ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 309, 2002-05-27 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, ט"ז בסיוון התשס"ב, 27 במאי 2002.

אברהם בורג: הודעה ליושב-ראש הכנסת על-פי סעיף 35, האומר – חברי הכנסת, את המכתב הבא קיבלתי ממזכיר הממשלה לאמור: "אני מתכבד להודיעך, כי ראש הממשלה החליט ביום 20 במאי 2002, בהתאם לסמכותו לפי סעיף 35(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר מכהונתם את השרים הבאים: אליהו ישי, שר הפנים, שלמה בניזרי, שר העבודה והרווחה, נסים דהן, שר הבריאות, אליהו סויסה, שר בלי תיק.

אברהם בורג: הפסקת כהונתם נכנסה לתוקף ביום 23 במאי 2002 (לאחר חצות יום ה-22 במאי 2002).

אברהם בורג: הודעה תימסר בכנסת בהתאם לסעיף 35(ד) לחוק האמור.

אברהם בורג: כן החליט ראש הממשלה, ב-20 במאי 2002, בהתאם לסמכותו לפי סעיף 38(3) לחוק-יסוד: הממשלה, להפסיק את כהונתם של סגני השרים הבאים: יצחק וקנין, סגן שר במשרד העבודה והרווחה, יצחק כהן, סגן שר במשרד האוצר, משולם נהרי, סגן שר במשרד החינוך, מאיר פרוש, סגן שר במשרד הבינוי והשיכון, אברהם רביץ, סגן שר במשרד החינוך.

אברהם בורג: כהונתו של דוד אזולאי, סגן שר במשרד הפנים, נפסקה ביום 23 במאי 2002, עם הפסקת כהונתו של שר הפנים.

אברהם בורג: הודעה תימסר בכנסת בהתאם לסעיף 54 לחוק-יסוד: הממשלה.

אברהם בורג: בכבוד רב, גדעון סער, מזכיר הממשלה.

אברהם בורג: העתק: ראש הממשלה, היועץ המשפטי לממשלה, מזכירות הכנסת.

אברהם בורג: " תודה רבה.

אברהם בורג: הנושא הבא, הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – פטור מדמי חכירה למוסדות ציבור), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – סעיף הלאום), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת מיכאל קליינר; הצעת חוק המעבר (תיקון – עמדת חבר ממשלה נגד הצעת הממשלה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון – שכר העובדים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק למימון מבצע "חומת מגן" (מלווה חובה) (הוראת שעה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק פסיקת ריבית והצמדה (תיקון – הגדלת שיעור ריבית לחוב כספי), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – הגדלת תקופת הצינון), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עבריין מועד), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת העלבת עובד ציבור – ביטול סעיף), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – פטור מאגרה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת מוחמד כנעאן ותאופיק חטיב; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – מסירת מידע לקונה), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – אישור תעריפי החשמל על-ידי הכנסת), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם פורז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות החירש, התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת שאול יהלום, חיים דרוקמן, יגאל ביבי, זבולון אורלב ונחום לנגנטל; הצעת חוק הקלות למקבלי קצבאות נכות, התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה [נוסח חדש] (אנשים עם מוגבלויות), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת.

א' האן: עוד אודיעכם, כי הונחו על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה המשותפת לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי וועדת החוץ והביטחון בנושא: ההסברה הישראלית באינטרנט.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנונעבורלנושא

אברהם בורג: הבאבסדר-היום.

אברהם בורג: הצעת סיעות מרצ וחד"ש–רע"ם

אברהם בורג: –עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל: קבלת תוכנית החירום הכלכלית והשפעתה על השכבות החלשות ושכבות הביניים – סיעת מרצ; יחסה של הממשלה לאוכלוסייה הערבית – סיעות חד"ש–רע"ם–עמ"ל–בל"ד–תע"ל.

אברהם בורג: את האי-אמון ינמקו חבר הכנסת יוסי שריד – את הראשונה; חבר הכנסת תאופיק חטיב – את השנייה.

אברהם בורג: השר דני נוה ישיב, ולאחר מכן – הודעות סיעות בשיעור שלוש דקות לסיעה.

אברהם בורג: יושב-ראש האופוזיציה – עדיין?

יוסי שריד: לעת עתה לא שמעתי על שינויים.

אברהם בורג: שמעתי על שינוי מבני, אבל לא על שינוי פרסונלי.

אברהם בורג: בהצלחה בתפקידך הנוכחי.

יוסי שריד: חן חן, אדוני.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח בשני עניינים שבעיני לפחות הם עניינים מאוד מאוד סמליים, בעלי משמעות סמלית.

יוסי שריד: העניין הראשון הוא עניין החירשים.

יוסי שריד: עדיין זכורה לנו שביתת הנכים, חקוקה בזיכרון במידה רבה של כאב, אף שבסופו של דבר השביתה הסתיימה בבדל אוזן ובכרעיים.

יוסי שריד: 77 יום התמשכה השביתה ההיא, ואף אחד לא יכול היה להסביר למה היא היתה צריכה להתמשך זמן ממושך כל כך.

יוסי שריד: אבל אז היה טיעון של הממשלה, שמדובר בהרבה מאוד כסף, מאות מיליונים של שקלים, וקשה ומקצצים, ואין מנין, אז מנין יילקחו כל כך הרבה מאות מיליוני שקלים?

יוסי שריד: הנימוק הזה לא יכול להיות נימוק כאשר מדובר בחירשים.

יוסי שריד: בסך הכול מדובר באוכלוסייה קטנה יחסית, הדרישות שלהם יותר מסבירות.

יוסי שריד: רוב הדרישות אינן כרוכות בכלל בתקציבים, ואם הן כרוכות בתקציבים, מדובר בתקציבים זעומים למדי.

יוסי שריד: החירשים כבר 23 ימים ברחוב.

יוסי שריד: היום גם מתברר, שהשביתה, כדרך השביתות – בעיקר שביתות שיורדות לשורש עמוק של כאב ושל מצוקה – גם השביתה הזאת מידרדרת, וכבר יש שני פצועים חירשים.

יוסי שריד: נשאלת השאלה, למה, למה זה צריך להיות?

יוסי שריד: הרי במקרה הזה באמת אין שום נימוק.

יוסי שריד: עם קצת רצון טוב, השר נוה, אפשר היה לפתור את הבעיה, ממש בלי קושי.

יוסי שריד: קצת רצון טוב, קצת יותר הזדהות, קצת יותר קשב, קצת יותר אמפתיה לאנשים סובלים.

יוסי שריד: למה זה בעל משמעות, או למה יש לזה משמעות סמלית?

יוסי שריד: כי זה מאפיין את היחס של הממשלה – שהחירשים מכנים אותה, ואנחנו מצטרפים לכינוי הזה, ממשלה חירשת – לכל שכבה חלשה או ציבור חלש או ציבור בעל בעיות מיוחדות.

יוסי שריד: אפשר לומר בדרך של קל וחומר, אם הממשלה נוהגת כך בחירשים, אז אין להניח שהיא נוהגת במידה יותר גדולה של התחשבות ושל הקשבה למצוקותיהם של ציבורים רחבים אחרים בארץ, שמצוקותיהם אינן הולכות ופוחתות בהדרגה, אלא להיפך.

יוסי שריד: לאחר שהתוכנית הכלכלית הזאת התקבלה בכנסת בקריאה ראשונה, ויש להניח שהיא תתקבל גם בקריאה שנייה ושלישית, הרי איש איננו מעמיד פנים אפילו שהמצוקה תפחת.

יוסי שריד: הרי הכול אומרים שהמצוקה תגבר, רק אומרים: אין ברירה, אין ברירה, המצוקה חייבת לגבור, ועוד כך וכך חודשים נקבל דין-וחשבון על שיעורי העוני בישראל, כמה אנשים נוספים נשרו מתחת לקו העוני, ואז יהיה הפסטיבל הקבוע, היום הקבוע, שהשוועה מן הכנסת הזאת תעלה השמימה: איך זה קורה לנו, ולמה העניים בתוכנו הולכים ומתרבים; ונצטרך כנראה ללכת אחורנית ולהצביע על התוכנית הכלכלית הזאת כמקור העיקרי או כסיבה העיקרית לכך שיש יותר עניים בארץ.

יוסי שריד: זה העניין הסמלי הראשון.

יוסי שריד: העניין הסמלי השני, שהוא באמת רק סמלי, כי הנושא כשלעצמו לא כל כך מעסיק אותי, אם כי יש לי עמדה עקרונית, והתנגדתי תמיד, אף שאני מכיר את הנימוקים לכאן ולכאן – התנגדתי תמיד להקמת קזינו בישראל מנימוקים ערכיים.

יוסי שריד: תמיד אומרים, בלאו הכי אנשים משחקים בקזינו – הלכו לקזינו של הרשות הפלסטינית, נוסעים לחוץ-לארץ, משחקים ברומניה, משחקים בהונגריה.

יוסי שריד: אבל עכשיו זו המצאה ישראלית, באמת ייחודית, אור לגויים.

יוסי שריד: ממש אור לגויים.

יוסי שריד: מכיוון שלא מקימים קזינו כאן – כבר היה מוטב להקים קזינו – אז עכשיו מקימים קזינו מעופף.

יוסי שריד: הייתי אומר שהקזינו הזה מצרף שתי תכונות מאוד אופייניות לממשלה: תכונה אחת – הימור, מהמרים, מהמרים על הכול.

יוסי שריד: אנחנו רואים גם את תוצאות ההימורים האלה.

יוסי שריד: היו כאלה שידעו, אבל מי שלא ידע יודע עכשיו, שבמשק הישראלי, במדינה הזאת, מתרוצצים מיליארדים, עשרות מיליארדים, אולי מאות מיליארדים של כסף שחור.

יוסי שריד: הכסף השחור הזה הוא כמים לים מכסים.

יוסי שריד: השחור הזה מכסה את פני המדינה.

יוסי שריד: סוד גלוי.

יוסי שריד: הכול יודעים.

יוסי שריד: לא נוקפים אצבע.

יוסי שריד: במקרה הזה אני יכול לומר, כל הממשלות לא נוקפות אצבע.

יוסי שריד: אבל משום שהמצוקה התקציבית עכשיו יותר גדולה, ומשום שמקצצים ומקצצים ומקצצים, עד אשר לא מתגלית מעילה כאן או מעילה שם, מישהו בכלל לא חושב שצריך לטפל בנושא הזה.

יוסי שריד: יסוד אחד זה יסוד ההימור.

יוסי שריד: היסוד השני, שגם הוא כל כך אופייני לממשלה הזאת, זה עסקי אוויר.

יוסי שריד: כאשר אתה מחבר את עסקי האוויר עם ההימור, עם ההימורים, עם האובססיה הזאת של ההימורים, אתה מקבל את הקזינו הזה באוויר, שהוא באמת המצאה ישראלית טיפוסית ויחידה במינה.

יוסי שריד: בטח הרבה מאוד מדינות ילכו אחרינו.

יוסי שריד: אני גם מרשה לעצמי להניח, שזו התרומה הייחודית המקורית של מפלגת העבודה לממשלה הזאת.

יוסי שריד: תראו מה זה, אפרים סנה.

יוסי שריד: אנחנו חשבנו שאין בכלל תרומה למפלגת העבודה בממשלה הזאת, והנה המחשבה הזאת הופרכה באחת: הנה שר של מפלגת העבודה, אחד מן השרים המובילים, אפרים סנה, תרם את תרומתו לממשלה – יש לנו קזינו מעופף.

מרינה סולודקין: מה עם האספסופים?

יוסי שריד: אספסופים?

יוסי שריד: נו, הם גם יעלו במטוסים.

יוסי שריד: מי יעלה במטוסים האלה?

יוסי שריד: השבוע בכלל היינו כולנו שרויים באופוריה, מכאן ומכאן.

יוסי שריד: שטפה אותנו האופוריה.

יוסי שריד: פתאום, וכמעט בלי משים, והייתי אומר כמעט בהפתעה, צמחה לנו מנהיגות פשוט מרשימה מאין כמוה, עוצרת נשימה, משכמה ומעלה – מנהיגותו של אריאל שרון.

יוסי שריד: קודם בהתמודדות שלו מול מרכז הליכוד, כאשר אריאל שרון פתאום הצטייר כאבי המדינה הפלסטינית, אף שאנחנו יודעים שאין לו שום כוונה כזאת, ופתאום הזדקרה לנגד עינינו מנהיגות בשיעור קומה בלתי צפוי במדינת ישראל של היום.

יוסי שריד: מי חשב שיש לנו בכלל אנשים במעלה כזאת?

יוסי שריד: אחר כך בהחלטה הנכונה, שמצאנו לנכון אפילו לשבח אותה, לגרש את ש"ס מתוך הממשלה.

יוסי שריד: אבל אני שואל, רבותי חברי הכנסת, מילא, את התקשורת יותר קשה לשאול, וגם כששואלים לא ברור מה התשובה שמקבלים, ותקשורת זה קצף על פני המים, זה לא דבר יותר מדי רציני; אבל אני שואל את עצמנו כאן:

יוסי שריד: מה לכל הדברים האלה ולבעיות האמיתיות, היסודיות, העמוקות של מדינת ישראל?

יוסי שריד: מה זה שייך לאותם דברים שבעינינו, אני מניח שבעיני כולם, נראים כעניינים גורליים, ובהם לא מטפלים בכלל?

יוסי שריד: מדינת ישראל נמצאת היום במצב הגרוע ביותר שהיתה בו, לפי דעתי, בתולדותיה.

יוסי שריד: אם מישהו יתעקש ויאמר שאולי במלחמת השחרור או בראשית שנות ה-50 היו מצוקות ואיומים וסכנות יותר גדולים, אינני יודע אם אני מקבל על עצמי את התפקיד להתווכח אתו.

יוסי שריד: אבל בתולדותיה לא היתה תקופה כל כך קשה.

יוסי שריד: הבעיה היא רק שהלב הולך וגס, ולכן נלפתים פתאום אל המנהיגות הזאת, שהיא מנהיגות של יום, וכעבור יומיים...

יוסי שריד: הזמן מעלה אותה והזמן מוריד אותה, כי אין לזה שום חשיבות, אין בזה שום מהות, אין בזה שום משמעות אמיתית.

יוסי שריד: הלב הולך וגס בדברים מאוד קשים.

יוסי שריד: קודם כול, אפילו קשה לי לומר את זה, הלב הולך וגס בקורבנות הטרור.

יוסי שריד: הרי, בינינו לבין עצמנו, הבה נודה, שכאשר, לא עלינו ורחמנא ליצלן, קורה פיגוע של טרור, אם הפיגוע הזה הוא לא פיגוע שמפיל חללים רבים, אז בכלל מרגע שהוא קורה, מרגע שהוא נולד הוא כבר משתכח, ומי זוכר.

יוסי שריד: תופעה איומה ונוראה בעיני.

יוסי שריד: ממש איומה ונוראה בעיני.

יוסי שריד: שניים-שלושה קורבנות?

יוסי שריד: מי סופר ומי זוכר.

יוסי שריד: אבל ישראל הופכת להיות אי בודד.

יוסי שריד: אי בודד ומנותק.

יוסי שריד: הקהילה הבין-לאומית מנותקת ממנו.

יוסי שריד: האי מנוכר לכל הקהילה הבין-לאומית, מדברים קטנים ועד דברים גדולים, וכולם מצטרפים לתמונה אחת, שהיא באמת תמונה מחרידה ומדאיגה מאין כמוה.

יוסי שריד: קודם כול, שוב, בלי שמבחינים ובלי שנותנים דין-וחשבון, כי מתעסקים בגירוש של ש"ס ובהופעה הדרמטית במרכז הליכוד, יש סימנים ראשונים מובהקים לסנקציות נגד ישראל.

יוסי שריד: חרם על ישראל.

יוסי שריד: כאילו עוברים לסדר-היום, וזה רק הולך ומעמיק.

יוסי שריד: זה הרי ילך ויחריף בימים הקרובים, בשבועות הקרובים.

יוסי שריד: יש גילויים ראשונים של אמברגו בעניינים מאוד רגישים.

יוסי שריד: אין תיירות לישראל.

יוסי שריד: איש איננו בא לכאן.

יוסי שריד: אין תיירות.

גדעון עזרא: למה?

יוסי שריד: כי ישראל מוחרמת.

גדעון עזרא: למה?

יוסי שריד: למה ישראל מוחרמת?

יוסי שריד: ישראל מוחרמת בגלל מדיניותה.

יוסי שריד: משום שהיא מפקיעה את עצמה מתוך הקהילה הבין-לאומית ולכן הקהילה הבין-לאומית מפנה לה עורף.

זאב בוים: אולי אין תיירות בגלל הטרור הפלסטיני?

יוסי שריד: אין השקעות במדינת ישראל.

יוסי שריד: אין השקעות וגם לא יהיו.

יוסי שריד: מי שחושב שאנחנו נמצאים בעיצומו של המשבר, איננו אלא טועה.

יוסי שריד: יש שמועות קשות מאוד, שאני אפילו לא רוצה לחזור עליהן מעל במת הכנסת, מה צפוי לנו מבחינת המשבר הכלכלי, שעד מהרה, מכיוון שזו רק תחילתו, המשבר הכלכלי יהפוך לשבר כלכלי מוחלט.

יוסי שריד: כל ההערכות, אפילו של המומחים, לגבי שיעורי הצמיחה, כבר ידענו ושמענו, ולגבי שיעורי האבטלה, הרי הן הערכות שאינן מחזיקות מים.

יוסי שריד: אנחנו נגיע לשיאים חדשים של אבטלה, שלא היו דוגמתם.

יוסי שריד: אבל גם בדברים קטנים.

יוסי שריד: בכל זאת, גם בזמנים קשים וגם כשיש טרור, והטרור הוא לעולם בלתי נסלח ובלתי נסבל, ותמיד אין לו הצדקה.

יוסי שריד: פסטיבל ישראל.

יוסי שריד: אף לא אחד בא לפסטיבל ישראל.

יוסי שריד: מדינה לבדד תשכון.

יוסי שריד: לא רק עם, מדינה לבדד תשכון.

יוסי שריד: בקושי אפשר לשיר באירופה.

יוסי שריד: קבוצות ספורט לא מגיעות לכאן.

יוסי שריד: בזמנים הכי קשים קבוצות ספורט היו מגיעות.

יוסי שריד: בשנה הבאה הן לא יגיעו.

יוסי שריד: מדינאים שלנו, ובכלל זה, אני אומר את זה בעדינות, גם מדינאים שכביכול שייכים לאגף המתון של הפוליטיקה הישראלית, מדינאים שלנו נראים, לפחות דה-פקטו אם לא דה-יורה, כאישיות בלתי רצויה במקומות רבים ושונים בעולם, והמקומות האלה הולכים ורבים.

יוסי שריד: לא רוצים אותם שם.

יוסי שריד: רומזים להם ברמזים מאוד עבים שלא יבואו, כי לא רוצים אותם שם.

יוסי שריד: זה ודאי לא שייך לטרור.

אחמד טיבי: אתה מתכוון ליושב-ראש מפלגת העבודה?

יוסי שריד: אני מתכוון אך ורק למה שאני אומר.

צבי הנדל: הוא לא מתכוון לאחמד טיבי.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, ברשותך, עוד נקודה אחת או שתיים.

יוסי שריד: בכל יום אנחנו "מתבשרים" על זה שאנחנו נכנסים ויוצאים, נכנסים ויוצאים מהערים הפלסטיניות.

יוסי שריד: אנחנו לא נכנסים ויוצאים, אנחנו נכנסים ונכנסים.

יוסי שריד: נניח שיצאנו מעיבורה של עיר, אבל כאשר אנחנו מכתרים אותה וכאשר אנחנו שמים עליה מצור, אנחנו לא עומדים לחדש את הכיבוש, אנחנו כבר חידשנו את הכיבוש הישראלי על השטחים.

יוסי שריד: הכיבוש של היום הוא הרבה יותר גרוע מהכיבוש של פעם.

יוסי שריד: הרבה יותר גרוע.

יוסי שריד: הכיבוש של פעם היה מלווה לפחות בממשל צבאי, לפחות לקחנו על עצמנו איזו אחריות, היינו אחראים לחינוך, היינו אחראים במידה מסוימת, בתקופות שונות, לתעסוקה, היינו אחראים לאספקה, היינו אחראים להרבה מאוד דברים.

יוסי שריד: עכשיו אנחנו כובשים בלי שום אחריות – כיבוש, אפילו בלי ממשל צבאי.

יוסי שריד: זה הרבה יותר גרוע.

יוסי שריד: והכיוון הוא כיוון חד-סטרי, אך ורק פנימה, כי לא יהיה אפשר לסגת, משום שלמבצע הזה – המבצע המתגלגל הזה, כשמו כן הוא, המבצע הזה הוא מבצע שלעולם איננו יכול למלא אחר הציפיות שתלו בו; ועוררו והעירו ציפיות.

יוסי שריד: מכיוון שאי-אפשר לממש את הציפיות האלה – כדי לממש את הציפייה, לכאורה מוכרחים להיכנס יותר ויותר פנימה, אי-אפשר כבר לצאת החוצה.

יוסי שריד: אין אופציה של חזרה, יש רק אופציה של כניסה.

יוסי שריד: אם כל זה לא מספיק, עכשיו החלטנו גם להפר את ההתחייבות המקומית והבין-לאומית שלנו לעניין ההתנחלויות.

יוסי שריד: חברות וחברים, עניין ההתנחלויות הוא העניין הכי רגיש.

יוסי שריד: אין אדם מן העולם שמגיע לכאן ואיננו מעלה את נושא ההתנחלויות כנושא הכי בעייתי והראשון במעלה.

יוסי שריד: הרבה שנים רימינו את עצמנו ורימינו את העולם.

יוסי שריד: איך אמר מנהיג אחר, דגול?

יוסי שריד: בשטיקים ובטריקים אנחנו מועידים את הגידול או את העיבוי או את הריבוי או את הגיבוי אך ורק למקרים של גידול טבעי.

יוסי שריד: עכשיו אני מבין שהגידול הטבעי זה גם עולים חדשים.

יוסי שריד: גם זה גידול טבעי.

יוסי שריד: מה עניין גידול טבעי לכאן?

יוסי שריד: כל המאחזים שהממשלה הקודמת התעקשה – וגם היא לא מילאה את חלקה בעניין הזה – – –

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אין הגבלת זמן כשהוא מדבר?

אברהם בורג: לא על יושב-ראש אופוזיציה.

יוסי שריד: אני כבר מסיים.

יוסי שריד: כל המאחזים שפונו על-ידי הממשלה הקודמת, שבו ונתפסו על-ידי הממשלה הנוכחית.

אורי אריאל: הלוואי.

יוסי שריד: אנחנו תמיד מתלוננים, ובמידה רבה של צדק, על כך שליאסר ערפאת יש התמחות באמירת שקרים, ויש לו התמחות כזאת; אבל מה אני בא לומר?

יוסי שריד: אני בא לומר, שההתמחות הזאת איננה ייחודית ומיוחדת אך ורק ליאסר ערפאת, גם למנהיגות שלנו יש אותה התמחות.

יוסי שריד: מה זאת אומרת לא מקימים התנחלויות חדשות?

יוסי שריד: מקימים גם מקימים התנחלויות חדשות ומרחיבים התנחלויות קיימות, ואין לזה שום קשר בכלל לגידול הטבעי.

יוסי שריד: ומה שכאילו אומרים שזה מקבל אישור, זה מקבל אישור בדיעבד, לאחר שהמתנחלים, כדרכם מימים ימימה, מעמידים את הממשלה בפני עובדה מוגמרת, ואז האנשים הרופסים, כמו בנימין בן-אליעזר ואחרים, נותנים בדיעבד אישור להתנחלויות.

יוסי שריד: אומרים: אין אופק מדיני.

יוסי שריד: לא רק שאין אופק מדיני, אין ולו זרת של סיכוי מדיני, אין גם שום סיכוי לוועידה בין-לאומית.

יוסי שריד: במצב הנוכחי אין שום סיכוי לוועידה בין-לאומית.

יוסי שריד: אנחנו הולכים במהלך כוחני, מהלך כוחני בלבד, שאין לו גיבוי ואין לו ליווי מדיני באופן מוחלט, ולכן בלי איזה סיכוי מדיני, בלי איזה רמז מדיני, בלי שום נכונות לנצל את שעת הכושר, ויש שעת כושר – – –

צבי הנדל: בטח.

יוסי שריד: יש שעת כושר.

יוסי שריד: הרי מבצע "חומת מגן" היה צריך ליצור הזדמנות מדינית.

יוסי שריד: לצערנו הרב, התחזיות שלנו בקשר למבצע "חומת מגן" מתגשמות.

יוסי שריד: אמרנו שזה יחזיק מעט מאוד זמן מעמד, אבל אפילו אנחנו לא תיארנו לעצמנו שהרישום של המבצע האדיר הזה יהיה רישום כל כך קצר מועד.

יוסי שריד: כעבור שבוע-שבועיים ברור לגמרי שלא נעשה שום דבר, שהסכנות לא התמעטו, אלא הן רק הולכות ומתגברות בהיקפים, בעוצמה.

יוסי שריד: האופוריה היא האופוריה והמנהיגות היא המנהיגות, אבל המנהיגות הזאת מוליכה אותנו אל עברי פי פחת, ממש אל עברי פי פחת, גם מבחינה כלכלית, חברתית, ביטחונית, מדינית.

יוסי שריד: אמרתי אלף ואחת פעמים, ואני חוזר ואומר כמשפט אחרון: זו הממשלה הראשונה בתולדות מדינת ישראל, שאפילו תחת איום איננה מסוגלת להצביע על דבר אחד או על חצי דבר שהיא מסוגלת לזקוף לזכותה.

יוסי שריד: תודה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – השר דני נוה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עומד להתייחס ליחסן של ממשלות ישראל, וגם לממשלה הנוכחית, לערבים, אזרחי מדינת ישראל, לאורך הדרך, ובמיוחד בעשור האחרון.

תאופיק חטיב: למה אני מביא את זה עכשיו?

תאופיק חטיב: כי התוכנית הכלכלית, תוכנית הקיצוצים החדשה, מה שקרוי תוכנית, הולכת להחמיר את המצב.

תאופיק חטיב: אם דיברנו לפני חודש על קרוב ל-51% מהילדים הערבים שהם מתחת לקו העוני על-פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כנראה שאחרי הקיצוץ יגיע שיעור העוני שיוטל על הילדים הערבים לקרוב ל-70% שיהיו מתחת לקו העוני, וזה יהיה אחד ההישגים של האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, שנכפו על הממשלה, כדי להשיג את שבעת המצביעים האלה בתמיכה בתוכנית הכלכלית.

אורי אריאל: אתה יכול להרחיב על זה?

תאופיק חטיב: באוגוסט 1991 החליטה ממשלת שמיר-דרעי, ואני מציין את זה לזכותם, אגב, למי שחשב אחרת, כעבור 43 שנות קיום של מדינת ישראל החליטו בפעם הראשונה בתולדות המדינה לדון בבעיות של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל בהיבט האזרחי, לא בהיבט הביטחוני.

תאופיק חטיב: על זה צריך אי-אמון אחר לגמרי, עם כל הלקסיקון המלא במושגים.

תאופיק חטיב: בהיבט האזרחי, בפעם הראשונה שהאוכלוסייה הערבית זוכה לדיון בממשלת ישראל.

תאופיק חטיב: זה היה באוגוסט 1991.

תאופיק חטיב: אז, בממשלתו של שמיר, נקבע, שהגיע הזמן לשים קצת לב למה שמתרחש בקרב האוכלוסייה הערבית, וצריך להכין תוכנית חומש – מאז שבענו תוכניות חומש שלא התבצעו – שתענה על הצרכים של האוכלוסייה הערבית, צריך סקר צרכים וכן הלאה וכן הלאה.

תאופיק חטיב: עברו השנים, ב-1992 נבחרה ממשלתו של רבין, זיכרונו לברכה, הוחל בשינוי מסוים, בהתבסס על ההגדרה של 1991 כביכול, וסעיפים מסוימים נצבעו לטובת המגזר הערבי למשך שלוש שנים.

תאופיק חטיב: ב-1994, כעבור שלוש שנים מההחלטה הראשונה, באוגוסט 1994, נתמנתה ועדה, שוב בהחלטת ממשלה, להכנת סקר צרכים למגזר הערבי, כדי לראות בדיוק מה הפערים, מה קורה ואיך אפשר להתגבר על הפער והאפליה של 45 שנות קיומה של מדינת ישראל.

תאופיק חטיב: חוץ מאותם תקציבים שנצבעו בשלוש השנים של ממשלת רבין, שום סקר ושום תוכנית לא נעשו, חוץ מתוכנית חומש לחינוך בממשלת רבין בלבד.

תאופיק חטיב: בינואר 1997 – עברו חמש שנים וחצי מאז 1991 – שוב הממשלה, משרד ראש הממשלה מבקש לעשות תוכנית סקר צרכים למגזר הערבי – מה קורה, מה יש שם, מה חסר.

תאופיק חטיב: הרי בינתיים השנים עוברות והפער רק מתרחב.

תאופיק חטיב: אנחנו לא בהתנחלויות כדי לקבל תקציב של 1.5 מיליון שקל למשפחה עלות למדינה, אנחנו בסך הכול ביישובים הערביים.

תאופיק חטיב: אז השנים עוברות, הפער גדל, זאת אומרת אנשים מתחת לקו העוני שוקעים עוד יותר ויישובים שוקעים, סליחה על הביטוי, בביוב – לפחות זה גם מה שמסתמן מדוח מבקר המדינה, דוח שנתי 52ב', אם מישהו אולי טרח לפתוח שם את הדפים ולעיין, כי נדמה לי שמבקר המדינה מוסר אותו לכנסת כדי שאפשר יהיה לעיין בו ולא לתייק אותו שם במדפים.

תאופיק חטיב: אנחנו היום ב-2002; עברו 11 שנים מאז אותו דיון ראשון ב-1991, ודוח מבקר המדינה קובע חד-משמעית – משרד הפנים, שהוא אחראי לשלטון המקומי והיה האחראי מטעם הממשלה להכין את סקר הצרכים שנתבקש גם ב-1991, גם ב-1994, גם ב-1997, גם באוקטובר 2000 וגם במרס 2001, לא עשה מאומה.

תאופיק חטיב: זה גם מה שמציין דוח מבקר המדינה – לא עשה מאומה כדי להכין את סקר הצרכים הזה.

תאופיק חטיב: אני אומר – אחרי 11 שנים מההחלטה הראשונה.

תאופיק חטיב: תשובת משרד הפנים למבקר היתה, שהם מרכזים נתונים – עדיין, עדיין, זו עכשיו התשובה שלהם מלפני כמה חודשים – שהם מרכזים נתונים בשיתוף משרד ראש הממשלה כדי להכין את הסקר.

תאופיק חטיב: אני אומר – אם לקח להם 11 שנים להתחיל לרכז נתונים כדי להכין סקר שנתבקשו להכין ב-1991, ב-1994, ב-1997, ב-2000 וב-2001 – עדיין מרכזים נתונים, אז כנראה להכין את הסקר ייקח להם פי-עשרה, זה פחות או יותר 110 שנים כדי להכין את הסקר, ורחמנא ליצלן ליישם אותו, זה בכלל כנראה לא בעולם הזה, בעולם הבא.

תאופיק חטיב: בעולם הזה לא נגיע לחלקה הזאת, לנחלה, למה שנקרא ליישם, לבצע את מה שאמור הסקר הזה לתת, אבל גם להכין את הסקר כנראה שזה לא בדיוק בדור הזה או בדור הבא.

תאופיק חטיב: אוקטובר 2000 – למי שזוכר – ממשלת ברק החליטה על תוכנית ארבע-שנתית.

תאופיק חטיב: הפעם שינו את המושג של חומש – זה היה מושג קשה, הם ידעו שהמגזר הערבי כבר מאס בו, לא רוצה לשמוע תוכנית חומש שאף פעם לא היתה ולא התקיימה, אז שינו את המושג.

תאופיק חטיב: ברק הלך על ארבע שנים – 4 מיליארדי שקלים, במיוחד לתשתיות למגזר הערבי, ואז יראו בדיוק מה מתרחש.

תאופיק חטיב: אותם 4 מיליארדי שקלים – הימין זימר כמעט שנה שלמה על ה-4 מיליארדי שקלים האלה, שלא היו ולא נבראו, אגב; אנחנו לא ראינו אותם, אבל הם היו סיבה למסיבה לאותו אגף לזמר כל הזמן שהממשלה רוצה לקנות את הערבים.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, הם לא אזרחים שחייבים להם 50 פלוס שנות אפליה, אלא פשוט לקנות אותם – אלה המלים והניסוח של אותו חלק מהבית הזה.

תאופיק חטיב: אגב, כדי לסבר את אוזנכם, אותו חלק של הבית, כאשר הוא נבחר להיות בממשלה, באפריל 2001, שוב החליט שכן צריך ללכת על התוכנית של 4 מיליארדים ולהכין את הסקר הזה והטיל על משרד הפנים לעשות את הסקר, ואמר שצריך ליישם.

תאופיק חטיב: אז לא דיברו על כך שרוצים לקנות או לא לקנות.

תאופיק חטיב: באופן קצת דרמטי – לפחות לגבי – לא שמעתי את הזמירות האלה אף שגם ברק לא ביצע וגם שרון לא ביצע; כנראה גם לא התכוונו לבצע – אני לא יכול בדיוק לבדוק את כוונותיהם, קשה לי, לפחות על-פי היכולות האישיות שלי, אבל על-פי המציאות בשטח לא ביצעו, ואני יכול להניח שכנראה לא התכוונו לבצע את מה שאמרו.

יוסי שריד: אגב, בימים הראשונים של ממשלת שרון, חברי כנסת ערבים שנפגשו אתו יצאו אחוזי התפעלות.

תאופיק חטיב: נכון.

האשם מחאמיד: – – –

תאופיק חטיב: למה לך, אני אתוודה.

תאופיק חטיב: אני אגיד לך שאני אחד מאלה שעלו כאן לבמה.

תאופיק חטיב: אמרתי שאני מופתע ששרון הולך ליישם אותה החלטה של ברק – מה שברק לא יישם במשך שנתיים – ותשמע, התבדיתי.

האשם מחאמיד: יוסי, נקווה שפואד יעשה את זה – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, אתה לא יכול להיות גם יושב-ראש אופוזיציה בלי סוף על הבמה וגם אופוזיציונר בלי התחלה במליאה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: אין ספק.

יוסי שריד: האשם, הוא השאיר לכם כאן את מספר הטלפון?

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, אתה רוצה שנעגן בחוק קריאת ביניים בלי הפסקה ליושב-ראש האופוזיציה?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: האשם, בבקשה.

אברהם בורג: תנו לתאופיק חטיב לסיים.

קריאות: – – –

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: תתקשר, נו.

אברהם בורג: בבקשה.

תאופיק חטיב: ההבטחה הפתיעה אותי, ואמרתי שהערבים לא בחרו בשרון, גם לא רצו לבחור בשרון, ובכל זאת הוא מבטיח, הוא אומר שלאזרחים צריך להשיג שוויון כדי למנוע לא יודע מה בעתיד, וכו' וכו'.

תאופיק חטיב: אגב, גישה נכונה.

תאופיק חטיב: אף שהערבים לא בחרו בשרון, רובם לפחות, שרון בא לקראתם, אז זה גרם להתפעלות ואנחנו הופתענו וגם דיברנו על זה במליאה.

תאופיק חטיב: מה שלא הפתיע אותנו, שלא נעשה כלום.

תאופיק חטיב: זו כבר מסורת, מ-1948 עד 1991 לא נעשה, גם לא דובר.

תאופיק חטיב: מ-1991 עד 2002, אף שדובר והובטח, לא נעשה כלום; זאת אומרת, זה שלא נעשה זה המשך של המסורת, אין בזה חידוש.

תאופיק חטיב: אני רק אסבר את האוזניים בכמה נתונים סטטיסטיים, ברשות היושב-ראש.

תאופיק חטיב: בדוח מבקר המדינה כתוב כך: הממשלה ידעה שכדי להגיע לשוויון של המגזר הערבי צריך תוכנית לא של ארבע שנים כאלה, אלא תוכנית של שמונה עד עשר שנים בהיקפים שנתיים כמו שהוצבע, כדי שאולי אפשר יהיה להגיע, וכנראה שזה לא היה בכוונתם.

תאופיק חטיב: נקודה שנייה – אולי גם זה צריך קצת לעניין את כולם עכשיו, כל אלה שמעניין אותם נושא איכות הסביבה והמים וכו' – מבקר המדינה אומר כך: 70% מהרשויות הערביות, 58 מתוך 80, הביוב שלהן עדיין לא מוסדר במדינת ישראל של האלף השלישי.

תאופיק חטיב: עוד דבר מעניין, והוא אולי יכול כבר להעיד על הכיוון – לא על כיוון של שוויון ותוכניות אלא על כיוון קצת יותר מרחיק לכת, אני אומר כך – הימין הישראלי הצליח לא רק להסיר לגמרי, או בחלקה, את הלגיטימציה של חברי הכנסת הערבים, אלא גם את הלגיטימציה של האוכלוסייה הערבית.

תאופיק חטיב: אני מפנה אתכם לסקר – אני לא רוצה לקרוא אותו עכשיו, זמן הדיבור שלי הסתיים – הסקר נעשה על-ידי מכון ישראלי ידוע, והוא כלל 706 צעירים יהודים מעל גיל 18 – ויש פה נתונים מחרידים לגבי מה הצעירים היהודים חושבים על האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל – אני מפנה אתכם לשם.

תאופיק חטיב: שם תראו נתונים, אולי הם יגרמו לכם קצת לעשות חושבים מחדש.

תאופיק חטיב: כל טוב.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: השר דני נוה, בבקשה, בשם הממשלה.

אברהם בורג: אחרי כן – חבר הכנסת אבו וילן, ראשון הדוברים, שלוש דקות.

נואף מסאלחה: – – – לא אמרת את המסקנה.

קריאות: – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני חייב לומר שאני מוצא את עצמי במצב קצת מוזר, ואפילו מביך במידה מסוימת, כשאני מתבונן על ההתנהלות של האופוזיציה כאן, בכנסת, שבוע אחר שבוע.

דני נוה: זה מצב מביך, כי אתה מוצא את עצמך אולי דואג לעניין של האופוזיציה, כי במסגרת הכללים הדמוקרטיים בכנסת שלנו, צריך שתהיה אופוזיציה רצינית.

דני נוה: אתה מוצא את עצמך שבוע אחרי שבוע עם אופוזיציה בלתי רלוונטית.

דני נוה: הדבר הזה קצת מביך, שאני, כנציג הממשלה, צריך להביע את הדאגה הזאת, ואולי דווקא השבוע זה בולט באופן מיוחד.

דני נוה: אחרי שהציבור כולו, ולא בכדי, מביע אמון כה נרחב בראש הממשלה, וראינו את זה גם בעיתונות של סוף השבוע, על עמידה אמיתית, נחושה, עניינית ברמה הפוליטית של ניהול הממשלה וניהול המדינה, מול התופעה שראינו בשבוע שעבר כאן, בכנסת.

דני נוה: ראש הממשלה הראה, שלא שיקולים פוליטיים מפלגתיים צרים הם שמנחים אותו כאן, ואולי הוא אפילו מוכן לסכן את הקואליציה שלו, כדי לקבל החלטה עקרונית וללכת אתה עד הסוף.

דני נוה: הוא הפגין נורמת שלטון, שרוב הציבור מזדהה אתה באופן טבעי.

דני נוה: קמה לה פה האופוזיציה, כאילו לא קרה שום דבר, כאילו אין שום דבר, וחוזרת על אותן מנטרות שנחוצות כנראה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אולי יש בסיעת מרצ איזו תורנות בין חברי הסיעה, שכל שבוע צריך מישהו אחר לעלות על הדוכן ונותנים לו הזדמנות, ואני יכול להבין גם את זה.

דני נוה: קשה לי קצת לייעץ לאופוזיציה איך לנהוג, אבל אני חייב לומר, שאני חש קצת לא נוח מתפקודה של האופוזיציה.

דני נוה: הרי זה אי-אמון בממשלה – – –

אברהם בורג: אני מקווה שתתאושש.

דני נוה: אני מניח שאולי אפשר יהיה להתאושש מזה, אדוני היושב-ראש, אבל זה קצת מוזר.

דני נוה: מדברים הרבה על ממשלה, ואחת ההתקפות המקובלות היא לומר שהממשלה מנותקת והממשלה בבועה, אבל נראה שלפנינו אופוזיציה מנותקת ואופוזיציה באיזו בועה.

אברהם בורג: אינטלקטואלית, זה לא ניגוד.

אברהם בורג: יכולה להיות גם אופוזיציה מנותקת וגם ממשלה מנותקת.

דני נוה: מסכנים האזרחים, מה נשאר?

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר, ששמעתי פה היום מפי האופוזיציה של מרצ את זעקת הקוזק הנגזל.

דני נוה: למה זעקת הקוזק הנגזל?

דני נוה: מצד אחד, זה בכי תמרורים על מצבה של ישראל בעולם וכמה הוא קשה וכמה הוא מביך, ומצד שני, כנראה שנציגי האופוזיציה לא מקשיבים לעצמם, גם לא למה שאמר פה על הדוכן יושב-ראש האופוזיציה עוד היום, בדיון שהיה פה לפני זמן קצר.

דני נוה: על מה מלינה פה האופוזיציה?

דני נוה: שבכל מיני מקומות בעולם מסרבים לקבל אורחים ישראלים, ואפילו כאלה שמוגדרים כמתונים יותר במערכת הפוליטית הישראלית.

דני נוה: חבל שראש האופוזיציה לא שם לב לכך, ששני משפטים לאחר מכן הוא דיבר על כך שאנחנו חידשנו את הכיבוש.

דני נוה: הרי זה בדיוק מה שטוענים נגדנו בעולם.

דני נוה: אז מי שמלין על ההתנהלות בעולם נגדנו, מוטב לו שיאזין לעצמו ולהד החוזר של דבריו באירופה ובמקומות אחרים.

דני נוה: ואז אולי הוא יבין חלק מהמצוקה שבה ישראל נמצאת בעולם.

דני נוה: הדמעות שהזיל פה היום ראש האופוזיציה הן דמעות תנין, ואני מציע שלפני שהאופוזיציה מלינה על מצבה של ישראל בעולם, שתקשיב לעצמה ולתרומה השלילית, לצערנו הרב, של דבריה אלה וביקורתה על הממשלה, שתורמת למצבה של ישראל בעולם.

דני נוה: אם פה מלינים על הכיבוש כביכול, כשצה"ל נלחם בטרור פלסטיני ומנסה למנוע מחבלים מתאבדים, אז מה להם באופוזיציה של מרצ שילינו על הביקורת על ישראל בעולם?

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הפעילות שצה"ל מקיים היא פעילות הכרחית, היא פעילות חיונית, משום שברור לכול שעדיין יש ב צד השני גורמי טרור שמנסים להוציא אל הפועל פיגועים, ולצערנו הרב במקרים מסוימים הם גם מצליחים.

דני נוה: אבל, כשצה"ל יצא למבצע "חומת מגן" ובמרצ תקפו את זה בשצף קצף ובביקורת כל כך קשה, הרי בסופו של דבר כל אזרח ישראלי מבין ויודע היום, שגם אם הסכנה טרם חלפה, המצב הביטחוני השתפר באופן משמעותי, גם אם יש ויהיו עוד חס וחלילה פיגועים נוספים.

דני נוה: מבצע "חומת מגן", שיצאנו אליו – אגב, בהסכמה לאומית רחבה מאוד, ויש לכך חשיבות רבה מאוד; צריך לזכור שיצאנו למבצע הזה כשאנחנו עם ממשלת אחדות לאומית.

דני נוה: המבצע הביא ללכידתם של מאות מבוקשי טרור, לאיסוף אמצעי לחימה, לשיבוש משמעותי מאוד בדרך וביכולת שלהם להוציא אל הפועל פיגועי טרור.

דני נוה: אני חושב שלא אגזים אם אומר, שחייהם של עשרות ואולי מאות אזרחים ישראלים ניצלו כתוצאה מהמבצע הזה.

דני נוה: וכי יש אלטרנטיבה אמיתית?

דני נוה: יש היום בצד השני מישהו שמוכן לקחת על עצמו אחריות למנוע את דרך הטרור הזאת?

דני נוה: הרי המציאות שאנחנו נתקלים בה ומרצ מתעלמת ממנה פעם אחר פעם היא, שמי שעומד בראש הרשות שלו, ארגונו שלו, ה"פתח", הוא המוביל בפיגועי הטרור.

דני נוה: לכן אני מציע לאופוזיציה גם בעניין זה לנהוג בקצת צניעות.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס, ברשותך, להצעתו של חבר הכנסת תאופיק חטיב.

דני נוה: אני רוצה לשבח את חבר הכנסת חטיב, ואני מקווה שזה לא יזיק לך שאני משבח אותך.

דני נוה: אבל אני חושב שזו הפעם הראשונה בזמן שהממשלה פה ואתם, נציגי הסיעות הערביות בכנסת, מגישים אי-אמון – נדמה לי שזו הפעם הראשונה שעלה פה מציע מטעם הסיעות הערביות ודיבר לעניין.

דני נוה: כל פעם שעולים פה נציגי הסיעות הערביות ואפילו רושמים בהצעה שמגישים לנשיאות הכנסת אי-אמון בשל המצוקה במגזר הערבי, הם מדברים פה על ערפאת, על הפלסטינים, לא על המצוקה ברהט אלא על המצוקה ברמאללה, לא על המצוקה באום-אל-פחם אלא על המצוקה בשכם ובעזה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזו הפעם הראשונה שיש פה חבר כנסת שזוכר – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני דיברתי על זה בשבוע שעבר.

דני נוה: חבר הכנסת דהאמשה, אני מודה שבחלק מדבריך בשבוע שעבר נגעת בעניין הזה, אבל זו הפעם הראשונה ששמעתי התייחסות רצופה ועניינית לדבר, ואני מקווה שהמחמאה הזאת לא מזיקה לחבר הכנסת חטיב.

דני נוה: אבל אני רוצה להתייחס לגופם של דברים.

דני נוה: אני חושב, שהמדיניות הנכונה מצד ישראל היא בוודאי לפעול למען שוויון ולפעול למען יצירה של סגירת פערים בין האוכלוסייה הערבית בישראל לבין מגזרים אחרים או האוכלוסייה היהודית בישראל.

דני נוה: אני בוודאי מאלה – והדגשתי את זה גם בדיון שהיה פה בשבוע שעבר – שאומרים שצריך לעשות הפרדה מוחלטת בין הפירות הבאושים לבין רוב האוכלוסייה, ששומרת חוק ורוצה לחיות פה בדו-קיום.

דני נוה: יש פירות באושים וצריך לטפל בהם.

דני נוה: גם קראתי לכם פה, בכנסת, לתרום את שלכם בעניין הזה ולגלות יותר אחריות בדרך שבה אתם מתבטאים פה, בכנסת, בהקשר זה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לגעת בנושא שאולי הוא החשוב מכולם, נושא החינוך.

דני נוה: אני רוצה לקרוא קטע מסוים שפורסם היום, ואני לא אחסוך מהכנסת את הבאת הדברים בשם אומרם, גם אם הגאולה לא תבוא במהלך הדיון הזה.

דני נוה: אני רוצה לקרוא פה קטע קצר ממאמר שהתפרסם היום בעיתון, ואחר כך אומר כמובן מי חתום עליו: "בקרב איזה מגזר באוכלוסייה הישראלית קיים השיעור הגבוה ביותר של זכאים לתעודת בגרות?

דני נוה: התשובה האוטומטית היא – יהודים אשכנזים.

דני נוה: מתברר שאין זה נכון – בראש הטבלה ניצבים הערבים הנוצרים בישראל.

דני נוה: " קטע אחר מן המאמר: "שיעור הזכאים לבגרות בקרב בנות ממוצא ערבי-נוצרי הוא 73% – שיעור גבוה גם בקנה מידה בין-לאומי – – – גם אצל המוסלמים והדרוזים הפער הצטמצם מאוד יחסית לדור האבות"; או האמהות.

דני נוה: "כך, למשל, רק ל-12% מקרב האמהות המוסלמיות יש תעודות בגרות, לעומת 43% בקרב הבנות (אצל הנוצריות הגידול הוא מ-21% ל-73%–74%)".

דני נוה: וזה בהחלט נתון מרשים.

דני נוה: אולי עוד קטע אחד: יש תופעה קשה בבריטניה לדוגמה, וזה בא להראות שיש מצוקה בכל מיני מקומות בעולם, ואת מצבנו, שגם אם הוא איננו טוב, עדיין הוא לא קטסטרופלי כמו במקומות אחרים.

דני נוה: "לדברי מנהיגי המוסלמים בבריטניה, 85% מהתלמידים המוסלמים בבריטניה אינם זוכים בשום תעודה – נתון שאין לו מקבילה בישראל גם בחלש שבמגזרים.

דני נוה: " אני מסיים את הקריאה, אדוני היושב-ראש: "נתונים אלה מפריכים את הטענה, שלפיה ההישגים הנמוכים יחסית של הערבים בישראל הם פרי מדיניות מכוונת.

דני נוה: נכון, במשך שנים רבות היה פער גדול ומקומם בתקצוב מערכת החינוך הערבית.

דני נוה: פער זה הצטמק מאוד בשנים האחרונות, הוא עדיין קיים, ועדיין חובה לחסלו.

דני נוה: אך לא התקציב בלבד קובע את הזכאות לבגרות.

דני נוה: הרבה נקבע על-ידי הרצון לעבוד, הרצון להמשיך ללמוד עד י"ב, ובעיקר – על-ידי גודל המשפחה".

דני נוה: מי כתב את המאמר הזה, אדוני היושב-ראש?

דני נוה: כתב אותו חבר כנסת שאני מאוד מעריך, ורובנו, אני חושב, מאוד מעריכים, פרופסור אמנון רובינשטיין, חבר הכנסת, איש סיעת מרצ, שפרסם את המאמר הזה היום בעיתון "הארץ".

דני נוה: הייתי מציע גם לחבריו לסיעה של חבר הכנסת רובינשטיין, שהלינו כל כך היום על מדיניותה של הממשלה, בין היתר לקרוא גם את מאמרו של חבר הכנסת רובינשטיין.

אברהם בורג: מבחינה סטטיסטית, אם הנתונים פורסמו היום, זה כנראה קרדיט לממשלה אחרת, לא?

דני נוה: לא, אלה הנתונים שמתייחסים, בין היתר, גם לשנתיים האחרונות.

דני נוה: אלה נתונים מצטברים שמתייחסים גם לשנתיים האחרונות.

דני נוה: אולי לא לשנה האחרונה, אבל לפחות עד לפני כמה חודשים הנתונים האלה בהחלט רלוונטיים.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנקוב בכמה עובדות בכל מה שנוגע להשקעות של הממשלה במגזר הערבי, כי כדאי להעמיד דברים על דיוקם.

דני נוה: שוב, אני אומר שזה לא בא במקום הצורך של הממשלה להתייחס באופן רב-שנתי ובאופן רחב יותר לנושא המצוקה של אוכלוסיות במגזר הערבי.

דני נוה: נתונים מספר שהגיעו אלי מצביעים על השינוי בשנת 2002 לעומת מה שהיה בעבר.

דני נוה: מנתונים שנמסרו לי ממשרד הבינוי והשיכון עולה, שבעוד שבשנת 2001 הועברו 10 מיליוני ש"ח לפיתוח מוסדות ציבור, בשנת 2002 הועברו 60 מיליון שקל למוסדות ציבור, פלוס רזרבה שהוקצבה ממשרד השיכון, של 12 מיליון שקל.

מוחמד כנעאן: הנתונים לא מדויקים.

אברהם בורג: מהו סך כל התקציב?

דני נוה: אין לי הנתון הזה, אדוני היושב-ראש.

דני נוה: אני רוצה להציג את הנתונים אפרופו התלונה על הממשלה בכל מה שנוגע להשקעה לעומת מה שהיה, ואני רוצה להראות שיש בהחלט מקומות שבהם יש שיפור של ממש.

דני נוה: אני רוצה להזכיר נתון נוסף, שהועבר אלי ממשרד התחבורה, של השקעות של מע"צ בכבישים אזוריים באזורים ערביים; השקעה של 118 מיליון ש"ח בשנת 2002, לעומת 74 מיליון ש"ח בשנה הקודמת.

דני נוה: בנושא התעשייה והמסחר – 15 מיליון ש"ח לפיתוח אזורי תעשייה במגזר הערבי בשנת 2001 ו-25 מיליון ש"ח בשנת 2002.

מוחמד כנעאן: עבדו עליכם, זה לא נכון.

דני נוה: במשרד התיירות – 3.7 מיליוני ש"ח בשנת 2001, ובשנת 2002 – גידול ל-5 מיליוני ש"ח.

דני נוה: בתחום המשרד לביטחון הפנים – הקמת 27 מרכזי שיטור קהילתיים במגזר הערבי – תקציב של 120 מיליון ש"ח, שהועמד לצורך העניין הזה השנה.

אברהם בורג: אמרת שחבר הכנסת חטיב נגע בגופו של עניין, והבעיה היא שכל הנקודות האלה לא מצטרפות לקו.

אברהם בורג: כשהחור השחור כל כך גדול, אם אתה לא משקיע הרבה יותר, החור מושך יותר מאשר האור, וזאת הבעיה.

דני נוה: אני מעריך את ההערה, אבל אני מניח שאדוני לא יתייחס בשלילה לעובדה שהצבעתי פה – – –

אברהם בורג: אני מתייחס למכלול הדיון.

דני נוה: אין ספק שיש פה מכלול רחב שמדינת ישראל חייבת להתייחס אליו.

אברהם בורג: אתה יודע מה היתה צריכה להיות המדיניות במדינת ישראל?

אברהם בורג: לא חשוב ממשלת ימין או שמאל.

אברהם בורג: הרי זה ויכוח וזו סוגיה אזרחית ממדרגה ראשונה, שלפעמים לימין יש בה אינטרס הרבה יותר גדול מאשר לשמאל.

אברהם בורג: לשמאל יש שותפות פוליטית ולימין יש מורשת – לחלקו – ז'בוטינסקאית אזרחית מאוד מובהקת.

אברהם בורג: מה שחשוב הוא שתקציב המדינה ישקף את מבנה האוכלוסייה.

אברהם בורג: אני לא אגיד שבכל מקום זה צריך להיות 20%, 20%, 20%, אבל בגדול כן.

אברהם בורג: קח את משרד הדתות לדוגמה.

אברהם בורג: כמה דתות יש בארץ?

אברהם בורג: לדת היהודית יש לפחות חמישה סוגי ביטוי שונים, אבל יש 20% שהם לא יהודים בארץ.

אברהם בורג: כמה מתקציב משרד הדתות ניתן ללא יהודים?

אברהם בורג: ספק אם 1%.

אברהם בורג: זה הדיספרופורציה, שהמיליונים הבודדים האלה לא משנים אותה.

אברהם בורג: הפרטים נכונים, אבל המבנה לא נכון, הסטרוקטורה לא נכונה.

דני נוה: אני לא מתווכח עם הדברים.

דני נוה: אני חושב שחשוב לראות גם את החלק החיובי, כי מנסים ליצור תמונה של ממשלה שהיא אטומה לצורכי המגזר הערבי, ושיש ירידה בהשקעות במגזר הערבי.

דני נוה: אני חושב שהתמונה שהצגתי כאן היום מצביעה על כך, שיש פה ממשלה, שעם כל הוויכוח הפוליטי הקשה שיש לי ויש לנו בנושאים פוליטיים בסוגיות שונות לפחות עם חלק מהמנהיגות הערבית של ערביי ישראל, לרבות המנהיגות שיושבת כאן בכנסת, יש לה התייחסות עניינית לצרכים של האוכלוסייה.

דני נוה: זאת התייחסות עניינית שאולי עדיין לא באה לידי ביטוי בהערתך, ואני מקווה שגם זה יבוא, אבל בהחלט באה לידי ביטוי בכל מיני תחומים של גידול במשאבים שהממשלה משקיעה ומפנה לצרכים שונים במסגרת המגזר הערבי בישראל.

דני נוה: לפיכך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני כמובן מבקש מהכנסת להסיר את שתי הצעות האי-אמון שהוגשו כאן היום.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נתחיל בדיון.

אברהם בורג: שלוש דקות לכל דובר.

אברהם בורג: חבר הכנסת אבו וילן ואחריו – חבר הכנסת אברהם שוחט.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני מתפלא על השר דני נוה שיצא מהאולם.

אברהם בורג: הוא יחזור.

אבשלום וילן: לכל ממשלה יש האופוזיציה הראויה לה, ומה לו כי ילין?

אבשלום וילן: רציתי לשאול אותו משהו – רק לפני שבועיים עמד ראש הממשלה הנוכחי במבחן מנהיגות קשה במרכז הליכוד.

אבשלום וילן: לא ראיתי בדיוק לצד מי התייצב השר דני נוה.

אבשלום וילן: האם לצד ראש הממשלה, שהוא הגן עליו פה היום בחירוף נפש, או לצד יריבו, שקרא עליו תיגר?

אבשלום וילן: ובכלל, השר נוה מציע, שמרצ אחראית לכך שבעולם עומדים לנקוט סנקציות כלכליות כנגד ישראל.

אבשלום וילן: אני מודה שאת הלוגיקה הזאת לחלוטין לא הבנתי.

אבשלום וילן: רק לפני קצת למעלה משבוע ניסיתי לשכנע את הפרלמנט האירופי, שהטלת סנקציות היא המשגה הגדול ביותר מבחינתה של אירופה.

אבשלום וילן: דווקא מי שרוצה מדיניות מתונה, מעניש את כלל הציבור הישראלי וגורם לתוצאה פוליטית הפוכה.

אבשלום וילן: אבל אי-אפשר להתעלם מהעובדות.

אבשלום וילן: עלות שנת אינתיפאדה למשק הישראלי היא 10% מהתוצר הלאומי.

אבשלום וילן: פירושו של דבר הוא, ששנת אינתיפאדה עולה לנו במונחים לאומיים 40 מיליארד שקל.

אבשלום וילן: תוסיף על כך, ששליש מהתקציב הפנוי, 80-70 מיליארד מתוך 251 מיליארד שקל מתקציב המדינה הולכים להחזר חובות ולתשלומי ריבית, ונשארים בתקציב המדינה 180 מיליארד לחלוקה.

אבשלום וילן: תיקח את תקציב הביטחון על תוספתו, שאישרנו רק בשנה האחרונה, תוסיף לזה את התקציב למשרד לביטחון הפנים, שלפחות שני-שלישים מתוכו מוקדשים היום לביטחון שוטף ישיר, תוסיף לזה את תקציב הכוחות המיוחדים ותראה ששליש מהתקציב הלאומי מופנה ישירות לביטחון.

אבשלום וילן: זו פרופורציה שהיא כמעט בלתי אפשרית.

אבשלום וילן: תוסיף לזה את מצב התיירות, את האבטלה, את המיתון ובפרט את הכיוון, ותראה שכל התוכנית הכלכלית שאישרנו פה לפני שבוע היא בעצם משחק פוליטי, שהתוצאה הכלכלית שתתקבל ממנו בטלה בשישים.

אבשלום וילן: כולם מתהדרים בראש הממשלה, אבל מה עשה ראש הממשלה כל השבוע האחרון?

אבשלום וילן: עשה שריר לש"ס, כדי שבשבוע הבא יחזיר אותה לממשלה?

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אתה יושב-ראש כנסת ישראל, מה עושה הכנסת במשך שבוע ימים?

אבשלום וילן: עוסקת רובה ככולה בחוק עוקף ליצמן.

אבשלום וילן: האם מישהו מטפל באמת במשבר הכלכלי האמיתי?

אבשלום וילן: מה עושה מפלגת העבודה כאשר היא רואה שהממשלה הנוכחית מובילה מהבוקר קמפיין ל-1,000 מתנחלים נוספים?

אבשלום וילן: זה מה שאנחנו צריכים היום?

אבשלום וילן: איפה יושב-ראש מפלגת העבודה, שלא קם ועל זה מפוצץ ממשלה?

אבשלום וילן: צרף את כל הנתונים הללו לאין תוכנית כלכלית ותבין מדוע האופוזיציה הזאת, ביושר אינטלקטואלי ומתוך אחריות לאומית, קוראת לאי-אמון בממשלה.

אבשלום וילן: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: נראה לי שמדובר ב-5% תוצר לשנה ו-10% תוצר לשתי השנים 2002 ו-2003.

אברהם בורג: נכון, חבר הכנסת שוחט?

אברהם-בייגה שוחט: צודק.

אברהם בורג: המספרים שלך לא היו מדויקים.

אברהם בורג: 5% תוצר לכל שנה, ולשנתיים זה 10%, אבל זה לא 10% תוצר לשנה.

אברהם בורג: אלה המספרים שאני ראיתי.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם שוחט, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש לי אמון רב במגבלות שמוטלות על חבר כנסת שהוא חבר בסיעה השותפה לקואליציה, וכאשר מתקבלות החלטות והוא לא מקבל שחרור, הוא אכן צריך להצביע בהתאם להחלטת הסיעה, אפילו אם לבו אינו שלם עמן.

אברהם-בייגה שוחט: יש לי אמון בשיטה הזאת, היא מחייבת אותי ומחייבת כל אחד.

אברהם-בייגה שוחט: אין לי אמון בתוכנית הכלכלית כפי שהונחה על שולחן הכנסת על-ידי שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אין לי אמון בה, ולא רק לי אין אמון.

אברהם-בייגה שוחט: אין אמון לאזרח הישראלי שהולך לבנק ומנסה לברוח למטבע אחר.

אברהם-בייגה שוחט: אין אמון למשקיע החיצוני, שלא מגיע הנה, ומי שקורא את הנתונים על ההשקעות רואה בדיוק מה קורה.

אברהם-בייגה שוחט: אין אמון גם לבתי-ההשקעות שבודקים אותנו וממליצים איך להתייחס אלינו בעולם.

אברהם-בייגה שוחט: גם הם איבדו את האמון.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אנחנו נמצאים במצב שבו הונחה תוכנית אשר יש בה כמה מרכיבים טובים.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר להגיד שכל התוכנית שלילית, אבל היא עשויה במינון הלא-נכון מבחינת המרכיבים שבאים להתמודד עם הבעיה.

אברהם-בייגה שוחט: אין בה מיסוי, אין בה קיצוץ ואין בה יצירת גירעון.

אברהם-בייגה שוחט: הקיצוץ היה צריך להיות יותר גדול, המיסוי היה צריך להיות יותר נמוך, הגירעון היה צריך להיות יותר נמוך.

אברהם-בייגה שוחט: אבל תראו מה קרה לנו.

אברהם-בייגה שוחט: בשבוע שעבר כולנו שקענו באבק של הסערה הפוליטית.

אברהם-בייגה שוחט: ראש הממשלה יצר חומת מגן אל מול הפקרות מוחלטת של סיעה שישבה בממשלה, של שרי סיעה שלא קיבלו את הכרעת הממשלה והצביעו נגד בנושא כל כך חשוב.

אברהם-בייגה שוחט: זאת חומת מגן על ההליך הדמוקרטי ועל החיים הפרלמנטריים שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: לא היה אפשר לסבול את המצב הזה, מה גם שהוא השתרש, חבר הכנסת ידידי סגן השר לשעבר, שכל כך כיכב במשברים הקודמים.

אברהם-בייגה שוחט: ואכן ראינו שכותרות העיתונים וכל המערכת הפוליטית עסקו אך ורק בתהליך הזה, ואילו הנושא של התוכנית הכלכלית, שהוא נושא כבד מנשוא, שיש בו הרבה מאוד בעיות אמיתיות, הנושא הזה צלל וטבע בתוך האבק של הכותרות הדרמטיות על היחסים בין ש"ס לבין ראש הממשלה, על חומת המגן שיצר ראש הממשלה אל מול ש"ס בעקבות התנהגותה.

אברהם-בייגה שוחט: וכפי שאנחנו רואים, לפי דעתי, כמו שבחומת מגן א' היא לא החזיקה מעמד יותר מדי זמן, ואנחנו רואים שהפיגועים חוזרים ומה שהיה הוא שיהיה, בצורה דומה, לפי הרגשתי, גם חומת מגן ב', שהוא יצר נוכח התנהגות ש"ס, גם היא תיסדק.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יודע איך יצביעו חברי ש"ס.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, יש לכם עכשיו תפקיד נחמד מאוד שאתם מוותרים עליו – יושב-ראש האופוזיציה.

אברהם-בייגה שוחט: אתם המפלגה הגדולה ביותר באופוזיציה, אתם יכולים לקבל זכות לדבר ראשונים.

משולם נהרי: עדיין לא ויתרנו.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מבין למה אתם עושים ליוסי שריד חיים כל כך טובים.

אברהם בורג: ש"ס יהיו גם בממשלה וגם באופוזיציה, תאמין לי, בזה זה יסתיים.

אברהם בורג: זאת תהיה הפשרה.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהם באמת זכאים גם להיות בממשלה וגם שמי מהם יכהן כיושב-ראש האופוזיציה, זה בעצם מתאים לתרבות ההצבעה שלהם ולצורה שבה העסק מתנהל.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

אברהם בורג: הם זכאים, אבל מה אנחנו אשמים?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

אברהם בורג: שלוש דקות.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת יאיר פרץ.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מדבר כאן בשמה של סיעת הליכוד ובמענה על הצעת אי-אמון שהגישו חברי הכנסת מסיעות ערביות בקשר ליחס הממשלה לערביי ישראל.

מיכאל איתן: אני רוצה לפתוח ולומר, שיש בעיה קשה מאוד.

מיכאל איתן: שום אדם במדינת ישראל שהוא אזרח ישראלי והוא רוצה את טובת המדינה, או אולי הוא גם לא רוצה את טובת המדינה, לא יכול להתעלם מהעובדה שיש לנו בעיה קשה מאוד במערכת היחסים שבין חלק גדול מאוד מהציבור של אזרחי ישראל הערבים לבין ממשלת ישראל, והייתי אומר אפילו מדינת ישראל.

תאופיק חטיב: על-פי הדברים שהתחלת לומר, אני מניח שלא שמעת את דברי.

מיכאל איתן: אתה גם לא מקשיב לי.

תאופיק חטיב: אני מקשיב.

מיכאל איתן: אני אומר:

מיכאל איתן: דבר ראשון – יש בעיה, וצריך להודות שקיימת בעיה, ובעיה קשה מאוד.

מיכאל איתן: אם אנחנו מגיעים למצבים שאזרחי ישראל ערבים מוכנים להיות שהידים ולהתפוצץ כמחאה, אז יש לנו בעיה קשה מאוד.

מיכאל איתן: ואם אנחנו יושבים בכנסת ישראל, חבר הכנסת האשם מחאמיד ואני, חבר הכנסת חטיב ואני, ואנחנו אנשים אחראיים ורוצים לנסות ולמנוע הידרדרות נוספת והתלקחות, וחס וחלילה הידרדרות עד לשפיכות דמים, אנחנו מוכרחים לבדוק את עצמנו.

מיכאל איתן: שני הצדדים – אם יש כאן

מיכאל איתן: שני צדדים, ויש כאן שני צדדים – אני חושב שחלק גדול מאוד מהבעיות שיש היום, ותלונות שיש היום לרבים במגזר הערבי, נובעות מהעובדה, שאתם, חברי הכנסת הערבים, במקום לדאוג לבעיות היומיומיות, ויש הרבה מה לדאוג, ולנהל משאים-ומתנים ולהשקיע זמן ומרץ והתלהבות על מנת לפתור את הבעיות הללו, מרביתכם, לא כולכם, חושבים שנבחרתם לכנסת על מנת להילחם מכאן נגד קיומה של מדינת ישראל, כי זה עומד בסתירה לדרכו של יאסר ערפאת.

מיכאל איתן: אתם חושבים שיאסר ערפאת שלח אתכם, ולא אזרחי ישראל הערבים.

תאופיק חטיב: – – –

מיכאל איתן: חבר הכנסת חטיב, אני לא מאשים אותך.

מוחמד כנעאן: – – – דבר לעניין.

מיכאל איתן: חבר הכנסת כנעאן, אני לא שואל אותך מה לדבר.

מיכאל איתן: אני לא ברמאללה אצל ערפאת שלך.

מיכאל איתן: אני בכנסת ישראל, ואתה לא תגיד לי מה לדבר.

מיכאל איתן: אני אגיד מה שאני רוצה לומר.

מוחמד ברכה: אל – – –

מיכאל איתן: אתה לא תגיד לי מה לומר ואתה לא תסתום לי את הפה.

יהודית נאות: חבר הכנסת איתן, אני מבקשת ממך, זמנך תם.

יהודית נאות: חבר הכנסת כנעאן – – –

מיכאל איתן: אבל זה לא יכול להיות.

מיכאל איתן: מה נעשה פה?

מוחמד כנעאן: – – –

יהודית נאות: תן לי להסדיר את זה.

יהודית נאות: חבר הכנסת כנעאן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יהודית נאות: אני מבקשת.

יהודית נאות: זמנו תם, אל תאריך את זמנו.

יהודית נאות: משפט סיום.

מיכאל איתן: הנה יש לכם דוגמה טובה.

מיכאל איתן: בסך הכול יש רצון לשבת ולבדוק את הדברים; יש רצון לתקן עיוותים; יש רצון לשלב את ערביי ישראל; יש רצון שערביי ישראל יראו את מדינת ישראל כמדינה גם שלהם – אבל בתנאי שהם יהיו מחויבים לקיומה של המדינה, לביטחונה, להגנתה.

מיכאל איתן: יהיה שוויון זכויות אם יהיה שוויון גם בחובות, ואתם לא יכולים לבוא הנה ולדבר רק על השוויון בזכויות כאשר אינכם ממלאים גם את השוויון בחובות.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

יהודית נאות: עד שחבר הכנסת יאיר פרץ יגיע לדוכן, הודעה למזכיר הכנסת.

יהודית נאות: בבקשה.

א' האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 11), התשס"ב–2002; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 12), התשס"ב–2002; הצעת חוק סמכויות חיפוש לשם שמירה על ביטחון הציבור, התשס"ב–2002; הצעת חוק ארגונים צרכניים (קביעת דרכי ההכרה) (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2002.

א' האן: כמו כן הניחה ועדת הכנסת, בהתאם לסעיף 152 לתקנון, את נוסח תיקון סעיף 9 והוספת סעיפים 9א עד 9ג לתקנון הכנסת; לא הוגשו השגות.

א' האן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: יחסה של הממשלה לאוכלוסייה הערבית

יהודית נאות: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, סיעת ש"ס לוחמת, מיום הקמתה, למען השכבות החלשות בעם ברוח תורת ישראל.

יאיר פרץ: כל צעד וצעד שעשינו היה על-פי ערכי תורתנו הקדושה.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, צר לי מאוד על שבבית הזה יושבים אנשים שמפרשים את דברי התורה באופן מילולי, כנראה בלשון המליצה.

יאיר פרץ: היה מי שפירש את הפסוק: כי תראה את חמור שונאך רובץ תחת משאו, עזוב תעזוב עמו – באופן שהדרך לעזור היא לעזוב אותם.

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, דרך זו אינה דרכנו.

יאיר פרץ: אנו מאמינים כי הדרך לחברה בריאה הינה טיפול אנושי ומעמיק במצוקותיהם של אלה שהקיום היומיומי שלהם מהווה מלחמה מתמשכת.

יאיר פרץ: זו הדרך ואין בלתה.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, גם אני יודע כי הצרכים רבים והמשאבים מדולדלים.

יאיר פרץ: גם אני יודע כי אין הקומץ יכול להשביע את הארי, ובכל זאת, אני מרשה לעצמי לקרוא לחברי הכנסת מעל במה זו להתאחד סביב סדר עדיפויות שיהיה מקובל על רוב חברי הבית.

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, במקרים רבים פוגעת הכלכלה הנכונה בצדק ובשוויון החברתי, וכשאנו באים למצוא פתרונות לבעיות הכלכליות המעיקות, אנו פוגעים פעם אחר פעם דווקא בשכבות החלשות.

יאיר פרץ: חכמינו אמרו, "היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה", ולא נאמר, היזהרו בבני עניים שמהם תצמח כלכלה מוצלחת.

יאיר פרץ: אבל, רבותי חברי הכנסת, הערך המוסף הכלכלי האדיר שיצמח מטיפול נכון בבעיות החברה והרווחה, ואני מדגיש, לא רק הערך המוסרי אלא גם ובעיקר הערך הכלכלי נטו, רק הוא יבסס את הכלכלה שלנו על אדנים שעל בסיסם ניתן לבנות חברה טובה ובריאה.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, תוכניות כלכליות צצות ועולות בבית הזה חדשות לבקרים, ואין האחת טובה מחברתה.

יאיר פרץ: פעם אחר פעם אנו מזרימים אקמול לאזרחים במקום אנטיביוטיקה, עוד סתימה ועוד סתימה במקום טיפול שורש.

יאיר פרץ: השמיכה שאנו תופרים אינה מסוגלת להכיל את שלל הגוונים של האוכלוסייה.

יאיר פרץ: אם חם לאחד – קר לחברו.

יאיר פרץ: המצוקה בעינה עומדת.

יאיר פרץ: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא ואני מבקש משר האוצר ומראש הממשלה לשקול מחדש ולהביא בחשבון שהתוכנית הכלכלית הולכת לפגוע בשכבות החלשות, במקבלי קצבת הנכות, במקבלי הגמלאות, בחד-הוריות.

יאיר פרץ: עמיתי, שימו לב מה קרה לנו בשבועיים האחרונים.

יאיר פרץ: קרה דבר מאוד מוזר.

יאיר פרץ: במקום לעסוק בתוכנית הכלכלית, לשמוע חוות דעת מקצועיות, לשמוע כלכלנים – מה עשו לנו?

יאיר פרץ: הפכו את הוויכוח לשאלה אם ש"ס תתכופף או לא תתכופף, אם ש"ס חוזרת או לא חוזרת.

יאיר פרץ: האם זו הטעות של התוכנית הכלכלית, עמיתי חברי הכנסת?

יאיר פרץ: לכן אני קורא לכם פה לקום ולבקש דיון מחודש בתוכנית הכלכלית, דיון שלא יפגע בשכבות החלשות, ואז אני בטוח ומשוכנע שנמצא קונסנסוס בבית הזה, שיאחד סביבו את כל הגורמים.

יאיר פרץ: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

יהודית נאות: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת דוד מגן.

יהודית נאות: רבותי, אני מבקשת לדבר שלוש דקות, להצטמצם.

יהודית נאות: תורידו את הקריאות.

צבי הנדל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לעמוד על כבודו של חבר הכנסת תאופיק חטיב.

צבי הנדל: אני מאוד מקווה שזה לא יזיק לך, אבל אני חייב להגיד שאתה אחד מחברי הכנסת היותר-מנומסים בבית הזה.

צבי הנדל: אני יכול לחלוק על דעתך, אני גם לא מסכים לרוב הדברים שאמרת פה, אבל בגלל הצורה שבה אמרת אותם, לא היה ראוי שיתקפו אותך עליהם.

צבי הנדל: אני חייב לומר את זה.

צבי הנדל: לעצם העניין, מונחות לפנינו שתי הצעות אי-אמון.

צבי הנדל: לגבי ההצעה הראשונה, סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו תימנע בה, וזו ההצעה בעניין הכלכלי, של מרצ.

צבי הנדל: אני חושב, שזו חוצפה שמרצ, שהיא אחד מהקברניטים שהביאו עלינו את מלחמת אוסלו, שגרמה למצב הכלכלי העגום הזה, היא זו שעכשיו תבכה את המצב הכלכלי, כי הרי כולנו מבינים, שאילולא מלחמה כזאת שנגרמה בגלל הסכם אוסלו, לא היינו נכנסים למצב כלכלי כזה.

צבי הנדל: לכן אנחנו לא נתמוך בהצעתם.

צבי הנדל: בממשלה לא נתמוך, כי ניתן היה לחסל את המצב הביטחוני הזה, ניתן היה לחסל את הטרור.

צבי הנדל: לכן לא לזה מגיע פרס ולא לזה, ובהצעה זו נימנע.

צבי הנדל: להצעה שאתה הצגת, חבר הכנסת תאופיק חטיב, אני חייב לומר, שהרגשת הקיפוח והניכור באוכלוסייה הערבית, אני לא מסכים לה אבל אני מבין אותה.

צבי הנדל: חלק גדול מהכעס שלי שוב מופנה לאחי מהשמאל הישראלי, מהשמאל הקיצוני.

צבי הנדל: כשאתה שומע כל בוקר וכל ערב הסתה של השמאל ושל חברי כנסת מהשמאל כנגד המיליונים הכבדים שהמדינה מעבירה להתנחלויות, הסתה גסה ששקר יסודה, שאין בה כמעט כלום מהאמת, בוודאי כששומע אותו אזרח ערבי, והוא שומע, ריבונו של עולם – למתנחלים במקומות אלה ואלה נותנים מיליארדים פר-נפש לשנה או לעשור ואנחנו לא מקבלים מאומה, ודאי שזה מעורר אמוציות.

צבי הנדל: גם כשהם שומעים את הרדיו ואת הטלוויזיה הפלסטיניים, שמסיתים הסתה גסה מאוד כנגד ישראל בכלל, אי-אפשר שגם הקברניטים של הערבים יעמדו מנגד.

צבי הנדל: אותה אוכלוסייה ערבית ישראלית, מה היא שומעת כל היום מבין אלה, אחיה או מצדדי דרכה, השמאל?

צבי הנדל: הם שומעים כל היום הסתה נגד ישראל.

צבי הנדל: מה אני מצפה ממנו?

צבי הנדל: אני לא יכול לצפות ממנו אלא שישנא אותי, אלא שיבין שכל מה שאני, המדינה, עושה, היא עושה לרעתו.

צבי הנדל: גם הבוקר כשאני שומע את מוסי רז אומר שכל המלחמה הזאת היא בגלל המתנחלים, זאת אומרת שהערבים מבינים שהמלחמה היא לא בגלל הטרור, לא בשביל לתפוס את הרוצח אלא מפני שיש מתנחלים, ולא בשביל למגר את התהליך המטורף הזה, שכל יום אתה שומע שבמרכז הארץ אנשים, נשים וטף בסכנה, אלא מלחמת מתנחלים.

צבי הנדל: כשכל זה מתנקז לאותו ערבי ישראלי, מה אני מצפה, שהוא יאהב אותי?

צבי הנדל: אין שום סיכוי.

האשם מחאמיד: למה שלא יאהב אותך?

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: שיהיה בסדר.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, המשפט האחרון שאני רוצה להגיד הוא הכי משמעותי.

צבי הנדל: כל הצרות, אבל כל הצרות, נגרמות מהשנאה העצמית הפנימית שלנו.

צבי הנדל: ביום שנדע לדבר אמת ולא לשקר רק בשביל להצדיק דרך, באותו יום ייפתרו רוב הבעיות שלנו, גם השנאה עם שכנינו ועם העולם האירופי.

משולם נהרי: גם הכלכליות.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת דוד מגן.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת חיים דרוקמן, אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

דוד מגן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מכובדי השר, תפסת מרובה לא תפסת.

דוד מגן: הגדרת הסיעות המציעות להביע אי-אמון בראש הממשלה, על רקע קבלת התוכנית הכלכלית או על רקע יחס הממשלה למגזר הערבי, הן ססמאות כוללניות.

דוד מגן: חברי כנסת שמבקשים אולי להשתכנע, לא יורדים לסוף דעת המציעים.

דוד מגן: למשל, בתחום קבלת התוכנית הכלכלית הכנסת דנה, געשה, רתחה, ראש הממשלה פיטר שרים, ראש הממשלה ונציגיו מנהלים משא-ומתן לשקם שוב את היחסים ולצרף את השרים לממשלה.

דוד מגן: הנושא הזה העסיק תקופה ארוכה מאוד, במהלך כל השבוע שעבר, ימים ולילות, את הכנסת.

דוד מגן: נדמה לי ששתי הצבעות היו, ובסופו של דבר הממשלה קיבלה אמון מוחלט בנושא.

דוד מגן: הייתי מבין והייתי נכון להטות אוזן, לשמוע רעיון להביע נניח אי-אמון בממשלה על רקע פרט מסוים מהתוכנית הכלכלית, למשל אני לא בטוח שכולנו ניתחנו את המשמעות של העלאת מס ערך מוסף ב-1%.

צבי הנדל: הכי צודק.

דוד מגן: לפי השקפתי, זאת הפגיעה הקולעת והפוגעת ביותר בקבוצות החלשות ובקבוצות הביניים.

דוד מגן: ביושבי בחדר שמעתי את נאומך, חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואני חייב לומר שלא תמיד אנחנו שומעים מחברי כנסת מהמגזר הערבי דברים לנושא.

דוד מגן: ייחדת את הדברים לנושאים הכלכליים ופירטת אותם אחד לאחד, והנושאים הללו, כפי שאתה הצגת אותם, בהחלט מעוררים התייחסות.

דוד מגן: לא משנה אם בסופו של דבר אנחנו עוסקים בכל הדברים, אבל הם בוודאי מעוררים מחשבה.

דוד מגן: אם מישהו מגורמי האופוזיציה היה מציע, למשל, לקיים דיון מיוחד בשבוע שעבר, סמוך ל-15 במאי, עת נתבשרנו כולנו כי המדד של חודש אפריל עלה ב-1.5%, שהוא שיעור מדהים, שהוא מצביע על התעוררות אינפלציונית מדאיגה ביותר – לעניין הזה טוב היה אם היתה הכנסת מקדישה דיון מיוחד, ואולי היה אפשר לתקן משהו ולהציע משהו, לפחות במסגרת הוועדות הכלכליות, ועדת הכספים או ועדת הכלכלה.

דוד מגן: אבל ההגדרה "תוכנית כלכלית" על מכלול הנושאים שהכנסת אישרה לאחר דיונים ומשברים בשבוע שעבר, ובסופו של עניין להציע על כך אי-אמון – מי שהציע את ההצעה הזאת ידע מראש שאין כל סיכוי שהיא תתקבל.

דוד מגן: לעניין המגזר הערבי, יש תוכניות בממשלה כדי לקדם ולשדרג את רמת התשתית ואת רמת השירותים במגזר הערבי.

דוד מגן: צריך לתבוע את יישומן של התוכניות הללו.

דוד מגן: במקום לבוא בהאשמה גורפת, צריך להוציא את התוכניות מהמגירות, הפרויקטורים יקדמו אותן, ובעניין הזה אני בוודאי אשמח לתמוך בכל יוזמה שתאלץ את הממשלה, במובן החיובי של המושג, לקיים את החלטותיה-שלה ולהגשים את תוכניותיה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת חיים דרוקמן, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת שריד בדבריו ממש הספיד את מדינת ישראל.

חיים דרוקמן: הכול בעיניו שחור, רע, אבוד וללא תקנה.

חיים דרוקמן: אבל מדינת ישראל, ברוך השם, חיה וקיימת והיא תתגבר על המצב הקשה שהיא נתונה בו עכשיו, למרות המרה השחורה של מרצ.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, אני מתחלחל ממש מהשנאה של מרצ למתיישבים ביהודה ובשומרון ובחבל-עזה ולהתיישבות בחבלי מולדתנו אלה.

חיים דרוקמן: לדעת מרצ, הם אשמים בכול כך שאפשר להסית נגדם בכל תחום.

חיים דרוקמן: הם אשמים במצבנו הכלכלי הקשה, ובגללם יש צורך בתוכנית הכלכלית לשעת-חירום; הם אשמים במצבנו הביטחוני הקשה, ובגללם אין לנו אפשרות להגן מפני פיגועים בערי מדינת ישראל; בגללם נהרגים חיילים.

חיים דרוקמן: כך רוקדים חברי הכנסת ממרצ על הדם, ללא כל בושה ונושאים את שם חיילי צה"ל לשווא.

חיים דרוקמן: וכל זה אך ורק מתוך מגמה לשסות נגד ממשיכי החלוציות הציונית בדורנו.

חיים דרוקמן: חברי הכנסת של מרצ ממש מדגימים את דברי חז"ל: כל המרחם על האכזרים, סופו שמתאכזר לרחמנים.

חיים דרוקמן: אלה שמגלגלים עיניים מתוך סופר-הומניות כלפי אויבינו, אין להם כל בעיה לפגוע באחינו.

חיים דרוקמן: רק לפני שבוע הציעו חוק לעקור בהינף יד יהודים מבתיהם ומיישוביהם, ואלה שכל כך רגישים לכל פגיעה בערבים אין להם כל בעיה עם טרנספר של יהודים.

חיים דרוקמן: זו ממש שנאה חולנית, ולא פחות מזה בגידה לאומית, שהרי זה בדיוק מה שאויבינו רוצים, כי יש בכך משום נתינת פרס לטרור הרצחני.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, מי שדואג באמת לערביי מדינת ישראל צריך לעשות הכול כדי שלא חברי הכנסת שהגישו את הצעת האי-אמון בראש הממשלה ייצגו אותם.

חיים דרוקמן: חברי הכנסת האלה באמת אינם מיטיבים בשום פנים עם ערביי ישראל, אלא אך ורק מרעים להם.

חיים דרוקמן: חברי הכנסת האלה מסיתים את ערביי ישראל נגד מדינת ישראל ונגד צה"ל בביטויים מתלהמים מאוד, עד כדי הזדהות עם הטרור הפלסטיני ואפילו עם ה"חיזבאללה", ובזה הם פוגעים לא רק במדינת ישראל, כי אם לא פחות מזה בערבים עצמם.

חיים דרוקמן: גברתי היושבת-ראש, מאז קומה של מדינת ישראל קיננה תקווה בלב שערביי ישראל ישתלבו במדינת ישראל ויזדהו עם היותם אזרחים במדינה יהודית.

חיים דרוקמן: לצערי הסכם אוסלו פגע קשות בתקווה הזאת.

חיים דרוקמן: הסכם אוסלו החל ללבות את הרגשות הלאומניים גם אצל ערביי ישראל, ואת הזדהותם עם אלה הקרויים פלסטינים, דבר שבא לידי ביטוי מיוחד במהומות שהיו בראשיתה של המלחמה שאנחנו נתונים בה כבר כשנה וחצי, ובהיגררות לשיתוף בטרור הרצחני.

חיים דרוקמן: מדינת ישראל חייבת לחזק את אותם ערביי ישראל שנאמנים למדינת ישראל.

חיים דרוקמן: מדינת ישראל חייבת לסייע במיוחד לאותן רשויות מקומיות שרוצות באמת בדו-קיום ומטפחות אותו.

חיים דרוקמן: זה חייב להיות המסר של מדינת ישראל.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בעניין התוכנית הכלכלית בסך הכול יש אי-אמון מהעם, לא צריך מהכנסת.

יעקב ליצמן: אם ראש הממשלה מאמין שהוא מקבל אמון כל כך גדול בסקר דעת הקהל, 70%, הוא צריך גם להאמין שבסקר דעת הקהל 60% מתושבי המדינה אומרים "לא" לתוכנית הכלכלית; אומרים "לא" לפגיעה בשכבות החלשות.

יהודית נאות: את זה הם לא אמרו.

יעקב ליצמן: כן, זה מה שאמרו.

יעקב ליצמן: הרי עיקר התוכנית הכלכלית זה פגיעה בחלשים.

יעקב ליצמן: אז אם רוב תושבי המדינה, 60%, אומרים שהם נגד התוכנית הכלכלית – – –

איוב קרא: לא אמרו את זה.

יעקב ליצמן: תבדוק את הסקר.

איוב קרא: אני ראיתי.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת קרא, באותה משבצת שכתוב בה שהפופולריות של ראש הממשלה היא 70%, כתוב ש-60% הם נגד התוכנית הכלכלית.

מרדכי משעני: זה נכון.

יהודית נאות: אבל לא ההמשך שאמרת, שזו פגיעה בשכבות חלשות בלבד.

יעקב ליצמן: זה אוטומטי, הרי כל התוכנית היא פגיעה בחלשים.

יהודית נאות: אני טוענת שלא.

איוב קרא: לא היה סקר על השכבות החלשות.

יעקב ליצמן: כל התוכנית היא פגיעה – קצבאות ילדים, קצבאות זיקנה, העלאה במע"מ.

יעקב ליצמן: יש כמה אחוזים קטנים שיש בהם פגיעה בחברי כנסת, כמו השר מרידור וכמו חבר הכנסת ליצמן.

יהודית נאות: מה פתאום?

איוב קרא: יש תוספת ליוצאי צבא.

יעקב ליצמן: יש רק אחוז קטן שפוגע גם בנו.

יעקב ליצמן: רוב התוכנית פוגעת בחלשים.

יעקב ליצמן: באותו סקר דעת קהל, שכל כך משבח את ראש הממשלה, נאמר ש-60% מתנגדים לתוכנית הכלכלית.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, אותו שיעור שתומך בו, דוחה את התוכנית הכלכלית.

יעקב ליצמן: זאת אומרת שהעם מצביע אי-אמון בתוכנית הכלכלית של הממשלה.

יעקב ליצמן: ואם חברי הכנסת מייצגים את העם, אז צריך ללכת לפי סקר דעת הקהל, שאומר שלא מאמינים בתוכנית הממשלה.

איוב קרא: מקבלים תוספת לשירות בצה"ל.

יעקב ליצמן: אני מוכן להתייחס לזה, אם היושבת-ראש מוכנה לתת לי.

יהודית נאות: לא.

איוב קרא: כדי לשפר את המצב אצל החלשים, תני לו עוד זמן.

יהודית נאות: אתה אומר לי כבר מה אני עושה?

יהודית נאות: יש גבול.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, הדבר השני הוא הנושא של יוצאי צבא.

יעקב ליצמן: עיני לא צרה בתוספת ליוצאי צבא.

יעקב ליצמן: אם רוצים להוסיף למי שמשרת בצבא, אין לי בעיה עם זה וצריך לתת להם ולהוסיף להם, להרעיף עליהם חום כמה שצריך.

יעקב ליצמן: אני הראשון שאתמוך בהם.

יעקב ליצמן: אבל אם אנחנו נכנסים עכשיו לנושא הזה שיורידו כסף למי שלא משרת, התחנה הבאה היא קצבאות זיקנה.

יעקב ליצמן: יגידו: לא שירת, הוא יקבל פחות קצבאות זיקנה.

יעקב ליצמן: התחנה השלישית תהיה חינוך.

יעקב ליצמן: יגידו: יקבלו רק מוסדות חינוך של משרתים בצבא.

יהודית נאות: אתה נותן להם רעיונות לעתיד?

יעקב ליצמן: לא, אני אומר מה שמדברים בפנים.

יעקב ליצמן: אולי הם עדיין לא הגיעו לביצוע, אבל הרי גם התוכנית הזאת לקח כמה שנים עד שהעזו לבצע אותה.

יעקב ליצמן: מי היה חולם בעבר לעשות דברים כאלו?

יעקב ליצמן: עד שהעזו לקח כמה שנים, עכשיו עשו את זה ובפעם הבאה יעשו גם דברים יותר גרועים.

יעקב ליצמן: יש מצב קשה במשק, אני בעד לעשות קיצוץ יותר קשה ויותר כואב מהצעות הממשלה.

יעקב ליצמן: אני חושב שהדבר הראשון שראש הממשלה היה צריך לעשות כדי להראות רצינות בעניין הצמצום הוא לפטר 12 שרים, מה פתאום ארבעה?

יעקב ליצמן: יש 12 שרים שאפשר לוותר עליהם.

יעקב ליצמן: כשהתחלנו את הקדנציה, חוק-היסוד אמר 18 שרים, ואנחנו כבר מגיעים ל-30.

יעקב ליצמן: אז אם הוא רוצה באמת לקצץ בהוצאות, זאת הדרך.

יעקב ליצמן: אפשר להשאיר את ממשלת האחדות ולקצץ שרים.

יעקב ליצמן: לכן אין כל סיבה לאשר את התוכנית הזאת.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואחריה – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, סיעת ישראל בעלייה היא נגד הצעת האי-אמון בראש הממשלה אריאל שרון.

מרינה סולודקין: אנחנו אומרים, שבזמנים הקשים האלה אי-אמון בראש הממשלה, שהוא מנהיג אמיתי, הוא לא במקום.

מרינה סולודקין: גם אין סיכוי להעביר אי-אמון בראש הממשלה, ואני חושבת שאנחנו יושבים כאן ודנים ורק מבזבזים את הזמן.

אליעזר כהן: כל שבוע אי-אמון, חצי יום עבודה הולך לאיבוד.

אליעזר כהן: קשקוש בלבוש.

מרינה סולודקין: נכון.

מרינה סולודקין: אנחנו לא עובדים בעניינים חשובים מאוד.

מוחמד כנעאן: – – –

מרינה סולודקין: ממשלת האחדות היא דבר חשוב וחיובי מאוד למדינת ישראל, ואנחנו צריכים רק לברך את ראש הממשלה שמסוגל לשמור בתנאים האלה על ממשלת האחדות.

מרינה סולודקין: בזמן מלחמת הטרור יש אפשרות ליפול, וגם מדינות זרות לא מבינות מה קורה במדינת ישראל.

מרינה סולודקין: לשם כך ממשלת האחדות היא דבר חיובי מאוד.

מרינה סולודקין: אני מבינה את אלה שמתנגדים לתוכנית הכלכלית, מכיוון שיש דרכים אחרות להגדיל את הכנסות הממשלה.

מרינה סולודקין: סיעת ישראל בעלייה אומרת כבר זמן רב, שמלווה מלחמה, מס על הבורסה ומס על מותרות הם המסים החיוביים להגדלת הכנסות המדינה.

מרינה סולודקין: מתחילים מזה, ורק אחר כך מצמצמים את הסיוע הממשלתי לשכבות החלשות.

מרינה סולודקין: לא הלכו בדרך הזאת, וחבל, אבל אנחנו אומרים שצריכים לצמצם את הפגיעה בשכבות הביניים ובשכבות החלשות ולהמשיך.

מרינה סולודקין: סיעת ישראל בעלייה היא נגד הצעת האי-אמון, ואנחנו מקווים שאחרים יתייחסו למצב במדינה ברצינות.

מרינה סולודקין: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שמעתי גם את השר נוה, ואת תמצית הגישה לשאלה של האוכלוסייה הערבית ומצבה – גם מהדברים שהעמיד כאן חבר הכנסת מיכאל איתן.

עסאם מח'ול: הוא קובע קביעה בעלת משמעות רבה וארוכת טווח, שאין לנו מה לתבוע שוויון כל עוד אנחנו לא ממלאים את כל החובות שהוא חושב שאנחנו צריכים למלא.

עסאם מח'ול: ראשית צריך להגיד, שהאזרחים הערבים במדינה ממלאים את כל החובות הנדרשות מהם, והם לא אחראים לחובות שהם לא נדרשים לבצע.

עסאם מח'ול: דבר שני, צריך שמישהו בממשלות ישראל יפנים סוף-סוף, שהזכויות של האזרח מוקנות לו מכוח האזרחות שלו, ולא מכוח החליפין עם שום חובה.

עסאם מח'ול: לכן הגיע הזמן, שגם בממשלת ישראל, גם בממשלה הגדולה הזאת, החכמה הזאת, המנופחת הזאת, יבינו שזכויותיהם של האזרחים נובעות מהאזרחות שלהם במדינה.

עסאם מח'ול: הם ממלאים את מה שצריך למלא, את מה שהם נדרשים למלא, ואי-אפשר כל היום וכל השנים לנופף במשוואה הזאת.

עסאם מח'ול: יתירה מזאת, קיבלתי היום ידיעה משתי מועצות, דליית-אל-כרמל ועוספיא, שביום שישי הקרוב הן מכריזות על שביתה כללית ועל הפגנה מכיוון שבשני הכפרים כמעט מחצית התושבים מקבלים צווי הריסה או קנסות על בנייה בלתי חוקית, כי כביכול הם נוגעים בפארק הקרוב.

תמר גוז'נסקי: שמורת טבע.

עסאם מח'ול: אני עובר מדי פעם ליד מעלות, ואני רואה את מעלות שמגיעה עם הבתים שלה לשמורת הטבע היפה ביותר בכל הארץ, ואדי-מונפורט.

עסאם מח'ול: ולכן אי-אפשר להגיד שבמקרה המדיניות הזאת נראית כך.

עסאם מח'ול: מה עם תושבי דליית-אל-כרמל ועוספיא?

עסאם מח'ול: הם לא ממלאים את החובות שלהם, חבר הכנסת איתן?

עסאם מח'ול: ועוד איך.

עסאם מח'ול: אבל אתה מבצע כלפיהם את המדיניות הנפשעת של אפליה על בסיס גזעני, מכיוון שהם ערבים-דרוזים.

עסאם מח'ול: לכן השאלה המרכזית היא – לא צריך להתבלבל – מה קורה כאן?

עסאם מח'ול: לחם חוקה של הממשלה הזאת ושל ממשלות ישראל הוא אותו "מסמך הרצלייה", שקבע את האפליה כאידיאולוגיה על בסיס גזעני ומתנשא – גזעני כלפי האוכלוסייה הערבית ומתנשא כלפי החרדים וכלפי ש"ס, שלא יודעת מה לעשות עכשיו ואיך להתקפל.

עסאם מח'ול: יש מדיניות שמבוססת על אידיאולוגיה, שאלה שמשייכים אותם כביכול לחברות של העולם השלישי צריך להשאיר אותם רחוק למטה כדי שאפשר יהיה ללכת עם האחרים קדימה.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, קודם כול אני רוצה לברך את חברי תאופיק חטיב.

האשם מחאמיד: אני מברך אותך על האובייקטיביות, על המקצועיות, על הצורה שבה דיברת מעל הדוכן הזה על הנושא הכאוב של האוכלוסייה שלנו.

האשם מחאמיד: אבל כנראה זה לא עוזר.

האשם מחאמיד: גם כאשר אתה מדבר בצורה כזאת בא חבר כנסת ואומר לך: דברו על הנושאים הכואבים שלכם ואל תדברו על ערפאת.

האשם מחאמיד: אני הקשבתי לך, מלה אחת לא דיברת על ערפאת, דיברת רק על הבעיה הכאובה של אותו מיליון שאנחנו מייצגים פה בכנסת.

האשם מחאמיד: בכל זאת זה לא עזר, שמעת איך מיקי איתן ענה לך.

האשם מחאמיד: זה לא עוזר.

מוחמד כנעאן: הוא השתולל.

האשם מחאמיד: זה לא עוזר.

האשם מחאמיד: הלוואי שהוא היה היחיד, יש אנשים שלא רוצים לשמוע כי יש להם פילטרים באוזן.

מוחמד כנעאן: מזל שהוא לא שר.

האשם מחאמיד: עוד דבר.

האשם מחאמיד: נדמה לי שלפני שבוע ראש הממשלה אמר משפט מעניין.

האשם מחאמיד: הוא אמר שיש קורלציה בין המצב המדיני לבין המצב הכלכלי-החברתי.

האשם מחאמיד: זה מה שאמרנו כל הזמן ואמרו לנו: מה אתם מדברים.

האשם מחאמיד: אף אחד לא רצה להבין שיש קשר במדינה בין המצב הכלכלי, החברתי, הסוציו-אקונומי, ההתנחלויות ובזבוז הכספים שאיננו במקום, לבין המצב המידרדר בתוך המדינה של עוני ואבטלה.

האשם מחאמיד: עכשיו רוצים לייבא למדינה 6,000 עובדים זרים כדי שנישאר עם אותו אחוז אבטלה, ואולי אפילו יותר גרוע.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, המצב המתמשך הזה וההסתה שאנחנו שומעים אפילו אחרי נאום של תאופיק חטיב מביאים להשלכות מאוד כואבות ומאוד מסוכנות.

האשם מחאמיד: אתן לך דוגמאות קטנות.

יהודית נאות: ממש קטנות.

האשם מחאמיד: בוודאי, הן קטנות אבל גדולות בעיני.

האשם מחאמיד: הזכרתי את זה כמה פעמים.

האשם מחאמיד: נהג אוטובוס "אגד" ממאן לעצור בוואדי-עארה.

האשם מחאמיד: למה?

האשם מחאמיד: הוא לא רוצה לעצור.

האשם מחאמיד: בחור שצריך לרדת במוסמוס מורידים אותו 500 מטר אחרי הכפר שלו, כי הם לא רוצים לעצור שם, ועוד מורידים אותו עם מכות והשפלות.

האשם מחאמיד: זה המשך של כל ההסתה נגד כל אזרח ערבי במדינה הזאת.

האשם מחאמיד: עוד דוגמה.

האשם מחאמיד: חברות שונות לא רוצות להיכנס לנצרת ולאום-אל-פחם, לרופאי שיניים ולעורכי-דין, כדי לתקן כל מיני מכונות במשרדים שלהם.

האשם מחאמיד: למה?

האשם מחאמיד: כי הם לא נכנסים לשטחים.

האשם מחאמיד: אדוני השר, הם לא רוצים להיכנס.

האשם מחאמיד: אולי צריך להביא חוק לאלץ אנשים להיכנס לאום-אל-פחם, לנצרת ולתמרה.

האשם מחאמיד: אי-אפשר שיהיה דבר כזה.

האשם מחאמיד: זה נובע משרים שהם כביכול שמאל אבל הם מדברים על חילופי אוכלוסין ועל טרנספר.

האשם מחאמיד: זה מביא ללגיטימציה לכל ההתנהגויות המכוערות האלה.

האשם מחאמיד: תודה, גברתי.

יהודית נאות: תודה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מרדכי משעני, אחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

מרדכי משעני: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס להצעת האי-אמון של סיעת מרצ, שנוגעת ל"תוכנית החירום הכלכלית" ולהשפעתה.

מרדכי משעני: בהזדמנות זו אני גם רוצה להסביר את דרך הצבעתי.

מרדכי משעני: אף שאני נמנה היום עם סיעה שהיא חברה בקואליציה, הצבעתי בהצבעה הראשונה נגד הצעת האוצר, משום שחשבתי, ואני ממשיך לחשוב גם היום, שאין זו תוכנית חירום כלכלית, זה צרור של גזירות שברובן הגדול פוגעות פגיעה קשה מאוד בשכבות החלשות.

מרדכי משעני: בפעם השנייה, לאחר שהופעלה המשמעת הקואליציונית והסיעתית שלא היתה קודם לכן, בלב כבד ובתחושה קשה הצבעתי בעד ההצעה.

מרדכי משעני: עם זאת, הצבעתי כך בתקווה כי לקראת הקריאה השנייה והשלישית יתעשת ראש הממשלה, יתעשת שר האוצר, תתעשת המנהיגות הכלכלית שלנו והם יבינו שהתוכנית הזאת, או צרור הגזירות הזה פוגעות פגיעה קשה בשכבות חלשות והן לא יביאו לשינוי המצב.

מרדכי משעני: אין לי ספק שניתן לגייס את הכסף, ניתן לקצץ בלי לפגוע פגיעה כה קשה בשכבות החלשות.

מרדכי משעני: לפי דעתי, כדי לצמצם את הגירעון אפשר היה למצוא מקורות הכנסה – אמרנו את זה לא פעם אחת ולא פעמיים – מהשכבות שיש להן.

מרדכי משעני: גם נתנו דוגמאות.

מרדכי משעני: אני רוצה להתייחס לפגיעה הקשה בשכבות החלשות.

מרדכי משעני: התוכנית הזאת, הגזירות האלה פוגעות מאוד בילדים, וזו השכבה החלשה ביותר.

מרדכי משעני: יש בארץ 11% משפחות חד-הוריות מכלל המשפחות בארץ.

מרדכי משעני: הקיצוץ בקצבאות הילדים יפגע במשפחות האלה פגיעה קשה מאוד.

מרדכי משעני: יש פגיעה קשה בסיוע בשכר דירה.

מרדכי משעני: במקום 1,200 שקל מצמצמים את הסיוע ל-600 שקל, כמעט 50%.

מרדכי משעני: זו פגיעה קשה בשכבות שנזקקות לשכר דירה.

מרדכי משעני: מי נזקק לגור בשכירות?

מרדכי משעני: אלה הן השכבות החלשות.

מרדכי משעני: קיצוץ במשכנתאות לזכאים.

מרדכי משעני: מי הזכאים למשכנתאות?

מרדכי משעני: הזכאים הם בדרך כלל אנשים מהשכבות החלשות.

מרדכי משעני: מה עושים עכשיו כאשר הדולר עולה והמשכנתה גדלה?

מרדכי משעני: שוחקים את הסיוע במשכנתה לזכאים, שוחקים את האפשרות ואת החלום שלהם להגיע בכלל לדירה.

מרדכי משעני: כך לגבי קצבאות הקשישים.

מרדכי משעני: הקצבה לקשיש כבר נשחקה פעם אחת, ועכשיו השחיקה הולכת וגדלה ומגיעה עד כדי 20%.

מרדכי משעני: גם כך קצבאות הקשישים נמוכות והקשישים בקושי חיים.

מרדכי משעני: לכן אני מאוד מקווה, שהממשלה, שר האוצר, ראש הממשלה יתעשתו ויבצעו בתוכנית החירום הזאת, כהגדרתה, שינויים משמעותיים שיצמצמו את הפגיעה בשכבות החלשות וינסו למצוא מקורות באותן שכבות שיש להן.

מרדכי משעני: אין לי כאן הנתונים המדויקים, אבל כל אחד מאתנו יודע ששכבה מצומצמת מסוימת מחזיקה במרבית ההון שנמצא במדינת ישראל.

מרדכי משעני: מהשכבה הזאת ניתן לקחת כסף כדי לאזן ולצמצם את הגירעון.

מרדכי משעני: לא כך בחרו, בחרו לפגוע בשכבות החלשות.

מרדכי משעני: אני מקווה מאוד שלקראת הקריאה השנייה והשלישית התוכנית הזאת תשתנה ותמנע את הפגיעה בשכבות האלה.

מרדכי משעני: תודה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

סופה לנדבר: אחריו – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, לפני כחצי שעה התוודענו לכך שנגיד בנק ישראל החליט להוסיף 1% לריבית, ובוודאי יש מקום לשאול את עצמנו שאלות קשות, כיוון ששר האוצר הופיע באחת מאותן מסיבות עיתונאים דרמטיות, אחרי שהסתבר שראש הממשלה ישב עם נגיד בנק ישראל, אולי בחווה, אולי במקום אחר, אולי באיזה מתקן של השב"כ, והחליטו שהם עושים מהלך עוקף שר אוצר; הם מורידים את הריבית ב-2% כדי לעודד את הצמיחה במשק ולגרום לכך שייווצרו מקומות עבודה.

עמיר פרץ: בא שר האוצר, ושאלו את שר האוצר: למה אתה בא?

עמיר פרץ: אז הוא אמר: אני בא בכדי לוודא שנגיד בנק ישראל אכן מבצע את הורדת הריבית.

עמיר פרץ: יפה.

עמיר פרץ: התחילה עליית הדולר.

עמיר פרץ: כל המשק נכנס לסחרור.

עמיר פרץ: כולם אומרים שעליית הדולר והסחרור שאליו נקלענו, זה מתרחש בגלל אותה הורדה חסרת אחריות של נגיד בנק ישראל, כך טענו אלה שבאו לוודא שהוא מוריד.

עמיר פרץ: אמרו שהנה הוא נהג בחוסר אחריות, והמהלך הקיצוני הזה הביא לכך שהמשק נכנס לסחרור של עליית מחירים בעקבות עליית הדולר.

עמיר פרץ: קרה דבר נוסף, פתאום: במשק שנמצא במיתון עמוק, במשק שבו האבטלה הולכת וגוברת, גם האינפלציה מרימה את הראש.

עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו יכולים להתפאר שהראש היהודי ממציא פטנטים, כך אומרים, אז יושבים פה חברי מהמגזר, אז אני חושב שבמקרה הזה אין מה להתקנא.

עמיר פרץ: לא צריך להתקנא בכלל בפטנטים האלה שהמציאו כאן.

עמיר פרץ: עוד פטנט כזה ואבדנו.

עמיר פרץ: גם מיתון, גם אינפלציה.

עמיר פרץ: זה שילוב בלתי רגיל.

עמיר פרץ: אני חושב, שמה שעשה נגיד בנק ישראל היום, הוא בעצם השלים את מערכת הגזירות על גבם של האזרחים בישראל.

עמיר פרץ: שימו לב מה קרה בשישה חודשים לאזרחים הישראלים.

עמיר פרץ: הרבה תקוות, הרבה חלומות, הרבה הבטחות, אבל – – –

סופה לנדבר: אתה מדבר על הרבה הבטחות במערכת ההסתדרות?

עמיר פרץ: לא, כל מה שאנחנו מבטיחים אנחנו מקיימים.

עמיר פרץ: ה-כול, לשמחתי הרבה.

עמיר פרץ: לא על הכול אנחנו אחראים.

עמיר פרץ: אנחנו אחראים על תחומים מאוד מצומצמים.

עמיר פרץ: אין לנו שום פרטנזיות להחליף את הממשלה, אבל תפקידנו להתריע בפני הממשלה, ואת זה אנחנו מנסים לעשות כמיטב יכולתנו.

צבי הנדל: קשה מאוד להבין מה שאתה אומר, השפם מפריע.

עמיר פרץ: חביבי.

עמיר פרץ: אבל שימו לב באמת, בואו נספור זאת אחת לאחת.

עמיר פרץ: המיתון פגע קשה והגדיל את מספר המובטלים בישראל, אין שום שינוי בעניין.

עמיר פרץ: הדולר גרם נזק קשה מאוד, בעיקר לזוגות צעירים.

עמיר פרץ: עלייה בלתי הגיונית, שאפילו היצואנים שהם המרוויחים העיקריים מעליית הדולר, אמרו: די די, זה מסוכן מדי.

עמיר פרץ: והזוגות הצעירים נאלצו לשלם את מלוא המחיר, הן בשכירות, ואוי ואבוי אם מישהו רכש דירה והצמיד את הרכישה שלו לדולר – בכלל, לדעתי מצבו היום קשה ביותר, ואין מי שיציל אותו.

עמיר פרץ: והיום בעצם חזרנו למצב שבו נגיד בנק ישראל, את כל אותם 2% שהוא הפחית, בקצב של 0.3%, 0.2%, והיום 1%, למעשה חזרנו לריבית שהיינו בה לפני שישה חודשים.

עמיר פרץ: אני קורא לראש הממשלה, כמו שלא הסתתרת כי חשבת שאתה צריך לעשות מהלכים פוליטיים, אדוני ראש הממשלה, תפסיק להסתתר, קום תעשה מעשה, תקרא לשר האוצר, תקרא לנגיד בנק ישראל.

עמיר פרץ: אם צריך לשחוט כבש כדי לעשות סולחה ביניהם, בבקשה.

עמיר פרץ: אבל זה שכל עם ישראל והמשק הישראלי צריכים לשלם מחיר כל כך יקר, כי שני האישים המרכזיים במשק לא מדברים ביניהם, לא מתאמים ביניהם, לא מחליפים דעות או עמדות, זה דבר בלתי אפשרי וחסר אחריות.

עמיר פרץ: ואחרי שתשלים ביניהם, תקרא גם לנו, ואז, אולי אתה במנהיגותך תביא לכך שכל הגורמים במשק הישראלי יעמדו כתף ליד כתף, כדי לנסות ולהציל את המשק מהמצב שהוא נמצא בו.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת רומן ברונפמן, בבקשה.

רומן ברונפמן: גברתי היושבת-ראש, השר מילוא, כנסת נכבדה, הכנסת דנה היום בשני נושאים שעומדים על סדר-היום הציבורי לא מאתמול ולא משלשום וגם לא מהשנה שעברה.

רומן ברונפמן: הסדק החברתי-הכלכלי, הכנסת משק ישראל למיתון עמוק גם בעקבות אירועים ביטחוניים, גם בעקבות אי-יכולת ניווט כלכלית של הממשלה, ואפילו ממשלת אחדות, וגם הקרע ההולך וגדל בין האוכלוסייה היהודית ובין האוכלוסייה הערבית, אלה שני נושאים כבדים מאוד.

רומן ברונפמן: אני אתייחס לנושא הראשון תחילה.

רומן ברונפמן: אנחנו מדברים על התוכנית הכלכלית, ואיזו התעוררות והתלהבות היו בעקבות פיטורי שרי ש"ס.

רומן ברונפמן: ואני רוצה להגיד לכם, אף שחברי ש"ס אינם באולם, אני לא שמחתי על הפיטורים האלה, כי אם נכון הדבר שהפיטורים בוצעו כדי לשנות את כותרות העיתונות היומית למחרת היום, אזי לא רק שלא היו צריכים לפטר את שרי ש"ס, אלא שזה גרם נזק תדמיתי גם לניהול של הממשלה.

רומן ברונפמן: אבל, והאבל הגדול הזה, ראש הממשלה, במתכוון או לא, החזיר לרגע קט את הרלוונטיות דווקא לבית הזה.

רומן ברונפמן: אנחנו שכחנו בסופו של דבר, שאושיות הדמוקרטיה העיקריות נמצאות בבית הזה.

רומן ברונפמן: גם בעקבות הבחירה הישירה, גם בעקבות ריכוז הכוחות בממשלה בלשכת ראש הממשלה, וגם בעקבות הקמת ממשלת אחדות, הבית איבד את הרלוונטיות באופן מוחלט.

רומן ברונפמן: באיזה רגע חסד, כאשר התברר שפה, בהצבעה בכנסת, שרי ש"ס לא עמדו במשמעת הקואליציונית, פיטוריהם החזירו את הרלוונטיות לבית-המחוקקים.

רומן ברונפמן: אבל מזה התוכנית הכלכלית לא נעשתה טובה יותר.

רומן ברונפמן: היא לא השתנתה במהות ולא בתוכן ולא בשום פרט, חוץ מאיזו טכנולוגיה פוליטית, שבמקרה או בטעות נעשתה, ולכן אני חושב שהתוכנית הכלכלית והניהול הכלכלי של הממשלה הם בכי רע, ואני אביא דוגמה מאתמול-שלשום.

רומן ברונפמן: אנחנו שואלים מאיפה להוציא כסף.

רומן ברונפמן: הרי מישהו מאתנו לא מבין שהמדינה והמשק זקוקים לטלטלה ולשיפור ולגיבוי?

רומן ברונפמן: הממשלה התעכבה בחצי שנה בתהליך ההפרטה של בנק לאומי.

רומן ברונפמן: רק מכירה של גרעין השליטה בבנק לאומי יכולה להחזיר כמחצית מהסכום שאנחנו נדרשים לקצץ מהוצאות הממשלה.

רומן ברונפמן: מה, בתוכנית הכלכלית ראינו פיטורים של פקיד ממשלתי בכיר אחד, שעלותו השנתית לפחות חצי מיליון שקל?

רומן ברונפמן: איפה הממשלה מקצצת?

רומן ברונפמן: – בשוליים, בשוליים החלשים.

רומן ברונפמן: היא מקצצת מהפעילות בקרב נוער עולה, היא מקצצת מהפעילות בכפרים ערביים, היא מקצצת בקצבאות של אלה שלא שירתו בצבא, אבל היא לא תפטר אף לא שר אחד מהממשלה המנופחת הזאת.

רומן ברונפמן: לכן, התוכנית הכלכלית, אף שהתקבלה במין התלהבות שאינני מבין אותה, לא השתנתה לטובה.

רומן ברונפמן: היא תוכנית כפי שהיתה.

רומן ברונפמן: עוד משפט אחד, גברתי היושבת-ראש, בנושא המגזר הערבי.

רומן ברונפמן: כשאנחנו נפסיק להשתמש במונח "הסקטור הערבי", וכשאנחנו נפסיק להשתמש במונח "המגזר הערבי" ו"ההשקעות בסקטור הערבי", ייעלמו גם הנושאים עצמם.

רומן ברונפמן: כי לא מדובר במספרים.

רומן ברונפמן: השר נוה הביא מספרים יפים והשקעות נאות כביכול.

רומן ברונפמן: לא בדקתי את המספרים, אבל זה לא העניין.

רומן ברונפמן: המספרים יכולים באמת להילקח מהסטטיסטיקה ומהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

רומן ברונפמן: הבעיה היא שאנחנו עדיין צריכים להשתמש במספרים האלה.

רומן ברונפמן: ההשקעה בגליל או בנגב – – –

יהודית נאות: זה משפט אחד?

רומן ברונפמן: משפט ארוך.

יהודית נאות: מה יקרה אם תגיד לי שניים?

רומן ברונפמן: – – – ההשקעה לא תימדד במספרים ובסקטורים, אלא פשוט השקעה בכפר זה ובעיר זו.

רומן ברונפמן: במלים אחרות, הסגרגציה החברתית, שממנה נובעת הסגרגציה הכלכלית, זו הבעיה של החברה של היום, ולא ההיפך.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, אם יהיה.

יהודית נאות: ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לדבר בהמשך לדבריו של חברי לסיעה, חבר הכנסת תאופיק חטיב, שהציג את האי-אמון לגבי יחס הממשלה לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, שמעתי את דברי השר נוה, ששיבח את חבר הכנסת חטיב, וזה חשוב מאוד, אבל ההתייחסות שלו לא היתה התייחסות עניינית לנושאים שהועלו בדבריו, ביחס להחלטות הממשלה מאז 1992 עד עצם היום הזה, כשאותה ממשלה שמחליטה אינה מכבדת את החלטותיה כשההחלטות נוגעות למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: כשההחלטות נוגעות לכל מקום אחר בישראל או בעולם, ההחלטות מכובדות.

מוחמד כנעאן: רק לגבי האוכלוסייה הערבית הן אינן מכובדות.

מוחמד כנעאן: נשאלת השאלה: האם ממשלה שכזאת ראויה לאמון האוכלוסייה הערבית?

מוחמד כנעאן: בהחלט לא.

מוחמד כנעאן: לעצם המספרים שזרק כאן השר נוה, כשדיבר, גברתי היושבת-ראש, בעיקר על משרד התחבורה: הדברים פשוט אינם מדויקים.

מוחמד כנעאן: כל תקציב משרד התחבורה במגזר הערבי אינו מגיע ל-40% ממה שהוא הזכיר.

יהודית נאות: אז על מה הוא התבסס?

מוחמד כנעאן: כשהוא בא להתייחס לצומת-משגב, כשמדובר על היישובים היהודיים באזור, הוא מייחס את התקציב לסח'נין, כשהכביש הזה בכלל לא מגיע לסח'נין.

מוחמד כנעאן: כאשר הוא מגיע לכניסה לסח'נין, מופסקת העבודה בו.

מוחמד כנעאן: כשאני אומר את הדברים האלה, חברים מתפלאים.

מוחמד כנעאן: בואו תראו את הדברים בשטח.

מוחמד כנעאן: זה נוגע לכמה צמתים כאלה, שפשוט מעמיסים את התקציב הזה על המגזר הערבי, וזה לא נכון.

מוחמד כנעאן: כך הדבר כאשר מדברים על התשתיות של משרד התחבורה ומשרד השיכון, אבל אין למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: שאלתי את השר והוא לא ענה, כי אין לו תשובה.

מוחמד כנעאן: כשהוא מדבר על מיליון או על 60 מיליון, איזה סכום הוא של משרד השיכון, של משרד התחבורה או של כל משרד אחר?

יהודית נאות: יחד.

מוחמד כנעאן: אנחנו טוענים שהסכומים הם זעירים מאוד כאשר מדובר על משרד הדתות.

מוחמד כנעאן: מדובר ב-1%.

מוחמד כנעאן: על זה מדברים.

מוחמד כנעאן: 1% ממיליארד ו-700 מיליון שקל.

מוחמד כנעאן: האם תקציב זה יכול לשרת את המגזר הערבי?

מוחמד כנעאן: כשמדברים על דברים ענייניים, על דברים שקשורים לחיי היום-יום של האוכלוסייה הערבית, לחיי היום-יום של הרשויות המקומיות הערביות, לחינוך, לתשתיות, לבריאות, לכל הנושאים האלה – אין מענה.

מוחמד כנעאן: ואז בא אדם שאיבד את הראש שלו, ומזל שאינו שר, חבר הכנסת מיכאל איתן, ופשוט מתחיל להשתולל.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת איתן לא נגע בדברים הביטחוניים והפוליטיים מסביב, וכל הנאום שלו היה על הרשות ועל הפלסטינים ועל מה שמתרחש.

מוחמד כנעאן: איך אנשים כאלה צריכים להיראות בחוץ, ואיך אנשים כאלה צריכים להחליט איך מקבלים החלטות?

מוחמד כנעאן: אלה השאלות שנשאלות.

מוחמד כנעאן: לכן כך נראית הכנסת, כך נראית הממשלה.

יהודית נאות: חבר הכנסת כנעאן, נא לסיים.

מוחמד כנעאן: על כן, גברתי היושבת-ראש, הבעיה שלנו היא, שהיום, לצערי הרב, הממשלה היא אותה ממשלה שהחליטה ומחליטה – – –

רחמים מלול: לא אותה ממשלה.

יהודית נאות: חסרים עכשיו ארבעה שרים.

מוחמד כנעאן: כשבאים ומעלים את הדברים האמיתיים, הבעיות האמיתיות של האוכלוסייה הערבית, היא מתחמקת ונותנת תשובות מסביב מסביב, לא לעניין.

מוחמד כנעאן: על כן אנחנו מביעים אי-אמון בממשלה הזאת.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יהודית נאות: אחרון הדוברים – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

יהודית נאות: לכן, במחצית דבריו אולי כדאי לצלצל.

יהודית נאות: נא להקפיד על שלוש דקות, כי כבר מצלצלים.

מיכאל קליינר: בסוף.

יהודית נאות: לא, אני מקפידה עם כולם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, בעתות מלחמה ועימות לאומי, בדרך כלל השלטון מנצל את המצוקה של האזרח הפשוט, אולי של קהילת הרוב, כדי להכות יותר בקבוצות מיעוט; גם מיעוט אתני, אבל גם מיעוט נחשל כלכלית.

אחמד טיבי: כך קרה גם בתוכנית הכלכלית הזאת, שבאה לקצץ בקצבאות ילדים למשפחות מרובות ילדים, בעיקר של משפחות יהודים דתיים-חרדים וערבים, כאשר מתייחסים אל הקבוצות האלה כאל קבוצות חלשות, גם מבחינת ההשפעה על תהליך קבלת ההחלטות.

אחמד טיבי: מילא להתייחס כך אל הסיעות הערביות.

אחמד טיבי: בכל זאת, מדובר באופוזיציה שנדחקה והודחקה אל מחוץ לתהליך קבלת ההחלטות, אפילו בתור אופוזיציה.

אחמד טיבי: חברי הכנסת הערבים, כפי שאמרתי, בעתות מלחמה לא רק שלא שועים לדבריהם או מקשיבים לעצותיהם, אלא אפילו מתנכלים לקבוצות היעד שלהם.

אחמד טיבי: מילא למיעוט הערבי, אבל מה קורה עם ש"ס, חבר הכנסת מלול?

אחמד טיבי: ש"ס, שאמורה להגן על קבוצות מיעוט, על קבוצות חלשות בחברה, ניסתה להציג חזות כביכול של מגינה על קבוצות חלשות, בעיקר יהודיות, וראה זה פלא מה קרה לה: גורשה בבושת פנים רבה.

אחמד טיבי: לבי לבי עליכם, כי התגובה שלכם היא גם מבולבלת, אבל בעיקר נדהמתי היום לשמוע את התגובה של שר לשעבר שלכם, רב, שלמה בניזרי שמו.

אחמד טיבי: הוא אמר שיש לו פתרון: מבטלים את הקיצוץ בקצבאות הילדים על-ידי קיזוז, ביטול הטבות לסטודנטים ערבים.

אחמד טיבי: ביג דיל.

אחמד טיבי: אילו הטבות יש לסטודנטים ערבים?

אחמד טיבי: אבל מילא, אם היו הטבות.

אחמד טיבי: למה ללכת אל הקו הגזעני, הברור, הבוטה הזה?

אחמד טיבי: הרי לא כך – – –

יהודית נאות: מה ציפית?

אחמד טיבי: אתה לא קורא ynet, עופר?

אחמד טיבי: תתחיל לקרוא, זה אתר חשוב מאוד.

אחמד טיבי: תתחיל לקרוא דברים חשובים.

אחמד טיבי: זה מה שאמר השר לשעבר שלכם, שהוא מציע לפתור את קצבאות הילדים על-ידי קיזוז וביטול ההטבות לסטודנטים הערבים, שהם עתודה לתומכים בטרור.

אחמד טיבי: כך אמר שר לשעבר בממשלת ישראל – –

יהודית נאות: אמר, אמר.

אחמד טיבי: – – שמידפק ומתחנן על מנת לחזור.

אחמד טיבי: אתם לא תשובו לממשלה – אני מדבר מתוך ניסיון, תקשיב.

אחמד טיבי: עכשיו אני מדבר בתור פלסטיני – –

צבי הנדל: מי אמר את זה?

אחמד טיבי: – – אתם לא תשובו לממשלה אלא לאחר שתעשו ותתחייבו לרפורמות, לא במנגנון הביטחון של ש"ס, אלא במנגנוני הכספים של ש"ס.

אחמד טיבי: רק כך אולי תוכלו לחזור לממשלה.

אחמד טיבי: ושום יצר גזעני של מפלגה, שרוסקה לרסיסים ממש – כבודכם נרמס – לא ישיב לכם את כבודכם האבוד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מיכאל קליינר, אחרון הדוברים.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, האזנתי בקשב רב להצעות האי-אמון ולדוברים מטעם הסיעות המציעות.

מיכאל קליינר: לגבי ההצעות בתחום הכלכלי רק אומר, שכאשר כלכלה קורסת, מי שנפגע ראשון אלה השכבות החלשות, ומי שיש לו העניין הגדול ביותר בכלכלה איתנה, אלה השכבות החלשות.

מיכאל קליינר: ולכן, בניגוד לעמיר פרץ, אני מברך את נגיד בנק ישראל על שעשה את הצעד הדרוש ותיקן את הטעות הגדולה של הורדת הריבית, ושוב העלה אותה ב-1%, כי זה אולי צעד שיציל את העניינים.

מיכאל קליינר: אם הכלכלה תהיה בריאה, לא יהיה לחבר הכנסת פרץ מה לומר, לכן הוא תוקף.

מיכאל קליינר: עכשיו לנושא המרכזי ולאי-אמון של הסיעות בעניין ערביי ישראל.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, איזו חוצפה, טוענים טענות: לא נותנים, מקצצים.

מיכאל קליינר: לא שמעו מציעי האי-אמון שיחס גורר יחס?

מיכאל קליינר: מצפים שהמדינה תיתן, מה הם נתנו למדינה?

מוחמד כנעאן: חוצפן.

מיכאל קליינר: הם רוצים שניתן להם כבישים וביובים, אבל הם לא משלמים ארנונה, הם רוצים שמשלמי המסים של תל-אביב ושל נתניה ושל דימונה, שמשלמים מסים – ייקחו את הארנונה של דימונה ויעבירו אותה ליישובים שלא משלמים מסים, שלא מקיימים את חוקי הבנייה.

האשם מחאמיד: – – –

מיכאל קליינר: אתה מדבר על אפליה?

מיכאל קליינר: יהודי בונה מרפסת, הורסים לו.

מיכאל קליינר: במגזר הערבי בונים ארמונות שלמים, ואף אחד לא נוגע ואף אחד לא הורס, אז אתם מספרים מעשיות על אפליה?

קריאות: – – –

האשם מחאמיד: מה אתה עשית בשביל מדינה?

יהודית נאות: רבותי, אני מבקשת.

מיכאל קליינר: כואבת לכם האמת?

מיכאל קליינר: זה מרגיז אתכם?

האשם מחאמיד: מה אתה עשית בשביל מדינה?

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד, תן לו לומר את דבריו.

מיכאל קליינר: למי ניתן הטבות, גברתי היושבת-ראש, ל-25 החוליות מקרב ערביי ישראל שראש השב"כ דיווח עליהן, שהצטרפו לפיגועי טרור?

מיכאל קליינר: לכל אלה שסייעו למחבלים מתאבדים להגיע למקום ההתאבדות?

מוחמד כנעאן: זה לא יעזור לך.

מיכאל קליינר: גברתי, אני לא – – –

יהודית נאות: אתה צועק, אתה מעורר אותם.

מיכאל קליינר: לא, האמת מרגיזה אותם.

קריאות: – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל קליינר: לא נעים לך לשמוע.

יהודית נאות: לא נעים לך לשמוע, אבל אתה נאלץ.

יהודית נאות: אני מבקשת לסיים.

מיכאל קליינר: מה לעשות, למעלה מ-100 איש נעצרו, לא כולם.

מיכאל קליינר: אין לי בעיה.

מיכאל קליינר: לחליל טאהר, מוסלמי שמת בשורות צה"ל, אני אתן יותר מאשר ליהודי.

מיכאל קליינר: אבל אתם לא רוצים את חליל טאהר.

מיכאל קליינר: הקאדי של עכו אפילו לא הסכים לקבור אותו.

מוחמד כנעאן: שקרן.

יהודית נאות: נא לסיים.

יהודית נאות: חבר הכנסת קליינר, אמרת את דברך.

מיכאל קליינר: הם לא נותנים לי דקה אחת לדבר.

יהודית נאות: הם נתנו לך שלוש דקות לדבר.

יהודית נאות: לא לדבר, לצעוק.

מיכאל קליינר: זאת מקהלה מדברת.

מיכאל קליינר: שיתחילו לשלם מסים, שיתחילו לשלם ארנונה, שיתחילו לפעול לפי חוקי בנייה, ואז, כשימלאו חובות, שיבואו לבקש זכויות.

אברהם בורג: כבוד השר, בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מי שהקשיב לדיון שהתקיים כאן בבית – – –

אברהם בורג: רק רגע.

אברהם בורג: מיקי איתן, אפשר לשבת בבקשה?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: השר שלום.

אברהם בורג: ראש הממשלה.

אברהם בורג: ראש הממשלה.

אברהם בורג: ראש הממשלה, תשובת הממשלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: סיעת שינוי, תודה רבה.

אברהם בורג: בבקשה, השר נוה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לאופוזיציה ריטואל קבוע, שחוזר כמעט מדי יום שני.

דני נוה: נדמה שאין כמו הצעת האי-אמון שהועלתה דווקא היום כדי להעיד על הניתוק של האופוזיציה מרחשי לב הקהל.

דני נוה: לרוב אזרחי המדינה יש תחושה טבעית, אינסטינקט בסיסי, טבעי, לחוש כאיזה מצפן מול מדיניות הממשלה וצעדיה.

דני נוה: אני חושב, שבמיוחד השבוע רוב אזרחי המדינה, באופן לא מקרי, מביעים אמון בראש הממשלה, בממשלה שמובילה אותם.

דני נוה: אירועי השבוע האחרון מלמדים עד כמה מדינת ישראל מונהגת היום בדרך שמה שמנחה אותה זו טובת המדינה, השיקול הענייני ולא הפוליטי, הקוניונקטורלי הקטן, של מפלגה כזאת או אחרת, או עניין קואליציוני כזה או אחר, ונראה שהדבר הזה לא נעלם מעיני או מאוזני רוב אזרחי המדינה.

דני נוה: מי ששמע כאן את דוברי האופוזיציה, אין לו אלא לחוש שכנראה באופוזיציה יש איזה ניתוק, ניתוק לא מבוטל מהתחושה הזאת; תחושה שאנחנו נמצאים במערכה ביטחונית וגם כלכלית קשה, שיש הסכמה לאומית רחבה של תמיכה במדיניות הממשלה, של תמיכה בצורך להילחם בטרור, אותה מלחמה שגם בדקות ובשעות אלה יחידות של צה"ל, חיילים ומפקדים בצה"ל מנהלים תוך סיכון חייהם בשורה של ערים ביהודה ובשומרון; תחושה של אין ברירה, כי אין דרך אחרת, אלא לנהל את המאבק הזה.

דני נוה: גם היום ראיתי את דמעות התנין של האופוזיציה, האומרת: תראו מה מצבנו בעולם.

דני נוה: דבר אחד לא עשו דוברי האופוזיציה גם היום – להקשיב לעצמם.

דני נוה: בשעה שדוברי האופוזיציה כאן היום הזילו את הדמעות האלה על מצבה של ישראל בעולם, הם לא שמעו איך הם עצמם, איך מפיהם פה, בבית הזה, בכנסת, יוצאות אמירות שמזינות את הביקורת הקשה על ישראל בעולם, שלא בצדק.

דני נוה: דווקא באופוזיציה משמאל, כאן, בבית הזה, יוצאות התבטאויות כמו ששמענו רק היום על אשמת הכיבוש הישראלי, כביכול, ולא על אשמת הטרור של הצד הפלסטיני, לא בזכותה של המדיניות הישראלית של אין ברירה במלחמה הזאת מול תשתית הטרור, אלא דווקא אמירות שאולי מזינות את מבקריה של ישראל בעולם.

דני נוה: זו שעה, אדוני היושב-ראש, לא לאי-אמון ולא לביקורת, אלא להסכמה לאומית רחבה בשעת החירום הזאת שאנחנו נמצאים בה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם בורג: שימו לב שיש שתי הצבעות נפרדות.

אברהם בורג: בראשונה נצביע על הצעת האי-אמון של סיעת מרצ, ולאחר מכן על הצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם, עמ"ל, בל"ד ותע"ל.

אברהם בורג: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת האי-אמון של סיעת מרצ בנושא קבלת התוכנית הכלכלית וכן הלאה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה – 23 נגד – 51 נמנעים – 6 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: 23 בעד, 51 נגד – –

סופה לנדבר: תוסיף אותי.

אברהם בורג: אני לא מוסיף אף אחד.

אברהם בורג: – – שישה נמנעים.

אברהם בורג: אם כן, הצעת האי-אמון הזאת לא נתקבלה.

אברהם בורג: שימו לב, חברי הכנסת, מייד לאחר מכן יש עוד הצבעות, וכדאי לשים לב.

אברהם בורג: אנחנו מצביעים בהצבעה הבאה על ההצעה של חבר הכנסת חטיב והסיעות.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם

אברהם בורג: –עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה – 17 נגד – 63 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם

אברהם בורג: –עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: 63 נגד, 17 בעד, ללא נמנעים.

אברהם בורג: גם הצעת אי-אמון זו לא עברה.

אברהם בורג: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום והוא: חוק חסינות חברי הכנסת – –

קריאה: מוותר על התשובה.

אברהם בורג: מוותר על התשובה.

אברהם בורג: אם כן, נצביע רק על ההסתייגויות.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, תעקוב אחרי ההסתייגויות, תראה אם אנחנו מצביעים כהלכה.

אברהם בורג: אנחנו עוברים להצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 28), התשס"ב–2002.

אברהם בורג: נצביע ראשית על ההסתייגות של מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, תמר גוז'נסקי, עבד-אלמאלכ דהאמשה, טלב אלסאנע והאשם מחאמיד.

אברהם בורג: מי בעד, יצביע אלקטרונית, תודה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 3 בעד ההסתייגות – 12 נגד – 58 נמנעים – 2 ההסתייגות של חברי הכנסת מ' ברכה, ע' מח'ול, ת' גוז'נסקי, ע' דהאמשה, ט' אלסאנע וה' מחאמיד לשם החוק לא נתקבלה.

אברהם בורג: 58 נגד, 12 בעד ושני נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זו לא נתקבלה, ולכן נצביע גם על שם החוק וגם על סעיף 1 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 4 בעד שם החוק וסעיף 1, כהצעת הוועדה – 65 נגד – 12 נמנעים – 2 שם החוק וסעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

אברהם בורג: 65 בעד, 12 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: אם כן, שם החוק וסעיף 1 נתקבלו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: נצביע על הסתייגות מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ותמר גוז'נסקי לסעיף 2.

אברהם בורג: מי בעד?

אברהם בורג: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 14 נגד – 61 נמנעים – 3 ההסתייגות של חברי הכנסת מ' ברכה, ע' מח'ול ות' גוז'נסקי לסעיף 2 לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להסתייגות חבר הכנסת קליינר.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 6 נגד – 68 נמנעים – 6 ההסתייגות של חבר הכנסת מ' קליינר לסעיף 2 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 68 נגד, שישה בעד, שישה נמנעים, לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על ההסתייגות של חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, טלב אלסאנע והאשם מחאמיד.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 60 נמנעים – 2 ההסתייגות של חברי הכנסת ע' דהאמשה, ט' אלסאנע וה' מחאמיד לסעיף 2 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 60 נגד, 15 בעד, שני נמנעים, לא נתקבלה.

אברהם בורג: נצביע על הסתייגות חבר הכנסת יהלום.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

זאב בוים: תוריד, תוריד.

אברהם בורג: להבא תשתדל להודיע הרבה אחרי ההצבעה.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע על סעיף 2 כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 65 נגד – 11 נמנעים – 4 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אברהם בורג: 65 בעד, 11 נגד, ארבעה נמנעים.

אברהם בורג: אם כן, החוק התקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אברהם בורג: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 28), התשס"ב–2002 – ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 68 נגד – 8 נמנעים – 5 חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 28), התשס"ב–2002, נתקבל.

אברהם בורג: 68 בעד, שמונה נגד, חמישה נמנעים.

אברהם בורג: אם כן, חוק זה נתקבל בקריאה שלישית.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: יישר כוח.

אברהם בורג: הנושא הבא שעל סדר-היום: הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת על הרכב הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003).

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

אברהם בורג: רק רגע, חבר הכנסת כץ.

אברהם בורג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, הצעה לסדר הדיון, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, לגבי העניין הזה הוגשה היום עתירה לבית-המשפט הגבוה לצדק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העתירה עוד לא הוכרעה ולא נדונה, ואני מבקש מהיושב-ראש שלא להצביע עכשיו ולקבוע עובדות מוגמרות, אלא לדחות את ההצבעה למחר או למחרתיים, עד שתהיה הכרעה בבג"ץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שהדבר ייעשה באופן חפוז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם ביום חמישי הוועדה זומנה בלי שהספקנו להגיע, וגם היום נחטפו ההצבעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לדחות את הדיון בנושא הזה להזדמנות אחרת ולא לקיימו עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, בבקשה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני בדקתי את הסוגיה הזאת עם יושב-ראש ועדת הכנסת ועם יושב-ראש סיעת העבודה, יחד עם היועצת המשפטית של הכנסת.

זאב בוים: הסתבר, שהמסמך הזה שהוגש לבג"ץ עוד לא הונח בבג"ץ, לא קיבל חתימת בג"ץ.

זאב בוים: זה מסמך שהוגש על-ידי עורך-דין של העותרים, ואני לא חושב שבמצב כזה, כאשר ביום חמישי דנים בנושא הזה וחוזרים ודנים בו היום בוועדת הכנסת, יש סיבה שיעצרו אותו על-ידי מסמך של כמה חברי כנסת.

זאב בוים: זה עוד לא קיבל את אישור בית-המשפט.

זאב בוים: לכן אני חושב שראוי להמשיך בפרוצדורה.

אברהם בורג: הנקודה ברורה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: שר המשפטים, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הרי לא עולה על דעתו של מישהו, שבאמצעות עתירה לבג"ץ אפשר לעכב את הכנסת מדיוניה.

מאיר שטרית: לכן, לא משנה מה הסיבה בכלל ולא משנה אם הם מסכימים או לא.

מאיר שטרית: עתירה לבג"ץ איננה יכולה לעכב הצבעות בכנסת, אחרת, כל חבר הכנסת שירצה לעכב דיון בכנסת יפנה לבג"ץ.

מאיר שטרית: נדמה לי שכל חברי הכנסת לא צריכים לתת יד לכיוון מהלך כזה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, עד כאן שמענו הצעות לסדר הדיון.

אברהם בורג: יושב-ראש הוועדה יציג את דבריו, ואני אתייעץ בינתיים עם הייעוץ המשפטי של הכנסת ואגיד לכם מה עמדתי.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני לא פותח את הדיון יותר.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום י"א בסיוון, 22 במאי, להטיל על ועדת הכנסת לקבוע את הוועדה שתדון – אחרי קריאה ראשונה, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בכנסת – בהצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003).

): לפני ההצבעה זימנתי אלי את ראשי הקואליציה והאופוזיציה.

): דרשתי מהם להביא הצעה ששומרת על האיזון בין קואליציה לאופוזיציה, וכך נקבע גם המפתח הסיעתי שהובא בסופו של דבר לדיון.

): אני רוצה להבהיר, שהעתירה לבית-המשפט העליון, הגם שלא נמסרה לי על-ידי בית-המשפט העליון, הובאה לעיוני והבאתי אותה לידיעת ראשי הקואליציה בוועדה, יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש סיעת העבודה, בהתייעצות עם היועצת המשפטית.

): אני רוצה להבהיר, בית-המשפט העליון לא הוציא צו ביניים.

): העתירה לא הגיעה אלינו, אבל ברור ומובן מאליו, שברגע שתגיע העתירה, היא תועבר לעיונה ולחוות דעתה של היועצת המשפטית, ואין צורך לומר, שכאן, בכנסת ישראל, כל אחד מאתנו יכבד כל פסיקה של בית-המשפט העליון.

): הוועדה החליטה בישיבתה היום, בהתאם לסעיף 17 לתקנון הכנסת, להציע לכנסת להקים ועדה מיוחדת לדיון בהצעת החוק הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

יוסי כץ: לפי המלצת הוועדה, היא תהיה בת 19 חברים לפי ההרכב הסיעתי והאישי הבא: יושב-ראש הוועדה – שירי ויצמן, העבודה-מימד; אברהם בייגה שוחט, העבודה-מימד; יוסי כץ, העבודה-מימד; איתן כבל, העבודה-מימד; נואף מסאלחה, העבודה-מימד; ישראל כץ, הליכוד; אברהם הירשזון, הליכוד; מיכאל איתן, הליכוד; גנדי ריגר, ישראל בעלייה, על חשבון סיעת הליכוד; עופר חוגי, ש"ס; רחמים מלול, ש"ס; אמנון כהן, ש"ס; אבשלום וילן, מרצ; מוסי רז, מרצ; צבי הנדל, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו; נחום לנגנטל, מפד"ל; שמואל הלפרט, יהדות התורה; יוסף פריצקי, שינוי; יחיאל לסרי, המרכז.

יוסי כץ: ההרכב נקבע על-פי מפתח אחיד של חמישה חברי כנסת לחבר ועדה אחד, ללא יוצא מן הכלל.

יוסי כץ: יש בו איזון בין הקואליציה לאופוזיציה, ואני מבקש את אישורה של הכנסת להצעה הזאת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, שימו לב.

אברהם בורג: עבד-אלמאלכ דהאמשה, ביקשת בקשה.

אברהם בורג: שני דברים, חברי הכנסת, בטרם ניגש להצבעה.

אברהם בורג: ראשית, לגבי הבקשה לעכב את הדיון בגלל עתירה שהוגשה לבג"ץ.

אברהם בורג: אליבא דהיועצת המשפטית של הכנסת, לא קיבלנו ממזכירות בית-המשפט את הפנייה, והיא איננה רואה סיבה לעכב הליכים בכנסת בגלל עתירה של העותרים, ולכן את ההצעה לסדר אני דוחה.

אברהם בורג: לגופו של עניין אני רוצה להגיד ליושב-ראש ועדת הכנסת ודרכו לכנסת כולה: אני חושב שההליך שאתם מציעים כאן לכנסת הוא שגוי, הוא טעות פרלמנטרית ממדרגה ראשונה.

אברהם בורג: יש ועדות כנסת, ואם יש בעיות פוליטיות בתוך ועדות הכנסת, צריך לפתור אותן בתוך ועדות הכנסת ולא לעקוף את ההליך הפרלמנטרי התקנוני.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, מה זה?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו ניגש להצבעה על הצעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 11 בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת – 50 נגד – 24 נמנעים – 11 הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם בורג: 50 בעד, 25 נגד ו-11 נמנעים.

אברהם בורג: אושרה הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הכנסת הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 14), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 67), התשס"ב–2002, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: תודה.

יהודית נאות: תודה.

יהודית נאות: (קריאה ראשונה)

יהודית נאות: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (פטור מתשלום דמי ביטוח לתלמיד), של חברי הכנסת הנדל, אליעזר כהן ונודלמן, קריאה ראשונה.

יהודית נאות: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת בראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, החוק שאני מציע כאן הוא תיקון עיוות שעיקרו נגרם בראש ובראשונה וברוב המקרים עקב העלייה הברוכה של העשור האחרון.

צבי הנדל: על-פי הנוהל הקיים היום, כל אזרח ישראלי מגיל 18 ומעלה חייב בתשלומי ביטוח לאומי וגם בתשלומי ביטוח בריאות.

צבי הנדל: חובה זו חלה גם לגבי מי שאינו עובד ואינו עובד עצמאי וגם אם הוא תלמיד בית-ספר על-יסודי או מצוי בהכשרה מקצועית.

צבי הנדל: בקיצור, כל מי שמעל גיל 18 חייב בתשלומים לביטוח לאומי ולביטוח בריאות, למעט אלה שמשרתים בצבא, בזמן שירותם.

צבי הנדל: מוצע לקבוע, כי תלמיד הלומד בבית-ספר על-יסודי או אדם המצוי בהכשרה מקצועית, אשר אינו עובד וגם לא עובד עצמאי והכנסתו מזערית, יהיה פטור מתשלום דמי ביטוח לתקופה שמגיל 18 עד גיל 21, ובלבד שהתגייס לשירות סדיר בצה"ל לפני שמלאו לו 21 שנים.

צבי הנדל: דהיינו, שיהיה ברור שהכוונה היא באמת לעולים חדשים שמגיעים לישראל או שצריכים להשלים את לימודיהם, כדי לסיים בגרות או שהתחילו ללמוד בגיל מאוחר יותר.

צבי הנדל: זה בפירוש לא בא לפתור בעיה של אלה הממשיכים את לימודיהם במסגרת תורתם-אומנותם או כל הסדר ישיבתי אחר ולא משרתים בסוף בצה"ל.

צבי הנדל: לכן הגדרנו, שהתנאי הוא, שבסיום התקופה, בגיל 21, הם אכן מתגייסים לצה"ל.

צבי הנדל: ראוי שבתקופת לימודיהם התיכוניים כל אלה לא ישלמו ביטוח לאומי.

צבי הנדל: היום מתקיים אבסורד שלפיו תלמיד תיכון שעבר את גיל 18, לפעמים הוא בן 18.5, 19, ולעתים נדירות גם בן 20, לא זו בלבד שהוא אינו מתפרנס ולא זו בלבד שהוא עדיין לומד והוא נטל על משפחתו כי אין הכנסה ויש הוצאות, הוא מחויב לשלם גם ביטוח לאומי וגם ביטוח בריאות.

צבי הנדל: אני מצפה, שגם הקואליציה, גם האופוזיציה, ימין ושמאל וכולם יתמכו בחוק הזה, כי אין בו שום ממד פוליטי.

צבי הנדל: הוא בא לפתור בעיה שקיימת אצל כל האוכלוסיות.

צבי הנדל: גם באוכלוסייה הערבית יכול להיות מקרה כזה וגם באוכלוסייה היהודית.

צבי הנדל: גם אצל ותיקים יש לעתים כאלה שלא סיימו את לימודיהם בגיל 18, אבל המאסה הקריטית, כפי שגיליתי בוועדת העלייה והקליטה יחד עם חברי אליעזר כהן וחבר הכנסת נודלמן, נמצאת בראש ובראשונה אצל העולים.

צבי הנדל: מיותר לציין, שגם על-פי האוצר עלות החוק לשנה, אם הוא ייכנס לתוקף, היא כ-7 מיליוני שקלים.

צבי הנדל: זה באמת סכום זניח, אבל קיימת מרירות אצל אותן משפחות שילדיהן מתחילים לשלם ביטוח לאומי בגיל 18 אף שאין הכנסה ובעצם לא השתנה מאומה.

צבי הנדל: פתאום משפחה מקבלת חשבונות לתשלום, וזה דבר מאוד מרגיז ומאוד מתסיס.

צבי הנדל: לכן, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לאשר את החוק הזה בקריאה ראשונה, על מנת שנוכל להכינו לקריאה שנייה ושלישית.

צבי הנדל: החוק הזה יפתור בעיה גדולה למי שסובל ממנה, ולמדינה זה עולה מעט מזעיר.

צבי הנדל: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: אנחנו פותחים את הדיון, וראשון הדוברים הוא חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לחבר הכנסת אליעזר כהן שוויתר כך שאני אוכל לדבר, ואני עולה לומר שבעיני זה אחד החוקים הצודקים, בעיקר כאשר מדובר, אדוני השר מרידור, בעולים חדשים.

זבולון אורלב: צריך להבין, שמדינת ישראל קולטת עלייה של כל הגילאים, והיא קולטת עולים גם בגיל תיכון.

זבולון אורלב: כשילד מגיע בגיל 15, הוא לא נכנס לכיתה י', בעיקר אם הוא בא מארץ מצוקה, אתיופיה למשל.

זבולון אורלב: הוא מתחיל את לימודיו התיכוניים בעצם מכיתה ח' או מכיתה ז' והוא לא מסיים אותם בגיל 18.

זבולון אורלב: המערכת מאפשרת לו להמשיך וללמוד הלאה, ואז קורה מצב אבסורדי, שבגיל 19 הוא עדיין בכיתה י"א ופתאום הוא נדרש לשלם ביטוח לאומי.

תמר גוז'נסקי: אחרי שהוא צובר חובות של שלוש שנים, אז הם נזכרים להודיע לו.

זבולון אורלב: כן, אז הם נזכרים.

זבולון אורלב: ולכן, אדוני השר, אני הופתעתי להיוודע שוועדת שרים לחקיקה התנגדה לחוק כי יש לו עלויות.

זבולון אורלב: לא ברור לי למה יש לחוק הזה עלויות, כי על-פי הידוע לי – ואומרים שאני קצת מבין בחינוך – מספר הלומדים, גילאי 20-18, ברצף של לימודים תיכוניים והכשרות מקצועיות לא צריך להיות גדול מאוד.

אליעזר כהן: יש איזו אי-הבנה, מנסים לתקן את זה.

זבולון אורלב: יש פה איזו אי-הבנה, ולכן אני מציע – גם מתוך אחריות כלפי אותם תלמידים שרובם עולים, או אגב מה שיכול להיות, תלמידים שנשארו כיתה.

זבולון אורלב: גם זה קורה, השר מרידור, אתה יודע, יש כאלה שעולים כיתה לא בבית-ספרנו.

זבולון אורלב: מיהם אלה שאינם עולים כיתה?

זבולון אורלב: מיהם אלה שנותנים להם את ההזדמנות?

זבולון אורלב: שוב, זו אותה אוכלוסייה חלשה.

זבולון אורלב: אומרים לתלמיד תישאר עוד שנה אחת ללמוד.

זבולון אורלב: מדוע הוא צריך לשלם?

זבולון אורלב: לכן אני חושב שהחוק הזה צודק ואני קורא לחברי, ליושב-ראש הקואליציה, לאפשר לו לעבור בקריאה ראשונה, וכיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות אני אומר לחברי חברי הכנסת: זה חוק צודק, וצריך להצביע בעדו.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, שעד לפני רגע היה פה.

תמר גוז'נסקי: הוא ישנו.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי, חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחר כך – חבר כנסת אליעזר כהן.

מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד שזה חוק צודק ונכון ואני לא מבין למה הממשלה נגד.

מיכאל נודלמן: באמת, יש מקרים של צעירים שלא סיימו לימודים בתיכון וצריכים ללמוד עוד עד גיל 21, ואחר כך לוקחים מהם ביטוח לאומי.

מיכאל נודלמן: אני חושב שמי שקצת מבין על מה החוק מדבר – הוא מדבר על קבוצה לא כל כך גדולה, על קבוצה שבה הרוב עולים.

מיכאל נודלמן: צריך להצביע בעד החוק הזה, ואני מקווה שכולם יצביעו פה-אחד בעדו.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה – איננו.

יהודית נאות: חבר הכנסת ויצמן שירי – איננו; חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו.

יהודית נאות: חבר הכנסת אליעזר צ'יטה כהן, בבקשה.

אליעזר כהן: אני מוותר.

יהודית נאות: חבר הכנסת נחום לנגנטל – איננו.

יהודית נאות: חבר הכנסת שאול יהלום – איננו.

יהודית נאות: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט – איננו.

יהודית נאות: חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יהודית נאות: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יהודית נאות: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יהודית נאות: חבר הכנסת איוב קרא.

יהודית נאות: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

יהודית נאות: ראית איך הקפצתי אותך לראש הרשימה?

תמר גוז'נסקי: – – – לכל אלה שהציעו, שיהיו לפחות נוכחים.

יהודית נאות: כן, אני רציתי להגיד.

יהודית נאות: אמרת לי שידברו בחוץ.

יהודית נאות: אנחנו רוצים פה קוורום, אז שידברו בפנים, רק בלחש.

יהודית נאות: אחרי חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – חבר הכנסת ישראל כץ, אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד, חבר הכנסת טלב אלסאנע, חבר הכנסת אורי יהודה אריאל.

יהודית נאות: בבקשה, חברת כנסת גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה לברך את חבר הכנסת צבי הנדל וחבריו שהגישו את הצעת החוק הזאת.

תמר גוז'נסקי: הייתי שותפה לכמה וכמה דיונים שעסקו באופן מיוחד בתלמידים שהם בני למעלה מ-18 ועדיין לא סיימו תיכון, והמדינה מצד אחד נותנת להם הזדמנות לסיים את הלימודים ומצד שני היא מענישה אותם בכך שהיא מטילה עליהם חובות כמו תשלום ביטוח לאומי – וחבר הכנסת צבי הנדל, גם ביטוח בריאות, כידוע לך, חל מגיל 18.

יהודית נאות: נכון.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שהצעת החוק – יש בה היגיון.

תמר גוז'נסקי: יש בה היגיון, כי אם אנחנו נותנים העדפה מתקנת ואומרים למישהו, לא הצלחת לסיים את התיכון בדיוק בגיל 18, אנחנו נעזור לך, העזרה צריכה להיות כוללנית, ולא יכול להיות שמשרד אחד יעזור ומשרד שני יכה.

תמר גוז'נסקי: אבל, אדוני חבר הכנסת צבי הנדל, אני רוצה להציע כך.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שיש קבוצות שונות שממשיכות ללמוד עד גיל 21, למשל מי שהוא בחינוך המיוחד אבל כבר מלאו לו 18 שנה ומגיעה לו קצבת נכות בשל נכותו – לא יגבו ממנו ממילא ביטוח לאומי, כי מי שמקבל קצבה, לא גובים ממנו את הביטוח הלאומי.

תמר גוז'נסקי: הקבוצה הזאת איננה, ולכן אני חושבת שאנחנו מדברים לא על נכים בהקשר זה.

תמר גוז'נסקי: אבל אנחנו כן צריכים להכליל בקבוצה הזאת גם את כל מי שמסיבה כזאת או אחרת לא ממלאים את התנאי השני שכתבת פה, שטרם מלאו לו 21 ביום שהחל את השירות הצבאי.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לך, שככל שאני יודעת, בקרב הישראלים, לא העולים, מעטים מאוד – אני לא מדברת על החינוך המיוחד – ממשיכים ללמוד אחרי שמלאו להם 18 או 18 וחצי.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהם בודדים.

יהודית נאות: למה?

יהודית נאות: עתודאים.

תמר גוז'נסקי: לא, אנחנו לא מדברים על עתודאים, אנחנו מדברים על תיכון.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על השלמת הלימודים התיכוניים כבסיס.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש מעט מאוד ישראלים שעשו את זה, אבל אם יש ישראלים כאלה שבשל הזנחה, שבשל בעיות בבית, בשל כל מיני דברים, עדיין בני 19 ולומדים בתיכון – אני לא מציעה שאנחנו נקשור את זה עם המשך השירות הצבאי.

תמר גוז'נסקי: לכן אני רוצה להציע, שלקראת הקריאה השנייה והשלישית נדון בהוספה הזאת.

תמר גוז'נסקי: אני קראתי בעיון את הפרוטוקול של הדיון שהיה בוועדה ושמתי לב לטענות של הביטוח הלאומי, ואני כל כך מכירה את זה מהזדמנויות אחרות.

תמר גוז'נסקי: אם תגיד ככה, זה יעלה המון כסף, המון כסף.

תמר גוז'נסקי: אתה מבקש שיגידו לך בדיוק – המון כסף.

תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שזה המון.

תמר גוז'נסקי: שיביאו נתונים בדיוק על כמה תלמידים מדובר וכו'.

תמר גוז'נסקי: לכן אני מציעה שהצעת החוק הזאת תהיה כללית – כל מי שטרם מלאו לו 21 ולא סיים את לימודיו התיכוניים, או לומד בהכשרה מקצועית מקבילה ללימודים תיכוניים, ייכלל בחוק הזה.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, גברתי.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת ישראל כץ – היה פה לפני רגע – איננו.

יהודית נאות: חבר הכנסת האשם מחאמיד – איננו.

יהודית נאות: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל, שהתחלף עם חבר הכנסת יגאל ביבי.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני בוודאי תומך ברעיון שיש להעניק פטור לאותם צעירים שנזקקים לפרק זמן נוסף כדי להשלים את לימודיהם, אפילו עד הגיעם לגיל 21, ולכן אני אתמוך בהצעת החוק הזאת.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, גברתי היושבת-ראש, שלפעמים קובעים את המגבלה של הגיל ולפעמים משתמשים בה גם בצורה שלילית.

טלב אלסאנע: כך, למשל, כשקובעים שצעיר שאיננו מצליח להשתלב בעבודה כלשהי לא יהיה זכאי לגמלת הבטחת הכנסה או לדמי אבטלה בטרם מלאו לו 21.

טלב אלסאנע: לדעתי ההגבלה הזאת היא מיותרת, מזיקה, מאחר שצעירים שלא מצליחים להשתלב בשוק העבודה ולא מקבלים דמי הבטחת הכנסה נאלצים ונדחפים – עקב המצב הסוציו-אקונומי, עקב המצב הכלכלי שלהם – לבצע עבירות, ולכן החברה יוצאת מפסידה מאותה מגבלה חוקית שיש מי שרצו מאחוריה לשלול גמלת הבטחת הכנסה מאלה שלא משרתים בצבא, ובעצם פוגעים בכלל החברה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לציין בהזדמנות זו נושא שאני חושב שחשוב מאוד להעלות אותו.

טלב אלסאנע: ביום חמישי האחרון יצא לי לבקר יחד עם חברי חבר הכנסת דהאמשה וטיבי בכלא "קציעות", במסגרת ועדת המשנה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין בפניכם, רבותי חברי הכנסת, שמעצר ב"קציעות" איננו מעצר.

טלב אלסאנע: זהו שטח מדברי, שמגודר בגדרי תיל, והאנשים האסירים מוחזקים בתנאים תת-אנושיים, כאשר שוללים מהם צלם אנוש ופוגעים בכבודם ופוגעים גם באנושיות שבהם.

טלב אלסאנע: מתוך 514 אסירים – 343 אסירים מינהליים, היינו אסירים שלא נידונו בכלל, לא הוגש נגדם כתב אישום, לא הועמדו לדין ולא הוצגו בפניהם ראיות כלשהן.

טלב אלסאנע: רובם – מיום מעצרם לא יצא להם להיפגש עם משפחותיהם, ורבים מהם סובלים ממחלות או מפגיעות, כך שהם זקוקים לטיפול רפואי וזה נשלל מהם.

טלב אלסאנע: לכן, כולנו, חברי הכנסת, צריכים להזדעק על מנת לצאת בקריאה לסגור לאלתר את כלא "קציעות", שפוגע קשות באמנות הבין-לאומיות וגם בזכותם של אותם אסירים לצלם אנוש, וגם הם מוחזקים שלא כדין.

טלב אלסאנע: לכן, כל יום שהמעצר הזה נמשך – לדעתי זה כתם שחור על המדיניות של הממשלה, שמקיימת ומחזיקה מעצר בתנאים תת-אנושיים כאלה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת שהוגשה על-ידי חברי לסיעה היא הצעת חוק שנועדה בעיקר לעולים החדשים, שראויים תמיד ובכל עניין לעידוד ולתמיכה.

אורי אריאל: הלוואי שהיינו זוכים שיגיעו עוד רבים וטובים מכל ארבע כנפות הארץ, בגדר "וקרב פזורינו".

אורי אריאל: העלייה היא הדבר הטוב ביותר שיכול לקרות לעם היהודי היושב בציון.

אורי אריאל: זהו המנוף הגדול ביותר לדמוגרפיה, לכלכלה, לתרבות ולכל מיני דברים אחרים שכולנו רוצים וחפצים בהם.

אורי אריאל: לכן הצעת החוק הזאת ראויה וחשוב שנתמוך בה כולנו ונשדר לעולים הנמצאים בארץ, ולאלה שעדיין לא הגיעו אבל הם פוטנציאל לעלייה, שכולנו באמת רוצים בהם.

אורי אריאל: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

יהודית נאות: אחריו – חברי הכנסת לנגנטל ומח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לכאורה זו הצעת חוק טובה, שיש בה כדי לפטור אנשים שלומדים במוסדות להשכלה גבוהה ואינם עובדים ואין להם הכנסה, מתשלום דמי ביטוח לאומי, דבר שאיננו קיים היום והם נדרשים לשלמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי מצביע בשתי ידי בעד ההצעה הזאת אלמלא הסיפא הגזעני שבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולמה גזעני?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי כתוב פה: ובלבד שהוא התגייס לשירות סדיר בצה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת הנדל, המציע, מה עם בת יהודייה – לא נדבר עכשיו על ערבים – שאיננה מתגייסת לצה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה, היא לא תקבל פטור?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עם בת מוסלמית שאיננה מתגייסת לצה"ל והיא לומדת באוניברסיטה העברית בירושלים, למה היא צריכה לשלם דמי ביטוח לאומי על סמך זה שהיא לא שירתה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאיפה הרעה החולה הזאת שהכניסו לחיים הציבוריים שלנו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל דבר תולים בשירות בצה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הקשר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: או שמא זו נוסחת פלא, רצפט כל כך נפלא כדי להפלות את הערבים ואת החרדים לרעה, או חלק גדול מהם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכאורה זה חוק סוציאלי, שבא לעזור ללומדים לימודים גבוהים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יפה, מבורך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל ברגע שאתה מכניס בו את התנאי הגזעני הזה ואתה מונע מלכתחילה מאלה שהם גם פטורים משירות בצה"ל, לזכות באותן הקלות ובאותן הנחות, זו הצעה גזענית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יודע מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם הבת שלך וגם הבת שלי יכולות להיות תלמידות באוניברסיטה.

צבי הנדל: משפט אחד.

צבי הנדל: הבעיה המרכזית שלי היתה, שאם אני לא אכתוב את זה, כל בחורי הישיבה ייכנסו לחוק.

צבי הנדל: פחדו מזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנוסחה כבר – – –

צבי הנדל: לא שאני – – – אבל במקרה הזה ממש לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בוא נחזור לשפיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי לפני חצי שעה היינו בדיון גזעני כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הורכבה ועדה שלמה של הכנסת שתדון בתוכנית הכלכלית החדשה, שהקיצוצים בה מכוונים במיוחד נגד ערבים וחרדים – 25% מכל האוכלוסייה – ואנחנו לא מיוצגים שם, באופן מלאכותי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קבעו מפתח של סיעה בת חמישה חברי כנסת ומעלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים את ההיסטוריה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי 50 שנה אמרו שסיעות בנות פחות מחמישה חברי כנסת לא יהיו מיוצגות לא בוועדת הכספים, לא בוועדת החוץ והביטחון ולא בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה מדד כזה, גזעני, ברור, כי לערבים אין סיעות של חמישה חברי כנסת ולכן הם לכאורה באופן חוקי, כשר למהדרין, מחוץ לתמונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חזרו לזה היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב, שהגזענות הזאת, האופי הזה של דיונים, של חוקים ושל חקיקה חייב לבייש כל בר-דעת וכל אדם הגון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה אות קין, נקודה שחורה על מצחה של הכנסת, של הבית הזה כבית-המחוקקים, שחייב לשמור מכל משמר על הדמוקרטיה שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעות האלה הן גם טיפשיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הן לא מועילות, הן רק מוציאות את דיבת הכנסת ואת דיבת הדמוקרטיה רעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מה יזיק אם בין 20 או 18 חברי ועדת הכלכלה, או הוועדה שתדון בתוכנית הכלכלית יהיו שני חברי כנסת ערבים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקום חמישה יהיו שבעה חברי כנסת מהאופוזיציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למי זה יזיק?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי ממילא אנחנו לא נשנה את התוצאות, אבל הגזענות חייבת להרים ראש ולהתבטא בהחלטות גם בכנסת, וזה מאוד מצער.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת נורה אדומה שנדלקה, וכולם חייבים לשים לב אליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת נסים זאב.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, חוק הביטוח הלאומי – תלמיד בית-ספר על-יסודי או המצוי בהכשרה מקצועית – אני מבין שמדובר פה בערך ב-310 שקלים שתלמיד צריך לשלם כל שלושה חודשים.

נסים זאב: הרב רביץ, אתה בכל זאת סגן שרת החינוך.

יהודית נאות: לא, הוא פוטר.

נסים זאב: אני חושב שהחוק הזה צריך לחול לא רק על אותם תלמידים שרוצים להשלים את לימודיהם ברמה התיכונית, אלא גם על כל סטודנט באשר הוא.

נסים זאב: סכום של כ-1,200 שקלים בשנה זו הוצאה כבדה, ואני חושב שלקראת הקריאה השנייה והשלישית צריך אולי לחשוב אם ניתן לתקן את החוק הזה ובעצם להרחיב אותו, כדי שהוא יחול על כל סטודנט, ואני רוצה לומר באופן ברור, גם על בחורי ישיבות.

נסים זאב: שמענו שהיה כעת פיגוע בפתח-תקווה, מחבל מתאבד.

נסים זאב: אנחנו עוברים מאירוע לאירוע.

נסים זאב: אני קורא לראש הממשלה להמשיך ביתר שאת, בנחישות וללא הרף להכות במחבלים בעריהם ולא לחכות שהם ייכנסו לתוך בתינו לטבוח בנו.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת נחום לנגנטל, אחריו – חברי הכנסת עסאם מח'ול, תאופיק חטיב, מוחמד כנעאן, אליעזר זנדברג וגדעון עזרא.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הסוגיה המונחת כרגע בפנינו אומרת, שנער שלומד בבית-ספר על-יסודי או במסגרת הכשרתית, והוא הגיע למצב שבו הוא לא מיצה את זכויותיו והוא משתכר סכום מזערי, יהיה פטור מתשלום דמי ביטוח לאומי.

נחום לנגנטל: זאת הצעת החוק.

נחום לנגנטל: אני רוצה להעיר הערה אחת, והיא ההתייחסות שלנו לגבי כל הסוגיה של ילדים עד גיל 21.

נחום לנגנטל: זה נושא הרבה יותר רציני, בצורה הנקודתית, שהיא מאוד מוצדקת, שהעלו חברי שהגישו את הצעת החוק, ואני כמובן אתמוך בה.

נחום לנגנטל: אני רק רוצה לומר, המצב שבו מדינת ישראל מאמינה בביטוח לאומי, שמרגע שהילד מגיע לגיל 18 הוא הפך להיות בגיר בזכות עצמו והוא לא סמוך יותר על שולחן הוריו, זה דבר שאיננו נכון.

נחום לנגנטל: כי מה שקורה היום, הנערים האלה מגיעים לגיל 18 אפילו בשמינית, חלק מהם אפילו בקיץ בין הכיתה השביעית לשמינית, והם בשנה האחרונה, ואז אתה מקבל הודעה מהביטוח הלאומי, שהופסקה הקצבה שלהם.

נחום לנגנטל: זה בדיוק הגיל שבו הוא עולה הכי הרבה להוריו.

נחום לנגנטל: אתה מארגן אותו לקראת גיוסו לצבא, הבילויים עולים יותר כסף, הביגוד יותר יקר, הצרכים יותר גדולים.

נחום לנגנטל: בדיוק בקטע הזה אומרים: הגעת לגיל 18, נגמר העניין.

נחום לנגנטל: לכן אני חושב שזה צריך להיות כך: אם הבן-אדם באמת מתגייס לצבא, באופן עקרוני הצבא צריך לדאוג לו.

נחום לנגנטל: אבל אם אדם לא מתגייס לצבא והוא עדיין צעיר, הוא עדיין צריך להיות נער שנסמך על הביטוח הלאומי גם לגבי הקצבה שלו.

נחום לנגנטל: אבל כדי שלא יחשבו שאני רוצה בעניין הזה לעשות הפרדה בין משרתים בצבא לבין לא משרתים, אני אומר:

נחום לנגנטל: עד גיל 21 זה זמן סביר למתיחת הגיל, מגיל אפס עד גיל 21, בביטוח הלאומי.

נחום לנגנטל: כל קיצור בתקופה הזאת, לדעתי הוא לא במקום.

נחום לנגנטל: כלומר, אני מבין את האילוצים התקציביים שאומרים: בגיל 18 נגמור את העניין, אבל אני חושב שלא עושים צדק עם מי שבאמת זקוק לאותן קצבאות של הביטוח הלאומי.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עסאם מח'ול, שהתאזר בסבלנות רבה.

יהודית נאות: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב, חבר הכנסת מוחמד כנעאן, חבר הכנסת אליעזר זנדברג וחבר הכנסת גדעון עזרא.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהצעת החוק הנדונה יש שני אלמנטים, וצריך להתייחס אליהם בנפרד.

עסאם מח'ול: האלמנט הראשון הוא אלמנט בסיסי, שקובע כי תלמיד הלומד בבית-ספר על-יסודי או בהכשרה מקצועית ואינו עובד, יהיה פטור מדמי ביטוח בתקופה שמגיל 18 עד 21.

עסאם מח'ול: האלמנט השני הוא אלמנט שמתנה את ההטבה הזאת – ובלבד שהתגייס לשירות סדיר בצה"ל לפני שמלאו לו 21 שנים.

עסאם מח'ול: אני רוצה להגיד, שהאלמנט הראשון הוא אלמנט מקובל, אלמנט שאנחנו יכולים לתמוך בו, ואילו האלמנט השני הוא בלתי נפרד מהדיונים הקודמים גם היום, לרבות בהצעות האי-אמון שהתייחסנו אליהן, במיוחד בקשר ליחס של הממשלה לאוכלוסייה הערבית.

עסאם מח'ול: אני חושב שהגיע הזמן שהכנסת תתייחס ברצינות וביחס אובייקטיבי לשאלה העומדת על הפרק.

עסאם מח'ול: כמה חוקים אפשר לחוקק, בסופו של דבר, על-פי השייכות הלאומית או השייכות העדתית, הדתית אולי, אני לא יודע איך להגדיר את זה לגבי החרדים?

עסאם מח'ול: עד מתי אפשר להפלות על בסיס לאומי ולנסות להתחבא בקש?

עסאם מח'ול: עד מתי אפשר לחוקק חוקים בבית הזה ובשם האמירה של שירות צבאי לנסות להסתיר את הנימה הגזענית ואת הנימה המפלה שבחוקים האלה?

עסאם מח'ול: אני חושב שהגיע הזמן להחליט בבית הזה אם משלימים עם מדיניות של כלכלה ושל יחס חברתי הבנוי על גישה גזענית כלפי הערבים ומתנשאת כלפי הספרדים, החרדים, מה שלא תרצו.

עסאם מח'ול: אני חושב שהבית הזה צריך לתת את תשובתו על השאלה הזאת.

עסאם מח'ול: לאורך כל הדרך זה עובר כחוט השני, גם בתוכנית החירום שדנו בה בשבוע שעבר, גם בחוק הנוגע לבאי לשכת התעסוקה בין גיל 18 ל-21, שמונע מהם את הזכות הבסיסית לקבל הבטחת הכנסה, דמי אבטלה וכו'.

עסאם מח'ול: אני חושב שצריך להעמיד את הדברים חשופים וגלויים על השולחן.

עסאם מח'ול: מי שתומך בחוקים כאלה, בהתניות כאלה, הוא תומך בחקיקה גזענית ומתנשאת בבית הזה כלפי חלק מהציבור.

עסאם מח'ול: מי שלא חושב כך, שיתנגד לחקיקה הזאת.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חבר הכנסת תאופיק חטיב – לא נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, מכובדי סגן השר לביטחון פנים, אני מצטער ומתפלא שכל הצעת חוק, גם אם היא יכולה להיות הצעת חוק טובה מאוד, משום מה תמיד קושרים את הנושא הצבאי, את נושא הגיוס לצה"ל בהצעת חוק כזאת.

מוחמד כנעאן: אין לי בעיה ואין לי התנגדות לעזור לאותם סטודנטים או לאותם תלמידים בבתי-הספר העל-יסודיים ובהכשרה מקצועית, אך למה לקשור את זה בשירות הצבאי?

מוחמד כנעאן: אינני מבין למה צריך להעניש תלמידים כשהם לא קובעים את המדיניות?

מוחמד כנעאן: לא הם קובעים את המדיניות.

מוחמד כנעאן: מי שקובע את המדיניות, גברתי היושבת-ראש, זו הממשלה, והממשלה לא ביקשה מאותם תלמידים ממגזרים אחרים להתגייס.

מוחמד כנעאן: שוב, אני חושב שמשתמעת מהצעת החוק הזאת נימה גזענית שלדעתי היא לא מקובלת.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה שאותם מציעים והכנסת ידחו את ההצעה הזאת, כי לדעתי היא הצעה מפלה.

מוחמד כנעאן: היא מוציאה כ-40% מכלל התלמידים במדינת ישראל מההטבות שהחוק מציע.

מוחמד כנעאן: על כן, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהכנסת צריכה לדחות את הצעת החוק על הסף, ולא צריך תמיד לשייך או לערב או לקשור בשירות צבאי.

מוחמד כנעאן: שוב, אני חוזר ומדגיש, לא ייתכן להעניש את אותם תלמידים כשהם לא קובעים מדיניות.

מוחמד כנעאן: לא הם שקבעו את המדיניות, לא הם שקבעו אם כן ישרתו או לא ישרתו בצבא.

מוחמד כנעאן: על כן הצעת החוק הזאת צריכה להיות בלי קשר לשירות צבאי, שירות סדיר בצה"ל, אלא היא צריכה להיות כללית לגבי אותם תלמידים בבתי-ספר על-יסודיים ובהכשרה מקצועית.

מוחמד כנעאן: אם המציע יתקן את זה, אני בהחלט אתמוך בהצעת החוק.

מוחמד כנעאן: אחרת, אני חושב שיש מקום לדחות אותה על הסף.

מוחמד כנעאן: תודה, גברתי.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – לא נמצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת זאב בוים.

גדעון עזרא: היה פיגוע בפתח-תקווה.

גדעון עזרא: איננו יודעים עדיין מה מצב הנפגעים שם.

גדעון עזרא: אני יכול להגיד רק דבר אחד לחברי הכנסת הערבים שיושבים פה: צריך להבין, שכשמדינה במלחמה, כל אזרחיה נדרשים לשאת בעול, ולא להגיד, זו בעיה רק של צד אחד ולא בעיה של הצד השני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו מלחמת ברירה שניתן למנוע אותה.

גדעון עזרא: מחבל כזה, כמו מחבלים אחרים, לא הולכים ברגל.

גדעון עזרא: מישהו לוקח אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם הולכים ברגל או נוסעים באוטובוסים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת מלחמת ברירה, שאפשר למנוע אותה.

נעמי חזן: חבר הכנסת עזרא, רק תיזהר.

גדעון עזרא: מי שיכול למנוע את הגעתם ומי שיכול לדווח על אודותיהם לשלטונות ישראל, הם גם ערביי ישראל.

גדעון עזרא: היו מקרים שערביי ישראל – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת עזרא, אל תעבור את הגבול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם נמצאים עכשיו גם בשכם, גם בטול-כרם וגם – – –

גדעון עזרא: זה פשוט לא נוגע לך שפה נהרגים אנשים, לא נוגע לך בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נוגע לי גם פה וגם פה, אבל לך לא נוגע שנהרגים שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במלחמה כמו במלחמה – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה.

גדעון עזרא: מה שנוגע לך זה רק הביטוח הלאומי, כלום אתה לא עושה בשביל זה.

נעמי חזן: סגן השר גדעון עזרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה, אני אדאג שאף מלה לא תירשם בפרוטוקול.

נעמי חזן: סגן השר גדעון עזרא, אתה סגן השר לביטחון פנים, אנא היזהר בדבריך, שלא ישתמע – – –

גדעון עזרא: שום דבר לא אמרתי.

גדעון עזרא: שום דבר שאסור להגיד לא אמרתי, ואם אמרתי מלה, תגידי בבקשה איזו מלה.

נעמי חזן: לא מלה, רעיון.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד יותר מזה.

גדעון עזרא: יש ביהודה ובשומרון מאות אלפי פלסטינים, כנ"ל באזור עזה.

גדעון עזרא: לכם לא אכפת שאין להם מה לאכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן אכפת.

גדעון עזרא: אם היה אכפת לך, היית נלחם במתאבדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה סוגר אותם, אתה כולא אותם.

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה.

גדעון עזרא: אתה יודע, שכל עוד יימשכו כאן הפיגועים, האנשים האלה לא ייכנסו לעבודה ויישארו רעבים ללחם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש דרך אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם רוצים רק דם, זאת מלחמת ברירה.

גדעון עזרא: ולכם לא אכפת שהם רעבים ללחם.

גדעון עזרא: לא מעניין אותך בכלל.

גדעון עזרא: הדרך היחידה שאתה יודע היא שאנחנו נלך מפה.

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

גדעון עזרא: היום זוג הורים מגדל ילד, בגיל 18 הוא הולך לצבא.

גדעון עזרא: כאשר הילד הולך לצבא אין לו הכנסות, וההורים ממשיכים לתמוך בו משום שהמשכורת הצבאית איננה מספקת.

גדעון עזרא: מדינת ישראל היתה עושה בשכל, אם היה לה כסף, אם היתה ממשיכה לשלם ביטוח לאומי לילד עד גיל 21.

נעמי חזן: חבר הכנסת עזרא, זמנך תם.

גדעון עזרא: סליחה, הוא הפריע לי כל הזמן, על מה את מדברת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה גם לא החוק.

נעמי חזן: זמנך תם.

נעמי חזן: משפט מסכם, בבקשה.

גדעון עזרא: הוא הפריע לי או לא?

נעמי חזן: זה חלק מההווי של מליאת הכנסת.

זאב בוים: חלק מההווי זה גם להתחשב בזה ולתת לו עוד זמן.

גדעון עזרא: איזה מין דבר זה?

גדעון עזרא: יש לו זכות הדיבור שלו, והוא לוקח גם את זכות הדיבור שלי.

גדעון עזרא: מאחר שהיושבת-ראש היא נייטרלית מאוד מאוד, אני אומר לכם אחרי הפיגוע הזה: קחו את עצמכם בידיים וחשבו איך אפשר לעזור למדינת ישראל במקום לנגח אותה כל הזמן.

גדעון עזרא: תודה.

נעמי חזן: תודה רבה לך.

תמר גוז'נסקי: הגיע הזמן שהממשלה תשנה את מדיניותה ותעשה שלום, ואז לא יהיו פיגועים.

נעמי חזן: חבר הכנסת זאב בוים, אתה רשום, אתה רוצה לדבר?

זאב בוים: לא.

נעמי חזן: חברי הכנסת יובל שטייניץ, אבשלום וילן, אלי כהן, מיכאל קליינר, אברהם רביץ ואברהם הירשזון – אינם נוכחים.

נעמי חזן: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: קודם היה דיון באי-אמון על אפליית האוכלוסייה הערבית, וחצי מהנואמים עלו ונאמו על חברי הכנסת הערבים, כאילו זה היה הנושא בכלל.

זאב בוים: זה רק אומר שחברי הכנסת הערבים צריכים לבדוק בציציותיהם.

תמר גוז'נסקי: אוי, באמת.

נעמי חזן: צריך מאוד להימנע במליאת הכנסת מהטלת אשם קולקטיבי.

אורי אריאל: הם לא חייבים בציצית, אנחנו כן.

תמר גוז'נסקי: אם כך, גם אני פטורה.

נעמי חזן: חברת הכנסת ג'בארה, בבקשה.

חוסניה ג'בארה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מגנה כל מעשה טרור.

חוסניה ג'בארה: משמעו של הטרור בעיני הוא טרור מכל הכיוונים, לרבות המחתרת היהודית, לרבות המעשים של המתנחלים, מעשי הטרור, לרבות הכיבוש ולרבות ההתנחלויות.

חוסניה ג'בארה: אני נגד פיגועים נגד אנשים חפים מפשע.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לפנות לחבר הכנסת גדעון עזרא ולהזכיר לו מי הביא לפני כשנתיים אנשים מעזה לתוך מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: האם לא היה זה יהודי מתנחל מאזור עזה וגוש-קטיף?

חוסניה ג'בארה: הרבה אנשים מכניסים פלסטינים לתוך מדינת ישראל, ואני גם מגנה ערבי ישראלי שמסייע לאדם שיבוא ויעשה מעשה התאבדות או טרור.

חוסניה ג'בארה: אבל במקביל אני מגנה כל אחד שמסייע ומכניס.

חוסניה ג'בארה: חבר הכנסת עזרא, אתה יודע שיש הרבה מהיהודים המתנחלים שתמורת כסף ותמורת דברים אחרים מכניסים פלסטינים ואחרים לתוך גבולות מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: אתה יודע את זה היטב, ואתה זוכר את המקרה שהיה לפני שנתיים, כאשר מישהו מגוש-קטיף הכניס את האנשים לתוך גבולות מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: אי-אפשר להכחיש את זה.

צבי הנדל: את בעד החוק?

חוסניה ג'בארה: לכן כולנו ביחד צריכים לגנות כל טרור שהוא, לא משנה אם הוא טרור יהודי או ערבי, העיקר שלא ייפגעו אנשים חפים מפשע.

חוסניה ג'בארה: דבר שני, אני רוצה להתייחס להצעת החוק.

חוסניה ג'בארה: הצעת החוק היתה הצעה טובה בעיני אם היתה כוללת את כלל הצעירים שהם בני 21-18.

חוסניה ג'בארה: אלה שלא עובדים – שלא ישלמו ביטוח לאומי.

חוסניה ג'בארה: אבל הצעת החוק הזאת היא הצעה גזענית, שמפלה בין צעיר לצעיר – –

נעמי חזן: חברת הכנסת ג'בארה.

חוסניה ג'בארה: – – שמפלה בין יהודי לערבי.

חוסניה ג'בארה: ואתה יודע, חבר הכנסת נסים זאב – –

נסים זאב: את תומכת בי, נכון?

חוסניה ג'בארה: – – גם אתה נפגע מהצעת החוק הזאת.

חוסניה ג'בארה: אני מבקשת שהצעת החוק הזאת תתוקן, והצעת החוק הזאת תתוקן לכל הצעירים שאינם עובדים ורק לומדים, בני 21-18.

חוסניה ג'בארה: תודה.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: חברי הכנסת יחיאל לסרי, מיכאל איתן, נואף מסאלחה, חיים רמון ומרדכי משעני – אינם נוכחים.

נעמי חזן: תמה רשימת הנואמים.

נסים זאב: אני יכול לנאום פעם נוספת, גברתי?

נסים זאב: כי אני נואם בסוף.

נעמי חזן: לא.

נעמי חזן: אנחנו צלצלנו קודם.

נסים זאב: הצלצול היה לפני ארבע דקות.

נעמי חזן: זה אומר שאני צריכה לדבר דקה?

נחום לנגנטל: לא, זה היה לפני שש דקות.

תמר גוז'נסקי: זה נכון שהאוצר הכניס עז, אז אנחנו נוציא את העז הזאת.

נעמי חזן: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (פטור מתשלום דמי ביטוח לתלמיד).

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת דהאמשה, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

נעמי חזן: אני הכרזתי על הצבעה, ומשום מה אתה מדבר.

נעמי חזן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (פטור מתשלום דמי ביטוח לתלמיד), התשס"ב–2002, קריאה ראשונה.

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את חוק הביטוח הלאומי (פטור מתשלום דמי ביטוח לתלמיד), התשס"ב–2002, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נעמי חזן: רוב של 11 תומכים, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

נעמי חזן: אני קובעת, שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא מוחזרת לוועדת העבודה והרווחה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

נעמי חזן: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-יומנו: הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון וחבל-עזה – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשס"ב–2002.

נעמי חזן: יציג את ההצעה שר המשפטים.

נעמי חזן: שר המשפטים לא נמצא.

תמר גוז'נסקי: הוא היה.

נעמי חזן: אני במצוקה כאן.

נעמי חזן: אני אעבור לסעיף הבא, אבל זו עוד הצעת חוק של שר המשפטים שהוא אמור להציג אותה.

נעמי חזן: רבותי חברי הכנסת, אני מנסה להיות נדיבה עד גבולות המותר.

תמר גוז'נסקי: ניפגש מחר.

נעמי חזן: אני אעבור לסעיף הבא שעל סדר-היום, הצעת חוק לתיקון פקודת זכות יוצרים (מס' 8), התשס"ב–2002, קריאה ראשונה.

נעמי חזן: יציג את ההצעה שר המשפטים.

נעמי חזן: שר המשפטים לא נמצא.

תמר גוז'נסקי: יש אחר כך שאילתות ותשובות.

נעמי חזן: הסעיף האחרון על סדר-יומנו: שאילתות ותשובות לשר המשפטים.

נעמי חזן: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול, שאני קוראת בקצב אטי ביותר ומנסה – – –

צבי הנדל: זה הלך יותר מהר מהמתוכנן.

תמר גוז'נסקי: לכן המציאו לשרים עוזרים.

נעמי חזן: רבותי חברי הכנסת, עצה.

תמר גוז'נסקי: ניפגש מחר.

תמר גוז'נסקי: אני מציעה לשמור על כבודה של הכנסת וניפגש מחר.

צבי הנדל: הייתי נותן קרדיט לממשלה, אבל אני באופוזיציה.

נעמי חזן: בתור אופוזיציה אתה אומר את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי, מה הבעיה?

נעמי חזן: הבעיה: בשלושת הסעיפים האחרונים שעל סדר-היום אמור שר המשפטים להשתתף – בשתי הצעות חוק ובשאילתות ותשובות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוברים לנושא הבא.

נעמי חזן: אין הנושא הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה נסתיימה.

נעמי חזן: חבר הכנסת דעכשיו בני אלון, רצית לומר לי משהו.

בנימין אלון: אני מסכים אתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין מציעים, אין שר, סיימנו.

נעמי חזן: רבותי, עם כל הרצון הטוב אני לא יכולה להמתין עוד.

נעמי חזן: להמשיך להתייעץ?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין מה להתייעץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סיימנו.

נעמי חזן: רבותי, תם סדר-היום.

נעמי חזן: הישיבה הבאה של מליאת הכנסת תתקיים מחר, יום שלישי, י"ז בסיוון התשס"ב, 28 במאי 2002.

נעמי חזן: ישיבת הכנסת נעולה.