ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 205, 2001-06-04 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה – רק חברי הכנסת – אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת; היום יום שני, י"ג בסיוון התשס"א, 4 ביוני 2001.

אברהם בורג: בטרם אפתח את הישיבה לנושאים הרשומים על סדר-היום, כמה מלים.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אורחיה של הכנסת, אתמול כיסו רגבי אדמה את גופות קורבנות הפיגוע הנפשע בליל שבת בחוף תל-אביב.

אברהם בורג: כשיופי כזה מורד אלי קבר, נקרע הלב לגזרים.

אברהם בורג: שעה שעלומים שלעולם לא יפרחו, נעורים שנגדעו, נטמנים בעפר הארץ, לא נותר לנו אלא לזעוק בקול גדול: למה, למה נשפך דם טהור זה?

אברהם בורג: אין דבר שובר לב כקינה על מוות של ילדים.

אברהם בורג: הנערות והנערים מלאי התום, עם תקווה לעתיד טוב יותר, שבאו הנה כדי לבנות כאן את עתידם, בארץ המולדת, נרצחו באכזריות.

אברהם בורג: הם נרצחו בשל עובדה פשוטה אחת: שנאה עיוורת ואיבה תהומית לכל מה שהוא ישראל, לכל מה שהוא יהודי.

אברהם בורג: גם בעבר ידענו אירועים מזעזעים שנרצחו בהם ילדים תמימים, וזוהי עוד חוליה כואבת בשרשרת הדמים.

אברהם בורג: נזכיר את קורבנות ה"פידאיון" שנטבחו בבית-האולפנה, את הילדים מנהרייה ומקריית-שמונה, את התלמידים מאביבים, את הטבח של הילדים במעלות ואת הפעוטה מחברון.

אברהם בורג: תמיד תמיד רשומה אותה כתובת.

אברהם בורג: תמיד תמיד אותה יד רותחת הטובלת בדם ורוצה להטיל וטו של אלימות על רצון השלום שלנו.

אברהם בורג: מסע ההלוויות נמשך גם היום, ובפינו אין להציע ניחומים, כי אין.

אברהם בורג: רק כאב עצור והרבה הרבה דמעות.

אברהם בורג: אנו נושכים שפתיים, מתבוננים בקברים הטריים וממשיכים.

אברהם בורג: רוצים עוד עלייה, רוצים עוד שלום, רוצים עוד רגישות, רוצים עוד ועוד מן הטוב שאין לנו.

אברהם בורג: הרצח המתועב לווה, לצערי, בתופעות מצערות של התפרעויות ביפו וליד מסגד חסן-בק.

אברהם בורג: התקפה מכוערת זו נוהלה על-ידי חמומי מוח שאינם מייצגים את החברה הישראלית, והיא ראויה לגינוי ולהוקעה.

אברהם בורג: אני סמוך ובטוח, כי רשויות החוק ישימו ידם על המתפרעים וימצו אתם את הדין.

אברהם בורג: זה דורות שבעיר יפו חיים יהודים וערבים.

אברהם בורג: יפו היא מופת לדו-קיום בצוותא.

אברהם בורג: אם ירצה מישהו להלעיז על יכולתם של בני העמים לחיות יחד על אותה כברת ארץ מתוך ידידות וכבוד הדדי – שיבוא ליפו, שיפגוש את חברינו שם, שיקנה פיתות שם, שישב על חוף הים ויראה את תושביה הטובים ושוחרי השלום.

אברהם בורג: לא נניח להפוך את שכנינו הערבים לשק חבטות.

אברהם בורג: לא ניתן למיעוט מתפרע להכתים ציבור שלם וללכלך את שמנו הטוב.

אברהם בורג: ואחתום בהבעת הוקרה צנועה בשם הכנסת לכל אלה שחשו לעזרת הנפגעים באותו ליל בלהות.

אברהם בורג: לאנשי זק"א – זיהוי קורבנות אסון – שחשו משבתם לעשות מלאכת קודש; לשוטרים; למכבי-אש; לעשרות המתנדבים; לאנשי הצוותים הרפואיים; לעובדים הסוציאליים שנחלצו לעזרה באותה שעה קשה מנשוא, ונקווה שלא ניזקק לרצון טוב זה עוד לעולם.

אברהם בורג: יהי זכרם של הנופלים הצעירים ברוך.

אברהם בורג: אדוני מזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק הבשר ומוצריו (תיקון – ביטול החוק), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת אלכסנדר צינקר, רוני מילוא, רומן ברונפמן, אילן גילאון ונחמה רונן; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות מין), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת נעמי חזן, זאב בוים ונחמה רונן; הצעת חוק ניצולי מחנות הריכוז והגטאות, התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין וגנדי ריגר; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – הפרדת המכרזים בעבודות בנייה ותשתיות), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת יצחק גאגולה; הצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (ארגון טרוריסטי), התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת צבי הנדל.

א' האן: כמו-כן, עם מינוים של שרים וסגני שרים, יוסרו מסדר-היום הצעות החוק כדלקמן, על-פי סעיפים 142(ב) ו-142ב לתקנון הכנסת: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 72) (איסור רישוי להחזקת כלבים מגזעים אלימים), התשנ"ט–1998, של חבר הכנסת אבי יחזקאל, שמספרה פ/577; הצעת חוק הבזק (תיקון – שידורי בזק פנים-ארציים נייחים), התשס"א–2000, של חבר הכנסת אלי בן-מנחם, שמספרה פ/2169; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – גילוי זהות העוסק), התש"ס–2000, של חברת הכנסת ציפי לבני, שמספרה פ/1429; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת יורי שטרן, שמספרה פ/13; הצעת חוק בניין שכולו להשכרה, התש"ס–1999, של חבר הכנסת מאיר שטרית, שמספרה פ/821; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על דירה ראשונה), התש"ס–1999, של חבר הכנסת מאיר שטרית, שמספרה פ/818; הצעת חוק שמאי ביטוח, התש"ס–1999, של חבר הכנסת ראובן ריבלין, שמספרה פ/920; הצעת חוק רשות המזון, התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל, שמספרה פ/236; הצעת חוק רשות המזון, התש"ס–1999, של חבר הכנסת ראובן ריבלין, שמספרה פ/1146; הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון – איסור פרסומת סמויה למוצרי טבק בסרטים), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל, שמספרה פ/128; הצעת חוק המכר (תיקון מס' 2 – הגבלת הסכום שניתן לדרוש בעד הוצאות משפטיות במכירת דירה), התשנ"ז–1997, של חבר הכנסת מאיר שטרית, שמספרה פ/1030; הצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון – מסלול הטבות חלופי), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת שלום שמחון, שמספרה פ/307; הצעת חוק להרחבת מקורות המים בישראל באמצעות הקמת מפעלים להתפלת מי ים, התש"ס–1999, של חבר הכנסת מאיר שטרית, שמספרה פ/716; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם (תיקון – איסור העסקה בשביתה או בהשבתה על-ידי קבלן שירותים), התש"ס–2000, של חברי הכנסת דליה רבין-פילוסוף ואוריאל סביר, שמספרה פ/1425.

א' האן: עוד הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך והתרבות בנושא: ירידה במספר הזכאים לתעודות בגרות.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הסעיף הבא בסדר-היום: הודעה ליושב-ראש.

אברהם בורג: על דעת – אני מקווה – הקואליציה והאופוזיציה, ניתן להעביר, על-פי סעיף 36 לחוק-היסוד, הודעות הממשלה לגבי נסיעות לחוץ-לארץ – עבר לפרוטוקול.

אברהם בורג: השר רענן כהן מילא את מקום שר המדע, התרבות והספורט בעת היעדרו מהארץ, מיום ב' בסיוון התשס"א, 24 במאי 2001, ועד ליום ז' בסיוון התשס"א, 29 במאי 2001.

אברהם בורג: השר שלום שמחון מילא את מקום שרת התעשייה והמסחר בעת היעדרה מהארץ, מיום ה' בסיוון התשס"א, 27 במאי 2001, ועד ליום י"ב בסיוון התשס"א, 3 ביוני 2001.

אברהם בורג: שר המדע, התרבות והספורט שב ארצה ביום ז' בסיוון התשס"א, 29 במאי 2001.

אברהם בורג: השר עוזי לנדאו מילא את מקום שר המשפטים בעת היעדרו מהארץ, מיום ז' בסיוון התשס"א, 29 במאי 2001, ועד ליום י' בסיוון התשס"א, 1 ביוני 2001.

אברהם בורג: שר התחבורה שב ארצה ביום ב' בסיוון התשס"א, 24 במאי 2001.

אברהם בורג: שר המשפטים שב ארצה ביום י' בסיוון התשס"א, 1 ביוני 2001.

אברהם בורג: שרת התעשייה והמסחר שבה ארצה ביום י"ב בסיוון התשס"א, 3 ביוני 2001.

אברהם בורג: השר דני נוה ימלא את מקום השר סאלח טריף בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ב בסיוון התשס"א, 3 ביוני 2001, ועד ליום ט"ז בסיוון התשס"א, 7 ביוני 2001.

אברהם בורג: שבוע האיכות בכנסת

אברהם בורג: הנושא הבא בסדר-היום: שבוע האיכות בכנסת; שתי הצעות לסדר-היום בנושא הזה – מס' 4352 ו-4356.

אברהם בורג: הראשון – חבר הכנסת אברהם הירשזון, ועד שתעלה, כמה מלים על שבוע האיכות.

אברהם בורג: בשבוע שלפני שעבר נוכחנו כולנו לדעת מה המשמעות כשאין איכות; מה המשמעות כשמשתמשים במלה העברית "לסבן", המשמעות של לעגל פינות, לעשות דברים לא כמו שצריך, לא להיות יסודיים ולא להיות איכותיים.

אברהם בורג: כי איכות משמעה רמת חיים גבוהה יותר, מזון טעים יותר וערב לחיך.

אברהם בורג: מכשירים שימושיים משוכללים מוכתרים כאיכותיים.

אברהם בורג: הלוואי שנגיע למצב שכל אשר נהפוך בו בחברה הישראלית נמצא שם איכות.

אברהם בורג: בחברה הישראלית שלנו, חברת ה"סמוך" ו"אל תדאג" ו-be happy, יש מקום חשוב הרבה יותר לשמירה על האיכותיות, כי חוסר הקפדה על איכות עלול להיות הרה-אסון, כפי שנוכחנו לדעת וחווינו רק לאחרונה.

אברהם בורג: המפתח ליתר מעורבות באיכות חיינו הוא בעצם בידינו ממש.

אברהם בורג: איכות הסביבה איננה נחלה של משוגעים לדבר בלבד, של אלה שקוראים להם יפי נפש.

אברהם בורג: איכות הסביבה היא חלק מהוויית החיים שלנו.

אברהם בורג: היא נוגעת לזיהום אוויר, לזיהום המים, לבנייה הרסנית ולערכי טבע שהולכים ונכחדים לנגד עינינו.

אברהם בורג: יחד עם הסגידה לאיכות, עלינו להכריז מאבק באי-איכות.

אברהם בורג: אי-איכות פירושה תשתיות רעועות.

אברהם בורג: אי-איכות פירושה מוצרים פגומים וחוסר בקרת המוצר.

אברהם בורג: אי-איכות פירושה שירות לקוי, שרבים רבים נתקלים בו.

אברהם בורג: אי-איכות פירושה רשלנות שגוררת אותנו לאסון.

אברהם בורג: ביום זה, המוקדש לאיכות המוצר ולאיכות האדם, נברך את כל האנשים האלה, שבמשך כל השנה, בעמל יומם, מקדמים את האיכות שלנו, עושים את חיינו יותר טובים, ולפעמים פשוט עושים את חיינו.

אברהם בורג: לכולכם נאמר: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם הירשזון, בבקשה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מוזמנות ומוזמנים, התכוונתי לדבר על איכות בשירותי הבריאות, מכיוון שהנושא קרוב ללבי יותר מנושאים אחרים.

אברהם הירשזון: בחינה נוספת של הנושא הבהירה לי, שלא אוכל להתייחס לבעיית האיכות בשירותי הבריאות בלי להתייחס לנושא האיכות באופן כללי יותר.

אברהם הירשזון: למלה איכות הקשרים רבים, שהמכנה המשותף של כולם הוא ידע וניסיון.

אברהם הירשזון: האיכות היא תוצאה של רמת חשיבה וביצוע נכון שמביאים בסופו של דבר ליתרונות שאי-אפשר להתעלם מהם, יתרונות בעלות הכספית, יתרונות בטיב המוצר או השירות, יתרונות באיכות החיים והסביבה.

אברהם הירשזון: בכל תחום שבו נעסוק באיכות נמצא מייד השלכות של העיסוק הזה על איכות בתחומים אחרים.

אברהם הירשזון: למשל, אם נקפיד על איכות ביצירת מקורות אנרגיה, נמצא שאנו מסייעים באיכות הסביבה.

אברהם הירשזון: אם נקפיד על איכות הסביבה, נמצא שאנו מסייעים באיכות הבריאות.

אברהם הירשזון: אם נקפיד על איכות בשירותי הבריאות, נמצא שאנו מסייעים באיכות העבודה.

אברהם הירשזון: אם נקפיד על איכות הבטיחות בעבודה, נמצא שאנו מסייעים ברווחיות או באיכות הניהול של מקום העבודה, וכו' וכו'.

אברהם הירשזון: מה מביא אותנו, אם כך, לוותר על האיכות?

אברהם הירשזון: בעיקר, אדוני היושב-ראש, קוצר ראייה.

אברהם הירשזון: השגת האיכות מחייבת השקעה מסוימת של משאבים וזמן.

אברהם הירשזון: יש מי שאין ברשותו די משאבים ויש מי שאין ברשותו די זמן.

אברהם הירשזון: הצורך להתפשר הוא אבי האי-איכות.

אברהם הירשזון: כאשר בעל מפעל מסכים לייצר מוצרים מחומרים מדרגה נחותה, כי הוא חוסך בכך עלויות ייצור, התוצאה הסופית שלו היא איכות מוצר ירודה.

אברהם הירשזון: בטווח הארוך הוא עצמו נפגע, כי הצרכן יעדיף לרכוש מוצר טוב יותר, גם אם הוא אולי מעט יקר יותר.

אברהם הירשזון: הפגיעה יכולה לקבל ביטוי של נזקים שנוצרו במוצר עצמו או עקב שימוש במוצר.

אברהם הירשזון: בפי המומחים נזק זה נקרא "עלויות נפל".

אברהם הירשזון: מנתון שקיבלתי ממכון התקנים עולה, כי עלויות חוסר האיכות במדינת ישראל הן מהגבוהות בעולם – אדוני היושב-ראש, מהגבוהות בעולם.

אברהם הירשזון: ניתן לצמצם עלויות אלה בעלויות נמוכות יחסית, שהן העלויות הנדרשות בשלב המוקדם של ההתייחסות לאיכות.

אברהם הירשזון: אלה נקראות "עלויות המניעה".

אברהם הירשזון: בכלל זה אפשר למצוא את עלויות ההכשרה המוקדמת, את עלויות ההכשרה השוטפת ובקרת האיכות.

אברהם הירשזון: עלות חוסר האיכות בשלב מאוחר יותר גבוהה בהרבה והשלכותיה הכלכליות השליליות הולכות ומתגברות ככל שהמוצר מוגמר.

אברהם הירשזון: אנו חייבים להנהיג את מה שקרוי "תרבות האיכות", את ההבנה שהקפדה על תהליכים וניהול תקין יניבו בסופו של דבר מוצר או שירות ברמה טובה יותר בפחות כסף למשך זמן רב יותר ובזמינות גבוהה יותר.

אברהם הירשזון: אפילו הספקנים מודים, שניתן להגיע לחיסכון של כ-20% ממחיר המוצר או השירות רק על-ידי הקפדה על האיכות.

אברהם הירשזון: על המדינה להטמיע את נושא האיכות בקרב היצרנים ונותני השירות.

אברהם הירשזון: משרד התעשייה והמסחר, המעניק סיוע מגוון למפעלים שונים, חייב להביא בחשבון, שאם מענקיו אינם מביאים לתעשייה איכות, הוא עלול לעודד תעשייה כושלת.

אברהם הירשזון: תעשייה כושלת פירושה שמשלם המסים הפסיד כסף, פירושה שמשלם המסים יצטרך לשלם כסף נוסף, פירושה שמשלם המסים משלם כדי לקבל תוצרת באיכות פחות טובה.

אברהם הירשזון: זו בוודאי לא יכולה להיות כוונתו של משרד התעשייה והמסחר.

אברהם הירשזון: באותה מידה, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קשה להניח שהמשרד לאיכות הסביבה יעודד שימוש בדלק עשיר בגופרית כדי לפגוע בריאות האזרחים הנושמים אותו.

אברהם הירשזון: מניעת זיהום האוויר אינה סתם אידיאולוגיה, היא טומנת בחובה אספקטים תעשייתיים לא פחות מאספקטים בריאותיים וכלכליים.

אברהם הירשזון: השימוש בדלק דל גופרית או בגז במקום בפחם מכיל היבטים אשר מצד אחד יש בהם כדי להבטיח הפעלת מנועים יציבה ובטוחה יותר, ומצד שני יש בהם כדי להקטין את ההיקף והדרגה של מחלות נשימה וריאה.

אברהם הירשזון: במידה שגז דל גופרית יקר יותר, הרי ההפרש הקטן של עלויות הדלק יכול להיחשב בהחלט כעלות מניעה של חוסר איכות בשלביה המוקדמים.

אברהם הירשזון: החיסכון שהיא תביא יהיה משמעותי כבר בטווחים של שנתיים ומעלה.

אברהם הירשזון: כאשר היצרן פולט גזים רעילים לאוויר בתהליך הייצור של מפעלו, האם הוא נותן את דעתו על ימי העבודה החסרים בגלל חולי הריאה?

אברהם הירשזון: האם הוא נותן את דעתו על עלות הטיפול הרפואי שחולים אלה נזקקים לו?

אברהם הירשזון: האם הוא נותן את דעתו על בני המשפחה המושפעים מחולה הריאה?

אברהם הירשזון: כנראה לא.

אברהם הירשזון: אבל המדינה צריכה לתת את הדעת על כך.

אברהם הירשזון: החשבון שעושה המדינה הוא חשבון מקיף יותר וכולל יותר ואינו יכול להתמקד נקודתית במפעל מסוים או לשקול שיקול מבודד של חיסכון כספי מיידי.

אברהם הירשזון: השיקול, כאמור, חייב להיות לטווח ארוך, וכאשר מדובר בשיקולים ארוכי טווח, יש לחשוב על מסגרת חוקית שאולי גם תכוון לקראת שיקולים כאלה.

אברהם הירשזון: וכאן, אדוני היושב-ראש, בא לידי ביטוי תפקידה של הכנסת.

אברהם הירשזון: על הכנסת לחוקק חוקים שמטרתם קידום האיכות.

אברהם הירשזון: קיימת היום חקיקה אשר יודעי דבר אומרים לי שהיא אנטי-איכותית, לא משום שחס וחלילה הכנסת התכוונה לכך.

אברהם הירשזון: מדובר, לדוגמה, בחוק חובת המכרזים וכל התקנות שהותקנו על-פיו.

אברהם הירשזון: מטרת החוק היתה כמובן היגיינה ציבורית, וזו מטרה חשובה, נכונה וראויה.

אברהם הירשזון: ואולם אגב להיטות לשמור על טוהר המידות, דילג החוק הזה על אבטחת האיכות, וחלקים ניכרים מהמשק הציבורי יוצאים נפסדים רק בגלל הכורח הכפייתי לקבל בדרך כלל את ההצעה הזולה ביותר, ובמקרים רבים תוך ויתור על איכויות, שמטבע הדברים מייקרות את ההצעה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, עד כאן לנושא האיכות בכלל.

אברהם הירשזון: ומכאן לנושא האיכות בשירותי הבריאות.

אברהם הירשזון: איכות בשירותי רפואה אינה סתם מלת קוד.

אברהם הירשזון: לא מדובר בשירות מהיר יותר של שליחים, או במוצר מוצלח יותר המתחרה במוצרים דומים לו.

אברהם הירשזון: מדובר בשירות, שאם איכותו אינה עליונה, אנו מעמידים בסימן שאלה את בריאותו של הלקוח ואולי אף יותר מזה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, הגיע אלי נתון מדהים.

אברהם הירשזון: למעלה מ-50% מהרופאים ברפואה הראשונית, שכל אחד מאתנו קודם כול נזקק לה, אינם רופאים מומחים.

אברהם הירשזון: זה אומר, שהרפואה הראשונית לוקה בחסר גדול מאוד.

אברהם הירשזון: זה אומר, שנושא האיכות בכל מה שקשור בנושא הבריאות צריך להיות מוטמע פנימה ויש להתייחס אליו במידה הראויה, כי אלה הדברים שיכולים להציל חיי אדם.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני קורא לראש הממשלה, לשר האוצר, לקברניטי המשק, לכנסת: בואו נשקיע מעט יותר כסף במניעת חוסר האיכות, לבל נצטרך בשלבים מאוחרים יותר לשאת בנטל הרבה יותר גדול.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני דווקא רוצה לדבר על מכון התקנים הישראלי.

אמנון כהן: בעקבות שבוע האיכות הלאומי, הנערך תחת הססמה "הזכות לאיכות", אף ערכתי סיור במכון התקנים; וכן ממקרים ומפניות אשר נתקלתי בהם כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור, שעוסקת רבות בענייני צרכנות, הנני מודע לפעילותו של מכון התקנים בנושא צרכנות ותקינה ישראלית.

אמנון כהן: במסגרת הדיונים בוועדה התברר, שבמקרים רבים מכון התקנים הישראלי אינו מעורב דיו, כאשר לדעתי היה חייב להיות מעורב.

אמנון כהן: רק בעקבות הדיונים בוועדה הוא נכנס לפעילות מקיפה בנושאים שנדונו בוועדה.

אמנון כהן: מכון התקנים הישראלי צריך ליזום פעילות, ולא לחכות שיפנו אליו עם בקשות לבדיקות.

אמנון כהן: לא צריך לחכות לאסונות, אלא צריך למנוע אותם בעוד מועד.

אמנון כהן: במקרים רבים לא ניתן להסתמך על התקינה הבין-לאומית, שכן המציאות הישראלית שונה, ויש להתאים את המוצרים למציאות הישראלית.

אמנון כהן: אני חושב שמכון התקנים אמור להיות מעורב בראש ובראשונה בבדיקת איכות כל המוצרים המיוצרים בארץ, וכן המיובאים מחו"ל; לבדוק היטב היטב טרם החדרתם לשוק המקומי, כדי למנוע ככל האפשר את הנזקים שייגרמו, חלילה, לצרכנים בשל מוצרים כושלים המונפקים בארץ.

אמנון כהן: על-ידי פעולה יזומה מראש יכול יהיה מכון התקנים למנוע את הנזקים והוצאות היתר בעקבות אירועי כשל קטנים וגדולים, כגון קריסת בניינים כדוגמת "אולמי ורסאי", גשרים ותקרות.

אמנון כהן: הערכה מראש של עלויות הכשל, תכנון הולם וביצוע נאות יביאו את מקבלי ההחלטות להשקעה של אחוז קטן מהרווח של הפרויקט לבדיקת האיכות, דבר שיביא בעתיד לחיסכון ולמניעת נזקים גדולים פי כמה וכמה.

אמנון כהן: נמנע מראש הוצאות בגין נזקים מיותרים ואובדן נפשות שלא ניתן יהיה להשיבן.

אמנון כהן: אני פונה מכאן לראש הממשלה ולשר האוצר – מכון התקנים צריך להיות מתוקצב באופן משמעותי על-ידי המדינה, על מנת שלא יהיה תלוי בגורמים אינטרסנטיים שיממנו את פעילותו, ובהתאם לכך תתבצענה הבדיקות וכך נמנע אסונות ונזקים בעתיד.

אמנון כהן: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה, משיבים שר הבריאות תחילה ואחריו שרת התעשייה והמסחר.

אברהם בורג: בטרם יעלה השר נגיד, חברי הכנסת, כי שבוע האיכות מצוין בכנסת זו השנה השנייה ברציפות.

אברהם בורג: אני מקווה שמהשנה הבאה זה יהפוך למסורת שאין עליה עוררין.

אברהם בורג: גם הכנסת מצטרפת לניהול איכותי: מרכז המחקר והמידע של הכנסת פועל לקבלת 2002-ISO.

אברהם בורג: ואגב כך נברך את עמוס ברקוביץ', יושב-ראש מכון התקנים הישראלי, ואת המנכ"לית זיוה פתיר.

אברהם בורג: יישר כוחכם.

אברהם בורג: אדוני השר, בבקשה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על ההזדמנות שנתת לי.

נסים דהן: חברי חברי הכנסת, מערכת הבריאות מתאפיינת במורכבות גבוהה ובממשק חיוני בין אדם לטכנולוגיה.

נסים דהן: העיסוק היומיומי בשאלות של חיים ומוות – ואם כבר מדברים על חיים, השאלה היא גם איכות החיים – מחייב התייחסות מיוחדת לשאלת איכות הרפואה.

נסים דהן: רמת המיומנות, הדיוק, האמינות, היחס והאנושיות – כולם מרכיבים מרכזיים באיכות הרפואה.

נסים דהן: כל סטייה באיכות אחד המרכיבים האלה, או כל זלזול באחד המרכיבים האלה, גורמים לפגם חמור באיכות הרפואה.

נסים דהן: והדברים ידועים.

נסים דהן: כדי לקיים מערכת של איכות, יש צורך במערך מידע מתקדם, כדי לאפשר בקרה שוטפת תוך לימוד מתמיד והפקת לקחים.

נסים דהן: אם אתם רוצים, זו בעצם כל תורת האיכות.

נסים דהן: תורת האיכות מתבססת על הפקת לקחים ממידע שמתקבל ויישום המידע תוך בקרה שוטפת.

נסים דהן: מעצם מבנה המערכות הקיימות, מערכות בקרה ואיכות, אין כמו מקצועות הרפואה והבריאות הנמצאים בחזית המדע, הידע והאיכות.

נסים דהן: במהלך השנה האחרונה הושם דגש מיוחד בפעילות בתחום האיכות: בוצע מערך שלם של מבדקי איכות בתחומים שונים בבתי-החולים ובקהילה, תוך מתן משוב למוסדות בריאות, כדי לאפשר שיפורי איכות בתחום פעולתם.

נסים דהן: סוגיית הטעויות במערכת הבריאות היא סוגיה מאוד פופולרית.

נסים דהן: כאשר היא עולה לדיון מפעם לפעם, גם בציבור וגם בכלי התקשורת, פיקנטי מאוד לדבר על טעויות של רופאים.

נסים דהן: הסיבה לכך פשוטה: הרבה פעמים תוצאת טעויות של רופאים היא טרגית.

יהודית נאות: גם טעויות של מהנדסים.

נסים דהן: נכון, אבל פעם אמר מישהו שהחייט דורך על שאריות של בד – טעות של חייט עולה בכמה שאריות של בד מתחת לרגליו.

נסים דהן: טעות של מהנדס עלולה לעלות בכמה טונות בטון שסוחב אחריו נפשות אומללות רבות.

נסים דהן: מחנך, אדוני היושב-ראש, דורך על נשמות.

נסים דהן: אם הוא טועה, הוא דורך על נשמות אומללות שכנראה לא יהיה להן עוד תיקון.

נסים דהן: ולכולם מתבקשת מלה אחת – איכות.

נסים דהן: בימים אלה, שבהם אנחנו משלמים מחיר חברתי כבד על חוסר איכות וחוסר מקצועיות, מול נפילתן של תקרות – ואמר בצדק חברי חבר הכנסת אמנון כהן, גם גשרים קורסים – אנו מחויבים כלפי הציבור להקפיד על תהליכים של בקרה והבטחת איכות.

נסים דהן: מערכת הבריאות מפגינה את איכותה אל מול האתגרים שמציבים לה מפגעים מבית ומחוץ.

נסים דהן: אנו מכירים את הסטנדרדים הגבוהים של פעולת המערכת, החל ממערכת הטיפול והפינוי של מגן-דוד-אדום וכלה בטיפול האיכותי מציל החיים בבתי-החולים.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, תרשה לי להוסיף כמה מלים בנקודה זו שלא מן הכתב.

נסים דהן: לצערי, אנו עדים לאחרונה לפיגועים משולבים באסונות ובמעשי זלזול בחיי אדם.

נסים דהן: בכל המקרים האלה, מערכת הבריאות, שעבדך הנאמן, אדוני היושב-ראש, מופקד עליה, מתבקשת לתת את התשובה לאחר שהאסון קרה.

נסים דהן: אנחנו לא מעורבים, מטבע הדברים, במניעה, אלא אנחנו מעורבים בטיפול בתוצאה החמורה והקשה, ואנחנו צריכים לתת את הפתרונות.

נסים דהן: לשמחתי, עם כל הצער והכאב על הפיגועים והאסונות, מערכת הבריאות משומנת, מיומנת ונותנת את הפתרונות המתבקשים עד קצה גבול האיכות.

נסים דהן: די לציין, שמרגע הקריאה וההודעה על אסון, על מפגע או על פיגוע, עוברות דקות ספורות, לפעמים דקה ועוד כמה שניות, עד שהאמבולנס הראשון נמצא בשטח ועד שהצוותים נכנסים לפעולה ומגישים את העזרה הראשונה המתבקשת.

נסים דהן: לא עובר זמן רב, אדוני היושב-ראש, עד שבתי-החולים במדינת ישראל נכנסים לכוננות מלאה, וכל הצוותים שצריכים לתת את הטיפול נמצאים כל אחד בתפקידו, וכל אחד עושה את עבודתו כמכונה משומנת.

נסים דהן: לצערי הרב, את מה שתרגלנו כחלק מאיכות מערכת הבריאות, אנחנו מיישמים פעם אחר פעם במציאות החיים שלנו.

נסים דהן: בימים אלה, כאשר הציבור בוחן בשבע עיניים כל פעולה של איש סגל בריאות, אנו מחויבים לאיכות.

נסים דהן: אחד המרכיבים של האיכות הוא היושרה והאמינות המתבטאים באיכות התחקירים המתבצעים במערכת ובאמינות הידע הנאסף.

נסים דהן: מובן שהנושא רלוונטי גם לתאונות בצבא, שם איסוף המידע חיוני למניעת תאונות דומות.

נסים דהן: לצערי הרב, הדבר אינו זוכה לשיתוף פעולה של מערכת הצבא ושל מערכת הבריאות, וזאת מסיבה אחרת:

נסים דהן: מתוך חשש גדול שאלה שטעו ישלמו ביוקר, בהדחה ובעונשים כבדים.

נסים דהן: קיים חשש לשתף פעולה גם בצד המחקרי של גורמי התאונה.

נסים דהן: אם בצבא פתרנו את זה בהצעת חוק חקירת אסונות בצבא, חשוב מאוד שגם למערכת הבריאות יהיה חוק דומה, כדי שטעויות תיחקרנה לעומק, בשיתוף פעולה מלא, כדי שלא נהיה עדים לתאונה הבאה, או לצערי הרב לאדם שישלם בעקבות הטעות הקודמת של אותו רופא.

נסים דהן: האיכות אינה מסתכמת באיכות הטיפול המקצועי, אלא שולחת שלוחותיה לאיכות התקשורת, המידע וההסברה לציבור הרחב ולציבור לקוחות הבריאות.

נסים דהן: שביעות רצון הציבור היא מדד חיוני המבטא את אמון הציבור באיכות הרפואה.

נסים דהן: בתחומים אלו מראים סקרים על מגמת שיפור מתמדת.

נסים דהן: בימים אלו אנו חונכים מרכז הדרכה חדש, שיאפשר לימוד באמצעות מערכת סימולציה.

נסים דהן: ביקרתי שם היום בצהריים, אדוני היושב-ראש, וזו מערכת של הדור המתקדם בנושא הסימולציה.

נסים דהן: במערכות מסוג זה יכול הרופא ללמוד ולהתכונן לאפשרויות טיפול שונות, בלי לסכן את החולה, ולרכוש את המיומנות הנדרשת כדי לבצע פעילות חיונית מורכבת, דבר שמקובל מזמן, אדוני היושב-ראש, בחיל האוויר.

נסים דהן: יש סימולטור שמכשיר טייסים במיומנות הגבוהה ביותר, ואני שמח שאני יכול לבשר לך, אדוני היושב-ראש, ולציבור המאזינים, שאותה שיטה של סימולציה וסימולטור מתפקדת יפה מאוד במערכת הבריאות.

נסים דהן: היום רופא יכול להתאמן מול מחשב בניתוחים מאוד מסובכים ובהרבה פעולות שעד עכשיו היו צריכים להתאמן בהן, או ליישם אותן, על בני-אדם.

נסים דהן: שם הטעות היתה טרגית.

נסים דהן: היום, אם אתה טועה מול מחשב, אז מקסימום המחשב כבה.

נסים דהן: הוא יידלק שוב בעוד כמה שניות.

אברהם בורג: אני מבקש לסיים.

נסים דהן: אני כבר מסיים.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, כיוון שכבודו מבקש שאני אסיים, הייתי רוצה לסיים באיכות מסוג אחר, ותרשו לי לומר את אשר על לבבי, ואני אומר את הדברים מלב כואב.

נסים דהן: בשבת האחרונה היינו עדים למסע השמצה נגד ציבור שלם, וזה בהחלט בנושא איכות.

נסים דהן: ציבור שלם היה מוכפש על לא עוול בכפו.

נסים דהן: ציבור שלם היה למשיסה ביד פוליטיקאים קטנים, שרצו לרקוד על הדם ולנצל אסון, אסון נורא שקרה לנו, כדי לתקוף את היהדות הדתית ואת החברה קדישא בשבת, כשאף אחד לא יכול היה לדבר אתם, אף אחד לא יכול היה לשאול אותם.

נסים דהן: פוליטיקאים קטנים שרוקדים על הדם, בלי בושה דיברו בשם החברה קדישא, כשאף אחד לא יכול לדבר אתה.

ענת מאור: אדוני השר, זה לא נכון.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: בוא נישאר בתחום הנושא.

נסים דהן: דיברו כאילו שאף אחד לא ניסה – – – ואנחנו צריכים לקבור.

נסים דהן: חוצפה ממדרגה ראשונה של פוליטיקאים קטנים.

ענת מאור: אדוני השר, עד היום – – – בחלקה נפרדת.

ענת מאור: זה לא נכון.

אברהם בורג: אדוני השר, בוא לא נעכיר את האווירה.

נסים דהן: אף אחד לא יכול היה לשאול אותם.

נסים דהן: אל תגני על פושעים.

נסים דהן: את יודעת שהם השמיצו ציבור שלם?

אברהם בורג: אדוני השר, אדוני השר.

נסים דהן: אל תגני על פושעים כאלה.

נסים דהן: פוליטיקאים קטנים, החברים שלך, שרצו לרקוד על הדם בלי בושה.

נסים דהן: אל תגני עליהם.

אברהם בורג: אדוני השר.

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: אדוני השר.

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור, רק רגע.

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור, שבי.

אברהם בורג: אדוני השר, אני כיביתי לך את המיקרופון.

אברהם בורג: שבי, בבקשה, חברת הכנסת מאור.

נסים דהן: זה בדיוק ליום האיכות של חברי הכנסת.

אברהם בורג: המיקרופון שלך סגור.

נסים דהן: גם לחברי כנסת צריך שתהיה קצת איכות.

אברהם בורג: אדוני השר, המיקרופון שלך סגור.

נסים דהן: אני יודע.

אברהם בורג: אני מבקש ממך שתי בקשות: בקשה אחת להישאר בתחום הנושא.

אברהם בורג: בקשה שנייה – החברה הישראלית מספיק מתוחה, מספיק עצבנית – – –

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אתה הבטחת שתפתח את הדיון בגינוי לאותם חברי כנסת.

נסים דהן: אתה לא עשית את זה, אז אני עשיתי את זה.

אברהם בורג: תן לי, תן לי בבקשה לסיים את דברי.

אברהם בורג: תן לי בבקשה לסיים את דברי.

אברהם בורג: אני מבקש ממך שתחזור בך במליאה מן הביטוי "פושעים".

אברהם בורג: תגיד את דבריך, תסיים ונמשיך בדיון.

אברהם בורג: זוהי ישיבה חשובה מכדי שנעכיר אותה בביקורת הזאת.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני השר.

אליעזר כהן: – – –

יצחק גאגולה: – – –

דוד טל: להגיד לרמטכ"ל "רוצח" זה בסדר ו"פושעים" זה לא בסדר?

אחמד טיבי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

אברהם בורג: שלום לך, השר ריבלין.

אברהם בורג: בבקשה, כבוד השר.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אתה הבטחת קבל עם ועדה, שתפתח את הדיון בגינוי חריף לאותם חברי כנסת שרקדו על הדם.

אברהם בורג: כבוד השר, הדיון בנושא הזה אושר – – –

נסים דהן: כבודו לא עשה את זה – – –

אברהם בורג: האם אתה מוכן להקשיב, או שאתה רוצה שאני אוריד אותך מהבמה?

אברהם בורג: נקבע דיון מיוחד בנושא הזה.

נסים דהן: אתה הבטחת – – –

אברהם בורג: תקשיב לי.

אברהם בורג: אתה רוצה שאני אוריד אותך מהבמה?

אברהם בורג: עם כל הכבוד, עם כל הכבוד, אל תעבור את הגבול.

אליעזר כהן: אל תתחצף לשר.

אליעזר כהן: יש גבול.

רחמים מלול: בדיוק.

רחמים מלול: אל תתחצף לשר.

רחמים מלול: אני לא מבין את זה.

אברהם בורג: נקבע דיון מיוחד בנושא הזה, היום, במיוחד, אושר על-ידי הנשיאות, ובדיון הזה ייאמרו הדברים שצריכים להיאמר.

אברהם בורג: כל דבר צריך להיאמר בזמנו.

אברהם בורג: תסיים בבקשה את דבריך ותרד מן הדוכן.

יהודית נאות: שב במליאה ותדבר אז.

אברהם בורג: זה היה מאוד איכותי, באמת, הקטע הזה.

נסים דהן: אני מצטער שאת האיכות אנחנו מבקשים רק מגופים אחרים, ומאתנו – – –

אברהם בורג: תמשיך בבקשה בדבריך.

נסים דהן: – – – ומאתנו לא מבקשים איכות מינימלית של בני-אדם.

אברהם בורג: תמשיך בבקשה בדבריך.

נסים דהן: אני יודע שהדברים כואבים.

נסים זאב: אבל זה שר.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, זה לא שאני לא שומע אותך, אני אפילו לא מקשיב לך.

אברהם בורג: בבקשה.

יצחק גאגולה: זה שר.

יצחק גאגולה: אני לא מבין את השיקולים, עם כל הכבוד, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: לא נורא, זה לא הדבר היחיד.

אברהם בורג: בבקשה.

יצחק גאגולה: אומרים על הרמטכ"ל "רוצח" – זה בסדר?

יצחק גאגולה: איבדנו שפיות.

נסים דהן: כשמערכת הבריאות עשתה מעל ומעבר, עמדה בלחצים הגדולים ביותר וקלטה מעבר לאפשרות הקיבולת שלה את הפצועים וההרוגים, כשהמכון לרפואה משפטית ישב שעות ארוכות לזהות את החללים, כשלאף אחד עוד לא היה ברור, אדוני היושב-ראש, מה היא התוצאה הסופית, אחרים כבר ידעו את התוצאות.

יצחק גאגולה: אדוני השר, אני מוחה בכל תוקף על הפגיעה בכבודך – – –

אברהם בורג: מחית.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: עשית את שלך.

אברהם בורג: חבר הכנסת גאגולה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אברהם בורג: תודה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להוריד שר מהבמה.

אברהם בורג: התחלת גם להבין איך עובדת הכנסת, חבר הכנסת כהן?

נסים דהן: אל תעזרו לי.

נסים דהן: אני מסתדר לבד.

נסים דהן: אל תעזרו לי.

נסים דהן: חברי וידידי, אני מסתדר לבד.

נסים דהן: על החוצפה של חברי הכנסת לא נעבור לסדר-היום, אדוני, ואתה יודע שלא נעבור לסדר-היום.

נסים דהן: לא ייתכן שיושמץ ציבור שלם ואתה תשתוק.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אתה מוכן לסיים את דבריך?

יצחק גאגולה: לא היה ולא נברא כדבר הזה.

נסים דהן: על כן – זה לא סוד שזה לא היה ולא נברא.

נסים דהן: הכול השמצות זולות.

יצחק גאגולה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת גאגולה, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

אברהם בורג: תעזוב את האולם בבקשה.

יצחק גאגולה: אני מודה לך, אדוני.

אברהם בורג: עזוב בבקשה את האולם.

אברהם בורג: את שלך עשית.

אברהם בורג: כבר קיבלת את הציון שלך.

אברהם בורג: תודה.

יצחק גאגולה: – – – אבל האמת שלי תדבר.

אברהם בורג: תצא בבקשה מן האולם.

יצחק גאגולה: האמת שלי תדבר.

אברהם בורג: תצא בבקשה מן האולם.

אברהם בורג: תכבד אותנו בצאתך, תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

יצחק גאגולה: אתה חוצפן, תסלח לי.

נסים דהן: על כן, יחד – – –

יצחק גאגולה: – – –

אברהם בורג: תצא בבקשה מן האולם.

אברהם בורג: תצא בבקשה מן האולם.

אברהם בורג: (חבר הכנסת י' גאגולה יוצא מאולם המליאה.

אברהם בורג: )

נסים דהן: על כן, יחד עם המועצה הלאומית לבריאות וקהילה מגבש המשרד אמות מידה לאיכותו של מערך הרפואה הראשונית, ובכלל זה קביעת יעדים בתחום הכשרתו המחייבת ומומחיות של הרופא הראשוני.

נסים דהן: מהלכים אלה כוללים תוכניות להעלאת רמתם והכשרתם של רופאים מבתי-אולפנה שונים כדי שיתאימו לרמת הציפיות ממערכת הבריאות בישראל.

נסים דהן: מערכת הבריאות בישראל שותפה למגוון פעילות בתחום האיכות ומחויבת לשיפור מתמיד לטובת הציבור, ואני מקווה שנוכל לראות את האיכות הזאת משתפרת מדי שנה בשנה, כיוון שכל מערכת הבריאות לקחה על עצמה לדאוג לשיפור ולקידום האיכות במדינת ישראל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שרת התעשייה והמסחר, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לומר משהו.

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: בסוף הדיון.

ענת מאור: – – –

נסים דהן: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת.

אברהם בורג: השר דהן.

אברהם בורג: ביציע האורחים – – –

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור.

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור.

נסים דהן: אפילו לך אין בושה.

נסים דהן: זה ציבור שלם, ציבור שלם שהשמיצו אותו.

אברהם בורג: אני מכריז על הפסקה של חמש דקות בישיבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נתכנס בעוד חמש דקות.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הישיבה נפסקה בשעה 16:39 ונתחדשה בשעה 16:40.

אברהם בורג: )

אברהם בורג: האיגוד הבין-פרלמנטרי

אברהם בורג: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: יש לנו אורחים ביציע שמחכים לברכה ומאוד נהנים מן המחזה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת, תודה רבה.

אברהם בורג: ביציע האורחים יושבת משלחת מכובדת של עמיתים, חברי ועדת המזרח התיכון של הארגון הבין-פרלמנטרי העולמי, ה-IPU.

אברהם בורג: אנחנו מקדמים את פניכם לשלום, ברוכים הבאים לכנסת, בית-הנבחרים הדי-תוסס של מדינת ישראל.

אברהם בורג: הערכתנו החמה לכם על עצם ביקורכם בתקופה קשה שפוקדת אותנו.

אברהם בורג: הימים החולפים עצובים וקשים, גל טרור פלסטיני שוטף אותנו ולא בוחל ברצח ילדים ונשים.

אברהם בורג: רצה הגורל ואף אתם הייתם שותפים לחוויה מצמררת זו בעת ביקורכם אצלנו.

אברהם בורג: בראשית השבוע, עד עצם היום הזה, הובלנו לקבורה עשרות נערים ונערות שנרצחו בידי פצצת אדם שטנית בהמתינם לכניסה למועדון לילה לנוער.

אברהם בורג: בשבוע שעבר נרצחו שתי נשים שהיו בדרכן להלוויית חבר שנרצח.

אברהם בורג: לפני שלושה שבועות הבאנו למנוחת עולמים שני נערים שיצאו לשחק סמוך לחצר האחורית של בתיהם.

אברהם בורג: מבצעי הרצח לא הסתפקו בכך וריטשו את פני קורבנותיהם עד לבלי הכר ועוד ועוד.

אברהם בורג: המציאות הביטחונית, המדינית והכלכלית איננה מעודדת.

אברהם בורג: אנו מצויים בתחושה של מבוי סתום, אך דבר אחד ברור: אלימות וטרור לא ישיגו דבר, לא ישיגו מאתנו דבר.

אברהם בורג: אורחים יקרים, אנחנו רוצים שלום, אנחנו מושיטים יד לשלום.

אברהם בורג: לטרור יש תכונה אכזרית, הוא מתפשט ועלול לסכן משטרים בכל העולם, גם במקומותיכם, ולהמיט עליהם חורבן.

אברהם בורג: הדרך היחידה למגר את הטרור היא להילחם בו בלא הרף ביחד, אתם ואנחנו, בכל השיטות והאמצעים.

אברהם בורג: הצורך ביוזמה מדינית שתקטע את מעגל האלימות והאיבה הוא דחוף, המציאות מכתיבה זאת.

אברהם בורג: רק המסלול המדיני יכול להביא קץ לסכסוך הדמים הנורא הזה.

אברהם בורג: זאת הדרך היחידה, ואין זולתה.

אברהם בורג: אני מודה לכם על מה שאתם מסייעים בנושא הזה ומקווה שנזכה כולנו לראות בחידוש מהלך השלום.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שבוע האיכות בכנסת

אברהם בורג: השרה דליה איציק, בבקשה.

דליה איציק: חבר הכנסת כהן, לא הבנתי אותך.

יצחק כהן: תגני את ההסתה, תגני את המסיתים נגד חברה קדישא.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, כנסת לא מכובדה, חברי ממכון התקנים, אמרתי היום, גברתי היושבת-ראש, במפגש שהיה בצהריים בכנסת בנושא שבוע האיכות הלאומי, כי דווקא השעה הקשה הזאת שבה מצוי עם ישראל בעקבות האסון ב"אולמי ורסאי" והפיגוע הנורא בתל-אביב הינה שעה ראויה לעסוק בנושא האיכות הלאומית.

דליה איציק: מדינת ישראל נמצאת מאז הקמתה במאבק בלתי פוסק על זכותה להתקיים, שמחייב את גיוס המיטב שבנו כדי להתמודד עם האתגרים הבלתי-פוסקים הניצבים לפנינו.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, לו הוזנה תוכנת מחשב בנתונים ובאירועים היסטוריים הפוקדים את הציבור הישראלי מאז 1948, הרי היה נדמה שמדובר בווירוס קטלני, שעלול לשבש כל חשיבה מדעית והגיונית.

דליה איציק: עמדנו בפני מלחמות רבות, עמדנו בפני פיגועים, בפני משברים כלכליים, בפני ויכוחים עדתיים ודתיים, בקיצור – בפני כל מה שיכול לרסק כל חברה נורמלית.

דליה איציק: למרות זאת אנחנו ממשיכים, מתקדמים, מתפתחים וצועדים קדימה.

דליה איציק: למרות כל המכשולים.

דליה איציק: הסיבה העיקרית לכך היא הרוח הישראלית והיכולת לדלות מאתנו את המיטב דווקא בשעות הקשות ביותר.

דליה איציק: חברי ממכון התקנים, שבוע האיכות הלאומי מיועד לחזק את המרכיב של המצוינות בכל מערכות הניהול בתחום הציבורי ובתחום הכלכלי.

דליה איציק: איכות איננה רק ססמה, היא חייבת להיות דרך חיים המוטמעת בכל שלב בחיינו.

דליה איציק: יש לשלב את החינוך לאיכות בכל מערכות החינוך, החל מגן-הילדים, דרך בתי-הספר, המכללות והאוניברסיטאות.

דליה איציק: המרכיב הזה צריך להיות מוטמע בתודעה שלנו לא כמרכיב יוצא דופן, אלא כחלק בלתי נפרד ממנה.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, גם הממשלה עצמה צריכה להנחות אסטרטגיה לאומית של איכות, שתקבע סטנדרדים גבוהים של פעולה ודרכי פיקוח, בעיקר דרכי פיקוח יעילות.

דליה איציק: גם המשק הפרטי צריך להטיל על עצמו, באמצעות לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים, עקרונות של מדדים איכותיים שחייבים להנחות את הפעילות הזאת.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, החתירה לאיכות לאומית, שאותה אנו מציינים היום, היא לא רק תו תקן למצוינות ולטפיחה על השכם, אלא גם תקן שמפריד לעתים, כחוט השערה, בין החיים לבין המוות.

דליה איציק: הדרך להשגת המדדים הללו מחייבת השקעה כלכלית, אבל היא כאין וכאפס לעומת הנזקים שנגרמים לנו כתוצאה מהעדר איכות, גם באובדן חיי אדם, כפי שראינו ב"אולמי ורסאי", וגם בתאונות העבודה, שלא לדבר על ההפסד הכלכלי שנגרם למשק כתוצאה מאי-ניצול הפוטנציאל המלא שלו.

דליה איציק: כל שר שיושב כאן, גם ידידי שר הבריאות, ודאי יעיד שכולנו בחלקה שלנו יכולים לעשות הרבה יותר, ולא מעט שרים נתקלים בביורוקרטיה מעצבנת ומרגיזה ומיותרת, שפוגמת באיכות השירות שלנו ובאיכות של שירותים נוספים, שאני לא רוצה לדבר עליהם כרגע.

דליה איציק: אני מבקשת להודות למכון התקנים, למנכ"לית זיוה פתיר וליושב-ראש על המאמץ הממושך שהם עושים לשיפור האיכות והמצוינות בחברה הישראלית.

דליה איציק: אני יודעת שזה לא קל, אני יודעת באילו תנאי עבודה אתם עובדים, ועכשיו, כשאני גם השרה הממונה עליכם, אני יודעת בעיקר אילו כלי עבודה אתם לא מקבלים, ואני גם יודעת שהחברה הישראלית יודעת בעיקר לבקר ולדבר, ואולי בשבוע הזה צריך להגיד לכם תודה.

דליה איציק: שבוע האיכות המצוין כעת חייב להפוך לשנת איכות, אשר תסייע לכולנו לעמוד מול האתגרים הקשים הניצבים בפנינו בימים אלה.

דליה איציק: בהזדמנות זאת, גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת להודות גם לסגן שרת התעשייה והמסחר, חבר הכנסת אלי בן-מנחם, שמכון התקנים הוא תחת חסותו, שעושה עבודה טובה וגדולה כדי להשביח באמת את איכות חיינו.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, את היית מנכ"לית מצוינת במשרד לאיכות הסביבה, ואת בוודאי יודעת, שכאשר דיברנו על איכות הסביבה, בעצם דיברנו על איכות החיים, אלא שלא תמיד הצלחנו להעביר את המסר.

דליה איציק: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: מה הצעתך, גברתי השרה?

דליה איציק: אני מציעה, גברתי היושבת-ראש, שהכנסת תרשום לפניה שהיא מאמצת מעתה ואילך שבוע איכות לאומית בכנסת, ואני מציעה שזו תהיה מסורת לדורות.

נחמה רונן: את מציעה לקיים דיון במליאה או להעביר לוועדה?

דליה איציק: דיון במליאה.

נחמה רונן: תודה לשרה דליה איציק.

נחמה רונן: הצעה אחרת בנושא לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הפעולה לאיכות הסביבה איננה רק פעולה פיזית ותקציבית בידי אדם, אלא היא פעולה חינוכית קודם כול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החינוך לאיכות חיים ולאיכות סביבה טובות הוא הדבר העיקרי בכיוון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מצטער לומר, שברבע השעה האחרונה, ב-20 הדקות האחרונות, הכנסת נתנה דוגמה רעה מאוד לאיכות חיים ולאיכות התנהגות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם גאה לומר, שאולי לגמרי במקרה, כפי שיגידו רבים רבים, לא אלה שהם בדרך כלל קורבן לצעקות ולאיכות חיים גרועה היו הקורבן בפעם הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הצעה אחרת בנושא לחבר הכנסת דוד אזולאי.

נחמה רונן: בבקשה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, באחד מן הדיונים נאמרו כאן דברים קשים ביותר מפי חבר כנסת נגד הרמטכ"ל, ואף אחד לא סגר לו מיקרופון.

אחמד טיבי: מה אתה משקר?

אחמד טיבי: אפילו הורידו אותי מהבמה.

נחמה רונן: חבר הכנסת טיבי.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מציע לך שתירגע.

אחמד טיבי: הורידו אותי מהדוכן – – –

נחמה רונן: חבר הכנסת טיבי.

דוד אזולאי: חבר הכנסת טיבי, אני מציע לך שתירגע.

נחמה רונן: חבר הכנסת אזולאי, תשאיר לי להחליט את מי להרגיע ואת מי לא.

דוד אזולאי: תודה רבה.

נחמה רונן: אני מודה לך.

אחמד טיבי: – – –

נחמה רונן: סליחה, סליחה, סליחה.

אחמד טיבי: תגידי לו, תגידו לו.

אברהם הירשזון: – – –

נחמה רונן: סליחה, חבר הכנסת הירשזון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם לא פגעו – – –

נחמה רונן: חבר הכנסת דהאמשה, דיברת כרגע על האיכות.

נחמה רונן: אני מבקשת לאפשר לחבר הכנסת אזולאי לדבר.

אמנון כהן: – – –

אחמד טיבי: אתה לא היית שם.

אחמד טיבי: לא היית.

נחמה רונן: חבר הכנסת טיבי.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אחמד טיבי, כנראה לא עשו לך שום דבר.

דוד אזולאי: לכן אתה ממשיך להשתולל בבית הזה.

דוד אזולאי: מותר לך, לצערי.

נחמה רונן: חבר הכנסת אזולאי, אנחנו לא בשעת חינוך לחבר הכנסת טיבי עכשיו.

נחמה רונן: בבקשה, תסיים את דבריך.

נחמה רונן: בבקשה, חבר הכנסת אזולאי, תסיים את דבריך.

דוד אזולאי: צר לי לקבוע, שאחמד טיבי ממשיך להשתולל.

דוד אזולאי: גם הפרקליטות קבעה שאי-אפשר להעמידו לדין ושזה במסגרת חופש הביטוי.

אחמד טיבי: תסתום את הפה שלך.

אברהם הירשזון: גברתי, מה זה "תסתום את הפה שלך"?

אברהם הירשזון: אתה תסתום את הפה שלך.

אחמד טיבי: – – –

אברהם הירשזון: אתה תקרא לרמטכ"ל רוצח?

נחמה רונן: חבר הכנסת הירשזון.

קריאות: – – –

נחמה רונן: חבר הכנסת הירשזון, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים כץ: עד בית-המשפט – – –

נחמה רונן: חבר הכנסת כץ, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

נחמה רונן: בבקשה, חבר הכנסת אזולאי, משפט סיום.

חיים כץ: – – –

נחמה רונן: חבר הכנסת כץ, אתה רוצה שאקרא אותך לסדר בפעם השנייה?

דוד אזולאי: ידידי שר הבריאות, הרב נסים דהן, דיבר על איכות ודיבר לאחר מכן מתוך כאב לבו על כך שפוליטיקאים קטנים השתלחו בשבת באנשי החברה קדישא.

דוד אזולאי: זהו תפקידו כשר הבריאות, שרואה אותם בעת פעולה.

דוד אזולאי: הוא מצא לנכון להביע את מחאתו.

דוד אזולאי: אני פונה מכאן אל יושב-ראש הכנסת.

דוד אזולאי: הוא עשה מעשה שעוד לא נעשה לאף שר.

דוד אזולאי: הוא גם הורה לו, הוא כמעט הוריד אותו מהבמה והוא גם סגר לו את המיקרופון.

דוד אזולאי: אני פונה מכאן אל יושב-ראש הכנסת לחזור בו ולהתנצל בפני שר הבריאות על מעשה לא מכובד שעשה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה.

אליעזר כהן: אני רוצה להגיד משפט לשר הבריאות.

נחמה רונן: אחרי ההצבעה תוכל להגיד משפט.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה על קיום דיון במליאה בנושא שבוע האיכות.

נחמה רונן: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 20 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

נחמה רונן: הנושא נתקבל.

נחמה רונן: 20 בעד, נגד – אפס, נמנע אחד.

נחמה רונן: הנושא עובר לדיון במליאה.

נחמה רונן: חבר הכנסת כהן, משפט אחד, בבקשה.

נחמה רונן: גברתי שרת התעשייה והמסחר, חבר הכנסת כהן רוצה לפנות במשפט אלייך.

אליעזר כהן: זה בעניין האיכות, זה בעניין איכות הסביבה.

אליעזר כהן: אנחנו עובדים בימים אלה על טיוטה לחוקה למדינת ישראל.

אליעזר כהן: את כל עניין האיכות נכניס גם לחוקה – גם איכות הסביבה ובכלל.

אליעזר כהן: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הודעה לסגן המזכיר.

נחמה רונן: בבקשה.

ד' לב: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, הצעת חוק סיוע לקריית-שמונה ולגליל (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשס"א–2001, של חבר הכנסת ישראל כץ וקבוצת חברי הכנסת.

ד' לב: כן הונחה על שולחן הכנסת, מטעם ועדת הכנסת, החלטת שכר חברי הכנסת (הענקות ותשלומים), התשס"א–2001.

ד' לב: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחמה רונן: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 7), התשס"א–2001.

נחמה רונן: יושב-ראש הוועדה מתבקש לבוא.

נחמה רונן: בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד משפט ואני רק מקווה שלא יסגרו לי את המיקרופון, כי זה לא נוגע לחוק.

משה גפני: אני רוצה להגיד משפט.

משה גפני: חבר הכנסת טל, סליחה.

יהודית נאות: חבר הכנסת גפני, תסלח לי, באיזה חוק אתה עוסק?

משה גפני: מדובר על הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות.

משה גפני: זו הצעה של ועדת הכספים.

משה גפני: אבל אני מבקש לומר משפט אחד לגבי מה שהתרחש כאן קודם.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה שנדע כולנו, שאנחנו צריכים להיות רגישים למה שמתרחש בארץ הזאת.

משה גפני: גברתי השרה, אני אומר משפט ממש בלי להתלהם.

משה גפני: בניגוד להרגלי אני אומר זאת בשקט.

משה גפני: אנחנו צריכים להיות רגישים למה שמתרחש כאן, מעבר לפיגועים הנוראיים, לטבח הזוועתי וכל מה שמתרחש, באמת שזה פשוט קורע את הלב.

משה גפני: אני לא מחלל שבת.

משה גפני: בשבת אני לא מרים טלפון, אני לא שומע רדיו.

משה גפני: אני גר היום בבני-ברק, וידעתי על הפיגוע.

משה גפני: ידעתי על הפיגוע מכיוון שחמש דקות אחרי הפיגוע יצאו צוותים חרדיים למקום הפיגוע, להציל נפגעים.

משה גפני: הם לא שאלו אם זה יהודי, או לא יהודי, ספק יהודי.

אפי אושעיה: תשלח להם ברכה בשם הכנסת.

משה גפני: חיכיתי לצאת השבת כדי לפתוח את הרדיו ולדעת מה אומרים בכלי התקשורת.

משה גפני: אז מה אני שומע?

נחמה רונן: חבר הכנסת טל.

נחמה רונן: חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחמה רונן: בבקשה.

משה גפני: חבר הכנסת אחמד טיבי, אסגור לך את המיקרופון.

אחמד טיבי: היא כבר עשתה את זה.

נחמה רונן: אנחנו לא נעשה שידור חוזר.

נחמה רונן: לא נחזור על זה.

משה גפני: ואני שומע שהחברה קדישא החליטה לא לקבור חלק מהנרצחים במקומות הקבורה.

משה גפני: ואני שואל את עצמי: מה, חברה קדישא בתל-אביב מחללת שבת?

משה גפני: מאיפה יודעים שהיא לא רוצה לקבור, או כן רוצה לקבור?

משה גפני: והרי אני יודע שאין בעיה של קבורה.

משה גפני: הרי גם כאן עבר חוק שאני תמכתי בו על מקומות קבורה וכל הדברים הללו.

משה גפני: אחרי חצי שעה אני שומע, שאחד מחברי הכנסת, שעומד בראש מפלגה, אומר, שכמו ש"הג'יהאד האסלאמי" רוצה לפגוע ברוסים בחיים, כך החרדים רוצים לפגוע בהם לאחר מותם.

משה גפני: ומה אגיד לכם, גברתי השרה, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת?

משה גפני: סמרו שערות ראשי.

משה גפני: לאיזה שפל אפשר להגיע?

משה גפני: נכון שחז"ל אומרים, שבני ישראל, כשהם עולים הם עולים עד לרקיע וכשהם יורדים הם יורדים עד לתהום.

משה גפני: לא האמנתי, כשלמדתי את זה בגמרא, שיש כזאת שפלות.

משה גפני: לא האמנתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, זו הצעת חוק בקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: צריך להקפיד על הכללים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש לזה השלכה על כל החוקים.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 7), התשס"א–2001.

משה גפני: תיקון שביעי זה לחוק השקעות משותפות בנאמנות מאגד בתוכו תיקונים אחדים, לאור הניסיון שנצבר בהפעלת החוק.

משה גפני: ועדת הכספים דנה בהצעת חוק זו, שמעה נציגי גופים ומשלחות והחליטה להביאה לקריאה שנייה ושלישית ללא שינויים, מלבד שינויים בסעיף 114 לחוק העיקרי, שאעמוד עליהם עתה.

משה גפני: בהצעת החוק שעברה קריאה ראשונה נכללו סעיפים שכוונתם היתה להטיל קנס אזרחי על מנהל קרן בגין חישוב לא נכון של מחירי קנייה ומכירה של נכסי הקרן, הן פתוחה והן סגורה.

משה גפני: בשלב זה, על-פי הצעת הרשות לניירות ערך, הוחלט שלא להטיל זאת, וסעיפים אלו נמחקו.

משה גפני: בסעיף שעוסק בהטלת הקנס במקרים שבהם מנהל הקרן תיקן את תוצאות ההפרה, הוספנו לקנס מדרגה נוספת, נמוכה יותר, הכול כדי לעודד נקיטת אמצעי בקרה בידי מנהלי הקרנות לאיתור תקלות בניהול הקרנות ולתיקונן.

משה גפני: בנוסח החוק המונח לפניכם נכלל גם תיקון טעות לסעיף 21(ד)(2) – חבר הכנסת טיבי, אתה לא תבין כלום ממה שאני אומר – לחוק העיקרי שאושר במליאת הכנסת ביולי 1999 ופרסומו נשמט.

משה גפני: הצעת חוק זו מובאת לקריאה שנייה ושלישית עם הסתייגות אחת, ואני קורא לחברי הבית לאשרה, ללא הסתייגויות.

משה גפני: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הסתייגות לחבר הכנסת מיכאל קליינר.

נחמה רונן: הוא לא נמצא.

נחמה רונן: ההסתייגות נופלת.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה.

נחמה רונן: אנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת החוק, כהצעת הוועדה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 16-1 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 16-1 נתקבלו.

נחמה רונן: 16 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

איתן כבל: אני מבקש להוסיף את שמי לתומכים.

נחמה רונן: נוסיף לפרוטוקול.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

נחמה רונן: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, נתקבל.

נחמה רונן: 18 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נחמה רונן: החוק עבר בקריאה שלישית.

נחמה רונן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחמה רונן: אנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 43), התשס"א–2001.

נחמה רונן: יציג את הנושא יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד טל.

נחמה רונן: בבקשה.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, אישי הכנסת היקרים, חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת אילן גילאון, אני מתכבד להביא, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 43), התשס"א–2001 – תגמול בעד שירות מילואים חד-יומי.

דוד טל: חוק הביטוח הלאומי מסדיר בסעיף 271 את הזכות לתגמול למשרתים במילואים.

דוד טל: על-פי המצב החוקי הקיים, רוב חיילי המילואים המשרתים בשירות חד-יומי, חבר הכנסת טיבי, זכאים לתגמול רק מן היום השלישי ולא מן היום הראשון, חבר הכנסת טיבי.

דוד טל: הצעת החוק שבפניך באה לתקן מצב זה ולקבוע, כי מי שמשרת במילואים בשירות חד-יומי יהיה זכאי לתגמול כבר מן היום הראשון.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, בזמן האחרון עלו לסדר-היום הציבורי קשייהם של המשרתים במילואים, וברורה לכול מחויבותה של המדינה לסייע למי שתורמים לה במסגרת שירות המילואים שנים ארוכות.

דוד טל: הצעת החוק שבפניך, חבר הכנסת טיבי, מיישמת מקצת מחובתה של המדינה כלפי בניה המשרתים במילואים, ומהווה שילוב בין הצעת החוק הממשלתית לבין הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת נעמי חזן, אשר קיבלה את הנוסח הממשלתי.

דוד טל: להצעה אין הסתייגויות ואני מציע לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד טל: גברתי, ברשותך, אני אשאר כאן על הדוכן היות שיש לי שניים-שלושה חוקים נוספים, וצרפי את שמי לתומכים.

נחמה רונן: אני מודה לך, אדוני.

נחמה רונן: כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, אין הסתייגויות לחוק, ועל כן אנחנו עוברים להצביע בקריאה שנייה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 43).

נחמה רונן: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 2-1 – 16 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 2-1 נתקבלו.

נחמה רונן: החוק עבר בקריאה שנייה ב-16 בעד, ללא מתנגדים, נמנע אחד.

נחמה רונן: אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת דוד טל כמצביע בעד החוק.

אחמד טיבי: אני נמנעתי.

נחמה רונן: אמרנו: נמנע אחד.

נחמה רונן: אנו עוברים להצבעה על חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 43) בקריאה שלישית.

נחמה רונן: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – 1 חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 43), התשס"א–2001, נתקבל.

דוד טל: גברתי, תוסיפי בבקשה את שמי לתומכים.

נחמה רונן: בעד – 19, אין מתנגדים, נמנע אחד.

נחמה רונן: אנחנו מוסיפים שוב את יושב-ראש הוועדה כתומך.

נחמה רונן: חברת הכנסת נעמי חזן, את מבקשת לקבל את זכות הדיבור?

נעמי חזן: גברתי, אני מודה שהגיע הזמן והצלחנו להעביר את החוק.

נעמי חזן: אין לי לומר מלים נוספות.

נחמה רונן: אני מודה לגברתי.

נחמה רונן: החוק עבר.

דוד טל: הזכרתי את תרומתה הסגולית של חברת הכנסת חזן לחוק.

דוד טל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחמה רונן: אנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 13).

נחמה רונן: יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, אישי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 13), התשס"א–2001 – איסור דרישת פרטים על חברות בקופת-החולים.

דוד טל: הצעת החוק שבפניכם באה למנוע מצב שבו תישלל מאדם אפשרות להתקבל לעבודה במקום עבודה כלשהו בשל השתייכותו לקופת-חולים כלשהי.

דוד טל: יוזמת החוק, חברת הכנסת יהודית נאות, שחובשת את הספסלים מימיני, ביקשה כי בשום מקרה לא יבקש מעביד ממועמד לעבודה פרטים לגבי זהות קופת-החולים שאליה הוא משתייך.

דוד טל: אולם בדיונים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא התברר, כי לעתים מתבקש מועמד לעבודה למסור פרטים לגבי קופת-החולים שאליה הוא משתייך לצורך בדיקות רפואיות החיוניות לבדיקת התאמתו למקום העבודה.

דוד טל: מניעת האפשרות הזאת ממעסיק היתה עלולה, אם כן, לפגוע במערך הרפואה התעסוקתית, ואולי אף בבריאות העובד ממש.

דוד טל: אשר על כן, קיבלה הוועדה נוסחת פשרה, שלפיה לא יבקש מעביד ממועמד לעבודה פרטים לגבי חברותו בקופת-חולים, אלא במקרה של בדיקה רפואית לצורך קביעת כשירותו של המועמד לתפקיד המוצע לו.

דוד טל: נוסח זה מגן על העובדים, מחד גיסא, ומאידך גיסא, אינו פוגע באפשרות המעביד להפנות את המועמד לעבודה לבדיקה רפואית במקרים שזה אכן נדרש.

דוד טל: אני מודה ליוזמת החוק, חברת הכנסת יהודית נאות, ומבקש לאשר את החוק, העולה ללא הסתייגויות, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

נחמה רונן: כפי שנאמר, גם להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 3-1 – 16 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 3-1 נתקבלו.

דוד טל: גברתי, תוסיפי בבקשה את שמי למניין התומכים.

אחמד טיבי: אני מבקש להוסיף גם את שמי.

נחמה רונן: בעד – 18, אין מתנגדים, נמנע אחד.

נחמה רונן: החוק עבר בקריאה שנייה.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

נחמה רונן: ההצבעה החלה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 13), התשס"א–2001, נתקבל.

נחמה רונן: בעד – 21, נגד – אין ואין נמנעים.

נחמה רונן: אני מכריזה בזאת, שהצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 13) עברה.

דוד טל: חבר הכנסת טל נוסף לרשימה הזאת.

נחמה רונן: אמרתי: 21 בעד.

יהודית נאות: גברתי היושבת-ראש ואדוני יושב-ראש הוועדה, אני יודעת שזמנך קצר, ואף-על-פי-כן אני רוצה לממש את זכותי להודות לך.

יהודית נאות: אני זוכרת שסברת שההצעה מיותרת.

דוד טל: גברתי מוכנה לתת לי את זה בכתב?

יהודית נאות: אני אומרת את זה לפרוטוקול, והפרוטוקול אמין עלי.

יהודית נאות: אני אגיה אותו, ואם תהיינה שגיאות, אני אתקן.

יהודית נאות: אני מודה לך שאף-על-פי שסברת בתחילה שהצעת החוק מיותרת, השתכנעת וגם עזרת.

יהודית נאות: אני רוצה להודות לכל הגורמים ברפואה התעסוקתית שהעירו את הערותיהם והאירו את עיני.

יהודית נאות: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה וליועצת המשפטית.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

נחמה רונן: הצעת חוק התגמולים לחסידי אומות העולם (תיקון מס' 3), וגם אותה יציג יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נחמה רונן: בבקשה.

דוד טל: חן-חן, גברתי.

דוד טל: אני מודה לך.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק התגמולים לחסידי אומות העולם (תיקון מס' 3).

דוד טל: על-פי חוק התגמולים לחסידי אומות העולם, שהתקבל בשנת 1995, זכאי חסיד אומות העולם היושב בישראל לתגמול חודשי.

דוד טל: גובה התגמול שווה לשכר הממוצע במשק.

דוד טל: על-פי החוק בנוסחו המקורי נשללת זכאות זו ממי שנמצא מחוץ לישראל למעלה משישה חודשים.

דוד טל: כיוון שמדובר באוכלוסייה מבוגרת, שלחלקה משפחה בארץ המוצא, יש מקרים שבהם מבקשים חסידי אומות העולם לחזור לארץ מוצאם לתקופה ממושכת, בעיקר לצורך קבלת טיפול רפואי או סיעודי.

דוד טל: התיקון המונח בפניכם מאפשר את המשך מתן התגמול ללא הגבלת זמן, גם במקרים אלה, ובתנאי שחסיד אומות העולם קיבל תגמול בישראל במשך חמש שנים לפחות לפני מועד יציאתו.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, לכולנו ברורה תרומתם האדירה של חסידי אומות העולם לתקומת העם היהודי, ומחויבותנו לסייע בידם, במיוחד לעת זיקנתם.

דוד טל: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות אף הוסיפה ברוח זו את בן או בת זוגו ואת אלמנה או אלמנתו של חסיד אומות העולם לזכאים מכוח תיקון זה.

דוד טל: גברתי, אני מבקש לאשר את הצעת החוק החשובה בקריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: כמדומני שגם להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

דוד טל: תודה.

נחמה רונן: אכן, אין הסתייגויות גם להצעת חוק זו, ואנחנו עוברים להצבעה על חוק התגמולים לחסידי אומות העולם (תיקון מס' 3) – הצבעה בקריאה שנייה.

נחמה רונן: בבקשה, ההצבעה החלה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 2-1 – 16 נגד – אין נמנעים – 2 סעיפים 2-1 נתקבלו.

נחמה רונן: בעד – 17, נגד – אין, שניים נמנעים.

נחמה רונן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

דוד טל: חבר הכנסת דוד טל נרשם בעד.

נחמה רונן: כן, נרשם.

דוד טל: גברתי, אם לא אומרים את זה לפרוטוקול, זה לא יירשם.

נחמה רונן: ספרתי 17 במקום 16, אבל אני אציין גם לפרוטוקול, שהקול ה-17 הוא קולו של יושב-ראש הוועדה.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התגמולים לחסידי אומות העולם (תיקון מס' 3), בקריאה שלישית.

נחמה רונן: בבקשה, ההצבעה החלה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – 2 חוק התגמולים לחסידי אומות העולם (תיקון מס' 3), התשס"א–2001, נתקבל.

נחמה רונן: החוק התקבל.

נחמה רונן: בעד – 19, אני מבקשת להוסיף את קולו של חבר הכנסת דוד טל, נגד – אין, נמנעים – 2.

נחמה רונן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחמה רונן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 16), התשס"א–2001, קריאה שנייה ושלישית.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 16).

דוד טל: הצעה זו כוללת שורת תיקונים בחוק הבטחת הכנסה.

דוד טל: התיקון הראשון עוסק בזכאותו של תושב חוזר להבטחת הכנסה.

דוד טל: על-פי המצב החוקי הקיים, הזכאות לגמלה להבטחת הכנסה מותנית בשהות רצופה של שנתיים לפחות בישראל, בתכוף לפני הגשת הבקשה לקצבה.

דוד טל: תנאי זה מונע ממי שעזב את ישראל, ולו לתקופה קצרה, את הזכאות להבטחת הכנסה בטרם מלאו שנתיים לחזרתו.

דוד טל: יש לציין, כי המחוקק כבר הקל עם עולים חדשים, שלגביהם נקבע מועד הזכאות בתום שנה מהגעתם.

דוד טל: יש לזכור, כי בשנה הראשונה רובם זכאים לסל קליטה ממשרד הקליטה.

דוד טל: התיקון שבפני

דוד טל: כם מבקש לקבוע, כי די בכך שהתובע הבטחת הכנסה היה תושב ישראל במשך 24 חודשים ברציפות בשלב כלשהו בעבר, ולאו דווקא בתכוף להגשת התביעה לגמלה להבטחת הכנסה, על מנת לאשר את זכאותו לקצבה.

דוד טל: התיקון השני מתייחס לגמלאות "מחליפות שכר".

דוד טל: במצב החוקי הקיים, בבוא המוסד לביטוח לאומי לחשב את זכאותו של המבוטח להבטחת הכנסה, הוא מנכה מהכנסתו בין 13% ל-17% מהשכר הממוצע במשק – בהתאם להרכב המשפחה – שאינם מובאים בחשבון לצורך חישוב הזכאות.

דוד טל: זאת במטרה לעודד אנשים לצאת לעבודה.

דוד טל: ואולם כאשר האדם אינו עובד מסיבה כלשהי והוא זכאי לגמלה "מחליפת שכר", מובא מלוא התגמול בחשבון בחישוב הזכאות להבטחת הכנסה, והתוצאה היא שהכנסתו של המבוטח נפגעת דווקא בתקופה שהוא זקוק לה ביותר.

דוד טל: מדובר בדמי לידה, בגמלה לשמירת היריון, בדמי פגיעה, בגמלה לעובד שמעבידו פשט רגל או שעסקו פורק ובתגמול למשרת במילואים.

דוד טל: בעת שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות הכינה את החוק לקריאה שנייה ושלישית הוחלט, כי גם ענף אבטלה ייכלל בהקלה זו, וזאת למרות ההתנגדות העזה והבלתי-מפתיעה שהביעו נציגי האוצר.

דוד טל: חברי חברי הכנסת, תיקון נוסף לחוק עוסק בקביעת הוראות וכללים ברורים לגבי תשלום גמלה להבטחת הכנסה למי שיצא את ישראל ולמי שחוזר אליה, לגבי חודש היציאה וחודש החזרה והתקופה שבה שהה מחוץ לישראל.

דוד טל: התיקון שלפני

דוד טל: כם קובע, כי לא תשולם גמלה בעד חודש קלנדרי שלם שבו שהה אדם מחוץ לישראל.

דוד טל: כן קובע התיקון, כי לא תשולם גמלה להבטחת הכנסה בעד החודש הקלנדרי שבו יצא מישראל ובעד החודש הקלנדרי שבו חזר, אם יצא מישראל בשנה שקדמה ליציאה המדוברת, או אם לא היה זכאי לגמלה בעד החודש הקלנדרי שקדם לחודש היציאה.

דוד טל: הוראות אלו, גברתי היושבת בראש, המהוות הסדרה של המצב הקיים, לא יחולו על מי שכן היה זכאי לגמלה בעד החודש שקדם לחודש היציאה והוא נזקק לטיפול רפואי או שהוא נלווה לבן משפחתו מדרגה ראשונה הזכאי לטיפול רפואי ובגין הטיפול בו הוא זכאי לגמלה מלכתחילה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, לחוק יש הסתייגויות, ואני מציע לדחותן על הסף ולאשרו בקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: מה פירוש על הסף, בלי שנשמע אותן?

דוד טל: לא נדון בהן אפילו.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: יש הסתייגויות לסעיף 4 לחוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 16).

נחמה רונן: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו.

נחמה רונן: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

נחמה רונן: חבר הכנסת דוד טל, תיאלץ להמתין פה.

דוד טל: אני אעמוד לימינה.

יוסף יצחק פריצקי: לשמאלה קצת קשה.

נחמה רונן: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, משמאלי יש עולם מלא אור.

נחום לנגנטל: שמש העמים.

נחום לנגנטל: ..

תמר גוז'נסקי: לגבי ההצעה שמונחת לפנינו, בסך הכול ההצעה היא חיובית.

תמר גוז'נסקי: ההסתייגות שהגשנו נוגעת לנקודה אחת שבה מנסים לקבוע שהתשלום לזכאי לגמלת הבטחת הכנסה לא ישולם לו עבור החודש שהוא יצא ועבור החודש שהוא חזר, אבל נותנים לזה גם התניה – אם הוא יצא את ישראל פעם אחת גם ב-12 החודשים שקדמו.

תמר גוז'נסקי: אם, למשל, מדובר בטיפול רפואי או בנסיעה משפחתית, אין שום הסתייגות בנושא הזה, ואנחנו חושבים שהסעיף הזה מיותר.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת, ברשותך, אדוני יושב-ראש הוועדה, לומר – – –

נחום לנגנטל: – – – כמה מלים בערבית.

תמר גוז'נסקי: לא, אתה טועה.

נחמה רונן: בבקשה, גברתי, אני מבקשת שתמשיכי בהסתייגות.

תמר גוז'נסקי: אתה ממש טועה, אתה מתייחס לסיעות אחרות.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לאדוני לגבי עניין הבטחת הכנסה ובהקשר של מה שקורה עכשיו בשוק העבודה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, אתה בוודאי זוכר, שכשדיברנו שוב ושוב על אבטלה, הבאנו דוגמאות, ביניהן את העיר דימונה שהיתה מוקד אבטלה, ואז הפתרון היה בהקמתם של מפעלים של היי-טק.

תמר גוז'נסקי: עכשיו אנחנו שומעים שיש פיטורים גדולים מאוד במפעלי היי-טק בדימונה, ואני אומרת, אדוני, שאנחנו נמצאים היום לא רק בסחרור פוליטי, אלא גם בסחרור חברתי.

תמר גוז'נסקי: השילוב של מצב המלחמה, המשבר בשורה של ענפים – קודם כול בענף התיירות אבל גם בענפים אחרים, בצירוף ההדים שמגיעים עכשיו לארץ של גל המשבר בענפי ההיי-טק, השילוב הזה הופך להיות שילוב קטלני מבחינה חברתית.

תמר גוז'נסקי: הדבר המזעזע הוא, שעל רקע השילוב הזה – הגידול הצפוי לפי כל הסימנים באבטלה, הירידה הצפויה בצמיחה – על רקע כל המצב החמור, שמשפיע בצורה קשה ביותר על רבבות משפחות שמצטרפות למעגל האבטלה, על רקע כל זה מחליטה הממשלה על קיצוצים בתקציבים החברתיים, שאמורים בעצם לתת תשובה למשפחות האלה, או לפחות סיוע.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי חברי הכנסת, שההחלטות האלה של הממשלה והניסיון להוסיף לחומרת המצב המדיני ולכל הבעיות שיש בתחום הפוליטי גם את ההחרפה הזאת במצב החברתי בלי לתת פתרונות, לא יכולים להסתתר מאחורי התירוץ של אין כסף.

תמר גוז'נסקי: מי שמחפש ומוצא כסף למטרות שהוא חושב שהן חשובות, כמו התנחלויות, צריך לדעת שהוא עושה את זה על חשבון החינוך, על חשבון הרווחה ועל חשבון הרבה מאוד משפחות שזקוקות לסיוע של לשכות הרווחה, שזקוקות למועדונית, שזקוקות למעון-יום ולכל השירותים האלה שעכשיו ייפגעו.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, גברתי.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הסתייגות נוספת לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני, חמש דקות להסתייגות.

עסאם מח'ול: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

עסאם מח'ול: אני סומך על חבר הכנסת טל שידאג שהדברים שייאמרו כאן יהיו לרוחו.

עסאם מח'ול: חברתי חברת הכנסת תמר גוז'נסקי התייחסה להסתייגות הקונקרטית המשותפת שלנו בעניין החוק.

עסאם מח'ול: אני מקבל את הדברים שהיא אמרה.

עסאם מח'ול: אני רוצה להתייחס בעצם לא לחוק הבטחת הכנסה, אלא לרגע להתייחס להבטחת כניסה.

עסאם מח'ול: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות בעניין הזה שקשורות לעניין אנושי ודמוקרטי שצריך למצוא את הדרכים לענות עליו.

עסאם מח'ול: נקודה ראשונה נוגעת לרופא – רופא נוירוכירורג, עבד-אלראזק א-סתאתי, תושב נצרת, שהוא מטפל מעצם המקצוע שלו והייחוד במיומנות שלו במספר גדול של חולים קשים מאוד, שנמצאים בשטחי הרשות הפלסטינית.

עסאם מח'ול: כבר שלוש פעמים בעבר, לאחרונה ביום שבת האחרון, הוא פנה אלי בבוקר מוקדם וביקש שאני אטפל במצוקה שלו, שהוא חייב להגיע לחולים שלו וזו סכנת חיים לגבי החולים שלו שהוא לא יגיע.

עסאם מח'ול: במחסומי הצבא לא רק שמעכבים אותו ולא מאפשרים לו את הכניסה, אלא מחרימים לו את תעודת הזהות שלו ומשאירים אותו בשמש הקופחת בלי שום מענה, בלי שהוא יוכל להגיע לחולים שלו.

עסאם מח'ול: אני חושב שהעניין הזה לא סובל דיחוי ולא סובל הסברים.

עסאם מח'ול: רופא – חובתו, תפקידו, וחובתה של החברה וחובתה של המדינה וחובתה של הממשלה לאפשר לו להגיע לחולים שלו, איפה שלא יהיו.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהסרט האיום הזה של רופא שמחכה בשמש מכיוון שלא נותנים לו להגיע לחולים שלו, צריך להיפסק ומייד.

עסאם מח'ול: הנקודה השנייה נוגעת לכ-25 סטודנטים וסטודנטיות תושבי אזור הצפון, שרשומים ולומדים באוניברסיטה האמריקנית בג'נין, והם מנועים מלהגיע לאוניברסיטה שלהם בדרך שהיא דרך, והם מוצאים את עצמם מוכרחים מדי יום כן להגיע לאוניברסיטה שלהם, אבל בדרכים פתלתולות, בהרים, במקומות מסוכנים, ואני חושב שפעם נוספת גם הסרט האיום הזה – הזכות הבסיסית הזאת של הסטודנטים האלה, שמשלמים ממיטב כספם כדי ללמוד באוניברסיטה מוכרת, אוניברסיטה אמריקנית דווקא, שהם ישיגו את הזכות הזאת.

עסאם מח'ול: הדבר השלישי שקשור להבטחת כניסה הוא הבטחת הכניסה של חברי הכנסת – גם אם הם ערבים – לתקשורת הישראלית.

עסאם מח'ול: אני רוצה להגיד שמה שהתפרסם היום הוא אות קין על מצחה של החברה הישראלית אם היא תקבל בשתיקה את החלטתו של מנהל רשות השידור אמנון נדב למנוע, לתת הוראות לרשות השידור לאסור ראיונות עם חברי כנסת ערבים מכיוון – – –

צבי הנדל: – – –

עסאם מח'ול: זה "ידיעות אחרונות".

נחמה רונן: אדוני, אני מבקשת לסיים.

עסאם מח'ול: – – – מכיוון שהוא מתחשב ברגשות הציבור.

עסאם מח'ול: בושה וחרפה – –

נחמה רונן: תודה רבה.

עסאם מח'ול: – – הדמוקרטיה הישראלית צריכה לקום ולהגן על עצמה מול צעדים מקארתיסטיים כאלה – –

צבי הנדל: – – –

עסאם מח'ול: – – ואני חושב שלא ניתן – מי שרוצה להגן על זכויות, על רגשות הציבור, הוא חייב למנוע ולהשתיק את הקריאות "מוות לערבים" – –

נחמה רונן: תודה רבה.

עסאם מח'ול: – – הוא צריך להשתיק את הקריאות "יאללה למלחמה", הוא צריך לחפש דרך לטפל בהתפרעות, בהשתוללות, ולא ללכת על סתימת פיות גזענית – –

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת מח'ול.

עסאם מח'ול: – – נגד חלק מציבור הסטודנטים הערבים, תוך כדי דה-לגיטימציה של – – –

חיים כץ: זמנו עבר – – –

נחמה רונן: תודה רבה.

אליעזר זנדברג: – – – לא צריך להרבות בהסתה – – –

עסאם מח'ול: אתה מדבר על הסתה – – –

נחמה רונן: אדוני, תודה רבה.

נחמה רונן: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה רוצה להשיב?

דוד טל: – – –

נחמה רונן: אנחנו נעבור להצבעה על חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 16).

נחמה רונן: על שם החוק וסעיפים 1 עד 3 – אין הסתייגויות.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצביע על כך בקריאה שנייה.

נחמה רונן: בבקשה, ההצבעה החלה.

בנימין אלון: הוא שכח את האורניום המדולל ואת גז העצבים.

בנימין אלון: שכחת.

נחמה רונן: בזמן הצבעה לא מדברים.

עסאם מח'ול: רואים שזה כבר עובד על העצבים שלך.

עסאם מח'ול: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 3-1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

נחמה רונן: בעד – 11, אני מבקשת להוסיף את קולו של חבר הכנסת טל, נגד – אפס, אפס נמנעים.

מוסי רז: – – –

נחמה רונן: להוסיף גם את קולו של חבר הכנסת מוסי רז.

נחמה רונן: בעד – 12, שם החוק וסעיפים 3-1 עברו, כנוסח הוועדה, בקריאה השנייה.

נחמה רונן: לסעיף 4 יש הסתייגות של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי ושל חבר הכנסת עסאם מח'ול.

נחמה רונן: מי בעד ומי נגד ההסתייגות?

נחמה רונן: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 6 נגד – 12 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת ת' גוז'נסקי וע' מח'ול לסעיף 4 לא נתקבלה.

נחמה רונן: בעד ההסתייגות – 6, נגדה – 13, בצירוף קולו של חבר הכנסת דוד טל.

נחמה רונן: ההסתייגות לא התקבלה.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 4, כנוסח הוועדה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נחמה רונן: בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 16, בצירוף קולו של חבר הכנסת טל, אין מתנגדים, נמנע אחד.

נחמה רונן: סעיף מס' 4 התקבל כנוסח הוועדה.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצביע בקריאה שנייה על סעיף מס' 5, כנוסח הוועדה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 5 – 17 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 5 נתקבל.

נחמה רונן: בעד – 18, בצירוף קולו של חבר הכנסת דוד טל, אין מתנגדים, נמנע אחד.

נחמה רונן: הסעיף התקבל.

נחמה רונן: חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 16) עבר בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

נחמה רונן: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 16), התשס"א–2001, נתקבל.

נחמה רונן: בעד – 18, בצירוף קולו של חבר הכנסת דוד טל, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נחמה רונן: חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 16) התקבל בקריאה שלישית.

דוד טל: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לברך על קבלת החוק.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני.

דוד טל: ברשותך, אני רוצה להודות לך ולכל חברי הכנסת שהגישו את ההצעות הללו.

דוד טל: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, ליועץ המשפטי של הוועדה, למזכירות הוועדה ולכל מי שלקח חלק בהכנת החוק ובהבאתו למליאה.

דוד טל: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחמה רונן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

נחמה רונן: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת צבי הנדל.

נחמה רונן: בבקשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות אני מתכבד להביא לכאן הצעת חוק ראשונה כיושב-ראש הוועדה.

צבי הנדל: אני מתכבד להביא בפניכם, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל.

צבי הנדל: אסון צ'רנוביל אירע בשנת 1986, עת התרחשה תאונה שגרמה לדליפת הכור הגרעיני בצ'רנוביל שבאוקראינה.

צבי הנדל: כולם זוכרים ומכירים את הסיפור.

צבי הנדל: בקרב העולים שהגיעו למדינת ישראל מברית-המועצות לשעבר מצויים אנשים שאנו מכנים אותם מנטרלים, ליקווידטורים בלעז, אשר נשלחו על-ידי שלטונות ברית-המועצות לשעבר לבלום את תוצאות האסון בצ'רנוביל.

צבי הנדל: זוהי קבוצה ייחודית, שמילאה שליחות חיונית וחשובה, שהשלכותיה חרגו מעבר לגבולות רוסיה ואוקראינה.

צבי הנדל: מספר המנטרלים שהם תושבי ישראל מוערך במאות.

צבי הנדל: מטרת הצעת החוק המונחת בפניכם הינה בראש ובראשונה לקבוע את דרך ההכרה במנטרלים מקרב העולים.

צבי הנדל: ההכרה תיעשה באמצעות ועדה בראשות שופט, והיא זו שתבדוק את התעודות הרשמיות המצויות בידי המנטרלים, ותיווכח שאכן נטלו חלק פעיל בפעולות לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל.

צבי הנדל: הצעת החוק קובעת, כי מנטרל אשר הוכר על-ידי הוועדה יהיה זכאי להטבה בדמות מענק שנתי, בדומה לקצבאות הבראה ונופש.

צבי הנדל: בנוסף קובעת הצעת החוק, כי ייקבע בית-חולים אשר ישמש מרכז רפואי למעקב אחר המנטרלים וילדיהם, שכן חלק מהמנטרלים נחשפו בשל פעולתם לקרינה מזיקה.

צבי הנדל: אף שאין כיום יכולת לקבוע באופן מדויק את ההשלכות הרפואיות שהיו לקרינה ביחס להם ולילדיהם, קיים חשש כי אצל מרביתם עלולה להתגלות פגיעה בריאותית חמורה.

צבי הנדל: אני מבקש להצביע על הצעת החוק.

צבי הנדל: מאחר שנדמה לי שיש רק הסתייגות אחת, אודה מאוד למסתייגים אם יסירו את הסתייגותם לאחר שיסיימו לדבר.

צבי הנדל: אני מבקש להודות כבר עכשיו לסגנית שר התשתיות הלאומיות, חברת הכנסת נעמי בלומנטל, שהיתה יושבת-ראש הוועדה שעסקה בחקיקה הזאת, ואני רק קוצר את פירות עבודתה.

צבי הנדל: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה, אדוני; אתה יכול להמתין פה, בבקשה.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להנמקת ההסתייגויות לסעיף 7.

נחמה רונן: הסתייגות לחברת הכנסת סופה לנדבר – איננה.

נחמה רונן: הסתייגות לחבר הכנסת יוסי כץ – איננו.

נחמה רונן: הסתייגות לחבר הכנסת יורי שטרן – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: נדמה לי שחבר הכנסת שטרן לא יכול להעלות הסתייגות כסגן שר.

יורי שטרן: אז במקומי יסתייג חבר כנסת אחר.

נחמה רונן: מדובר בהצעת חוק פרטית, וסגן השר חבר הכנסת יורי שטרן יכול להסתייג.

נחמה רונן: בבקשה.

יורי שטרן: אני מיוזמי החקיקה הזאת, ואנחנו מקדמים אותה עוד מהכנסת הקודמת.

יורי שטרן: לצערנו, בתהליכים האלה, בלחצים השונים, החוק רוקן במידה רבה מתוכן.

יורי שטרן: מה שנשאר בו הוא, שמי שעסק בנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל והציל אותנו, בין היתר, מקבל היום תעודת הוקרה מממשלת ישראל – ושלום.

יורי שטרן: לשלום הזה יש ביטוי ממשי אחד, והם דמי ההבראה שחלק מהאנשים היו מקבלים גם כך.

יורי שטרן: לכן אנחנו מבקשים בהסתייגות שלנו להחזיר לליקווידטורים – למנטרלי האסון – שני סעיפים שקשורים לדיור, ושניהם אינם מהווים כל תקדים, מכיוון שהם קיימים גם במערכות אחרות: א.

יורי שטרן: משכנתה מוגדלת, כאשר אנחנו משאירים לשר השיכון, לשר האוצר ולשר הקליטה להחליט מהי ההטבה הזאת, בלי להגדיר אותה, יש משכנתאות מוגדלות כאלה למשל ליוצאי אתיופיה ואירן; ב.

יורי שטרן: תוספת של 10% לליקווידטורים שהם שוכרי דירות בשוק הפרטי.

יורי שטרן: התוספת הזאת קיימת בחוק ותיקי מלחמת העולם השנייה.

יורי שטרן: עלות ההצעות שלנו מינימלית, כי מדובר בקבוצה של כמה מאות אנשים שלחלקם דירות משלהם וחלק קיבלו דירות ציבוריות.

יורי שטרן: כפי שאמרתי, זה לא מהווה שום פריצת דרך מבחינת המערכת הקיימת.

יורי שטרן: אנחנו מבקשים מחברי הכנסת לתמוך בהסתייגות שלנו.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הסתייגות נוספת באותו עניין לחבר הכנסת מיכאל נודלמן.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני.

מיכאל נודלמן: ידידי חברי הכנסת, הייתי בקייב בזמן האסון הזה, וראיתי בטלוויזיה איזו סכנה גדולה נשקפה לכל העולם, לא רק לרוסיה ולאוקראינה.

מיכאל נודלמן: האנשים האלה עצרו את הסכנה הזאת בבריאותם ובגופם.

מיכאל נודלמן: במדינות עניות יש זכויות רבות לאנשים כאלה, אבל אצלנו במשך ארבע שנים נלחמנו, ורוב הדברים שהיו בהצעת החוק המקורית לא אושרו על-ידי הביורוקרטיה הישראלית.

מיכאל נודלמן: יש הסתייגות אחת או שתיים במה שקשור להלוואות לדיור.

מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים לאשר אותן בכנסת.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לומר, שכולם הגיעו לכאן כדי לחיות בביטחון ובשלום, אבל מה שקרה שלשום אומר שאין אצלנו ביטחון.

מיכאל נודלמן: רק עכשיו דיברתי עם רדיו שיקגו.

מיכאל נודלמן: יהודים שאלו, למה אתם שותקים?

מיכאל נודלמן: מה אתם רוצים לעשות?

מיכאל נודלמן: למה הממשלה שותקת כל הזמן?

מיכאל נודלמן: אני חושב שאין זה נושא לדיבור עכשיו, אבל אני תחת הרושם של שיחתי עם רדיו שיקגו, ששם דואגים לנו יותר מכפי שאנחנו עצמנו דואגים.

מיכאל נודלמן: בסופו של דבר, אני מבקש לאשר את החוק על כל ההסתייגויות שיש לחוק.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת נודלמן.

נחמה רונן: חבר הכנסת הנדל, אתה מבקש להתייחס להסתייגויות?

צבי הנדל: אני מבקש להצביע.

נחמה רונן: לשם החוק ולסעיפים 1 עד 6 אין הסתייגויות.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה, על שם החוק וסעיפים 1 עד 6.

נחמה רונן: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 6-1 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 6-1 נתקבלו.

נחמה רונן: שם החוק וסעיפים 1 עד 6 עברו בקריאה שנייה.

נחמה רונן: לסעיף 7 יש הסתייגויות של חברי הכנסת שטרן ונודלמן.

נחמה רונן: מי בעד?

נחמה רונן: מי נגד?

נחמה רונן: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 4 נמנעים – 3 ההסתייגות של חברי הכנסת ס' לנדבר, יו' כץ, י' שטרן ומ' נודלמן אחרי סעיף 7 נתקבלה.

נחמה רונן: 16 בעד ההסתייגות, ארבעה נגד, שלושה נמנעים.

נחמה רונן: ההסתייגות התקבלה.

נחמה רונן: אני מצביעה שוב על סעיף 7, לרבות ההסתייגות.

נחמה רונן: הצבעה מס' 17 בעד סעיף 7 – 25 נגד – אין נמנעים – 2 סעיף 7, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

נחמה רונן: בעד – 25, אין מתנגדים, שני נמנעים.

נחמה רונן: סעיף 7 עם ההסתייגות התקבל.

נחמה רונן: אני עוברת להצבעה על סעיפים 8 עד 12 בקריאה שנייה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 12-8 – 25 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 12-8 נתקבלו.

נחמה רונן: בעד – 25, אין נגד, נמנע אחד.

נחמה רונן: סעיפים 8 עד 12 עברו בקריאה שנייה.

נחמה רונן: אדוני חבר הכנסת הנדל, יושב-ראש הוועדה, האם אפשר לעבור לקריאה שלישית?

נחמה רונן: נתת את אישורך, תודה רבה.

נחמה רונן: אנחנו עוברים להצבעה על חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל בקריאה שלישית.

נחמה רונן: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – 1 חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל, התשס"א–2001, נתקבל.

נחמה רונן: בעד – 23, אין מתנגדים, נמנע אחד.

נחמה רונן: חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל נתקבל בקריאה שלישית.

נחמה רונן: אדוני יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להודות למציעים שטרחו על החוק, ואחר כך ליועצת המשפטית של הוועדה, למנהלת הוועדה, למזכירות – תודה לכל מי שטרח ועמל.

נחמה רונן: רשות הדיבור לחבר הכנסת שטרן, בשם המציעים.

יורי שטרן: בשם המציעים אני רוצה לומר, כי היו שתי הצעות שמוזגו, האחת של חברת הכנסת סופה לנדבר ושל חבר הכנסת יוסי כץ, והשנייה של חבר הכנסת מיכאל נודלמן ושלי.

יורי שטרן: אני רוצה להודות לוועדת הקליטה של הכנסת, ליושבת-ראש הקודמת של הוועדה, נעמי בלומנטל, שהיום היא סגנית שר, וליושב-ראש הוועדה הנוכחי, חבר הכנסת צבי הנדל, על כך שעבדו קשה על הצעת החוק הזאת.

יורי שטרן: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, לצוות הוועדה, וקודם כול לעמותת הליקווידטורים, שהיא זו שהציעה לנו את הצעת החוק ולא הרפתה עד שהחוק עבר.

יורי שטרן: הוא עובר אומנם בצורה מצומצמת, אבל אנחנו עדיין מקווים שהיא תעשה לפחות צדק מינימלי עם הקבוצה הזאת.

יורי שטרן: אני רוצה להזכיר למשרד האוצר, שנציגו אינו נוכח כאן, שיש הבטחה שלטונית לתת כסף גם לטיפול משפטי בתביעותיהם של הליקווידטורים מול ממשלות רוסיה, אוקראינה ובלרוס, שהן האחראיות לנזק הבריאותי שנגרם לאנשים אלה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 10), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: לקריאה ראשונה: נוסח מתוקן של הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 61) (אינוס), התשס"א–2001, של חברות הכנסת יעל דיין וחוסניה ג'בארה.

ד' לב: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: שאילתא בעל-פה לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

נחמה רונן: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשבוע שעבר אובחנה אצל תושב העיר נצרת מחלת הכלבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בפרסום בנושא נאמר, כי תופעת הכלבת שכיחה ביותר בנצרת ובסביבתה זה זמן רב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא טופל העניין עד עכשיו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה ייעשה בנושא?

נחמה רונן: בבקשה, אדוני השר.

שלום שמחון: מחלת הכלבת אנדמית בין חיות הבר באזור עמק-יזרעאל ונצרת; אנדמית, כלומר מצויה באופן קבוע.

שלום שמחון: בשנת 1999 היו 22 מקרים של כלבת בבעלי חיים בעמק-יזרעאל, בשנת 2000 – 16 מקרים, ובשנת 2001, עד סוף מאי – מקרה אחד בלבד.

שלום שמחון: בשנת 2000 פתחו השירותים הווטרינריים במבצע רחב היקף של חיסון חיות הבר כנגד מחלת הכלבת בצפון הארץ.

שלום שמחון: אף שלניקוי מוחלט של האזור ממחלת הכלבת נדרשות כחמש שנים, התוצאות עד עכשיו מעודדות.

שלום שמחון: בשנה זו אובחן בנפת יזרעאל בחודשים ינואר עד מאי מקרה אחד בלבד של מחלת הכלבת בבעלי חיים, לעומת שמונה מקרים בתקופה המקבילה אשתקד.

שלום שמחון: המשך מבצע החיסון האוראלי והרחבתו לכלל מדינת ישראל תלוי בהבטחת מקורות מימון מתאימים.

שלום שמחון: הנחנו הצעת חוק הכלבת על שולחן הממשלה, והיא עומדת להגיע לקריאה ראשונה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: שאלה נוספת לחבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין מתשובת השר שהוא מעודד מכך שהשנה היה רק מקרה אחד לעומת מקרים רבים יותר בשנים קודמות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלתי היא, למה לא ייעשה למיגור המגפה בכלל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה היא צריכה להיות אנדמית ומתמדת, כלשון השר, באזור נצרת ועמק-יזרעאל, ועד מתי?

נחמה רונן: אדוני השר, עוד שתי שאלות, ברשותך.

נחמה רונן: שאלה נוספת לחבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: כידוע, מחלת הכלבת מסוכנת לבני-אדם.

זבולון אורלב: היא לא רק מחלה המועברת בין בעלי חיים.

זבולון אורלב: אם בעל חיים שנגוע בכלבת נושך אדם, אותו אדם חשוף לזיהומים.

זבולון אורלב: הואיל ולמחלות האלה אין גבולות, והחיות לא מכירות בגבולות המוניציפליים של משרד החקלאות או של משרד הפנים, האם יש היערכות, גם מעבר לעמק-יזרעאל, על מנת שלא לדחוק את מפיצי המחלה שיעברו מעמק-יזרעאל להר-הכרמל, משם לשפלה וכן הלאה?

נחמה רונן: תודה.

נחמה רונן: שאלה נוספת לחבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רציתי לשאול שתי שאלות.

האשם מחאמיד: שאלה ראשונה – האם יש תיאום בין משרדך לבין משרד הבריאות והמשרד לאיכות הסביבה בנושא הזה, או שמא זה נושא שנופל בין הכיסאות ואין לו שום חשיבות?

האשם מחאמיד: שאלה שנייה – זכור לי שלפני שנים רבות היו קבוצות אנשים שיצאו בלילות וחיסלו כלבים משוטטים או בעלי חיים אחרים משוטטים.

האשם מחאמיד: כבר שנים אני לא שומע ולא יודע על זה כלום.

האשם מחאמיד: האם זה עדיין קיים?

האשם מחאמיד: תודה.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני השר.

שלום שמחון: חבר הכנסת דהאמשה, אמרתי וגם הצבעתי על העובדה שהמחלה מצויה באופן קבוע וכל הזמן מנסים להתמודד אתה.

שלום שמחון: הצבעתי גם על הירידה שהיתה בשנתיים האחרונות, מ-22 מקרים בשנת 1999 למקרה אחד בלבד בשנת 2001, עד סוף מאי.

שלום שמחון: המצב הכי רצוי היה אכן למגר את התופעה ככל האפשר, ולשם כך נעשות לא מעט פעולות על-ידי השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.

שלום שמחון: בהזדמנות הזאת אשיב גם לחבר הכנסת אורלב, לעניין הפעולה שנעשית כרגע סביב העניין הזה בכל הארץ.

שלום שמחון: בין היתר, הונחה על שולחן הממשלה הצעת חוק.

שלום שמחון: יש ויכוח בין משרד האוצר למשרד החקלאות לגבי מקורות המימון של החוק הזה.

שלום שמחון: משרד החקלאות הציע להקים קרן מיוחדת בסך כ-4 מיליוני שקלים לטיפול בנושא הכלבת בכל הארץ.

שלום שמחון: כאשר הנושא הזה יסתיים ביני לבין שר האוצר, ההצעה תגיע לקריאה ראשונה והיא תסדיר את כל נושא הכלבת גם בהמשך.

שלום שמחון: לחבר הכנסת האשם מחאמיד אני רוצה לומר, שיש תיאום קבוע בין משרד הבריאות לבין השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.

שלום שמחון: בכלל, הנושא של בריאות הציבור מטריד מאוד את משרד החקלאות, ולכן גם ניתנת לו עדיפות גדולה מאוד בכל הנושא של מחלות בעלי החיים, גם אלה שהוזכרו כאן היום וגם בנושאים אחרים.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחמה רונן: סגן מזכיר הכנסת מפנה את תשומת לבי לכך שבטעות לא הצבענו על סעיף 7 בחוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל.

נחמה רונן: לסעיף הזה אין הסתייגויות, ואני מבקשת להצביע עליו בקריאה שנייה.

נחמה רונן: הצבעה מס' 20 בעד סעיף 7 – 11 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 7 נתקבל.

נחמה רונן: בעד – 11, ללא מתנגדים, נמנע אחד.

נחמה רונן: סעיף 7 לחוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל נתקבל.

נחמה רונן: פשוט פסחנו על הסעיף הזה בהצבעה הקודמת, ובזאת השלמנו את מלאכת החקיקה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הסעיף הבא שעל סדר-היום: הודעת הממשלה על מינוי סגן שר.

נחמה רונן: ימסור את ההודעה השר דני נוה, בבקשה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 37(א) לחוק-יסוד: הממשלה, הנני מתכבד להודיע לכנסת על מינוי חבר הכנסת מאיר פרוש, על-ידי שר הבינוי והשיכון, לתפקיד סגן שר במשרד הבינוי והשיכון.

דני נוה: בהתאם לסעיף הנ"ל בחוק-יסוד: הממשלה, ייכנס סגן השר לתפקידו מייד עם מסירת הודעה זו.

דני נוה: אני מאחל הצלחה רבה למאיר שחוזר לכור מחצבתו במשרד השיכון.

נחמה רונן: תודה רבה, וברכות לסגן השר מאיר פרוש.

משה גפני: אנחנו מברכים אותו.

נחמה רונן: שלחתי לו ברכות מהדוכן בשם כל חברי הכנסת, ושוב, אני מברכת את סגן השר מאיר פרוש, בשם כל הנוכחים ובשם אלה שנוכחים בחדריהם, ואין לי ספק שתעשה את מלאכתך בצורה הטובה והמועילה ביותר לעם ישראל.

נחמה רונן: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הפסקת האש, הפיגוע בתל-אביב והשלכותיו – דיון על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת.

נחמה רונן: יפתח את הדיון השר דני נוה, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו ברשימת הדוברים – הדובר הראשון, חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת דוד מגן.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני השר.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ילנה ויוליה נלימוב, שתי אחיות, אחת בת 16 והשנייה בת 18, יצאו ביום שישי בערב לדרך משותפת שהסתיימה בבית-העלמין בתל-אביב.

דני נוה: שתי אחיות צעירות, שני קברים.

דני נוה: ברגע אחד מזוויע, מצמרר, חרב עולמן.

דני נוה: חבריהם וחברותיהם של קורבנות הרצח הנורא שאירע בתל-אביב ביום שישי האחרון מתכוננים בימים אלה לבחינות הבגרות שלהם, והנה הם מצאו את עצמם עוברים מבית-עלמין אחד למשנהו, מקבר לקבר, מתקשים להאמין, להבין, לקלוט איך זימן להם הגורל האכזר אולי את בחינת הבגרות האמיתית הקשה מכול.

דני נוה: 20 הרוגים, שני פצועים שעדיין נלחמים על חייהם, ומכאן אנחנו שולחים להם ולכל יתר הפצועים איחולי החלמה מלאה ומהירה.

דני נוה: צעירים שאולי לעולם לא יוכלו לחזור עוד לרקוד, אולי לא יוכלו לחזור לחיים נורמליים כפי שהיו להם עד היום.

דני נוה: זה המחיר הכבד והנורא שגבה מאתנו אותו טרוריסט, אותה מפלצת שפוצצה את עצמה בלב חבורת הנוער ביום שישי.

דני נוה: והנה שמענו כולנו, נדמה לי רק אתמול או שלשום, גברתי היושבת-ראש, את אביו של אותו מתאבד שאומר: אם היו לי 20 ילדים הייתי שולח אותם, את כולם, למשימה דומה.

דני נוה: אתה שומע את הדברים האלה יוצאים מפיו של אדם, ואתה לא מסוגל להאמין עד לאן מסוגלת להגיע השנאה, עד לאן מסוגלת להגיע הזוועה שאבא יאמר כך על ילדיו, שאבא יהיה מוכן ורוצה לשלוח את ילדיו כדי לרצוח ילדים אחרים, עד לאן?

דני נוה: עד לאן תגיע השנאה הזאת?

דני נוה: עם ישראל כולו עומד בימים האלה ובוכה בכי מר, וחי את הכאב הנורא של המשפחות.

דני נוה: אבל שאיש לא יטעה בצער הזה, בבכי הזה ובכאב הזה, כי הצער הזה, הכאב הזה והבכי הזה הם בשום אופן לא ביטוי לחולשה מצדם של מדינת ישראל ועם ישראל.

דני נוה: וכשאני שואל את עצמי, ואני חושב שכל אחד מאתנו שואל את עצמו: מה הדבר הכי חשוב, הדבר החשוב מכול בשעות האלה, בימים האלה, לפני העניין הצבאי ולפני שמגיעים לעניין המדיני?

דני נוה: אני חושב, שהמסקנה הברורה, החדה, היא, שלפני שמגיעים לעניין הצבאי ולפני שמגיעים לעניין המדיני, הדבר החשוב מכול הוא העמידה המאוחדת של כולנו בימים האלה ובמערכה הזאת.

דני נוה: לא רק במישור הפוליטי של ממשלה, אלא בכלל כעם.

דני נוה: העמידה המשותפת הזאת, המאוחדת הזאת, מעבר למחלוקות שקיימות, ואי-אפשר לטאטא אותן אל מתחת לשטיח, מעבר למחלוקות – העמידה המשותפת הזאת של כולנו בימים הקשים האלה היא אולי הדבר החשוב מכול כדי שננצח במערכה הקשה הזאת והנוראית הזאת מול האלימות ומול הטרור.

דני נוה: עם זאת, אני חושב, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שצריך לומר ולהדגיש דבר אחד חשוב.

דני נוה: הדם של כולנו הרי רותח, והזעם הוא של כולנו.

דני נוה: דבר אחד אסור שיקרה בשום צורה – שאנחנו נהיה כמותם, כמו המנוולים האלה, בוודאי לא נהיה.

דני נוה: שלא נתקרב אפילו להיות דומים להם באיזו שהיא צורה, ושלא יהיה איזה שהוא מצב שיהיה איזה שהוא אזרח ישראלי שיבטא את תחושת הכעס והזעם שלו על-ידי לקיחת החוק לידיים.

דני נוה: הדברים האלה מיותרים.

דני נוה: הם אינם נכונים מבחינה מוסרית, הם אינם נכונים מבחינה חוקית בוודאי, ומעבר לכל הדברים האלה, הם גם גורמים נזק למדינת ישראל.

דני נוה: אנחנו משקיעים מאמץ הסברתי כל כך גדול בעולם בימים האלה, והמערכה ההסברתית היא כל כך חשובה; היא חשובה לא פחות מהרבה מערכות אחרות שאנחנו מנהלים בימים האלה.

דני נוה: ההצלחה או האי-הצלחה שלנו במערכה הזאת אולי תקבע את גורל המערכה כולה.

דני נוה: המעשים האלה של לקיחת החוק לידיים והתפרעות גורמים נזק בל ישוער גם למערכה הזאת.

דני נוה: אני מקווה שהתמונות האלה לא יישנו.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו במערכה קשה, מערכה מול טרור פלסטיני.

דני נוה: של מי האחריות לטרור הזה?

דני נוה: מובן שקודם כול האחריות לטרור הזה היא של אנשי ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי", ובמקרה הזה, אני מבין, של אחת הזרועות של ה"חמאס" שביצעה את המעשה המתועב והנפשע הזה.

דני נוה: מובן שהאחריות היא על המפגעים עצמם ועל מי שמארגנים את הפיגועים הנתעבים האלה.

דני נוה: אבל האחריות לא נעצרת כאן, היא לא יכולה להיעצר כאן.

דני נוה: האחריות במקרה הזה היא חדה וברורה ומוטלת גם על כתפי הרשות הפלסטינית.

דני נוה: ומדוע היא מוטלת על כתפי הרשות הפלסטינית?

דני נוה: היא מוטלת על כתפי הרשות הפלסטינית ועל העומד בראשה ערפאת מהסיבה הפשוטה: הרשות הפלסטינית נתנה וממשיכה לתת אור ירוק למפגעים האלה.

דני נוה: כאשר החליט היושב-ראש של הרשות הפלסטינית לפני שמונה חודשים לפתוח במעשי אלימות וטרור, אחד הדברים הראשונים שהוא עשה זה מתן אור ירוק ל"חמאס" ול"ג'יהאד" לבצע פיגועים כאלה.

דני נוה: ברשות הפלסטינית, מדי יום ביומו, חודשים ארוכים אנחנו עדים לתעמולת הסתה נוראית נגד יהודים ונגד אזרחים ישראלים.

דני נוה: כאשר כל הדברים האלה קורים, המסקנה של הדברים האלה היא ברורה: הרשות הפלסטינית הפכה משותפה לשלום ולהסכמים עם ישראלים לרשות שעוסקת בצורה מאורגנת בטרור, באלימות ובהסתה.

דני נוה: לכן, גם להתנצלויות אין שום ערך.

דני נוה: איזה ערך יש להתנצלות שבאה מפי מנהיגים פלסטינים, שביד אחת הם מתנצלים וביד השנייה הם אלה שנתנו את האור הירוק לפיגועים האלה?

דני נוה: איזה ערך יש לזה?

דני נוה: לכן, גם כאשר קם יושב-ראש הרשות הפלסטינית ומודיע, ככל הנראה כתוצאה מהלחץ שהוא נקלע אליו כתוצאה מהפיגוע הנפשע הזה, כאשר הוא קם ומודיע על הפסקת אש והפסקת מעשי האלימות, צריך להיות דבר אחד ברור: לא די בדיבורים ולא די במלים, ואין ערך למלים האלה ולדיבורים האלה, משום שיושב-ראש הרשות הפלסטינית כבר הפר כמעט כל הסכם חתום ואולי כל הסכם חתום, וכמעט כל התחייבות שהוא קיבל על עצמו בהסכמים עם ישראל, מהסכם אוסלו ועד הסכם-וואי.

חיים כץ: הוא עוד יפתיע מחדש.

דני נוה: יכול להיות.

דני נוה: לכן, המבחן הוא לא במלים ולא בהבטחות אלא במעשים.

דני נוה: ממשלת ישראל דורשת ומצפה מיושב-ראש הרשות הפלסטינית למעשים ברורים.

דני נוה: מלחמה בטרור היא לא במלים ובדיבורים.

דני נוה: הדברים האלה ניתנים למדידה מאוד פשוטה ומאוד ברורה.

דני נוה: מדובר במאסרם של טרוריסטים ובהענשתם.

דני נוה: כל אותם טרוריסטים, שבחודשים האחרונים שוחררו מהכלא הפלסטיני, ושוחררו רבים כאלה כדי לבצע פיגועים, צריכים להיות מוחזרים לבתי-הכלא ולהיות מוענשים עונש כבד.

דני נוה: ואם יש הסתה יומיומית ובלתי פוסקת, היא צריכה להיפסק ללא תנאי ובאופן חד וברור.

דני נוה: ואם יש הוראות שיושב-ראש הרשות הפלסטינית נותן למה שקרוי מנגנוני הביטחון שלו, צריך לראות איך הדברים האלה עובדים הלכה למעשה, ושאותם מנגנוני ביטחון פלסטיניים, שעל-פי ההסכמים החתומים אתנו צריכים לסכל טרור, ובחודשים האחרונים הם עסוקים בפיגועי טרור, צריך לראות שהם חוזרים לבצע את ייעודם המקורי, והוא – סיכול פיגועי טרור.

דני נוה: יש כמובן סעיף נוסף שהוא בעל חשיבות רבה מאוד.

דני נוה: יש כמות אדירה של אמצעי לחימה ונשק בלתי חוקיים שמפותחים ומיוצרים על-ידי הרשות הפלסטינית ומסתובבים בידי גורמים בלתי אחראיים שונים ומשונים.

דני נוה: כל הדברים האלה צריכים להיפסק בצורה חדה וברורה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הדברים האלה אינם המצאה ישראלית.

דני נוה: זו לא גחמה שלנו.

דני נוה: אם רצו הפלסטינים שיהיה איזה גוף בין-לאומי או מסגרת בין-לאומית שתקבע את הדברים, הם לחצו לזה, הם דרשו את זה, הם קיבלו.

דני נוה: קמה ועדת-מיצ'ל, ובאה ועדת-מיצ'ל והיא זו שקובעת את כל הדברים האלה שאמרתי.

דני נוה: זה לא בא מבית-מדרשה של ממשלת ישראל ואפילו לא מבית-מדרשו של הימין הישראלי; זה בא מבית-מדרשה של ועדת-מיצ'ל, שקבעה את הצעדים האלה, והיא קבעה את השלבים.

דני נוה: שלב ראשון, הפסקת אלימות באופן בלתי מותנה.

דני נוה: שלב שני, מעבר לתקופת צינון משמעותית, צעדים בוני אמון, ואחריהם, אם נעבור את הדברים האלה, אולי נוכל באמת גם לחזור למשא-ומתן.

דני נוה: דבר אחד צריך להיות ברור, אחרי שאמרתי את כל הדברים האלה: אם ערפאת והרשות הפלסטינית לא ינקטו את הצעדים הדרושים להפסקה הבלתי-מותנית של האלימות, הטרור וההסתה – ועליהם לנקוט את צעדים האלה במהרה – ממשלת ישראל תפעל, ואנחנו נעשה במקרה הזה את כל מה שצריך כדי להגן על חייהם של ילדינו, אנשינו, ולהחזיר את הביטחון לאזרחי ישראל.

דני נוה: דבר נוסף קרה, גברתי היושבת-ראש, אני חושב כתוצאה מהפיגוע הנורא שאירע בתל-אביב ביום שישי האחרון.

דני נוה: אם היו במשך חודשים ארוכים מדי אוזניים אטומות ועיניים סגורות ברחבי העולם לראות את האמת המרה על מי כאן הקורבן ומי כאן המפגע והתוקפן, בא הפיגוע הזה ואולי פקח קצת עיניים גם ברחבי העולם לראות שישראל היא הקורבן לפיגועי טרור ולמערכה מאורגנת ומשומנת היטב של טרור ורצח נגד אזרחיה.

דני נוה: אני רוצה לנצל גם את ההזדמנות הזאת, ואני מאמין ומשוכנע שבשם חברי הבית הזה, ולפנות באמת למדינות העולם כולו, לעשות את כל אשר לאל ידן כדי שהכתובת תהיה אחת ויחידה – כתובת להפעלת לחץ על ערפאת ועל הרשות הפלסטינית, כדי שהם יבינו שבאלימות ובטרור הם לא ישיגו שום דבר.

דני נוה: למה הדבר הזה כל כך חשוב?

דני נוה: הוא חשוב משום שבסופו של דבר כל האסטרטגיה הערפאתית, הפלסטינית, לאלימות וטרור באה מתוך רצון להשיג הישגים בין-לאומיים, להשיג רווחים פוליטיים ברחבי העולם.

דני נוה: אם יאסר ערפאת ואם המנהיגות הפלסטינית יבינו, שאין בידם להשיג איזה הישג בין-לאומי, איזה הישג מדיני ברחבי העולם, שכשם ששערי הבית הלבן סגורים בפני ערפאת, גם בפריס השערים סגורים בפניו, גם בברלין ובלונדון, במוסקבה ובכל מקום אחר – אולי, אולי אז יבין ערפאת, שבאמת באלימות ובטרור לא רק שהוא לא משיג דבר אלא מפסיד.

דני נוה: אולי זה יביא אותו סוף-סוף למסקנה, שהאלימות והטרור אינם משתלמים.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מאמין שאנחנו ננצח במערכה הקשה הזאת שבה אנחנו נתונים היום.

דני נוה: אני משוכנע שאנחנו ננצח.

טלב אלסאנע: איך אתם מתכוונים לפתור את הסכסוך?

נחמה רונן: חבר הכנסת אלסאנע, תאפשר בבקשה לשר לסיים את דבריו.

נחמה רונן: יש רשימת דוברים ארוכה ביותר.

דני נוה: אנחנו ננצח במערכה הזאת אם נדע להפעיל לחץ צבאי כבד כשצריך, למנוע מערפאת הישגים מדיניים כשצריך, ומעל לכול, כפי שאמרתי גם בראשית דברי, לשמור על האחדות הפנימית בתוכנו.

דני נוה: כל העולם צריך לדעת, שעם ישראל רוצה לפתור את הסכסוך, עם ישראל רוצה בשלום.

טלב אלסאנע: איך?

דני נוה: ממשלות ישראל, כל הממשלות, היו מוכנות לפשרות מרחיקות לכת וכואבות מאוד כדי להגיע לשלום, חלקן לטעמי האישי כואבות מדי.

דני נוה: ועד היום היד המושטת הזאת לשלום, בכלל זה יד מושטת לשלום, מרחיקה לכת, לפני עשרה חודשים, הושבה ריקם על-ידי ערפאת, שהחליט לבחור בדרך האלימות והטרור.

דני נוה: אבל עם כל חתירתנו לשלום – ואנחנו נמשיך לחתור ולעשות כל מה שאפשר כדי להגיע סוף-סוף ליום המיוחל הזה של השלום – על דבר אחד הממשלה, עם ישראל כולו, לא יוותרו בשום פנים ואופן, ועליו הם לא יתפשרו בשום פנים ואופן, וזו החובה שלנו, האחריות שלנו לדאוג לביטחון ולחיים של אזרחי מדינת ישראל.

נחמה רונן: תודה רבה, אדוני השר.

נחמה רונן: אנחנו פותחים את הדיון.

נחמה רונן: ראשון הדוברים, חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה – שלוש דקות.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת דוד מגן, ואחריו – חבר הכנסת אמנון כהן.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל ולומר, שאנחנו עומדים בצומת של או-או – או שלום או המשך שפיכות דמים.

האשם מחאמיד: אנחנו ממש בעיצומו של צומת זה, ואנחנו צריכים להחליט.

ויצמן שירי: – – –

האשם מחאמיד: אל תגיד לי מה לעשות.

האשם מחאמיד: כשאתה אומר לי את זה, כבר אין לי חשק לומר את זה.

האשם מחאמיד: אני מבקש ממך, אל תקטע אותי.

האשם מחאמיד: אי-אפשר להאכיל אותי כל הזמן, אני לא אווז.

נחמה רונן: חבר הכנסת שירי, אני מבקשת לאפשר לחבר הכנסת מחאמיד לומר את דברו.

ויצמן שירי: לא אמרתי את זה.

האשם מחאמיד: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, כל פעם שמישהו זורק מלה – – –

נחמה רונן: לא על חשבונך.

נחמה רונן: היושבת-ראש דואגת לזכויותיך.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר, שזאת לא הפעם הראשונה שאני לא מהסס ואני לא עושה חשבון לאף אחד חוץ מאשר למצפון שלי, לאינטרס של שני העמים לשלום, ומתוך כך אומר בצורה חד-משמעית, שאני מגנה את הפיגוע שהיה בתל-אביב.

האשם מחאמיד: אני כן מגנה כפי שגיניתי כל הזמן כל פגיעה באנשים חפים מפשע בכל מקום בעולם ובמזרח התיכון, בין שאלה יהודים או פלסטינים, ישראלים או מי שיהיו.

האשם מחאמיד: אני מגנה כל פגיעה באנשים חפים מפשע, ואני שולח תנחומים למשפחות.

האשם מחאמיד: תמיד, גברתי היושבת-ראש, הזהרתי ואמרתי, שייאוש ומרירות וחוסר תקווה מביאים לפעולות ולאקטים של ייאוש שהם לא רצויים ולפעמים מתועבים.

האשם מחאמיד: הייאוש מביא למצב כזה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, צפיתי במה שהיה במסגד חסן-בק ביפו, ואיחלתי לעצמי משטרה כזאת.

האשם מחאמיד: אמרתי שיש שני סוגים של משטרה, משטרה לטיפול בערבים כאילו הם אויבים, אפילו בלי "כאילו", ומשטרה לטיפול ביהודים מתפרעים.

האשם מחאמיד: שפריץ של מים לא ראיתי, גז לא ראיתי.

האשם מחאמיד: אני לא מתומכי הגז ואני לא מתומכי כדורי הגומי ולא מתומכי כדורים חיים, אבל למה שאני אהיה כתובת לכדורים חיים, כשלעומתי יש מתפרעים ביפו עלא כיפאכ, מתפרעים בחופשיות, תוקפים מסגד ואנשים שמתפללים במסגד, והמשטרה לא נוקפת אצבע.

האשם מחאמיד: לא נוקפת אצבע.

חיים כץ: ואף אחד מהמסגד לא זרק אבנים?

חיים כץ: המסכנים לא זרקו אבנים, היו "פודלים" שם.

חיים כץ: תאמין לי, רק "פודלים" היו שם, אף אחד לא זרק שם אבן.

נחמה רונן: חבר הכנסת כץ.

האשם מחאמיד: חבר הכנסת כץ, אם הייתי, חס וחלילה – ואני לא כזה – תוקף בית-כנסת, או הייתי סתם מתפרע או סוגר כביש, אני יודע מה היתה התוצאה, ולכן אני חושב, שלוועדת-אור אין מה לעשות, היא צריכה להפסיק את הדיונים משום שהממצאים כבר ברורים.

האשם מחאמיד: הממצאים ברורים, שהמשטרה יורה בערבים כיוון שהם ערבים ואין צורך בחקירה.

האשם מחאמיד: אין צורך בוועדת חקירה.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני, משפט אחרון.

האשם מחאמיד: תמיד אמרתי שייאוש מביא לגיהינום.

האשם מחאמיד: אני שמח על הסכם הפסקת האש, דוח-מיצ'ל או כל הצעה אחרת, אבל, גברתי היושבת-ראש, זה אספירין, זה כדור הרגעה.

האשם מחאמיד: מה אחרי הפסקת האש?

האשם מחאמיד: מה יבוא?

צבי הנדל: להעיף את ערפאת.

האשם מחאמיד: השאלה שצריכים לענות עליה היא, האם יש פתרון צבאי?

האשם מחאמיד: אנחנו יודעים שאין.

האשם מחאמיד: אין פתרון צבאי בכוח, אנחנו יודעים.

מיכאל קליינר: רק פתרון צבאי.

האשם מחאמיד: אין, אתה יודע.

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים.

האשם מחאמיד: אין, אתה יודע.

האשם מחאמיד: אתה חבר באותה ועדה שאני נמצא בה, ואנחנו יודעים שאין פתרון צבאי לעולם.

האשם מחאמיד: לעולם.

מיכאל קליינר: רק להעיף אותם לתוניס; להחזיר לתוניס את הרוצחים של הילדים, רק לתוניס.

נחמה רונן: חבר הכנסת מחאמיד, אני מבקשת לסיים.

נחמה רונן: משפט אחרון, בבקשה.

נחמה רונן: חבר הכנסת קליינר, תאפשר בבקשה לחבר הכנסת מחאמיד לסיים את דבריו.

נחמה רונן: תודה רבה.

האשם מחאמיד: גברתי, משפט אחרון.

האשם מחאמיד: אני אדלג על המון דברים שיש לי לומר ובשלוש דקות אי-אפשר לומר אותם.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, בלי ללכת להסדר קבע, כל הפסקת אש יהיה לה קץ בשלב כלשהו, היא לא יכולה להימשך לעד ובלי סוף.

האשם מחאמיד: מתברר, גברתי היושבת-ראש, שהשלום הוא הערובה היחידה לשלום אישי, לביטחון אישי ולביטחון כללי.

האשם מחאמיד: שלום לכל העמים באזור, אין דרך אחרת.

האשם מחאמיד: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

מיכאל קליינר: ואין שלום כי ערפאת – – – להצעות של ברק.

נחמה רונן: הדובר הבא, חבר הכנסת דוד מגן– אינו נמצא.

נחמה רונן: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אמנון כהן.

נחמה רונן: אחריו – חברי הכנסת אברהם הירשזון, מוחמד ברכה וזבולון אורלב.

נחמה רונן: חבר הכנסת כהן, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

אמנון כהן: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, ראשית ברצוני לשלוח את תנחומי למשפחות השכולות ולאחל החלמה מהירה לפצועים, שיחזרו במהרה לביתם ולחיק משפחתם.

אמנון כהן: בקול זעקה רמה ומרה אני מצרף את קולי לעם ישראל בכלל ולהורים השכולים בפרט, אשר שכלו את יקיריהם, בנים ובנות, בהם תלמידי בית-ספר צעירים ורכים, אשר נהרגו בפיגוע הנפשע בליל שבת במועדון ה"דולפינריום" בתל-אביב.

אמנון כהן: ואני שואל: עד מתי?

אמנון כהן: עד מתי יהיה דמנו הפקר?

אמנון כהן: עד מתי נחריש מול הטרור הפלסטיני?

אמנון כהן: עד מתי נספיד את אזרחינו, גברים, נשים וילדים?

אמנון כהן: עד מתי נאמר: מה יאמרו הגויים?

אמנון כהן: מתי נאמר די לצרותינו?

אמנון כהן: עברנו פיגוע קשה מאוד, ששום מדינה לא יכולה להרשות לעצמה לעבור עליו לסדר, ובוודאי לא מדינת ישראל, שכבר הגיעה לקצה גבול הסבולת שלה.

אמנון כהן: הכרזנו על הפסקת אש, ומה קיבלנו בתמורה בימים אלה?

אמנון כהן: – המשך אין-ספור של פיגועים, בהם עשרות הרוגים ומאות פצועים.

אמנון כהן: האם לזה ייקרא הפסקת אש?

אמנון כהן: זהו מתכון לכרסום בכוח ההרתעה שלנו.

אמנון כהן: מדיניות ההבלגה של מדינת ישראל כשלה ולא השיגה את מטרתה.

אמנון כהן: שילמנו על כך מחיר דמים כבד.

אמנון כהן: הושטנו יד ארוכה לשלום למנהיג הרשות יאסר ערפאת ולעמו, אולם פעולות הטרור לא הופסקו.

אמנון כהן: החשש והספק מול הבלתי-ידוע אכן מכרסמים בעם ישראל.

אמנון כהן: אזרחים פוחדים לצאת לרחובות, חוששים להגיע לאירועים ולכנסים, שמא הם או יקיריהם יהיו הבאים בתור.

אמנון כהן: למעשה היום כל הארץ חזית.

אמנון כהן: אין הבדל בין היהודים הגרים ביש"ע, בנתניה, בחדרה או בתל-אביב.

אמנון כהן: כמיליון עולים באו ארצה מברית-המועצות ומארצות אחרות מאז גל העלייה הגדול, תרומה עצומה למדינת ישראל, אשר שינתה עקב כך את דמותה, כוחה וחוסנה.

אמנון כהן: חלק לא מבוטל מהעולים סבלו בארצות מוצאם מגלי אנטישמיות קשים, וכל תקוותם היתה להגיע אל מדינת היהודים – –

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים.

אמנון כהן: לפחות תני לי כמו שנתת לחברי הקודם.

נחמה רונן: לחברך הקודם לא הפסיקו להפריע ולכן אני שומרת על זכויותיו, אבל יש פה רשימה של 60 דוברים.

נחמה רונן: אני מבקשת מאדוני משפט סיום.

אמנון כהן: אני כבר מסיים.

אמנון כהן: – – מדינה משגשגת ופורחת, והעולים רצו לחיות כאן חיים טובים כיהודים גאים.

אמנון כהן: דומה כי תקוותם נגוזה.

אמנון כהן: העלייה הגדולה, בדומה לתושבי הארץ, משלמת גם היא מחיר כבד למען מדינת ישראל.

אמנון כהן: בניה החיילים נופלים בידי המחבלים, ילדיה הרכים נפגעים ונהרגים בפיגועי טרור, וכל מחשבתם כעת היא כיצד לשמור את ילדיהם מפני מכת המוות המאיימת בכל מקום ואתר במדינת ישראל.

אמנון כהן: מטרת הטרור הפלסטיני הינה קטל חסר הבחנה של אזרחים תמימים וחפים מפשע.

אמנון כהן: הטרור הזה מאיים על יציבות האזור כולו.

אמנון כהן: אין למדינת ישראל להתפשר על הטרור, אלא חלה עליה החובה לפעול להגנה מרבית על חיי אזרחיה.

נחמה רונן: משפט אחרון, אדוני, בבקשה.

אמנון כהן: אשר על כן, עלינו לעשות כל מה שביכולתנו לפעול מהר, מייד, בכל דרך אפשרית.

אמנון כהן: אכן הגיעו מים עד נפש.

אמנון כהן: משפט אחרון.

אמנון כהן: אם ממשלת ישראל לא תפעל בהתאם, ייווצר, חלילה, מצב שאזרחי ישראל הם אלה שייקחו את המושכות לידיהם.

אמנון כהן: אז נהיה עדים למהומות ולהתפרעויות ולהתקפות שלוחות רסן של תושבי ישראל נגד ערביי ישראל, בדומה להתקפה על מסגד חסן-בק ביפו.

אמנון כהן: הדו-קיום הישראלי-הערבי בארץ יופר, עד אשר נגיע, חלילה, למלחמת אזרחים.

נחמה רונן: תודה רבה.

אמנון כהן: יש להכין, ומייד, תוכנית רחבת היקף אשר חייבת לעמוד במבחן המציאות בימים הקרובים, ואני סומך על ראש הממשלה ועל שאר מקבלי ההחלטות שאכן יעשו זאת – –

נחמה רונן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: – – ויפה שעה אחת קודם.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת כהן, שמשפט אצלו מבחינה תחבירית זה משהו ארוך ביותר.

נחמה רונן: בדרך כלל ברגע שלוקחים נשימה, נגמר המשפט, אבל, תודה רבה.

נחמה רונן: נעבור לחבר הכנסת אברהם הירשזון; איננו.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה; איננו.

נחמה רונן: בבקשה, חבר הכנסת זבולון אורלב.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת חיים רמון, ואם הוא לא יהיה – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי גם אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות השכולות, לאחל ברכת החלמה מהירה ורפואה שלמה לפצועים, להעריך מאוד את פעולות בתי-הספר – שהרי הנפגעים, גם ההרוגים וגם הפצועים, מרביתם תלמידות ותלמידי בתי-ספר, בעיקר מחבר העמים – ומאוד מאוד להעריך את פעולת המנהלים והמורים.

זבולון אורלב: זוהי תקופה של מאבק שהמדינה לא ידעה שנים רבות.

זבולון אורלב: מחדש קמים עלינו לכלותנו ולנסות להכניע אותנו ולהכריח אותנו להגיע להסכמים שאיננו יכולים להשלים אתם.

זבולון אורלב: בתקופה כזאת חשוב מאוד להיות מאוחדים.

זבולון אורלב: המבחן בהתנהגות הלאומית צריך להיות מה תורם למאבק הלאומי, מה מפחית ממנו, מה מחזק את המאבק ואת מדינת ישראל ומה, חס וחלילה, מחליש.

זבולון אורלב: אין ספק בעיני שמדינת ישראל חייבת לפעול צבאית ומבצעית נגד ערפאת, נגד הרשות, נגד הארגונים, נגד כל מי שיש לו יד ורגל במלחמה המתנהלת כנגד מדינת ישראל.

זבולון אורלב: לא מפני שמדינת ישראל ששה אלי קרב.

זבולון אורלב: רבותי, ערפאת נלחם מפני שהוא חושב שיוכל להשיג בכוח את מה שהוא חושב שלא יוכל להשיג ליד שולחן המשא-ומתן.

זבולון אורלב: מדינות ערב שעשו אתנו הסכמים, מצרים וירדן, עשו זאת לא מאהבת הציונות, אלא משיקוליהן, לאחר שהגיעו למסקנה שאי-אפשר להכניע את מדינת ישראל באופן צבאי.

זבולון אורלב: ערפאת, מסיבות הידועות לו – אולי גם בהשפעת הבריחה מלבנון – החליט שהוא מיצה את המשא-ומתן ומכאן ואילך יגיע להישגים צבאיים.

זבולון אורלב: לכן, אין ברירה, וזוהי מלחמת אין ברירה.

זבולון אורלב: מדינת ישראל חייבת לפעול צבאית כדי להבהיר לערפאת שצבאית זה לא ילך.

זבולון אורלב: שאל אחד מחברי הכנסת מהסיעות הערביות: ובכן, מה תוכנית הממשלה?

זבולון אורלב: אני, כידוע, אינני שייך לממשלה, לפחות לא בשלב הזה, אבל אני יכול לומר, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שבראש ובראשונה, כדי שיהיה בכלל רקע של דיבורים, צריך להוציא לערפאת מהראש את האופציה הצבאית.

זבולון אורלב: ואת זה ניתן לעשות – – –

עסאם מח'ול: בואו נוציא אותה כולנו.

זבולון אורלב: את זה ניתן לעשות – – –

טלב אלסאנע: משני הצדדים.

זבולון אורלב: מדינת ישראל לא פתחה במלחמה נגד הפלסטינים, ואל תערבב את היוצרות.

נחמה רונן: אנחנו לא פותחים עכשיו בדיאלוג.

זבולון אורלב: מי שפתח במלחמה זה הפלסטינים.

נחמה רונן: בבקשה לסיים.

זבולון אורלב: רבותי, אל תחליפו את היוצרות.

טלב אלסאנע: – – – לא משנה מי פתח.

טלב אלסאנע: זאת מלחמה.

טלב אלסאנע: צריך להוציא את זה מהראש לשני הצדדים.

טלב אלסאנע: לשניהם.

נחמה רונן: חבר הכנסת אורלב.

יגאל ביבי: – – –

טלב אלסאנע: לשני הצדדים צריך להוציא.

נחמה רונן: חבר הכנסת אלסאנע, אנחנו לא פותחים בדיאלוג עכשיו.

נחמה רונן: הערת את הערתך.

עסאם מח'ול: – – –

זבולון אורלב: מדינת ישראל חייבת להבהיר לפלסטינים ולהביא אותם להכרה שבכוח הנשק זה לא ילך.

טלב אלסאנע: – – –

נחמה רונן: חבר הכנסת אלסאנע, חבר הכנסת אלסאנע, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

האשם מחאמיד: אין – – – צבאיות.

האשם מחאמיד: אין.

נחמה רונן: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

זבולון אורלב: העם היהודי יודע להתגונן, העם היהודי יודע להגן על מדינת ישראל, העם היהודי יודע להילחם, ורק אחרי שערפאת, ואולי גם כמה מחברי הכנסת כאן, יבינו שבכוח זה לא ילך, רק אז אפשר יהיה לחזור ולדבר.

טלב אלסאנע: – – –

נחמה רונן: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה.

זבולון אורלב: זאת התוכנית של העם היהודי.

זבולון אורלב: להילחם ולעמוד על נפשו.

זבולון אורלב: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת זבולון אורלב.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת חיים רמון; לא נמצא.

נחמה רונן: חברת הכנסת – – –

חיים רמון: למה לא נמצא?

חיים רמון: את מסתכלת ישר.

נחמה רונן: אה.

נחמה רונן: סליחה, חבר הכנסת רמון, בבקשה.

נחמה רונן: הסתכלתי לפני דקה ולא היית.

נחמה רונן: אני מתנצלת.

נחמה רונן: בבקשה.

חיים רמון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בליל שבת, בעת ששמענו את ה"בום" שבעקבותיו נרצחו 20 נערים ונערות, רובם זה מקרוב באו, רובם תלמידי בית-ספר, רובם כאלה שבאו לכאן על מנת לבנות חיים חדשים, חיים של תקווה, של חלומות נעורים – החלומות הללו התנפצו בדקה אחת על-ידי חלאת המין האנושי, על-ידי ארגונים רצחניים, אשר הביאו את השנאה לרמה מפלצתית שאין נמוכה ממנה.

חיים רמון: הצרה היא, שקשה מאוד, כמעט בלתי אפשרי, למנוע לחלוטין אירועים מזוויעים ומצמררים מן הסוג הזה.

חיים רמון: ודאי לא בעתיד הקרוב.

חיים רמון: אני שולח מפה תנחומים לכל המשפחות.

חיים רמון: ,

חיים רמון: שאני מקווה מאוד שהרשויות והארגונים – ויש ארגונים כאלה – לא יהיו אתן רק בימים הראשונים לאחר הטרגדיה, אלא נהיה אתן לאורך החודשים ולאורך השנים הבאות, כי אין ציבור שנזקק יותר לסיוע הזה.

חיים רמון: אני רוצה לומר לחברי הכנסת, שנדמה לי שלמדנו בחודש האחרון את חוכמת הפעלת הכוח ואת חוכמת אי-הפעלת הכוח.

חיים רמון: לפני למעלה משבועיים היה פיגוע בנתניה, פיגוע התאבדות, וחמישה אזרחים נהרגו.

חיים רמון: זמן קצר לאחר מכן הפעלנו מטוסי 16-F.

חיים רמון: הפעולה לא סייעה כהוא זה במלחמה בטרור, אותה הפצצה לא סייעה בכלום.

חיים רמון: שבועיים לאחר מכן אירע הפיגוע המצמרר והמזוויע.

חיים רמון: כאן איימנו בהפעלת הכוח.

חיים רמון: האצבע היתה על ההדק, היא לא לחצה, והיא הביאה לאיזו הפסקת אש, רופפת, שבירה מאוד.

חיים רמון: אבל דווקא האיום בהפעלת כוח, דווקא אי-הפעלת הכוח הביאה לתוצאה שמונעת קורבנות, בעוד הפעלת כוח לפני שבועיים בצורה לא מושכלת, יצרית, מהבטן, והלחיצה על ההדק הלא-נכון, במקום הלא-נכון, בזמן הלא-נכון, לא מנעה, אלא להיפך, גרמה לנו לא להביא לכך שתיפסק האש במידה כלשהי.

חיים רמון: ולכן, כשאנחנו מדברים אל הציבור, צריך להביא את הדברים בחשבון.

חיים רמון: ואני מבין את התחושות, מה זה אני מבין?

חיים רמון: אני חלק מהתחושות, וברגע שזה קורה אני רוצה לעשות את הדברים הכי גרועים, כי זו התחושה הטבעית, האנושית, שבאה מהלב ומהבטן, אבל בשביל זה יש גם ראש.

חיים רמון: למנהיגים צריך להיות בראש ובראשונה ראש ופחות בטן.

חיים רמון: לכן הם נבחרו.

חיים רמון: מה שמותר לציבור אסור לקברניטים.

חיים רמון: נדמה לי שהעובדה שהקברניטים למדו לקח מהפעלה לא נכונה של כוח תוך זמן קצר צריכה לעודד את כולנו, וצריכים לברך על כך.

חיים רמון: זה לא אומר שלא נשתמש בכוח.

חיים רמון: צריך לדעת מתי, איך, איפה, נגד מי, תוך שילוב הממד המדיני.

חיים רמון: הממד המדיני זה לא איזה דבר ערטילאי.

חיים רמון: תפעול, תמיכה מדינית וגיוס מדיני בסופו של דבר מביאים להפסקת אש ולהידברות.

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים.

חיים רמון: אני רוצה לסיים בשלושה משפטים.

חיים רמון: לא ארחיב, כי אדבר על כך ביום רביעי.

חיים רמון: אני רוצה לומר משהו לכל נביאי השקר החדשים-הישנים, שמודיעים לנו שיש להם פתרון קסם לטרור ושהם יודעים שבאמצעות הכוח הם יביאו לקץ הטרור.

חיים רמון: אני קורא לציבור לא להאמין להם, לא להאמין לאשליות שהם מפזרים, לא ללכת שולל אחרי הכזבים שהם מנסים למכור לציבור.

חיים רמון: אין דבר כזה.

חיים רמון: אין דבר כזה.

חיים רמון: אפשר לצמצם טרור, אבל בסופו של דבר מציאות בוסנית של ערבוב של יהודים בתוך פלסטינים, פלסטינים בתוכנו, התנחלויות בכל מקום ומקום, וערבוב של עשרות אלפי פלסטינים שמגיעים לתוכנו ואנחנו מגיעים לתוכם, היא מציאות שמביאה לטרור, ואי-אפשר למנוע את הטרור הזה.

חיים רמון: רק הפרדה בינינו לבינם ורק גבול יביא בסופו של דבר גם להפחתה ניכרת בטרור, גם אם הוא לא יהיה מוסכם בתחילת הדרך.

נחמה רונן: תודה רבה.

יגאל ביבי: ואני איפה אהיה?

חיים רמון: אגיד לך איפה אתה תהיה.

נחמה רונן: משפט אחרון, חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: אתה רוצה לשאול?

חיים רמון: אגיד לך איפה אתה תהיה.

נחמה רונן: סליחה, סליחה.

נחמה רונן: חבר הכנסת רמון, משפט אחרון, ובלי לענות לחבר הכנסת ביבי.

חיים רמון: חבר הכנסת ביבי, ביום רביעי יש לי עשר דקות שבהן אדבר רק על העניין הזה.

חיים רמון: אני אשמח מאוד אם תבוא ביום רביעי לדיון ואז אגיד לך בדיוק איפה אתה תהיה.

חיים רמון: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת חיים רמון.

נחמה רונן: אחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

נחמה רונן: בבקשה.

נחמה רונן: אחריה – חבר הכנסת אליעזר כהן, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

יגאל ביבי: – – –

נחמה רונן: סליחה, חבר הכנסת ביבי, אני מבקשת לאפשר לחברת הכנסת סולודקין לדבר.

נחמה רונן: בבקשה, גברתי.

מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בשמי ובשם סיעתי, ישראל בעלייה, אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות השכולות ולאחל החלמה מהירה לפצועים, ובמיוחד לאלה שנאבקים על חייהם.

מרינה סולודקין: קודם כול, אני רוצה לומר שבאסון זה אנחנו רואים את הפנים היפות של מדינת ישראל, חן, חסד ורחמים, מתנדבים ורצון לעזור.

מרינה סולודקין: רואים את זה בגדול.

מרינה סולודקין: אבל אני צריכה להדגיש, שגם את הפנים המכוערות של הפוליטיקה הישראלית אנחנו רואים באסון שקרה בתל-אביב.

מרינה סולודקין: אני מתכוונת לוויכוח סביב הקבורה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, שיש כאלה שלא יודעים, שמשנת 1997 יש פתרון לקבורה של זכאי חוק השבות, בני משפחה של משפחות יהודים.

מרינה סולודקין: את הפתרון הזה נתנו משרד הקליטה, משרד הדתות והרבנות הראשית.

מרינה סולודקין: משנת 1997 יש בבתי-הקברות היהודיים חלקות לזכאי חוק השבות, ויש גם קבורה חילונית בקיבוצים ובבתי-קברות אלטרנטיביים.

מרינה סולודקין: לכן, לרקוד על הדם וכל הזמן לדבר או על פרשת דרעי, או על חילונים נגד דתיים – אני חושבת שזה לא המקום, זה לא יפה, וזה גם לא נותן תחושה של יציבות ושל נורמליות, שצריכה להיות בארץ ברגעים הקשים האלה.

מרינה סולודקין: אני רוצה גם לציין שאני רואה ליקויים גדולים בהסברה הישראלית.

מרינה סולודקין: כיוצאי ברית-המועצות ראינו את המעשה הזוועתי הזה, שמחבל בחר תור של נשים, לעמוד בתוך הנשים ולפוצץ נשים.

מרינה סולודקין: ואני לא שמעתי בהסברה שלנו דברים על כך.

מרינה סולודקין: האסלאם הפונדמנטליסטי שמערב נשים בלחימה הוא יותר גרוע מהמאפיה האיטלקית ומהמאפיה האמריקנית.

מרינה סולודקין: אם האסלאם הפונדמנטליסטי מאפשר לעצמו התנהגות כזאת, אז הם איבדו צלם אנוש.

מרינה סולודקין: לכן, התגובות שלנו צריכות להיות בהתאם, שכן הם איבדו צלם אנוש.

מרינה סולודקין: אני גם רוצה לומר לכם, שבמדינה שלנו אוהבים מאוד לדבר על שסעים, על מגזרים, על חוסר אחדות ועל פילוגים.

מרינה סולודקין: ברגע של אמת יש אחדות, יש עם ישראל, יש מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: מהבמה הזאת אני קוראת לאחדות, לאיפוק ולסובלנות בין כולנו, כדי שנהיה אמיצים ונחושים במה שעוד מצפה לנו.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

נחמה רונן: הדובר הבא – חבר הכנסת אליעזר כהן.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

נחמה רונן: שלוש דקות, אדוני.

אליעזר כהן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אתמול היה יום נורא.

אליעזר כהן: כמה מאתנו נפגשו בין לוויה ללוויה בבית-הקברות.

אליעזר כהן: אני שולח בשמי ובשם המפלגה שלי, ישראל ביתנו – האיחוד הלאומי, תנחומים למשפחות השכולות.

אליעזר כהן: יש לי פה הרשימה הנוראית של הנרצחים.

אליעזר כהן: אני שולח איחולי בריאות והחלמה לחולים.

אליעזר כהן: השבוע שעבר היה שבוע נורא.

אליעזר כהן: הוא החל בהרג ישראלים בכבישי ישראל, שמשום-מה נטו לשכוח אותם בגלל הפיגוע הנוראי, ונסתיים בהרג של 20 נערים ונערות.

אליעזר כהן: כבישי ישראל ייפתחו ובתי-השמחה יחזרו להתמלא.

אליעזר כהן: היום נזכיר בצער את הנופלים ונבטיח להם כי למענם נמשיך לפתח את הארץ הזאת כמדינה יהודית פורחת ומשגשגת.

אליעזר כהן: בכך ננצח כל אויב.

אליעזר כהן: על אזרחי ישראל להחזיק מעמד.

אליעזר כהן: לראש הממשלה אולי אין זמן לדבר אתם.

אליעזר כהן: הדברים נראים רע, רע מאוד.

אליעזר כהן: רבים מתלוננים וחוששים לחייהם ולחיי ילדיהם.

אליעזר כהן: זה לא זמן לקלישאות.

אליעזר כהן: המצב חמור.

אליעזר כהן: אבל אין זה זמן להיכנע, או לפחד.

אליעזר כהן: הרבה מהתופעות הן מלאכותיות.

אליעזר כהן: אנו לא נפחד, מפני שהפחד הוא עונש, ועונש מוחלט, הוא עוצר את החיים וכל דבר טוב בהם.

אליעזר כהן: אנחנו נחיה, אנחנו חיים, והחיים חזקים מהכול.

אליעזר כהן: אנחנו אוהבים את החיים ולא מפחדים.

אליעזר כהן: כן, אנו במלחמה.

אליעזר כהן: אין זה טרור, זו הפוגה במלחמה.

אליעזר כהן: אבל כמה שזה נשמע משונה, זו "מלחמה טובה", במובן זה שהיא נכפתה עלינו.

אליעזר כהן: עשינו כל שיכולנו כדי למנוע אותה, ומעל לכול – כל מה שחי צריך להילחם על חייו, על הישרדותו, ואנחנו במלחמת הישרדות כאן, במדינתנו.

אליעזר כהן: אנו חייבים לחיות כאזרחים חופשיים בארצנו, מפני שיש לנו משפחות, אבות ובנים, ילדים ונכדים.

אליעזר כהן: אנחנו נשרוד בגלל רצוננו לחיות, ולחיות כאן כעם יהודי בארצו.

אליעזר כהן: ויש עוד חדשות טובות.

אליעזר כהן: אנחנו כאן הצד החזק.

אליעזר כהן: עד כה לא היינו, מפני שישנו.

אליעזר כהן: היינו בשינה עמוקה, בחלום של שלום, לא מאוחדים, מפני שלא רצינו להילחם מלחמה מיותרת, מפני שהיינו עסוקים בחיים הטובים ולא היינו פנויים לזכור כי עלינו להילחם מפעם לפעם כדי לחיות.

אליעזר כהן: ועכשיו הכול נגמר, כולנו יחד.

אליעזר כהן: לא נאט את חיינו כדי לא לפגוע בשלווה הקוסמית.

אליעזר כהן: אנחנו כאן ואנחנו נשארים כאן.

אליעזר כהן: אם רוצים לעצור אותנו – בבקשה, תנסו לעשות זאת כשאנחנו ערים ומוכנים.

אליעזר כהן: ייתכן שיהיו לנו עוד כמה ימים רעים לפנינו, אבל יש כבר כמה דברים טובים בדרך.

אליעזר כהן: קחו נשימה עמוקה.

אליעזר כהן: הייתי בארץ הזאת כנער במלחמת השחרור, כלוחם במבצע "קדש", במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.

אליעזר כהן: הייתי שם.

אליעזר כהן: היו לנו זמנים קשים מאוד, קשים לא פחות.

אליעזר כהן: הצעירים היום פשוט לא הכירו אותם.

אליעזר כהן: עלינו להיות חזקים ומאמינים.

אליעזר כהן: עלינו לעמוד חזקים.

אליעזר כהן: זו הפקודה המוטלת עלינו, אזרחי ישראל, ישראלים שחרדים לישראל ולעם היהודי בה.

אליעזר כהן: אנו יודעים מי האויב.

אליעזר כהן: אנו נכה בו.

אליעזר כהן: איש לא יוכל לנו בכוח.

אליעזר כהן: כך זה היה בעבר, כך זה יהיה גם בעתיד.

אליעזר כהן: לא טרוריסטים ולא שהידים יוכלו לנו, לא שנאה ולא הטפה לה.

אליעזר כהן: נכון, יש צער וכאב בימים אלה, אולם מובטח כי נתגבר ונצא מהמצב הזה רק חזקים יותר.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת כהן.

נחמה רונן: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה, שלוש דקות.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת דוד לוי, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מצרף את תנחומי בשמי ובשם חרות – התנועה הלאומית, למשפחות השכולות, ומאחל החלמה לפצועים.

מיכאל קליינר: הפסקת האש החלקית הנוכחית היא מלכודת דבש.

מיכאל קליינר: ערפאת חוכך ידיים בלשכתו ואיננו מצליח להסתיר את החיוך שמתחת לזיפים.

מיכאל קליינר: אנשיו טופחים לו על השכם ומעריכים את תכמנותו:

מיכאל קליינר: תראו איך הממזר הזקן מצליח לשטות פעם אחר פעם בישראלים המטומטמים האלה ובעולם כולו, כך הם אומרים.

מיכאל קליינר: ממשלת ישראל "פספסה" עיתוי מזהיר להכות בפלסטינים מכה ניצחת ולנצח במערכה כשהעולם נושף בעורפנו ברוח גבית ולא ברוח נגדית.

מיכאל קליינר: הטבח ב"דולפינריום" היה הקש ששבר את גב הציבור הישראלי, וקש ששבר גם את גב ההתנגדות הכלל-עולמית לישראל.

מיכאל קליינר: כל מדינה מערבית מתוקנת מבינה את האיום של הטרור האסלאמי הפונדמנטליסטי גם עליה.

מיכאל קליינר: כל אזרח נורמלי של העולם מבין, שערפאת הוא רוצח ילדים סדרתי, הטובח בהם כדי להשיג הישגים מדיניים, ולכן הוא נופל בקטגוריה של טרוריסט ולא בקטגוריה של לוחם חופש.

מיכאל קליינר: אולי שמעון פרס הוא הגורם האחרון במערב שחושב שקשה לשכנע מישהו בעולם שערפאת טרוריסט.

מיכאל קליינר: הפסקת האש עכשיו עלולה לגרור את ישראל חזרה לתהום של דוח-מיצ'ל, הדוח שאם ערפאת יקבל ויקיים יחזיר אותו לבמה המדינית כפרטנר, הדוח שמעניק לערפאת פרס על רצח הילדים ב"דולפינריום", שנותן לו על מגש של כסף הקפאה של ההתנחלויות כמחווה על שהוא מועיל בטובו באופן זמני לא להרוג בילדינו.

מיכאל קליינר: אריק שרון עדיין לא קולט, שעם ישראל בחר בו כדי שישיב מלחמה, כדי שיחלץ אותנו מתהומות אוסלו, כדי שיהיה לו עוז הרוח להקים ועדת חקירה ממלכתית על אסון אוסלו.

מיכאל קליינר: עם ישראל רוצה נקמה, ובצדק.

מיכאל קליינר: בלי נקמה ובלי להכאיב לאויב אנחנו מחנכים אותו לחשוב שיש לנו כושר ספיגה, רק כושר ספיגה, ואין לנו הכוח להחזיר ולהשיב מלחמה שערה.

מיכאל קליינר: צריך נקמה, צריך אותה עכשיו.

מיכאל קליינר: אסור לחכות לערפאת, אסור לספק לו זמן לתירוצים.

מיכאל קליינר: ערפאת פסול, ערפאת הוא ממשיכו של היטלר, ערפאת הוא נאצי מודרני.

מיכאל קליינר: אסור לנהל אתו משא-ומתן.

מיכאל קליינר: אסור להידבר אתו עכשיו.

מיכאל קליינר: צריך לחסל אותו ולסלק את אלפי המחבלים שהביא.

מיכאל קליינר: מקומם במדינת הטרור ולא באוטונומיה.

מיכאל קליינר: ישראל צריכה ליזום ועידה עולמית ללוחמה בטרור ולהיות גורם מוביל בעולם בחיסולם של ארגונים שבשבילם רצח של חפים מפשע הוא מכשיר לקידום מטרות פוליטיות, הוא לחם חוק.

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים.

מיכאל קליינר: צריך לחסל אותו ולהפסיק להידבר עם גורמים שמשתמשים בתעמולת כזב כאילו אנחנו זורקים סוכריות מורעלות בעזה כדי להרעיל ילדים, וגם בתעמולה כאילו אנחנו רצחנו את פייצל חוסייני בגז מורעל, שנזרק עליו ועל חבר הכנסת אחמד טיבי, שאני דווקא רואה אותו יושב כאן ונראה בבריאות טובה ושלמה.

נחמה רונן: תודה רבה.

מיכאל קליינר: מי שאלה דרכיו ואלה שיטותיו, הוא לא פרטנר.

מיכאל קליינר: צריך לדבר אתו רק דרך הכוונת.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת קליינר.

נחמה רונן: חבר הכנסת דוד לוי, בבקשה.

האשם מחאמיד: – – –

נחמה רונן: שלוש דקות, בבקשה, אדוני.

נחמה רונן: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אני מבקשת לאפשר לחבר הכנסת דוד לוי לשאת את דבריו.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא אגזים אם אומר, שבזמן האחרון הפרוטוקולים של הכנסת מלאים תנחומים.

דוד לוי: כפסוקו של יום אנחנו עולים כל שבוע ואומרים דברי ניחומים למשפחות שיקיריהן נרצחו בדם קר.

דוד לוי: עד מתי?

דוד לוי: כן, אדוני ראש הממשלה, עם כל הכבוד, השאלה המתבקשת היום היא: עד מתי?

דוד לוי: ואומר זאת מעל במה זו אל כתובת אחת ויחידה, אל ראש הממשלה: עד מתי?

דוד לוי: שאלה זו בוקעת מלבו של כל אזרח במדינה הזאת.

דוד לוי: אי-אפשר לקבל את הלקסיקון החדש של הממשלה הזאת, המשותפת הזאת, לקסיקון שהוא כל כולו ביטוי של בלבול, של חוסר אונים, של אובדן דרך: איפוק זה כוח, המתנה זו תבונה, ספיגה זו טקטיקה, וכו' וכו'.

דוד לוי: עייפנו.

דוד לוי: מתי תלמד הממשלה הזאת לקרוא את העם?

דוד לוי: להטות אוזן לאזרחי המדינה, השואלים: עד מתי?

דוד לוי: האם זאת מדיניות?

דוד לוי: הרי ברור שאין לה מדיניות.

דוד לוי: הציבור שתמך בראש הממשלה ידע, שלפחות בעניין אחד, בעניין הביטחון, הוא לא יבליג.

דוד לוי: שפיכת דם של ישראלים על-ידי טרוריסטים לא תנוקה, ואנחנו עומדים תוהים ושואלים, אנה אנו באים בדבר המרכזי, הבטחת הביטחון לאזרחי המדינה?

דוד לוי: זה לא עניין של נקמה.

דוד לוי: זה לא עניין של תגובה.

דוד לוי: כל המושג הזה של הפסקת אש בשקר יסודו.

דוד לוי: הוא לראשונה נשמע – נכונות לספוג.

דוד לוי: זה לא בין שתי מדינות, גברתי היושבת-ראש, שיש התלקחות, שיש מלחמה וצד אחד, כדי לבחון את הכוונה של הצד השני, מקבל על עצמו להפסיק אש.

דוד לוי: זה לא דומה, גם לא משל הוא.

דוד לוי: זו הודעה והודאה שישראל סופגת ועוברת לסדר-היום.

דוד לוי: הרי לכל בר-דעת היה ברור, שלאחר שהממשלה עוברת לסדר-היום, היא לא תוכל לפעול בלי שהיא תואשם לאחר מכן שהיא המפירה את הפסקת האש.

דוד לוי: זה המלכוד.

דוד לוי: האם טחו עיניה מראות לאן היא מידרדרת?

דוד לוי: היא מידרדרת למצב שבו התנאים של הצד השני הם שיתקבלו.

דוד לוי: התנאים שלה?

דוד לוי: איזה?

דוד לוי: על הפסקת אש שהיא מקיימת חד-צדדית?

דוד לוי: אילו תנאים?

דוד לוי: הרי היא נכנעה ללא תנאים.

דוד לוי: אילו תנאים?

דוד לוי: אני משתומם, אני משתגע.

דוד לוי: היא מחליטה לספוג, לא להגיב, להמשיך.

דוד לוי: דם יהודי נשפך, והיא אומרת "תנאים".

דוד לוי: אילו תנאים?

דוד לוי: היא הטילה על עצמה תנאים, היא מקיימת את ההבלגה, היא סופגת את המכות – היא משדרת לא חולשה, כי אם עיוורון, לצערי הרב.

דוד לוי: לא חשבתי שבמהרה תידרדר ממשלה שכזאת.

דוד לוי: אנחנו שומעים הצהרות והצהרות.

דוד לוי: האחד דמו רותח, השני המעיים שלו מתהפכים, השלישי "אנחנו מזהירים" והרביעי "תחזיקו אותי".

דוד לוי: עוד לא היתה פארסה כזאת בעניין כל כך רציני.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, בעצם שעות אלה – אם ראש הממשלה לא יודע, זה חמור; אם הוא יודע, זה חמור שבעתיים – יושבים ודנים עם ערפאת, שאותו הוא מגדיר כרב-המרצחים, כשקרן פתולוגי, על התנאים שלו.

דוד לוי: האם יודע ראש הממשלה, שהתנאים שלו, הנדונים כעת, דבר ראשון זה קבלת דוח-מיצ'ל כמקשה אחת?

דוד לוי: אם הממשלה מקבלת, שתאמר זאת; אם היא לא מקבלת, אז דנים במקומה.

דוד לוי: אגב, שר החוץ הישראלי הודיע שהיא מקבלת את הדוח במלואו.

דוד לוי: הוא אומר: אל תשמעו לקולות האחרים, אני מוסמך לדבר בשם הממשלה כולה.

דוד לוי: אם זה נכון, תאמרו את האמת, אז תפיקו לפחות הישג.

דוד לוי: בלבול.

דוד לוי: קולות מוזרים בוקעים מן הממשלה הזאת, וקול סותר את רעהו.

דוד לוי: דבר שני – בעקבות ההודעה של יושב-ראש הרשות, הרי שיושבים לדון אתו בימים אלה, בשעות אלה, דבר ראשון, כפי שאמרתי, על דוח-מיצ'ל כמקשה אחת; דבר שני, ערבות בין-לאומית ליישום; דבר שלישי, מנגנון בין-לאומי ונוכחות בין-לאומית כאן באזור.

דוד לוי: האם זה על דעת הממשלה?

דוד לוי: אולי מחוסר דעת היא לא יודעת?

דוד לוי: האם זו דעת ראש הממשלה, או שהגענו למצב שדנים בלי לשאול אותנו?

נחמה רונן: אדוני, אני מבקשת לסיים.

דוד לוי: אני אסיים, האמיני לי.

דוד לוי: האם הממשלה קבעה לעצמה קו?

דוד לוי: האם יש לה תוכנית?

דוד לוי: היום ברור שאין שום תוכנית.

דוד לוי: היא הולכת ומסתבכת מיום ליום.

דוד לוי: אי-אפשר להבליג ולומר, שהישיבה ביחד היא חשובה, היא הדבר הגדול ביותר.

דוד לוי: על מה יושבים ביחד?

דוד לוי: מה הקו של הממשלה?

דוד לוי: העמדות של הצד השני ידועות, האם הממשלה הזאת קבעה לעצמה על מה לוותר, על מה לא לוותר?

דוד לוי: האם היא חוזרת לשיחות או לא חוזרת לשיחות?

דוד לוי: אם היא חוזרת לשיחות, חבל על כל כדור, חבל על כל נפש, חבל על כל אזרח שנופל.

דוד לוי: זהו עיוורון מדיני ולא איפוק.

דוד לוי: לא איפוק.

דוד לוי: זוהי הבלגה חמורה, וככל שנתרגל אליה, כך לא רק ענייננו לא יובן – מי שאומר שהבינו בגלל האיפוק שלנו, שזכינו לאהדה גדולה בעולם, אינו יודע מה הוא סח.

דוד לוי: את יודעת, גברתי, על מה זכינו באהדה?

דוד לוי: על הדם השפוך של הילדים האלה שנרצחו בדם קר.

דוד לוי: תחת הממשלה הזאת דרכי ציון אבלות וערי ישראל מופקרות.

נחמה רונן: תודה רבה, אדוני.

נחמה רונן: הדובר הבא, חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת רן כהן, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ויקטור בריילובסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אפילו היום, אחרי כמה ימים, קשה לדבר על הרצח האכזרי הזה, על ייסורים של מספר לא קטן של משפחות, רוב רובן עולות מברית-המועצות לשעבר, על מה שראיתי בבית-החולים "איכילוב", בבית-הספר "שבח", בהלוויות.

ויקטור בריילובסקי: באותו זמן ראינו ריקודים וחגיגות ברחבי רמאללה ועזה; כנראה יש להם סיבה למסיבה.

ויקטור בריילובסקי: הם הגיעו למטרה – לרצוח כמה שיותר ילדים יהודים.

ויקטור בריילובסקי: בימים האלה אנחנו גם שומעים "תיאורטיקאים", גם בין הפלסטינים וגם בין ערביי ישראל.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו שומעים שכיבוש שווה לטרור, שכאילו יש הצדקה להמשך רצח של ילדים, להמשך של הטרור.

ויקטור בריילובסקי: אני רוצה לשאול, על מה אתם מדברים?

ויקטור בריילובסקי: אנחנו צריכים להזכיר עוד פעם ועוד פעם לכולם את הזכות ההיסטורית שלנו על ארץ-ישראל?

ויקטור בריילובסקי: אנחנו צריכים להזכיר עוד פעם ועוד פעם שהיישוב היהודי קיבל את החלטת האו"ם על חלוקת פלשתין והארצות הערביות דחו את ההחלטה הזאת, וכך היה, וכך נולדה הבעיה של הפליטים?

ויקטור בריילובסקי: אנחנו צריכים להזכיר שמלחמת ששת הימים היתה מלחמה לצורך הגנה עצמית, ותיכף ומייד, לאחר סוף המלחמה, ממשלת ישראל הציעה להחזיר את כל השטחים תמורת הסכם שלום, והתשובה היתה "לא" – "נייט"; שהצעה אחרונה מן הסוג הזה הציע מר ברק בדיוק לפני כשנה וקיבל אותה תוצאה, "לא" – "נייט", פלוס טרור פלסטיני ואינתיפאדה?

ויקטור בריילובסקי: עכשיו המכשול היחיד בדרך לשלום זה סירוב ערפאת להכיר בזכות הקיום שלנו באזור הזה, ואין ולא יכולה להיות שום הצדקה לשום פעולות טרור נגד ישראל.

ויקטור בריילובסקי: אם הפלסטינים מוכנים להכיר בזכות הקיום שלנו באזור הזה, כל ממשלה בישראל תהיה מוכנה להגיע להסדר שלום, סביר, כמובן.

ויקטור בריילובסקי: אם לא, אנחנו צריכים להראות לכל העולם מי הצודק בהתמודדות הזאת ומי לא.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו צריכים להראות ולהוכיח את הצדק שלנו.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: הדובר הבא – חבר הכנסת אחמד טיבי, וברשותך, אני אתחלף עם חבר הכנסת מלול.

נחמה רונן: אנחנו נמנע כל אפשרות להיתקלות נוספת.

אחמד טיבי: כבר עברתי תהליך של דסנסיטיזציה, גברתי היושבת-ראש לשעבר.

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, אתי לא יהיה לך יותר קל.

רחמים מלול: זה לא איום.

רחמים מלול: אני אומר לך את זה בידידות.

אחמד טיבי: אתה מבאר-שבע?

רחמים מלול: הייתי פעם.

רחמים מלול: ראיתי את השלט.

חיים כץ: הוא רוצה לדעת איפה הפצצה הבאה.

אחמד טיבי: אל תגזים.

אחמד טיבי: הוא יודע למה אני שואל.

אחמד טיבי: בבאר-שבע יש שלט של שלושה מטר "על הראש של אחמד טיבי 20,000 דולר", לכן הבנתי את זה כאיום.

אליעזר כהן: זה הרבה יותר מדי.

אחמד טיבי: מפריע לך המחיר הגבוה, חבר הכנסת כהן?

אליעזר כהן: זה הרבה יותר מדי גבוה.

רחמים מלול: לחבר הכנסת טיבי מפריע המחיר הנמוך.

אחמד טיבי: גם הומור שחור הוא הומור, חבר הכנסת – – –

נסים זאב: יש לי הצעת פשרה.

אחמד טיבי: ומה שהפריע לחבר הכנסת נסים זאב היום בוועדת החוץ והביטחון – בנושא קבורתו של פייצל חוסייני, חברי וידידי, זכרו לברכה – מה אם ימות אחמד טיבי מחר ויבקש להיקבר בהר-הבית.

אחמד טיבי: מה, גם אז ניתן לו?

אחמד טיבי: זאת השאלה שהפריעה את מנוחתו של נסים זאב, רק על זה הוא חושב.

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, עכשיו אני מפעיל את השעון.

רחמים מלול: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אין להגדיר את המעשה שנעשה ליד ה"דולפינריום" בהגדרה אחרת מאשר רצח מזעזע שבו קיפחו את חייהם ילדים ונערים שבאו לבלות ולא שבו הביתה.

אחמד טיבי: כאדם שתמיד גינה בצורה ברורה וחד-משמעית והביע זעם וכעס על מות ילדים פלסטינים, על הרג ועל רצח של ילדים פלסטינים – אני מוצא לנכון, ובגלל העמדה המוסרית הזאת, לומר את דעתי שוב בצורה הנחרצת ביותר נגד מעשה הרצח הזה.

אחמד טיבי: גם כיבוש נתעב הוא לא הצדקה למעשה כזה.

אחמד טיבי: את הכיבוש צריך לסיים, אבל אסור תחת השם של מאבק לאומי לבצע מעשים כאלה.

נחום לנגנטל: איזה מעשים?

אחמד טיבי: מעשי רצח נתעב.

נחום לנגנטל: גם אם אלה היו מתנחלים היית אומר את זה?

אחמד טיבי: וכשמישהו אומר שהוא עשה את זה בשם העם הפלסטיני, אני אומר לו שהוא לא עשה את זה בשמי, ואני אומר את זה – – –

נסים זאב: אבל הוא עשה את זה בשם – – –

אחמד טיבי: אתה מוכן לתת לי להמשיך?

אחמד טיבי: ואני אומר שהוא דווקא גורם נזק לעניין הלאומי הפלסטיני, מלבד העובדה שאני דוחה את זה מסיבות הומניות-אנושיות – ואני לא רוצה במעמד הזה היום להיכנס לסיבות למה אדם מוצא לנכון למות ולהעדיף את המוות הנורא הזה על חיים בצל הכיבוש, כי פשוט אני אומר:

אחמד טיבי: גם כיבוש לא מצדיק פגיעה בילדים ופגיעה באזרחים, ותמיד עמדתנו היתה נגד באופן מוחלט.

אחמד טיבי: מי שמנסה לומר שהרשות הפלסטינית והיושב-ראש ערפאת מנסים לעשות צעדים טקטיים, "לעבוד עלינו בעיניים" וכדומה, כנראה הוא פשוט חושש, שהצעד הזה, שהוא צעד ראשון ביישום דוח-מיצ'ל, יצליח בסופו של דבר.

אחמד טיבי: אין אדם – והפלסטינים ראשונים – שלא מאמין ויודע, שצה"ל הוא מכונת מלחמה חזקה ביותר, הכי חזקה שיש באזור.

אחמד טיבי: יש לה כוח הרס עצום, והיא יכלה ויכולה גם היום, גם מחר, להרוס כל פינה גם בגדה וגם ברצועה.

רחמים מלול: נא לסיים.

אחמד טיבי: אני מבקש 50% יחס של הדובר לפני הקודם, חבר הכנסת דוד לוי, למרות הוותק.

רחמים מלול: תבקש את זה מהיושב-ראש שהיה לפני.

אחמד טיבי: או.

אחמד טיבי: קיי.

אחמד טיבי: דווקא היא חייבת לי.

אחמד טיבי: תרשה לי, ברשותך.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: שני משפטי סיום.

נחום לנגנטל: יש כאן עסקים של יושבי-ראש – – –

אחמד טיבי: אני אומר:

אחמד טיבי: אני ישבתי ליד היושב-ראש – חבר כנסת לנגנטל – כאשר הוא נתן הוראות ברורות, טלפוניות, על מנת לצקת תוכן להודעה שלו על הפסקת אש, אף שאני מתנגד, אגב, לביטוי "הפסקת אש", כי זה לא צבא מול צבא.

אחמד טיבי: הפסקת ירי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נחום לנגנטל, אתה חייב לדעת, שהאינטרס של העם הפלסטיני זה לחיות, לא למות.

אחמד טיבי: אין עם שהולך למות ככה סתם, כי זה תחביב.

אחמד טיבי: ואני לא מאחל לך – גם לא אפילו לחבר כנסת יגאל ביבי – לחיות לא שבוע, אלא יומיים, לא במחנה פליטים ולא בכפר פלסטיני שנמצא תחת כיבוש.

אחמד טיבי: אגב, הטענה הזאת שאין יותר כיבוש, כי 90% מהפלסטינים חיים באזורי A – זה קשקוש אחד גדול.

אחמד טיבי: הכיבוש הוסדר מחדש.

אחמד טיבי: בכל פעם שיוצאים משטח A – מחכים לך מחסומים של צה"ל – –

רחמים מלול: תודה.

אחמד טיבי: – – וכל אחד מכם יודע מה קורה.

נסים זאב: – – – מחסומים עכשיו – – –

אחמד טיבי: אני רוצה לומר, שגם אני ראיתי את תמונתה – אדוני השר – של ברוניסלבה אוסדצ'י, האם החד-הורית של אירנה שמצאה את מותה ונהרגה בפיגוע הזה, ואין לי ספק שהכאב שלה הוא טוטלי והאמפתיה לכאב הזה היא אמפתיה אנושית ממדרגה ראשונה.

אחמד טיבי: ויותר מאשר צר לי על האובדן הנורא הזה של כמעט כל החיים של ברוניסלבה, אני אומר שאדם אחראי יעשה הכול כדי שאובדן חיים כזה – לא של ילד פלסטיני ולא של ילדה ישראלית – לא יתבצע גם בעתיד, למרות מה שאני תמיד אומר – שאין סימטריה בין כובש לנכבש, אבל במוות הנורא הזה הכאב הוא מוחלט.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

רחמים מלול: כבוד שר התקשורת, השר ריבלין, רוצה להגיב בדיון.

קריאה: מי אחריו?

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת חיים כץ.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני השר.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, בדבריו של חבר הכנסת טיבי נשמעת ועולה נימה כאילו באמת מדובר פה במעשה חריג של איזה טרוריסט חסר מעצורים, אשר בניגוד לטובת עמו ולרצון עמו ומנהיגיו, הוא עשה מעשה נורא חד-פעמי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי – שהוא אזרח ישראלי לכל דבר, וזכותו בארץ הזאת ובמדינתנו היא כזכותנו אנו – לא צריך לזלזל בעובדה, שהוא יודע היטב עם מי יש לנו עסק.

ראובן ריבלין: וכאשר הוא עולה כאן ומעיד, יכולה להתגנב ללבנו איזו מחשבה, שמא באמת אותו יושב-ראש שהוא יועץ לו לפעמים מבחין בין טרור לבין מדיניות.

ראובן ריבלין: כאילו אותו יושב-ראש שהוא לוחש על אוזנו לפעמים, או שהיושב-ראש לוחש לאוזנו של טיבי, מבחין – – –

עסאם מח'ול: האמת הזאת כואבת לך כנראה – – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: קודם כול, אני לא ביקשתי לאסור אותו ולא אמרתי שום דבר.

ראובן ריבלין: הוא אומר והוא שומע והוא גם מביא אינפורמציה חשובה מאוד לעם בישראל, משום שאני חושב שאין מסביר טוב יותר מאחמד טיבי ליהודים בארץ הזאת להבין אילו סכנות נוראיות רובצות לפתחם אם הם באמת ישמעו לאיזה דברים מרגיעים כאילו יש כאן איזה הבדל בין קם להורגנו לקם להורגנו, כי, חבר הכנסת טיבי – – –

קריאה: – – – הפחד – – –

ראובן ריבלין: כי, חבר הכנסת טיבי – לי אין שום פחד.

ראובן ריבלין: יש לי פחד קשה מאוד מכך שנגזר עלינו לחיות במצב כזה, שבו עם לא רוצה לחיות אתנו בשלום, שבו עם לא רוצה להכיר בזכות המוסרית הבלתי-מתפשרת של העם היהודי לחזור לארצו, תוך מצב שבו אנחנו מחויבים להמשיך לחיות יחד, ואם מישהו לא מוצא חן בעיניו שהיהודים הקימו את מדינתם – יש לי רק להצטער על כך.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו לא נכסה על העובדה, שכאשר אנחנו מדברים כאן על יאסר ערפאת, מדובר באדם שהאסטרטגיה שלו היא טרור, באדם שמסוגל לאחר השחיטה המתועבת – –

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: – – שהיתה ביום שישי, שחיטה של ילדים – שחיטה שהיתה לאחר שני ניסיונות לשחוט ילדים, שלושה ניסיונות: שניים בפאבים בירושלים, אחד בבית-הספר "אורט" בתל-אביב – – –

משה גפני: בנתניה.

ראובן ריבלין: בנתניה.

רחמים מלול: ולפניו אחד במרכז ירושלים.

ראובן ריבלין: אני כבר לא מדבר על כל אותם פיגועים ועל כל אותן מכוניות תופת ועל כל אותם הרוגים הנקטלים בכבישי ארץ-ישראל.

אליעזר כהן: הוא מדבר על בתי-ספר ופאבים.

ראובן ריבלין: אני מדבר על שלושת הניסיונות – להרוג בירושלים בשני פאבים, להרוג בנתניה בבית-הספר "אורט", וההצלחה הנוראית של אותו טרור, של אנשים שמתאבדים יחד עם קטילת נשים, ילדים, גברים, זקנים, רק כדי לקטול אותם משום שהם יהודים, רק כדי לתת תוצאות ופירות לטרור.

ראובן ריבלין: אותו איש באותו לילה מגנה את פעולת הטרור לאחר שהוא משחרר את כל המחבלים האלה, לאחר שהוא יוצר קשר עם כל ארגוני החבלה, לאחר שהוא כאסטרטגיה אומר לישראל: אם לא תסכימי לכל דרישה שאדרוש, אני אשחרר את הטרור על מנת שישכנע אותך, יכריח אותך, יכריע אותך, משום שבטרור אנחנו נשתמש עד אשר נצא וכל תאוותנו בידנו.

ראובן ריבלין: ביום שישי הלך אותו מתאבד על מנת לשחרר אדמות, שלטעמו נכבשו ביפו, וזכות השיבה הנדרשת על-ידי ערפאת כדבר מובן מאליו לשם השגת פתרון לדבריו בארץ-ישראל, אלה הם דברים שהעם בישראל לא יכול להשלים אתם, משום שפירושם כוונה ברורה להביא לחיסולה של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: לכן אני רוצה לומר – – –

עסאם מח'ול: זו התגובה שלך על מה שהוא אמר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אין לי מלחמה עם העם הפלסטיני, יש לי מלחמה עם אלה הקמים עלי להורגני.

ראובן ריבלין: אין לי מלחמה עם אותם אנשים שידיהם נקיות מדם ושאינם מבקשים את נפשנו רק מפני שחזרנו לארצנו ולמולדתנו.

ראובן ריבלין: אינני קורא לנקמה, משום שאין מקום לנקמה, משום שיש מקום לחשבון עם אלה שקמים עלינו להורגנו.

ראובן ריבלין: טוב נעשה אם נשכים ונקום עליהם להורגם בטרם יהרגונו.

ראובן ריבלין: אבל עם זאת, אי-אפשר יותר לכסות את העובדה, ערפאת הוא רב-מרצחים.

ראובן ריבלין: ערפאת הוא האיש שנתן את הפקודה להרוג ספורטאים במינכן.

ראובן ריבלין: ערפאת הוא זה שנתן את הפקודה להרוג ילדים במעלות.

ראובן ריבלין: ערפאת הוא זה שנתן את הפקודה להרוג אב ובתו בנהרייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נחזור על ההיסטוריה, שרון נתן פקודות, היה רצח – – –

ראובן ריבלין: שום היסטוריה, אין ולא תהיה, לא יעלה על דעתו של איש במדינת ישראל, שאליה חזרו יהודים היושבים כאן ומקיימים את מדינתם מעשרות גלויות שבהן ישבו אלפיים שנה, וחזרו הנה לא כדי להילחם, להרוג, להתנקם או להרוס עם אחר; הם באו הנה כדי להקים את מדינתם, על מנת לחיות בשלום, לאחר שסבלו סבל איום ונורא בגלויות השונות.

ראובן ריבלין: אותם אנשים שבאו הנה, בהם אותן ילדות, שכל מה שחפצו זה לבלות ביום שישי, כל מה שרצו זה לבלות ביום שישי – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש אנשים שלא יודעים מה זה לבלות.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, אנא.

ראובן ריבלין: בא אדם שהיום קבוצות שלמות בעולם הפלסטיני רואות בו שהיד.

ראובן ריבלין: אוי לה ואבוי לה לאומה שרואה באדם ששחט ילדות וילדים בהיותם במקום בילוי – שהיד.

ראובן ריבלין: ועל כך מתנצל חבר הכנסת טיבי, אני מקבל בהחלט בהבנה ואומר לו, ברוך תהיה על כך שאתה אומר בצורה מאוד אמיצה את הדברים שאמרת כאן מעל במת הכנסת, אבל אל תשלה אותנו, שאדם שמוביל ארגון טרור, אדם שמוביל מדינת טרור, אדם שנושא דגל של אסטרטגיית טרור, שיכול להרוג אותנו ואחר כך להתנצל או לגנות את אלה ששלח להורגנו – אנשים לא טיפשים.

עסאם מח'ול: אתה חושב שהם טיפשים, לכן אתה מסית.

ראובן ריבלין: אחמד טיבי, הם לא טיפשים, ואתה מסביר להם יותר מכל אדם אחר המדבר, ובכלל זה אני דל ביכולת הדיבור, אתה מסביר אפילו יותר טוב מדוד לוי מדוע אנחנו כל כך צריכים להיות קשובים למה שאומרים לעומת מה שעושים.

ראובן ריבלין: אני לא יודע אם גם אתה חושב היום, שייתכן מצב שבו ערפאת ינהיג את העם הפלסטיני ואנחנו נוכל לדון על תנאים כלשהם לקיום משותף שלנו כאן בארץ הזאת, קיום שנגזר עלינו, ואין לנו שום אפשרות אחרת אלא להגיע להבנה.

ראובן ריבלין: ערפאת שוב לא יכול להיות פרטנר; ערפאת הוכיח לכול שהוא לא רוצה בשלום, שכל מה שהוא רוצה הוא חיסולה של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני אומר לך, חבר הכנסת מח'ול, אני לא חושב שעושה טוב חבר הכנסת קליינר שקורא לנקמה, כי נקמה יכולה להתפרש כנקמה באנשים שהם חסרי ישע, חסרי ישע בעיקר בגלל מעשי מנהיגיהם, חסרי ישע כיוון שהם לא רוצים אתנו מלחמת דמים, הם רוצים להגיע להסדר.

ראובן ריבלין: אבל אם אתה חושב, שהעם היהודי, האומר: השם ייקום דמם של אלה שנפלו ונרצחו מאותם מרצחים – אני אומר לך, יש וצריך וחובה, לא רק זכות, חובה עלינו להגיע לכל יד מרצחת, לגדוע אותה ולהביא לחיסולם של כל אותם מחבלים אשר כל מה שהם רוצים זה לחסל את מדינת ישראל ואת היושבים בה.

ראובן ריבלין: תודה.

רחמים מלול: תודה לשר התקשורת, השר ריבלין.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר התקשורת, אני מבקש לשלוח את תנחומי, גם בשם סיעת יהדות התורה, למשפחות האבלות, משפחות רבות שאבלות, ולשלוח איחולי החלמה לפצועים.

משה גפני: ההרוגים והפצועים שנטבחו ושנפגעו בטבח מזוויע, שיכול לעשות אותו מי שאין לו צלם אנוש – לבוא באופן מכוון ולעמוד בין ילדים, בין בני נוער, להתפוצץ בעצמו ולפוצץ את העומדים סביבו, זה דבר שבן-תרבות, בן-אנוש, לא יכול להעלות בדעתו שהוא עלול להתרחש, ולצערנו זה התרחש.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, העם היהודי חפץ בשלום, העם היהודי איננו עם שרוצה מלחמה, הוא איננו רוצה פיגועים, הוא איננו רוצה לפגוע בעם אחר והוא איננו רוצה שיפגעו בו.

משה גפני: שמעתי את חבר הכנסת טיבי, אני תמיד מקשיב לו כשאני פה.

משה גפני: לא לפני זמן רב התנהל משא-ומתן בין ראש הממשלה הקודם אהוד ברק לבין יאסר ערפאת.

משה גפני: במשא-ומתן הזה, בסופו של המשא-ומתן שלא הסתיים, אבל לו היה ערפאת נותן תשובה חיובית, ממשלת ישראל בראשותו של אהוד ברק בעצם נענתה כמעט לכל הדרישות שערפאת העלה, להוציא את זכות השיבה, שברור שיש לגביה קונסנסוס בארץ.

משה גפני: אתה לא יכול להסכים לדבר כזה מכיוון שזה כמו שאתה אומר שאתה מבטל את קיומה של המדינה, אבל לרוב המוחלט של הדרישות אהוד ברק נענה.

משה גפני: וערפאת לא חתם, וערפאת לא סיכם.

משה גפני: אנחנו היינו מעוניינים שיתרחש מה שקורה עכשיו ביהודה ובשומרון?

משה גפני: מה שמתרחש בעזה?

משה גפני: מה שמתרחש בתוך תחומי "הקו הירוק", אנחנו היינו מעוניינים בזה?

משה גפני: אנחנו רצינו שהעם הפלסטיני יסבול?

משה גפני: ואתה אומר את זה ברצינות.

משה גפני: אתה יודע מה?

משה גפני: אני מדבר על הרוב.

משה גפני: הרוב הגדול של העם היהודי כאן.

משה גפני: מישהו מעלה בדעתו דבר כזה?

עסאם מח'ול: מי שרוצה להמשיך בכיבוש – – –

משה גפני: מישהו העלה או מעלה על דעתו מציאות כזאת, שבה אנחנו רוצים שהעם הפלסטיני לא יחיה ברווחה?

משה גפני: אנחנו חפצי חיים.

משה גפני: אנחנו רוצים שהעם הפלסטיני יחיה, ואנחנו רוצים שאנחנו נחיה.

משה גפני: זה מה שאנחנו רוצים.

משה גפני: אז זה מה שאתם – אני פונה לערפאת, אני פונה לאנשים שלו – זה מה שאתם עושים?

משה גפני: טבח מזוויע כזה?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מסכים עם מהלכיו של ראש הממשלה.

משה גפני: זה נכון שהדם שלנו רותח.

משה גפני: זה נכון שאי-אפשר לעמוד שווה-נפש מול תופעה נוראה כזאת שרואים ילדים, בני נוער נהרגים ונטבחים בצורה הזאת.

משה גפני: אבל עם כל הזעם ועם כל הכאב – ונכון אמר השר ריבלין שלא צריך לדבר על נקמה, צריך לדבר על החרפת המציאות של הענקת ביטחון לתושבי מדינת ישראל.

משה גפני: יכול להיות שהמהלך הזה של סגירת המעברים הוא נכון.

משה גפני: יכול להיות שלא צריך לאפשר לפלסטינים לנוע בכבישים כשיש חשש שיצאו מתוכם מרצחים כאלה.

משה גפני: לא לאפשר להם לנוע.

משה גפני: אם יהיה רצח בכבישים, צריך לסגור את הכבישים בפניהם, כאשר היעד הוא שלום, היעד הוא הפסקת שפיכות הדמים.

משה גפני: עם זאת, ראש הממשלה צודק, ואסור בשום אופן לחשוב על מהלכים של נקמה, לחשוב על מהלכים שיביאו שפיכות דמים נוספת.

משה גפני: ואני מקווה שבסופו של דבר התבונה תגבר גם אצל ראשי הציבור הפלסטיני.

משה גפני: הם יחיו בשלום, אנחנו נחיה בשלום, להפסיק את הטבח ואת שפיכות הדמים הנוראה הזאת.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: חבר הכנסת חיים כץ.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול, שיסכם בנאומו את כל קריאות הביניים שקרא עד עכשיו.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עברו חלפו להן שנתיים מאז הבחירות לכנסת.

חיים כץ: לא האמנתי, בעוונותי הרבים, שאעמוד פה על דוכן הכנסת ואנאם נאומים מדיניים.

חיים כץ: יש פה הרבה מאוד חברי כנסת שכל הזמן נואמים נאומים מדיניים, זה טוב לתקשורת, זה נחמד לטלוויזיה.

חיים כץ: ראיתי את עצמי כמי שמנסה לשפר את איכות החיים של העובדים והגמלאים במדינת ישראל.

חיים כץ: שמעתי בשקט את נאומי השטנה של כמה חברי כנסת, והיה קשה לי לשמוע את חבר הכנסת אחמד טיבי עומד על הדוכן הזה וקורא לרמטכ"ל רוצח.

חיים כץ: זה נכון שיש שמועות קשות שהוא סוכן כפול, גם יועץ לערפאת וגם איש שב"כ, מין "שמפניה" ישראלית כזאת או "שמפניה" ערבית.

חיים כץ: אבל זה לא מקנה לו את הזכות לעמוד על הדוכן הזה ולדבר נגד רמטכ"ל מדינת ישראל.

חיים כץ: זה לא יכול להיות שאני אלך לכדורגל ואחמד טיבי יושב לידי, אז אני מרגיש בטוח שלא יהיו פיגועים באותו רגע.

ראובן ריבלין: אל תהיה בטוח.

טלב אלסאנע: זו הסתה, מה זה.

חיים כץ: אה, זו הסתה?

חיים כץ: אחרי שנתיים שאתם מסיתים פה, שכל יום יש לנו פיגועים, שאתם מתפרנסים בכנסת הזאת, כשבשום פרלמנט ערבי לא הייתם עומדים ומדברים כמו שאתם מדברים כאן; היו תולים כל אחד שמדבר כמוכם, תולים.

חיים כץ: הבאתם את המדינה הזאת אני לא יודע לאן, ושמחים אם אחמד טיבי מתנצל או עצוב משחיטה של ילדים.

אחמד טיבי: אני לא מתנצל, אני לא עשיתי את זה – – –

חיים כץ: נכון, אתה לא עשית בכלל שום דבר, אתה שה שכולו, אני לא יודע מה, טלית קטנה אתה.

תמר גוז'נסקי: – – –

אחמד טיבי: – – –

עסאם מח'ול: – – –

חיים כץ: מר עסאם מח'ול, אני מצטער שלא נקבתי בשמך, למה אתה מתחרה באחמד טיבי – –

עסאם מח'ול: זה כבוד גדול.

חיים כץ: – – אבל אתה בטח לא יותר טוב ממנו, ואוי לה למדינת ישראל שהוציאו את כהנא מחוץ לחוק ולך נותנים לשבת בכנסת ולדבר.

חיים כץ: תאמין לי שאין הבדל בינך לבין כהנא.

חיים כץ: אתה גזען ופוגע – –

עסאם מח'ול: תתבייש לך, אתה מסוכן לדמוקרטיה – – –

חיים כץ: – – בציבור הערבי, אתה ואחמד טיבי פוגעים באזרחי מדינת ישראל.

חיים כץ: אזרחי מדינת ישראל הערבים ראויים לנציגים יותר טובים מכם, לא לרודפי פרסומת כמוכם.

חיים כץ: וכולי תקווה, באמת אני רוצה לקוות שתפסיקו לשסות אחד בשני.

חיים כץ: הגיע הזמן שתבואו לייצג את הערבים ותנסו לקדם את החינוך שלהם ואת התשתיות שלהם – –

עסאם מח'ול: תקדם קודם כול את החינוך שלך.

חיים כץ: – – ולא לזרוע שנאה בין שני העמים, כי הערבים במדינת ישראל ראויים לנציגים יותר טובים מכם.

חיים כץ: אתם דואגים לעצמכם ולא לאף אחד אחר.

חיים כץ: אני מקווה שיחזרו ימים של שקט ושלווה, שהנושאים החברתיים, גם בקרב יהודים וגם בקרב ערבים – חינוך, לימודים, פיתוח, פרנסה, מיגור האבטלה – יחזרו לכנסת הזאת, ולא נדבר פה כל יום על פיגועים, שאתם שותפים לא קטנים להם.

אחמד טיבי: לא, אדוני היושב-ראש – – –

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש – – –

האשם מחאמיד: – – –

רחמים מלול: רגע, רגע, אתה מרשה לי לפנות אליו?

רחמים מלול: חבר הכנסת כץ, האם אדוני מוכן לחזור בו מהמשפט האחרון שאמר?

חיים כץ: אני מוכן לחזור על זה עוד פעם.

רחמים מלול: לחזור מן המשפט, לא לחזור על המשפט.

רחמים מלול: פניתי אליך, תגיד לי כן או לא?

חיים כץ: אחזור על זה עוד פעם אם אתה רוצה.

רחמים מלול: שאלתי אם אתה מוכן לחזור בך.

חיים כץ: – – –

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת מרדכי משעני, בבקשה.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שזה נאום רביעי או חמישי שלי, ובכל נאום או בפתיחה של כל נאום הייתי חייב לשלוח תנחומים ואיחולי החלמה, ואני עושה את זה גם הפעם.

מרדכי משעני: ראשית, אני באמת רוצה לשלוח תנחומים למשפחות שקיבלו מכה אנושה, וראינו את מחזות הזוועה.

מרדכי משעני: לכל הפצועים והפצועות, הנערות והנערים שעדיין שוכבים בבתי-החולים, איחולי החלמה מהירה.

מרדכי משעני: אנחנו, חברי הבית, גם חייבים לשלוח מפה ברכת חזק ואמץ לכל האנשים שעסקו במלאכת החילוץ, אם זה צוותי מגן-דוד-אדום, אם זה אזרחים תמימים שעברו שם והיתה להם איזו הכשרה, והנשימו פה והנשימו שם, ואם זה צוותי בתי-החולים, רופאים, אחיות, צוותי חברה קדישא, שעשו מלאכה יום ולילה, וצוותי הזיהוי, שעסקו במלאכה קשה מאוד.

יוסף יצחק פריצקי: זק"א.

מרדכי משעני: מדינה קמה במטרה, אולי החשובה ביותר, לשמור על ביטחון אזרחיה.

מרדכי משעני: אני לא מסכים עם מה שאמר פה חבר הכנסת כץ, שהוא התכוון לנושאים חברתיים.

מרדכי משעני: הנושא הזה שלנו, של ביטחון אזרחים, הוא נושא חברתי ממדרגה ראשונה, משום שמדינה קמה קודם כול כדי לשמור על ביטחון אזרחיה.

מרדכי משעני: אם אפשר לעשות זאת גם באמצעות השלום, אדרבה ואדרבה.

מרדכי משעני: לא מדובר כאן בכלל בנקמה.

מרדכי משעני: אני לא יודע למה מכניסים את המלה נקמה.

מרדכי משעני: מדובר בביטחון.

מרדכי משעני: זהו אולי האינטרס מספר אחת של כל אזרח ואזרח שנכנס למסגרת של מדינה, והחובה הזאת מוטלת על הממשלה, בעיקר על הממשלה הזאת, משום שהיא נבחרה על רקע מסוים: היא הבטיחה ביטחון.

מרדכי משעני: על אחת כמה וכמה לעם כמו עם ישראל, שבא הנה לאחר טראומה קשה מאוד.

מרדכי משעני: מה רצו אותם אנשים?

מרדכי משעני: – להשיג פה ביטחון.

מרדכי משעני: ביטחון ושלום, אם אפשר.

מרדכי משעני: אם אי-אפשר להשיג בשלב זה את השלום, לפחות את הביטחון.

מרדכי משעני: זו הדרישה מהממשלה, ובינתיים הממשלה רק מדברת.

מרדכי משעני: כאזרח, עוד לפני שהייתי חבר כנסת, כל היום שמעתי: אנחנו נגדע את ידם של הטרוריסטים.

מרדכי משעני: אנחנו הצבא הכי חזק, אנחנו המדינה הכי חזקה.

מרדכי משעני: דיבורים, דיבורים, התרברבות, אבל שום מעשים.

מרדכי משעני: אמר ראש הממשלה שהוא דורש מערפאת מעשים.

מרדכי משעני: הוא צודק, אבל גם אנחנו דורשים ממנו מעשים, מעשים שיביאו לקץ שפיכות הדמים.

מרדכי משעני: החרדה יותר מסוכנת מהפחד.

מרדכי משעני: היום נמצאים אזרחי מדינת ישראל בחרדה, לא בפחד.

מרדכי משעני: כל פסיכולוג יגיד לנו שזהו שלב יותר קשה, משום שאנחנו לא יודעים מה יקרה ואיפה יקרה.

מרדכי משעני: זו חובתם של הממשלה ושל ראש הממשלה, ועליו לעשות זאת מהר ככל האפשר.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת משעני.

רחמים מלול: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, היינו עדים ביום שישי, בליל שבת, למראות קורעי לב, לפיגוע שראוי לכל גינוי.

עסאם מח'ול: אני מצטרף לגינוי המוחלט של האירוע הזה, של הפיגוע הזה.

עסאם מח'ול: השאלה המרכזית היא, האם אנחנו מסיקים פעם נוספת מהפיגוע הזה, בלי לשלם עוד פעם את המחיר, שצריך להוציא את האוכלוסייה האזרחית מכללי המשחק של מעגל הדמים ושל שפיכות הדמים המשתוללת באזור בכל כיוון.

עסאם מח'ול: ידה של ממשלת ישראל לא מחוץ לצלחת, אלא היא הבוחשת המרכזית בצלחת הזאת.

עסאם מח'ול: אני שואל את השאלה אחרי ששמעתי והאזנתי היטב לדבריו של השר ריבלין: האם הממשלה הזאת נבהלת מן הטרור, או שהיא נבהלת יותר מהאפשרות לשלום?

עסאם מח'ול: אני חושב שהשאלה הזאת היא השאלה המרכזית שהציבור בישראל צריך לשאול היום.

עסאם מח'ול: אחרת, איך אפשר להסביר את העובדה, שכמעט כל שרי הממשלה, כמעט כולם, מסתובבים מאז ההודעה על הנכונות להפסקת אש מוחלטת ולקבלת דוח-מיצ'ל כמקשה אחת, על מנת לבצע אותו במהלך מדיני במתכונת בין-לאומית, בשותפות עם שר החוץ הגרמני, בשותפות עם ארצות-הברית – איך מסבירים את העובדה שהם מסתובבים כל כך מתוסכלים, כל כך מאוכזבים?

יוסף יצחק פריצקי: אני אגיד לך איך, כי הם הסכימו להפסקת האש.

עסאם מח'ול: המלחמה כבר היתה להם בפה.

עסאם מח'ול: הם רוצים במלחמה.

עסאם מח'ול: זה לא שהרחוב גורר את הממשלה הזאת, לא האספסוף קורא לממשלה הזאת ללכת למלחמה – האספסוף בממשלה הזאת קורא לציבור להתלהם ולהשתלח.

עסאם מח'ול: זאת הסכנה האמיתית.

עסאם מח'ול: צריך להגיד את האמת לציבור, מספיק לתעתע, מספיק להוליך אותו שולל.

עסאם מח'ול: צריך לספר את האמת ולא לרמות יותר.

עסאם מח'ול: מפחדים מכך שערפאת הדגיש את מחויבותו להפסקת אש.

עסאם מח'ול: הוא קלקל להם, הם הפסידו את ההזדמנות למלחמה ולדם.

עסאם מח'ול: מה יעשו כאשר יצטרכו לדון על פתרון מדיני?

מרדכי משעני: על איזה אספסוף אתה מדבר?

נסים זאב: למי אתה מתכוון כאשר אתה מדבר על אספסוף?

מרדכי משעני: מי האספסוף?

נסים זאב: הוא דיבר על הממשלה.

נסים זאב: אני רוצה שתבהיר למי קראת אספסוף.

נסים זאב: אתה מסית ומדיח.

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב, תן לו לסיים.

עסאם מח'ול: אני לא מתווכח אתך, לא רוצה להתווכח אתך.

עסאם מח'ול: יש כאלה שהשתעשעו בממשלה הזאת ברעיון האווילי להפיל את הרשות הפלסטינית.

עסאם מח'ול: מי שמשתעשע ברעיון שהרשות הפלסטינית תקרוס, מזמין לשלטון את המפגעים האלה ואת הפיגועים האלה.

עסאם מח'ול: הוא אומר, שהוא יודע לחיות לא עם רשות שתציע פתרונות מדיניים, אלא עם שפיכות דמים משתוללת.

עסאם מח'ול: אנחנו רוצים להפסיק את שפיכות הדמים הזאת.

ראובן ריבלין: ערפאת הוא מלאך השלום.

עסאם מח'ול: אנחנו מציעים לכם, האתגר שעומד בפניך היום, השר ריבלין, הוא לקבל את ידו המושטת, את ההזדמנות שנוצרה בדם – וחבל שנשפך הדם הזה – להתקדם בתהליך המדיני.

עסאם מח'ול: אתה נבהל מההתקדמות בתהליך המדיני, כי אין לך תוכנית, כפי שאמר חבר הכנסת דוד לוי.

עסאם מח'ול: תמיד נבהלתי ונחרדתי כאשר האזנתי להמון בכל מקום שהוא, אשר קורא: מלחמה, מלחמה, דם, דם.

עסאם מח'ול: הזהרנו כאן כאשר אמרתם שחברי הכנסת הערבים בוגדים.

עסאם מח'ול: גם היום ניסיתם להגיד את זה.

עסאם מח'ול: גם היום אמרתם שהם שותפים, או אחדים אמרו שהם שותפים.

עסאם מח'ול: שמענו בהפגנות כי פרס וערפאת שפכו את הדם הזה.

עסאם מח'ול: אחר כך שמענו: "שרון אסון, נתניהו לשלטון".

עסאם מח'ול: לא ידענו שהתופעות הפאשיסטיות האלה, הקריאות הפאשיסטיות האלה יתחוללו כל כך מהר וכל כך נראה בעינינו לאן יכול הפאשיזם הזה להוביל.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אני מודה לך.

עסאם מח'ול: תיזהרו, עצרו בעדו.

רחמים מלול: אני מודה לך.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

רחמים מלול: חברי הכנסת, אני מבקש להקפיד על מסגרת זמן של שלוש דקות, כי רשימת הדוברים מאוד-מאוד ארוכה, ועדיין יש סעיפים רבים על סדר-היום.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מאמין כי ילד הוא ילד ורצח הוא רצח ודם הוא דם, ולכן, כמו שאני מגנה ובתוקף מעשה רצח של פלסטינים, אני מגנה את המעשה הזה ובתוקף.

טלב אלסאנע: כולנו חפצי חיים, אף אחד לא רוצה למות, ואני שואל, מי הפקיע מהילד הזה את ילדותו, ומי הפקיע ממנו את הרצון לחיות, ומה הפך אותו לפצצה חיה.

ראובן ריבלין: אתה קורא לעוד ילדים לעשות את מה שהמנוול הזה עשה בשם האסלאם.

ראובן ריבלין: אתה קורא מעל במת הכנסת לעוד ילדים לעשות את המעשה הזה.

האשם מחאמיד: הוא מסביר למה הוא עשה את זה.

טלב אלסאנע: השר רובי ריבלין, כאשר אתה משתולל ולא מקשיב, זו הבעיה שלך.

ראובן ריבלין: יש גבול.

האשם מחאמיד: הוא לא רוצה לשמוע.

רחמים מלול: נא להמשיך.

טלב אלסאנע: אם אנחנו מנסים לנהל את העניין אך ורק מתוך רגשי כעס, תסכול וקריאות נקם, אני שואל אתכם: נרצחו – אני אומר נרצחו, אני אפילו לא אומר נהרגו – 20 ילדים ישראלים.

טלב אלסאנע: אלה שקוראים לנקם רוצים שייהרגו 20 ילדים פלסטינים, 40 ילדים פלסטינים?

טלב אלסאנע: האם זה יביא לפתרון?

טלב אלסאנע: אני יכול להבין את האמא ששכלה את בנה, שצועקת וקוראת לנקם.

טלב אלסאנע: אני לא יכול להבין מנהיגים שמתחרים עם אמהות והורים ששכלו את בניהם.

יגאל ביבי: איך זה במסורת הבדואית שלכם?

טלב אלסאנע: מנהיגים צריכים לחשוב ולהוביל, כדי לצאת מהסבך הזה.

טלב אלסאנע: מה לא עשתה ממשלת ישראל מאז 1948 ועד היום?

טלב אלסאנע: גירשו פלסטינים – האם זה פתר בעיה?

טלב אלסאנע: היה דיר-יאסין – האם זה פתר בעיה?

טלב אלסאנע: אומרים שבשנת 1970 שרון הצליח.

טלב אלסאנע: מה הוא הצליח?

טלב אלסאנע: הרי הפלסטינים נמצאים והמאבק שלהם נמשך.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, לא ב-1970 הצליחו ולא ב-1980 ולא בזה שכבשו את לבנון הצליחו.

טלב אלסאנע: לכן, הכיוון הזה מוטעה, רבותי.

טלב אלסאנע: התפיסה הזאת של: מה שלא בא בכוח, צריך להפעיל עוד יותר כוח, רק מזמינה עוד יותר כוח נגדי.

טלב אלסאנע: הפתרון הוא לא במשוואה של כוחנות.

טלב אלסאנע: אלימות תוביל רק לאלימות.

טלב אלסאנע: מי שקורא לעוד נקמה מזמין את הרצח הבא.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן להבין, שיאסר ערפאת לא תלוש מהעם והוא מסמל את מאבקו של העם.

טלב אלסאנע: ברור שהוא לא אדם שדוגל בציונות או תומך נלהב של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: הוא לא נבחר לייצג את מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אבל אי-אפשר למקד את הבעיה באישיותו של ערפאת או ברשות הפלסטינית.

טלב אלסאנע: אלה מייצגי העם.

טלב אלסאנע: על-פי הסקרים שפורסמו בישראל, 70% מהעם הפלסטיני כבר התייאש מהשלום עקב המדיניות הישראלית.

טלב אלסאנע: לכן, כדי שהילדים הישראלים יחיו וכדי שהילדים הפלסטינים יחיו, הפתרון הוא לא בהתלהמות, אלא להגיע למסקנה שהכיבוש הוא שורש הרע.

טלב אלסאנע: לא מספיק להרוג את היתושים, צריך לייבש את הביצה.

טלב אלסאנע: מה שגורם לשפיכות הדמים זה הכיבוש, שהוא שורש הרע.

טלב אלסאנע: צריך לשים קץ לשליטה בעם אחר.

טלב אלסאנע: כל עוד הכיבוש נמשך, אי-אפשר לדבר על ביטחון.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

רחמים מלול: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הפיגוע הזה חשף חוליה חלשה, והכנסת חייבת לדון בתופעה הזאת.

יגאל ביבי: סעיד חוטרי הוא אזרח ירדני.

יגאל ביבי: ההורים שלו בירדן.

יגאל ביבי: הוא מסתובב פה בארץ.

יגאל ביבי: הוא היה בקלקיליה, הוא היה בישראל, ערב שבת קודש הוא מסתובב בתל-אביב.

יגאל ביבי: הכול פרוץ.

יגאל ביבי: סעיד חוטרי כאלה יש רבים מסתובבים.

יגאל ביבי: יש כאלה שאומדים ש-200,000 הסתננו לישראל בשנים האחרונות.

תאופיק חטיב: מאיפה?

יגאל ביבי: מירדן, מהאוטונומיה, מכל המקומות.

תאופיק חטיב: – – – 42,000.

יגאל ביבי: 42,000, 10,000, 5,000.

תאופיק חטיב: יש הבדל בין 42,000 ל-200,000.

יגאל ביבי: כל בוקר כשאני עובר במחסומים של צה"ל אני נדהם.

יגאל ביבי: מחסום מצד אחד, עשרה מטר ליד המחסום עוברים החבר'ה חופשי-חופשי, חודשי-חופשי.

יגאל ביבי: כל כך התפלאתי השבוע.

יגאל ביבי: ערפאת מודיע על הפסקת אש, וב"קול ישראל" אני שומע: אלפי שוטרים בתל-אביב, הוגברו המחסומים.

יגאל ביבי: אם הוא החליט על הפסקת אש, מה אתה מגביר את המחסומים?

יגאל ביבי: רבותי, אני רוצה לומר לכם, יש לי באוטו אפוד מגן.

יגאל ביבי: אני נוסע הרבה בכבישי יש"ע.

יגאל ביבי: אני מתבייש, עוד אף פעם לא לבשתי אותו.

יגאל ביבי: אני פשוט מתבייש לשים עלי אפוד מגן.

רחמים מלול: למדת מביבי אחר.

יגאל ביבי: אפילו שקצין הכנסת אומר לי: תשים, אני מתבייש שיראו אותי עם אפוד מגן.

יגאל ביבי: בארץ-ישראל, בארץ שלי אני מסתובב עם אפוד מגן.

יגאל ביבי: אני לא יכול.

יגאל ביבי: מה אני אגיד לכם?

יגאל ביבי: כשאני רואה את הבונקרים ואת הגדרות ואת המיגון – איפה אנחנו נמצאים, דחילקום?

יגאל ביבי: אשתי גננת.

יגאל ביבי: היא אומרת לי שבשנה האחרונה היא רואה שהילדים משחקים בחצר אחרת.

יגאל ביבי: רובים, אקדחים.

יגאל ביבי: מה הפכנו להיות כאן?

יגאל ביבי: אנחנו עם שלא בנוי למלחמת התשה.

יגאל ביבי: אנחנו עם שלא בנוי למלחמה ארוכה.

יגאל ביבי: הדם נשפך – של שני הצדדים, אני אומר.

יגאל ביבי: הכלכלה נהרסת – של שני הצדדים, של כולם.

יגאל ביבי: לכן ההיגיון אומר, ואני אומר את זה כבר כמה פעמים פה – או מלחמה או שלום.

יגאל ביבי: אני בעד שלום.

יגאל ביבי: אני חושב שחייבים שלום, אבל אי-אפשר.

יגאל ביבי: הכלל היהודי הראשוני אומר: וקראת לשלום.

יגאל ביבי: זו ההלכה, אני דתי.

יגאל ביבי: אתה חייב לקרוא לאויב לשלום.

יגאל ביבי: אבל אם הוא לא רוצה שלום, תעשה לו מלחמה כמו שאתה יודע לעשות.

יגאל ביבי: המצב הזה של לא שלום ולא מלחמה הוא מצב אבסורדי.

יגאל ביבי: משפט אחרון.

יגאל ביבי: אין לי אמון בשלישייה של המטבחון.

יגאל ביבי: התבשילים שלהם לא טובים, המדיניות שלהם לא טובה.

יגאל ביבי: שלושת האנשים, אחד רוצה להגן על פרס נובל שלו ועל הסכמי אוסלו שלו, שני עוד מהלך בטראומה של לבנון והשלישי רוצה להיות ראש ממשלה.

יגאל ביבי: לדעתי, הם נוגעים בדבר, הם לא משוחררים, הם לא יכולים לנהל, ואני רוצה לומר, אולי בשם כל מפלגתי, איננו סומכים על השלישייה הזאת.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל ביבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת מקסים לוי – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת אופיר פינס.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת שאול יהלום, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

רחמים מלול: סליחה, אחרי חברת הכנסת גוז'נסקי – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, שהחליפה מקומות עם חברתה חברת הכנסת נעמי חזן.

רחמים מלול: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יום שחור היה יום השישי האחרון, במיוחד באזור שבו אני גרה.

תמר גוז'נסקי: שלושה מההרוגים בפיגוע הדמים המתועב הזה הם תושבי בת-ים, ואחרים גם כן הם מהסביבה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהיום הקשה והנורא הזה גרם לכולנו זעזוע, ואני תוהה אם יש מישהו שיכול להמשיך את חייו כמו שהוא חי לפני כן.

תמר גוז'נסקי: גם התמונות, גם הקולות, ובעיקר השאלה הגדולה: כמה זמן עוד ימשיכו ילדים, גם ישראלים, גם יהודים, גם פלסטינים, גם ערבים, לשלם את מחיר המדיניות הנואלת של שליטים עיוורים.

תמר גוז'נסקי: השאלה הזאת היא שאלה קשה ביותר.

תמר גוז'נסקי: בכל מקום שמתחוללת מלחמה, מתחולל עימות דמים, ילדים הם תמיד הקורבן הקל ביותר.

תמר גוז'נסקי: אני שולחת תנחומים למשפחות ואיחולי הבראה לפצועים.

תמר גוז'נסקי: אני נורא רוצה לקוות, שלרשימה הבלתי-אפשרית הזאת, של ילדים ובני נוער נרצחים, לא ייתוסף אפילו שם אחד.

תמר גוז'נסקי: עד כאן, חברי הכנסת, אני חושבת שכולנו נסכים.

תמר גוז'נסקי: אבל אחר כך, אחרי שנסכים, נצטרך גם להתווכח על השאלה איך מצילים את הילדים.

תמר גוז'נסקי: והשאלה איך מצילים את הילדים היא שאלה של מחלוקת פוליטית.

תמר גוז'נסקי: אני מאוד מצטערת שהמחלוקת הפוליטית האמיתית הזאת מתגלגלת אצלנו בכנסת וגם מחוץ לכנסת להתבטאויות גסות, גזעניות, לניסיון של סתימת פיות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, יש מי שמצפה לתגובה צבאית הולמת, מה שנקרא.

תמר גוז'נסקי: יש מי שחושב, שאם צה"ל יחזור להפצצות של הערים ואם יירו טילים ואם טנקים ייכנסו לשכונה כזאת או אחרת ויהרסו מספר כזה או אחר של בתים, משהו יפצה.

תמר גוז'נסקי: אין פיצוי.

תמר גוז'נסקי: אין פיצוי למוות של ילד.

תמר גוז'נסקי: לכן, פעולה צבאית, שכנראה בתכנון עדיין קיימת, רק תגרום להידרדרות נוספת ורק תגרום למעגל דמים נוסף.

תמר גוז'נסקי: הניסיון שלנו, של מדינת ישראל, ובמיוחד מאז 1967, הראה באופן ברור מאוד, שיש לצה"ל עליונות צבאית.

תמר גוז'נסקי: על זה איש לא חולק.

תמר גוז'נסקי: אבל העליונות הצבאית הזאת לא יכולה לבוא במקום מחשבה מדינית, במקום פתרון מדיני; פשוט לא יכולה.

תמר גוז'נסקי: לכן, כל שימוש בכוח הוא רק הסלמה, כל הסלמה תביא לקורבנות, וכל פעם שיהיו קורבנות, אנחנו נגלה בתוכם גם ילדים.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתריע מפני מחשבה שאפשר להגיע למין שקט בלי פתרון.

תמר גוז'נסקי: כולנו בעד שקט, כולנו בעד זה שאיש לא יירה על רעהו, שלא יהיו יריות, שלא יהיו פיצוצים, שלא יהיו הפצצות.

תמר גוז'נסקי: כולנו בעד זה.

רחמים מלול: נא לסיים.

רחמים מלול: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אבל מי שחושב שאפשר להגיע לשקט בלי פתרון, טועה ומטעה.

תמר גוז'נסקי: השקט יכול לבוא רק כתוצאה של פתרון מדיני.

תמר גוז'נסקי: לכן, ממשלת שרון יחד עם שותפיה בעבודה, שלא מוכנה נכון לרגע זה להקפיא את ההתנחלויות, לא מוכנה להגיע לפתרון של שתי מדינות, של מדינה פלסטינית בצד ישראל, של פינוי השטחים, לא תוכל להגיע לשלום ולא תוכל להבטיח ביטחון.

תמר גוז'נסקי: מחר ה-5 ביוני.

תמר גוז'נסקי: ה-5 ביוני הוא יום המלחמות, כידוע.

תמר גוז'נסקי: זה יום של מלחמת יוני 1967, אבל זה גם היום של מלחמת לבנון.

תמר גוז'נסקי: מלבנון תודה לאל יצאנו.

תמר גוז'נסקי: הגיע הזמן לצאת מהשטחים, כדי להבטיח גם את הביטחון שלנו, גם את הביטחון שלהם, גם את השלום וגם את הפריחה של שני העמים.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחמים מלול: תודה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת שאול יהלום.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל אדם שלבו פועם מגנה את המעשה שהיה ביום שישי שעבר.

חוסניה ג'בארה: ילד זה ילד, דם זה דם, אין הבדל בין דם יהודי לדם ערבי.

חוסניה ג'בארה: לכן, בכל תוקף אני מגנה את הפיגוע ורציחת הילדים – אני בכוונה אומרת רציחת הילדים – שהיתה ביום שישי שעבר.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, גם אני לא נותנת היום לבן שלי לצאת מהבית.

חוסניה ג'בארה: גם אני היום סוגרת את הבן שלי בבית.

חוסניה ג'בארה: אי-אפשר להבחין בין ילד לילד ובין ערבי ליהודי.

חוסניה ג'בארה: זה כבר קרה כמה וכמה פעמים.

חוסניה ג'בארה: בחדרה, אדוני היושב-ראש, זה היה, והטרור לא הבחין.

חוסניה ג'בארה: בעפולה זה היה, והטרור לא הבחין.

חוסניה ג'בארה: לפני יומיים התקשרו אלי חברים מיפו ואמרו לי, שהילדים שלהם היו יומיים לפני הפיגוע ליד המועדון הזה.

חוסניה ג'בארה: לכן, פיגוע בילדים הוא זוועה, אי-אפשר לסבול זאת וצריך תמיד לגנות זאת.

חוסניה ג'בארה: אסור שזה יהיה ואסור שזה יקרה.

חוסניה ג'בארה: במקביל, אדוני היושב-ראש, אני מגנה כל מעשה אלימות והרג גם בצד השני.

חוסניה ג'בארה: במקביל אני גם מגנה את מעשי החוליגנים כלפי מסגד חסן-בק וכלפי "מאפיית אבולעפיה".

חוסניה ג'בארה: זה מאוד כאב לי, אדוני היושב-ראש, כששמעתי את השוטר שנפצע ב"מאפיית אבולעפיה", ששחררו עליו כלב שנשך אותו.

חוסניה ג'בארה: הוא אמר: קיבלנו הנחיה מהמשטרה איך לפזר הפגנות.

חוסניה ג'בארה: פה מדובר בהפגנות של יהודים, אדוני היושב-ראש.

חוסניה ג'בארה: לאן הגענו?

חוסניה ג'בארה: מה זאת אומרת?

חוסניה ג'בארה: הפגנות של יהודים צריך לפזר בצורה אחרת וצריך לטעון שאין לנו אמצעים לפיזור הפגנות.

חוסניה ג'בארה: אבל, אדוני היושב-ראש, באוקטובר ידעו איך לפזר הפגנות של ערבים.

חוסניה ג'בארה: אסור שתהיה איפה ואיפה במדינה שלנו.

חוסניה ג'בארה: הפגנה זו הפגנה.

חוסניה ג'בארה: מתפרעים הם מתפרעים.

חוסניה ג'בארה: מפגינים הם מפגינים.

חוסניה ג'בארה: צריך לנהוג באיפוק ולנהוג גם בשוויון בעת פיזור ההפגנות.

סופה לנדבר: עד מתי?

סופה לנדבר: עד מתי?

חוסניה ג'בארה: אני אומרת שבפיגוע שהיה ערביי ישראל לא אשמים, חברת הכנסת סופה, וגיניתי את הפיגוע לפני שנכנסת לאולם.

חוסניה ג'בארה: זה מאוד כאב לי.

חוסניה ג'בארה: אני אומרת שילד הוא ילד ואסור לעשות את זה.

חוסניה ג'בארה: אסור.

סופה לנדבר: הקשבתי לדברים שלך.

חוסניה ג'בארה: אסור.

חוסניה ג'בארה: זה מאוד כואב.

חוסניה ג'בארה: זה מאוד כאב לי.

חוסניה ג'בארה: אמא שכולה זה הדבר הקשה ביותר.

חוסניה ג'בארה: אין יותר קשה משכול ואין אמא שמוותרת על הבן שלה בקלות, אחרי שהיא מגדלת אותו.

רחמים מלול: נא לסיים.

חוסניה ג'בארה: לכן, אסור שזה יקרה ואסור שזה יהיה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, לסיום אני רוצה לומר, שגם כיבוש הוא אלימות ומעשה טרור.

חוסניה ג'בארה: התנחלויות זה אלימות וזה מעשה טרור.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, כל עוד הממשלה הזאת תומכת בכיבוש ובהתנחלויות, היא עושה לייצור מתאבדים חדשים, ואנחנו לא רוצים את זה.

חוסניה ג'בארה: אסור שזה יקרה.

חוסניה ג'בארה: לכן, לעם נמאס.

חוסניה ג'בארה: אנחנו רוצים לחיות בשלום ובשלווה.

חוסניה ג'בארה: אנחנו צריכים לחיות בביטחון.

חוסניה ג'בארה: הממשלה הזאת צריכה לדאוג, כמו שהיא הבטיחה, להביא לביטחון של האזרחים, אזרחי מדינת ישראל, וגם בצד השני.

חוסניה ג'בארה: תודה.

רחמים מלול: תודה, גברתי.

רחמים מלול: מכיוון שחבר הכנסת יהלום נמצא כבר בדרכו לדוכן וקראתי בשמו לפני כן, כי חבר הכנסת פינס לא היה נוכח, ניתן לו לעלות בכל זאת.

רחמים מלול: חבר הכנסת פינס יבין את המצוקה.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אמר ראש הממשלה שהאיפוק הוא כוח, ואנחנו הרגשנו כאב נורא וזעם נורא למשמע התירוץ הנלוז הזה מול רצח של ילדים, נערים ונערות, בליל שבת האחרון.

שאול יהלום: אין אכזריות יותר גדולה מהרג מתוכנן ומכוון של ילדים.

שאול יהלום: נכון שגם לנו קורות לפעמים טעויות.

שאול יהלום: נכון שגם אנחנו לפעמים בהפצצה פוגעים בילדים; לא בכוונה, בצער רב, הלוואי שזה לא היה קורה.

שאול יהלום: אבל לשלוח מחבל שיעמוד בכוונה במועדון לילה, יום קודם לשלוח מכונית תופת שתעמוד בתיכון "אורט לייבוביץ" בנתניה, לרצוח תינוקת על-ידי צלף – כל הדברים האלה מוכיחים עם מי יש לנו עסק.

שאול יהלום: יש לנו עסק לא רק עם רמאים ונוכלים, שמרמים אותנו ומסובבים את אריק שרון על האצבע הקטנה, אלא יש לנו עסק עם רוצחים אכזריים.

שאול יהלום: ועם רוצחים כאלה אין שלום.

שאול יהלום: ניסינו לעשות אתם שלום – לא אנחנו, אנחנו התנגדנו להסכם אוסלו – אבל הם ירקו בפנים של הסכם אוסלו.

שאול יהלום: ניסה אהוד ברק לעשות אתם שלום, התנגדנו לו, אבל הוא ניסה במלוא הרצינות; כל ממשלתו.

שאול יהלום: הוא הלך לתת 97% משטחי יהודה ושומרון.

שאול יהלום: הוא הסכים לתת חצי ירושלים ושהר-הבית יהיה בריבונות בין-לאומית.

שאול יהלום: לכול התנגדנו.

שאול יהלום: אבל הם עצמם אמרו: זה לא מספיק, אנחנו רוצים להביא לכאן מיליונים של ערבים, אנחנו רוצים לחזור לכל המקומות שבהם חיינו לפני מלחמת השחרור, מה שנקרא זכות השיבה.

שאול יהלום: לא מעניינת אותנו מדינתו של העם היהודי, לא מעניין אותנו הצדק העולמי, מי היה כאן קודם.

שאול יהלום: והר-הבית – אנחנו לא עולים להר-הבית מטעמי הלכה יהודית.

שאול יהלום: אבל מי היה קודם בהר-הבית?

שאול יהלום: מי בנה בהר-הבית את בית-המקדש הראשון ואת בית-המקדש השני, לפני המוסלמים?

שאול יהלום: אז מה זה?

שאול יהלום: למי יש זכות ראשונה בהר-הבית?

שאול יהלום: מה זה, גזל?

שאול יהלום: האם באיזה מקום בקוראן כתוב שגזל על פני מאות שנים הוא לא גזל, אלא רק גזל מהיום למחר?

שאול יהלום: ואני אומר לראש הממשלה: אכזבת אותנו.

שאול יהלום: אנחנו בחרנו בך, באריק שרון, וקיבלנו את שמעון פרס.

שאול יהלום: אנחנו מאוכזבים ממך, אריק שרון.

שאול יהלום: אנחנו בחרנו בך כדי שתתנהג באומץ, שתמגר את הטרור, ואתה עצמך, תוך כדי חוסר הצלחה, אולי, אמרת: אני לא אשא ואתן משא-ומתן מדיני כאשר יורים בי.

שאול יהלום: ומה היום?

שאול יהלום: שיא המשא-ומתן המדיני מדינת ישראל מנהלת.

רחמים מלול: נא לסיים.

רחמים מלול: בבקשה.

שאול יהלום: עם ועדת-מיצ'ל, נגד ועדת-מיצ'ל.

שאול יהלום: כן מקבלים את דוח ועדת-מיצ'ל, במלואו, לא במלואו, כן במלואו, עם הקפאת התנחלויות, נגד הקפאת התנחלויות, ה"אבא" של משא-ומתן מדיני.

שאול יהלום: בזמן שיורים, בזמן שהורגים ובזמן שרוצחים.

שאול יהלום: אם יש מישהו שחושב – ולצערי הרב זה קרה, הלוואי שזה לא היה קורה – שיש הבדל אצל הפלסטינים הערבים הרוצחים האלה בין מי שגר במה שהם קוראים התנחלויות ואנחנו קוראים התיישבויות – והם הרגו ארבעה ביהודה ושומרון בשבוע שעבר – לבין מה שנקרא מדינת ישראל בתוככי "הקו הירוק", באו לא רק נתניה ותיכון "אורט לייבוביץ", אלא בא האסון בליל שבת וטפח על פניו.

רחמים מלול: תודה.

שאול יהלום: ללמדך, אדוני היושב-ראש, ללמד את כל עם ישראל, ובפרט את ממשלת ישראל, שכל מדינת ישראל וכל ארץ-ישראל סדנא דארעא חד הוא לערבים, שרוצים לזרוק את כולנו מכל מקום ומכל שטח.

שאול יהלום: ויפה שעה אחת קודם שהממשלה ומי שעומד בראשה יתפכחו ויעסקו במיגור מוחלט של הטרוריסטים, שבראש ובראשונה הם ערפאת והרשות הפלסטינית.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת יהלום.

רחמים מלול: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין מלים בפי לגנות את פיגוע הטרור בתל-אביב, במועדון ליד ה"דולפינריום".

אופיר פינס-פז: זה פיגוע שהכה את כולנו בזעזוע קשה מאוד וחייב את כולנו למחשבה מה עושים.

אופיר פינס-פז: אני, בסופו של דבר, חושב, שהתגובה של הממשלה היתה תגובה חכמה מאוד, שקולה מאוד; לא בטוח שצודקת, אבל חכמה בוודאי.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שאחרי הפיגוע בנתניה, התגובה המהירה עם ה-16-F וכדומה לא השיגה את המטרה.

אופיר פינס-פז: העולם ראה את העניין הזה יותר גרוע כמעט מהפיגוע, ובמצב שנוצר אני חושב שהאי-תגובה הישראלית, ההתאפקות, יצרה מצב של לחץ עולמי כבד מאוד על ערפאת.

אופיר פינס-פז: דרשו ממנו גם אמירה וגם מעשה.

אופיר פינס-פז: אני לא בטוח שהמעשה יחזיק מעמד, אבל את התגובה הקשה תמיד אפשר להגיב.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהממשלה נהגה נכון, ואני בהחלט נותן בעניין הזה קרדיט גם לשמעון פרס, גם לפואד וגם ליתר שרי מפלגת העבודה בקבינט; אבל, גם לאריק שרון, אני מוכרח לומר, כי הופעל עליו לחץ כבד כן להגיב, ולהגיב מהר.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שאחד הפתרונות שצריך לדבר עליהם בצורה רצינית היום זה פתרון ההפרדה והגדר.

אופיר פינס-פז: אני מודע לכל הנימוקים לכך שהפרדה חד-צדדית וגדר הן בעייתיות.

אופיר פינס-פז: הן יוצרות גבול, עדיין יש מחלוקת מדינית, הן לא קלות לביצוע מבחינה מבצעית וגם ביטחונית.

אופיר פינס-פז: אבל, אני חושב, שבמצב שנוצר, מדינת ישראל חייבת להכניס לשלב אופרטיבי את נושא הגדר ואת נושא ההפרדה החד-צדדית.

אופיר פינס-פז: אני לא אומר שצריך ללכת בעניין הזה עד הסוף, כי לא ברור בדיוק איך מתמודדים עם זה, אבל יש מקומות שבהם ברור שאפשר לבצע את זה.

אופיר פינס-פז: האפקטיביות של גדר אלקטרונית, חשמלית, על כל המשמעויות שלה, היא ברורה, ואני מציע, שבמקום שברור שאפשר לעשות את זה – לעשות את זה.

אופיר פינס-פז: אני לא אומר שזו פרוגרמה.

אופיר פינס-פז: הייתי מעדיף שיהיה הסכם, שיהיה הסדר ושיהיו שיחות ויהיו פתרונות.

אופיר פינס-פז: כרגע אנחנו רחוקים מאוד מהעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לעשות את מה שיכולים, לא את מה שרוצים; את מה שיכולים.

אופיר פינס-פז: את זה אפשר לעשות, את זה צריך לעשות, בוודאי באזורים בעייתיים, כמו בשרון ובמקומות אחרים.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד עוד מלה.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע לכמה מכם יצא לראות את ההורים של הילדים והילדות שנהרגו, ההורים של הילדים והילדות שנפצעו.

אופיר פינס-פז: מי שחיפש לראות בחיים שלו עוני, ראה אותו שם.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה בעיקר – לא בעיקר, אבל במקרה – לאילן גילאון, שעוסק בנושאים האלה.

אופיר פינס-פז: עוני שזועק לשמים, של משפחות חד-הוריות, שאוספות שקל לשקל כדי לגדל את הילדים שלהן בגאווה, שבאו משום מקום והגיעו למדינה הזאת רק כדי שיהיה עתיד לילדים שלהן ובסוף הילדים שלהן לצערי נהרגו.

אופיר פינס-פז: מי שרואה את העוני הזה ולא מתכוון לטפל בעוני הזה, הוא ערל לב, אטום וחסר רגישות.

אופיר פינס-פז: אני קורא לכנסת הזאת, במקום כל החוקים שאני רואה פה, שבאים לתת עוד לאברך הזה, עוד לאשתו ועוד לבת שלו – ראיתי פה איזה חוק של הביטוח הלאומי – מספיק כבר.

אופיר פינס-פז: יש בעיה גדולה של משפחות חד-הוריות במדינת ישראל; אמא שמגיעה בלי הבעל, שנשאר שם ברוסיה, בחבר העמים, שמגדלת ילד או שניים או שלושה – –

רחמים מלול: נא לסיים.

אופיר פינס-פז: – – עובדת למחייתה בשכר מינימום ופחות מהבוקר עד הלילה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם:

אופיר פינס-פז: הכנסת הזאת צריכה להידרש למעשה שייטיב את חייהם של העולים החדשים שמגדלים כאן ילדים בתנאי עוני מחפירים.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת פינס-פז.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

רחמים מלול: הפרעתי לאדוני להמשיך את שיחתו?

זבולון אורלב: – – – הסיעה.

רחמים מלול: כן.

רחמים מלול: כך הרגשתי, אבל חסרים שם שני-שלישים מהסיעה.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: אדוני אולי יגלה את אוזננו מה החליטה הסיעה?

רחמים מלול: בבקשה.

נחום לנגנטל: אם אדוני לא – – – את זה בכמה דקות, אני אשמח לחלוק את זה קבל עם ועדה.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, גבירותי ועמיתי חברי הכנסת, הרצח שהתבצע ביום שישי, שמזעזע את כולם – ואני שמח שלפחות בנושא הזה אנחנו מסוגלים להתאחד בבית הזה ולהכריז שרצח הוא רצח ודם הוא דם, ולא משנה כרגע מאיזו מפלגה עולה כל אחד על הדוכן ואומר את מה שהוא אומר – זה דבר חמור מאוד.

נחום לנגנטל: אני חושב, שבכלל, החברה הישראלית, מה שהיא עוברת בחודשים האחרונים, החוסן של החברה שלנו – עם כל הקיטורים שלנו – הוא כל כך גדול ורב, כי למרות כל הפיגועים ולמרות כל מה שקורה לנו, אני עוד רואה מידה של אופטימיות, אדוני היושב-ראש, בכך שאנחנו עדיין מסוגלים להמשיך הלאה, עם כל הקשיים והדברים הנוראיים שקורים לנו כשאנחנו קוברים, פשוטו כמשמעו, את ילדינו.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, שאם מדובר פה בשכן שלנו או בפרטנר לשעבר שלנו, ששולח, בצורה כלשהי, מכוניות תופת כנגד בית-הספר "אורט" בנתניה – ובמזל ובנס לא נפגעו שם ילדים – זה אומר שהוא הולך להפציץ בית-ספר.

נחום לנגנטל: זה מקשר אותנו לאותו אוטובוס שהסיע ילדים בכפר-דרום ופגעו בו בטיל כדי לרצוח את הילדים שם.

נחום לנגנטל: לאחר מכן אותו אויב מחליט, על-ידי אנשים מתאבדים מטעמו, לשלוח אנשים ולגרום לרצח של ילדים שרוצים לרקוד ולבלות.

נחום לנגנטל: אני עם האויב הזה לא רוצה לעשות שלום.

נחום לנגנטל: זה חלק ממה שהגעתי עליו להסכמה פנימית שלי עם עצמי.

נחום לנגנטל: אם חשבתי שאפשר לעשות שלום עם ירדן ועם מצרים – ואני לא בוחר לעצמי שכנים, אבל אם זה מה שקורה באופן בסיסי, במהות, במנטליות, של השכנים שלנו, כנראה אין בשלות.

נחום לנגנטל: זו כבר לא רק שאלה של פרטנריות, בצד השני אין בשלות לשלום.

נחום לנגנטל: כשאין בצד השני בשלות לשלום, כשהם רוצים לרצוח ילדים ונערים – מה, אנחנו צריכים לרוץ אחרי הדבר הזה?

נחום לנגנטל: עם אותם אנשים שרוצים לרצוח ילדים ומסוגלים לרצוח ילדים לא צריך לעשות שלום.

נחום לנגנטל: צריך לעשות אתם דברים אחרים.

אילן גילאון: מה?

אילן גילאון: מלחמה?

נחום לנגנטל: לך אני אומר, חבר הכנסת טיבי:

נחום לנגנטל: אם אתה חושב שאתה תיסע לשם ותדבר בתור מתווך גדול בין מדינת ישראל – שהיא באמת מעצמת-על פה באזור; באזור, אין לי שיגעון גדלות לחשוב שבעולם – לבין השלטון הפלסטיני שנמצא שם, אז זה רק מסיבה אחת: אתה בא להציג את הפרצוף היפה, אולי, שלך, לנאלח שיושב שם בעזה.

נחום לנגנטל: זו כל המטרה שלך.

נחום לנגנטל: אתה לא מתווך הוגן בעיני.

נחום לנגנטל: אם אני פוגש חברי פרלמנטים אחרים בעולם, יהודים, ואני שואל אותם על שאלת הנאמנות הכפולה בהיותם חברי קונגרסים בעולם ובהיותם יהודים, לפחות יש להם נאמנות כפולה.

נחום לנגנטל: אתה, בהתנהגות שלך, מבטא דבר אחד, ואני אומר את זה בכל הכאב – שיש מישהו שיושב בפרלמנט הזה, שהנאמנות שלו היא לשם.

נחום לנגנטל: אין תיווך הוגן פה מטעמך, וזה רק תחכום גדול שכל אמצעי התקשורת פה בישראל נותנים לך את כל הבמות האפשריות, על מנת שאתה תוכל להביא את דברם בצורה יותר נינוחה ובצורה יותר מתקבלת על הדעת בתוך החברה הישראלית.

נחום לנגנטל: זה חלק מהבעיה שלנו היום.

נחום לנגנטל: כשאני רואה את ההתרפסות של החברה הישראלית בפני אנשים שיושבים פה, בבית הזה, וכאילו מנסים לתווך בינינו לבין הפלסטינים, אני מתבייש שאני יושב באותו פרלמנט יחד אתם.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר, שגם אתם צריכים לבוא ולהגיד אחת ולתמיד לא רק גינוי לרצח.

נחום לנגנטל: זאת התקדמות גדולה מאוד, אבל אני לא בטוח שהיא לא טקטית.

נחום לנגנטל: אתם צריכים לבוא ולהגיד אחת ולתמיד גם את עמדתכם שלכם בנאמנות שלכם – האם אתם נאמנים למדינת ישראל, אפילו אם אתם חושבים שיש פה כרגע מהלכים של המדינה שהיא לא עושה בסדר, או אתם נאמנים לאויב האכזר והרצחני ביותר שגדל לנו כאן בשנים האחרונות?

נחום לנגנטל: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: חבר הכנסת גדעון עזרא – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברת הכנסת יהודית נאות, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חברי הכנסת רוני מילוא, אבשלום וילן, תאופיק חטיב, אברהם פורז, נחמה רונן, עבד-אלמאלכ דהאמשה וכו'.

רחמים מלול: בבקשה, גברתי.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אין דבר נקלה ונתעב יותר מאלימות וטרור כלפי חסרי ישע, ואני חושבת שהבית הזה מאוחד.

יהודית נאות: מי שמסתכל על פרוטוקולים של ישיבות המליאה לפני שנה ויקרא את הפרוטוקול של הישיבה היום, ייווכח בכך שחלה תפנית די משמעותית במה שאנחנו עדיין מאמינים שיגיע אלינו בשנה ובשנתיים הקרובות.

יהודית נאות: נערים ונערות היוצאים לבלות ואינם שבים הביתה – אין דבר נורא מזה.

יהודית נאות: לבי עם המשפחות האבלות שאיבדו את ילדיהן ועם אלה שסועדים בשעה זו את יקיריהם בבתי-החולים.

יהודית נאות: בעת כזאת האיפוק והריסון קשים.

יהודית נאות: הרצון הפרימרי הוא הרצון לנקמה, והוא מבקש לפרוץ.

יהודית נאות: לכן, בעיני, ראויה לכל הערכה הממשלה על האיפוק וההבלגה שהיא השכילה להחליט עליהם.

יהודית נאות: הממשלה השכילה והבינה, שקרב מנהלים לא רק באמצעות כלי ירייה ו-16-F, אלא גם בזירה הבין-לאומית.

יהודית נאות: אין לי ספק שהאיפוק וההבלגה שהממשלה גילתה אכן יביאו לנו את התהודה הציבורית הבין-לאומית שאנחנו ראויים לה.

יהודית נאות: השבח מגיע גם לבית-הספר "שבח", למנהלו ולתלמידיו, שאנחנו מצרים עמם.

יהודית נאות: אני סבורה, שבניגוד לאיפוק ולהבלגה אנחנו כן צריכים להוקיע כאן את אלה שלא השכילו להבליג והתחילו במהומות מול מסגד חסן-בק.

יהודית נאות: הם נהגו לא נכון, הם נוהגים שונה מאתנו, ואני חושבת שאני אינני עמם.

יהודית נאות: אין צורך במהומות, והיה צורך שגם הכוח המשטרתי יתוגבר הרבה יותר מהר.

יהודית נאות: אבל, בואו נדבר על העתיד.

יהודית נאות: אמרתי בתחילת דברי, שהסיכוי שכולנו חלמנו עליו – ואני מודה, קיוויתי להיות בכנסת ישראל באותה קדנציה שבה ייחתמו הסכמי השלום, חשבתי שכך יצא, אבל אני יותר צינית ויותר פסימית ביחס לאפשרות הזאת.

יהודית נאות: זה לא אומר שאיבדתי את התקווה שלי או את ההכרה שלי, שבסופו של דבר ההסדרים הם רק במשא-ומתן מדיני; אבל מה לעשות וכרגע אנחנו צריכים פתרונות מיידיים.

יהודית נאות: לעניות דעתי, ההצעה שהעלה חבר הכנסת פינס אכן ראויה.

יהודית נאות: אנחנו צריכים להתכנס בביתנו ולהגן על עצמנו.

יהודית נאות: אני מקווה, שכל הקברניטים שלנו, בעיקר אלה שמומחים ממני בנושאי ביטחון, אכן ישקלו את גבול ההפרדה ואת גדר ההפרדה בגבולות בני-ביטחון.

יהודית נאות: אני לא נכנסת לפולמוס מה הוא גבול ביטחון וכיצד להגיע לכך במהירות האפשרית.

יהודית נאות: אני רק רוצה לומר דבר נוסף – יש לנו הרבה מאוד מצוקות, ואם את כל המצוקות האלה ננסה לפתור על-ידי אי-איפוק ואי-הבלגה, לא נגיע רחוק.

יהודית נאות: אני מודה לך.

רחמים מלול: תודה, גברתי.

רחמים מלול: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, יום שישי האחרון היה בשבילי אחד הימים העצובים, העצובים מאוד.

אבשלום וילן: העובדה שהטרור הברוטלי בוחר לו למטרות נערים ונערות, כשרק יומיים קודם לכן נעשה ניסיון פיגוע דומה ב"אורט" נתניה, מורידה את המלחמה בינינו לבין הפלסטינים לרמה כזאת, לשפלות כזאת, שכל אדם באשר הוא אדם אין לו ברירה אלא לגנות, להזדעזע ולחפש מוצא.

אבשלום וילן: אני אגיד משהו יותר מרחיק לכת: עם שאוחז בנשק טרור מסוג כזה נגד נשים וילדים, לא פחות מכך שהוא פוגע בנו, הוא קודם כול פוגע בו עצמו גם לדורות הבאים.

אבשלום וילן: זה מיתוס של מלחמת עצמאות כשרוצחים בלי הבחנה נערים ונערות?

אבשלום וילן: אני לא אומר שהצד שלנו במשך 100 שנות מאבק לא פגע פה ושם, אבל אף פעם לא כמדיניות, כמטרה מכוונת, לא כאידיאולוגיה וכתפיסה.

אבשלום וילן: הטרגדיה היא, שאנחנו נמצאים בתוך מעגל דמים, וברור לשני הצדדים שבסופו של דבר נצטרך לשבת ולדבר, כי אנחנו כמו תאומים סיאמיים ולא יעזרו כל הפתרונות.

אבשלום וילן: בין הירדן לבין הים חיים פה שני עמים, וצריך למצוא פשרה.

אבשלום וילן: מה שעוד קומם אותי לאחר המעשה והשפל הנורא, הפיגוע הזה, הוא שלמחרת פרחחים יהודים ביפו עומדים וזורקים מטחי אבנים על מסגד מוסלמי.

אבשלום וילן: מה הסיפור הזה?

אבשלום וילן: תארו לכם שבאירופה או אפילו בארץ היו זורקים אבנים בשבת על בית-כנסת, איך כולנו היינו מזדעזעים, ובצדק.

אבשלום וילן: הייתי במקום וראיתי שמשטרת ישראל נמצאת שם ולא מצליחה להשתלט, ולא היו שם כל כך הרבה אנשים, אולי כמה מאות.

אבשלום וילן: שלא יהיו אשליות, אלה לא אנשים פוליטיים, זה אותו סוג פרחחים שאתה רואה אותם משתוללים במגרשי הכדורגל, ב"מכבי חיפה".

אבשלום וילן: הם מגיעים לשם להשתולל, לחפש "אקשן", ויש להם חשבונות עם המשטרה.

אבשלום וילן: עולם תחתון, עבריינים, כל מיני ארחי-פרחי.

אבשלום וילן: הייתי אתמול אחר-הצהריים וראיתי שורת מסעדות לאורך הטיילת של יפו, והבריונים האלה פשוט עברו וניפצו שמשות.

אבשלום וילן: ישבתי עם שלושה בעלי מסעדות, אחד יהודי באמצע – בו לא נגעו; המסעדה הצפונית של ערבים, הדרומית של ערבים, ושרפו שם מכוניות.

אבשלום וילן: על מה?

אבשלום וילן: אלה אזרחים נאמנים שמשרתים אפילו במל"ח.

אבשלום וילן: אני חושב שראש ממשלת ישראל, כפי שאכן עשה, חייב מיידית לגנות את זה.

אבשלום וילן: זה גורם נזק נורא קודם כול לנו כבני-אדם, אבל לא פחות מכך גם למאבק שבתוכו אנחנו נמצאים.

אבשלום וילן: לי היה קשה מאוד לראות את התמונות, כמו לכל שאר אזרחי ישראל, אבל אני מאוד מקווה שממשלת ישראל – והפעם מותר לתת לה גם מחמאה – תמשיך במדיניות השקולה שהיא נוקטת בימים האחרונים; היא אינה נגררת אחרי המאורעות ולא מחפשת להשביע את רצון הציבור, אלא שוקלת מה נכון עבור מדינת ישראל.

אבשלום וילן: כל זמן ששיקול הדעת הזה יימשך, אנחנו נהיה חזקים.

אבשלום וילן: אני גם כופר בכל הדיבורים, כאילו אין לנו יכולת עמידה, כאילו מאז 1948 לא היינו במצב כזה.

אבשלום וילן: הבל הבלים, אין להשוות בכלל מה שהיה ב-1948, וגם ב-1967 וב-1973, למצבנו היום.

אבשלום וילן: הוא קשה ומורכב, הוא איננו סכנה קיומית.

אבשלום וילן: לכן, צריך שיקול דעת, עצבים חזקים, ומול טרור צריך להילחם.

אבשלום וילן: אבל הטרור האמיתי יוכנע בסופו של חשבון ליד שולחן המשא-ומתן.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת וילן.

רחמים מלול: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אברהם פורז, ואם הוא לא יהיה נוכח – חברת הכנסת נחמה רונן.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף לדברי הניחומים לכל המשפחות השכולות מהפיגוע ולאיחולי ההחלמה לפצועים.

תאופיק חטיב: אני גם רוצה לפנות, במיוחד כערבי מוסלמי, בתגובה על מה ששמעתי לפני ארבעה-חמישה ימים, ממש לפני הפיגוע, מאחד ממנהיגי ה"חמאס" בטלוויזיה.

תאופיק חטיב: כאשר שאלו אותו איך זה שבמסורת אסור לרצוח ילדים, נשים, זקנים, אפילו בעץ אסור לפגוע על-פי המסורת, ומה פתאום יש התנכלויות ורצח בקרב אזרחים, הוא השיב שזה נכון, אבל החיילים הישראלים וההתנהגות שלהם דוחפים אותם.

תאופיק חטיב: אני שולל מכול וכול דברים כאלה, כי גם אם יש מישהו שמדחפים פנימיים, מדחפי נקמה או מכל דחף אחר עושה את זה, אסור שיקבל גיבוי או תירוץ למעשה שלו.

תאופיק חטיב: אני לא מקבל מה שנאמר כאן על-ידי חברי כנסת ושרים, ובמיוחד לכיוון חברי הכנסת הערבים, שעמדו בזה אחר זה וגינו את המעשה, שכביכול הגינוי שלהם זה טקטיקה.

תאופיק חטיב: כאשר לא מגנים או שהגינוי הוא לא בדיוק באותו רגע, שואלים אותם למה הם לא מגנים; כאשר הם מגנים, שואלים למה הם מגנים.

תאופיק חטיב: קשה לי להבין מה בדיוק רוצים האנשים.

תאופיק חטיב: אני יודע שיש צביעות, אבל צביעות בלי גבולות התגלתה היום בכנסת.

תאופיק חטיב: חבר הכנסת יגאל ביבי אומר: ידנו מושטת לשלום.

תאופיק חטיב: אני לא יודע על מי הוא מדבר, הרי הוא תקף את אלה שהושיטו את ידם לשלום והוא לא רצה; הוא אמר שאין מקום, כי כל ארץ-ישראל שלנו.

תאופיק חטיב: ובכל זאת הוא אמר: ידנו מושטת לשלום.

תאופיק חטיב: אני לא יודע איזה שלום.

תאופיק חטיב: הוא רוצה גם את הגדה וגם את עזה וגם שלום.

תאופיק חטיב: נראה לי שדווקא פה יש מידה מסוימת של צביעות, שקשה לקבל אותה וקשה לשמוע אותה.

תאופיק חטיב: היא לא יכולה להשתלב בשום פנים במציאות הקיימת.

תאופיק חטיב: התפלאתי מאוד על כך שהשר ריבלין – ואני שמח שהוא נכנס לאולם – מלין על חבר כנסת ערבי שבא לגנות את המעשה.

ראובן ריבלין: להיפך, בירכתי את חבר הכנסת טיבי על האומץ שלו.

ראובן ריבלין: עם זה אמרתי, שערפאת לא יכול לגנות ולשלוח רוצחים.

תאופיק חטיב: קודם כול, צריך לקבל את הגינוי שנשמע כאן, ולא רק כאן אלא גם בתקשורת באותו יום ובאותו רגע.

תאופיק חטיב: זה גינוי לא בשבילך ולא בשביל עוד שרים או בשביל ממשלת ישראל; זה גינוי אמיתי.

תאופיק חטיב: זאת האמת בעניין רצח ילדים, שאסור בשום פנים ואופן להכניס אותם למעגל הדמים.

תאופיק חטיב: זה בלי קשר לשאלה מי שומע ומי לא שומע.

תאופיק חטיב: אסור שיאמרו כאן: למה אתם מגנים, ואולי זאת טקטיקה, כמו שאמר גם חבר הכנסת נחום לנגנטל.

תאופיק חטיב: בקשר לבריונים, החוליגנים, הנאצים שהשתוללו בתל-אביב, אין לי הרבה מלים.

תאופיק חטיב: אני מכיר כאלה, כמעט בכל פינה אפשר למצוא אנשים כאלה.

תאופיק חטיב: אני מתפלא על תשובתו של מפקד מחוז תל-אביב, שאמר שאין לו כלים לפזר את ההתפרעות.

תאופיק חטיב: הרי להפגנות של ערבים יש כלים, אבל להתפרעות של חוליגנים כאלה אין לו כלים.

תאופיק חטיב: ממש מפליא.

תאופיק חטיב: משפט אחרון לשר ריבלין, שאמר שמדינת ישראל לא יכולה לעמוד חסרת ישע מול כל מה שקורה.

תאופיק חטיב: אני אומר לך, אם מדינת ישראל תחסר את יש"ע, כקיצור, יהיה לה ישע בלי קיצור.

תאופיק חטיב: תודה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: אני רוצה להודיע בשם הממשלה, באמצעות שר התקשורת, שתשובה וסיכום מצד הממשלה וכן הצבעה על הודעות הסיכום של הסיעות השונות יהיו מחר או ביום רביעי, על כך תבוא הודעה.

רחמים מלול: תודה, אדוני השר.

רחמים מלול: הדבר מתואם עם יושב-ראש הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת יוסף פריצקי.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, 20 משפחות אומרות היום: טוב יום מסוים שלא היה מאשר היה; טוב שלא היה בא לעולם היום הזה, שבו בבוקר שלחנו את ילדינו לבית-הספר, הכנו להם אוכל וסנדוויץ', סגרנו להם את הילקוט ודאגנו שמא הם לא יעברו את הבחינה, ורצינו שהם יגדלו כאן, בארץ הזאת, ובלילה הם הלכו לבלות, בסך הכול הלכו להתפרק, כמו שבני נוער בכל העולם עושים, והילד יצא ולא חזר.

יוסף יצחק פריצקי: הילד והילדה הלכו ולא שבו.

יוסף יצחק פריצקי: איזה דבר איום ואיזה דבר נורא זה.

יוסף יצחק פריצקי: ילדים, אדוני היושב-ראש, הם פיקדון בידינו, ואנחנו במזרח התיכון בוגדים בפיקדון הזה כל שני וחמישי.

יוסף יצחק פריצקי: באנו לארץ הזאת ואנחנו חיים כאן כדי להבטיח עתיד טוב יותר לעם היהודי, בשלום ובשכנות טובה, וכמעט כל יום אנחנו שולחים את ילדינו אל המולך.

יוסף יצחק פריצקי: אני מוכרח לומר עוד דבר, אדוני היושב-ראש.

יוסף יצחק פריצקי: אני מצר על כך שידידי חבר הכנסת אחמד טיבי לא כאן, אבל אני גם מרגיש מעט פראייר, מעט טיפש, ואומר מדוע.

יוסף יצחק פריצקי: ביום שישי בבוקר הביאו לקבורה את פייצל חוסייני, והממשלה, בנדיבות ראויה, בהגינות, כמו שצריך, אמרה: כל הרוצה לבוא ללווייתו, יבוא.

יוסף יצחק פריצקי: השערים נפתחו ויותר מ-20,000 פלסטינים באו לחלוק כבוד אחרון לאיש, שהיה יריב קשה שלנו.

יוסף יצחק פריצקי: עכשיו עולה השאלה – אולי בשערים האלה שנפתחו עבר גם מחבל?

יוסף יצחק פריצקי: ואי-אפשר להתחמק מן השאלה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: אז איך אנחנו מרגישים עכשיו?

יוסף יצחק פריצקי: טיפשים?

יוסף יצחק פריצקי: אידיוטים?

יוסף יצחק פריצקי: אנשים שפתחו את השער ואמרו, בואו, אנחנו נותנים לכם כבני-אדם, כהומניים, את הכבוד ללכת אחרי ארונו של מת, ואולי מחבל נכנס ואולי עוד אחד יותר?

יוסף יצחק פריצקי: שלום זה הדבר הכי חשוב.

יוסף יצחק פריצקי: ילד ברמאללה צריך לבלות כמו ילד בתל-אביב.

יוסף יצחק פריצקי: נערה בעזה ובג'נין כמו נערה בחיפה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אני אומר באופן הכי ברור: אם ילד לא יכול לבלות בתל-אביב, ילד לא יישן ברמאללה.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה שילד יבלה בתל-אביב, ואני רוצה שילד יבלה ברמאללה, ואני מוכן בשביל זה לעשות את כל הוויתורים שיש, כמה שאפשר.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אם הרעיון הוא שילדים יתפוצצו בתל-אביב, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ילדים לא יישנו בג'נין.

יוסף יצחק פריצקי: כי זה הדבר הפשוט שצריך לומר אותו.

יוסף יצחק פריצקי: הייתי בהפגנות של "שלום עכשיו", ואני גאה בזה.

יוסף יצחק פריצקי: אם ערפאת הוא פרטנר – אני מצטער שלא נמצאים כאן חברי הכנסת שמגינים עליו – אם הוא פרטנר, מאה אחוז, שיפסיק את הדבר הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אם הוא לא מסוגל להפסיק אותו – הוא לא פרטנר.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אי-אפשר גם להיות פרטנר וגם לאפשר לטרור.

יוסף יצחק פריצקי: וכאן, נדמה לי, אמר חבר הכנסת טלב אלסאנע, שהוא שומע לקול רחשי עמו.

יוסף יצחק פריצקי: אה-אה, אם העם רוצה טרור, יש לנו מלחמה בעם שרוצה טרור.

יוסף יצחק פריצקי: אם העם רוצה שלום, אנחנו נתה

יוסף יצחק פריצקי: פך קדימה ואחורה כדי להביא את השלום הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אלה הזמנים איומים, אדוני היושב-ראש.

יוסף יצחק פריצקי: אלה זמנים איומים ונוראים שילדים נהרגים פה.

יוסף יצחק פריצקי: הלוואי שאלה יהיו הילדים האחרונים.

יוסף יצחק פריצקי: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת פריצקי.

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת נחמה רונן.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, הפיגוע ביום שישי בערב היה מהפיגועים האכזריים, הקשים והמיותרים ביותר שידענו.

נעמי חזן: אינני חושבת שיש אדם אחד, לא בכנסת ישראל ולא במדינת ישראל, שלא הזדעזע מהמעשה.

נעמי חזן: אתמול בערב, אדוני היושב-ראש, אחרי שיחות ארוכות בביתי, שאלה אותי בתי שאלה שלא יכולתי להשיב עליה.

נעמי חזן: היא אמרה: אמא, למה זה יותר קשה כשילדים נהרגים?

נעמי חזן: היא אומרת: וכשבן-אדם בן 35 נהרג זה לא רע, זה לא איום ונורא?

נעמי חזן: ואשה בת 50 – זה לא איום ונורא?

נעמי חזן: למה זה כל כך קשה כשמדובר בילדים?

יוסף יצחק פריצקי: ילדים זה העתיד.

נעמי חזן: אמרתי לה, שההסבר הברור הוא, שכשילד או ילדה נהרגים, ונהרגו הרבה נערות, חושבים שזה יותר גרוע, מפני שהם פשוט לא מיצו את החיים, או לא התחילו למצות את החיים, ויש בזה משהו עוד יותר עצוב.

נעמי חזן: אמרתי שזו תגובה של אנשים שהם חסרי אונים.

נעמי חזן: ילדים הם הרבה יותר חסרי אונים מאשר אנשים מבוגרים.

נעמי חזן: יחד עם העצב, הצער, הבכי והכאב, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שהגיע הזמן שכולנו נבין, שכל הרג של ילד באשר הוא – וחבר הכנסת פריצקי, קצת השתוממתי על דבריך, כי בעיני הרג של ילד, לא חשוב לי מאיפה והיכן, זה דבר שפשוט השפה דלה מדי לתאר.

נעמי חזן: אני חושבת שזו כמעט משימה לאומית שלנו, שכל ילד וכל ילדה מגיע להם שיוכלו ליהנות, ללמוד, לחוות, לגדול ולהזדקן.

נעמי חזן: אני חושבת שבסוף השבוע הזה החברה הישראלית הבינה, ואני חושבת אולי שגם שכנינו הפלסטינים הבינו, שהטירוף הגיע למצב כזה שבאיזה מקום אנחנו חייבים להתעשת.

נעמי חזן: אני מאוד מתנגדת למה שאני שומעת בימים האחרונים בחוגים מסוימים – אגב, אין פה ימין ואין פה שמאל – בניסיון להטיל אשמה במקום לנסות להתלכד סביב המשימה החשובה ביותר.

נעמי חזן: והמשימה החשובה ביותר היא להפסיק את האלימות הזאת, להגיע למצב שאנחנו יוצאים מהטירוף הזה, כי לחיות כך זה לא חיים.

נעמי חזן: אולי במקום להאשים, אם היינו מקדישים רבע מהמאמץ לניסיונות כנים להגיע להפסקת אש, לשמור על הפסקת אש ולחזור לשפיות, אולי היינו תורמים משהו לפחות לילדים שעדיין חיים, כדי שנוכל לכבד את זכרם של אלה שנהרגו בצורה מיותרת לחלוטין.

רחמים מלול: תודה, גברתי.

רחמים מלול: בבקשה, חברת הכנסת נחמה רונן.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נחמה רונן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני חושבת שאין מלים לתאר אותו יצור חלאתי שעשה את מה שעשה ביום שישי.

נחמה רונן: אני אומרת "יצור" כי אפילו חיה אני לא יכולה לקרוא לו, כי גם לחיות יש חוקים, וגם חיות פועלות לפי קוד התנהגותי מסוים.

נחמה רונן: אותו יצור לא שייך לשום ביטוי שאפשר לתת לו שמתאר איזה קוד אנושי עלי אדמות.

נחמה רונן: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שאני אבטא הרגשה של הרבה מאוד הורים היום במדינת ישראל, הורים לילדים מתבגרים.

נחמה רונן: לא קל להיות היום אמא, לא קל להיות הורה לילדים במדינת ישראל.

נחמה רונן: הם רוצים ללכת לבלות בקניון – אנחנו בחרדה נוראית.

נחמה רונן: הם רוצים לצאת לבלות – אנחנו כבר לא יודעים מאין זה יבוא.

נחמה רונן: הם יוצאים מהבית – אנחנו נכנסים לחרדה ופותחים חדשות כל שעה לראות שהכול בסדר.

נחמה רונן: זה לא מצב שאפשר להמשיך לחיות בו.

נחמה רונן: כי גם אם אנחנו מאוד מנסים להתעלות על עצמנו, את המתח ואת החרדה אנחנו מעבירים להם.

נחמה רונן: זה בלתי אפשרי בצורת החיים הזאת.

נחמה רונן: אני רוצה לקוות, שאכן ממשלת ישראל והעומד בראשה יודעים מה הם עושים ופועלים לפי שיקול דעת ולא לפי שיקול בטן.

נחמה רונן: אני בהחלט רוצה לראות את ראש הממשלה נוהג לפי מה שהתבונה שלו והייעוץ שהוא מקבל אומרים לו לעשות, ולא לפי דעת הקהל ברחוב.

נחמה רונן: אני חושבת, שאסור למנהיגים לרצות את הרחוב, אבל הם צריכים להתחיל לפעול בנחישות כדי שגם החיים פה יוכלו לחיות ולא לבסס את עצמנו כל הזמן בחרדה אין-סופית.

נחמה רונן: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להתייחס לאירוע שקרה לאחר האירוע המזוויע, ובאמת נאמרו פה מלים בלי סוף, וחוץ מאשר להביע היום השתתפות בצער המשפחות ולאחל החלמה לפצועים – אני חושבת שאת היתר ממשלת ישראל תצטרך לעשות, ותצטרך לעשות באופן תקיף ומהיר.

נחמה רונן: אני רוצה להתייחס לזריקת האבנים שהיתה על מסגד חסן-בק, לאותה קבוצה, שאני לא רוצה להשתמש במלים קשות אז אשתמש במלה "פרחחים", כי זו המלה הכי עדינה שאני יכולה להשתמש בה כדי לבטא את ההתנהגות שלהם.

נחמה רונן: מעבר להתנהגות הבלתי-נסבלת, לזרוק אבנים על מקום מקודש לדת אחרת, אבל מקום מקודש – ואני לא רוצה לחשוב מה היה קורה אם מישהו היה זורק אבנים על בית-כנסת – הנזק שהם עשו למדינת ישראל הוא נזק בלתי יתואר, כי מרגע שהתחילו לזרוק את האבנים, כל תשומת הלב של התקשורת הבין-לאומית עברה משידור התמונות המזוויעות של ההרוגים והפצועים, על כל המשתמע מכך, לתיאור זריקת האבנים, וה-CNN וה-NBC וכל הרשתות הזרות, שסוף-סוף היה נדמה שהן מתחילות להיות אובייקטיביות ושהן משדרות את התמונה האמיתית של מה שקורה במדינת ישראל, שינו כיוון וסיקרו את זריקת האבנים.

נחמה רונן: זה משהו שלא יתואר.

נחמה רונן: מה אומרת משטרת ישראל?

נחמה רונן: – לא היו לנו אמצעים לפזר אותם ורצינו לתת לאנשים להתפרק אחרי אירוע כל כך קשה.

נחמה רונן: זה תפקידה של המשטרה?

נחמה רונן: הרי שוב הוכח, מעל לכל ספק, שלמשטרת ישראל אין אמצעים לטיפול בהפגנות של אזרחים.

נחמה רונן: אם זה לא גז מדמיע או כדורי גומי, היא לא מסוגלת להתעסק בהפגנות אזרחים.

נחמה רונן: נשאלה השאלה, מדוע לא פיזרו אותם במים או באמצעים אחרים.

נחמה רונן: אומרים אנשי המשטרה: אין לנו.

נחמה רונן: יש מכונית כיבוי אחת, מכונית אחת שמיועדת לפיזור הפגנות במים, והיא בירושלים, היא לא נמצאת בתל-אביב.

נחמה רונן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מצפה מהשר לביטחון פנים, שהפך להיות מבקר גבינות ויין והתחיל גם לדרג את תושבי מדינת ישראל לפי הקלאסה שהם חיים בה, לפי סוגי המאכלים, ומי יותר תורם ומי פחות, אולי שיתרכז, במקום בביקורתו על התכונות הקולינריות של תושבי רעננה ורמת-אביב ג', בכך שישיג ציוד הכרחי למשטרה, לפעילות השוטפת שלה, ולא נצטרך עוד פעם לחזות במחזות כל כך מבישים, שעושים רע לכולנו.

נחמה רונן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחברת הכנסת רונן.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת איתן כבל, עופר חוגי ויצחק גאגולה.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

רחמים מלול: אדוני יצטרך גם תרגום בסוף?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בפעם הזאת לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לדבר על משהו בשיא הרצינות, מהשכל ולא מהבטן.

רחמים מלול: אפשר גם בשלוש דקות לדבר ברצינות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא להקיף את הנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אין יותר קל מאשר להתלהם, להתנצח באמרות קשות, במיוחד כאשר המציאות היא כל כך קשה וכל כך עגומה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לנגנטל וחברי כנסת אחרים בכל יום, בכל הזדמנות, בכל מקרה אומרים: אתם חייבים להוכיח את הנאמנות שלכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו הוא כבר מחלק אותנו – "למי הנאמנות שלכם?" אני חושב, שחבר כנסת שהיה מכבד את עצמו ואת הבית שבו הוא חי ואת המדינה ואת החוקים שהוא משתתף בחקיקתם, לא היה מרשה לעצמו לרדת לרמה הזאת.

יצחק גאגולה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לא להפריע לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שאתה יותר גרוע ממנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תפריע לי.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה.

יצחק גאגולה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רק מפריע, ואני גם לא אענה לך, כי לא שמעתי אותך אפילו.

יצחק גאגולה: זו האמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שמעתי אותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האמת ששאלות כאלה אין לשאול, והאמת שכאשר בדברים האלה – – –

יצחק גאגולה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שנתיים אנחנו כבר חיים באווירה הזאת, וההקצנה הולכת ונעשית יותר חריפה, וכל הציבור סובל מזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הציבור כולו, גם יהודים וגם ערבים, וגם בכנסת, וגם באלימות המשודרת בשידור חי בכל רגע ובכל שעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה השכל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה השפיות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מקרים מחרידים קורים, רציחת אנשים חפים מפשע קורית יום-יום ושנה-שנה, ולמרבה הצער בעשרות השנים האחרונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין פה אחד נקי ואחד שחור, אין לבן ושחור ואין דם יותר סמוק או יותר אדום מדם אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה הן עובדות יסוד, שכדאי שכולנו נזכור אותן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איש לא טמן את ידו בצלחת גם ברציחות ובהריגות, מכל צד.

יצחק גאגולה: תתרגם את זה לערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה גם מנהיגים שרצחו, לא רק חפים מפשע ואזרחים וילדים, אלא באמצעים הגרועים ביותר והקשים ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רציתי להיכנס לעניין הזה, אלה עובדות שכל אחד מכיר אותן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עלינו לעשות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש רק מוצא אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המוצא האחד והיחיד הוא לשים קץ להתלהמות, לשים קץ להתנצחות – מי מנבל את הפה יותר ומי אומר אמרות קיצוניות עוד יותר ומי כאילו תוקף את חברי הכנסת הערבים ואת הציבור הערבי יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקיפות האלה לא יביאו תועלת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להיפך, זה מביא רק הרס, זה מביא רק יותר הרס ויותר דיכוי ויותר דיכאון בציבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש עוד נקודה שאי-אפשר לעבור עליה לסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באותו מחזה מחריד של תושבים שצרו על המסגד ועל אנשים שהיו בתוך המסגד – היו שם מתפללים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא רק המסגד, זה לא רק בקבוקי תבערה שהושלכו, זה לא רק ניסיון להצית את המסגד, אלא ניסיון לעשות לינץ' במסגד ובאנשים שהיו בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקשרתי באותו יום למפקד בשטח ואמרתי לו: אדוני, תעשה משהו, למה אתה בפיק ברכיים כזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרה קודמתי, חברת הכנסת, שהוא אמר שצריך לתת לאנשים להתפרק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה תפקידך לתת לאנשים להתפרק?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר האנשים התחילו לתקוף את השוטרים, אני אמרתי לו: אם תמשיך להתמהמה, אותך יתקוף עכשיו האספסוף הזה, את השוטרים יתקפו קודם כול, ולאחר שיתקפו אתכם, ייכנסו למסגד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר התחילו לתקוף את השוטרים, הוא קיבל שכל, אז הוא ידע שהעניין רציני ואז הוא ידע שתפקידו להשליט סדר ולא לתת לאנשים האלה לעשות מה שהם רוצים ומה שהם חושבים, ואז פוזרה ההפגנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה היו האמצעים ואיפה היו הכלים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו חסרים לו כלים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו חסרים לו שוטרים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא היה יכול להביא ברגע הראשון, בחצי השעה הראשונה, בשעה הראשונה, אפילו אם הוא הביא כלים מירושלים, מה המרחק מירושלים לתל-אביב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – שעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חמש, שש, שבע שעות האספסוף הזה צר על המסגד, והמפקד בשטח לא עשה שום דבר, אלא טיפל בכפפות של משי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לומר עוד דבר שאיש לא יכול להכחיש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מכירים את המשטרה הזאת ואנחנו יודעים איך היא פיזרה הפגנות אחרות, ואנחנו יודעים איך היא התקיפה אנשים אחרים, ואנחנו יודעים איך היא רצחה חפים מפשע בראשית אוקטובר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום היתה עדות בוועדת החקירה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השוטר, סגן המפקד באותה תחנה אמר, שהוא לא היה בסכנה, בשום סכנה, הוא ירה באנשים, ובנשק חי, ונתן הוראות לירות בנשק חי בלי שהיה במצב של סכנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדברים האלה מחייבים מחשבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר לביטחון הפנים, שיודע להתלהם, לאחר שהוא גמר לתקוף את הערבים ואת חברי הכנסת הערבים ולצאת נגדם, הוא התחיל ביהודים, כי להסתות האלה אין גבול, הן לא ייגמרו ולא ייעצרו, אלא אם כן יתפסו כולם שפיות ויחזרו לשפיות ולדרך הנכונה ולדרך היחידה, אין בלתה, אחרת הרציחות יימשכו עוד 50 שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יהיה הסוף?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאן נגיע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים בסוף לחזור לאותו פתרון אחד ויחיד – שולחן הדיונים, אשר יכיר בזכויות הלגיטימיות של שני העמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין פתרון קסם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שרון יביא שלום, אם הוא יכיר בזכויות של הצד שכנגד, ולא על-ידי רציחות ולא על-ידי מלחמות.

יצחק גאגולה: ברק נתן לכם הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשמע אותי טוב, חבר הכנסת גאגולה: אתה לא יותר מאשר כל אדם אחר, והעם בישראל איננו יותר מהעם הפלסטיני, ולא מגיעות לו יותר זכויות בשום צורה, כי כולנו בני-אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם להם מגיעה זכות להגדרה עצמית ולמדינה עצמאית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם מסתפקים ב-21% משטח המריבה, מה עוד צריך לדרוש מהם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – יסלח לי חבר הכנסת גאגולה, אני אתן את רשות הדיבור לחברת הכנסת סופה לנדבר, כדי שהיא תוכל להחליף אותי.

רחמים מלול: אדוני מסכים?

רחמים מלול: אני מודה לך על נדיבותך.

רחמים מלול: אדוני עושה את דרכו לדוכן קפנדריה, אבל בתוקף הנסיבות, אנחנו מבינים אותו.

רחמים מלול: בהזדמנות זו גם נאחל לך החלמה מהירה, שתעמוד איתן על רגליך במהרה ותמשיך לשחק כדורגל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, קודם כול, תודה על איחולי ההחלמה.

רחמים מלול: בבקשה.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, כמו כל אחד מכם שעלה כאן לנאום – –

יצחק גאגולה: איתן, רפואה שלמה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: – – אני רוצה לשלוח כאן תנחומים למשפחות האבלות והחלמה מהירה לפצועים.

איתן כבל: כמו כל בן-אנוש שצפה בתמונות הקשות מעל מסך הטלוויזיה, אי-אפשר היה שהלב לא ייקרע, העיניים לא תבכינה.

איתן כבל: אני לפחות כך הרגשתי.

איתן כבל: אין מלים שיכולות לתאר את הכאב, ובמיוחד כשמדובר בכאב בכאלה עוצמות.

איתן כבל: בן-אנוש לא יכול להתמודד עם מצב שכזה.

איתן כבל: חברות וחברי הכנסת, אני מוצא הזדמנות לברך את הממשלה על האיפוק.

איתן כבל: עם כל הקושי, יש רגעים, ורגעים כאלה, לצערי, מגיעים והגיעו – והממשלה נהגה באיפוק.

איתן כבל: ואני אומר לכם, אני, כמי שתמך בממשלת האחדות הלאומית ובכל בוקר מתעורר ורוצה לדעת האם עשיתי נכון, באותו יום שראיתי שהממשלה הזאת ממשיכה במדיניות האיפוק, לרגע אמרתי: עשיתי נכון.

איתן כבל: אני אומר לכם, עם זאת, שאחד הפחדים הגדולים שלי – אני מקווה שהממשלה הזאת תמשיך לפעול על-פי הצרכים הביטחוניים של מדינת ישראל ולא על-פי תחושות בטן שלא מובילות לשום מקום.

איתן כבל: אני רואה את בנימין נתניהו, שאחרי שהפסיק להיות ראש ממשלה, כי העם החליט שהוא לא יהיה ראש ממשלה, הוא הפך להיות היועץ לענייני ביטחון של מדינת ישראל.

איתן כבל: הוא עובר מטלוויזיה לטלוויזיה, מעיתון לעיתון, מתחנת רדיו לתחנת רדיו, ומציע למדינת ישראל איך להתמודד עם הבעיות הביטחוניות שלה.

איתן כבל: זה, לפחות מבחינתי, נראה פאתטי, ואני מאוד קיוויתי, שהלחץ הזה, בעיקר של אותו אספסוף, שזה היה מביך, ואני אומר את זה כאדם וכאזרח מדינת ישראל – ואני לא רוצה כאן להרחיב ולהגיד דברים יותר ממה שכבר נאמר כאן, אבל כשאתה רואה אותם עומדים עם התמונות של בנימין נתניהו, ואתה מתפלל לאלוהים ואומר, אל אלוהים, שעניינים פנימיים ומאבקים פנימיים לא יובילו, חס וחלילה, לקבלת החלטות הרות גורל.

איתן כבל: אבל, עם זאת, חברי חברי הכנסת, אני קורא מכאן לממשלת ישראל לאזור אומץ, אחרי שהיא החליטה לקבל את דוח-מיצ'ל, שהוא יהווה בסיס למשא-ומתן, להתחיל בתוכנית של יצירת הפרדה, ויצירת הפרדה ביטחונית בינינו לבין הפלסטינים.

איתן כבל: ואני אומר כאן מעל הבמה הזאת: זכרו, חברי חברי הכנסת ומי שצופה בנו עכשיו, מי שצופים בי עכשיו, שהרגע הזה בוא יבוא – ותהיה הממשלה הזאת או עוד ממשלה אחריה או עוד שתי ממשלות אחריה שתחלטנה את ההחלטה האסטרטגית, ואני אומר:

איתן כבל: על ממשלת ישראל לקבל החלטה אסטרטגית ביטחונית – –

רחמים מלול: נא לסיים.

איתן כבל: – – שמהותה יצירת קו הפרדה, לרבות הורדת התנחלויות שמהוות בעיה ביטחונית.

איתן כבל: אי-אפשר להתעלם מזה יותר.

איתן כבל: אז נכון, בעיני המתנחלים אין זה מוצא חן ובעיני חלק מהשמאל הישראלי זה אולי לא מוצא חן, אבל הגיע הרגע להתמודד עם השאלה הזאת.

איתן כבל: אינני אומר ואינני חושב גם שהפרדה ביטחונית, כתפיסה, תסגור לגמרי את הגבול, אבל זהו צעד נוסף – –

רחמים מלול: נא לסיים.

איתן כבל: – – שעל הממשלה להתחיל ולעשות אותו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים.

איתן כבל: ואתם יודעים מה, הרי לשם מה מוקמות ממשלות אחדות אם לא לקבל החלטות קשות, לעמוד מול המתנחלים ומול השמאל הקיצוני – לא השמאל שאני חלק ממנו – ולבוא ולומר את האמת לעם ישראל.

איתן כבל: ואני לא אומר אמת במובן של צריך לומר את האמת – צריך תמיד לומר את האמת – אלא להתחיל להתמודד עם המציאות כמו שהיא.

רחמים מלול: תודה רבה.

איתן כבל: ושלא נצטער על כי שוב איחרנו לעשות את מה שהיה צריך לעשות.

איתן כבל: תודה, אדוני.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת כבל.

רחמים מלול: בבקשה, חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאוד קשה היום לדבר, קשה במיוחד אחרי אירוע כל כך טרגי, קשה במיוחד מפני שבשבת אני נגעתי כמעט בכל משפחה, הכרתי את כל המשפחות שהילדים שלהן נהרגו באירוע.

סופה לנדבר: הייתי שם במכון הפתולוגי, ראיתי את זה מול העיניים, והיום, כאשר אנשי ציבור, אנשי כנסת, חברי כנסת, שרים בממשלה, תלמידים בבית-ספר, ליוו את הלוויות, לא יכולתי להתאפק, ואני חושבת שלא צריך להסתיר את הדמעות.

סופה לנדבר: כאשר אתה עומד מול הקבר, זה תמיד קשה מאוד.

סופה לנדבר: כאשר אתה קובר ילד, זאת טרגדיה שאי-אפשר לתאר אותה; כאשר העתיד הופך להיות עבר, כאשר חיוך של ילד הופך לדממה של אם או אב.

סופה לנדבר: ואני רוצה לדעת מהו הקו האדום של ממשלת ישראל, מה עוד צריך לקרות כאן אצלנו בבית, במדינת ישראל – האם ירי שוב, האם מחר פיצוץ, ויכול להיות כבר לא רק במקום מרכזי כל כך ויכול להיות של הילדים הבאים, חלילה וחס.

סופה לנדבר: ואני שואלת – מה צריך עוד להרגיז אותנו.

סופה לנדבר: אני, חברת כנסת במפלגת העבודה, אני בחלק השמאלי, ואני חושבת שלאיפוק גם צריך להיות סוף.

סופה לנדבר: אני חושבת, רבותי – לפעמים לא צריכים להתבייש.

סופה לנדבר: קשה לי היום להתאפק, מאוד מאוד קשה, ולא רק מפני שאלה היו ילדים ולא רק מפני שהם היו עולים חדשים ולא רק מפני שהם הגיעו לארץ כדי לבנות ולהיבנות, ואיזו מפלצת לא אנושית עשתה את הדבר הנוראי הזה.

סופה לנדבר: אבל, אני חושבת, שאם אנחנו – שני העמים – לא מסוגלים יותר לחשוב על עתיד יחד, להיות שכנים אחד על-יד השני, כנראה הגיע הזמן להחלטה פוליטית ביותר – הם שם ואנחנו כאן, ולבנות קיר, אפילו עד השמים, וזה לא משנה כמה הקיר הזה יעלה, מפני שקיר שווה רק כסף – יכול להיות מיליארדים – אבל חיים של בני-אדם, עבור כל סכום בעולם כבר אי-אפשר להחזיר.

סופה לנדבר: ואני אומרת: ההחלטה צריכה להתקבל היום, ולאשר את הבנייה של הקיר הזה – הם שם ואנחנו כאן, מפני שלא יכול להימשך דבר שאמא או אבא צריכים ללוות את הילד שלהם לבית-ספר ולחשוש ולחשוב אם הוא יחזור, לחשוש מזה שהפלאפון סגור, לחשוש מזה שהוא איחר בכמה שניות לחזור הביתה, לחשוש ולחשוב האם הוא יחזור או לא יחזור, אם יקרה לו משהו.

סופה לנדבר: ובגלל עתיד הילדים שלנו, אני דורשת היום מממשלת ישראל החלטה אמיצה ביותר, החלטה מהירה ביותר – קיר בינינו, שעם אחד יגור שם ואנחנו כאן, כדי שילדים יחזרו הביתה.

סופה לנדבר: והיום, כאשר ליווינו הלוויה אחת בקיבוץ גבעת-ברנר – נשאר במשפחה אח מזוג תאומים, ואני אמרתי לו: אתה חייב לעשות מה שהאחות שלך לא הספיקה.

סופה לנדבר: אתה חייב להיות עמוד שדרה של אמא שלך, אתה חייב לגדול חייל של שלום – ואני מאוד מקווה שכך זה יקרה.

רחמים מלול: תודה, חברת הכנסת לנדבר.

רחמים מלול: חבר הכנסת יצחק גאגולה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת אברהם שוחט, מוסי רז, אילן גילאון, דוד אזולאי, מאיר פרוש, נסים זאב, בנימין אלון, שירי ויצמן.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי ברצוני לשלוח תנחומים למשפחות השכולות ורפואה שלמה לפצועים.

יצחק גאגולה: אני פותח במלים של דוד המלך, שאומר בתהילים: שיר המעלות בשוב השם את שיבת ציון היינו כחולמים.

יצחק גאגולה: נזכרתי בפסוק הזה כי אני שואל את עצמי, האם אני לא תושב מדינת החלמאים?

יצחק גאגולה: כי לא ייאמן לאיזו דרגה הגענו, כאשר עומדים מולנו חיות אדם, ואנחנו עוד מדברים אתם כאילו איזה נאורים ואנשי השכלה עומדים מולנו.

יצחק גאגולה: הרי עם חיות מתנהגים בשפתם שלהם.

יצחק גאגולה: כי אם לא מבינים הם בשפת השלום, הם מבינים בשפה אחרת.

יצחק גאגולה: אני שואל את עצמי, איך אחרי מעשי זוועה כמו שנראו לאחרונה, ישראל החזקה, הגדולה והנאורה לא מגיבה?

יצחק גאגולה: הרי כל העולם מבין היום מיהו הפושע הטרוריסט יאסר ערפאת.

יצחק גאגולה: ואין לי תשובה.

יצחק גאגולה: יאסר ערפאת רוצה לשחוק אותנו, להוריד את המורל הלאומי, ולא רק הוא אלא כל אויבינו מסביב, לרבות מצרים וירדן, שאין לנו אמון בהם, כי נשיאי מצרים וירדן נתנו יד לכישלון ההסכם עם הפלסטינים בקמפ-דייוויד.

יצחק גאגולה: גברתי היושבת-ראש, חברי, אינני מבין את הממשלה ואת העומד בראשה.

יצחק גאגולה: על איזו הפסקת אש מדובר?

יצחק גאגולה: האם יש הגדרה להפסקת אש?

יצחק גאגולה: האם אירועי היום עומדים תחת ההגדרה הזאת של הפסקת אש?

יצחק גאגולה: חמש פצצות מרגמה וחילופי אש בגבול מצרים בחמש השעות האחרונות, ומקרים רבים שקרו היום – מתי נתעורר ולמה עוד מחכים, לעוד פיגוע, חלילה, מהסוג שקרה ב"דולפינריום"?

יצחק גאגולה: בשביל מה נבחרת, ידידי, אדוני ראש הממשלה, בשביל ליישם את שלטון מפלגת העבודה?

יצחק גאגולה: הרי לסדום ועמורה דמינו, ואין מלים לתאר את המצב.

יצחק גאגולה: האם יודעים אתם, ידידי חברי הכנסת, כי שני יישובים בשומרון חיים זה שבועיים ללא מים ושהאספקה היא רק דרך משאיות?

יצחק גאגולה: האם לזה נקרא הפסקת אש?

יצחק גאגולה: הוא אשר אמרתי, היינו כחולמים.

יצחק גאגולה: כי עוד לא תפסנו, שכל ערבי הוא פוטנציאל לעשות פיגוע, ושיש לנו עסק עם חיות אדם, מחוסרי צלם אנוש, ועל-פי זה עלינו לשפוט אותם.

יצחק גאגולה: גברתי היושבת-ראש, ברצוני להתייחס למקרה שקרה במהלך השבת, כאשר כמה מחברי הכנסת השתלחו בחברה קדישא ובזק"א, העושים מלאכת קודש, ולצערנו הרב לא עומדים בקצב האירועים.

יצחק גאגולה: במקום להוקירם, בעזותם הרבה תקפו אותם כאילו היהדות הדתית נגד מהנרצחים וכאילו היא נגד העלייה המבורכת מחבר העמים.

סופה לנדבר: אדוני, עליך לסיים, בבקשה.

יצחק גאגולה: גברתי היושבת-ראש, תרשי לי, אני חייב להתייחס לנושא.

יצחק גאגולה: אני מתבייש בזה, עד לאיזו דיוטא תחתונה הגענו בדרך להשגת המטרה, השגת כותרות.

יצחק גאגולה: באתי בזאת גם להאשים את התקשורת הישראלית, העושה איפה ואיפה ומבדילה בין דם לדם, כאשר מאשימים ציבור שלם במדינה בזמן שאיננו יכול להתגונן ולהגיב מחמת קדושת השבת.

יצחק גאגולה: אני גם מאשים את התקשורת הישראלית בכך שבאותו יום שבו צריך היה להראות לכל העולם את התמונות המזוויעות של הפיגוע ב"דולפינריום", במה היא מתמקדת בלילה הזה?

יצחק גאגולה: – בזריקת האבנים בחסן-בק.

יצחק גאגולה: אני לא מבין את התקשורת הישראלית, האם זו תקשורת ישראלית או תקשורת אחרת.

סופה לנדבר: אדוני, אני מבקשת לסיים.

סופה לנדבר: בבקשה.

יצחק גאגולה: גברתי היושבת-ראש, אני מסיים בעוד כמה מלים, הרשי לי.

יצחק גאגולה: השתתפתי אתמול באחת ההלוויות, של רומן דזנאשוילי הי"ד, וראיתי את הדמעות של האלפים, של חבריו וחברותיו, ממש שמנה וסולתה של המדינה ומטובי בנינו.

יצחק גאגולה: סיירתי עם חברי בבית-החולים "איכילוב" לביקור הפצועים, וגם עברתי במקום הפיגוע.

יצחק גאגולה: אני רוצה לומר לכם, רבותי, שאני מתבייש שבמקום להתאחד ביום הזה אנחנו מחפשים פילוגים בינינו.

יצחק גאגולה: אסיים, גברתי היושבת-ראש, בפסוקים מספר תהילים: ייוודע בגויים לעינינו נקמת דם עבדיך השפוך.

יצחק גאגולה: תבוא לפניך אנקת אסיר כגודל זרועך הותר בני תמותה.

יצחק גאגולה: והשב לשכנינו שבעתיים אל חיקם חרפתם אשר חירפוך השם.

יצחק גאגולה: תודה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת גאגולה, מכיוון שדיברת על חברה קדישא, אני רוצה לומר לך, אני הייתי שם, קיבלתי נתונים, אבל אני חושבת שעכשיו זה לא הזמן לדיון.

סופה לנדבר: ניסיתי עכשיו להצדיק את חברה קדישא כאשר ההלוויה אתמול היתה בתל-אביב מאחורי הגדר, אבל על זה נדבר בפעם הבאה.

סופה לנדבר: אני חושבת שעל זה צריך לדבר ולדון בכנסת.

סופה לנדבר: כאשר נהרג ילד, כל ילד הוא שווה גם בחובות וגם בזכויות.

יצחק גאגולה: אבל לא מקובל לתקוף בלי אפשרות להגיב.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, לא הבנת, חברה קדישא יותר חשובה ממדינת ישראל, היא קמה לפני המדינה.

סופה לנדבר: נכון, אבל האנשים הללו נהרגו למען מדינת ישראל והם חשובים יותר.

סופה לנדבר: חבר הכנסת אברהם שוחט – לא נמצא.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין בן-תרבות שלא מתפלץ למראה התמונות שראינו כולנו מתל-אביב ביום שישי האחרון, בליל שבת האחרון, של ילדות וילדים וגם קצת מבוגרים, שהולכים לחגוג, לבלות בשבת, ומתפוצצים אל מותם.

מוסי רז: 20 הרוגים ועשרות פצועים, אנשים צעירים שנאבקים על חייהם, לוויות של עשרים אנשים, תמונות הדם.

מוסי רז: אין בן-תרבות שלא מתפלץ ולא כואב את המראות שראינו בשבועות האחרונים, ולא רק המראה הזה.

מוסי רז: מעשים מהסוג הזה, שנעשים בלחימה הזאת שבינינו לבין הפלסטינים, הם פשע מלחמה לכל דבר, ואם מישהו חשב שלנו יקרה מקרה כפר כנא, מתברר שיכול להיות גם ההיפך, ולערפאת קרה מקרה כפר כנא.

מוסי רז: הכאב הזה שלנו חייב ללמד אותנו לחשוב עם הראש, לא לקפוץ עם הבטן, לעזור לפצועים, לקבור את ההרוגים, לגלות עזרה לכל מי שזקוק לעזרה כתוצאה מפיגוע כזה, וטוב עשה הקבינט שלא קיבל ישר החלטה להגיב עם הבטן, עם היצרים, אלא החליט לחשוב, החליט לקחת את הזמן, זה טוב, כך טוב להתאבל, כך טוב לספוג את הכאב וכך טוב גם לחשוב.

מוסי רז: אנחנו נמצאים היום במצב קשה מאוד, מצב ביטחוני קשה מנשוא; אנחנו נמצאים בעימות אלים, בלחימה, כמעט מלחמה עם הפלסטינים.

מוסי רז: ואנחנו צריכים להתמודד עם המצב הזה בשתי דרכים – בדרך ביטחונית ובדרך מדינית.

מוסי רז: לא ניוושע רק מהדרך הביטחונית ולא ניוושע רק מהדרך המדינית.

מוסי רז: הדרך הביטחונית חייבת להיות אמירה ברורה, שאנחנו מוכנים להפרדה, להפריד בינינו לבינם, להפריד בין מה שממערב ל"קו הירוק" לבין מה שממזרח ל"קו הירוק", להבין שאם אנחנו רוצים ביטחון, אם חפצי ביטחון אנחנו, לנו, לתושבי מדינת ישראל, לאזרחי מדינת ישראל, אין ביכולתנו להגן על 3,000 קילומטר של צירים להתנחלויות, אבל יש ביכולתנו להגן על 300 קילומטר של גבול, ששם אנחנו צריכים לבנות את הגדר ושם אנחנו צריכים להציב את הצבא, כי אין עם הנסוג מחפירות חייו, ועל המקומות האלה אנחנו צריכים להגן.

מוסי רז: מצד שני, אנחנו צריכים להבין, שלא יבוא השקט המוחלט ולא תבוא הרגיעה בלי שנחזור ליוזמה המדינית, ובעיקר ליוזמה המדינית שמונחת כרגע, ואני מתכוון לדוח-מיצ'ל, היוזמה המצרית-הירדנית, בכלל זה ובעיקר, היוזמה להקפאת ההתנחלויות תמורת הפסקת האלימות.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין לי שום חשק להתפלמס, האמת שאין עם מי להתפלמס.

אילן גילאון: בספר איוב נאמר: עוד זה יוצא וזה בא, וכל פעם שאתה מדבר בזה, אתה מפחד שעוד זה יוצא וזה בא, וחלילה עוד משהו מקביל קורה.

אילן גילאון: ואני רוצה להגיד לך, גברתי, שהבנות האלה, אירנה, ילנה ומרינה, הן בגיל של הבנות שלי, וגון פניהן כמו גון פניהן של הבנות שלי, וחיתוך השיער שלהן כמו חיתוך השיער של הבנות שלי, וגם הבנות שלי הולכות לאותם מקומות.

אילן גילאון: לכן, הבעיה המרכזית כרגע היא לא מי בא לכאן קודם, אלא האם הילדים שלנו יוכלו להישאר אחר כך.

אילן גילאון: אמרה חברת הכנסת נעמי חזן: למה כל כך קשה כשמדובר בילדים?

אילן גילאון: זה כל כך קשה כשמדובר בילדים, משום שזה מנוגד לטבע.

אילן גילאון: זה מנוגד לטבע האדם שילדים הולכים לפני הוריהם וההורים הולכים אחרי הילדים.

אילן גילאון: ומה אני רוצה מממשלת ישראל, הרי זה ידוע.

אילן גילאון: אבל זו גם הזדמנות לשאול כאן את מר ערפאת, וקודם כול להגיד לו – אני הרי לא הצבעתי לאריאל שרון, אבל לו הייתי היום פלסטיני, לא הייתי מצביע למר ערפאת לו היו בחירות ברשות הפלסטינית.

אילן גילאון: והשאלה שנשאלת כאן, לפי התנהלות הדברים בשנתיים האחרונות, האם אתה, מר ערפאת, באמת רוצה לשחרר את עמך מן הכיבוש, ואתה באמת רוצה מדינה?

אילן גילאון: והאם אתה חושב שבדרך הזאת הדברים ילכו?

אילן גילאון: כי הם יכלו להסתדר אחרת.

אילן גילאון: אם אין לך שליטה בשום מקום, הרי שאתה חדל אישים, ואינני בטוח באמת מה האפשרויות.

אילן גילאון: ואם יש לך שליטה, כנראה אתה לא ממש רוצה אלא לאמלל קודם כול את העם שלך.

אילן גילאון: וכאן צריכה להיות החלטה, ואני לא רוצה לדבר בזכות האיפוק, כי אני תמיד מדבר בזכות האיפוק, כי האיפוק הוא תמיד יותר נכון.

אילן גילאון: אני דווקא רוצה לדבר בזכות הניתוק, ולא כרעיון חדש.

אילן גילאון: אנחנו שבויים בים של טרמינולוגיות חדשות.

אילן גילאון: אבל בסך הכול הניתוק הוא בן בנו של סיום הכיבוש, וסיום הכיבוש הוא בן בנו של השלום, ואלה הם התנאים, ואסור במקרים האלה לעשות אנלוגיות.

אילן גילאון: ופיצוץ ילדות וקריעתן, ושיסוען, זה לא מעשה שמוסלמים עושים.

אילן גילאון: כמו שללכת ולהפגיז מסגד באבנים זה לא מעשה שיהודים עושים, בלי כל אנלוגיה בין הדברים, כי אין כאן מקום לאנלוגיות; יש מקום משותף לאנשים להמשיך לחיות.

אילן גילאון: ואם לא תהיה התובנה הזאת, כנראה אנחנו לא מגיעים לשום מקום.

אילן גילאון: אז אומרים בהלכה – אני רוצה לעשות פרפראזה על ההלכה ובכך לסיים – אל תאמר כשאתפנה אעשה שלום; תתפנה ומכך יבוא השלום.

אילן גילאון: אנחנו תמיד מדברים על שלום שהוא ביטחון.

אילן גילאון: אני רוצה להגיד לך, גברתי, שיש גם ביטחון שהוא שלום.

אילן גילאון: הביטחון שלא להימצא בתוך שטחים לא מתוך ויתור אלא מתוך שחרור, הוא הדבר הנכון לביטחונה של ישראל.

אילן גילאון: השטחים הללו, ההתנחלויות הללו, הם קודם כול אבן נגף בדרך לביטחון ולביטחון האישי של הילדים שלנו, וכך צריך לראות את הדברים, וחבל יהיה לראות את זה בעוד הרבה מאוד זמן, כי המחיר תמיד יהיה יותר גבוה.

אילן גילאון: לכן, תמיד אהיה מופתע מהממשלה, כי מהמקום שאני תיארתי אותה היא רק יכולה לעלות, אז אין בעיה, אבל ודאי שזהו התהליך וזאת הדרך; לא מתוך חולשה, מתוך חוזק של משתחררים מעול הכיבוש.

אילן גילאון: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת דוד אזולאי – לא נוכח.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים הערב על הפסקת האש, הפיגוע בתל-אביב והשלכותיו.

מאיר פרוש: קשה אחרי פיגוע כזה, וקשה אחרי כל פיגוע, קשה לכולם שלא לדבר על ההשלכות שיש כתוצאה מפיגוע אכזרי כזה, שפל כזה, פוגעני כזה בצעירים, בישראלים, ביהודים, כאשר כל העוול שלהם זה שהם גרים כאן, נמצאים בארץ הזאת, במדינה הזאת, בחרו להיות כאן, כאשר הם עדיין, לפי שיטת או טענת הפלסטינים – ודאי שאלה לא עשו שום חטא וכל החטא שלהם זה שהם נמצאים כאן.

מאיר פרוש: אני חושב שכולם עוסקים ועוד יעסקו במה שצה"ל, מערכת הביטחון, הממשלה צריכה לעשות כתוצאה מההתנהגות של הפלסטינים.

מאיר פרוש: אבל כשאנחנו דנים על הפיגוע בתל-אביב והשלכותיו, אני לא יכול להתעלם מהעובדה, שבמשך כל יום השבת, כאשר הציבור החרדי היה מנוע מלשמוע מה שקורה, כאשר הציבור החרדי היה מנוע מלהגיב על מה שמשמיצים אותו, כאשר הציבור החרדי היה מנוע מלהגיב כנגד ההסתה שהתנהלה נגדו – אני מוצא לנכון להקריא מתוך סטנוגרמה של הכנסת מה שאמר חבר הכנסת יוסי שריד, יושב-ראש מרצ, כשר החינוך, על חבר הכנסת טומי לפיד, ואני מצטער שאני צריך לעשות את זה במסגרת הדיון הזה, אבל אין ברירה, זה אחד הדברים שצריך לדון בהם, בהשלכות מהתנהגות של חבר כנסת.

מאיר פרוש: וכך אמר יוסי שריד לטומי לפיד בא' בתמוז, לפני פחות משנה, ב-4 ביולי 2000: "אתה האיש שנולד ב'פופוליטיקה' וחי מ'פופוליטיקה'.

מאיר פרוש: בחייך, אתה מדבר על הצגות?

מאיר פרוש: הרי כולך הצגה אחת גדולה".

מאיר פרוש: וממשיך יוסי שריד ואומר: "תאר לעצמך, אדוני, שאני בכל הזדמנות, בבוקר, בערב, בצהריים, משדר א', משדר ב', ערוץ-1, ערוץ-2 – תאר לך שבכל הזדמנות הייתי מזכיר שם של מישהו, והייתי חי ממישהו במין מנהג טפילי כזה.

מאיר פרוש: האנשים היו מרחמים עלי".

מאיר פרוש: ומה היו אומרים אותם אנשים?

מאיר פרוש: ואומר לו יוסי שריד: "אני גם מרחם על אנשים שלא רק שיש להם אובססיה של איש אחד, יש להם גם נושא אחד.

מאיר פרוש: מסכן האיש שיש לו נושא אחד: חרדים, חרדים, חרדים – חרדים לבוקר, חרדים לערב, חרדים לצהריים.

מאיר פרוש: אבל כשזה מגיע, נניח, לרמת-הגולן– – –".

מאיר פרוש: ממשיך יוסי שריד ואומר לו: "לכן, חבר הכנסת טומי לפיד, אתה לא רק איש קטן, אתה גם איש נורא נורא מסכן.

מאיר פרוש: לכן, אני ממש מרחם עליך", אומר יוסי שריד על טומי לפיד, "נהנתן מתל-אביב, איש 'פופוליטיקה' היה ונשאר".

מאיר פרוש: והוא סיים: "כל טוב לך".

מאיר פרוש: את כל זה אמר יוסי שריד, ואני רוצה להוסיף על מה שיוסי שריד אמר:

מאיר פרוש: טומי לפיד רוקד על הדם.

מאיר פרוש: ואני יודע שטומי עכשיו בחוץ-לארץ, אבל אני רוצה לומר כאן לאלה שנמצאים כאן בארץ – הרבה הרבה אזרחים היו מממנים לטומי לפיד כרטיס לכיוון אחד, כמו שאומרים: one way.

מאיר פרוש: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הנביא ירמיהו מקונן: על אלה אני בוכייה, עיני עיני יורדה מים, כי רחק ממני מנחם משיב נפשי, היו בני שוממים כי גבר אויב.

נסים זאב: כולנו כואבים ובוכים על הרג וטבח נורא של נערים ונערות, על הרצח הברברי שנעשה על-ידי הראיס, בתמיכתו ובעידודו.

נסים זאב: 20 ילדים נרצחו ללא רחמים, עשרות פצועים קשה, קטועי גפיים, ועדיין יש שנאבקים על חייהם.

נסים זאב: העוול הנורא, הסיוט המתמשך של מסע ההלוויות של ילדים וילדות בדרכם האחרונה.

נסים זאב: קשה לראות כאשר אם קוברת את שתי בנותיה, הורים קוברים את בנותיהם היחידות.

נסים זאב: קשה מנשוא.

נסים זאב: ועדיין שוכבים על ערש דווי אותם פצועים שכולנו מתפללים לרפואתם ולהחלמתם המהירה.

נסים זאב: ראש הממשלה אמר בשבוע שעבר: אסור לשאול עד מתי.

נסים זאב: כפי שהוא אמר גם אמש, האיפוק הוא כוח, אבל גם דוד המלך שאל: עד מתי השם יחרף צר, ינאץ אויב שמך לנצח.

נסים זאב: יש גבול לסבל ולכאב שהעם יכול לספוג.

נסים זאב: כמה אבדות?

נסים זאב: השאלה המרכזית היא, גברתי היושבת-ראש, כיצד כאשר יאסר ערפאת הודיע על הפסקת אש, ושהוא כבר מורה לכוחות שלו להימנע מטרור, אנחנו עדים להסתה, לחגיגות שהתנהלו בערים השונות, ברמאללה ובמקומות אחרים, כאשר קבוצות רקדו ושמחו.

נסים זאב: השאלה היא האם יש להאמין לערפאת.

נסים זאב: מה בעצם הניע את ערפאת להחליט על הפסקת האש, האם בגלל החשש מתגובת צה"ל, או בגלל הלחץ הבין-לאומי?

נסים זאב: ומה קרה שפתאום הלחץ הבין-לאומי השפיע על ערפאת?

נסים זאב: הרי הלחץ הזה היה קיים כבר כמה שבועות.

נסים זאב: ברור שערפאת מתעתע בנו, ברור שערפאת יודע שמדינת ישראל וצה"ל עומדים להנחית עליו מכה מוחצת, וברור שהפעם העולם היה מבין אותנו.

נסים זאב: ומשפט אחד לגבי ועדת-מיצ'ל.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, כי את השאלה הזאת שאלתי עוד הבוקר: הרי הנושא המרכזי של ועדת-מיצ'ל הוא נושא ההתנחלויות.

נסים זאב: אין הבנה לגבי ירושלים.

נסים זאב: האם בנייה במעלה-אדומים ובראס-אל-עמוד או בהר-חומה היא דבר שהפלסטינים יקבלו כבנייה שאיננה הרחבת התנחלויות, ואיך האמריקנים רואים בנייה שכזו?

נסים זאב: הסוגיה הזאת שנשארת ברגע זה כסימן שאלה, היא עדיין מוקד לבעיה.

נסים זאב: הייתי אומר, שהפסקת האש הזאת, אם בכלל תהיה, תהיה זמנית.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת ויצמן שירי – לא נמצא.

סופה לנדבר: הדיון תם, תשובת הממשלה, סיכום והצבעות במועד אחר.

סופה לנדבר: (קריאה ראשונה)

סופה לנדבר: חברי הכנסת, עכשיו אנחנו עוברים להצעת החוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 12), התש"ס–2000, קריאה ראשונה.

סופה לנדבר: יציג את הצעת החוק שר הבריאות.

סופה לנדבר: בבקשה, אדוני.

נסים דהן: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה.

נסים דהן: אדוני חבר הכנסת נסים זאב, היחיד שעוד נמצא במליאה, רק בשבילך כדאי להגיד "כנסת נכבדה".

נסים דהן: חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 12) מונח לפניכם.

נסים דהן: סעיף 8 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי מונה כמה קבוצות אוכלוסייה הזכאיות להנחה או לפטור מתשלומים שנקבעו בתוכניות הגבייה של קופות-החולים.

נסים דהן: בין קבוצות אלה גם מקבלי גמלת נכות לפי פרק ט' לחוק הביטוח הלאומי.

נסים דהן: משאושרו תוכניות הגבייה, נקבע בהן פטור מתשלומים לביקור אצל רופא, מרפאות חוץ ומכונים למקבלי גמלת נכות.

נסים דהן: דא עקא, שמקבלי גמלת נכות שגמלתם הומרה בגמלת זיקנה, וכן קטינים עד גיל 18.5 המקבלים גמלת ניידות במקום גמלת נכות, שכן גמלת ניידות היא בעצם תחליף לגמלת נכות, שוב אינם זכאים לקצבת נכות, ומכאן שגם אינם זכאים לפטור האמור, כי בחוק כתוב גמלת נכות, וזאת הגם שאין דבר במצבם הרפואי או הסוציאלי המצדיק להפלותם ברמת הזכאות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי לעומת מקבלי גמלת נכות.

נסים דהן: מה גם שזו אותה גברת בשינוי אדרת.

נסים דהן: שינינו את השם והפסקנו להם את ההנחה המגיעה להם על-פי כל דין, לפי דעתנו.

נסים דהן: על מנת למנוע אפליה זו מוצע לתקן את ההגדרה החקיקתית ולכלול בה גם את הקבוצות האמורות, באופן שיגשים את תכליתה המקורית וימנע מצב שלפיו המרת גמלה בגמלה לפי דיני הביטוח הלאומי, שאין בצדה שוני הרלוונטי לקביעת ההטבות, לפי הכללים שלפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, תשנה לרעה את מצבן של קבוצות אוכלוסייה נזקקות, בניגוד לכוונת המחוקק.

נסים דהן: הרי מדובר באותו מקרה ואותו עניין, שכן הוא נשאר נכה, לצערי הרב, רק במקום לקרוא לכך גמלת נכות קראו לכך קצבת ניידות, או במקום גמלת נכות – קצבת זיקנה.

נסים דהן: הנכות נשארה, הוא לא נהיה בריא משום שהחליפו את שם הקצבה.

נסים דהן: לצערי הרב, הוא לא נהיה בריא.

נסים דהן: הייתי שמח אם בגלל החלפת השם הוא היה מבריא מנכותו המקורית.

נסים דהן: כפי שתוכלו לראות, רבותי חברי הכנסת, גברתי היושבת בראש וחברי חבר הכנסת זאב, יש בהצעה הנדונה גם התייחסות לבת זוגו ולילדיו הקטינים של אברך המקבל הבטחת הכנסה ממשרד הדתות, אזכור שנועד להרחיב את הפטור הניתן לאברך גם למשפחתו.

נסים דהן: אלא שתיקון זה כבר עבר בעקבות הצעה נפרדת של חבר הכנסת רביץ, ומופעל היום הלכה למעשה, כך שאין הוא עומד עתה על הפרק.

נסים דהן: אנו מבקשים את תמיכתכם בהצעת החוק הנדונה.

נסים דהן: תודה רבה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אני רוצה לברך את כבוד השר ואת הממשלה, שכן זו הצעת חוק ממשלתית.

נסים זאב: אני חושב שבכך תוקן עוול שנמשך שנים.

נסים זאב: שמענו נכים רבים שמתלוננים על כך, שמהזקינו, במקום שתוגדל קצבתם, היא קוצצה.

נסים זאב: לכן, אני רוצה לברך את השר.

נסים זאב: אני רוצה להוסיף ולומר, שבכל מה שנוגע לביטוח בריאות ממלכתי, החוק נותן אפשרות למקבלי קצבת נכות, גם לילדים נכים המקבלים קצבת ניידות ולנכים שהחלו לקבל קצבת זיקנה.

נסים זאב: זהו דבר שלא היה עד כה, וגם בכך אני מחזק את ידי הממשלה.

נסים זאב: אני מודה לכם.

סופה לנדבר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 12).

סופה לנדבר: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 12), התש"ס–2000, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

סופה לנדבר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא מועברת לוועדת העבודה והרווחה לדיונים לקראת הקריאות הבאות.

סופה לנדבר: תם סדר-היום.

סופה לנדבר: הישיבה הבאה – מחר, יום שלישי, י"ד בסיוון התשס"א, 5 ביוני 2001, בשעה 15:00.

סופה לנדבר: ישיבה זו נעולה.