ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 241, 2001-10-31 00:00

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: כבוד הנשיא, חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום רביעי, י"ד בחשוון התשס"ב, 31 בחודש אוקטובר שנת 2001.

אברהם בורג: כבוד נשיא הרפובליקה של קרואטיה מר מסיץ' ורעייתו וחברי הפמליה, כבוד נשיא המדינה והגברת קצב, ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת, חברי כנסת לשעבר, מכובדי סגל א' של המדינה, חברי אגודת הידידות ישראל-קרואטיה, חברי הנהלת "יד ושם", חברי כנסת, אורחים נכבדים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת לכבוד אורחנו נשיא קרואטיה ובני פמלייתו.

אברהם בורג: אדוני נשיא מדינת ישראל, ראש הממשלה, שלום לך, אדוני הנשיא, וברוך בואך לכנסת ולירושלים בירת מדינת ישראל.

אברהם בורג: אנו מושיטים לך היום יד לברכה וקוראים לידידות ולפתיחת דף חדש ביחסים שבין עמך לבין ארצנו ועמנו.

אברהם בורג: אנחנו שמחים לקבל את פניך – לוחם אמיץ למען חופש ודמוקרטיה בארצך, אדם שנקט עמדה נחרצת לגבי עברה הפאשיסטי של מולדתו.

אברהם בורג: המפגש בינינו איננו מפגש רגיל.

אברהם בורג: כל מפגש כזה טעון רגשות והוא רב-משמעות.

אברהם בורג: יש משקעים, ואותם איננו יכולים להכחיש.

אברהם בורג: קרואטיה, וארצות הבלקן שהיא חלק מהן, איננה רק מושג גיאוגרפי או מרחב כלכלי.

אברהם בורג: יחד עם עמי הבלקן זרמו במשך דורות רבים חיים יהודיים עשירים בערכים ובמורשת, ועולם יהודי זה איננו עוד.

אברהם בורג: קהילות ישראל שפרחו על אדמת ארצך נכחדו.

אברהם בורג: יהודי יוגוסלביה, וקרואטיה כמרכיב בפסיפס שלה, שילמו את המחיר היקר ביותר – מחיר חייהם על עצם היותם יהודים.

אברהם בורג: הם היו הראשונים לסבל, הם הובלו למחנות ההשמדה, נרצחו ונטבחו, וגופותיהם היו לאפר במשרפות.

אברהם בורג: 80% מיהודי קרואטיה הושמדו, חלקם הגדול על אדמת מולדתם.

אברהם בורג: ארגון פאשיסטי קרואטי סייע לטבח והיה שותף פעיל לרצח.

אברהם בורג: עם שובה של קרואטיה, אדוני הנשיא, לחיק הדמוקרטיה, כוננו קשרים דיפלומטיים עם ישראל, ואתה זיכית אותנו בביקורך.

אברהם בורג: זוהי הזדמנות לפנות אליך, אדוני הנשיא, ולקרוא לך להמשיך ולהשקיע במאמץ למען שימור ההיסטוריה היהודית והנחלת לקח השואה לדור הצעיר הקרואטי.

אברהם בורג: לעולם לא נוכל להחזיר לקרואטיה את יהודיה, ולעולם לא נשמר את הרוח והתרבות היהודית החסרות שם, אולם תהיה זו תרומה חינוכית מרכזית אם תנחילו את לקח השואה ותלמדו אותו לדור הצעיר, למען ילמד וידע, שהגזענות, הרשע, האנטישמיות והפאשיזם – לא יכירם מקומם עוד בעולמנו.

אברהם בורג: אדוני הנשיא, באת אלינו בזמנים קשים, ואנחנו מעריכים זאת מאוד.

אברהם בורג: שבע שנים לאחר שנתיב הדמים הוחלף בנתיב השלום, חזר הטרור אל מקומותינו.

אברהם בורג: אלה ימים עצובים של שכול ודמע משני הצדדים.

אברהם בורג: רצינו לראות פרק זה של העימות ההיסטורי בינינו לבין שכנינו הפלסטינים כבר חתום, אך לצערנו הרב התקווה נכזבה.

אברהם בורג: רצינו כי אויבי האתמול יהיו לשותפי השלום של היום, אולם החלום לא התגשם.

אברהם בורג: ברצוני, אדוני הנשיא, כי תדע – תושבי הארץ הזאת רוצים בשלום, אולם כשמנהלים משא-ומתן לשלום צריך להפסיק את כל פעולות הטרור.

אברהם בורג: אנחנו נלחמים שנים בטרור ובתשתיתו, מאז ומעולם לא נכנענו בפניו, מעולם לא התפשרנו אתו.

אברהם בורג: כשאנחנו אומרים שלום, אנחנו מתכוונים למציאות שבה כל עם חי את חייו על-פי מסורתו, תרבותו ומשטרו, כמו שנאמר במקורותינו: "איש תחת גפנו ואיש תחת תאנתו".

אברהם בורג: לא בכדי הצטרפה ארצך – שחשה על בשרה את כאב המלחמה ופצעי הטרור – לקואליציה העולמית השואפת לעקור את הטרור מן העולם.

אברהם בורג: אני מקווה כי בביקור זה תוכל לעמוד מקרוב אחר המתרחש כאן ולהבין טוב יותר אותנו ואת המציאות שאנו חיים בה.

אברהם בורג: אדוני נשיא קרואטיה, הכנסת היא הגוף הדמוקרטי שבו מתקבלות החלטות גורליות ומכריעות בנושאי החברה והמדינה.

אברהם בורג: זהו פרלמנט תוסס ופעיל, ההרכב האנושי שלו משקף את פני החברה הישראלית לגווניה – חברה שחיים בה יחד יהודים, נוצרים, מוסלמים, דרוזים, צ'רקסים ועוד רבים אחרים.

אברהם בורג: נציגי עדות ופלגים אלה הם בעלי אידיאולוגיות שונות, אך לכולם מטרה משותפת – לבנות חברה שמגזריה חיים בבטחה ובשלום.

אברהם בורג: אדוני נשיא קרואטיה, בשם הכנסת, בשם העם בישראל, אני מזמין אותך לשאת את דבריך בפני כנסת ישראל.

אברהם בורג: אדוני הנשיא, בבקשה.

אברהם בורג: מכובדים, חברי פרלמנט נכבדים, אני עומד בפניכם כנשיא הראשון של הרפובליקה של קרואטיה.

אברהם בורג: אני מודע לחשיבות ההיסטורית של רגע זה, ואני גם אסיר תודה על ההזדמנות שניתנה לי לדבר אליכם.

אברהם בורג: זה המקום המתאים וההזדמנות המתאימה להיפטר ממשקעי העבר אשר העיבו על יחסינו בשנים האחרונות.

אברהם בורג: זה הזמן המתאים והמקום המתאים לומר את מה שצריך להיאמר, כדי שישראל תוכל לקבל את מדינתי כידידה אמיתית, ואני מקווה כשותפה עתידית – לא רק למען שתי המדינות שלנו, אלא גם למען הביטחון והשלום באזור ובעולם כולו.

אברהם בורג: אני מדבר עכשיו בכנות ובמלוא הכנות, כי פה כמובן אין מקום לספקות.

אברהם בורג: אני מדבר בשמה של קרואטיה הדמוקרטית, אשר מקיימת מסורת של קרואטיה אנטי-פאשיסטית ואוהבת חירות, וזאת מימי מלחמת העולם השנייה.

אברהם בורג: אני מדבר בשם קרואטיה זאת, אשר מרכינה את ראשה בכבוד לזכרם של מיליוני קורבנות השואה.

אברהם בורג: קודם כול, אני מבקש לחזור על מה שאמרתי אתמול לנשיא קצב.

אברהם בורג: אני מנצל כל הזדמנות לבקש מחילה מכל אלה שנפגעו מהקרואטים בכל עת, וקודם כול – מן היהודים.

אברהם בורג: כנשיא הרפובליקה של קרואטיה אני מגנה מעומק הלב, בכנות, את הפשעים שבוצעו נגד היהודים באזור שנשלט במהלך מלחמת העולם השנייה על-ידי השלטון ששיתף פעולה, למרבה הצער, ונשא את השם "קרואטיה" ולא היה קרואטיה.

אברהם בורג: מה שרוב העם הקרואטי ידע בזמנו, שמקומו עם המחתרת האנטי-פאשיסטית שגם היא הונהגה על-ידי קרואטי, מרשל טיטו, כך קרואטיה בת ימינו יודעת שהיא יכולה לבנות את היחסים עם מדינות אחרות רק על בסיס מחויבות איתנה לדמוקרטיה ולחירות שביסודותיה הערכים הנצחיים של אנטי-פאשיזם.

אברהם בורג: במשך תקופה קצרה במאבק לעצמאות, ומייד אחר כך המושג המוטעה והטרגי של אחדות של כל הקרואטים הוביל, לצערי, מצד אחד להכחשה של דפיה השחורים של ההיסטוריה שלנו, ומן הצד השני – לחיפוש אחר מודלים בדיוק בדפים אלה.

אברהם בורג: אבל, ימים אלה חלפו לבלי שוב.

אברהם בורג: אנו מודעים לאחריות שלנו.

אברהם בורג: עלינו לחקור ולהעמיד לדין פושעי מלחמה, ולא משנה כלל מתי הם פשעו, באיזו תקופה ומאיזה לאום הם.

אברהם בורג: לעולם לא מאוחר מדי להעמיד פושעי מלחמה לדין.

אברהם בורג: בשם הרפובליקה של קרואטיה אני מושיט יד בידידות לשיתוף פעולה.

אברהם בורג: לא נתקשה למצוא אינטרסים משותפים ודרכים לבניית יחסינו הבילטרליים ושיתוף פעולה בזירה הבין-לאומית.

אברהם בורג: יחסינו לא יזיקו לשום מדינה.

אברהם בורג: אני בטוח ששיתוף הפעולה בינינו יהיה לתועלת ישראל וקרואטיה וישמש את מטרת השלום העולמי.

אברהם בורג: מדינת ישראל ואזרחיה זכאים לקיום ולחיים בשלום ובביטחון.

אברהם בורג: גם הפלסטינים זכאים לחיות בשלום ובביטחון, וכמו כל עם אחר – לחיות במדינה משלהם.

אברהם בורג: קורבנות חפים מפשע נופלים היום משני הצדדים, וגם אם מצב של מלחמה ציין את עברה של ישראל וגם אם דורות של פלסטינים גדלו בתוך מלחמה – מלחמה אינה ואינה צריכה להיות עתידה של ישראל או עתידם של הפלסטינים.

אברהם בורג: העתיד גם של המזרח התיכון וגם של העולם כולו צריך להיות שלום ולעמוד בסימן שלום.

אברהם בורג: אני אומר זאת כנשיא מדינה שזכתה בעצמאותה במלחמה שנכפתה עליה, אבל תאמינו לי שאני יודע מה שאני אומר כאשר אני טוען שעדיף לשאת-ולתת במשך עשר שנים ולא לנהל מלחמה במשך עשרה ימים.

אברהם בורג: אני אומר את הדברים בצורה ברורה וגלויה.

אברהם בורג: זה מה שאני חושב ומאמין.

אברהם בורג: איננו צריכים תמיד להסכים.

אברהם בורג: אולי יהיו דברים שאנחנו נחלוק עליהם, אך מה שחיוני הוא שתהיה אפשרות לקיים דיאלוג פתוח.

אברהם בורג: זה יעזור לנו להכיר זה את זה טוב יותר, לסלק דעות קדומות, להסיר את המשקעים שעודם קיימים.

אברהם בורג: רק בדרך זו נוכל להניח את היסודות לשיתוף פעולה פורה, אשר יתבטא בתחומים רבים ובתחום הכלכלי בפרט.

אברהם בורג: באתי לישראל בזמן שהכול משתנה בזירה העולמית.

אברהם בורג: העולם הגיב על אתגר הטרור העולמי על-ידי הפעולה של הקואליציה נגד הטרור שמונהגת על-ידי ארצות-הברית.

אברהם בורג: אל קואליציה זו, שגם ישראל וקרואטיה משתייכות אליה, מצטרפות גם מדינות שעד אתמול היו יריבות.

אברהם בורג: המלחמה נגד טרור עולמי איננה מאבק בין ציוויליזציות ולא התנגשות בין תרבויות או מלחמה בין דתות.

אברהם בורג: הטרור – אין לו רקע אתני או דתי.

אברהם בורג: משום כך, הקונפליקט הגלובלי שאנחנו רואים הוא בין ציוויליזציה ובין העדר ציווילזציה.

אברהם בורג: אין לי שום ספק מי, בסופו של דבר, תגבר ידו, מי יצא מנצח, ולא רק באמצעים צבאיים.

אברהם בורג: אבל המאבק ייקח זמן ויהיה כרוך באבדות בנפש גם מצדנו.

אברהם בורג: אך הסיכונים גדולים מדי וחשובים מכדי שנעמוד מהצד.

אברהם בורג: העתיד שלנו הוא חיי שלום, ביטחון וחירות, ואלה עומדים בסכנה.

אברהם בורג: הרשו לי לסיים.

אברהם בורג: באתי לישראל כדי למחות את חטאי העבר אשר העיבו על יחסינו.

אברהם בורג: באתי כדי להציג את ארצי כמות שהיא, שהרי אין אנחנו מושלמים.

אברהם בורג: באתי להניח את היסודות לשיתוף פעולה כולל וארוך טווח לתועלת שני הצדדים ובלי להזיק לשום צד.

אברהם בורג: באתי ללמוד על ישראל ולעזור לישראל לרכוש ידע רב יותר על קרואטיה.

אברהם בורג: באתי כחבר, ולכן אני מסיים את דברי אליכם, בית-הנבחרים של העם היהודי בישראל וכל הישראלים כאחד, עם המלה שאני מקווה שתהיה מלת העתיד של ישראל, של המזרח התיכון ושל העולם: שלום.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אריאל שרון: כבוד נשיא קרואטיה סטפן מסיץ' והגברת מסיץ', כבוד נשיא מדינת ישראל והגברת קצב, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשם ממשלת ישראל ובשמי, הרשה לי לברך אותך על ביקורך בירושלים, בירתו של העם היהודי זה למעלה מ-3,000 שנה ובירתה המאוחדת והבלתי-מחולקת של מדינת ישראל לנצח נצחים.

אריאל שרון: כבוד הוא לנו לארח אותך כאן, בעיר הזאת, שידעה במשך השנים והדורות מבקרים רבים – מנהיגי עולם, עולי רגל, אנשי צבא, אנשי כלכלה, ציירים ואנשי מדע, משוררים ואנשי רוח; העיר אשר למבקרים בה כבר נאמר בספר הספרים: סובו ציון והקיפוה, ספרו מגדליה, שיתו לבכם לחילה, פסגו ארמנותיה למען תספרו לדור אחרון.

אריאל שרון: מכובדי הנשיא, הרשה נא לי לפנות אליך כיהודי – אני בראש ובראשונה יהודי, וזה הדבר החשוב ביותר בעיני – ולומר, שהעם היהודי ינצור לנצח את זכרם של 30,000 יהודי קרואטיה שנרצחו באכזריות נוראה בשואה, על-ידי קרואטים משתפי פעולה עם הנאצים.

אריאל שרון: אנחנו יודעים שהיו גם אחרים.

אריאל שרון: מדינת ישראל, כמדינתו של העם היהודי, היא הערובה שלעולם לא יקרה עוד לעם היהודי מה שקרה ליהודים תחת שלטון האוסטאשי בקרואטיה, על-ידי גרמניה הנאצית ומשתפי הפעולה אתה; לעולם לא יישנה.

אריאל שרון: מול התעוררות מחודשת של גלי אנטישמיות במקומות שונים באירופה, ראויה לציון מדיניותך, הנשיא מסיץ', נגד כל גילוי של גזענות, אנטישמיות ופאשיזם והחלטתך ללמד את זוועות השואה לדור הצעיר בקרואטיה.

אריאל שרון: מדיניות זו סוללת את הדרך לפרק חדש ביחסים בין שני עמינו.

אריאל שרון: ישראל מקווה לפיתוח ולהידוק הקשרים עם קרואטיה לא רק בתחום המדיני, אלא במגוון רחב של תחומי כלכלה, בתחום התיירות, הטכנולוגיה הגבוהה, החקלאות, הבריאות והתקשורת.

אריאל שרון: אני מאמין גדול בשיתוף פעולה.

אריאל שרון: אנחנו מוכנים לסייע ורוצים להסתייע.

אריאל שרון: יחסים צריכים להיות בנויים על הדדיות הן במישורים הבילטרליים והן במישורים ובגופים הבין-לאומיים.

אריאל שרון: אנחנו, בישראל, עוקבים באהדה אחרי שיפור מעמדה של קרואטיה בקהילה הבין-לאומית והשתלבותה במסגרות האירופיות.

אריאל שרון: קרואטיה ליברלית ודמוקרטית תשתלב בהצלחה במדיניות האירופית ותתרום את תרומתה ליציבות באירופה בכלל ובבלקן בפרט.

אריאל שרון: מכובדי הנשיא, מדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית ושוחרת שלום.

אריאל שרון: אני עצמי, כמי שהשתתף בכל מלחמות ישראל וחווה את מוראות המלחמה, רואה בשלום יעד מרכזי.

אריאל שרון: משחר ימיה מושיטה ישראל את ידה לשלום לכל שכנותיה.

אריאל שרון: ואכן חתמנו הסכמי שלום עם מצרים על-ידי ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, ועם ירדן על-ידי ראש הממשלה המנוח יצחק רבין.

אריאל שרון: רצינו להמשיך, וגם היום אנחנו רוצים להמשיך, אך לצערנו אנחנו נאלצים להתמודד עם מציאות קשה של איבה, עוינות וגילויי שטנה אלימים.

אריאל שרון: אנו מתמודדים מדי יום עם טרור פלסטיני, כמו גם טרור ה"חיזבאללה" בלבנון הנתמך על-ידי הסורים, טרור זדוני, טרור חסר רחמים, שאויבינו מבקשים להשתמש בו לא רק להכחיד את ישראל כמדינה, אלא גם להביא לחיסול ערכי החברה, הדמוקרטיה, הציוויליזציה וקדושת החיים שהיא ביסוד קיומנו.

אריאל שרון: לצערי, הטרור מונע מאתנו להתקדם לשלום.

אריאל שרון: הממשלה בראשותי תנהל משא-ומתן לשלום כשתהיה הפסקה מוחלטת של הטרור, האלימות וההסתה.

אריאל שרון: אנחנו מוכנים לפשרות מכאיבות למען שלום אמיתי.

אריאל שרון: אך לא נעשה כל פשרה, ולו הקטנה ביותר, שעלולה לסכן את ביטחון ישראל.

אריאל שרון: אומות העולם כולן התפכחו ביום ה-11 בספטמבר מן האשליה כי הטרור הוא עניין מקומי ולפיכך חסר חשיבות בין-לאומית וסכנתו מוגבלת.

אריאל שרון: ביום ה-11 בספטמבר למד העולם כולו, כי לטרור אין גבולות ואין סייגים וכי הוא אינו ניתן לחלוקה.

אריאל שרון: ביום ה-11 בספטמבר נקבע "קו פרשת המים" המבדיל בין תומכי הטרור ומתנגדיו, מפעילי הטרור וקורבנותיו, בין בני אור שוחרי החיים ובני חושך מבקשי המוות.

אריאל שרון: אני מקווה, כי עתה, לאחר האירועים הכואבים בארצות-הברית, ברור לכל העולם כי הטרור אינו צומח בחלל הריק.

אריאל שרון: הטרור מסתייע ומתקיים בזכות המדינות האוהדות אותו, המעניקות לו תמיכה לסוגיה, ובעיקר חסות.

אריאל שרון: אחרי ה-11 בספטמבר אין עוד "תחום אפור".

אריאל שרון: על הקהילה הבין-לאומית להבהיר למדינות נותנות החסות ומפעילות הטרור, אשר ביניהן נמצאות אירן, עירק וסוריה, החברה לבושתנו במועצת הביטחון, והרשות הפלסטינית, כי כל עוד הן תומכות בטרור ומפעילות טרור באורח עקיף וישיר, אין להן מקום בקרב משפחת העמים.

אריאל שרון: וזאת על העמים שוחרי השלום לדעת: רק פעילות חסרת רתע, עקבית ונחושה כנגד הטרור ותומכיו, נגד המעניקים לו חסות, יכולה להבטיח את המשך קיומה של החברה החופשית, הדמוקרטית, ולהביא לשלום יציב באזורנו ובאזורים אחרים בעולם.

אריאל שרון: אני רוצה לאחל לך, מכובדי הנשיא, ולרעייתך, שתיהנו מביקורכם בישראל.

אריאל שרון: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

אברהם בורג: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יוסף לפיד.

אברהם בורג: לאחר דבריו של לפיד תהיה יציאה טקסית של הנשיאים והמליאה תצא לרבע שעה הפסקה.

אברהם בורג: הישיבה תתחדש בשעה 11:45.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת לפיד.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני הנשיא מסיץ', גברת מסיץ', אדוני השגריר ואדונים נכבדים, אדוני הנשיא, אדוני ראש הממשלה, אדוני יושב-ראש הכנסת, נכבדי, כילד שואה מוכה ונרדף ביוגוסלביה הכבושה בידי הנאצים, לא פיללתי כי ביום מן הימים אעמוד על דוכן הכנסת בירושלים ואברך את נשיאה של קרואטיה בביקורו בישראל.

יוסף (טומי) לפיד: אודה ולא אבוש, כי היססתי אם לקבל על עצמי משימה זו.

יוסף (טומי) לפיד: אך אחרי שאתה, אדוני הנשיא, התנצלת בפני נשיא ישראל על גורלם המר של יהודי קרואטיה, ואחרי שבדברים שנשאת בפנינו גינית את הפשעים הנוראים שהאוסטאשי עוללו ליהודים בארצך, מצאתי לנכון לקום ולברך אותך על המאמץ שאתה עושה כדי לפתוח בין עמינו דף חדש.

יוסף (טומי) לפיד: אינני יכול לדבר בשם כל רבבת היהודים שעלו לישראל ממה שהיתה פעם יוגוסלביה רבתי לאחר ששרדו מהשואה, כי רבים מהם לא יכולים לשכוח ולא יכולים לסלוח.

יוסף (טומי) לפיד: טלפנה אלי אמש אשה שעלתה אתי ארצה באותה אונייה לפני 53 שנה, הגברת פינטו, שאת אביה שחטו האוסטאשי בסכינים, ובבכי התחננה בפני שלא אברך את נשיא קרואטיה.

יוסף (טומי) לפיד: באופן פרדוקסלי, אחד מאבותיה של התנועה הלאומית הקרואטית היה יהודי בשם פראנק.

יוסף (טומי) לפיד: אבל הוא ביקש לשחרר את הקרואטים מהשלטון ההאבסבורגי ולא העלה על דעתו כי ביום מן הימים תוביל האידיאולוגיה שלו להשמדתה של יהדות קרואטיה.

יוסף (טומי) לפיד: מייד לאחר שמנהיג האוסטאשי, אנטה פאבליץ', עלה לשלטון, כפוגלבניק של קרואטיה העצמאית, באפריל 1941, הוא התחיל ברדיפת היהודים.

יוסף (טומי) לפיד: על המשבצות של לוח השחמט המקשטות את הסמל של קרואטיה לא היה מקום ליהודים.

יוסף (טומי) לפיד: מתוך 40,000 יהודי קרואטיה למעלה מ-30,000 הושמדו בשואה.

יוסף (טומי) לפיד: שלא כמו במדינות אחרות באירופה הנאצית, רק מיעוטם נשלחו לאושוויץ.

יוסף (טומי) לפיד: רובם נרצחו במחנה ההשמדה הקרואטי יאסנובץ, שבו הושמדו גם מאות אלפי סרבים וצוענים.

יוסף (טומי) לפיד: יאסנובץ היה מחנה ההשמדה היחיד באירופה שלא גרמנים פיקדו עליו, כי הם ידעו שהם יכולים לסמוך על בעלי בריתם האוסטאשי.

יוסף (טומי) לפיד: לפני עשר שנים, ב-1991, כאשר קמה קרואטיה החדשה, חשבנו שמתחיל פרק חדש ביחסים בין שני העמים.

יוסף (טומי) לפיד: חשבנו שיתחיל התהליך האטי של הגלדת הפצעים הפעורים בנשמותינו.

יוסף (טומי) לפיד: ואז קרה משהו בלתי צפוי, משהו מצער, משהו מדהים.

יוסף (טומי) לפיד: ההיסטוריון פראניו טודג'מן נבחר לנשיאה של קרואטיה.

יוסף (טומי) לפיד: כבר במערכת הבחירות שלו זקפנו את אוזנינו כאשר הוא אמר: "אני מאושר שאשתי איננה יהודייה".

יוסף (טומי) לפיד: אבל ידענו שטודג'מן היה גנרל בצבא הפרטיזנים של טיטו, שנלחם בגבורה נגד הנאצים, וחשבנו כי איש כזה לא יכול להיות אנטישמי.

יוסף (טומי) לפיד: טעינו.

יוסף (טומי) לפיד: בספר שפרסם, "שממות האמת ההיסטורית", הוא האשים את היהודים בכך שניפחו את ממדי השואה כדי להפיק מכך תועלת.

יוסף (טומי) לפיד: הוא גם טען, שבמחנה ההשמדה יאסנובץ שלטו האסירים היהודים שעשקו את שאר האסירים למען בצע כסף.

יוסף (טומי) לפיד: את ישראל הוא האשים בג'נוסייד ושאל: כיצד התגלגלה ההיסטוריה מפאשיזם נאצי לנאציזם יהודי.

יוסף (טומי) לפיד: במהדורה האנגלית של הספר הוא השמיט את הקטעים הללו.

יוסף (טומי) לפיד: אבל אני, אדוני הנשיא, אני קורא קרואטית, ואחרי שקראתי את מה שהוא כתב ואחרי שנודע לי כי הוא מבקש לבקר בישראל, הרעשתי שמים וארץ כדי לבטל את הההזמנה שסחט בהבטחה של עסקת נשק.

יוסף (טומי) לפיד: ואומנם ביקורו בוטל, גם בזכותו של שר החוץ דאז דוד לוי.

יוסף (טומי) לפיד: אתה, סטפן מסיץ', קורצת מחומר אחר.

יוסף (טומי) לפיד: אתה דמוקרט, אתה בעל כוונות טובות, אתה אפילו הורית להקדיש בספרי הלימוד הקרואטיים פרק לנושא השואה.

יוסף (טומי) לפיד: יחסם של הקרואטים ליהודים בתקופת השואה לא היה גרוע מיחסם של הפולנים, הליטאים, האוקראינים, הסלובקים, ההונגרים, האוסטרים, וכמובן, הגרמנים.

יוסף (טומי) לפיד: אם נמצאה הדרך לקשור יחסים ידידותיים עם כל המדינות הללו, אולי למעט אוסטריה, אין סיבה שלא נשקוד על יצירת יחסים טובים עם קרואטיה החדשה, השונה, הנאורה, הליברלית, שאתה, אדוני הנשיא, עומד בראשה.

יוסף (טומי) לפיד: הקהילה הקטנה של היהודים שנותרה כיום בקרואטיה, כ-2,000 נפש – רובם בזגרב – חיה בשלום ובשלווה.

יוסף (טומי) לפיד: חברי הקהילה עוקבים בוודאי אחרי ביקורך בהרגשת סיפוק.

יוסף (טומי) לפיד: את העבר אי-אפשר לשכוח, אבל על אפרו אפשר לבנות יחסים חדשים ועתיד טוב יותר.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני הנשיא, DOBRO DOSLI, ברוכים הבאים.

א' האן: אבקש לקום.

א' האן: כבוד הנשיאים! (תרועת חצוצרות) (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא קרואטיה ונשיא מדינת ישראל מאולם המליאה.) (הישיבה נפסקה בשעה 11:37 ונתחדשה בשעה 11:49.

א' האן: )

א' האן: והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2001;

א' האן: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לחדש את ישיבת הכנסת בנושא:

אברהם בורג: הצעת חוק תקציב המדינה וכמה חוקים נוספים.

אברהם בורג: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אפי אושעיה, יושב-ראש סיעת העבודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, על דעת הקואליציה והאופוזיציה ההצבעות על חוקים אלה לא תהיינה לפני השעה 14:00.

אברהם בורג: השאיפה היא להגיע לכלל הצבעה כמה שיותר סמוך לשעה 14:00 ולעבור לשאר הנושאים בסדר-היום.

אברהם בורג: בבקשה, אפי.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעוד כשעתיים נצביע על התקציב בקריאה ראשונה.

אפי אושעיה: כולנו נדיבים בני נדיבים ורוצים לעזור לקבוצות כאלה ואחרות ולחוליות החלשות בחברה הישראלית.

אפי אושעיה: ההתלבטות היא אמיתית, אבל גם הקשיים הם אמיתיים.

אפי אושעיה: התקציב, כפי שהציג אותו אתמול שר האוצר, במגבלות הקיימות כפי הנראה מבחינתו, הוא הטוב ביותר שאפשר היה להציג.

אפי אושעיה: לצערי, בתקציב הזה אין בשורה חברתית, אין בו בשורה כלכלית, הוא מנסה לשמר עד כמה שאפשר את המציאות הקיימת כשהמציאות הכלכלית העולמית היא קשה מאוד.

אפי אושעיה: לאחר ששקלנו בסיעת העבודה את ההיבטים הלאומיים ואת הבעייתיות שיש עם המציאות הכלכלית הקשה גם בארץ וגם בעולם, הגענו למסקנה שלפחות בשלושה נושאים אנחנו רוצים לסייע לחברה הישראלית.

אפי אושעיה: אלה שלושה נושאים לא סקטוריאליים, לא של קבוצה מימין או משמאל, אלא נושאים שמאפיינים את החברה כולה.

אפי אושעיה: הנושא הראשון הוא התקציבים למגזר הערבי.

אפי אושעיה: כל מי שנכנס לכל כפר, לכל עיר ולכל יישוב ערבי רואה את הפערים הגדולים מדי בין היישובים הישראליים הוותיקים לבין היישובים הערביים.

אפי אושעיה: חובתנו לצמצם את הפערים הללו אם איננו רוצים שתטפח לנו על פנינו מציאות של פצצת תבערה בתוך החברה הישראלית.

אפי אושעיה: הנושא השני הוא חוק הסיעוד.

אפי אושעיה: אנחנו מציעים, שכל אדם מעל לגיל 65 יזכה למיטה סיעודית אם יזדקק לה.

אפי אושעיה: כיום יש מקרים מצערים מאוד של אזרחים שמגיעים למצב שבו הם זקוקים למיטה סיעודית ואין מי שיממן אותה והמשפחה נקרעת.

אפי אושעיה: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לעמוד מן הצד.

אפי אושעיה: לא הצענו לקחת ממישהו ולתת למישהו אחר, אלא הצענו, שכל אזרח במדינת ישראל שמשלם 4.8% לביטוח הלאומי, על-פי רמת הכנסתו, ישלם 5%, וכך נוכל לממן את עלות האשפוז הסיעודי.

אפי אושעיה: הדבר השלישי הוא הכרה במשכנתה לצורכי מס.

אפי אושעיה: פה יש התלבטות ממשית, משום שאלה שאינם מגיעים לסף המס לא ייהנו מכך.

אפי אושעיה: אבל אסור לנו לשכוח, שחוליה גדולה בחברה הישראלית, דווקא משלמי המסים ואלה שמשרתים במילואים ונוטלים על עצמם את כל המלאכות והמטלות שמוטלות על אזרח בישראל, דווקא אלה כמעט שלא נהנים משום דבר, כי הם לא מוגדרים עניים ולא מוגדרים עשירים מדי, אלה אנשים שמשתכרים משכורת ממוצעת לצורך המשפחה שלהם ודווקא הם לא נעזרים בשום דבר מהממסד.

דוד טל: ברשות היושב-ראש, אני רואה פה יותר מאשר נימה של זלזול, כשאף לא אחד משרי הממשלה, בוודאי לא שר האוצר, מכבדים את הדיון החשוב כל כך סביב שולחן הממשלה, כשיש לנו יותר מדי שרים.

אברהם בורג: אנחנו בודקים עכשיו איפה הם.

אברהם בורג: יכול להיות שהם לא שמו לב שחזרנו מן ההפסקה, והם עוד מתרגשים מהקטע הקודם.

אברהם בורג: תודה.

אפי אושעיה: תודה לך, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה מר טל.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להעלות כאן נושא קרוב ללבי.

אפי אושעיה: לצערי הרב – חשבתי ששר האוצר ושר הבריאות יהיו נוכחים במליאת הכנסת, משום שכבן העיר נתניה פניתי אליהם.

אפי אושעיה: מדובר על בית-החולים "לניאדו" בנתניה.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, ביקרת בבית-החולים ואתה מכיר אותו.

אפי אושעיה: זו דוגמה ומופת לאופן שבו צריכה להתנהל חברה וצריכים להיות היחסים בין דתיים לבין חילונים.

אפי אושעיה: חברה חרדית שנקראת קריית-צאנז לקחה על עצמה משימה בשליחות האדמו"ר, עליו השלום, להקים בית-חולים שישרת את כל אזרחי נתניה והאזור, בלי הבחנה אם הם יהודים, אם הם ערבים, אם הם חרדים, אם הם חילונים או סתם בני-אדם שזקוקים לשירות רפואי.

אפי אושעיה: לצערי הרב, המדינה לא מסייעת לחברה הזאת, שלקחה על עצמה להקים את בית-החולים ועשתה זאת בהצלחה כל כך גדולה, להמשיך לקיים את בית-החולים כפי שמצפים.

אפי אושעיה: בית-החולים הזה משרת כחצי מיליון נפש במרחב, כ-180,000 נפש בעיר נתניה.

אפי אושעיה: בשל הפיגועים הרבים ובשל העובדה שאנחנו מצויים על קו התפר, בית-החולים משרת את הנפגעים לאחר פיגועי הטרור, ולצערי הרב בתקופה האחרונה חווינו יותר מדי פיגועי טרור ואנשים פונו לבית-החולים הזה וקיבלו שם עזרה.

אפי אושעיה: חובתנו כמדינה לסייע לחברה פרטית כזאת, קהילת קריית-צאנז, שלקחה על עצמה משימה כל כך חשובה.

אפי אושעיה: היא לא יכולה לקבל סיוע ולהתחרות עם בתי-חולים של קופות-החולים, בוודאי לא עם בתי-החולים של המדינה.

אפי אושעיה: דיברתי בשבוע שעבר עם שר הבריאות.

אפי אושעיה: בית-החולים נזקק לתקציבי פיתוח בהיקפים עצומים של מיליוני דולרים.

אפי אושעיה: שר הבריאות הבטיח לי שיש עניין ורצון לסייע לבית-החולים בתקציב הפיתוח של משרד הבריאות.

אפי אושעיה: לצערי, בקרב הדרג המקצועי של המשרד לא יודעים על כך.

אפי אושעיה: אילו היה פה שר הבריאות, הוא בוודאי היה יכול להשיב על העניין.

אפי אושעיה: פניתי גם אל שר האוצר בעניין הזה.

אפי אושעיה: אני מנצל את דוכן הכנסת לקרוא למשרדי הממשלה, בעיקר למשרד הבריאות ולמשרד האוצר שעוסקים בתחומים הללו, לקחת לתשומת לבם את הקריאה שלי בעניין הזה.

אפי אושעיה: אני יודע ששר הבריאות ביקר בבית-החולים, אני יודע שהוא מכיר בצרכים.

אפי אושעיה: אני כבר לא מדבר על הצרכים של המחלקות, על הוספת מיטות ועל עוד דברים אחרים, אלא על נושאים שמצויים בתקציב, נושאים שהמליצו עליהם שרי בריאות לשעבר, ומשום מה בעקבות הקיצוצים הנוספים, בעיקר במשרד הבריאות, הוציאו דווקא את הנושא הזה.

אפי אושעיה: לסיום, עם כל הקשיים והבעייתיות שיש היום בתקציב, גם מתוך מחאה, בכל זאת אנחנו נצביע על התקציב בקריאה ראשונה.

אפי אושעיה: אני מקווה שחברי סיעתי יצטרפו לקריאה הזאת – בשעה 13:30 יהיה לנו דיון.

אפי אושעיה: אני מסכים שהתקציב הוא לא חברתי, אבל אני מקווה שלקראת הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית נעשה שינויים מספר שיוכלו לסייע לחברה כולה.

אפי אושעיה: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת חיים כץ, חמש דקות גם הוא.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לצערי, מדינת ישראל נמצאת במשבר הכלכלי הגדול ביותר שידעה זה 48 שנה.

חיים כץ: מצב האבטלה הוא קטסטרופלי, התיירות שואפת לאפס, אבל היא שואפת לאפס מלמטה.

חיים כץ: אנשים לא רוצים לבוא היום לארץ.

חיים כץ: צחקנו על קבוצת הכדורגל האוסטרית שלא רצתה לבוא, אבל עד שמישהו מגיע לנבחרת, יש כאלה שמוותרים על הזכות לייצג את הדגל שלהם, כי הם פוחדים לבוא לארץ הזאת.

חיים כץ: לצערנו, יש במדינה הזאת מיליון ו-137,000 אזרחים שחיים מתחת לקו העוני; מתוכם כ-500,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

חיים כץ: גמלאים שכחו מתי עדכנו להם את הפנסיה, וכאשר הפנסיה היא מקור הפרנסה היחיד שלהם, קשה להגיד שהם יכולים להתקיים מהפנסיה, בטח שאי-אפשר לומר שהם יכולים להתקיים בכבוד.

חיים כץ: אנחנו חיים במדינה שמקדישה את רוב זמנה לעיסוקים הביטחוניים.

חיים כץ: לצערנו, אנחנו צריכים להתעסק בשני סוגי פיגועים – בפיגועים ביטחוניים, כאשר הפגיעה היא בגוף, ובפיגועים חברתיים, כאשר בכל יום מפעלים נסגרים וזו פגיעה בנפש.

חיים כץ: במדינה כזאת בטח שקשה לבנות תקציב.

חיים כץ: אבל אי-אפשר, גם כשבונים תקציב, להיות עד כדי כך חסר רגישות חברתית.

חיים כץ: מפעלים נסגרים חדשות לבקרים.

חיים כץ: כל יום אנחנו פותחים את העיתון ורואים עוד כמה מפעלים נסגרים.

חיים כץ: כל מפעל שנסגר, כל עובד שמפוטר, זה עוד אדם שמאבד את הכבוד העצמי שלו, עוד אדם שאין לו בשביל מה לקום בבוקר, עוד אדם שאף אחד לא מחכה לו.

חיים כץ: ועדת העבודה והרווחה, בשיתוף עם ועדת הכספים, דנה היום בתוכנית הבראה לתע"ש.

חיים כץ: בדיון הזה, עוד הפעם, היתה התייחסות, איך תיראה תע"ש מבחינה כלכלית.

חיים כץ: אף אחד לא דיבר על אנשים שצריכים ללכת הביתה.

חיים כץ: הם אומרים, כ-500, כ-600, כאילו אין נפשות מאחורי המספרים האלה.

חיים כץ: אומרים, שאחרי שיבריאו את תע"ש, יפריטו אותה.

חיים כץ: אתמול ראינו בטלוויזיה איך הרשות הפלסטינית מייצרת מרגמות מאולתרות.

חיים כץ: יש לי קונה לתע"ש: יאסר ערפאת יקנה את תע"ש וישלם מחיר גבוה, והוא ישלם הרבה-הרבה כסף בשביל שתהיה לו תע"ש.

חיים כץ: אנחנו שוכחים, שלצערנו נאלצנו להפציץ עם 16-F לפני חודש בערך, והאמריקנים אמרו: מה פתאום אתם מפציצים?

חיים כץ: אסור לנו לתת את הביטחון שלנו בידי אף אחד במדינה הזאת.

חיים כץ: לסיום – כולי תקווה, שכאשר בונים תקציב, לא יסתכלו רק על המספרים.

חיים כץ: מאחורי כל מספר עומדות נפשות.

חיים כץ: המדינה הזאת בנויה מאזרחים – את, הוא, היא, מכל הגזעים, מכל המינים, מכל הדתות.

חיים כץ: לכולנו צריך לתת את היכולת לחיות בכבוד, להזדקן בכבוד, להתפרנס בכבוד ולשרת את המדינה, כדי שתהיה לנו מדינת רווחה, מדינה משגשגת, שהתעשייה תחזור להיות מה שהיתה והכלכלה תחזור להיות מה שהיתה ונדאג כל שנה איפה ומה אנחנו עושים עם כל התיירים שמגיעים.

חיים כץ: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, חברי אישי הכנסת, אני רוצה לומר פה דברים כהווייתם.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, בתוקף סמכותך כיושב-ראש הכנסת אני רוצה להודיעך, שהאוצר הגיש לנו כאן תקציב שהוא מופרך מיסודו, הציג לנו מצג שווא.

דוד טל: אם אפשר לקרוא לזה אם כל ההונאות של האוצר בשנים האחרונות, התקציב הזה הוא אם כל ההונאות שהיו לנו בשנים האחרונות.

דוד טל: אני מתכוון, אדוני היושב-ראש ועמיתי חברי הכנסת, להנחה שמונחת בבסיס התקציב, שהצמיחה תהיה 4%.

דוד טל: מישהו מאתנו באמת מאמין שתהיה צמיחה בשיעור 4%?

דוד טל: אני בהשכלתי הדלה, אדוני היושב-ראש שהתחלף, לא מבין בכלכלה, בקושי סיימתי בית-ספר יסודי, ואני סמוך ובטוח, וכך אני רוצה להתייחס לפקידי האוצר שהם אנשי מקצוע שכולנו כל כך מכבדים אותם, שלמדו פרק בכלכלה, תואר ראשון ושני, ועשו דוקטורט, שהם יבואו ויאירו את עינינו, כמו את עיני, כמי שאינו מבין בכלכלה.

ויצמן שירי: על זה נאמר שלפעמים ניסיון חיים שווה יותר מכל השכלה אקדמית.

נואף מסאלחה: דוד טל לא צריך קומפלימנט, הוא גם חכם, גם למד תורה.

דוד טל: אבל, אדוני היושב-ראש, כשמגיע מנכ"ל האוצר לוועדת הכספים ואומר שבבסיס ההנחה שלו 4% צמיחה, והוא יודע שזה לא נכון, הוא מציג את זה במצח נחושה, הוא משקר לכנסת ישראל.

דוד טל: הוא צריך להתבייש שהוא עושה את זה.

דוד טל: הוא צריך לומר לנו את האמת.

דוד טל: נכון שיהיו פחות משאבים, אבל עדיף שנדע את זה היום ונכלכל את צעדינו על-פי מה שיש לנו ולא על-פי בועה או מצג שווא שבעוד חצי שנה יתפוצצו אל מול פנינו, ואזי יהיו מוכרחים לעשות קיצוצים כאלה ואחרים, וכשהנושא עובד בשליפות, אתם יודעים איך זה עובד.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להקדיש מלים מספר למערכת הבריאות, ואם יישאר לי עוד קצת זמן, לנושאי עבודה ורווחה.

דוד טל: מערכת הבריאות, על-פי מצבה היום, קורסת, גוססת, ושר האוצר היה צריך להעביר אותה לחדר טיפול נמרץ.

דוד טל: במקום זה הוא העביר אותה למחלקה לכירורגיה פלסטית – תיקון פה תיקון שם.

דוד טל: זה לא יעזור.

דוד טל: יש לנו במערכת גירעון של 2 מיליארדי שקלים, ואף לא אחד מפקידי האוצר מעז להישיר מבט ולומר לנו שהמערכת גוססת, שהמערכת קורסת.

דוד טל: לכל אורך הדרך הם מתעלמים מהעדכון הטכנולוגי, מתעלמים מהעדכון הדמוגרפי, מתעלמים עוד מכל מיני פרמטרים אחרים.

דוד טל: גם על-פי הצעת החוק שהגיש ידידי חבר הכנסת אבשלום וילן לעדכון סל הבריאות, מנגנון לעדכון אוטומטי, גם אותה הם שמו ללעג ולקלס.

דוד טל: לאיזה אבסורד הגיעו.

דוד טל: הם הודיעו לי שהם מאמצים חלק מההמלצות שלי.

דוד טל: הלכתי לוועדת החקירה הפרלמנטרית לבדיקת נושא ביטוח בריאות ממלכתי, לבדוק מה הם אימצו.

דוד טל: מ-18 המלצות הם אימצו המלצה אחת, שבה אני גורס שנכון שהמערכת תתייעל ב-0.5%.

דוד טל: הם קבעו לעצמם, גם על-פי ההסתייגויות שהגישו להצעת החוק של חבר הכנסת וילן, והם דורשים 2% התייעלות.

דוד טל: כלום מישהו מהם יכול לומר לי שהוא במשרד האוצר גורם להתייעלות של 2%?

דוד טל: אף לא אחד מהם.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, פעם אחת ולתמיד צריך לקרוע את המסכה מעל פני הצבועים הללו.

דוד טל: כל אחד מהם תופר ברגעים אלה את מצנח הזהב שלו עם חוטי זהב, כך שבעוד שנה-שנתיים או שלוש שנים הוא ינחת באיזו חברה שתוכל להעניק לו תנאים כאלה וכאלה, ולא מעניין אותו מצב הבריאות, לא מעניינת אותו מערכת הבריאות, לא מעניינת אותו האבטלה.

דוד טל: דיבר אתמול עמיתי, חבר הכנסת עמיר פרץ, על יעד האבטלה.

דוד טל: מדברים על יעד ריבית, על יעד גירעון ועל כל מיני יעדים אחרים, מושגים או לא מושגים.

דוד טל: אף לא פעם אחת זכינו לשמוע משום ממשלה – ואני לא מבדיל בין הממשלות – שהישירה מבט ואמרה: יהיה יעד אבטלה של 7%, 8%.

דוד טל: הגדילו לעשות באוצר ובבנק ישראל כל מיני כלכלנים אחרים.

דוד טל: יש מי שסובר בבנק ישראל שהאבטלה תגיע ל-9.6%, ובאוצר טוענים שהיא תגיע ל-8.9%, ואני אומר שהאבטלה תגיע עד 12%.

דוד טל: אני אומר את זה כאן כדי שהדברים האלה יירשמו בפרוטוקול, שאנשי האוצר החכמים עם התואר הראשון, השלישי והרביעי, לא יגידו שלא ידעו ולא אמרו להם.

דוד טל: אומר להם את זה מי שלא סיים בית-ספר יסודי – שממדי האבטלה יגדלו ויגיעו למעלה מ-9.4%, ואז איך הם יסתכלו בעיניהם של אותם אנשים שיצאו ממעגל העבודה למעגל האבטלה?

דוד טל: עיניים כבויות, גב כפוף, ראש מורכן, בלי טיפה של כבוד אצל הילדים.

דוד טל: כל זה למה?

דוד טל: מפני שהם לא מייצרים מקומות עבודה.

דוד טל: עוד דבר, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: באמריקה הגדולה האבטלה קפצה – קפצה, אני אומר – מ-5% ל-5.2%, וראה מה נשיא ארצות-הברית עשה, וזו הכלכלה החופשית שכולם רוצים להתגאות בה.

דוד טל: הוא נתן מייד הוראה להזרים מאות מיליארדי דולרים כדי לייצר מקומות עבודה, כדי לעצור את ההידרדרות הזאת.

דוד טל: דיברתי על התעסוקה של נשים ערביות, ואני חושב שאדוני נכח באותו דיון.

דוד טל: אפשר להבין שהיום, במאה ה-21, אשה עובדת משתכרת בקושי 2,000 שקל, ואנחנו כך חיים ועוברים עם הזמן?

דוד טל: יש לי רושם שהמדינה מעבירה כל שנה למעלה מ-10 מיליארדי שקל, ובעשור האחרון העבירה למעלה מ-20 מיליארד שקל – אתה שומע, חבר הכנסת ויצמן שירי?

דוד טל: למעלה מ-20 מיליארד שקל, כמחצית מהתקציב השני העבירה בעשור האחרון למעסיקים.

דוד טל: לחלק מהם זה מגיע, אלה שגורמים לתעסוקה, וזה יכול אולי לעודד תעסוקה – אני בעד.

דוד טל: אבל יש גם כאלה, כמו עורכי-דין ורואי-חשבון ומנהלי הבנקים שלא צריכים לקבל את הכספים הללו, ואפשר לחסוך מ-10 מיליארדים 3 מיליארדים ולהעביר מיליארד לבריאות, מיליארד לרווחה ומיליארד לחינוך כדי לצמצם פערים.

דוד טל: כסף צריך לעבור לנצרך, ולא למי שמקבל משכורת של מיליון שקל בחודש.

דוד טל: אנחנו לא צריכים לסבסד את האנשים האלה.

דוד טל: אנחנו עושים את זה במו-ידינו ואחר כך אנחנו צועקים, הכיצד?

דוד טל: איך נוצר מצב של פער כזה והבדלי שכר ענקיים, כשמישהו מקבל בבנק מיליון שקל בערך, והאדם הפשוט צריך לעבוד, אדוני היושב-ראש, 30 שנה בשביל להשיג את מה שאותו מנהל משיג בחודש ימים.

דוד טל: אני לא יכול להתערב לגבי בנק בבעלות פרטית, אבל היכן שאני עוזר לגוף כזה או אחר, גם יש לי החובה המוסרית לתבוע שהכספים הללו ילכו לאנשים במגזרים אחרים, שהם קשי יום, במגזרים שמקבלים רק 2,000 שקל לחודש, במגזרים אחרים שאנחנו צריכים להשקיע בהם בחינוך כדי שהפערים החברתיים במדינת ישראל ייסגרו ולא ייווצר מצב כפי שנוצר היום.

דוד טל: אם רק תיתן לי, הייתי מוסיף משפט, ברשותך, אדוני היושב-ראש, על עובדי תע"ש.

דוד טל: עובדי תע"ש, רבותי, זה מפעל ביטחוני שלא ככל המפעלים האחרים.

דוד טל: אנחנו לא רוצים להיות תלויים באמברגו צרפתי, לא באמברגו אמריקני ולא בשום אמברגו אחר.

דוד טל: גם אם זה עולה לנו יותר, אנחנו רוצים שהמפעל ימשיך להתקיים, אנחנו רוצים למנוע את ההפרטה שלו ורוצים למנוע את פיטורי העובדים שם, משום שכל הפרטה בהכרח תמשוך אחריה פיטורים של עובדים נוספים.

דוד טל: תודה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני.

ויצמן שירי: סגן שר.

נואף מסאלחה: סגן השר אלי בן-מנחם.

נואף מסאלחה: אלי, אני מתנצל.

נואף מסאלחה: הוא בעיני חבר כנסת וחבר, זה יותר חשוב.

נואף מסאלחה: סגן השר אלי בן-מנחם.

אלי בן-מנחם: חבר הכנסת שירי, אולי עדיף להיות חבר כנסת, כי פה סגני שרים לא נחשבים.

אלי בן-מנחם: גם במשכורת הם מרוויחים אפילו פחות מראשי ועדות בכנסת.

אלי בן-מנחם: כך שאני לא יודע מה יותר מכובד.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התקציב הנוכחי שהממשלה מגישה לראשונה רחוק מלהיות מושלם ומכדי למלא את הצרכים החברתיים במדינת ישראל, והצרכים מאוד מאוד בוערים.

אלי בן-מנחם: אבל באותה נשימה אפשר לומר, כי במסגרת המגבלות אין מדובר בתקציב גרוע.

אלי בן-מנחם: המשק נמצא במצב קשה מאוד.

אלי בן-מנחם: יש צורך דחוף להשקיע בתשתיות, בחינוך, בנושאים מרכזיים.

אלי בן-מנחם: יש גם הגדלה משמעותית בתקציב בנושאים הכרחיים למדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: ברור לכול שאנחנו עוברים תקופה קשה לא רק מבחינה חברתית; היא קשורה לנושא הביטחוני מסביב, והתקציביים הביטחוניים גדלו בכמעט מיליארד וחצי שקל.

אלי בן-מנחם: אבל במקביל התקציב לתשתיות הוא כמעט מיליארד וחצי שקל, לתחבורה, כבישים וכו'.

אלי בן-מנחם: זה מזכיר לי את התקופה של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, אז הצלחנו להקטין את ממדי האבטלה בגלל הכספים שהשקענו בנושאים החברתיים.

אלי בן-מנחם: התקציב לפיתוח משק המים צמח לכמעט 450 מיליון שקל, וגם כאן אני מאוד מאוד מקווה שנצליח להביא למצב שנקטין את ממדי האבטלה במדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: מצד שני, אסור לנו לנצל את הטיעונים הביטחוניים כדי לזרוע פניקה בכנסת ובקרב הציבור, לעשות קיצוצים במקומות שלא צריך ולתת כסף למקומות שלא צריך.

אלי בן-מנחם: למה אני מתכוון?

אלי בן-מנחם: אני יודע שהכנסת בנויה מסקטורים.

אלי בן-מנחם: יש סקטורים חילוניים, סקטורים דתיים, מיעוטים ואחרים.

אלי בן-מנחם: בגלל המבנה של הממשלה והקואליציה, אף שהממשלה היא ממשלה רחבה מאוד, יש ניסיונות – ואני בטוח שהם גם יצליחו בסופו של דבר, ואני אומר את זה בצער – של משיכת כסף לכל מיני מקורות.

אלי בן-מנחם: לדוגמה, הלחץ של המגזר החרדי בעניין חוק משפחות ברוכות ילדים, כשמדובר פה על מאות מיליוני שקלים בשנה, וזה הרבה מאוד כסף.

אלי בן-מנחם: אם הם יקבלו את הסכומים שהם רוצים, החוק הזה לא בא להיטיב דווקא עם אלה שמגיע להם; אלה משפחות גדולות ביותר עם מספר ילדים גדול ביותר וצריך למצוא את הדרך איך לעזור להם.

אלי בן-מנחם: אבל זה לא צריך לבוא על חשבון סגירת מפעלים בירוחם, בדימונה, בצפון ובדרום.

אלי בן-מנחם: אנחנו עוברים את זה יום-יום, שעה-שעה.

אלי בן-מנחם: עשרות מפעלים נסגרים, מאות אנשים נשארים בלי עבודה במקומות הכי קשים במדינת ישראל, וצריך למצוא את הדרך איך להבטיח לאותם אנשים מקומות עבודה.

אלי בן-מנחם: אם רוצים לשנות את התקציב, אחוז כאן אחוז שם, חצי אחוז כאן חצי אחוז שם – חצי אחוז זה כבר מעל מיליארד שקל – צריך לחשוב נכון ולא לאפשר לקבוצות סחטניות למשוך כספים למקומות אחרים.

אלי בן-מנחם: מצד שני, אותם אנשים שבנו את המדינה, אבות המדינה, גמלאי המדינה, אני רואה אותם זרוקים בפרוזדורים בבתי-חולים או שאין להם אפשרות להגיע לבתי-חולים; אנשים שתרמו את כל חייהם למדינת ישראל, ודווקא בשנים האחרונות שנשארו להם הם צריכים להתבוסס בבית, ואסור להם חס וחלילה להיות חולים, כי אין להם לאן ללכת ואין להם מיטה.

אלי בן-מנחם: משרד הבריאות צריך לעשות הכול כדי שלאנשים האלה יהיה מקום שיוכלו להניח את הראש ולנוח בשנים האחרונות שלהם בלי תחושה שהמדינה לא רוצה אותם.

אלי בן-מנחם: חובה שתקציבי החינוך יגדלו.

אלי בן-מנחם: אני רוצה לתת לכם דוגמה, וחבל שהשר אוחנה לא נמצא כאן.

אלי בן-מנחם: אתמול הייתי בסיור, ובאמצע הסיור נודע לי שנסגרו שני מפעלים בבקה-אל-ע'רביה, כי הרב שצריך לתת למפעלי השימורים הכשר גר בשטחים והוא לא מוכן להגיע כל זמן שלא ייתנו לו רכב מאובטח.

אלי בן-מנחם: פה זה מצב הפוך.

אלי בן-מנחם: זה לא רב שצריך להגיע לאיזו התנחלות והוא דורש את זה, אלא זה רב שגר בשטחים וצריך להגיע לבקה-אל-ע'רביה בתוך מדינת ישראל.

אלי בן-מנחם: האנשים לא יעבדו כי הוא צריך רכב מאובטח.

אלי בן-מנחם: מי אשם בזה?

אלי בן-מנחם: למה הרב אוחנה, שר הדתות, לא יכול לדאוג לכך שיגיע רב מרעננה או מכפר-סבא לבקה-אל-ע'רביה, יבדוק את זה וייתן את ההכשר, במקום להביא רב מהשטחים שלא מגיע מפני שאין לו רכב ממוגן והמפעל צריך למגן לו את האוטו?

אלי בן-מנחם: אתם יודעים איך המפעלים חיים היום בקושי.

אלי בן-מנחם: אני אומר שהתקציב לא מושלם.

אלי בן-מנחם: אני מאוד מאוד מקווה, שבשנה הבאה, כשאולי נהיה אחרי האינתיפאדה, התקציבים החברתיים יכוונו יותר נכון, שלא יהיה מצב שתקציבים של מיליארדים במשרדים מגיעים בגלל הביורוקרטיה לא לאיש הקטן אלא למקומות שהזכיר חבר הכנסת דוד טל.

אלי בן-מנחם: אני אתמוך בתקציב, כפי שהסיעה שלי תעשה.

אלי בן-מנחם: אני מאוד מאוד מקווה שהנושא הזה יתוקן בעתיד והמדינה תראה לנגד עיניה קודם כול את אבות המדינה, את הילדים הקטנים, שהם צריכים להיות עתיד המדינה, כדי למצוא את הדרך שלא נצטרך להגיע למצב כזה כל שנה ושוב נדבר על הכאבים ועל המכאובים ובסופו של דבר ניאלץ להצביע בעד תקציבים שעשויים להביא להגדלת הפערים.

אלי בן-מנחם: משפט אחרון.

אלי בן-מנחם: אמרתי שהתקציב הזה הוא תקציב לא קל, תקציב קשה, אבל יש בו הרבה מאוד ניצוצות שיכולים להביא למצב של הקטנת פערים.

אלי בן-מנחם: אני מאוד מאוד מקווה שבשנה הבאה המצב יהיה יותר טוב מאשר בשנה זו.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מרדכי משעני.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת רן כהן.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו, חברי סיעת גשר, נתנגד לתקציב שהגישה הממשלה, ונתנגד לו בכל תוקף, משום שהוא תקציב אטום, הוא בלתי ריאלי, הוא בלתי מציאותי.

מרדכי משעני: בדיוק כמו שהממשלה אטומה לבעיות חברתיות, כך גם נראה התקציב שהיא הניחה על שולחן הכנסת.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, ברשותך וברשות חברי הכנסת, אני רוצה להמחיש את הדבר הזה ואני רוצה לדבר על נושא כאוב מאוד, על קבוצה לא גדולה בישראל, אבל זו קבוצה שסובלת מחולשה קשה, וההתנהגות של הממשלה מראה עד כמה היא אטומה לבעיות חברתיות ועד כמה התקציב שהיא הגישה לא פותר את הבעיות.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על אותה קבוצה, קבוצת הנכים בישראל שמונה כ-160,000 איש, ובהם כ-50,000 ילדים.

מרדכי משעני: רק לפני ימים מספר דנו בוועדת העבודה והרווחה בהמלצותיה של ועדה שבראשה עמד פרופסור אור-נוי ממשרד הבריאות.

מרדכי משעני: הוועדה הזאת קבעה, אדוני היושב-ראש, שבמדינת ישראל רק שליש מהילדים הנכים מקבלים קצבה.

מרדכי משעני: רק שליש.

מרדכי משעני: זאת אומרת, שמתוך 50,000 ילדים רק כ-15,000 ילדים מקבלים קצבה.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, הוועדה קבעה, שהמתכונת הקיימת השאירה, לדעתה, הרבה ילדים עם נכויות קשות ללא גמלה.

מרדכי משעני: העומס שילדים אלה מטילים על המשפחה הוא עשרות אלפי שקלים.

מרדכי משעני: המשפחה לא יכולה לעמוד בדבר הזה.

מרדכי משעני: בחודש מרס 2000, לפני כשנה וחצי, הגישה הוועדה הזאת המלצות.

מרדכי משעני: היא כותבת בהמלצותיה, שהיא לקחה לתשומת לבה את הנושא התקציבי.

מרדכי משעני: היא בסך הכול ביקשה להרחיב את המעגל של 15,000 הילדים עוד ב-4,000 ילדים שסובלים מנכויות קשות, מהפרעות התפתחותיות קשות.

מרדכי משעני: בכל התקציב היה מדובר על כ-90,000 שקל, מחולק לשנתיים – 40 מיליון שקל בשנה הראשונה ו-40 מיליון שקל בשנה השנייה.

מרדכי משעני: והנה, מה היתה תשובת האוצר?

מרדכי משעני: האוצר אפילו לא התייחס לבקשה הזאת.

מרדכי משעני: כבר יש תקנות שהכין משרד העבודה והרווחה.

מרדכי משעני: האוצר לא נתן תשובה לפני ישיבת הוועדה, והוא לא נתן תשובה לאותם ילדים גם במסגרת התקציב הזה.

מרדכי משעני: זו הנקודה שממחישה בצורה קשה מאוד את היחס לבעיות חברתיות בתקציב הזה.

מרדכי משעני: זו בעיה של ילדים נכים.

מרדכי משעני: זה מתחיל בזה, זה עובר לנושא של אבטלה, זה עובר לנושאים אחרים כמו קיצוץ בקצבאות של המוסד לביטוח לאומי, מצבם של הקשישים, מצבם של חיילים משוחררים וכיוצא באלה.

מרדכי משעני: היום ראיתי את החוברת של משרד ראש הממשלה, שכותרתה: תקציב לאומי לשנים 2005-2002.

מרדכי משעני: אני פשוט לא מבין על מה מדבר האוצר.

מרדכי משעני: מה הוא כבר מדבר על 2005?

מרדכי משעני: קודם כול שיפתרו את הבעיות של 2002.

מרדכי משעני: אמר פה חבר הכנסת דוד טל, כך נדמה לי, שהאוצר צובע את המצב בצבעים ורודים ובעצם לא אומר את האמת.

מרדכי משעני: אני מסכים אתו לחלוטין.

מרדכי משעני: לא רק שהוא לא אומר את האמת, אלא הוא אומר אפילו דברים שהם בניגוד לאמת.

מרדכי משעני: אמר ראש הממשלה לפני כמה ימים פה, על הדוכן הזה, שצריך להפסיק להשתמש בססמאות וצריך לעשות מעשים.

מרדכי משעני: עם כל הכבוד לראש הממשלה, אני רוצה לומר לו, שבינתיים הממשלה הזאת משתמשת רק בססמאות גם בתחום המדיני-הביטחוני וגם בתחום הכלכלי-החברתי, אבל מעשים היא לא עושה.

מרדכי משעני: למשל, בחוברת הזאת – – –

נואף מסאלחה: משפט מסכם.

מרדכי משעני: אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש.

מרדכי משעני: שינויים מבניים בכל תחומי המשק נועדו להמשיך ולהקל את פעולותיו של הסקטור העסקי ולקדם מטרות חברתיות.

מרדכי משעני: זוהי, עוד הפעם, ססמה המדברת על שינויים מבניים, על לקדם.

מרדכי משעני: מה לקדם?

מרדכי משעני: המשק הזה כמעט מת.

מרדכי משעני: הוא כמעט גווייה.

מרדכי משעני: נראה שאנחנו לא יודעים מה קורה ברחוב.

מרדכי משעני: כל אדם רביעי הוא עני.

מרדכי משעני: כל ילד חמישי הוא עני.

מרדכי משעני: כמעט כל אדם חמישי סובל ממצוקות חברתיות.

מרדכי משעני: ועל מה מדברים?

מרדכי משעני: על שינויים מבניים.

מרדכי משעני: מדברים על יעד נוסף, על הקטנת הגירעון הממשלתי.

מרדכי משעני: מדברים על תוכניות של 2003 ו-2005, כשאנחנו לא יודעים איך תיגמר שנת 2002.

מרדכי משעני: לכן, עם כל הכבוד, התקציב הזה לא רק שהוא לא ריאלי, הוא לא מציאותי, הוא לא משקף את המציאות של החברה ואין בו שום תשובות על הבעיות החברתיות.

מרדכי משעני: לכן, אנחנו נתנגד לו בכל תוקף.

מרדכי משעני: אני רק לא מבין את האנשים מהקואליציה, חברי הסיעות של הקואליציה, שמדברים פה גבוהה גבוהה נגד התקציב, וכשמגיעה ההצבעה הם מצביעים בעדו.

מרדכי משעני: תודה, אדוני.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רן כהן, שבע דקות.

נואף מסאלחה: לך יש פריווילגיה.

ראובן ריבלין: אתה תצביע נגד?

מרדכי משעני: למה חשבת שאצביע נגד?

מרדכי משעני: אתה תצביע בעד?

ראובן ריבלין: בלי ספק.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, אני בא עכשיו מסיום ישיבה של ועדת החקירה שהקימה הכנסת לנושא הפערים החברתיים.

רן כהן: אני רוצה לומר לכם, שמי שלא רוצה לפקוח את העיניים ולראות לאן אנחנו מגיעים, גם לא ימצא את הפתרונות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הממצא הראשון הוא, שבשנת 1980 שיעור האבטלה היה 4%.

רן כהן: עכשיו אנחנו מתקרבים ל-9%.

רן כהן: בחוברת הזאת שהממשלה הניחה יש אומדן שהאבטלה תעלה ל-9.6%.

רן כהן: אנחנו יודעים, שכאשר מניחים את האומדן הזה, שיעור האבטלה יעלה על 10%.

רן כהן: המשמעות היא, שאם ב-1980 היתה כמעט מחצית מהאוכלוסייה שיש לנו היום, הרי שבשנה הזאת יהיו לנו פי-חמישה מובטלים – מ-4% ל-10%, כשב-1980 היתה מחצית מהאוכלוסייה, לעומת כפל האוכלוסייה שיש לנו היום.

רן כהן: פי-חמישה מובטלים זה פי-חמישה מפרנסים במשפחות.

ראובן ריבלין: כמה עובדים זרים היו ב-1980?

רן כהן: כלום, כלום.

רן כהן: לא היו אז 250,000 עובדים זרים שתופסים את המקום.

רן כהן: אגב, היום יש יותר, אפילו יותר ממה שהיו לפני שנה.

רן כהן: לכן, העניין הוא אסון.

רן כהן: זו הצעת תקציב שבאה להניח מראש עלייה באבטלה.

רן כהן: מה היא עושה בעצם?

רן כהן: לאן היא מובילה את העם ואת המדינה?

רן כהן: האם באמת הממשלה הענקית והרחבה הזאת קיבלה מנדט מהעם לבוא עם הצעת תקציב שמניחה גידול באבטלה?

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הדבר השני הוא, שאנחנו משקיעים 10% לערך מתקציב המדינה בחינוך.

רן כהן: ב-20 השנים האחרונות הפער ביכולות ההשתכרות לא קטן.

רן כהן: כלומר, מה החינוך בעצם עושה?

רן כהן: הוא מעניק השכלה, הוא מעניק ידע, הוא מעניק נגישות ליכולת ההשתכרות, ולכן הוא יכול לצמצם את הפערים.

רן כהן: מה שקרה זה, שהפער ביכולות ההשתכרות של אזרחי ישראל גדל, וזה לא פלא.

רן כהן: 23% מילדי ישראל הם עניים.

רן כהן: כמובן, הנגישות שלהם ליכולת ההשתכרות היא הרבה יותר נמוכה.

רן כהן: זה כבר דור העתיד של העוני ושל חוסר יכולת ההשתכרות.

רן כהן: מה מציעים?

רן כהן: לקצץ בתקציב החינוך.

רן כהן: אני מבין, אם היו באים לשרת החינוך ואומרים לה: תשמעי, שקל כנגד שקל, את מקבלת עוד חצי מיליארד, אבל בתנאי שאת מייעלת בתוך המשרד שלך בחצי מיליארד, ובלבד שתוסיפי חינוך והשכלה לילדי ישראל.

רן כהן: אבל לא, באים ואומרים, קיצוץ.

רן כהן: עד כדי כך שוועדת החקירה הפרלמנטרית שעובדת היום בראשותי, לא עוסקת בעניינים שוטפים, ולמרות הכול התאחדנו כולנו שם לפנות לממשלה ולבטל את הקיצוץ בתקציב החינוך.

רן כהן: יש עוד הרבה דברים שאנחנו חולקים עליהם בתקציב הזה.

רן כהן: אבל זה ממש ראשוני.

רן כהן: קיצוץ בתקציב החינוך משמעו המשך הפערים ביכולת ההשתכרות העתידית של ילדי ישראל.

רן כהן: זה המשך גידול מגמת העוני בתוך החברה הישראלית.

רן כהן: נו, איך אפשר להצביע בעד תקציב שמציע את זה באופן גלוי, אפילו לא באופן מוסתר?

רן כהן: גם גידול באבטלה וגם קיצוץ בתקציב החינוך.

רן כהן: הדבר השלישי – הפגיעות במערכת השכר.

רן כהן: רבותי, שליש מהמשפחות שיש בהן עובד שכיר נמצאות מתחת לקו העוני.

רן כהן: לא מדובר באדם לא עובד, לא מדובר באדם מובטל; כשמדובר באלה – 86% נמצאים מתחת לקו העוני, ואחרי תשלומי ההעברה זה 60%.

רן כהן: אדם עובד, שיוצא בבוקר לעבודתו וחוזר בערב, מוצא את עצמו בסוף החודש נזקק לחסדי הביטוח הלאומי כדי לגמור, לא את החודש – לגמור את רעב בטנו וילדיו.

רן כהן: אגב, מהבחינה הזאת, נאמר את האמת: יש לנו מזל שאנחנו מדינה עם מערכת חקיקת רווחה כזאת, שאצלנו יש עוני כבד מאוד, אבל אני חושב שאין רעב או שיש רעב גבולי.

רן כהן: לכן מאוד לא אהבתי את האמירה של ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק: תפתחו את המקררים.

רן כהן: זאת גישה מאוד פסולה מכל בחינה; היא לא פותרת, היא מבזה, היא מעליבה.

רן כהן: לכן, לא היא הפתרון.

רן כהן: הפתרון הוא בדבר הבא שאני רוצה לומר: אדוני השר, אתם מציעים בתקציב הזה 41 מיליארד שקלים קצבאות, כדי לשמור על בסיס של חוסר רעב, כי אלה הקצבאות שניתנות.

רן כהן: זה ניתן לזקנים ולנכים ולשאירים, לכל אוכלוסיות הרווחה הללו.

רן כהן: אם יש לי תקווה מוועדת החקירה הזאת, זה רק מסיבה אחת, כי אם רק היה נמשך המצב של מצוקה הולכת וגדלה, אני לא בטוח שהיו רועדות אמות הספים, והיו משנים משהו.

רן כהן: לאן הגענו?

רן כהן: לכך שכבר אין כמעט ממי לקחת בלי לייבש את המשק.

רן כהן: כמה אפשר?

רן כהן: עכשיו שלושה עשירונים עליונים, בגלל ההכנסות הבינוניות והגבוהות שלהם, משלמים מסים שמתפרסים על שבעת העשירונים התחתונים, כי הם משתכרים מעט מאוד.

רן כהן: עד לאן עוד אפשר להגיע?

רן כהן: אין היום חוקר אחד רציני שלא אומר, שהבעיה היא הפערים החברתיים והאי-שוויון, שבהם אתה מוצא את הפריפריה הרחוקה מהמרכז, בנגב ובגליל, אתה מוצא בערי הפיתוח, אתה מוצא את זה בקרב הערבים, אתה מוצא את זה בקרב חרדים, אתה מוצא את זה בקרב משפחות חד-הוריות.

רן כהן: אלה האנשים.

רן כהן: עוד מעט יהיה מצב של הצמתת המשק; לא יהיה אפשר לפתח את המשק, כי כל המחקרים מראים שאין משק יכול לצמוח, כפי שהיתה מדינת ישראל בעשור הראשון, השני והשלישי לקיומה, אם יש רמת אי-שוויון כזאת.

רן כהן: למה?

רן כהן: כי אין פריון.

רן כהן: לא יכול להיות פריון.

רן כהן: 23% ילדים שלא מקבלים את הבסיס המינימלי של קיום והשכלה, לא ישתתפו בכוח היצירה של המשק העתידי, הם יהיו רק נטל בו, ונטל שלא מרצונם.

רן כהן: השתדלתי לא להיות אופוזיציונר, אף שהתקציב הזה מאוד לא נראה לי, בוודאי לא כל חוק ההסדרים הזוועתי והנורא הזה.

רן כהן: השר ריבלין, איך מביאים בהצעת חוק ההסדרים שוב את הקפאת חוק הדיור הציבורי?

רן כהן: עד לאן אפשר להתבזות עם העניין הזה?

רן כהן: איך מביאים עוד הפעם הצעה להעביר 150 מיליון שקלים מ"עמידר" לאוצר, לא לבניית דירות לחסרי דיור – לאוצר?

רן כהן: למה?

רן כהן: זה כסף עניים.

רן כהן: מדינת ישראל העבירה 280 מיליון שקלים מכספי העניים בדיור הציבורי, אתה יודע למי?

רן כהן: לבנקים בארצות-הברית, של עשירי היהודים בעולם, כאשר יש לנו יותר מ-30,000 משפחות בלי קורת-גג.

רן כהן: איזה טמטום, עד לאן הוא מגיע.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כל זה לא קורה כשאין כסף – 30 מיליארד שקלים פטורים.

רן כהן: 30 מיליארד פטורים.

רן כהן: מי נהנה מהפטורים האלה, העניים?

רן כהן: תשכחו מזה.

רן כהן: מעט מאוד עניים נהנים מזה.

רן כהן: פי-שלושה הטבות למתנחלים – – –

דוד לוי: מה זה תשכחו מזה?

דוד לוי: הם מזמן שכחו מזה.

רן כהן: אני מסכים אתך.

רן כהן: לא ידעתי שתוכל להבריק בקלות כזאת.

רן כהן: חבר הכנסת דוד לוי, חברי ורעי, הרי זאת באמת זוועה שאין לתארה, הגדרת את זה עכשיו בארבע מלים קולעות.

רן כהן: זה המצב.

רן כהן: אנשים באמת שוכחים.

רן כהן: כמעט כל אוכלוסיית העוני נמצאת בתוך "הקו הירוק", אז למה יש פי-שלושה הטבות למתנחלים?

רן כהן: אני הרי לא מסכים עם ההתנחלויות, אבל אני מבין כשנותנים מיגון.

רן כהן: מדינת ישראל חייבת להגן על חייהם, הם יקבלו מיגון.

רן כהן: אבל למה פי-שלושה הטבות בכל דבר?

רן כהן: למה 50% הנחה בתחבורה ציבורית?

רן כהן: אלה עניי ישראל?

רן כהן: למה?

רן כהן: אלוהים אדירים, למה?

מיקי לוי: הם נקראים "שומרי ישראל".

רן כהן: הדבר האחרון שאני רוצה לומר לך, השר ריבלין, ברשות היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: זה לא בטל בשישים, זה בטל ב-214 מיליארד.

רן כהן: זה לא בטל בכלום.

רן כהן: זה הרבה מאוד עשרות, אם לא מאות מיליונים שהולכים, אבל נעזוב את זה.

רן כהן: למה אדם שכיר משלם מס הכנסה ו-150 מיליארד שקלים פק"מ לא משלמים מס על הרווחים?

רן כהן: רק על הרווחים.

רן כהן: לא על הקרן, על הרווחים.

רן כהן: מה זה עושה לפערים?

רן כהן: מי שיש לו 150 מיליארד, מתעשר, ומי שאין לו, נהיה יותר עני.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: ישבת בממשלה שגם היא יכלה להטיל מס.

רן כהן: זאת היתה התוכנית, והבאנו אותה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נואף מסאלחה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת; תודה, אדוני היושב-ראש, שהחלפת אותי.

נואף מסאלחה: אדוני השר רובי ריבלין, אני פונה אליך, אף שאני מסכים עם ההערה האחרונה שלך.

נואף מסאלחה: הרי ידידי רן כהן היה שר התעשייה והמסחר בממשלת שמאל, והממשלה הזאת קיבלה מהערבים 95% מקולותיהם – נניח שלא הצבענו, הפעם הערבים נמנעו מהצבעה, זאת זכותנו כאזרחים.

נואף מסאלחה: זה לא תן וקח – 95% הצביעו לאהוד ברק.

נואף מסאלחה: וחבל שידידי בייגה שוחט, שרבנו אתו כל הזמן, איננו כאן – אפילו מדיניות צמצום הפערים בימי רבין, שהיתה טובה ומבורכת, אבל לא הכי גדולה – הנה בייגה שוחט – לא המשיכו במדיניות הזאת, ולכן לא היתה שום תוכנית למגזר הערבי, גם בתקופה של הממשלה בראשותנו.

נואף מסאלחה: שום דבר.

נואף מסאלחה: הייתי בישיבת הממשלה כסגן שר החוץ, בנובמבר, חודש לפני שאהוד ברק התפטר.

נואף מסאלחה: הביאו חוברת, והחוברת קיימת, משרד ראש הממשלה הגיש אותה, מתן וילנאי הגיש.

נואף מסאלחה: לקחתי את הבריאות, כי הייתי סגן שר הבריאות, והייתי מאוד מעורה, אז בנינו 80 מרפאות.

נואף מסאלחה: אתה תתפלא, השקר הגדול של 4 מיליארדים – ואמרתי את זה בישיבת הממשלה ואמרתי את זה בתקשורת אז, שזה שקר, זה בלוף, כי זה לא מסומן.

נואף מסאלחה: אמרתי לבייגה שוחט בישיבה שהיו בה ראשי המגזר הערבי ובטלוויזיה: הנה החוברת, החוברת אצלי ואצל השרים ואצל אחרים, גם המרפאות שנבנו ב-1996-1992, המרפאות שעזרת להן אז, רשומות בתוכנית 2000.

נואף מסאלחה: בייגה שוחט, אני חבר כנסת 13 שנים, אני מדבר לפרוטוקול ולעם ישראל, אני מוכן להתפטר מהכנסת אם אני לא צודק.

אברהם-בייגה שוחט: חס וחלילה.

נואף מסאלחה: מה אתה רוצה יותר מזה?

נואף מסאלחה: מחר.

נואף מסאלחה: אני לא מחפש משהו לניגוח.

נואף מסאלחה: לא אני לפחות.

נואף מסאלחה: אבל עד מתי?

נואף מסאלחה: עד מתי הכפר שלי יהיה בלי ביוב?

נואף מסאלחה: הביוב בבית שלי חובר לפני שישה חודשים, שילמנו 11,000 שקלים פלוס חיבור שעלה 6,000 שקלים, יחד זה 17,000, אבל רוב הכפר לא מחובר.

נואף מסאלחה: הזמנתי את בייגה שוחט, והוא בא ועזר קצת, אבל עדיין זה לא הושלם.

נואף מסאלחה: אבל בכפר-כנא – הנה מה תגידו על עבד-אלמאלכ דהאמשה, ראש סיעה של חמישה חברים – גם כפר-כנא בלי ביוב.

נואף מסאלחה: איפה הבשורות?

נואף מסאלחה: אני לא רוצה לערבב שמחה בעצב, אתם אומרים – שמחה בשמחה.

נואף מסאלחה: אני פונה לא רק למפלגת העבודה שהיא בקואליציה, אני פונה גם לליכוד; מדברים על ז'בוטינסקי.

נואף מסאלחה: לא למדתי כמו רובי ריבלין, אני למדתי על תנועת העבודה בארץ-ישראל באוניברסיטה – בר בורוכוב, יהל"ל – יהודה לייב לווין, ואחרים.

נואף מסאלחה: לא למדתי על ז'בוטינסקי, אבל מהישיבה שלי כאן שלוש קדנציות כסגן היושב-ראש, כשאני שומע את רובי ריבלין, דן מרידור – "בן ערב ובני", אני לא רוצה לפתח את זה, אתם יכולים לפתח.

נואף מסאלחה: הרבה שמעתי, מה קורה?

נואף מסאלחה: אנחנו לא קיימים?

נואף מסאלחה: נכון שהאינתיפאדה – אתם מדברים, מדבר סילבן שלום על 4%, 4% זה צמיחה?

נואף מסאלחה: וכל אחוז זה 20,000 מקומות עבודה?

נואף מסאלחה: הרי רק בתיירות, בתי-המלון, תשאלו אותם בירושלים, נצרת, איפה שאתם רוצים – עשרות אלפים, כי זה מעגל.

נואף מסאלחה: יש לך ספקים של ירקות, פירות וכל דבר, אפילו עוגות, חוץ מהמלצרים, יהודים וערבים.

נואף מסאלחה: חוץ מהאנשים שלא באים להשקיע.

נואף מסאלחה: לא רק מתנחלים, רן.

נואף מסאלחה: ואני מסכים אתך, אנשים לא באים להשקיע בגלל המצב, אז מי שלא רוצה יקשור את המצב המדיני עם תקציב המדינה, ולדעתי הוא מטעה, לא טועה, כי כולכם חכמים.

נואף מסאלחה: איך אני יכול להצביע על תקציב כזה שאין שום בשורה למגזר הערבי שאנחנו מייצגים אותו, ואחר כך – ואני לא מצדיק שום אלימות, שום אלימות, אני לא מצדיק שום הפרת חוק בשום סיטואציה ואני לא מצטדק, זו דעתי.

נואף מסאלחה: מה אני אגיד למובטלים?

נואף מסאלחה: ביטוח לאומי, שנה אחרי שנה, תסתכלו על הרפורט שלהם, על הדוח, גם הפעם.

נואף מסאלחה: אנחנו אלופים.

נואף מסאלחה: ברוך השם, הערבים סוף-סוף אלופים במדינה הזאת, אלופי האבטלה.

נואף מסאלחה: איזו בשורה?

נואף מסאלחה: סילבן שלום מדבר על הנגב, על רכבת.

נואף מסאלחה: אני בעד, אבל כפר-מנדא וכפר-כנא ועין-מאהל זה מרכז הארץ, ולא צריכים רכבת, צריכים מסר.

נואף מסאלחה: אין שום מסר.

נואף מסאלחה: לא בחינוך, לא בתרבות, לא בבריאות.

נואף מסאלחה: כשהיו חיים רמון ואפרים סנה שרי הבריאות ואני הסגן שלהם הלכנו אל בייגה למשרד האוצר והיה גם עמרם קלעג'י מנכ"ל משרד הפנים.

נואף מסאלחה: מכל מקום, מאז נתנו יותר מ-80 מרפאות, לא נתנו שום דבר אחר כך, ואני אחראי למה שאני אומר.

נואף מסאלחה: אפשר לבנות בארבע שנים 80 טיפות-חלב ואחר כך בחמש-שש שנים לא לבנות אף טיפת-חלב.

נואף מסאלחה: זה כסף קטן, אני לא מדבר על מיליארדים, לא על מאות מיליונים, אלא על עשרות מיליונים, וזה מגיע לנו בזכות.

נואף מסאלחה: אני לא מדבר עכשיו על גנים – גני-ילדים כן – אני לא מדבר על גנים ציבוריים, לא על בריכות שחייה, אני מדבר על אלף-בית – – –

רן כהן: מתי הפסיקו את זה?

נואף מסאלחה: לא חידשו.

נואף מסאלחה: גמרתי אז.

נואף מסאלחה: גלשו אולי שנתיים בתקציב – – –

מיקי לוי: בינתיים – – –

נואף מסאלחה: – – – 1997 מהתקציב של 1996, נגמר.

נואף מסאלחה: למה אני לוקח בריאות?

נואף מסאלחה: כי הייתי סגן שר הבריאות.

נואף מסאלחה: זה כסף קטן – – –

מיקי לוי: רק נואף – – –

נואף מסאלחה: אני גלשתי – – –

מיקי לוי: לא, לא גלשת.

מיקי לוי: מאז דיברת על חיים רמון ועל בייגה שוחט, הם הגיעו, רק שלא תדבר על עוד מישהו והוא יגיע.

נואף מסאלחה: לא, אבל אני אמרתי שבייגה לא המשיך במדיניות הזאת בימי ברק.

נואף מסאלחה: והאכזבה של הערבים בישראל מאהוד ברק לא היתה רק בגלל האינתיפאדה, או בעיקר בגללה, ולא הלכו לבחירות אלא על הנושא הפנימי.

נואף מסאלחה: מה שלא נעשה, נצביע, אנחנו ילדים טובים – איך אומרים?

נואף מסאלחה: במרכאות ובלי מרכאות.

נואף מסאלחה: מה שלא נעשה – אנחנו בחוץ.

נואף מסאלחה: לכן, מה יגיד האזרח?

נואף מסאלחה: אנחנו מדברים על תקציב מדינה, אנחנו גם משלמי מס, לא משנה הפרופורציה.

נואף מסאלחה: אם אנחנו עניים אתה לא תדרוש מאתנו.

נואף מסאלחה: מחצית העניים הם ערבים לפי דוח הביטוח הלאומי, אתה לא תרצה מהם 22% של מס הכנסה או מס על הפק"מ.

נואף מסאלחה: לכן, אין מסר, ואני אומר לכם, בלתי אפשרי.

נואף מסאלחה: אדם כמוני מיואש.

נואף מסאלחה: מה הלאה?

נואף מסאלחה: אני לא עומד להתמודד לכנסת הבאה.

נואף מסאלחה: 15 שנה בכנסת, אין שום מסר למגזר הערבי.

נואף מסאלחה: מה נגיד לאנשים שלנו?

נואף מסאלחה: אני בעד שמירת החוק.

נואף מסאלחה: מה, אנחנו סדרנים?

נואף מסאלחה: תאהב ואל תאהב, תאהב את המדינה.

נואף מסאלחה: מה, אני צריך להרביץ בהם ציונות?

נואף מסאלחה: במרכאות ובלי מרכאות.

נואף מסאלחה: מה להגיד להם?

נואף מסאלחה: תשמרו על החוק.

נואף מסאלחה: אגב, כל מי שבא, שר אוצר או ראש ממשלה, שרון גם התחיל טוב, פגש את ועדת המעקב וחלק מחברי הכנסת הערבים ואמר להם: וואללה, יבוא תקציב חדש, יפתור חלק מהבעיות.

נואף מסאלחה: שום דבר.

נואף מסאלחה: כלאם פאדי.

נואף מסאלחה: כלאם פאדי, כי ההתייחסות אלינו היא התייחסות מאוד אכזרית.

נואף מסאלחה: אנחנו אזרחי מדינת ישראל ונישאר אזרחי מדינת ישראל גם כשתקום מדינה פלסטינית.

נואף מסאלחה: אף אחד מאתנו לא הולך לטרנספר ולא קם מרצון.

נואף מסאלחה: אף אחד מאתנו לא רוצה לעזוב, מבסוט או לא מבסוט.

נואף מסאלחה: מה המסר?

נואף מסאלחה: אין מסר.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

רן כהן: אפשר לבקש ממך לחזור בך מההודעה שלא תהיה חבר בכנסת הבאה?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיקי לוי: יש שתי אפשרויות: או שהוא יצטרף למרצ – – –

חיים רמון: טיבי, מה קרה לך ברגל?

חיים רמון: חבר הכנסת טיבי, אתה יכול למסור הודעה במליאה מה קרה לך ברגל?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת – – –

רן כהן: מה עשו לך?

אחמד טיבי: תשמע, אתמול היתה הפגנה של תושבי טייבה וטירה, של מאות, במחאה על עליית הדחפורים על האדמות שהופקעו לפני שהושג סיכום.

אחמד טיבי: אני מתנגד באופן עקרוני לכביש חוצה-ישראל, אבל היות שהתושבים מסכימים לעיקרון של אדמה תמורת אדמה, קרקע תמורת קרקע באופן שווה-ערך, התקיימה בלשכת ראש הממשלה שלשום פגישה פנימית של הממשלה והוחלט להעלות את הדחפורים ויהי מה.

אחמד טיבי: ויהי מה, אנשים באו ומחו.

אחמד טיבי: היו במקום כמה חברי כנסת, היו גם מפגינים יהודים המתנגדים לכביש חוצה-ישראל – – –

ראובן ריבלין: אתמול פתאום החליטו לעלות לכנסת – – –

אחמד טיבי: לא, לא, אמרתי: לא היה סיכום.

אחמד טיבי: חבר הכנסת רן כהן ביקש לשמוע מה היה אתמול.

אחמד טיבי: אמרתי שאני מתנגד לכביש חוצה-ישראל.

אחמד טיבי: אמרתי: אתמול עלו הדחפורים אף שלא הושג סיכום.

אחמד טיבי: היו מגעים, לא הושג סיכום.

אחמד טיבי: אף שלא הושג סיכום, היתה הוראה של ראש הממשלה להעלות דחפורים.

אחמד טיבי: זאת החלטה שגויה, כי מי שקיבל את ההחלטה ידע שיהיה עימות, ידע שתהיה הפגנה לפחות.

אחמד טיבי: בהפגנה כזאת, כאשר מאות שוטרים מגוננים על דחפורים שעלו על אדמה מופקעת, האלמנט, גם הרגשי וגם האלמנט להגן על האדמה הוא האלמנט החזק ביותר, ולכן היו שם חברי כנסת ערבים, ובמקרה שלושת אלה שהוכו נמצאים כאן – – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת חיים רמון, תעשה משהו שהיושב-ראש לא יקנא בך.

נואף מסאלחה: כל החיים שלי אני מקנא בך.

נואף מסאלחה: בבקשה.

אחמד טיבי: מה עוד שהוא שאל: מה קרה לכם, אבל הוא לא מקשיב בגלל עליזה.

נואף מסאלחה: לא, אל תזכיר, אל תזכיר, אדוני.

נואף מסאלחה: תמשיך, תמשיך.

אחמד טיבי: היא הרכזת האקטיבית של סיעת הליכוד.

נואף מסאלחה: הם מתייעצים; בסדר.

אחמד טיבי: לא, לא, היא קונסנסוס בבית הזה גם לגבי כל הסיעות.

אחמד טיבי: לכן ביקשנו, גם עסאם מח'ול, גם מוחמד ברכה, גם אני ויתר חברי הכנסת להגיע למקום המריבה – קוראים לזה מקום המריבה – לאזור הדחפורים.

אחמד טיבי: התפלאנו לשמוע ממפקד השטח: אני לא אתן לכם, ואני מתכוון לעצור אתכם.

אחמד טיבי: הסברתי לו שהוא קצת התבלבל, כי במדינת ישראל יש הליך בשביל לעצור חברי כנסת.

אחמד טיבי: קודם היועץ המשפטי צריך לבקש מיושב-ראש הכנסת זימון לחקירה, אחר כך הסרת חסינות, אחר כך בית-משפט, ואם יימצאו אשמים חברי כנסת כלשהם, אולי אז בית-המשפט יורה על מעצרם.

אחמד טיבי: הוא אומר: פה אני קובע.

אחמד טיבי: הוא אמר את זה מול המצלמה.

אחמד טיבי: וכשניסינו להתקדם לכיוון הקרקע וביקשנו לא לגעת בנו, רק חברי כנסת, לא תושבים, אנשים בלי חסינות, רק חברי כנסת – אגב, בנחשונים, רן כהן עמיתי, אפשרו לנו.

אחמד טיבי: הגענו אל הדחפורים ויצאנו משם.

אחמד טיבי: לא קרה כלום לא לביטחון מדינת ישראל, לא לגאווה של משטרת ישראל, שום דבר.

אחמד טיבי: לא היתה אלימות בנחשונים לפני שנה; כביש חוצה-ישראל, אדוני השר.

אחמד טיבי: לכן ההתנהגות הזאת עם חברי הכנסת היתה מיותרת, וכאשר חזרנו מהמקום שבו נראינו בטלוויזיה אתמול מח'ול ואני וטלב אלסאנע נהדפים על-ידי המשטרה – ראיתי נער שרוע שחטף אלה בראש מהפרשים ויחידת היס"מ.

אחמד טיבי: ישבתי לטפל בו.

אחמד טיבי: גם את זה רואים בטלוויזיה.

אחמד טיבי: ואז ראיתי שהפרשים מתקרבים.

אחמד טיבי: אמרתי: אם הסוס דורך על הילד, הלך הילד, לרבות, אולי, גם אני.

אחמד טיבי: עצרתי שם על מנת שלא יתקרבו, ואז אחד או שניים מהם בעטו בי, כפי שבעטו בחבר הכנסת מח'ול, כפי שמישהו נתן אלה בפנים למוחמד ברכה ובמקום אחר.

אחמד טיבי: והוא זיהה.

אחמד טיבי: כולם זיהו אותנו.

אחמד טיבי: זה דבר שלא ייעשה.

אחמד טיבי: אגב, אדוני השר, אני נשאתי נאום במקום, כפי שעשה חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: – – –

אחמד טיבי: תקשיב, רובי.

אחמד טיבי: חבל שאת הקטעים האלה לא מראים בטלוויזיה, אלא רק קטעים של לשבור ידיים ורגליים.

אחמד טיבי: את זה אתם מראים בכל הזדמנות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מח'ול ואני – תקשיב, שירי ויצמן, תקשיב – חבר הכנסת מח'ול ואני אמרנו למפגינים: המשטרה הם לא האויב שלנו.

אחמד טיבי: הם לא הכתובת למחאה, אלא מי שמקבל את ההחלטות – ראש הממשלה וממשלת ישראל.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אחמד טיבי, סיימת את חמש הדקות.

אחמד טיבי: לא, הוא אמר לי – – –

נואף מסאלחה: אני יודע שהוא אמר לך.

נואף מסאלחה: יש יושב-ראש, אתה סיימת חמש דקות בדיוק, בחיי.

אחמד טיבי: זה מעשה הונאה, אגב.

אחמד טיבי: זה מעשה הונאה.

נואף מסאלחה: אני מציע לך – השר ריבלין, אני יכול להגיד?

אברהם-בייגה שוחט: היושב-ראש, ברשותך, תן לי להגיד מלה בעניין.

נואף מסאלחה: רק תן לי להגיד מלה ואני אתן לך.

אחמד טיבי: עכשיו – – –

נואף מסאלחה: לא, לא.

נואף מסאלחה: עד כאן.

נואף מסאלחה: אני אתן לך לנאום, אבל רק רגע, חמש דקות, חבר הכנסת אחמד טיבי.

נואף מסאלחה: בדיוק.

אחמד טיבי: בסדר.

אחמד טיבי: אז בייגה, בבקשה.

נואף מסאלחה: לא, לא.

נואף מסאלחה: רק רגע.

נואף מסאלחה: קודם אני, משפט, אחר כך בייגה ואם השר רוצה.

נואף מסאלחה: א.

נואף מסאלחה: אני דיברתי עם משה לוי, וחבר הכנסת תאופיק חטיב דיבר אתמול עם כהן, מנהל הפרויקט.

נואף מסאלחה: מדובר על דונם מול דונם.

נואף מסאלחה: רכשו מקיבוץ אייל 200 דונם.

נואף מסאלחה: אני לא בא להגן כאן על אף אחד, אבל בעלי הקרקעות טוענים: "טיב הקרקע זה לא אותו דבר".

נואף מסאלחה: זה לא משנה.

נואף מסאלחה: היום התקיימה ישיבה – – –

אחמד טיבי: עם תוצאות טובות, כנראה.

נואף מסאלחה: כנראה, אצל ראש הממשלה, אצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: כנראה.

נואף מסאלחה: שהיתה צריכה להיות ב 08:30 והתקיימה ב 11:00 – – –

אחמד טיבי: מיותר.

אחמד טיבי: אתמול היה מיותר.

נואף מסאלחה: ואני מקווה, חבר הכנסת טיבי – כי אני רוצה דונם מול דונם ממש כמוך – – –

אחמד טיבי: אני אומר לך, רובי – – –

נואף מסאלחה: אני מקווה לא לפתח את זה.

נואף מסאלחה: בייגה, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מצטער להגיד לחבר הכנסת טיבי, מכיוון שאני מכיר את ההחלטות מהשנה האחרונה – וחבר הכנסת טיבי זוכר טוב את הישיבה אצלי עם כל חברי הכנסת ועם ראשי מועצות שהיו, כשאני נכנסתי לתפקידי בשנת 1999 – שהבעיה לא פתורה, כי המדינה מתנגדת לתת דונם מול דונם – – –

אחמד טיבי: הוא נתן מכתב על דונם מול דונם.

אברהם-בייגה שוחט: ואז קיבלתי החלטה ואמרתי: רק לגבי מחזיקים פרטיים.

אברהם-בייגה שוחט: לא לגבי הקיבוצים, לא לגבי המושבים.

אברהם-בייגה שוחט: רק בעלות פרטית.

אברהם-בייגה שוחט: כי ידעתי שמדובר בכאלה שיש להם 2 או 3 דונם ויהיה דונם נגד דונם.

אברהם-בייגה שוחט: ואז פתרנו את הבעיה באמת בכפר-קאסם, בג'לגוליה – – –

נואף מסאלחה: בג'לג'וליה ובכפר-ברא.

אחמד טיבי: בכפר-ברא.

אברהם-בייגה שוחט: ולצערי הרב, חבר הכנסת טיבי, ואני אומר לך את זה – אתה יודע, אני לא קיצוני ואני לא מתבטא בקיצוניות.

אברהם-בייגה שוחט: לכם היתה תרומה שלילית באי-מציאת הפתרון.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר את זה גם אחרי שדיברתי עם משה לוי, אחרי שדיברתי עם יהודה כהן.

אברהם-בייגה שוחט: זה דונם נגד דונם, ולא היתה החלטה כמותה אף פעם.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שאתם נהגתם שלא כשורה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: השר ריבלין, אתה מסתפק במה שהוא אומר?

ראובן ריבלין: אני רוצה להוסיף כמה דברים אחרי שהוא ירד.

ראובן ריבלין: גם בעניין חברי הכנסת.

רן כהן: – – –

אחמד טיבי: אחרי.

אחמד טיבי: טוב.

אחמד טיבי: הוא שר, הוא שר.

נואף מסאלחה: אחרי שירד?

נואף מסאלחה: טוב.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת בייגה שוחט.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שוחט, כל מה שאתה אומר – חוץ מהמשפט האחרון של הטלת האשמה – אני מאשר עובדתית, שאתה הנחית ונתת הוראה לדונם תמורת דונם.

אחמד טיבי: אני אומר, כפי שאמר יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת מסאלחה: זה היה מיושם חלקית כלפי תושבי טייבה וטירה.

אחמד טיבי: נתנו להם חלקות אדמה תחת קו מתח גבוה.

אחמד טיבי: אפילו בית-הספר לרפואה כאן אסר עליהם, אמר להם: לא כדאי לכם לקחת את הקרקע הזאת.

אחמד טיבי: כי אי-אפשר לגדל גידולים חקלאיים.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת טיבי, זה בסדר.

נואף מסאלחה: את זה אנחנו יודעים.

אחמד טיבי: שמו אותם בין כביש לברזל, והם לא הסכימו.

אחמד טיבי: היום – כפי שהוא אמר – התקיימה ישיבה במשרד ראש הממשלה, והכיוון הוא חיובי.

אחמד טיבי: למה לא היה אפשר לעשות את זה לפני יומיים?

נואף מסאלחה: אנחנו גם דיברנו אתמול עם השר עוזי לנדאו בנושא חברי הכנסת והוא מעורב.

נואף מסאלחה: חיובית.

אחמד טיבי: בדיוק על זה אני מדבר.

אחמד טיבי: זה היה מיותר אתמול.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת טיבי, הרי מתלוננים נגדי שאני מדי ליברל בניהול ישיבה ולכן גולשים.

אחמד טיבי: אתה מדכא אותי.

נואף מסאלחה: קודם כול ראש סיעת מפלגת העבודה.

נואף מסאלחה: למה?

נואף מסאלחה: כי אתם גולשים וגולשים.

נואף מסאלחה: היות שהנושא היה בוער ומעורבים בו חברי כנסת – עסאם מח'ול עם יד חבושה, שיהיה בריא – אז נתתי.

נואף מסאלחה: עכשיו, אנא מכם.

נואף מסאלחה: יש לך חמש דקות לנושא התקציב, חבר הכנסת טיבי, ואני מבקש גם מהנואמים הבאים: כל אחד יקפיד על הזמן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בקשר לתקציב.

אחמד טיבי: עכשיו אני מדבר על נושאים אזרחיים.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על ההתנכרות של המדינה ל-20% מהאוכלוסייה; לכל מה שהוא לא יהודי, לרבות האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

אחמד טיבי: הרי ההתנכרות הזאת בדרך כלל באה לידי ביטוי מובהק תמיד בהצעות תקציב.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על התשתיות, למשל.

אחמד טיבי: ארבע נקודות בכל מה שקשור בנושא התקציב.

אחמד טיבי: תחבורה, למשל.

אחמד טיבי: בדרך כלל כשיש כביש נאה, אדוני, הוא מסתיים תמיד בכניסה ליישוב ערבי.

אחמד טיבי: משם הנהג הערבי עולה על מהמורות, על שלוליות ביוב, על מכשולים, ולעתים ללא אספלט ממש.

נואף מסאלחה: לכן רוב השרים לא מבקרים.

אחמד טיבי: אלא רק לפני בחירות.

נואף מסאלחה: לא, לא.

נואף מסאלחה: השר ריבלין היה אצלי רק לפני חודש.

אחמד טיבי: בערבית נוהגים לומר: "הכול מזופת חוץ מהכבישים".

אחמד טיבי: חוץ מהכבישים, הכול.

ויצמן שירי: סוף-סוף אמרת משהו שכולם מסכימים אתך.

אחמד טיבי: סוף-סוף אני בקונסנסוס.

נואף מסאלחה: זה גם יפה.

נואף מסאלחה: זאת הברקה.

אחמד טיבי: לגבי הסעיף השני, חשמל.

אחמד טיבי: אתה יכול לזהות יישוב יהודי ויישוב ערבי גם דרך הבזק החשמל מעל היישוב.

אחמד טיבי: מעל היישוב היהודי אתה רואה צורות מסודרות של אורות, כבישים, תאורה, בדרך כלל הדבר מתוכנן שנתיים מראש, לפני שגרים שם.

אחמד טיבי: ביישוב ערבי אתה רואה תמונה ערטילאית, מפוזרת, של בתים שלא על-פי תכנון שיטתי.

אחמד טיבי: לפעמים חוטי החשמל מתנדנדים.

אחמד טיבי: אין תכנון.

אחמד טיבי: נקודה שלישית.

אחמד טיבי: דיבר יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת נואף מסאלחה, על ביוב בכפר-קרע.

אחמד טיבי: הוא דיבר על דו-קיום.

אחמד טיבי: אני רוצה לקשור בין דו-קיום לבין ביוב.

אחמד טיבי: כאשר מערכת ביוב מחברת יישוב ערבי גדול לסביבה היהודית, מבשרים על כך בריש גלי בעיתונות.

אחמד טיבי: ואז מתחילים לחגוג את ההיבט ה"דו-קיומי" שבהרכבת הביוב.

אחמד טיבי: אבל למרות ההשקעות, החיבור לתשתית הארצית הוא רק חלק מהעבודה.

אחמד טיבי: 50% מהבתים ביישובים הערביים לא מחוברים לתשתית ביוב פנים-יישובית.

אחמד טיבי: לא מחוברים, אלא רק לבורות ספיגה.

אחמד טיבי: הנקודה הרביעית בנושא התשתית, אדוני.

אחמד טיבי: לא תמיד רשת המים הארצית מגיעה עד לבית האזרח הערבי.

אחמד טיבי: לא פלא שאתם יכולים לזהות גם כפר ערבי על-ידי מכלי הפלסטיק השחורים מעל הבתים.

אחמד טיבי: פתרון אלטרנטיבי.

אחמד טיבי: זה לגבי התשתיות.

אחמד טיבי: לגבי נושא אחר – העסקת אקדמאים ערבים בשירות המדינה.

אחמד טיבי: קצב הגידול במספר העובדים הערבים בשירות המדינה גדל מ-5.2% בשנת 1999 עד 5.7% בלבד.

אחמד טיבי: בלבד.

אחמד טיבי: כלומר: 3,128 מסך כל 54,000 העובדים.

אחמד טיבי: התקציב הזה הוא תקציב אנטי-חברתי.

אחמד טיבי: מיליון ו-130,000 הם מתחת לקו העוני, כאשר חצי מיליון מתוכם הם ילדים.

אחמד טיבי: הערבים הם חלק הארי, גם ילדים וגם משפחות, גם יישובים.

אחמד טיבי: שלא לדבר על הקוסמטיקה הזאת, המטעה, הווירטואלית, של תוכנית 4 המיליארדים.

אחמד טיבי: פעם צובעים, פעם לא מוצאים איך לצבוע – –

ויצמן שירי: – – –

אחמד טיבי: ידעתי שאתה תקפוץ.

ויצמן שירי: – – – השר סלאח טריף – – – זו פעם ראשונה שמיליארד השקלים האלה אכן צבועים.

עסאם מח'ול: זו מדיניות צבועה.

אחמד טיבי: היחס לערבים הוא יחס צבוע.

ויצמן שירי: – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים.

אחמד טיבי: דיברו על סניף הביטוח הלאומי.

אחמד טיבי: אתה צריך לבוא לסניף הביטוח הלאומי בטייבה, שמשרת את האזור, להיות שם שעתיים; לא 12 שעות כפי שאזרח רגיל מקלנסואה או מטייבה שוהה שם.

אחמד טיבי: באים ורושמים מספר בתור, 150 ו-200 חוזרים הביתה.

אחמד טיבי: אני לא מדבר על נושאים לאומיים-ביטחוניים שנראים כמו התרסה כאשר חבר כנסת ערבי מדבר עליהם, ואני אמשיך לדבר עליהם.

אחמד טיבי: אבל תראו על מה אנחנו משחקים – –

נואף מסאלחה: סליחה, חבר הכנסת טיבי, אתה לא מתחיל מחדש.

נואף מסאלחה: אתה סיימת, תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מסיים.

אחמד טיבי: אנחנו מדברים על נושאים שהם זכות יסוד של כל אזרח.

אחמד טיבי: וכאשר אזרח מופלה לרעה בנושאים האלה, יש לו קול זעקה, והיא תמשיך להדהד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נואף מסאלחה: השר ריבלין רצה להתייחס לנושא.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

ויצמן שירי: תתנחם בזה שהמצב של הבדואים הרבה יותר גרוע.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נציג הממשלה נמצא תמיד בדיונים שבהם נושאים חברי הכנסת את נאומיהם, על מנת שהוא יוכל להתייחס לדבר שאי-אפשר להשאירו בלי התייחסות מצד הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי וגם אדוני עלה קודם לכן, ודיברו על התייחסות ממשלות ישראל לדורותיהן למגזר הערבי.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שאם ייקחו את "דברי הכנסת" מ-13 השנים האחרונות, כמוהו, כמוך היושב-ראש הנכבד, כך אני הצטרפתי לכנסת ב-1988, יחד עם עוד 34 חברי כנסת חדשים שהיו.

ראובן ריבלין: אני לא זוכר אם חבר הכנסת רן כהן גם הוא – –

רן כהן: אני ב-1984.

ראובן ריבלין: ב-1984, דור אחד קודם לכן.

ויצמן שירי: הוא היה רוצה להיות כל כך צעיר.

ראובן ריבלין: ואם ניקח את כל השנים שבהן דיברנו על תקציב המדינה, רבים מאותו צד של המפה חשבו, שהנושא של צמצום הפערים, גישור על הפערים, חשוב לחיים המשותפים שנגזר עלינו או שנועדנו לחיות יחד.

ראובן ריבלין: עם זה, אי-אפשר להתעלם מהעובדה, שרבים ממנהיגי ערביי ישראל לא מבקשים רק את השוויון, אלא מבקשים בראש ובראשונה את השלום על-פי גישתם.

ראובן ריבלין: למשל, שה"חיזבאללה" הם אנשים שהם לוחמי חופש או שמחבלים הם אנשים שראויים לקבל את התואר של שהידים.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: בדברים אלה, מנהיגי הקבוצות הערביות בישראל – לא שאסור להם לדבר, מותר להם לדבר – הם מסיתים את – –

עסאם מח'ול: אתה מחפש את האשם בקורבן.

ראובן ריבלין: לא, אין שום קורבן.

ראובן ריבלין: הקורבן הוא זה שמתפוצץ עם השהידים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, קורבן הוא זה שמתפוצץ עם השהידים, שיכול להיות פעם – את כל הכופרים הם ירצו.

עסאם מח'ול: נמאס עם השיטה הזאת.

עסאם מח'ול: אתה מסית נגד מיליון אזרחים – – –

ראובן ריבלין: אני לא מסית שום דבר – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, חבר הכנסת עסאם מח'ול.

עסאם מח'ול: תעזוב עם ההסתה שלך.

עסאם מח'ול: אתה מסית נגד מיליון אזרחים.

ראובן ריבלין: אני לא מסית, אני מדבר אליך בגובה העיניים.

ראובן ריבלין: אני מדבר אתך כאזרח שווה במדינת ישראל – – –

עסאם מח'ול: אתה מסית בצורה פרועה.

ראובן ריבלין: אני לא מסית.

ראובן ריבלין: אתה לא תחליט – – –

עסאם מח'ול: אתה מנצל את מעמדך כשר להסית נגד מיליון אזרחים ערבים.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: אתה לא תחליט מתי אני מסית, משום שאני מדבר דברים ברורים, ולא הסתתי ולא אמרתי מלת הסתה, אלא אמרתי דברים נכוחה.

ראובן ריבלין: והדוגמה הקשה ביותר היא הנושא שדיבר עליו אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, שלושה מחברי הכנסת נפגעו אתמול על-ידי כוחות המשטרה.

ראובן ריבלין: כל חבר כנסת אשר ממלא את תפקידו ונפגע על-ידי המשטרה, צריך שהכנסת תחקור זאת לפני ולפנים.

ראובן ריבלין: אבל אני מוכרח לומר בצורה הברורה ביותר, גם כנציג הממשלה וגם כחבר כנסת.

ראובן ריבלין: העובדה שחבר הכנסת אחמד טיבי בישר היום את תוצאות הפגישה שהיתה במשרד ראש הממשלה – – –

נואף מסאלחה: הוא ניחש.

נואף מסאלחה: הוא ניחש.

ראובן ריבלין: כן, הוא מנחש.

ראובן ריבלין: דרך אגב, הניחושים של אחמד טיבי יותר טובים מהרבה עובדות שכמה מאתנו מתיימרים לדעת אותן.

ראובן ריבלין: כשהוא מנחש, הוא יודע.

ראובן ריבלין: נדמה לי, שהשאלה מדוע היום נסתיימה או עומדת להסתיים הפרשה, היא שאלה שצריכה גם להישאל משני הצדדים.

ראובן ריבלין: אולי באמת ניתן היה, על-ידי כל אותם אנשים העוסקים במלאכה בכביש חוצה-ישראל, ונציגי הממשלה ומינהל מקרקעי ישראל, אולי ניתן היה לגמור את זה לפני כן, כי היו כמה כפרים ערביים שישבו על המדוכה באותן שאלות, וכביש חוצה-ישראל – לא מתוך כפייה, ולא מתוך הפקרות ולא מתוך כיבוש – הבעלים הפרטיים הסכימו וכביש חוצה-ישראל נסלל.

ראובן ריבלין: כביש חוצה-ישראל ישמש את כל אזרחי ישראל, לא את אזרחיה היהודים של מדינת ישראל; את כל אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: ועובדה, שבמקומות אחרים זה נסתיים.

ראובן ריבלין: אולי כאן זה לא נסתיים, כי היה צורך להראות קודם כמה גדולים הם מנהיגי הציבור הערבי הבאים ונלחמים ורק אז משיגים?

עסאם מח'ול: אולי זה הפוך – הממשלה רצתה להראות מי חזק?

ראובן ריבלין: אולי זה גם הפוך?

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: אולי זה גם הפוך, אבל אולי זה לא הפוך.

ראובן ריבלין: אולי?

ראובן ריבלין: אולי נברר את זה?

ראובן ריבלין: מדוע היום בבוקר זה נסתיים, כאשר בג'לג'וליה זה נסתיים כבר הרבה לפני כן?

אחמד טיבי: כי הצעת להם הצעות אחרות.

ראובן ריבלין: לא, תשמע – –

אחמד טיבי: היום בבוקר.

ראובן ריבלין: תשמע, זאת אומרת שלא היה מדובר פה באיזה כיבוש, באיזו התנחלות.

ראובן ריבלין: היתה פה איזו בעיה שנפתרה בין אזרח לממשלה, כאשר מנהיגים מסוימים חשבו שלהיות בהפגנה ולהראות את יכולתם – – –

עסאם מח'ול: אל תהיה – – – לא מתאים לך.

ראובן ריבלין: אני מדבר אל אחמד טיבי עכשיו.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, אני מדבר עכשיו אל אחמד טיבי, למה אתה מתערב?

ראובן ריבלין: היכן שאחמד בא, באים עוד חמישה, כל אחד רוצה את החלק שלו בהפגנות.

נואף מסאלחה: חבר'ה, אנחנו מדברים על תקציב המדינה.

נואף מסאלחה: אנא מכם.

ראובן ריבלין: ולכן, רבותי, אנחנו צריכים להבין בצורה הברורה ביותר: שוטרי ישראל קיבלו אתמול הוראה והנחיה להגן על פעולה חוקית שנעשתה על-ידי אותם אנשים העוסקים בחוצה-ישראל, והם פעלו.

ראובן ריבלין: ואם עם-הארץ עוצר אותך, לא כל שוטר יודע את הטרמינולוגיה ואין לו שם החומר – – –

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: תשמע, כולם היו בני, כולם יושבים על-תנאי.

ראובן ריבלין: גם אתה.

ראובן ריבלין: כולם.

ראובן ריבלין: תשמע, פה המזכירות מביאה לנו טרמינולוגיה ולקסיקון, לא לכל שוטר יש לקסיקון.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: כשהוא אמר "אני עוצר אותך", הוא התכוון שאני עוצר אותך מלהפריע לעבודה.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: אני מאמין כך.

ראובן ריבלין: אם חלילה היה איזה דבר, הרי לכל אזרח תמיד נתונה האפשרות להתלונן, ואנחנו נחקור כממשלה.

עסאם מח'ול: גם למשטרים הנבזיים ביותר בהיסטוריה היו תירוצים – – –

ראובן ריבלין: אצלך כל ציוני הוא נבזה.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: מלול – – –

נואף מסאלחה: הוא לא מלול, הוא מח'ול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, בשבילך כל ציוני הוא נבזי.

ראובן ריבלין: תשמע מה שאני אומר.

נואף מסאלחה: אולי לא נפתח את זה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אחריו – חבר הכנסת חיים רמון.

נואף מסאלחה: כל אחד מכם, חמש דקות.

נואף מסאלחה: הגלישות נגמרו.

קריאה: – – –

נואף מסאלחה: חיים, אני אדם מתבייש.

נואף מסאלחה: אחריך – חבר הכנסת דוד לוי.

נואף מסאלחה: אני הייתי סגן שלכם ואני מתבייש בכם.

נואף מסאלחה: זה לא בסדר.

עסאם מח'ול: אני רוצה לדחות – אני מקווה שפעם ולתמיד – את הנימה ואת הגישה שביטא כאן השר ריבלין.

עסאם מח'ול: חשבתי באמת שהטיעונים הרדודים האלה לא מתאימים לו, כפי שאני מכיר אותו ומעריך אותו.

עסאם מח'ול: לחזור כל פעם, בלי לבדוק את הנתונים, ולהאשים את חברי הכנסת ולהגיד שהם חיפשו הפגנה – אני רוצה להגיד לך, דיבר חבר הכנסת טיבי לפני על זה שאנחנו דיברנו ברמקול גם בערבית וגם בעברית וגם בפני כלי התקשורת, והודענו גם לשוטרים ברמקול, שאנחנו, מבחינת האינטרס שלנו, לא מחפשים התנגשות אתם ולא רוצים התנגשות אתם.

עסאם מח'ול: אנחנו לא רוצים לגמד את המאבק שהיה אתמול, ממאבק נגד החלטת ראש הממשלה שרון לדחוף את הדחפורים לשם או להתנגשות, כך שלא יודעים מי התחיל ומי סיים עם השוטרים.

עסאם מח'ול: אני אמרתי זאת בשיחת טלפון לשר לנדאו שעה לפני שהתנפלו עלינו.

עסאם מח'ול: אני דיברתי בשעה 10:00 עם לשכת המפקח הכללי, לפני שיצאתי מכאן, ואמרתי, אין לנו עניין.

עסאם מח'ול: אל תגררו אותנו לזה.

עסאם מח'ול: אתה בא כאן ובקלילות כזאת, זורק את האשמה על כולם, על אלה שחיפשו הפגנה וחיפשו כותרת.

עסאם מח'ול: אולי צריך להיות הגונים.

עסאם מח'ול: אולי זו לא בושה להיות הגון, גם אם אתה שר, השר ריבלין.

עסאם מח'ול: אני חושב שהגיע הזמן.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך אם ההסתה הפרועה הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב, שמה שקורה – ולא משנה עכשיו חוצה-ישראל – הוא, שמה שעומד על הפרק זה מה שמתירה לעצמה הדמוקרטיה הישראלית בצל הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: זורקים את הדמוקרטיה הזאת, כופים עליה חופשה כפויה; לא מפעילים אותה כשמדובר באוכלוסייה הערבית, ולא מפעילים את החסינות כשמדובר בחברי כנסת ערבים.

ראובן ריבלין: הרבה אנשים מסכימים אתך.

ראובן ריבלין: הרבה אנשים מסכימים אתי.

עסאם מח'ול: זה מה שאתה משדר כשאתה עומד על הבמה הזאת.

עסאם מח'ול: זה מה שמשדר השר לנדאו כשהוא מופיע ברדיו – שיש גבול לדמוקרטיה, והוא נפסק.

עסאם מח'ול: לא רק הכבישים נפסקים בפתחם של כפרים ויישובים ערביים, אלא גם הדמוקרטיה לפני חבר כנסת ערבי, וגם החסינות.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מח'ול.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן שתצאו מזה.

עסאם מח'ול: צריך להתבייש בגישה הזאת.

נואף מסאלחה: אנא ממך, עכשיו על התקציב.

נואף מסאלחה: הבהרת.

ראובן ריבלין: אני חייב לדבר – – – עכשיו, הוא ידבר על התקציב.

נואף מסאלחה: כל אחד – – –

עסאם מח'ול: אני אדבר על התקציב.

עסאם מח'ול: אני חושב שהדברים מאוד מחוברים ומאוד קשורים.

עסאם מח'ול: בסופו של דבר, מה שמככב בתקשורת, ולא רק בתקשורת, וכל אחד מזמזם זאת בימים אלה, הוא השיר של יהודה פוליקר: "מי הבא בתור ומי בתור הבא?", וזה לא משנה באיזה תחום.

עסאם מח'ול: זה גם בתחום הגזענות.

נואף מסאלחה: איזו מדינה.

עסאם מח'ול: זה גם בתחום הגזענות, זה גם בתחום הכלכלה וזה בכל תחום.

עסאם מח'ול: אני יכול לשאול ואני מתפתה לדבר עכשיו על אותם בתי-ספר ערביים מיפו ומנצרת, "סנט ג'וזף" בנצרת ו"טרה סנטה" ביפו, שכל אשמתם היא שהם פוחדים לצאת לטיול, לעצור באיזו אכסניה, לקבל שם מכות ולהזמין את המשטרה, והמשטרה תימנע מלנקוט ולנקוף אצבע בעניין הזה, גם כאשר התוקפים היו ממול.

עסאם מח'ול: אני מדבר על המקרה של בית-הספר בנצרת.

עסאם מח'ול: הם הצביעו עליהם, והשוטרים אמרו: אין לנו מה לעשות אתם.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה חוזר.

עסאם מח'ול: הבעיה לא מתחילה בבתי-הספר האלה ולא באותם נוסעים שנמנעו מלעלות על המטוס – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ויצמן שירי.

עסאם מח'ול: – – אלא זה מתחיל כאן על-ידי הממשלה הזאת ומה שהיא משדרת, וזה מתחיל על-ידי זה שאתמול אנחנו לא נתקלנו דווקא בשוטרים, חבר הכנסת טיבי, בהתחלה, אלא נתקלנו באותה חברת שמירה, אותם בריונים של מטר וחצי רוחב שעומדים ושומרים על הבולדוזרים ואומרים לשוטרים: אין לנו מה להסביר להם, לחברי הכנסת.

עסאם מח'ול: אתם יכולים לקחת אותם עכשיו מהפנים שלנו.

עסאם מח'ול: הבריונות שולטת.

עסאם מח'ול: זאת הבעיה, וצריך להפסיק את זה.

עסאם מח'ול: אותם בריונים, אותם אנשים של מטר וחצי רוחב, ששמרו אתמול כדי להכות או למנוע ולחסום את דרכם ואת חופש הפעולה של חברי הכנסת, הם אלה ששומרים בפתחם של בתי-חרושת ומפעלים שנסגרים בכל מקום ומנסים להכות בעובדים, כי החליטו שהדמוקרטיה היא דבר מיותר בימים אלה.

עסאם מח'ול: אני חושב שזו הבעיה המרכזית וזו הסכנה המרכזית.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על מצב כלכלי ועל מצב חברתי איום במדינה הזאת.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על מדינה שהיא מדינה בסגירה, מדינה ששולטת בה גם האטימות בימים אלה בצל הממשלה הזאת, בצל התקציב שמציעים ומביאים לנו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ויצמן שירי.

עסאם מח'ול: מה לא סוגרים?

עסאם מח'ול: מה לא אוטמים?

עסאם מח'ול: מפעל אחרי מפעל.

עסאם מח'ול: מי הבא בתור מהמפעלים ומי הבא בתור מבין המפעלים שיעמדו לסגירה?

עסאם מח'ול: מפעלי הטקסטיל, מפעלי הבקבוקים – "פניציה" ומפעלים אחרים, והמלונאות שנאטמת.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו במצב איום.

עסאם מח'ול: אני אגיד לכם עוד יותר.

עסאם מח'ול: אפילו הממשלה הזאת, שמתיימרת שהיא עושה הכול בשם הפטריוטיות הישראלית, היא לא פטריוטית ישראלית והיא לא פטריוטית יהודית.

עסאם מח'ול: היא לא מעזה לקבוע בתקציב שלה – את הביגוד של הצבא היא לא יכולה להציג כייצור ישראלי.

עסאם מח'ול: היא סוגרת מפעלים בישראל, כדי לייבא את הייצור הזה.

עסאם מח'ול: זאת לא ממשלה פטריוטית.

עסאם מח'ול: זאת ממשלה – שרת קטן של הון גדול.

עסאם מח'ול: זאת האמת, וזה המאפיין של התקציב שאנחנו מדברים עליו.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על תקציב שמשאיר בשטח, בשדה הקרב, 250,000 מובטלים, שזה 250,000 משפחות ללא מקור פרנסה אמיתי.

עסאם מח'ול: אחר כך, בעוד כמה חודשים, יפורסם דוח העוני, ואז כולם יעלו לכאן ויספרו איזה עוני נפל עלינו מהשמים.

עסאם מח'ול: עוני לא נופל מהשמים.

עסאם מח'ול: אבטלה לא נופלת מהשמים.

עסאם מח'ול: בעיות חברתיות לא נופלות מהשמים.

עסאם מח'ול: הן לא תקלה במדיניות הכלכלית של הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: הן לב-לבה של הכלכלה הזאת.

עסאם מח'ול: הן לב לבה של המדיניות הכלכלית של ממשלת שרון.

עסאם מח'ול: לכן, אנחנו אומרים שיש קשר הדוק בין מדיניות החיסולים ברמה המדינית והביטחונית ונגד העם הפלסטיני למדיניות החיסולים נגד בתי-מלון ומפעלים – סגירת מפעלים וחיסול תעשייה.

עסאם מח'ול: יש חוט מחבר בין שני הדברים.

עסאם מח'ול: לא תהיה תעסוקה בבתי-מלון, לא תהיה בכל התחום של תיירות – אם במקום לטפל בבעיות האלה, לתת מענה ולחפש דרך מדינית לפתרון הסכסוך הישראלי-הפלסטיני, הולכים על עוד רציחות, עוד חיסולים, עוד כיבושים – –

נואף מסאלחה: אתה צריך לסיים.

עסאם מח'ול: – – ועוד חדירות לשטח A.

עסאם מח'ול: אני חושב, שאי-אפשר להשלים עם הדבר הזה.

עסאם מח'ול: מי שמחפש מדיניות אלטרנטיבית, כלכלית וחברתית, חייב לחפש מדיניות אלטרנטיבית מדינית בעניין השלום, בעניין היחס לעם הפלסטיני.

עסאם מח'ול: אנחנו קוראים לדחות ולזרוק את התקציב הזה המוצע לנו.

עסאם מח'ול: מה שמוצע הוא עוין לצורכי הציבור, לא רק הערבי אלא כל הציבור בישראל.

עסאם מח'ול: זהו תקציב של מלחמה, כשמנסים לטפל בבעיית התיירות על-ידי זה שמביאים לנו היום ומציעים לנו שר תיירות בדמותו של בני אלון, איש ההתנחלויות, איש הכיבושים.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: יהיה דיון.

עסאם מח'ול: כך לא פותרים את בעיית התיירות ולא את הבעיות הכלכליות.

עסאם מח'ול: כך מעמיקים אותן ומעמיקים את המשבר.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת חיים רמון, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת יוסי שריד.

טלב אלסאנע: – – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני לא ציני.

נואף מסאלחה: אני מאוד כאבתי את סבלם של חברי הכנסת הערבים, כי פגעו בכם – פגעו בי.

נואף מסאלחה: אבל, אתה היחיד שיצאת חביב השוטרים.

נואף מסאלחה: אתה היחיד, שאפילו לא נגעו בך.

נואף מסאלחה: צריך דיון.

טלב אלסאנע: השוטרים עושים חלוקה.

טלב אלסאנע: יש כאלה שמרביצים, ויש כאלה שמרביצים להם.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת חיים רמון, בבקשה.

נואף מסאלחה: עכשיו, ברצינות.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כל שנה אנחנו מקבלים – – – חבר הכנסת ויצמן שירי, אנא תן לי לדבר.

חיים רמון: תודה.

חיים רמון: כל שנה אנחנו מקבלים את קופסאות הקרטון הללו – – –

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אני מבקש.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת חיים רמון מדבר.

חיים רמון: כל שנה אנחנו מקבלים את קופסאות הקרטון, ולכאורה אלה המון מספרים.

יוסי שריד: זו הבדיחה שלי.

רן כהן: – – –

נואף מסאלחה: גנב אותה.

חיים רמון: חבר הכנסת שריד, בדרך כלל אתה גונב לי, ועכשיו אני גונב לך.

ויצמן שירי: חבר הכנסת שריד, תלמד לא לתת לאיש אחד לשבת על הכיסא שלך.

יוסי שריד: – – –

חיים רמון: עלה לי הדם לראש – הא?

זאב בוים: אני יושב פה, כדי שתוכל לסובב את הראש גם לימין.

חיים רמון: בכל אופן, אחזור על הבדיחה הזאת, בדיחה שרידית כמובן.

חיים רמון: המון מספרים והמון דפים.

חיים רמון: כולנו טובעים בים המספרים הזה.

חיים רמון: אנחנו שוכחים, לא פעם אחת ולא פעמיים, שהמספרים הללו קובעים גורלות, קובעים פערים, קובעים אם לילד תהיה שעת חינוך או לא, קובעים אם תהיה תרופה או לא וקובעים אם אדם יהיה מובטל או לא.

חיים רמון: זו המשמעות האמיתית של הקרטון הזה.

חיים רמון: לצערי, הקרטון הזה עומד להנפיק בשנה הבאה מציאות מהקשות ביותר שחווינו אולי מאז קום המדינה – אני לא רוצה להיות קיצוני, ודאי שמאז המיתון של 1967.

חיים רמון: בראש ובראשונה – אבטלה עמוקה מאין כמותה, והפעם אבטלה לא כפי שאומרים, אצל מובטלים, שלא רוצים לעבוד, לא יכולים לעבוד, אלא אבטלה בקרב המון המון אנשים, שייפלטו ממקומות עבודה לאחר ששנים עבדו, פרנסו בכבוד את משפחותיהם.

חיים רמון: התקציב הזה פוגע בחינוך, התקציב הזה מגדיל פערים, התקציב הזה איננו מתמודד עם המציאות הכלכלית הקשה – כפי שאמרתי, אולי הקשה מאז ומתמיד.

חיים רמון: לא הכול באשמת הממשלה.

חיים רמון: הרוב לא באשמת הממשלה.

חיים רמון: האינתיפאדה, שיש לה השפעה מכרעת על העניין הכלכלי היא לא באשמת הממשלה; משבר הנאסד"ק – גם הוא, כמובן, לא באשמת הממשלה; ההאטה העולמית לאחר מתקפת הטרור על ארצות-הברית – גם היא לא באשמת הממשלה.

חיים רמון: אבל הממשלה אשמה בזה שהיא לא מבינה את המשמעויות של האירועים הללו והיא לא מנסה להקהות ולהקטין את ההשלכות החמורות על הכלכלה ועל החברה, ולכן אני בא בטענות לממשלה.

חיים רמון: ממשלה לא יכולה להגיש תקציב שבלוני כל כך, שגרתי כל כך, כאילו כלום לא קרה.

חיים רמון: הממשלה היתה צריכה להכריז על מצב חירום כלכלי-חברתי ואתו להתמודד, ולא לבוא ולומר, עסקים כרגיל.

חיים רמון: למשל, אני אגיד דבר לא פופולרי: כיוון שאנחנו חיים כבר שבע שנים במיתון, מחליטים שהשנה עושים דברים בלתי שגרתיים כדי לצאת מהמיתון.

חיים רמון: לצורך כך באים ואומרים: כל החוקים – –

ויצמן שירי: – – –

חיים רמון: חבר הכנסת שירי, אל תצעק עלי.

חיים רמון: – – שחוקקו בשנתיים, שלוש השנים האחרונות, ששיפרו את המצב – ואני לא בא ואומר שהם לא נכונים ולא צודקים ולא טובים, אני לא אומר אף מלה עליהם – מקפיאים אותם לשנה אחת.

חיים רמון: זה היה נותן 5 מיליארדים, 10 מיליארדי שקל, ובכסף הזה יוצאים החוצה ובונים את כל התשתיות שאפשר בכל המקומות.

חיים רמון: 7,000 כיתות צריך לבנות, 7,000 כיתות בכל הארץ.

חיים רמון: אי-אפשר לעשות השנה פרויקט של 7,000 כיתות באמצעות קבלנים פרטיים, ב-BOT, ב-PFI, בכל הדברים האלה בשנה כזאת?

זאב בוים: עושים 5,000.

חיים רמון: לא יעשו 5,000, זה אינו בתקציב.

חיים רמון: אלה דיבורים חסרי כיסוי.

חיים רמון: אם אתה רוצה, בעוד שנה נשב פה ואתה תראה שאם יבנו 2,000 כיתות אני אהיה מאושר.

חיים רמון: אני אהיה מאושר אם יבנו 2,000, כי השיטה שבה החליטו לבנות היא בלתי אפשרית.

חיים רמון: עכשיו זה משפיע על הכול.

חיים רמון: זה משפיע על הנגב, זה משפיע על הגליל, זה משפיע על המגזר הערבי.

חיים רמון: זה לא כך שקבלן אחד בונה בניין אחד גבוה; זה מפוזר על כל הקבלנים, בכל מקום.

חיים רמון: 7,000 כיתות – צריכים אותן, אין ויכוח שצריכים אותן.

חיים רמון: נכון, זה יעלה קצת יותר – לא הרבה יותר – בניגוד לנהלים הרגילים.

חיים רמון: אבל גם יהיו 7,000 כיתות, עם כל המשמעויות של מה שצריך לעשות, ואנחנו גם נהיה בתנופה של צמיחה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רמון, אתה סיימת את הזמן.

חיים רמון: עכשיו אני מדבר בשם חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: אולי תסביר לי, חבר הכנסת רמון, מדוע זה לא יתבצע.

חיים רמון: כיוון שהנהלים לביצוע העניין לא ישתנו, וכיוון שהייתי קצת בממשלות ואני יכול לספר לך, שלמשל – – –

ראובן ריבלין: אבל הנהלים השתנו.

חיים רמון: הם לא השתנו.

חיים רמון: בסדר, נראה בעוד שנה ונדבר.

חיים רמון: אני הרי לא יכול להוכיח את – – –

ויצמן שירי: – – –

נואף מסאלחה: השר ריבלין, חובת ההוכחה על הממשלה.

חיים רמון: השר ריבלין, אני מדבר מניסיוני – ניסיון לא עשיר, אבל ניסיון מסוים – ואני אומר לך, שבמדינה שבה לשכור 600 מ"ר ללשכת רישום במשרד הפנים זה שנה לפי הנהלים, לא יבנו 7,000 כיתות לפי הנהלים.

חיים רמון: לא יבנו.

חיים רמון: יש להכריז, למשל, על "שנת הרכבת", לקחת יזמים פרטיים ואת כל התוכניות לקדם, עם כל המשמעויות שיש לכך מאלף ואחת בחינות – אני לא רוצה להאריך – ולבוא ולעשות את הדברים האלה.

חיים רמון: תראו מה עשו בכנסת.

חיים רמון: עשו דבר פשוט בכנסת.

חיים רמון: אני רוצה לשבח את יושב-ראש הכנסת, את האנשים שעסקו בזה.

חיים רמון: הולכים לבנות בניין חדש בכנסת.

חיים רמון: הוא עולה 220 מיליון שקל.

חיים רמון: אמרו: מאיפה יש לנו 220 מיליון שקל?

חיים רמון: אני רוצה לשבח את חבר הכנסת ויצמן שירי.

ויצמן שירי: – – –

חיים רמון: אין 220 מיליון שקל.

חיים רמון: עשו מכרז.

חיים רמון: אמרו: אולי יעלה 20 מיליון שקל לשנה לקבלן.

חיים רמון: אמרו: מישהו יבנה, נשכור את זה ל-20 שנה.

חיים רמון: עשו מכרז, ניגשו יותר מעשר חברות, כולן Triple A, מהכי מובילות במשק, וזכתה הצעה של 14 מיליון שקל, ועוד יש על זה ערעור, כי מישהו חשב שזה יהיה פחות.

ויצמן שירי: – – –

חיים רמון: 14 מיליון שקל, נפתר העניין – בניין בכנסת.

חיים רמון: אי-אפשר לעשות את זה?

נואף מסאלחה: ולו רק בגלל זה היה שווה להכניס את חבר הכנסת שירי ויצמן לכנסת.

חיים רמון: אי-אפשר לעשות את זה בכל המגזרים בשנה הזאת?

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רמון, אני לא אוהב להעיר.

נואף מסאלחה: תנסה להתמקד, זה בלתי אפשרי.

חיים רמון: אני מסיים.

חיים רמון: אני אסיים, אדוני.

נואף מסאלחה: אנשים אוהבים לשמוע אותך ואת יוסי שריד, אבל זה על חשבון הכנסת.

ויצמן שירי: – – –

זאב בוים: משפט מחץ.

חיים רמון: אני אסיים.

חיים רמון: ואני אומר לכם, אנחנו נתמודד לא עם 10% אבטלה ולא עם 11%; במצב שבו נראה המשק כרגע, אנחנו נסיים את השנה הזאת עם 12% אבטלה.

חיים רמון: התקציב הזה הוא תקציב שאין שום קשר בינו לבין המציאות הכלכלית, החברתית והמדינית של מדינת ישראל.

חיים רמון: ולכן, זה תקציב מנותק, וכתקציב מנותק, אנחנו כולנו, כל החברה הישראלית, נישא בתוצאות התקציב הזה עוד שנים רבות.

חיים רמון: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יוסי שריד, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

יוסי שריד: עכשיו אני אסביר לך גם למה לא יבצעו.

חיים רמון: אני יודע שלא יבצעו.

חיים רמון: רק לא היה לי זמן להסביר למה.

זאב בוים: – – –

ויצמן שירי: – – –

נואף מסאלחה: אבל אתה לא הולך להגיד להם "צבעו".

נואף מסאלחה: אתה קיבלת את חוק הנגב, וגם אני תמכתי בך, ובאת להגיד עכשיו לערבים, "צבעו" את התקציב.

נואף מסאלחה: לא צבעו שום דבר, ואני עכשיו מנהל את הישיבה ותרשום.

נואף מסאלחה: אתה שומע, הוא התפשר אתם.

נואף מסאלחה: הוא מרכז הסיעה שלנו.

נואף מסאלחה: ועכשיו הוא אומר לי משם, "צבעו" לערבים.

נואף מסאלחה: צבעו את הערבים בשחור.

ויצמן שירי: חבר הכנסת מסאלחה, אם אתה כבר מעיר לי, בוא נדייק.

ויצמן שירי: תקשיב טוב.

ויצמן שירי: בנגב יש הרבה מאוד בדואים שהמצב שלהם – – –

נואף מסאלחה: לא משנה, אני תמכתי בחוק שלך – – –

ויצמן שירי: חוקי הנגב נתנו לבדואים יותר מאשר – – – זה דבר אחד.

ויצמן שירי: דבר שני, אני אומר לך, חוץ משני משרדים של השרים שלנו, משרד החקלאות ומשרד התרבות, הם צריכים לצבוע את שני הסעיפים – – –

נואף מסאלחה: טוב, נראה.

נואף מסאלחה: אני רוצה לראות את הבריאות.

ויצמן שירי: – – –

נואף מסאלחה: אני אבוא אליך, בסדר.

נואף מסאלחה: סליחה, חבר הכנסת יוסי שריד.

יוסי שריד: לא, זה היה מעניין.

נואף מסאלחה: צובעים את הערבים.

נואף מסאלחה: בבקשה, אדוני.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השר רובי ריבלין שאל קודם שאלה, ואני רוצה להשיב עליה, אולי לא במישרין, אבל מן התשובה תלמד איך מנהלים באופן מטומטם את המדינה הזאת הרבה מאוד שנים.

יוסי שריד: כשנכנסתי לתפקידי להיות שר החינוך, פתאום הסתבר לי – לא שזה סוד מדינה, אנחנו מכירים את הדברים, אבל בכל זאת יש הבדל בין ידיעה לבין מוחשות – שכל שנה משרד החינוך מנצל רק 96%–97%, לפעמים 95%, מן התקציב שלו.

יוסי שריד: לכאורה זה לא רע.

יוסי שריד: אני לא יודע אם כבר בדקת.

יוסי שריד: אצלך כמשרד יש תקציב קטן.

ראובן ריבלין: אני חושב שהתקציב של משרד החינוך – – –

יוסי שריד: נכון, תיכף נדבר על זה.

יוסי שריד: אז אומרים: ניצולת תקציב של 96%–97% – לא כל כך נורא, די בסדר.

יוסי שריד: אלא מה?

יוסי שריד: כאשר מדובר ב-3%–4%, מדובר ב-600, 700, 800 מיליון שקל.

יוסי שריד: כל הוויכוח שמנהלים כאן ובמקומות אחרים ובממשלה הוא לפעמים על סכומים הרבה יותר קטנים.

יוסי שריד: אמרתי, הרי זו ממש מחשבת תעתועים.

יוסי שריד: אנחנו נאבקים על תקציב, אנחנו נאבקים על עוד 100 מיליון ועוד 200 מיליון ועוד 300 מיליון שקלים, אבל באוצר, שבו יושבים האנשים שמנהלים לנו את החיים – תיכף נאמר משהו עליהם, על האנשים הרעים האלה – הם כבר בונים על זה.

חיים רמון: חבר הכנסת יוסי שריד – רעים ומזיקים.

יוסי שריד: רעים ומזיקים, כפי שאומר חבר הכנסת רמון.

יוסי שריד: אני זוכר עוד את ישיבת הממשלה, כשהשר אז, רמון, והשר אז, שריד, טיפלו קצת באנשי האוצר.

יוסי שריד: באופן אישי הם יכולים להיות אנשים בסדר, אבל בעשרות השנים האחרונות, כאשר דור הולך ודור בא הם ניהלו את המדינה הזאת בצורה ממש מחפירה, ותיכף גם נוכיח את זה.

יוסי שריד: רק הצרה היא שמעולם לא עשו באוצר חשבון נפש ולא ניסו לתקן שם דברים; אגב, בכל הממשלות, בלי יוצאת מן הכלל.

יוסי שריד: אמרתי, אני אצא האידיוט של כל הממשלה והאידיוט של כל הזמנים.

יוסי שריד: הסתבר ששר החינוך נאבק על תוספת בתקציב ובסוף השנה הוא החזיר למשרד האוצר 700-600 מיליון שקל.

יוסי שריד: אז על מה נאבקתי?

יוסי שריד: היו שרים בממשלה, אני אחד מהם, ולא רק בממשלה אחת, כי היתה לי הזדמנות להיות שר גם בממשלה אחרת, ובסך הכול באנו ואמרנו: אתם יודעים מה, יכול להיות שאפשר להתפשר על תקציב, רק בואו נקבע, שאם יישארו עודפים, העודפים האלה יישארו למשרד בשנה הבאה; רעיון ממש בלתי מתקבל על הדעת.

יוסי שריד: קראתי לעובדי המשרד שלי ואמרתי להם: תשמעו, חברים, אותי לא מעניין שום דבר, אתם תוציאו עכשיו את 700-600 מיליון השקל על דברים יותר דחופים, על דברים פחות דחופים, כמובן רק על דברים לגיטימיים, לא על דברים לא לגיטימיים שגם עליהם תיכף נדבר.

יוסי שריד: זה בסדר, זה הגיוני, זה סביר לקחת מאות מיליונים ולהשקיע אותם בדברים חיוניים, אבל אולי לא הכי חיוניים, לא על-פי סדר עדיפויות, נכון?

יוסי שריד: כל הממשלות לא יכולות לשנות את זה.

יוסי שריד: למה, ריבונו של עולם?

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כי יושבים שם במשרד האוצר כמה פקידים – אגב, אני מטיל ספק גם במיומנות הכלכלית שלהם – שלא נבחרו על-ידי אף אחד, אין להם שום תמיכה ציבורית, קל להם מאוד "לעשות סיבובים" על הגב של הפוליטיקאים, כי כאשר אומרים "הפוליטיקאים" אז מיניה וביה יש בזה מייד איזה רמז לאנשים בלתי אחראיים, לאנשים שנוהגים בחוסר אחריות כאשר מדובר בכספי ציבור.

יוסי שריד: אני מודיע כאן, שאנחנו לא זקוקים לשמירה של אנשי האוצר, גם לא על ניקיון כפינו.

יוסי שריד: בכל זאת במדינות מתוקנות יש הבדלים בין ממשלה לממשלה, נכון?

יוסי שריד: לפעמים לא הבדלים דרמטיים, לא הבדלים של שמים וארץ, אבל יש הבדלים בין ממשלה לממשלה.

יוסי שריד: יש ממשלת ימין, יש ממשלת שמאל, וכל ממשלה מנהלת מדיניות על-פי השקפת עולמה, השקפת עולם מהותית, בסיסית.

יוסי שריד: בכל זאת, באנגליה יש הבדל בין מדיניות שמתנהלת על-ידי לייבור לבין מדיניות שמתנהלת על-ידי שמרנים.

יוסי שריד: אפילו בארצות-הברית, שם הכול שונה ואין השוואה ואין אנלוגיה, בכל זאת יש הבדלים בין דמוקרטים לבין רפובליקנים.

יוסי שריד: המדינה הדמוקרטית היחידה בעולם שבה אין שום הבדל, ולו הקל שבקלים, ולו הקלוש שבקלושים, בין ממשלת ימין לבין ממשלת שמאל, זו מדינת ישראל.

יוסי שריד: פעם היה מעניין לראות כדי לשפוט.

יוסי שריד: נכון, היתה ממשלת ימין מנהלת את מדיניותה על-פי מה שהיא מאמינה, ממשלת שמאל היתה מנהלת את מדיניותה על-פי מה שהיא מאמינה, ולפחות אפשר היה לערוך איזה שהוא comparative study, איזה לימוד השוואתי, והיינו רואים מי מצליח יותר, מי משנה יותר, מי מתקן יותר, לפחות זה גם היה מעניין.

יוסי שריד: אין שום הבדל.

יוסי שריד: למה אין שום הבדל?

יוסי שריד: כי המדיניות איננה מתנהלת על-ידי הממשלות, המדיניות מתנהלת על-ידי אנשי האוצר, ולכן אין שום הבדל.

יוסי שריד: ממשלה מתחלפת, ממשלה באה וממשלה הולכת, המדיניות לעולם נשארת.

יוסי שריד: עולה ממשלה חדשה ומוציאים לה מהתנור של משרד האוצר את התקציב שבכלל הכינו לממשלה אחרת ומביאים אותה עוגה בדיוק.

יוסי שריד: נניח שהאוצר היה נוחל הצלחות אדירות, אז היינו מרכינים ראש בהכנעה והיינו אומרים: שמע, מי אנחנו, מה אנחנו, עפר לרגליהם בכלל.

יוסי שריד: מכיוון שהם נוחלים הישגים נפלאים, הישג אחר הישג, לא נותר לנו אלא להעריך את זה ולכבד את זה.

יוסי שריד: המחדלים הלאומיים הכי גדולים הם באשמת האוצר.

יוסי שריד: אמנה שלושה לפחות.

יוסי שריד: איך הגענו למה שהגענו במשק המים?

נואף מסאלחה: אתה צריך לסכם.

נואף מסאלחה: כבר עברו שבע דקות.

יוסי שריד: כבר לסכם?

יוסי שריד: עוד שלוש-ארבע דקות ואני מסיים.

יוסי שריד: איך הגענו למצבנו כפי שהגענו במשק המים?

יוסי שריד: היו שרי חקלאות, היו שרי תשתיות, ובמקרה הזה לא צריך להיות שר כדי לראות את הנולד, או את הנולד המתייבש; כל אחד מבין למה אנחנו הולכים ולמה אנחנו מתגלגלים.

יוסי שריד: רק באוצר סמכו על חסדי שמים, אמרו: בשנה הבאה, בפעם הבאה אולי יהיו קצת גשמים.

יוסי שריד: נו, אז יהיו קצת גשמים.

יוסי שריד: זה יפתור את הבעיה?

יוסי שריד: הרי יש פה בעיה עמוקה, אפילו יותר עמוקה מהכינרת.

יוסי שריד: מחדל נורא, אף אחד לא מסיק מסקנות, עולם כמנהגו נוהג, עסקים כרגיל, האוצר ממשיך לנהל את המדינה.

יוסי שריד: יש מחדל לאומי נורא שמתחלק בין כל הממשלות בכל מה שקשור למערכות ההסעה ההמונית.

יוסי שריד: סוללים כביש חוצה-ישראל במקום לעשות קודם את המובן מאליו.

יוסי שריד: הרי אנחנו מדינה קטנה, השטח כאן הוא בצמצום, למה לא נבנה כאן מערכת הסעה המונית, קרי רכבת?

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כולם חשבו שזה דבר נכון, שזה דבר מחויב המציאות; באוצר חשבו אחרת.

יוסי שריד: הגענו למצב הנוכחי: המדינה הזאת פקוקה, המדינה הזאת סתומה, אף אחד לא נותן דין-וחשבון, ובעיקר אף אחד לא נותן את הדין.

יוסי שריד: הדבר השלישי שהוא אולי החמור משתי הדוגמאות הראשונות זה הפער החברתי.

יוסי שריד: חברים, הפער החברתי זו מכה משמים?

יוסי שריד: זו גזירה משמים?

יוסי שריד: זה כוח עליון?

יוסי שריד: הרי הפער החברתי כל הממשלות יצרו אותו, אחת יותר, אחת פחות; אולי יש ממשלה אחת שבכל זאת נבדלה לטובה – ממשלת רבין – אבל כל הממשלות יצרו פער.

יוסי שריד: מי יצר את הפער הזה, ריבונו של עולם?

יוסי שריד: התקציב הנוכחי, חובה להצביע נגדו.

יוסי שריד: חבל שמפלגת העבודה לא מסיקה את המסקנות מהדברים המאוד-נכוחים שהיא אומרת כאן מעל הדוכן, והיא תצביע בעד.

יוסי שריד: התקציב הנוכחי הוא בדיוק המשך של מדיניות שהביאה לכל המחדלים האלה במשך 50 שנה.

יוסי שריד: אז אני שואל: ריבונו של עולם, למה להצביע בעד התקציב הזה?

יוסי שריד: ברשות היושב-ראש, אני רוצה להגיד שתיים שלוש מלים בעניין החינוך.

יוסי שריד: הרי כל אדם בר-דעת מבין, שהשורש העיקרי לפער החברתי הבלתי-נסבל זה המחדלים בתחום החינוך.

יוסי שריד: באה הממשלה הזאת ומקצצת בפעם הרביעית את תקציב החינוך.

יוסי שריד: ממשלת נתניהו קיצצה שלוש פעמים; ממשלת שרון, לאחר שכמו שאר הממשלות דיברה גבוהה גבוהה מקצצת פעם נוספת ב-500 מיליון שקל.

יוסי שריד: 500 מיליון שקל זה המון, זה כמעט כל התקציב החופשי שיש במשרד החינוך.

יוסי שריד: שמעתי אתמול את שר האוצר מנסה להסביר איך זה מקצצים 500 מיליון שקל – סכום עתק – בחינוך.

יוסי שריד: לעומת זאת מוסיפים לחינוך הדתי והחרדי, בעיקר לחינוך החרדי, כי גם חברים שלנו מהמפד"ל לא מקבלים מי-יודע מה.

יוסי שריד: הוא הסביר שזה "טייס אוטומטי" – חבל שהוא לא כאן.

יוסי שריד: בכל הכבוד לשר האוצר, הרי זה קשקוש גמור.

יוסי שריד: הרי "טייס אוטומטי" חל לגבי כל המערכת, ואחרי ש"הטייס האוטומטי" חל לגבי כל המערכת, לא רק לגבי המערכת החרדית, בפועל יש קיצוץ.

יוסי שריד: רק במקום אחד אין קיצוץ.

יוסי שריד: לו לא היתה שום תוספת למשרד החינוך ורק היו נותנים ל"טייס האוטומטי" לטוס היתה תוספת במשרד החינוך והיינו אומרים שזאת תוספת לא ריאלית.

יוסי שריד: זה מה שהיינו אומרים, אבל בפועל היתה תוספת למשרד החינוך.

יוסי שריד: אבל אנחנו יודעים שאין תוספת אלא יש קיצוץ.

יוסי שריד: אז מה שר האוצר מבלבל לנו את המוח?

יוסי שריד: עוד דבר אחד.

יוסי שריד: הבוקר אני קורא בעיתון ידיעה שמופיעה במדור הרכילות.

יוסי שריד: אני חושב שהיא היתה צריכה להופיע בעמוד החדשות.

יוסי שריד: אגב, זו ידיעה שצריכה לעניין את שר האוצר באופן מיוחד.

יוסי שריד: "שרת החינוך, זה לא סוד, בונה הרבה על ש"ס.

יוסי שריד: השבוע באה לרב עובדיה יוסף" – אגב מעניין על מה הם דיברו, הם לא דיברו על חינוך, הם דיברו על התוכניות של ביבי, כי זה נורא מעניין, הרב עובדיה יוסף נורא מתעניין בחינוך – "כדי לקבל את תמיכתו במאבקה למניעת הקיצוץ בתקציבי החינוך.

יוסי שריד: יוסף ואנשיו, השר אלי ישי וסגן השר משולם נהרי הודיעו ללבנת כי יתנגדו לתקציב המדינה במתכונת המוצעת.

יוסי שריד: " טוב, ההתנגדות הזאת לא מעוררת בי התפעלות עצומה, כי על-פי הניסיון אנחנו יודעים, שאם ייתנו משהו לש"ס, בל אחטא בשפתי, יכול להיות שהם יתרצו.

יוסי שריד: יכול להיות שבכל זאת הם יתרצו.

יוסי שריד: משהו קטן, ככה, של ש"ס, כסף כיס.

יוסי שריד: "השרה שיבחה את בית-הספר של רשת החינוך של ש"ס שבו ביקרה בפתח-תקווה" – מעניין מאוד מה יש שם – "והרב גמל לה בדרכו הלא-מקורית: "אם הפלנו את ממשלת ברק כדי לראות אותך" – השרה לבנת – "מחליפה את יוסי שריד בחינוך, דיינו".

יוסי שריד: טוב, הידיעה הזאת היא קומפלימנט גדול, אני חייב לומר, כי בסך הכול מה ניסינו לעשות במשרד החינוך – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – ניסינו לא לתת כסף למי שלא מגיע לו, הכול על-פי אמות מידה שוויוניות, מה שמגיע מגיע.

יוסי שריד: הילדים הם ילדים, ואנחנו לא מבחינים בין ילדים, ואנחנו בוודאי לא מפלים ילדים לרעה, חס וחלילה וחס.

יוסי שריד: לא היינו מוכנים לשלם כסף מלוכלך, ועכשיו משלמים כסף מלוכלך.

יוסי שריד: הרי השקט התעשייתי הזה במשרד החינוך נובע רק מדבר אחד – אנחנו מכירים את אנשי ש"ס, וגם אתכם קצת – משלמים כסף מלוכלך.

יוסי שריד: כי כסף פוליטי, בעיקר בחינוך, זה כסף מלוכלך.

יוסי שריד: אז עוד הפעם מלכלכים ידיים.

יוסי שריד: גורלם של הילדים ממש לא מעניין אף אחד.

יוסי שריד: מה שמעניין זה קיום הקואליציה.

יוסי שריד: את הקואליציה מוכנים לשמן ולשלם סכומי עתק כדי להחזיק מעמד, ולכן זה גם תקציב רע וזה גם תקציב מושחת.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת דוד לוי.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שוב אנחנו מתייצבים במליאת הכנסת, והשנה עשינו זאת פעמיים.

עמיר פרץ: פעם אחת אישרנו תקציב במרס, והשנה אנחנו מתייצבים בהליך הרגיל, כשפרקי הזמן, גם אם נעשה מאמץ, לא מאפשרים לנו לשכוח את העובדה שעמדה כאן ממשלה חדשה שאמרה: אנחנו מצטערים, בצוק העתים, סוף שנה, ממשלה רק נבחרה, אם לא נאשר את התקציב עד 31 במרס 2001 הרי הממשלה תיפול, הכנסת תתפזר.

עמיר פרץ: לכן תנו לנו את האשראי הדרוש, ולקראת 2002 נביא תקציב שיהיה תקציב מעצב מדיניות, ולא תקציב שהוא צילום די שגרתי מבחינתנו, עם תיקונים מאוד מזעריים, בלי התמקדות ברורה בנושאים חד-משמעיים שיש יעד מסומן ומתכוונים לבצע אותו.

עמיר פרץ: קודם כול אני רוצה להודות לראש הממשלה, ולא בציניות, על כך שהוא סייע בידי לשכנע את בכירי האוצר ואת שר האוצר להוציא מחוק ההסדרים המקורי, כפי שאושר בממשלה לפני שהוגש לכנסת, את הסעיף שהיה אמור להנציח את שעבוד עובדי חברות כוח-אדם.

עמיר פרץ: אתם יודעים שבתקציב הקודם הממשלה ביקשה לתת לה שישה חודשי ארכה, עד 31 במרס 2002, כדי שהיא תוכל להתארגן לקליטת אותם עובדים.

עמיר פרץ: אמרנו: בסדר, הממשלה רוצה להתארגן, ראוי.

עמיר פרץ: השנה באה שוב הממשלה והכניסה לחוק ההסדרים, שהסעיף הזה יידחה בשנה נוספת.

עמיר פרץ: ראש הממשלה, לזכותו ייאמר, בהנחייתו ובהשפעתו הוצא הסעיף מן החוק.

עמיר פרץ: אבל, חבר הכנסת רן כהן, שים לב איזו בעיה קשה יש במצב הבלתי-אפשרי כששר האוצר בארץ הוא גם המעסיק הגדול ביותר בארץ.

עמיר פרץ: אני חושב שהגיע הזמן לקיים בעניין זה דיון.

עמיר פרץ: יכול להיות שצריך לעשות הפרדה.

עמיר פרץ: שר האוצר אמור לראות את מצב המשק.

עמיר פרץ: השאירו בחוק ההסדרים סעיף קטן, שאומר שעובדי המחשב במדינת ישראל יהיו מחוץ לחוק.

עמיר פרץ: שאלתי את שר האוצר: אם היה מתקשר אליך מנכ"ל "אסם" ואומר, שבמחלקת המרק יש לו בעיה של עשרה עובדים, היית מחוקק לו חוק למחלקת המרק?

עמיר פרץ: או אם היה מתקשר מחר מנכ"ל "עלית" ואומר: שמע, עם הוופלים יש בעיה, אז תן לי חוק רק לוופלים.

עמיר פרץ: אני לא מבין, ממשלה לוקחת את מעמדה כמחוקק ומחוקקת חוקים – – –

דוד לוי: עם הוופלים אין בעיה.

דוד לוי: היום יש בעיה עם הבמבה.

עמיר פרץ: – – – ממשלה מחוקקת חוקים כדי לפתור את הבעיות שלה כמעסיק.

עמיר פרץ: זה לא ייאמן, זה הרי דבר הכי בלתי תקין שאפשר.

עמיר פרץ: ממשלה רוצה לחוקק חוקי עבודה, אלה צריכים להיות חוקים שחלים על כל העובדים בישראל.

עמיר פרץ: ואם הם נכונים לעובדי המדינה, יהיו נכונים גם לעובדים במגזרים אחרים.

עמיר פרץ: לכן אני בהחלט חושב שהשימוש בחוק ההסדרים כפתרון לבעיות מיידיות הפך בלתי נסבל.

עמיר פרץ: אתמול עמד כאן שר האוצר והסביר איך הוא מתכוון לבנות ועדה חדשה, כמו כל שרי האוצר – איך הוא אמר?

עמיר פרץ: מי היה שר האוצר שאמר, אני אהיה אינסטלטור, אני אשחרר את כל הסתימות בדרך, כל הוועדות למיניהן שמפריעות לנו לבנות, לסלול, לחרוש – אנחנו נהיה אינסטלטורים.

עמיר פרץ: לכן הוא הקים ועדה שמקצרת את לוחות הזמנים.

עמיר פרץ: לפני חצי שעה סיימתי שיחה עם מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר על דבר קטן, פעוט ערך, שאנחנו עוסקים בו כבר שלושה חודשים.

עמיר פרץ: 250 עובדים ב"פניציה" ירוחם נמצאים מחוץ לשערי המפעל, כשהוויכוח הוא בשאלה אם 4 מיליוני שקל יהיו הלוואה או מענק.

עמיר פרץ: כל יום, וזה במסגרת שחרור הסתימות בדרך, אתה מקבל הודעה סותרת.

עמיר פרץ: פעם אחת משרד התעשייה והמסחר אומר: בסדר, אנחנו מסכימים לתקצב, אבל משרד האוצר לא מסכים, כי זאת הלוואה ואסור לתת מענק אם הוא לא במסגרת חוק ההשקעות.

עמיר פרץ: סליחה, אז אם יש שעת-חירום כזאת, אם יש צוות שרים שתפקידו לשחרר סתימות, בואו נשחרר סתימות בטיפול במפעלים במשבר.

עמיר פרץ: אם אתה לא רוצה לתת ל"פניציה", שיהיה לך האומץ להגיד: אני סוגר מפעל עם 250 עובדים בגלל מחסור של 4 מיליוני שקל בתקציב.

עמיר פרץ: יעמוד שר האוצר ויגיד באומץ: כן, סוגר.

עמיר פרץ: אבל אי-אפשר להוציא להם את הנשמה.

עמיר פרץ: לא רוצים להרוג אותם, אז מוציאים להם את הנשמה, הם כבר ימותו בדרך.

רן כהן: חבר הכנסת עמיר פרץ, אני אומר לך באחריות, גם אם זה מענק וגם אם זה הלוואה, לשניהם חייב להיות תקציב, ואפשר לאשר את שניהם בדיוק כמו – – – מניסיון.

רן כהן: מי שלא מחליט לא רוצה לתת.

עמיר פרץ: חבר הכנסת כהן, אנחנו עבדנו מספיק ביחד כשהיית שר התעשייה והמסחר.

עמיר פרץ: אני לא מתערב במשרדים.

עמיר פרץ: כשמנכ"ל אומר לי: אני אגמור עם ההנהלה, תגמור, אין לי בעיה.

עמיר פרץ: יסכימו להלוואה, לא יסכימו להלוואה, אבל שלושה חודשים, בירוחם?

עמיר פרץ: אני שואל את חברי הכנסת, לכמה כסף נצטרך כדי להקים מפעל חדש עם 250 איש בירוחם?

עמיר פרץ: האם בכלל יימצא המתנדב שילך לעשות את זה, גם אם ניתן לו כסף?

עמיר פרץ: כשמדובר במפעל שלכל הדעות הוא מפעל שהסחורה שלו מבוקשת, יש לו שווקים, יש לו למי למכור, אין שום סיבה שהוא ייסגר.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לספר לכם דבר נוסף.

עמיר פרץ: כולכם מכירים את רשת "גיבור סברינה".

עמיר פרץ: לפני כארבע שנים היה משבר ב"גיבור סברינה" והחליטו שהרשת לא כלכלית.

עמיר פרץ: שלחו פקידים בכירים מהאוצר – ואני לא אומר פקידים בלשון של התקפה, אני נגד מתקפה על פקידים.

עמיר פרץ: מי שרוצה, שיתמודד עם השרים, הם אחראים למדיניות.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, הפקידים באים לייצג מדיניות.

עמיר פרץ: שלחו אנשי מקצוע, והם בדקו והחליטו שהמפעל חייב להיסגר כי הוא לא כלכלי.

עמיר פרץ: לנו, ההסתדרות, אמר מישהו שהמפעל ראוי שיתקיים.

עמיר פרץ: תנו לי צ'אנס, שישה חודשים.

עמיר פרץ: מה זה בשבילנו לתת צ'אנס למפעל עם 900 מקומות עבודה לשישה חודשים?

עמיר פרץ: לפחות נהיה בטוחים שבאמת עשינו הכול.

עמיר פרץ: השר רובי ריבלין, בסך הכול נתנו, אנחנו ההסתדרות, 4 מיליוני שקלים.

עמיר פרץ: הממשלה, בצר לה, נעלבה.

עמיר פרץ: משה ליאון כמנכ"ל מייד נתן הוראה לאוצר: תעבירו גם אתם 4 מיליוני שקלים.

עמיר פרץ: העמדנו 8 מיליוני שקלים אשראי, זה הכול.

עמיר פרץ: המפעל נכנס לניהול שונה.

עמיר פרץ: אחרי שישה חודשים המפעל נמכר, החזירו את הכסף.

עמיר פרץ: היום עובדים שם 1,000 איש.

עמיר פרץ: אני עשיתי בדיקה כמה מסים שילמו 1,000 האנשים האלה בשנים האלו שהמפעל עובד, אף שהשכר שהם מקבלים מאוד נמוך.

עמיר פרץ: הסכומים למסים ישירים ועקיפים מגיעים כמעט ל-10 מיליוני שקל בשנה.

עמיר פרץ: אתה אומר, גם מההיבט של ההכנסה הלאומית, הרי כל פעם שעובד יצרני כזה נעלם ממעגל הייצור, וכולם יודעים כמה קשה להחזיר עובד שכבר הגיע לשירות התעסוקה, כי אז אנחנו מחנכים אותו לבטלה – – –

נואף מסאלחה: אתה מצביע בעד התקציב או נגדו?

עמיר פרץ: זה מה שאני רוצה להגיד.

עמיר פרץ: אני חושב שיש היום משברים קשים בתעשייה הצבאית, ומה ששמענו היום בוועדת הכספים ובוועדת העבודה היה דבר נורא, שהממשלה תהיה מוכנה – תקשיב טוב, חברי דוד לוי – הממשלה תהיה מוכנה לסייע רק אם העובדים יתחייבו מראש שתהיה הפרטה.

עמיר פרץ: סיפרתי להם בדיחה.

עמיר פרץ: אתם יודעים למה זה דומה?

עמיר פרץ: אתם מכירים את הסיפור שדנו מישהו למוות.

עמיר פרץ: שאלו אותו: באיזה אופן אתה רוצה למות – בתלייה, בירייה או בכיסא חשמלי?

עמיר פרץ: אמר: בכיסא חשמלי.

עמיר פרץ: באו להכניס אותו לכיסא החשמלי, ואי-אפשר, הבן-אדם שמן.

עמיר פרץ: מנסים להכניס אותו בכוח, לא הולך.

עמיר פרץ: אמרו לו: חביבי, אתה מוכרח לעשות דיאטה.

עמיר פרץ: הוא אמר: אין לי מוטיבציה.

עמיר פרץ: אותו דבר התע"ש.

עמיר פרץ: אומרים להם: תעשו דיאטה, כדי שמחר נמכור אתכם בנזיד עדשים.

עמיר פרץ: גם אותם מכניסים למסלול ייסורים, והם ימצאו את עצמם בלי כלום.

עמיר פרץ: זה מדהים.

עמיר פרץ: ואני חושב שזו תהיה שטות להתנות תוכנית הבראה בתוכנית הפרטה.

עמיר פרץ: אלה שני דברים שונים.

עמיר פרץ: כדי להפריט את התע"ש צריכה להיות מדיניות ממשלתית, לא החלטה של כלכלן שאומר: זה הפתרון הכלכלי.

עמיר פרץ: זה לא ייאמן.

עמיר פרץ: כולם מרימים היום גבה מדוע בנמלים יש שיבושים.

עמיר פרץ: אני קיבלתי החלטה שאנחנו נסכים לנהל משא-ומתן להעביר אותם לחברות-בנות, אבל העובדים מפחדים.

עמיר פרץ: הם רואים מה עושים לתע"ש, שרק לפני עשר שנים עברה להיות חברה והיום רוצים למכור אותה, ולכן הם מפחדים.

עמיר פרץ: לכן, לצערי הרב, התקציב לא מטפל באבטלה.

עמיר פרץ: בתוך חוק ההסדרים יש סעיפים קשים מאוד, שאין לי זמן לפרט אותם, כי היושב-ראש מגביל אותי בזמן.

עמיר פרץ: אנחנו כסיעת עם אחד נצביע נגד התקציב.

עמיר פרץ: אני אומר זאת, כי אני חייב לראש הממשלה תודה גדולה על כך שהוא הוציא מחוק ההסדרים את הסעיף של עובדי חברות כוח-אדם, אבל לאור העובדה שהתקציב הזה הוא ללא יעדים של מאבק חברתי, מאבק באבטלה ותחושה של שוויון לכולם, אנחנו נצביע נגד התקציב.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת דוד לוי, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בבית הזה מאז ומתמיד, מדי שנה, היום שבו מגיש שר האוצר את תקציב המדינה הוא יום שהיה חגיגה לכנסת.

דוד לוי: הנוכחות היתה מעל ומעבר למה שאנחנו רגילים.

דוד לוי: סביב שולחן הממשלה כל השרים ובראשם ראש הממשלה.

דוד לוי: זה בא להמחיש את החשיבות שהממשלה והכנסת מייחסות לתקציב המדינה, לבעיות הבוערות, ומכאן הבשורה איך הממשלה אמורה להתמודד עם הבעיות האלה.

דוד לוי: מה שראינו אתמול – יושבים כאן חברי חברי הכנסת – כפי שישבנו כך היה אתמול, פחות מ-10% מחברי הכנסת ושולחן ממשלה ריק.

דוד לוי: מלבד שר האוצר, אף שר לא היה, כפי שהוא עכשיו, מינוס שר האוצר, שכמובן איננו בנמצא כאן.

דוד לוי: נשאלת השאלה, אדוני היושב-ראש, האם כך מתייחסת ממשלה לתקציב שהיא מגישה לכנסת, ודרכה לעם?

דוד לוי: אין להסיק אלא שהממשלה מתביישת בתקציב הזה שהיא אחראית לו, ובאמת יש לה על מה להתבייש.

דוד לוי: לנוכח כל ההצהרות שלה, של כל המפלגות השותפות בה, הרי לפנינו תקציב דומה לממשלה – גדול וחיוור, איננו נשען על תחזית מציאותית כי אם על משאלות לב.

דוד לוי: אין לו יעד, איננו מתמודד עם הבעיות הבוערות, הוא מנותק מן המציאות, הוא עוקף כלכלה, הוא עוקף חברה, הוא עוקף אבטלה, הוא עוקף ערי פיתוח, הוא עוקף עניים בישראל.

מוחמד כנעאן: – – –

דוד לוי: עוד מעט.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אם נוסיף לתקציב הזה גם את הנלווה אליו, שהוא חוק ההסדרים הזה, הוא בא לעקוף גם את הכנסת.

דוד לוי: דבר כזה, אדוני היושב-ראש, מתרחש כאשר במדינה היום, וכולנו חיים בתוך עמנו, 200,000 מובטלים ואין תשובה על בעייתם.

דוד לוי: בנק ישראל גם הגדיל לעשות כאשר הוא פרסם את התחזית המקצועית שלו לשנה הבאה, לאחר שהממשלה קבעה את עמדתה לגבי התקציב האומלל הזה, שמספר המובטלים יגיע ל-250,000.

דוד לוי: וממשלה מתבטלת, ממשלה קולוסלית כזאת, והיא נגועה באנמיה כרונית, מנותקת מן הבעיה הזאת, שאין לה תשובה, שאין לה בשורה, שאין לה יכולת לראות את המציאות.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, למי יפנו האנשים האלה?

דוד לוי: מי הכתובת?

דוד לוי: התבשרנו שזורקים מבתיהם אנשים שבגלל המצב הכלכלי הנורא הזה אינם יכולים לעמוד בפירעון המשכנתה שלהם.

דוד לוי: פעם התפארנו שבישראל אין זורקים אדם ומשפחתו מביתם.

דוד לוי: היום כן זורקים.

דוד לוי: היום אנשים מתאבדים.

דוד לוי: מי שקרא מה שקרה בדימונה, ומי שקרא מה שקרה בירושלים, ומי שקרא מה שקרה בחיפה ובתל-אביב, הדבר הזה הוא חרפה, חרפה לכולנו, כמו אות קין על ממשלה שמתעלמת מהבעיות של האנשים שבגלל מדיניותה הם מגיעים למצב טרגי כזה, הם ובני משפחותיהם.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, היתה לי תקווה לגבי הממשלה הזאת, גם אם אני לא חבר בה, שסוף-סוף הנה היא עומדת להגיש לנו תקציב.

דוד לוי: בתקציב הקודם, ראשית כהונתה, הטענה היתה, שלא היא אשר הכינה אותו, אבל בתקציב הזה תהיה תשובה על בעיות.

דוד לוי: לא רק שהמצב החמיר, אלא יחמיר עוד יותר.

דוד לוי: אין לו תשובה ולא בשורה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, בערי הפיתוח יש קריסה טוטלית.

דוד לוי: עיריות ומועצות מקומיות הגיעו למצב עד כי שר הפנים קורא, ואוזנינו השומעות:

דוד לוי: תילחמו באוצר כי אין לכם ברירה, אתם מגיעים להתמוטטות.

דוד לוי: אני שומע את שרת החינוך, אדוני היושב-ראש, כפי ששמענו כולנו.

דוד לוי: הרי גם אני שמעתי את שר האוצר אתמול, ובאמת אינני יודע איפה אני חי.

דוד לוי: לפעמים אתה צריך להסתייע בניירת כדי להבין איפה הסתירה, ואם הסתירה היא כזאת שגם ניירת איננה עוזרת לצאת ממנה, הרי שאנחנו צועדים למצב מאוד מאוד פרובלמטי.

דוד לוי: אני אתן שתי דוגמאות, לא יותר, לגבי החינוך.

דוד לוי: אני זוכר את דברי ראש הממשלה דהיום מעל הבמה הזאת כאשר תקף את ראש הממשלה הקודם לגבי החינוך, איך הוא מעז לפגוע ביום לימודים ארוך, בלימודי העשרה.

דוד לוי: הוא אומר: כאשר אני אגיע ואהיה ראש הממשלה, הדבר הראשון שאני אעשה זה להתמודד עם הסוגיה הזאת ולפתור אותה.

דוד לוי: אני מצטט, יש לי זיכרון טוב, לא רע – יום לימודים ארוך ולימודי העשרה, וכך גם לגבי מלגות ומענקים, בפרט לתלמידים שמצבם הכלכלי קשה.

דוד לוי: ובכן, אדוני היושב-ראש, התקציב הזה מקפל בתוכו פגיעה בשניים אלה, בשני עמודים אלה: יום לימודים ארוך ולימודי העשרה יקוצצו מ-361 מיליון ל-298 מיליון.

דוד לוי: לא שהוסיפו אלא הורידו, קיצצו 17%.

דוד לוי: יעמוד שר האוצר פה ויספר לנו סיפורים.

דוד לוי: אם הוא החליט להיות גם שר חינוך ויש לו קופה צדדית, את זה אני יכול להבין, אבל אני יכול להתייחס רק לספר התקציב ולאמירה של שרת החינוך.

דוד לוי: מלגות ומענקים לתלמידים במצב כלכלי קשה – אדוני היושב-ראש, כמה דובר מעל דוכן זה לגבי אלה.

דוד לוי: ישמעו החברים, לא שהוסיפו אלא מהסעיף הזה הורידו מ-24 מיליון ל-13 מיליון.

דוד לוי: קיצוץ של 46%.

דוד לוי: אני חושב שמישהו צריך פה להסביר לחברי הכנסת.

דוד לוי: אי-אפשר כך להטעות בית-מחוקקים.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, 200,000 מובטלים, הצפי הוא 250,000 ב-2002, על-פי הערכה מקצועית של בנק ישראל, ואין לממשלה תשובה.

דוד לוי: מלעיטים אותנו בתשתיות.

דוד לוי: שמעתי אתמול איזה הסבר.

דוד לוי: תשתיות זה דבר טוב.

דוד לוי: מי יכול להיות נגד.

דוד לוי: אדוני יושב-ראש ההסתדרות, התשתיות נועדו להביא אנשים מדימונה, מבאר-שבע, מירוחם לחולון ולראשון-לציון, שבהן האבטלה נמוכה.

דוד לוי: אז למה שיישארו שם?

דוד לוי: למה שהממשלה הזאת לא תעשה טרנספר חיובי?

דוד לוי: למה ימשיכו אנשים לגור בדימונה, בירוחם ובבאר-שבע אם זאת המגמה?

דוד לוי: במקום להביא את הקידמה אל המקומות האלה, נביא את האנשים משם אל הקידמה, כדי שירגישו שהם בארץ גזירה.

דוד לוי: ציונות של ממשלת אחדות לאומית בימינו.

דוד לוי: אם זה לא חלם, אז אני לא יודע חלם מהו.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, עוד מוסיפים לנו, כי הבעיה של האבטלה בישראל היא העובדים הזרים.

דוד לוי: אתה מצפה ממי שאומר את זה שיש לו איזו תוכנית, או שהוא החליט לא לתת יותר אישורים לעובדים זרים.

דוד לוי: הרי אישורים יוצאים למכביר מדי חודש בחודשו, מדי שנה בשנה.

דוד לוי: בלי אישורים של הממשלה איש לא ייכנס למדינה הזאת, וזה הולך ותופח.

דוד לוי: יש לנו היום בין 230,000 ל-250,000 עובדים זרים, והסיבות ידועות.

דוד לוי: אומרים: כאשר לא יהיו פה עובדים זרים, תהיה עבודה לעובדים העברים, לישראלים.

דוד לוי: את אוזניך, השר ריבלין, לדקה לפני שתצא כדי שתבדוק את זה, אתה אוהב לבדוק דברים לעומק.

דוד לוי: יש לנו 250,000 עובדים זרים שבהם מטילים כל אשם.

דוד לוי: הממשלה שמביאה אותם בעצם אומרת לנו שהם אם כל חטאת.

דוד לוי: כמה היא מוציאה מכאן בשנה על-ידי מנגנון והצהרות, אדוני יושב-ראש ההסתדרות?

דוד לוי: – 6,000.

דוד לוי: מ-250,000, להוציא 6,000 בשנה – בעוד 50 שנה יתפנו מקומות עבודה לעובדים בישראל.

דוד לוי: אם זה לא חלם אז זה קרנבל.

אברהם הירשזון: זה חלם או קרנבל.

דוד לוי: שניהם יחד.

דוד לוי: יש לנו חלם ויש לנו קרנבל.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר, שמלבד כל אלה מפעלים נסגרים.

דוד לוי: בצפון, אתה יודע, למעלה מ-70% של המפעלים מפטרים עובדים.

דוד לוי: חלקם מתמוטטים, מפעלים אשר אינם יכולים לכלכל היום את קיומם.

דוד לוי: הצפי הוא נורא.

דוד לוי: אם שר האוצר אומר שהמצב הוא מצב חירום כלכלי, בבקשה, שינהג כמתחייב ממנו.

דוד לוי: אי-אפשר לדבר על מצב חירום ולעשות תקציב שכזה, שאינו אומר כלום.

דוד לוי: מעבר לכל אלה, מיליון ו-200,000 אזרחים במדינה עניים.

דוד לוי: כל אדם חמישי במדינת ישראל היום הוא עני, וזאת על-פי נתונים מוסמכים.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, למשמע המספר הבא כל אחד מאתנו צריך להזדעזע ולשאול, אנה אנו באים?

דוד לוי: – 510,000 ילדים גדלים במשפחות עניות.

דוד לוי: חלקם רעבים למזון, חלקם רעבים לספר, כולם רעבים לתרבות, כולם הדור הבא של המדינה הזאת.

דוד לוי: איזה פרצוף יהיה למדינה הזאת?

דוד לוי: איך יהיו שותפים 510,000 ילדים למחר?

דוד לוי: איך הם ישתלבו בכלל באיזה מעגל, חוץ ממעגל העוני, כאשר גדלים מחוסרי כול?

דוד לוי: ממשלה שכזאת, גדולה שכזאת, שיש לה כל הסמכויות, היכולת והמשענת הפרלמנטרית, לא תיתן תשובה על בעיות אלה?

דוד לוי: הרי קיוויתי לשמוע על ראשית התמודדות, ואני שומע על קיצוצים בדברים החיוניים ביותר, בחינוך, ברווחה, בבריאות, בשיכון, בעבודה.

דוד לוי: שוקת שבורה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, לסיכום – כל ילד רביעי בישראל גדל בתנאים מחפירים אלה והוא נדחק כבר מילדותו אל שולי החברה שאיננה רוצה בו.

דוד לוי: המסר של התקציב הזה הוא, שאין ילדים יתירים בישראל, אלא בעיני הממשלה הזאת יש ילדים מיותרים בישראל.

דוד לוי: אם דוחפים אותם אל מר גורלם בצורה שכזאת, אין לממשלה הזאת לא דרך, לא תוכנית, ולא על זאת תהיה תפארתה.

דוד לוי: על התקציב האומלל הזה אנחנו לא רק נצביע נגד, אלא נזעק את זעקת אלה שמבחוץ זועקים וכאן אין שומעים את קולם.

אברהם הירשזון: האם אדוני סיים לדבר משום שאני עליתי לדוכן?

אברהם הירשזון: או שזה לא אישי?

דוד לוי: לא, אני רוצה להודות לך.

דוד לוי: יש לי הרבה מה להוסיף, אבל אני מתחשב בחברים נוספים שיש להם מה לומר.

דוד לוי: אני מודה לך.

אברהם הירשזון: על לא דבר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת שאול יהלום – בבקשה, אדוני.

אברהם הירשזון: חמש דקות לרשות הנואם.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שאעסוק בתקציב, אני רוצה לנצל את הבמה במשך חצי דקה ולהבהיר משהו.

אברהם הירשזון: תקבל חצי דקה נוספת.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: היה היום ויכוח באחת מוועדות הכנסת, בוועדת הכנסת, ביני לבין חברי סיעת מרצ, שיצא קצת לתקשורת.

שאול יהלום: אני רוצה להבהיר את עיקר תביעתי וכעסי על סיעת מרצ.

שאול יהלום: טענתי כלפיהם לגבי דבר שנגע בצה"ל.

שאול יהלום: באמצע המלחמה בכפר בית-רימא טען יושב-ראש תנועתם שמדובר במרחץ דמים.

שאול יהלום: אמרתי שלא יכול להיות שסיעה שמדברת כך על צה"ל תרגיש כפטריוטית כאשר היא עוסקת כך בנושא שדובר בו.

שאול יהלום: יצא כאילו אני אומר על חברי מרצ כבודדים שהם לא פטריוטים.

שאול יהלום: הם פטריוטים והם משרתים יחד אתנו בחיילות הקרביים ומגינים על מדינת ישראל.

שאול יהלום: אם נשמע אחרת – מובן שלא זאת היתה כוונתי.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים מול ממשלת אחדות; אנחנו – האופוזיציה, המפד"ל.

שאול יהלום: אבל זו ממשלת אחדות.

שאול יהלום: זו ממשלת אחדות לא סתם.

שאול יהלום: זו ממשלת אחדות שיש בה למעלה מ-80 חברי כנסת שתומכים בה.

שאול יהלום: אחר הצהריים גם תהיה לנו הזדמנות לצרף שר אל שורותיה, חבר הכנסת בני אלון, ואנחנו מברכים אותו מכאן.

שאול יהלום: אני מברך אותך בשם סיעת המפד"ל.

שאול יהלום: הנסיבות מצערות, אבל אם כבר נגזר הצער, אנחנו מברכים אותך בהצטרפותך לממשלה.

שאול יהלום: לדעתנו, כל סיעת האיחוד הלאומי צריכה להיות באופוזיציה.

שאול יהלום: אבל אם כבר נמצאים בממשלה, מי יותר ראוי ממך להיות שר.

שאול יהלום: אנחנו מברכים אותך שתכהן פאר, לטובת הערכים שאתה מאמין בהם ואתה מחנך עליהם.

שאול יהלום: ובכן, אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו עומדים מול ממשלת אחדות כזאת גדולה, מה התקווה של האזרח?

שאול יהלום: הרי כל פעם שמגישים תקציב – ויש ממשלות צרות – כל אחד אומר: הממשלה משותקת.

שאול יהלום: אם הממשלה רוצה לעשות משהו – תמיד יש סיעות שאומרות: אם אתה לא תיתן לי לדבר שחשוב לי, אני לא מצביע בעד התקציב.

שאול יהלום: ואז, כשמדובר בממשלה צרה, אי-אפשר להעביר תקציב.

שאול יהלום: בממשלת אחדות הרעיון הוא, שהיא רואה את הכול מלמעלה, היא לא נותנת לעצמה להיסחט על-ידי כל מיני גורמים אינטרסנטיים, היא נותנת לגופו של עניין, אבל היא מסוגלת לעשות מהפכים הדרושים בתקציב.

שאול יהלום: לדוגמה, בנושא החברתי, הרי באמת ובאמת האבטלה היא נוראה.

שאול יהלום: הרי מי מאתנו לא מבין מה פירוש אזרח מובטל, שקם בבוקר ולא יכול לצאת לעבודה?

שאול יהלום: הרי לא מדובר רק בכסף, והמשכורת היא הכי חשובה, אלא מדובר בכלל בכל חיי המשפחה המובטלת, שהולכת ונהרסת.

שאול יהלום: והאבטלה בתקופה האחרונה הולכת וגדלה.

שאול יהלום: קיים נושא הפער ברווחה ובחינוך.

שאול יהלום: הרי צריך לצמצם פערים בחברה שלנו.

שאול יהלום: יש הנושא של העוני.

שאול יהלום: בכל הדברים האלה, למה אנחנו מצפים מהממשלה, שהיא ממשלת אחדות?

שאול יהלום: אנחנו מצפים שהיא תעשה את המהפך.

שאול יהלום: והצער נורא.

שאול יהלום: הצער והכאב נוראים כתוצאה מכך שהממשלה הזאת אינה עושה את הדרוש.

שאול יהלום: רק במשרד העבודה והרווחה הממשלה מקצצת.

שאול יהלום: בשעה שהיא היתה צריכה אולי להכפיל את התקציב שלו, היא מקצצת בו 90 מיליון שקל.

שאול יהלום: היא מקצצת 35 מיליון שקל בגין ביטול העסקה של מובטלים בעבודות יזומות.

שאול יהלום: 20 מיליון שקל לקורסים להכשרה מקצועית ל-2,000 מובטלים היא מקצצת.

שאול יהלום: היא דוחה בשישה חודשים סכום של 25 מיליון שקל להפעלת פרויקט מיוחד להשבת מובטלים כרוניים לעבודה, וזה על-פי תוכנית ויסקונסין.

שאול יהלום: היא מקצצת 6.5 מיליוני שקל מתקציבי רווחה לילדים בסיכון.

שאול יהלום: היא מקצצת מתקציבים לעולים, לקשישים.

שאול יהלום: אנחנו, חברי ועדת החקירה הפרלמנטרית, עוברים עכשיו ורואים את המצוקות בארץ.

שאול יהלום: אנחנו רואים את אלה שמקבלים קצבאות מהביטוח הלאומי.

שאול יהלום: זו בושה לקצבה.

שאול יהלום: אבל בעיקר אנחנו רואים בכל מקום, שכאשר אדם צריך לקבל קצבה כפולה – נניח שהוא גם נכה וגם זקן, או שהוא גם נכה וגם מובטל – הוא לא מקבל אותה.

שאול יהלום: וכאן, בביטוח הלאומי, במקום לתקן עיוותים כאלה, מקצצים מהקצבאות 300 מיליון שקל.

שאול יהלום: הרי זה לא יינתן.

שאול יהלום: מהחינוך מקצצים, וחבר הכנסת דוד לוי פירט פחות או יותר את הרשימה.

שאול יהלום: אני מעלה עוד נושא שהיה קרוב מאוד ללבי כאשר הייתי שר התחבורה, וזה נושא תאונות הדרכים.

שאול יהלום: אנחנו הוכחנו שתאונות הדרכים אינן מכה משמים.

שאול יהלום: בתקופה שאני כיהנתי כשר התחבורה פחתו תאונות הדרכים ב-24%.

שאול יהלום: היו 24% פחות נספים מתאונות הדרכים.

שאול יהלום: כאשר מדברים על ממוצע של 500 הרוגים בתאונות הדרכים, 500 נספים, מדובר על למעלה מ-100 אנשים לפי הסטטיסטיקה – ולצערנו, כך אנחנו גם מסתכלים על החיים – שחייהם ניצלו.

שאול יהלום: הרי רק אתמול, היום, היינו עדים לתאונת דרכים שנספו בה ארבעה.

שאול יהלום: ותאונות הדרכים מצויות בקו עלייה.

שאול יהלום: האם בתקציב אמצא מלה אחת על כך?

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: מקצצים בתקציבי הבטיחות בדרכים, אדוני היושב-ראש.

שאול יהלום: כשאנחנו היינו במשרד התחבורה היתה קרן מיוחדת.

שאול יהלום: כל נהג היה משלם, עם תשלום הרשיון שלו, עוד 5% לקרן של 150 מיליון שקל למלחמה בתאונות הדרכים.

שאול יהלום: אין קרן.

שאול יהלום: הקרן בוטלה.

שאול יהלום: אין לה תעריף אחר שייתן לה משקל נגד.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

שאול יהלום: לכן, אדוני היושב-ראש – אני מודה לך על שאפשרת לי להגיד עוד כמה משפטים – אסיים בשני משפטים ואומר:

שאול יהלום: עם מלוא הצער והכאב, אנחנו רואים שדווקא ממשלת האחדות – שעם כל היותנו באופוזיציה לה קיווינו מבחינת התקציב שהיא תעשה מעשים הראויים להיעשות כבר כמה שנים – עושה את ההיפך בדיוק.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת כץ ישראל, אני אבקש את פניך ולא את גבך.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך, אבל המשפט האחרון לא נקלט, ואני חוזר עליו: ממשלת האחדות, שכל כך ציפינו שתעשה את המהפכים הנכונים בתקציב לטובת החברה ומצוקותיה, ממשלה זאת עושה את ההיפך בדיוק.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: הנואם הבא הוא סגן השר יורי שטרן.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו בהחלט נמצאים בתקופה קשה, וכל מה שנאמר פה, גם על-ידי שר האוצר וגם על-ידי דוברים נוספים, זה חלק מהתמונה הקשה, גם של כלכלת ישראל וגם של הכלכלה העולמית.

יורי שטרן: המשבר העולמי משפיע עלינו, כי אנחנו חלק, בורג קטן, בכלכלה העולמית.

יורי שטרן: אני לא אחזור על כל שורת הסיבות החיצוניות שהביאו למשבר, לירידה בפעילות הכלכלית, למחיקת התיירות, לירידה בהכנסות, אבל כל זה מעמיד את תקציב המדינה במצב קשה, וכל שכבה באוכלוסייה תצטרך לשלם איזה מחיר.

יורי שטרן: אנחנו לא מתווכחים עם משרד האוצר על הצורך לשמור על המשמעת התקציבית ועל המסגרת, וגם פה יש איזו נדיבות שהיא על גבול לקיחת הסיכון.

יורי שטרן: אבל במסגרת התקציב המצטמצם – ומאוד יכול להיות שתוך כדי שנת התקציבים הבאה נצטרך לצמצם עוד, בהתאם להתפתחויות – במסגרת הזאת אסור לנו שלא לשמור על הפרופורציות החברתיות והכלכליות הנכונות.

יורי שטרן: לכן הוויכוח שנשאר, עם רוב הבעיות שיש בקואליציה, הוא לא ויכוח לגבי המסגרת, הוא ויכוח לגבי הדגשים.

יורי שטרן: כאשר התקופה היא קשה, ברור שמי שכבר נמצא בעוני, מי שכבר נמצא במצוקה, אין לו מהיכן לשלם ואין לו במה לצמצם את ההוצאות שלו ואין לו אפשרות להסתפק בפחות, בהכנסות המעטות שיש לו.

יורי שטרן: אנחנו מבקשים בדיונים הבאים, לקראת הקריאה השנייה והשלישית – וישבנו לפני כמה דקות עם שר האוצר בנושאים האלה – לדון מחדש בכמה וכמה סוגיות שקשורות גם לחקיקה חברתית, שהוקפאה בצורה גורפת.

יורי שטרן: ולא הכול בה מיותר ולא הכול בה עולה ביוקר לאוצר המדינה, אבל הכול בה מאוד חשוב לאיזון החברתי במדינת ישראל.

יורי שטרן: אנחנו מדברים על פגיעה בשכבות מסוימות, כמו שכבת העולים, לא העולים שכבר נמצאים בארץ, אלא עלייה עתידית שיכולה להגיע בתנאים יותר קשים, כאשר אנחנו זקוקים לכל יהודי נוסף במדינת ישראל.

יורי שטרן: אנחנו באמת שמים דגש כממשלה, ואמר את זה ראש הממשלה אריאל שרון כמה פעמים, בחיזוק העלייה בתקופה קשה זאת.

יורי שטרן: זה צריך למצוא ביטוי גם בתקציב.

יורי שטרן: אנחנו מדברים על שורה שלמה של פגיעות בשכבה הכי חלשה של מקבלי הבטחת הכנסה.

יורי שטרן: את הפגיעות האלה אנחנו חייבים למנוע, ואנחנו מדברים על נושאים ביטחוניים, שחלק מהם מתבצעים על-ידי חיזוק ההתיישבות ביהודה, שומרון וחבל-עזה, כי זאת החזית הקדמית של מדינת ישראל במאבק על קיומה, זה לא איזה נושא סקטוריאלי.

יורי שטרן: ביטחונם של המתיישבים, רווחתם של המתיישבים, זאת הערובה לכך שנוכל לנצח במאבק.

יורי שטרן: הכי חשוב הוא מה שעדיין חסר בתקציב המדינה ומה שאנחנו מצפים שיבוא, וזאת גישה יצירתית לאסטרטגיה הכלכלית של מדינת ישראל.

יורי שטרן: היא לא יכולה להיות סתם המשך אוטומטי, מכני כמעט, של מה שהיה קודם.

יורי שטרן: במשבר הזה אנחנו צריכים למצוא פתרונות נוספים למצב בבניין, בחקלאות, בתעשייה, בשירותים, גם לתיירות במצוקה הנוראית שלה, בשביל לפרוץ דרך ולהבטיח את קיומם של אנשי עסקים ושל הפועלים שלנו בעת המשבר המקומי והעולמי.

יורי שטרן: יש למצוא דרכים חדשות להגדלת התפוקה הכלכלית.

יורי שטרן: הן קיימות, אבל הקיבעון המחשבתי לא מאפשר לנו לחפש את הפתרונות החדשים, הטובים.

יורי שטרן: הישנים יותר כבר לא עובדים.

יורי שטרן: אני מנצל את ההזדמנות הזאת גם לברך את השר הנכנס, חבר הכנסת בני אלון, חבר בסיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

יורי שטרן: בשם הסיעה ובשמי אישית אני מברך אותך.

יורי שטרן: דיברנו עכשיו על המצוקות הכלכליות.

יורי שטרן: ענף התיירות הוא הנפגע הראשי, אבל אני סמוך ובטוח שתמצא דרכים, ולא רק תמשיך את דרכו של גנדי המנוח, זיכרונו לברכה, שנרצח באכזריות; אנחנו לא נשכח את זה, לא נשכח באילו נסיבות מתחלף השר במדינת ישראל.

יורי שטרן: אני בטוח שתמצא עוד דרכים להציל את הענף החשוב הזה, עם עשרות אלפי האנשים שמתפרנסים ממנו.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אליעזר מודי זנדברג.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתמול דיברתי במסגרת הדיון הזה, ואני מנצל את הדקות הללו לדבר על שתי נקודות בקצרה.

אליעזר זנדברג: האחת, המשך לדברים שדיברתי עליהם בפעם הקודמת.

אליעזר זנדברג: חלק מהבעיה שלנו היא כיצד להשקיע כספים באופן שיוביל לתפוקה, יוביל לתעסוקה, יוביל ליצוא ממדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: יש דברים שבדרך כלל לא מדברים עליהם כאן.

אליעזר זנדברג: שמעתי כאן אנשים שנושאים נאומים בנושאים המרכזיים.

אליעזר זנדברג: ברשותך, אני רוצה לגעת דקה וחצי בנושא שאולי הוא צדדי, אבל בעל תועלת רבה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אינני יודע אם אתה יודע אפילו, אבל מדינת ישראל מקיימת פעילות, שהיא פעילות כלכלית, בלמעלה מ-130 מדינות ברחבי תבל, במסגרת מש"ב, שזה המרכז לשיתוף פעולה בין-לאומי של משרד החוץ.

אליעזר זנדברג: זאת לא סתם פעילות שבאים וזורקים כסף, שופכים כסף, אלא אנשים מהמדינות האלה מגיעים לכאן להשתלם, מומחים ישראלים נוסעים לשם להדגים את ההישגים של התעשייה הישראלית, החקלאות הישראלית, ובסופו של דבר נרקמים קשרי מסחר.

אליעזר זנדברג: לדוגמה, אדם אחד, משתלם, שהגיע לכאן השנה הזאת, ועלותו 3,000 דולר למדינת ישראל, כשחזר לארצו הזמין מתוקף תפקידו ציוד חקלאי בשווי של 3 מיליוני דולרים.

אליעזר זנדברג: זאת השקעה שמביאה תועלת, כי את 3 מיליוני הדולרים האלה מייצרים בישראל, מוכרים בישראל, מייצאים מישראל.

אליעזר זנדברג: אלה בדיוק הדברים שמוסיפים ותורמים למשק.

אליעזר זנדברג: אני יכול להביא דוגמאות רבות נוספות.

אליעזר זנדברג: כאשר יש חווה ניסויית אחת של רפת, ובעקבותיה מזמינים 13 או 15 רפתות, מדובר בהכנסה של מיליונים למשק הישראלי, בתעסוקה וביצוא.

אליעזר זנדברג: אני נדהם לגלות, כשאתה בודק את התקציב ובודק את המצב לאשורו, שהמחלקה הזאת עומדת להיפגע.

אליעזר זנדברג: היכולת שלה לשמש מנוף ליצוא הישראלי בשנה הזאת תהיה מצומצמת יותר.

אליעזר זנדברג: זאת דוגמה לדברים שעוברים כאן בין הזרמים הגדולים, איש לא מתייחס אליהם ואיש לא מדבר עליהם.

אליעזר זנדברג: בסופו של דבר הנזק הוא בהצטברות של אותם דברים קטנים.

אליעזר זנדברג: העניין השני שאני רוצה לדבר עליו כאן, ממש בקצרה – סיעת שינוי הודיעה שהיא תימנע בהצבעה על חוק ההסדרים.

אליעזר זנדברג: זה מעין איתות לשר האוצר שאנחנו חושבים שהוא עושה נכון שעה שהוא מבטל את חוק משפחות ברוכות ילדים, העלאת הקצבאות.

אליעזר זנדברג: אנחנו קיווינו ששר האוצר יוכל להתחייב שהוא יעמוד בהחלטה הזאת וימשיך במדיניות הזאת גם בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, שאז היינו יכולים גם לתמוך בו, אולי אפילו להצביע בעד, עם כל הבעיות האחרות, כי מדובר בנושא חשוב, עקרוני ומשמעותי, משמעותי מאוד מן הבחינה התקציבית.

אליעזר זנדברג: אבל התחייבות כזאת אין.

אליעזר זנדברג: יושב כאן חבר הכנסת נהרי, כולו חיוכים, אני חושב שהוא היה צריך להיות היום אבל וחפוי ראש, כועס ורוגז על כך – – –

אברהם הירשזון: הוא שמע את החלק הראשון של נאומך, והוא – – –

אליעזר זנדברג: – – – כועס ורוגז על כך שהעניין עדיין לא הוסדר, אבל החיוכים שלו מלמדים יותר מכול ומבטאים גם את החשש שלנו שמדובר בעצם או בתרגיל או בחצי תרגיל או בשלב ביניים, ובסופו של דבר הממשלה תיכנע לכל הדרישות של המפלגות החרדיות גם בעניין הזה.

אליעזר זנדברג: אנחנו נמנענו היום – – –

אברהם הירשזון: נהרי אומר: בעזרת השם.

אליעזר זנדברג: כן.

משולם נהרי: אני אומר: או שכן או שלא.

אליעזר זנדברג: נכון; או שאחר כך, כמו שאמרו.

אליעזר זנדברג: אנחנו נימנע הפעם הזאת.

אליעזר זנדברג: אם באמת שר האוצר, הממשלה, ימשיכו בכיוון הזה, אני חושב שאפשר יהיה לתמוך בכל יוזמה לבטל את חוק משפחות ברוכות ילדים, הסיוע המוגזם, הלא-נכון, הלא-סביר, בעניין הזה, אבל אני חושש שאנחנו כאן פשוט באיזה סיבוב של תרגיל שבסופו הממשלה תיכנע למפלגות החרדיות, והמחיר, המחיר יהיה אפילו יותר גבוה מהמחיר של היום.

אליעזר זנדברג: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך, אדוני.

אברהם הירשזון: סגן השר משולם נהרי, ואני עוד הפעם מתנצל על כך שלא – – – בבקשה, אדוני.

אברהם הירשזון: חמש דקות לרשותך.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת אבו וילן, ואחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי, אחרון הדוברים.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התקציב המונח על שולחן הכנסת מעורר בי ובכולנו רגשות רבים ומגוונים.

משולם נהרי: עלעלתי בין בתריו, פלשתי למכמניו, למדתי ככל שעלה בידי את סעיפיו, ואני חש לפני הכול אכזבה קשה.

משולם נהרי: אכזבה מהאטימות, מקיהות הלב, מהניכור.

משולם נהרי: אכזבה מכך שממשלה איתנה בשנת 2001, ממשלה הנשענת על רוב מוחץ בעם, מתירה לעצמה להציע תקציב המתעלם באופן גורף מהממד האזרחי, החינוכי והערכי במדינה.

משולם נהרי: אכזבה מקוצר הראות ומחוסר האחריות שבהתעלמות הצינית מצורכי הרוח הבסיסיים של העם והמדינה.

משולם נהרי: רבותי חברי הכנסת, תקציב המדינה וחרב הקיצוצים בתקציב ירדו כרוכים מן השמים.

משולם נהרי: אין לנו רזרבות במחסנים וגם לא מעיינות המנביעים כסף ומשאבים.

משולם נהרי: כיוון שכך תקציב המדינה עבורנו, מעבר להיותו מסמך יסוד כלכלי, הוא אינדיקטור ראשון במעלה לבחינת סדרי העדיפויות שלנו כחברה וכעם.

משולם נהרי: התוצאות, רבותי, עגומות מאוד.

משולם נהרי: נראים הדברים כאילו מישהו שם חיפש שעיר לעזאזל ובסופו של דבר מצא.

משולם נהרי: השעיר שנבחר, לבושתנו ולחרפתנו, הוא יסוד קיומנו במשמעותו הבסיסית של הביטוי – תקציב החינוך.

משולם נהרי: עוד לא היה תקציב שפגע באורח כל כך אנוש במשאבים החינוכיים בארץ כמו תקציב זה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, כמי שעשה שנים רבות בין ספרי התקציב אני ער לצורך הבלתי-נמנע בקיצוצים אשר לעתים חותכים בבשר החי, אולם כמי שעשה אותן שנים במערכת החינוך בארץ ברור לי מעל לכל ספק, ואת זה מבין כל בר-דעת, כי יש קווים אדומים.

משולם נהרי: לאיזו רמת בגרות צריכה החברה הישראלית להגיע כדי שנכריז בקול גדול: תקציב החינוך הוא קודש הקודשים.

משולם נהרי: אל תיגעו במשיחי, מתחנן דוד המלך בתהילים, ודרשו חז"ל – אלו תינוקות של בית-רבן.

משולם נהרי: מקוממת במיוחד הציניות הנלווית למגמה זו, שהרי מה עומד מאחורי הקיצוץ הזה?

משולם נהרי: – התירוץ המפוקפק של צורכי הביטחון וצרכים אחרים הנובעים ממצבה הקשה של המדינה בשעה זו.

משולם נהרי: ואני אומר: זוהי התגלמותו של העיוורון המדיני והחברתי בצורה הבוטה ביותר.

משולם נהרי: למה הדבר דומה?

משולם נהרי: למי שיושב בבית המאוים על-ידי פורצים מן החוץ, והוא מפרק קורות מיסודות הבית כדי לחזק את המנעול.

משולם נהרי: היגיון לאומי בריא ואחראי עובד בדיוק להיפך.

משולם נהרי: בשעה זו עלינו להשקיע כמה שיותר משאבים, כוח ומאמץ כדי לחזק ולשכלל את מערכת החינוך ככל שרק ניתן.

משולם נהרי: כך פועלת חברה מתוקנת; יד אחת מגינה בכוח והיד האחרת אינה נחה לרגע מטיפול ברוח – אין אומתנו אומה אלא בתורתה.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, פרק נוסף בדברי ימי הציניות הפוליטית בארץ נרשם בתקציב הנוכחי.

משולם נהרי: מניפי החרב על תקציב החינוך לא הסתפקו בהנפה בלבד, אלא כיוונו היטב קודם לכן.

משולם נהרי: הם החליטו גם מה יקוצץ וכיצד יקוצץ.

משולם נהרי: אחת הנפגעות העיקריות מהתקציב המונח בפנינו היום היא מערכת החינוך החרדית, הכתובת הקבועה והוותיקה לכל קיצוץ ופגיעה מזדמנים.

משולם נהרי: בעניין הזה, הרשוני להקדים הקדמה קצרה.

משולם נהרי: מאז היות תקציב בישראל, חלק אינטגרלי ממנו הוא יבבות הביקורת השקריות מכל עבר כלפי מערכות החינוך החרדיות, המוצגות מעל כל גבעה רמה ותחת כל עץ רענן כסחטניות ותובעות: הב הב.

משולם נהרי: לצערנו הרב כבר התרגלנו למנגינות ההבל האלה, עד שבשנים שהן נחסכו מאתנו צבטנו את עצמנו כדי להיווכח שאיננו חולמים בהקיץ.

משולם נהרי: והנה, בשנים האחרונות החל השקר הגדול הזה להיסדק.

משולם נהרי: העוולות הגדולות, חוסר השוויוניות ומדיניות האיפה ואיפה כלפי החרדים כבר אינם נחלת מי שמצויים בנושא בלבד, אלא עניין מוכר – –

נחמה רונן: אבקש לסיים.

משולם נהרי: – – שנעשים מאמצים כנים כדי לתקנו.

משולם נהרי: נכון שעוד יש קולות הממשיכים ככלב שב על קיאו לדבר באותה מנגינה מיושנת ומרושעת כלפי החרדים, אולם ברוב המקרים הם כקול קורא במדבר.

משולם נהרי: והנה תקציב זה המונח בפנינו לוקח אותנו, למרבה הזעזוע, שנות דור אחורנית.

משולם נהרי: אם תרשי לי, גברתי היושבת-ראש, אני הייתי רוצה לתת לפחות שתי דוגמאות של עיוות – – –

נחמה רונן: אני רק מבקשת בקצרה, כי הזמן תם והרשימה עוד ארוכה מאוד לפנינו.

משולם נהרי: אז אני אמשיך.

משולם נהרי: רבותי חברי הכנסת, גם הפעם, כמו בכל פעם, יופיעו בעיתונים הדיווחים על כך שהחרדים הם סוחטים, אני יודע זאת היטב, אולם כמי שחי בתוך המערכת הזאת שנים, אני קורא לכל אחד ואחד מכם לרגע של אמת.

משולם נהרי: הרי מעבר לססמאות השדופות הללו ומעבר לזמירות הקבועות, יש גם נתונים ומספרים.

משולם נהרי: האמינו לי, איש לא טרח באמת לבדוק את המספרים לאשורם.

משולם נהרי: אם מישהו היה עושה כן, הוא היה מגלה עוול מתמשך שמן הראוי לתקן אותו גם רטרואקטיבית, ולא רק מכאן ואילך.

משולם נהרי: הפגיעה בתקציב החינוך החרדי היא עוד סימפטום של המגמה הכללית – כן לפנקסנות צרת אופקים, לא למבט מפוקח, אחראי וכולל על כל צרכיה ומצבה של החברה והמדינה.

משולם נהרי: אם זה לא היה שלנו, רבותי חברי הכנסת, היינו צוחקים צחוק מריר, צחוק של אכזבה.

משולם נהרי: התקציב המונח לפנינו מבייש בראש ובראשונה אותנו.

משולם נהרי: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: השר בניזרי ביקש לומר כמה דברים, ואחריו – חבר הכנסת אבו וילן.

נחמה רונן: בבקשה.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לאחר הנאום הפיוטי והנפלא של חברי, אני אדבר דברים מכל הלב – – –

יוסף יצחק פריצקי: "זונות שמפרכסות זו את זו" – כמו שנאמר – "תלמידי חכמים לא כל שכן".

יוסף יצחק פריצקי: לא נביא כאן את כל התלמוד.

יוסף יצחק פריצקי: אולי אתה תביא את זה מעל הדוכן.

נחמה רונן: חבר הכנסת פריצקי.

שלמה בניזרי: נראה לי שנפגעת מדבריו.

שלמה בניזרי: על הראש בוער הכובע, כנראה.

יוסף יצחק פריצקי: לא, לא.

יוסף יצחק פריצקי: יש ביטוי כזה.

נחמה רונן: חבר הכנסת פריצקי, אתה מעוניין להגיע להצבעה על התקציב היום?

יוסף יצחק פריצקי: כן.

נחמה רונן: אז אנא, תאפשר לנו להמשיך.

שלמה בניזרי: טוב, אני חוזר: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני עומד כאן אומנם כנציג הממשלה, ולכאורה אני אמור לדבר בשבח התקציב של הממשלה שאני חבר בה, אך לא כך אעשה, מהסיבה הפשוטה: כאשר הובא התקציב לממשלת ישראל אנחנו הצבענו, כמובן, נגדו, ואמרתי אז לראש הממשלה אריאל שרון: מאז אני מכיר תקציבים, אני חושב שזה התקציב האנטי-חברתי ביותר, אולי מאז קום המדינה.

שלמה בניזרי: במקום לבוא ולתת תוספות חברתיות במשרדים חברתיים – כפי שכל השנים נהגו – השנה, לפחות כמיליארד שקל מקוצצים מתקציב הרווחה, העבודה והביטוח הלאומי במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: אולי אנשים לא שמו לב לכך, כי כל הזמן אומרים "הלפרט, הלפרט", אבל יש עוד דברים בתקציב הזה, שלמעשה המשמעות שלהם היא הרסנית וקטלנית מבחינה חברתית.

שלמה בניזרי: אנחנו אומנם כל הזמן מזכירים לעצמנו – ושר האוצר ואנשי האוצר לא שוכחים להזכיר לנו – שאנחנו נמצאים במצב ביטחוני מאוד מאוד קשה.

שלמה בניזרי: אבל, רבותי, מה זה ביטחוני?

שלמה בניזרי: עם כל הכבוד לביטחון, אנשים חייבים גם להמשיך לחיות כאן, ביום-יום.

שלמה בניזרי: המצוקות הן כל כך קשות, שרק מי שחי את היום-יום, מי שמסתובב בשטח, מי ששומע את המצוקות של האנשים, מי שאוזנו קשובה לאותם אנשים, מי שבא מאותן מצוקות, מי שבא מאותן שכונות, רק הוא יודע, חי ומבין בדיוק על מה אנחנו מדברים.

שלמה בניזרי: לצערי הרב, גם פקידים רבים, גם שרים רבים, גם תקשורת במדינת ישראל לא מבינים את הזעקה שהם צריכים להיות השופר שלה, והם אינם מרימים את קול זעקתם של אותם עניים ואותם חלשים במדינת ישראל, מכיוון שיש לנו היום סוגיות מאוד מעניינות.

שלמה בניזרי: יש לנו בן-לאדן ויש אנתרקס, וכל היום מדברים וטוחנים את הנושא הזה, עם כל חשיבותו, ואינני מזלזל בו.

שלמה בניזרי: אבל, רבותי, אם התקשורת לא תהיה השופר שלנו ושל אותם אנשים מול מקבלי ההחלטות, אני לא יודע לאן נגיע.

שלמה בניזרי: בכל מקרה, אנחנו נהיה היום השופרים ואנחנו נהיה הבולדוזרים כדי לייצג את השכבות החלשות במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: אתם יודעים, כל הזמן האוצר זועק שהאבטלה הולכת וגדלה וצריך לעשות פעולות.

שלמה בניזרי: אבל, אתם יודעים מה?

שלמה בניזרי: כשאני קיבלתי את התקציב הייתי בהלם.

שלמה בניזרי: במקום לבוא ולסייע לי במלחמתי נגד האבטלה – אומנם אבטלה נוגעת יותר למשרדים כלכליים, אני רק מתווך עבודה, אבל גם אני הבאתי תוכנית שתסייע בידי מדינת ישראל לצמצם כמה שיותר את ממדי האבטלה, לפחות בכלים המינימליים שיש בידי – קיבלתי בתקציב בשורה: בהכשרות המקצועיות – קיצוץ של 20 מיליון שקלים.

שלמה בניזרי: המשמעות היא, ש-150 קורסים מתבטלים.

שלמה בניזרי: המשמעות היא עוד כ-3,000 מובטלים שחשבנו להכשיר אותם, כדי שיוכלו להיכנס למעגל העובדים, ועכשיו אין להם שום עתיד, אין להם שום סיכוי.

שלמה בניזרי: כאשר אני בא וצועק לפני האוצר: הרי אתם מדברים כל הזמן על אבטלה, אבטלה, אז למה אתם לא מסייעים, אתם עוד מקצצים בתקציב העבודה?

שלמה בניזרי: לא רק זאת.

שלמה בניזרי: הם עדיין לא נרגעו.

שלמה בניזרי: גם הרווחה מפריעה להם, אז הם באים ומקצצים עשרות מיליונים בתקציב האוטיסטים, הזקנים, המפגרים, ילדי רווחה ועוד כהנה וכהנה.

שלמה בניזרי: כאשר אני עומד כל יום מול המצוקות, מול זעקה של הורים שרוצים שיכניסו את ילדיהם למוסדות, ילדים בסיכון, מי שמבקר במוסדות כמו "צופיה" ודומיה, רואה שם את המצוקה.

שלמה בניזרי: יש לנו היום מאות.

שלמה בניזרי: כ-200 ילדים שהם בדרגת סיכון, שעל-פי צו בית-משפט צריך להכניס אותם למעונות כמו "צופיה", למשל – אני לוקח את זה כדוגמה, כי ביקרתי שם ואני מכיר היטב את המקום – אי-אפשר להכניס אותם, וכל רגע שהם בחוץ, שיהיה לכם ברור, כל רגע שהם בחוץ, הם בסכנת מוות.

שלמה בניזרי: אין לי מלה אחרת.

שלמה בניזרי: אז אני ניסיתי בכוחותי הדלים ללכת ולגייס תורמים, והצלחנו להביא ולבנות עוד אגף פה ועוד יחידה, אבל זה לא תפקידי בתור שר ללכת ולגייס תורמים.

שלמה בניזרי: בסדר, אם אפשר – נביא כמה שאנחנו מצליחים, אבל זה תפקיד המדינה, לתת חיים.

שלמה בניזרי: אז מה אנחנו מדברים כל הזמן על ביטחון, ביטחון?

שלמה בניזרי: נכון, בביטחון אתה מציל חיים, ופה – אתה לא מציל חיים?

שלמה בניזרי: אנחנו באים וזועקים: עוד כוח-אדם בנושא של עובדים סוציאליים.

שלמה בניזרי: תגידו לי, מה צריך?

שלמה בניזרי: חסרים לנו כ-400 נוספים לפחות, אם לא 800, אבל אני לוקח את ההערכה המינימלית ביותר.

שלמה בניזרי: אומרים לי, ביטחון.

שלמה בניזרי: בסדר, ביטחון.

שלמה בניזרי: את מי תגברתם עכשיו?

שלמה בניזרי: משטרה וצבא.

שלמה בניזרי: אני רוצה להזכיר לכם, שיש השלכות לנושא הרווחה.

שלמה בניזרי: כל החרדות שקורות כתוצאה מהפיגועים, כל המשפחות שנפגעות, מי נותן להן המשך טיפול אחר כך?

שלמה בניזרי: מוסדות הרווחה שלנו, שירותי הרווחה בכל המקומות.

שלמה בניזרי: הצרכים הולכים וגדלים, הפיגועים גדלים.

שלמה בניזרי: מי צריך לתת את המענה הזה?

שלמה בניזרי: אנחנו, משרד העבודה.

שלמה בניזרי: אז אנחנו לא צריכים לקבל תוספת בכוח-אדם, במכסות ובשאר הדברים?

שלמה בניזרי: לא.

שלמה בניזרי: להיפך – המדינה מקצצת לנו עוד ועוד.

שלמה בניזרי: נגיע לביטוח הלאומי, רבותי.

שלמה בניזרי: על מה מדובר בביטוח הלאומי?

שלמה בניזרי: כל הזמן מזכירים את הלפרט, אבל להזכירכם, יש שני דברים בביטוח הלאומי: קודם כול מבקשים מאתנו שאנחנו נקצץ 300 מיליון בקצבאות.

שלמה בניזרי: זאת אומרת, זה קוד כזה, שקבע לנו האוצר – חבל שהאוצר לא פה, שמישהו ישמע את הדברים.

שלמה בניזרי: אומנם הם שמעו אותם ממני כמה פעמים – 300 מיליון.

שלמה בניזרי: בחוק היה כתוב: ראש הממשלה, שר האוצר, בהתייעצות עם מנכ"ל הביטוח הלאומי, יחליטו על קיצוץ של 300 מיליון.

שלמה בניזרי: כלומר, אין שר במדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: יש חוקים?

שלמה בניזרי: אין חוקים.

שלמה בניזרי: כלומר, הם החליטו שהם מקצצים 300 מיליון.

שלמה בניזרי: איפה?

שלמה בניזרי: עכשיו כל המדינה במתח.

שלמה בניזרי: אולי זה זקנים?

שלמה בניזרי: אולי נכים?

שלמה בניזרי: אולי אוטיסטים?

שלמה בניזרי: אולי מפגרים?

שלמה בניזרי: אף אחד לא יודע את הקוד הזה עכשיו.

שלמה בניזרי: דרך אגב, בנוסח הכחול חיפשתי ולא מצאתי את זה.

שלמה בניזרי: זה כתוב בסעיפים.

תמר גוז'נסקי: גם בהבטחת הכנסה – – –

שלמה בניזרי: אני אומר לך, קיצוץ של 300 מיליון, לא בהבטחת הכנסה, בשאר הקצבאות.

שלמה בניזרי: ורבותי, המשמעות היא הרסנית ביותר – 300 מיליון שקל בתקציבי הביטוח הלאומי.

שלמה בניזרי: בנוסף אנחנו מדברים על חוק הלפרט, אותו חוק שכל הזמן משמיצים, משמיצים ורוצים שישמיטו, כמובן.

שלמה בניזרי: בואו תבינו רק את המשמעות.

שלמה בניזרי: אדוני שר האוצר, אם כבר הגעת לפה, יש לי נתונים עכשיו – ישר מן התנור, חם מן הייצור – לתת לך בנושא המשמעות של ביטולו של חוק הלפרט.

נחמה רונן: אני רק מבקשת, השר בניזרי, לקצר, כדי שנוכל להתקדם עם הדיון על התקציב.

שלמה בניזרי: כן, ממש משפטים אחרונים.

שלמה בניזרי: הייתי מציע ששר האוצר ישמע לפני שהוא הולך לבטל את חוק הלפרט.

שלמה בניזרי: רק תשמע משפט אחד.

שלמה בניזרי: רבותי, היום במדינת ישראל יש לנו מיליון ו-133,000 אנשים שחיים מתחת לקו העוני.

שלמה בניזרי: כמחציתם, 510,000 ילדים, נמצאים מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: תוספת של – – –

שלמה בניזרי: אם אנחנו נבטל את חוק הלפרט, כפי שזה שנקרא, המשמעות היא שירדו עוד 50,000 ילדים חדשים אל מתחת לקו העוני.

שלמה בניזרי: זה אומר שירדו עוד 65,000 נפשות אל מתחת לקו העוני, זה אומר שירדו עוד 7,800 משפחות מתחת לקו העוני.

שלמה בניזרי: תבינו, קצבאות הביטוח הלאומי הן לא משהו שכל הזמן אנחנו באים וזועקים לבטל.

שלמה בניזרי: שמעתי את מנכ"ל משרד האוצר, נדמה לי, ציטטו, לא שמעתי את זה באוזניים, אבל ציטטו בעיתונות, שהוא בעד לצמצם כמה שיותר את כספי ההעברה והקצבאות במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: רק שתבינו: לולא הקצבאות של הביטוח הלאומי, היו במדינת ישראל היום מיליון ו-813,000 אנשים מתחת לקו העוני.

שלמה בניזרי: בזכות ההקצבות הללו, ההעברות והקצבאות של הביטוח הלאומי, יש לנו רק מיליון ו-133,000.

שלמה בניזרי: כלומר: אנחנו "מרוויחים" כ-700,000 אנשים שהצלחנו להציל אותם מקו העוני.

שלמה בניזרי: כל אותם מקטרגים ומשטינים כנגד החוק הזה שנקרא חוק הלפרט – נכון, מי שמרוויחים מזה אלה בעיקר חרדים וערבים.

שלמה בניזרי: אז זה לא מסתדר פה לכמה אנשים.

שלמה בניזרי: חרדים ירוויחו?

שלמה בניזרי: לא מספיק שלא עושים צבא?

שלמה בניזרי: אני מכיר היום הרבה חרדים, תאמינו לי, יותר מהרבה חילונים, שעשו צבא.

שלמה בניזרי: אני, ילדי, לא מגיע להם?

שלמה בניזרי: עשיתי צבא.

שלמה בניזרי: 17 חברי הכנסת של ש"ס לא היו בצבא?

שלמה בניזרי: רוב מצביעי ש"ס שגם הם חרדים, לא היו בצבא?

שלמה בניזרי: חוץ מזה, מה זאת אומרת במדינה הזאת?

שלמה בניזרי: רק מי שעושה צבא מגיעות לו זכויות, ומי שלא – לא מגיעות לו זכויות?

שלמה בניזרי: ואם הוא לא ממלא את חובתו בצבא, זה הרי על-פי חוק, על-פי תקנות, לפחות.

שלמה בניזרי: רוצים, תשנו.

שלמה בניזרי: חוץ מזה, מה זאת המלחמה הזאת?

שלמה בניזרי: מה זאת הרדיפה הזאת?

שלמה בניזרי: הולכים ובודקים כל אדם בציציות שלו?

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים פה על עניין של חיים.

שלמה בניזרי: אולי אתם לא מבינים מה המשמעות של זה לבני-אדם, אותם 500 או 1,000 שקלים נוספים כדי לתת חיות לבני-אדם.

שלמה בניזרי: מסתכלים עליהם כעל אנשים מצורעים שצריך כמה שיותר "להתעלק" עליהם ולענות אותם.

שלמה בניזרי: מאיפה אתם שואבים את השנאה הזאת, חבר הכנסת פריצקי, אתה וחבריך?

נחמה רונן: השר בניזרי, אני ממש לא רוצה לתת לחילופי הדברים האלה להתפתח פה.

יוסף יצחק פריצקי: השר שאל, אני חייב לענות.

יוסף יצחק פריצקי: באמת, הנאום נגע ללב, יש רק שתי שאלות.

יוסף יצחק פריצקי: האחת היא: מה אדוני, עם הרגישות החברתית הזאת, עושה בממשלה כזאת?

יוסף יצחק פריצקי: ושאלה שנייה: אולי תאמר למליאה החצי-ריקה, לצערי – –

נחמה רונן: אדוני השר, אתה רוצה לסכם בחצי משפט?

יוסף יצחק פריצקי: – – מנין יביאו את כל התקציבים האלה?

יוסף יצחק פריצקי: אולי אדוני מוכן לקצץ בתקציב משרד הדתות?

נחמה רונן: תודה, חבר הכנסת פריצקי, אני מאוד מודה לך.

נחמה רונן: משפט סיכום, בבקשה, אדוני השר.

שלמה בניזרי: מעניין שכל ההצעות שלך מגיעות רק מהתחום הדתי.

שלמה בניזרי: אתה לעולם לא אומר, למה לא יקצצו בכדורגל או בקולנוע או בקיבוצים.

שלמה בניזרי: דרך אגב, אין לי שום קטרוג עליהם עכשיו, או משהו כזה.

תמר גוז'נסקי: אתה יודע כמה הטבות – – –

שלמה בניזרי: לרגע אחד אני לא בא – – –

תמר גוז'נסקי: 25 מיליארד שקל – – –

נחמה רונן: אדוני השר – – –

שלמה בניזרי: סליחה.

שלמה בניזרי: בתור השר, יש לי זכות לשתי דקות נוספות.

נחמה רונן: אדוני, נכון, יש לך זכות לחמש דקות, משום שאתה לא השר המייצג.

נחמה רונן: אתה השר שמקבל זכות.

נחמה רונן: מכיוון שכבר עברו עשר דקות – – –

יוסף יצחק פריצקי: אפילו אם יש מישהו שעובד – – – יש פרייארים שעובדים במדינת ישראל – – –

שלמה בניזרי: לכן, רבותי, עיניכם צרות בנו מאוד, אבל זה לא יעזור לכם.

שלמה בניזרי: חבל על הזמן.

שלמה בניזרי: אנו נילחם פה עבור הזכויות של הציבור שלנו.

שלמה בניזרי: אנחנו כל הזמן עובדים לפחות מבחינה פוזיטיבית.

שלמה בניזרי: כל המסר שלכם הוא רק נגטיבי.

שלמה בניזרי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להודיע הודעה קטנה: כל חברי הכנסת של ש"ס יצביעו היום נגד התקציב.

שלמה בניזרי: אנחנו, כל השרים של ש"ס, לפחות עד ההצבעה אני יכול להגיד לכם, שמכיוון שהתקציב הזה הוא אנטי-חברתי ביותר בצורה משמעותית וקשה מאוד – – –

תמר גוז'נסקי: את זה יקבל שר האוצר, שאמר שיש לו ישיבה חשובה?

שלמה בניזרי: אני לא יודע.

שלמה בניזרי: לפחות אני אומר לך, שאני מחרים את ההצבעה הזאת.

שלמה בניזרי: אני אפילו לא אהיה פה, כי אני לא רואה אפילו מקום לטרוח ולבוא ולהצביע עבור תקציב כזה, שפוגע בכל השכבות החברתיות במדינת ישראל.

אבשלום וילן: אין לך אומץ.

שלמה בניזרי: יש לי אומץ.

שלמה בניזרי: יש לי הרבה אומץ.

יוסף יצחק פריצקי: אין לך אומץ.

יוסף יצחק פריצקי: אין לך אומץ.

יוסף יצחק פריצקי: אין לך אומץ.

שלמה בניזרי: כן, לכם יש אומץ.

יוסף יצחק פריצקי: עין אחת בוכה, והיד השנייה לוקחת.

יוסף יצחק פריצקי: אחריות.

יוסף יצחק פריצקי: בושה וחרפה.

נחמה רונן: תודה רבה.

ציפי לבני: – – – הממשלה.

ציפי לבני: מה השערורייה הזאת?

שלמה בניזרי: סיעת ש"ס – אנחנו – תתנגד, ואני, בתור שר, מחרים את זה לפחות בשלב זה.

שלמה בניזרי: אם יתוקן התקציב לקראת הקריאה השנייה והשלישית – בבקשה, ואם לא – ודאי שאצביע אז נגד התקציב.

שלמה בניזרי: תודה.

נחמה רונן: השר בניזרי, אני מודה לך.

נחמה רונן: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה; שמונה דקות, בבקשה.

משולם נהרי: זו הבעיה שלך.

משולם נהרי: גם אם היינו מצביעים – – –

אבשלום וילן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שני דברים לפני שנעבור לנושא התקציב.

אבשלום וילן: הראשון – אני בהחלט שמח שחבר הכנסת שאול יהלום התנצל.

אבשלום וילן: להגיד בדיון בוועדת הכנסת לחבר הכנסת מוסי רז, שאנשי מרצ אינם פטריוטים וחבר הכנסת מוסי רז איננו יכול לעמוד בראש ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המילואים, בתור חבר הכנסת שעושה הכי הרבה מילואים כחייל קרבי בצנחנים, זה היה פשוט בושה, וטוב שחבר הכנסת יהלום מצא את הדוכן פה, גם אם בחצי פה, כדי להתנצל ולסגור את הפרשה המגוחכת הזאת.

אבשלום וילן: אנחנו, גם כיחידים וגם כסיעה, ודאי שלא זקוקים לתעודת כשרות מחבר הכנסת יהלום – לא על עברנו, לא על ההווה ובטח שלא על עתידנו.

אבשלום וילן: נקודה שנייה – השר בניזרי הודיע פה עכשיו, שהוא כשר בממשלת ישראל לא יצביע היום עבור התקציב בקריאה ראשונה ויברח מהאולם; עכבר שנוטש את הספינה.

אבשלום וילן: אני יודע שעכשיו יש משבר ותהיה ישיבה עם שר האוצר.

אבשלום וילן: הלזה לא ייקרא סחטנות?

אבשלום וילן: אחרי זה אתה עומד פה, סגן השר משולם נהרי, ושואל: למה התקשורת כותבת?

אבשלום וילן: אתם הבאתם את הסחטנות במדינת ישראל – – –

משולם נהרי: אם היו נותנים לי דקה, הייתי מביא לך גם דוגמאות מזעזעות שכל שנה חוזרות על עצמן על-ידי כל שרי האוצר.

אבשלום וילן: אתם הורדתם את הפוליטיקה הישראלית לביב שופכין – –

משולם נהרי: – – –

יוסף יצחק פריצקי: למה אדוני מעליב את ביבי השופכין?

נחמה רונן: זה התחום שלי – שפכים.

אבשלום וילן: – – כי אם הייתם פעם אחת עומדים על עקרונותיכם ופעם אחת באמת מביאים את בעיות שכבות המצוקה, הייתם מתמודדים על זה והייתם הולכים ביושר.

אבשלום וילן: אבל, הכול אצלכם תמיד עקום על עקום, בסחטנות, בביזוי כל הכלים הפרלמנטריים.

אבשלום וילן: אם לנהוג ביושר אינטלקטואלי עד הסוף, אתם נגד התקציב – תצביעו נגד, תעזבו את הממשלה.

אבשלום וילן: האם יש לכם עיקרון אחד פרט לעיקרון שנקרא כ"ף, סמ"ך, פ"א – כסף?

אבשלום וילן: מתי עמדתם פעם אחת על עיקרון אחד שאיננו קשור רק בכסף?

משולם נהרי: האם יש אצלכם עקרון השוויון?

יוסף יצחק פריצקי: ועוד איך.

אבשלום וילן: בהחלט, ושילמנו.

אבשלום וילן: עמד פה קודם שר החינוך לשעבר והסביר – –

משולם נהרי: השוויון הוא הצהרה נבובה.

אבשלום וילן: – – מדוע שילמנו בכיסאותינו ועזבנו ממשלה – בדיוק על הדברים האלה.

אבשלום וילן: אומנם זה היה סכום קטן, אבל כל השיטה הזאת, שמתרגלים וסוחטים – – –

משולם נהרי: מישהו הוביל אתכם.

משולם נהרי: אל תנסה להסתיר עובדות.

משולם נהרי: מישהו הוביל אתכם נגד רצונכם.

אבשלום וילן: הורדתם את הפוליטיקה הישראלית לביב שופכין, וגם כאשר ממשלת האחדות היא עם 80 חברי כנסת, אתם מראים היטב כי אין דרך אחרת לשיטתכם.

אבשלום וילן: לעצם הנושא, אמר פה אתמול שר האוצר – – –

משולם נהרי: לא יעזור לכם שום דבר.

נחמה רונן: חבר הכנסת נהרי, אני מבקשת.

משולם נהרי: הססמאות האלה.

משולם נהרי: העם לא טיפש.

אבשלום וילן: סגן השר, זמני קצר, ונתתי לך דקה.

נחמה רונן: אדוני סגן השר, סליחה.

משולם נהרי: אני הייתי מצפה ממך – ולא אכפת לי שתיתני לו עוד – – –

נחמה רונן: לא.

נחמה רונן: את ההסדרים הזמניים בוא ונעשה במקום אחר.

משולם נהרי: יש לך מערכת חינוך שנפגעת, ואף אחד לא הציע לפגוע בה.

משולם נהרי: דבר על הנושא הזה.

נחמה רונן: סגן השר נהרי, אני מבקשת לא לפתח עכשיו דו-שיח בינך לבין סיעת מרצ.

נחמה רונן: חבר הכנסת וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: עכשיו, אני נכנס לנושא.

אבשלום וילן: אם הייתם נלחמים באמת על מערכת הסיעוד ועל מערכת הבריאות ביושר, הייתם מגייסים את הציבור לצדכם.

אבשלום וילן: בסופו של דבר, הכול ייגמר בחוק הלפרט.

משולם נהרי: מערכת הבריאות היום הגיעה להישגים שאף אחד לא הביא אותה אליהם.

אבשלום וילן: אתמול הגענו לפוליטיקה?

נחמה רונן: חבר הכנסת וילן, הכול על זמנך – כל מערכת ההתנצחות הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: – – – שר העבודה והרווחה במשך עשר השנים האחרונות.

יוסף יצחק פריצקי: מה אתה יודע בשנים האחרונות?

משולם נהרי: זה משנאה.

משולם נהרי: זה מה שמניע אותך, השנאה.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

נחמה רונן: חבר הכנסת פריצקי.

נחמה רונן: יש התעוררות בדיון.

משולם נהרי: חוץ משנאה אין שום דבר.

משולם נהרי: רק שנאה מניעה אותו.

יוסף יצחק פריצקי: ממש.

יוסף יצחק פריצקי: סחטן.

נחמה רונן: סגן השר נהרי, אפשר לקרוא אותך לסדר בפעם הראשונה?

נחמה רונן: אולי זה ירגיע אותך מעט?

נחמה רונן: אני מודה לך.

נחמה רונן: חבר הכנסת וילן, בבקשה, אתה רשאי להמשיך.

אבשלום וילן: עמד פה אתמול שר האוצר ודיבר – – –

משולם נהרי: אין סחטן גדול ממך.

נחמה רונן: סגן השר נהרי, קראתי אותך כבר פעם אחת לסדר.

נחמה רונן: אני מבקשת.

אבשלום וילן: סגן השר, תן לי להתחיל בנאומי.

אבשלום וילן: הכול היה הקדמה.

אבשלום וילן: עמד פה אתמול שר האוצר בנאום בהחלט יפה ומלוטש והציג את עיקרי התקציב.

אבשלום וילן: נכון שיש רוח נגדית שעובדת היום חזק מאוד כנגד הכלכלה הישראלית.

אבשלום וילן: יש מיתון בארצות-הברית ובאירופה, יש אינתיפאדה והוצאות ביטחון גדולות מאוד, קרסו מגדלי התאומים וכל המערכת העולמית בזעזוע, אבל, לצערי, על התקציב הזה נושבת רוח רעה.

אבשלום וילן: אין בתקציב הזה שום בשורה.

אבשלום וילן: לא רק שאין בו בשורה חברתית, אלא אפילו בואו וניקח את כל מה ששר האוצר התהדר בו – נושא התשתיות – אין שום השקעה משמעותית בנושאי התשתיות שהם לבה של הכלכלה הישראלית.

אבשלום וילן: כמה שנים עוד יעברו עד שנזיז פרויקט מים אחד?

אבשלום וילן: כמה שנים יעברו עד שתהיה רכבת נורמלית בערים הגדולות, בתל-אביב?

אבשלום וילן: כל הדברים האלה – מדברים ומדברים, ואין שום בשורה – גם הפעם לא יקרו.

אבשלום וילן: אבל, הדבר החמור מכול הוא, שממשלת ישראל מביאה הצעת חוק-יסוד: משק המדינה, שנקראת בעצם – גמר הדמוקרטיה הישראלית.

אבשלום וילן: חברי הכנסת, היום אנחנו אמורים להצביע על חוק שאומר, שכל הצעת חוק פרטית של חבר כנסת – אם אין לה 61 תומכים, לא תבוצע, לא תופעל ולא תתקבל, אלא אם יהיה לה אישור ממשלה.

אבשלום וילן: אני חותם לכם, שלחוק הלפרט היום יהיה אישור ממשלה.

אבשלום וילן: אבל אם חברת הכנסת גוז'נסקי תעביר איזה חוק חברתי, שרחמנא ליצמן יעלה מיליון שקל לקופת המדינה, הוא לעולם לא יוכל להתקבל.

אבשלום וילן: את זה מביאה הממשלה.

אבשלום וילן: היא לא אומרת: "מה הרציונל?

אבשלום וילן: אנחנו לא יכולים להכניס בשנה הקרובה.

אבשלום וילן: בשנה הבאה נכניס אותם לתוקף".

אבשלום וילן: אני קורא פה לחברי הכנסת להצביע נגד החוקים האנטי-דמוקרטיים, ובראש ובראשונה נגד הפארסה שנקראת: חוק-יסוד: משק המדינה.

אבשלום וילן: ספרתי הבוקר בחוק ההסדרים 25 נושאים שבינם לבין תקציב המדינה אין דבר וחצי דבר באופן ישיר.

אבשלום וילן: האבסורד הכי גדול שלו הוא, שעבר חוק של השאלת ספרי לימוד, ולפיו המדינה צריכה להשקיע כמה מיליונים בודדים בספרי לימוד.

אבשלום וילן: דוחים אותו בכמה שנים.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: למה לגזול את כבשת הרש הזאת?

אבשלום וילן: חינוך חינם לילדים חולים – חוק שקידמו חבר הכנסת זבולון אורלב וקבוצת חברי כנסת, שילד ששוכב יותר מ-21 יום בבית-חולים יזכה להוראה מסודרת.

אבשלום וילן: דוחים זאת ל-2005.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: הנחת בריאות לאזרחים ותיקים ועולים דחו עד 2005.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: השוואת זכויות פנסיה לאלמן ולאלמנה – זהו חוק צודק מאין כמותו.

אבשלום וילן: דוחים עד 2005.

אבשלום וילן: למה?

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת וילן, הכי יפה זה תעריפי הקבורה.

יוסף יצחק פריצקי: גם את זה הם דוחים, שיישארו המחירים היקרים.

יוסף יצחק פריצקי: זה משהו מטורף.

אבשלום וילן: חוק הדיור הציבורי – במשך שנים היו מאבקים פרלמנטריים בכנסת.

אבשלום וילן: דוחים אותו.

אבשלום וילן: מה הקשר?

אבשלום וילן: אני לא מדבר על הקבורה, שזה כבר בכלל דבר אחר.

אבשלום וילן: נושא קופות-החולים – רוצים לעשות שינוי מבני בקופות-החולים.

אבשלום וילן: אדרבה.

אבשלום וילן: אבל, קופות-החולים הללו הן גופים וולונטריים.

אבשלום וילן: באה המדינה ואומרת: בואו נכניס אתכם לכל מבנה, יש ועדת עבודה ורווחה ויש נוהל לדון בזה.

אבשלום וילן: מה זה שייך בכלל לתקציב.

אבשלום וילן: אגיד לכם מה זה שייך.

אבשלום וילן: הנושא הכי אבסור

אבשלום וילן: די הוא כל נושא התכנון.

אבשלום וילן: הממשלה הקודמת אמרה: אנחנו תקועים חזק.

אבשלום וילן: בואו נקים רשות תכנון לאומית, נעמיד בראשה שר ונתלבש על כל חוליי הביורוקרטיה.

אבשלום וילן: למה לא מימשו זאת?

אבשלום וילן: – איפה סגן השר משולם נהרי?

אבשלום וילן: – משום שש"ס לא הסכימה להיפרד מנושא התכנון, שהיה במשרד הפנים.

אבשלום וילן: על רקע זה ביצעו חסימה, ומביאים לנו היום את ההצעה הכי אנטי-דמוקרטית.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, את לחמת על נושא איכות סביבה.

אבשלום וילן: תהיה פה מועצה לאומית לביטחון של פרויקטים, מועצה לפרויקטים לאומיים.

אבשלום וילן: בתוך חודש יכסחו את כולם.

אבשלום וילן: גם אם תצדק וגם אם ההתנגדות תהיה הגיונית וגם אם הסביבה תיהרס וגם אם הפרויקט גורם לנזקים נוראיים, היא לא תוכל.

אבשלום וילן: השר אביגדור ליברמן ישעט קדימה, ומי לא יירא?

אבשלום וילן: זו מדינת חוק?

אבשלום וילן: זו מדינה מתוקנת?

אבשלום וילן: מה זה שייך לחוק ההסדרים?

אבשלום וילן: רוצים להציע זאת – אדרבה, נתמודד.

אבשלום וילן: אני חושב, שההצעה הקודמת של רשות לאומית לתכנון, ששומרת על כל הוועדות, שומרת על המבנה ומקצרת ביורוקרטיה, היא הנכונה.

אבשלום וילן: אבל, דוהרים פה עם סוסים שיהרסו את הכול.

אבשלום וילן: שמעתי, אתמול בטלוויזיה, איך עם סוסים נכנסים במפגינים על כביש.

אבשלום וילן: אז עכשיו יעשו לנו זאת ברמה הלאומית בחוק ההסדרים.

נחמה רונן: אני רק מבקשת בקצרה.

אבשלום וילן: ברשותך, אני רוצה לעבור לשני נושאים אחרונים שקשורים לתקציב.

אבשלום וילן: אני מודה, שאחרי ששמעתי אתמול את שר האוצר וקראתי את ספרי התקציב, אני לא מבין דבר וחצי דבר בתקציב החינוך.

אבשלום וילן: על-פי "הטייס האוטומטי", התקציב הזה היה צריך להיות 24 מיליארד שקל, ובפועל הוא 23.5 מיליארד שקל.

אבשלום וילן: ראיתי את כל הקיצוצים פה.

אבשלום וילן: הורידו לו 478 מיליון שקל.

אבשלום וילן: שר האוצר אמר: "במקביל, הוספנו 150 מיליון" – הוא אמר "150" ובפועל כתוב "140" – "לפרויקט של יום לימודים ארוך.

אבשלום וילן: הוספנו באוניברסיטאות, הוספנו מפה והוספנו משם".

אבשלום וילן: בסופו של דבר, בחינוך הרגיל יהיה קיצוץ אכזרי.

אבשלום וילן: אני אומר לשר האוצר: למה אתה לא אומר את האמת?

אבשלום וילן: אתה מוביל תקציב שהנחת היסוד שלו היא צמיחה ריאלית של 4%.

אבשלום וילן: איפה אנשי אגף התקציבים?

אבשלום וילן: הם נעלמו.

אבשלום וילן: הרי לכולם ברור, שלא תהיה צמיחה ריאלית של 4%.

אבשלום וילן: התקציב בנוי על גירעון של 2.4% מהתוצר.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אם בתקציב לא תהיה צמיחה של 4% אלא רק של 2%, הגירעון לא יהיה 2.4% אלא 3%.

אבשלום וילן: זה פשוט מאוד, ותעשו את החשבון.

אבשלום וילן: כל אחוז צמיחה שקול בערך לחצי אחוז בגירעון, כי הגירעון הוא מסך כל התוצר הלאומי והתקציב הוא 46% מהתוצר.

אבשלום וילן: לכן, אני לא נגד.

אבשלום וילן: אני חושב, שאנחנו משלמים עכשיו על מדיניות קצרת ראות של נגידי הבנק, הקודם והנוכחי, שבמשך שש שנים הכניסו את המשק הלאומי למיתון מיותר בחלקו, עם שערי ריבית גבוהים מדי, שלא נתנו למשק להשקיע, והממשלות לא הלכו כתוצאה מכך לאיזון פיסקלי נכון, והגענו לתוצאה, ונגיד זאת ביושר, שהגירעון בשנה הקרובה יהיה כ-3%, ואין מנוס.

אבשלום וילן: לא צריך להיבהל.

אבשלום וילן: זה המחיר.

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים.

אבשלום וילן: פה אני מסיים.

אבשלום וילן: לא צריך לקצץ בתקציבי רווחה, בבריאות ובחינוך.

אבשלום וילן: פה אמר בצדק השר בניזרי על תשלומי העברה.

אבשלום וילן: הפערים בחברה הישראלית בין העשירון העליון לתחתון, לפני תשלומי העברה, הם כמעט 16:1.

אבשלום וילן: אחרי ארצות-הברית אנחנו הגבוהים בעולם המערבי.

אבשלום וילן: כתוצאה ממערכת הביטוח הלאומי ותשלומי העברה ממשלתיים, הם יורדים ל-6:1.

אבשלום וילן: זה עדיין גבוה מבמערב-אירופה, אבל זו איזו צורה שאפשר לחיות אתה.

אבשלום וילן: אני יודע את העול הנוראי על התקציב של הביטוח הלאומי.

אבשלום וילן: אבל, מי שמציע לקצץ בתשלומי העברה, לקצץ בביטוח הלאומי, ולא אומר: בואו נתמודד עם שאלת הפערים, בואו ניצור חברה אחרת, שאין בה משכורות נוסח אמריקה מצד אחד ושכר משפיל נוסח העולם השלישי מצד שני – מישהו ראה את הבשורה הזאת בתקציב?

אבשלום וילן: בצדק אמר פה קודם חבר הכנסת יוסי שריד, ראש האופוזיציה, כי בעשור האחרון יש תופעה מדהימה: ממשלות מתחלפות, והמדיניות הכלכלית נשארת אותו דבר.

נחמה רונן: אדוני, אני מבקשת לסיים.

אבשלום וילן: הגיע הזמן שגם למדינת ישראל תהיה איזו מדיניות חברתית, שתתחיל להתמודד עם השאלה הקשה באמת – זו של הפערים החברתיים.

אבשלום וילן: החברה שעדיין נמצאת במאבק קיומי קורסת והורסת את החישוקים החברתיים האלמנטריים שעדיין נותרו בה.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, תודה.

נחמה רונן: חבר הכנסת וילן, תודה רבה.

נחמה רונן: חבר הכנסת ויצמן שירי יסכם את הדיון, לפני תשובת שר האוצר.

נחמה רונן: אדוני, בבקשה – 15 דקות.

ויצמן שירי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאתייחס לתקציב, מעל במה זו אני רוצה להגיד לחברי במפלגת העבודה, ובעיקר לשרים, שאף שאני ועוד חלק גדול מהחברים שלי מתנגדים לתקציב הזה על כל המשתמע ממנו, ודיברנו על העניין שהתקציב הזה הוא תקציב גרוע, ותיכף אפרט, וכי בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית נסדר את העניינים מבחינתנו, כי אנחנו לא מפלגה סקטוריאלית.

ויצמן שירי: היתה הצבעה בתוך הסיעה, ושרים שהצביעו בממשלה בעד התקציב, בעד חוק ההסדרים, באים לסיעה ומצביעים נגד התקציב ונגד חוק ההסדרים.

ויצמן שירי: אני חשבתי, שאנשים שמכבדים את עצמם, דבר ראשון שהם היו צריכים לעשות זה להסיק מסקנות.

ויצמן שירי: אבל, כנראה, הכיסא הרבה יותר חזק מבושה וחרפה פוליטית.

ויצמן שירי: גברתי יושבת-ראש הישיבה, לגבי מצב המשק במדינת ישראל, בנאומי אתייחס למספרים, ובכל מה שאני אומר אני גם עומד מאחורי המספרים האלה ואני מאמין שכל התחזית אכן תתאמת.

ויצמן שירי: מצב המשק גורם לי באופן אישי לכאב גדול מאוד.

ויצמן שירי: כמי שבא מהסקטור העסקי אני יכול להגיד, שמעולם לא היה המשק במצב כל כך קשה – ועוד יותר קשה הולך להיות בתקופה הקרובה – מאז קום המדינה.

ויצמן שירי: כנראה, חלק גדול מחברי הבית לא יודעים מה קורה בחוץ.

ויצמן שירי: במה הדברים אמורים?

ויצמן שירי: שמעתי, קראתי וראיתי את כל מה שנאמר על-ידי שר האוצר ופקידיו.

ויצמן שירי: מדברים על צמיחה של 4%.

ויצמן שירי: אני לא יודע מאין המספר הזה, אבל אני כן יודע שלא רק שהמספר הזה מופרך – למספר הזה אין שום אחיזה במציאות.

ויצמן שירי: גברתי, המספר הזה לבד יגרום לכך, שבין מה שיהיה בצמיחה האמיתית לבין תחזית האוצר, כשעל בסיס העניין הזה נבנה למעשה תקציב המדינה, יהיה רק בסעיף הזה פער של 10 מיליארדי שקל.

ויצמן שירי: 2% פחות בצמיחה זה 10 מיליארדי שקל.

ויצמן שירי: שמעתי כאן חברים שעומדים מעל הדוכן הזה וזורקים מספרים ולא יודעים על מה הם מדברים.

ויצמן שירי: כשמדברים על 10 מיליארדי שקלים, זה עוד 30,000 מובטלים.

ויצמן שירי: מי שלא מבין זאת – יחכה לחודש אפריל ולחודש מאי ויקרא את הכתובת.

ויצמן שירי: אני אומר את הדברים היום, ואני אומר את הדברים בחודשים האחרונים.

ויצמן שירי: אמרתי לשר האוצר, בוועדת הכספים וגם בשיחה אישית אתו: לך ותתאים את המספרים למציאות הכואבת.

ויצמן שירי: זה לא כי אתה שר אוצר לא טוב, וזה לא כי הפקידים שלך לא טובים.

ויצמן שירי: המצב קטסטרופלי, ורק צריך להיות בעל אומץ ציבורי ויושר ציבורי על מנת לבוא ולהגיד לחברי הכנסת את האמת, גם לממשלה – אבל בעיקר לעם.

ויצמן שירי: ללכת ולקבוע 4% בעת משבר עולמי, ומדברים על הנאסד"ק ועל המשבר של ענף הבנייה כרגע ומדברים כאילו המשבר התחיל רק בחודשים האחרונים; אני אומר כאן, שמדינת ישראל סוחבת את המיתון הקשה ביותר מאז קום המדינה.

ויצמן שירי: כל מי שמצייר את המספרים ומדבר על 4% צמיחה – וכבר אמרנו שזה יהיה לפחות 10 מיליארדים, על אותו בסיס שאני מביא בחשבון שיהיו עוד 6 מיליארדים שייתוספו לגירעון, בעניין הזה של יעד הגירעון – כשמדברים על 2.4%, יוצאים מנקודת הנחה שהגירעון יהיה 2.4%.

ויצמן שירי: אני אומר בצורה ברורה, שאנחנו לא נרד מ-4% יעד גירעון, וזה מה שיקרה מסיבה אחת פשוטה: זה איבוד טוטלי של המערכת הכלכלית של מדינת ישראל.

ויצמן שירי: גברתי, במה דברים אמורים?

ויצמן שירי: כשישבו פקידי האוצר ובנו את ספר התקציב, יצאו מנקודת הנחה בחודש יולי, שתקציב המדינה יהיה על אותו תזרים מזומנים של גביית המסים.

ויצמן שירי: ומה לעשות שחלק גדול מתקציב המדינה שאנחנו מאשרים הוא תקציב שכל-כולו נבנה למעשה מגביית המסים?

ויצמן שירי: כשהמשק בקריסה, כשחברות היי-טק לא קיימות כמעט, כשיש אבטלה – ואני אומר שעל האבטלה אני אביא פרק אחר – כשיש מספרים כאלה, כל מי שבא ומדבר על גירעון של 2.4%, לא יודע על מה הוא מדבר.

ויצמן שירי: אני אומר את זה ואני מוקלט כאן ואני משמיע את דברי בצורה ברורה, על מנת שמישהו לא יגיד שאני התבלבלתי.

ויצמן שירי: אנחנו נהיה סביב ה-4%.

ויצמן שירי: המשמעות של 1.6% נוסף היא גירעון נוסף של 7.5-7 מיליארדי שקלים, וראו, הגענו ל-17.5 מיליארד שקל שחסרים בתקציב.

ויצמן שירי: יושב כאן השר לביטחון פנים, ולמרות התוספת הקטנה שהוא קיבל, בעוד שנה המצב שלו יהיה הרבה יותר קשה, מסיבה אחת פשוטה.

ויצמן שירי: אנחנו עוד לא מדברים על תקציב הביטחון, שגדל ב-4 מיליארדי שקלים, ותקציב המשרד שלך, שגדל וצריך לגדול לפחות במיליארד שקל אם רוצים לפתור את הבעיה, ולא בססמאות.

ויצמן שירי: והדברים האלה אין להם בסיס.

ויצמן שירי: אני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, יש לי ביקורת – – –

צבי הנדל: חבר הכנסת שירי, צריך להצביע.

ויצמן שירי: דקה אחת, תן לי.

ויצמן שירי: אנחנו אנשים אחראיים.

ויצמן שירי: אדרבה ואדרבה, תאמין לי שתיכף תשמע אותי בצורה ברורה.

ויצמן שירי: מה שאמרתי בסיעה אני אגיד גם כאן, וגם מה שקראת בעיתון אני אגיד כאן.

ויצמן שירי: אני אומר לכם בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים: תראו, האבטלה במדינת ישראל מגרדת היום את ה-9%.

ויצמן שירי: בחודש אפריל, בחודש מאי אנחנו נגיע ל-11% אבטלה ומעלה, מסיבה אחת פשוטה: כשאתם קוראים שבדימונה יש 14.5%, זה לא 14.5%; זה כבר 17%.

ויצמן שירי: לא כולם מגיעים לשירות התעסוקה וחותמים ולא כולם מקבלים השלמת הכנסה מהביטוח הלאומי, ומה שיקרה בסוף הוא שהמדינה תבער, והשר לנדאו יצטרך לקבל עוד 5,000 שוטרים כדי להגן בעניין הזה של המובטלים, שלא מסוגלים להביא אוכל הביתה.

ויצמן שירי: הקטע הזה של חוצה-ישראל – לא היה אפילו ה"יומן", ואם בשביל הדבר הזה הוא שלח 400 שוטרים, הוא יצטרך לשלוח 5,000 שוטרים כדי להגיד לאנשים: אני מצטער לעמוד מולכם, אבל אל תעברו על החוק.

ויצמן שירי: וזאת כשאנשים אינם מסוגלים להביא אוכל הביתה.

ויצמן שירי: ולכן, אני אומר לכם – ואת זה גם אמרתי לשר האוצר, ואני גם אומר מאין להביא את הכספים האלה, ולא לבוא ולהטיף בצורה של דמגוגיה.

ויצמן שירי: אני לא מאשים את שר האוצר, אני גם לא מאשים את פקידי האוצר, ואני אומר לכם שגם אם בייגה היה יושב כאן המצב של המדינה היה אותו מצב.

ויצמן שירי: היום אנחנו לא שולטים בלוחות הזמנים, אנחנו לא מנהלים את הכלכלה העולמית מתוך המדינה הזאת של 6 מיליוני תושבים.

ויצמן שירי: משבר פוקד היום את אמריקה, ומשבר כלכלי, לא פחות חמור, פוקד את המזרח הרחוק.

ויצמן שירי: מדינת ישראל תפסיק לייצא יהלומים ב-4.5-4 מיליארדי דולר.

ויצמן שירי: על אותו בסיס, ידידי הנדל, גם היצוא החקלאי ייפגע בצורה קשה, עם כל מה שמשתמע מכך, וכל מי שלא מבין את זה – הכתובת היא על הקיר, ולא מהיום, וזה לא פוליטיקה, להיפך.

ויצמן שירי: המדינה תבער מתחת לרגלינו, ואנחנו, חברי הכנסת והממשלה, לא נוכל לתת את הפתרון, מסיבה אחת פשוטה, כי אנחנו נוהגים היום כפי שאנחנו נוהגים; ואמרתי את זה גם בסיעה.

ויצמן שירי: אני נגד התקציב.

ויצמן שירי: יש שם הרבה מאוד דברים לא בסדר, אבל חלילה לנו כמפלגת העבודה לתת יד לדרישות קואליציוניות כאלה ואחרות על מנת לפרוץ את התקציב, שגם כך הוא בלי שום פרופורציה למה שאנחנו מסוגלים לגבות בסופו של דבר מהתושבים במדינת ישראל.

ויצמן שירי: ולכן אמרנו מה שאמרנו.

ויצמן שירי: לא קיבלו זאת חברי, אני מקווה שבינתיים השכילו להבין את משמעות ההחלטה, ויכול להיות שעכשיו כן יקבלו.

ויצמן שירי: אמרנו: תצביעו על התקציב כמו שהוא בקריאה הראשונה ועל חוק ההסדרים כמו שהוא, ולאחר מכן, בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה ושלישית, נעשה את התיקונים.

ויצמן שירי: גברתי היושבת-ראש, מצב האבטלה במדינת ישראל הוא חבית חומר הנפץ של מדינת ישראל, ואם מישהו חושב שאנחנו ניפול על העניין הזה של "ערפאת כן, ערפאת לא", וכולנו נהיה עסוקים מעל הבמה הזאת בנושא המדיני-הביטחוני, הוא טועה.

ויצמן שירי: אני אומר לכם, אנחנו מתחילים את השנה הבאה בחוסר תקציב.

ויצמן שירי: רק בתקציב של משרד הביטחון – ועומד בפניכם יושב-ראש הוועדה לתקציב הביטחון – חסרים לפחות בפתיחה מעל מיליארד שקל, יש חטוטרת של מיליארד שקל.

ויצמן שירי: אני לא נכנס כרגע לנושא של המשרד לביטחון פנים.

ויצמן שירי: והדברים האלה מתבטאים במספרים, וכל מיליארד שקל זה כמעט 0.5% מתקציב המדינה, ותקציב המדינה נבנה על צמיחה מסוימת, ובחודש אפריל יבואו עוד הפעם ויגידו שיש לקצץ במשרדים בשיעור 2%–3%.

ויצמן שירי: ומה קרה בינתיים?

ויצמן שירי: המשרדים התחייבו על ההוצאה, ואז מה יהיה, ילכו להדפיס כספים?

ויצמן שירי: – לא.

ויצמן שירי: אמרתי לשר האוצר, ולא היום, בפגישה שהיתה לי אתו לפני שלושה חודשים: בוא תשמע, ידידי, סילבן שלום, אתה בעניין הזה צריך להפסיק להיות פופולרי, עליך להיות בעל-הבית על הכלכלה של מדינת ישראל.

ויצמן שירי: ובמה מדובר?

ויצמן שירי: אני אומר לו בצורה ברורה ואני קורא לו מעל הבמה הזו: אדוני שר האוצר, יש מעל ל-150 מיליארד שקל, כספים שמונחים בקופות הגמל ובקרנות הפנסיה, כספים שמונחים רק על מנת לשמור על הערך הריאלי שלהם.

ויצמן שירי: בוא עכשיו תקטין מייד את תקציב המדינה ב-10 מיליארדי שקלים, תקטין עכשיו את תקציב המדינה ב-10 מיליארדים, אבל צא מייד במכרז לאותן קופות גמל על 30 מיליארד שקל, רק תן להן מטרייה.

ויצמן שירי: לתת מטרייה – משמעות הדבר מבחינה מקצועית: תן להן ביטחון.

ויצמן שירי: כשאתה תיתן להם ביטחון ותבוא ותגיד להם: אני – מדינת ישראל – נותן לכם ביטחון שהכספים האלה ילכו לטובת תשתיות, 10 מיליארדי שקל להתפלת מים, 10 מיליארדי שקל לרכבות ולכבישים, 10 מיליארדי שקל לחינוך, יתפנו לך מתוך תקציב המדינה גם תקציבים לביטחון, גם לביטחון הפנים של מדינת ישראל וגם להתמודדות אמיתית עם בעיית האבטלה, הבעיה הקשה ביותר.

אליעזר כהן: שר האוצר לא יודע את זה?

ויצמן שירי: הוא יודע והוא מבין, רק מה לעשות שהביורוקרטיה במדינת ישראל תפיל אותנו בסוף על הקרשים.

ויצמן שירי: ומעל לבמה זו אני אומר לכם בכוונה – ואני אפילו קצת נרגש – שאני קורא את הכתובת על הקיר.

ויצמן שירי: אני לא רוצה להיות אותו נביא זעם, זה לא נאום אופוזיציוני נגד הממשלה או נגד שר האוצר.

ויצמן שירי: הנאום הוא על הבית.

ויצמן שירי: אם, חס וחלילה, תהיה קריסה כלכלית, גם עוזי לנדאו לא יוכל לתת ביטחון לשוטרים שלו, וגם שר הביטחון לא יוכל לתת ביטחון לחיילים שלו, ולא יהיה ביטחון לתושבי מדינת ישראל.

ויצמן שירי: אלה הדברים, ומי שלא קורא את הכתובת שעל הקיר פשוט מנסה למצוא חן, ואני לא אחד שמנסה למצוא חן.

ויצמן שירי: מי שלמד להכיר אותי יודע שאני אגיד את כל מה שאני חושב, אני לא אעשה הנחה לאיש בעניין הזה.

ויצמן שירי: ראש הממשלה לא נמצא כאן.

ויצמן שירי: הייתי פונה אליו והייתי אומר לו בצורה ברורה, שהבטחות צריך לקיים.

ויצמן שירי: הבטחות של ערב בחירות צריך לקיים.

ויצמן שירי: בתקציב שמונח פה לפנינו אין שום קיום הבטחות, מלבד הנושא שמפלגת העבודה התעקשה עליו – הנושא של התחייבויות ממשלת ברק כלפי המגזר הערבי, של 4 מיליארדי שקל, ואני מאמין שאחרי שנעבור את הקריאה הראשונה נוכל לראות את הכול "צבוע" שם, עם המיליארדים הראשונים.

ויצמן שירי: אני מאוד מקווה שזה מה שיהיה, אלא אם עוד הפעם תהיה קריסה טוטלית של גביית המסים, כמו שהיתה בחודש האחרון.

ויצמן שירי: כדי שתבינו על מה אני מדבר, רק בחודש האחרון יש נפילה של משהו כמו 13% בגביית מסים.

ויצמן שירי: 13% פחות בחודש – זה מעל למיליארד וחצי שקל.

ויצמן שירי: מי שלא מבין את זה יתחיל להבין מה הולך להיות.

ויצמן שירי: אני מוסר לכם נתון נוסף.

ויצמן שירי: בגביית המסים, נכון להיום, חודש נובמבר, יש למעשה סטייה קטנה כלפי השנה שעברה, אבל מה לעשות שפירמות במדינת ישראל יגישו בסוף החודש הבא את הדוחות הכספיים השנתיים שלהן, ובדוחות הכספיים יוכח שהן הפסידו כספים.

ויצמן שירי: וכתוצאה מהעניין הזה, על בסיס המקדמות שהן שילמו לשלטונות המס, הן יצטרכו לקבל החזר מהאוצר.

ויצמן שירי: אני אומר בצורה ברורה, שלהערכתי יהיה גם מה שנקרא "עוד בור" של לפחות 2 מיליארדי שקלים.

ויצמן שירי: מי שמכיר את המספרים ומכיר את העובדות אומר את הדברים בצורה שלא משתמעת לשתי פנים.

ויצמן שירי: הולכים וקובעים מראש יעד של 4% צמיחה, כי מישהו לא הדפיס את הספרים המונחים כאן בצורה אמיתית, בצורה ברורה, כשכל חודש אנחנו מרגישים איך המיתון חודר עמוק יותר ויותר לשכבות הקשות ביותר במדינת ישראל.

ויצמן שירי: למעשה, כל אלה שקינאו לפני שנה בכל עובדי ההיי-טק, שיפתחו את העיתון מאתמול ויראו מה עושים עובדי ההיי-טק לשעבר.

ויצמן שירי: אנשים שהביאו 30,000 ו-40,000 ו-50,000 שקל הביתה עסוקים בעבודה בשיפוצים ובהפעלת תחנות דלק, ולו רק כדי להתקיים ולשלם את המשכנתה שלהם.

ויצמן שירי: זאת אומרת, ההיי-טק הוא כבר לא הקטליזטור של המשק הישראלי.

ויצמן שירי: אני אומר לכם, אני בוחן את המשק הישראלי ואני לא מצליח לראות שום דבר שיכול לגרום למעשה לפריצה הגדולה שתביא לצמיחה.

ויצמן שירי: בנוסף, למרות כל הבעיות, המפקח על הבנקים ונגיד בנק ישראל כנראה חיים בעולם אחר לגמרי, עולם אחר.

ויצמן שירי: אנחנו יכולים ללמד את האמריקנים ואת הכלכלה העולמית, ובמשבר באמריקה גרינספן מחליט להוריד את הריבית.

ויצמן שירי: מה עושה הנגיד יחד עם המפקח על הבנקים?

ויצמן שירי: הוא מורה לבנקים להפריש סכום שבסך הכול יפרישו אותו לחובות מסופקים – כך קוראים לזה בשפה המקצועית – כשהנפח יהיה בין 6 ל-8 מיליארדי שקל.

ויצמן שירי: חברי, הרי כל השנים אמרנו שהבנקים הם החמצן של המדינה.

ויצמן שירי: אני שואל: אם יקצצו בין 6 ל-8 מיליארדי שקלים, ממי יקצצו?

ויצמן שירי: יקצצו מאותם ענפים שגם כך הם ממונפים.

ויצמן שירי: ומה יקרה?

ויצמן שירי: יקרה מה שקורה היום: האבטלה תעמיק, המיתון יגבר והריבית תעלה, כי יהיה מחסור בכסף, לבנקים תהיה פחות אפשרות לתת מימון.

ויצמן שירי: מה משמעות הדבר?

ויצמן שירי: ברגע שבנק מוגבל והוא לא יכול לתת אשראי, מובן שהוא מפסיד את הרווחים שלו.

ויצמן שירי: אני לא דואג לרווחים של הבנקים, אבל אני כן דואג לאותן פירמות שהן על סף פשיטת רגל, ומנתון מלפני שבועיים – 12% מהפירמות במדינת ישראל הן על סף פשיטת רגל.

ויצמן שירי: מעולם לא היה דבר כזה; בעבר זה היה כך בקושי לגבי 50% מזה.

ויצמן שירי: זו נורה אדומה.

ויצמן שירי: כאשר הסקטור העסקי נבלם ונסגר, משמעות הדבר היא שאין במשק הישראלי קטליזטור שיוציא אותנו מן המיתון.

ויצמן שירי: לכן, גברתי – – – אני מסיים בחצי דקה.

אחמד טיבי: – – –

ויצמן שירי: אני משתדל לא לחזור על דברים שנאמרו כאן על-ידי חברים אחרים.

ויצמן שירי: גברתי היושבת-ראש, אני לפחות רואה את עצמי כאדם אחראי.

ויצמן שירי: בכל מקרה מפלגת העבודה תצביע בעד התקציב.

ויצמן שירי: כרגע יש בעיה, כי 70% מהסעיפים שהכניסו לחוק ההסדרים, אין שום קשר בינם לבין תקציב המדינה.

ויצמן שירי: אני מקווה שהעניין הזה יתוקן באיזו צורה.

ויצמן שירי: מעבר לזה, אני אומר כאן לכל אחד ואחד מכם: תראו, אנחנו מצביעים היום על תקציב שהוא לא טוב, הוא אנטי-חברתי.

ויצמן שירי: אני יודע אילו מגבלות יש לשר האוצר, ואני מציע שכולנו נעמוד לימינו, כי אם חס וחלילה לא נעשה את זה היום, כולנו נהיה בקטסטרופה כלכלית.

ויצמן שירי: תודה, גברתי.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: חברי הכנסת, תם הדיון.

נחמה רונן: תשובת שר האוצר והצבעה יהיו היום במועד מאוחר יותר.

נחמה רונן: אני מכריזה עכשיו על הפסקה של עשר דקות, ואחריה נעבור לנושא צירופו של חבר הכנסת בני אלון לממשלה כשר התיירות.

נחמה רונן: הפסקה של עשר דקות.

תמר גוז'נסקי: גברתי, אני רוצה להזכיר לך, שאם יש עסקאות של מפלגות שקשורות בתקציב, צריכים להניח אותן על שולחן הכנסת.

תמר גוז'נסקי: אם הלכו להתייעצויות, שיניחו לנו נייר על שולחן הכנסת.

נחמה רונן: אם יהיו עסקאות, אני מניחה שנקבל את הניירות המתאימים.

תמר גוז'נסקי: מה זה "אם"?

תמר גוז'נסקי: את יודעת שיהיו.

נחמה רונן: אז יצטרכו להציג לנו אותם.

נחמה רונן: לאחר הפסקה של עשר דקות אנחנו נעבור לדיון על השבעתו של חבר הכנסת בני אלון כשר התיירות.

נחמה רונן: (הישיבה נפסקה בשעה 15:24 ונתחדשה בשעה 15:39.

נחמה רונן: )

נחמה רונן: חברי הכנסת, אנחנו מחדשים את הדיון.

קריאה: היה צלצול?

נחמה רונן: היו כמה צלצולים.

נחמה רונן: אנחנו עוברים לסעיף ה' בסדר-היום: החלטת ראש הממשלה, על-פי סמכותו לפי סעיף 33(ה) לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את חבר הכנסת בנימין אלון לממשלה בתפקיד שר התיירות.

נחמה רונן: ראש הממשלה, בבקשה.

אריאל שרון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 33(ה) לחוק-יסוד: הממשלה, החלטתי לצרף את חבר הכנסת בנימין אלון לממשלה בתפקיד שר התיירות.

אריאל שרון: חבר הכנסת בני אלון נכנס היום לתפקידו כשר בממשלת ישראל בנסיבות טרגיות – בעקבות רצח מנהיג תנועתו השר רחבעם זאבי, השם ייקום דמו.

אריאל שרון: לכן, עבורו ועבור כולנו, הצטרפותו לממשלה כרוכה גם בכאב ובעצב.

אריאל שרון: אני משוכנע, שחבר הכנסת הרב בני אלון – בנו של שופט בית-המשפט העליון מנחם אלון, ראש ישיבה, איש ספר ופרלמנטר מצטיין, מסור לעניין הציוני ולאהבת ארץ-ישראל – יוכל לתרום תרומה של ממש לממשלה ולעבודתה, ולעמידתנו באתגרים הקשים שלפנינו.

אריאל שרון: בהתאם לסעיף 3(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש את אישור הכנסת לכך.

נחמה רונן: תודה רבה לך, אדוני.

נחמה רונן: אנחנו נעבור עכשיו לדיון, ואני אקרא מייד את רשימת הדוברים – שלוש דקות לכל דובר.

נחמה רונן: הראשון – חבר הכנסת אבשלום וילן, אחריו – חבר הכנסת אפי אושעיה, אחריו – נציג הליכוד, שמייד נדע מיהו, וחבר הכנסת נסים זאב.

נסים דהן: דיון סיעתי או דיון אישי?

נחמה רונן: דיון סיעתי.

אבשלום וילן: כבוד היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת ידידי בני אלון, ואני חושב שהכניסה שלך לממשלה הבלתי-אפשרית הזאת היא בהחלט משב רוח מרענן בתוקף אישיותך והעובדה שאתה אינך פוליטיקאי מקצועי – לא תופס את עצמך כזה – וגם אנחנו, יריביך הפוליטיים, לא רואים אותך ככזה, אלא כיריב, בר-פלוגתא חריף, שאני אישית חלוק עליו בהרבה מאוד עמדות, אבל מוצא גם לא מעט דברים משותפים, ובעיקר יריב הוגן וענייני, שבהחלט נעים להתמודד אתו בוויכוחים קשים ונוקבים.

אבשלום וילן: אני באמת רוצה לאחל לך בהצלחה, אבל לומר לך את ה"אני מאמין" שלי.

אבשלום וילן: אני חושש, אדוני ראש הממשלה, שאתה נמצא בראשה של ממשלה בלתי אפשרית.

אבשלום וילן: האחדות בעצם איננה אחדות.

אבשלום וילן: אני אינני יודע איך מתקיימת ממשלה של 28 שרים, כאשר חלק מתוכה מבין שאין ברירה אלא בסופה של הדרך להגיע לפשרה היסטורית, וחלק אחר מתוכה – שגם חבר הכנסת בני אלון נמנה עמו – מאמין בתפיסת ארץ-ישראל השלמה ובאפשרות הפוליטית לממשה ולהגשימה בימים אלה.

אבשלום וילן: מכאן, זאת ממשלה בלתי אפשרית, שמביאה גם היום – בדיון הקודם – תקציב בלתי אפשרי, ולבי לבי לך, חבר הכנסת בני אלון, השר העתידי בני אלון, כאשר תצטרך לעמוד בראשו של משרד תיירות כאשר התיירים אינם מגיעים, כאשר מלחמה או לוחמה משתוללת בארץ.

אבשלום וילן: וללא שינוי מדיניות וללא הובלת קו מדיני אחר, שגם אם יתמהמה בוא יבוא, קשה מאוד לראות כיצד חוזרים התיירים ארצה, וכן ללא מדיניות חברתית אחרת, שתתמוך בכל אותם מפעלים ומפעלי תיירות הנמצאים בקשיים, ולא ה"כאילו" שנעשה היום בתקציב משרד התיירות שנה מאוחר מדי.

אבשלום וילן: אז אתה נכנס לתפקיד בלתי אפשרי, במציאות בלתי אפשרית, עם ממשלה בלתי אפשרית.

אליעזר כהן: מי הכניס אותנו למצב הבלתי-אפשרי הזה?

נסים זאב: הוא באמצע הברכות.

נסים זאב: זה לא דיון.

נחמה רונן: אדוני, אני מבקשת לסיים.

אבשלום וילן: ולכן, חבר הכנסת בני אלון, אני מקווה שאתה תהיה שר תקופה ארוכה וימיה של הממשלה הזאת יהיו קצרים ככל האפשר.

אבשלום וילן: בהצלחה.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת וילן.

צבי הנדל: זה לא הולך ביחד.

אבשלום וילן: לא הבנת את הרמז?

נחמה רונן: חבר הכנסת אפי אושעיה – אינו נמצא.

נחמה רונן: חבר הכנסת זאב בוים, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

נסים זאב: מח'ול מדבר לפני, לא?

נחמה רונן: חבר הכנסת נסים זאב, אני קוראת מרשימה שקיבלתי מהמזכירות וזה מה שכתוב בה.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני.

זאב בוים: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת בני אלון, אני שמח שמכאן והלאה נוסיף לכינוי ולתואר חבר הכנסת גם את התואר של שר התיירות.

זאב בוים: כפי שציין ראש הממשלה, הנסיבות הן נסיבות כואבות – הרצח הנורא של רחבעם זאבי, גנדי יקירנו, השם ייקום דמו, וכמו שאני מכיר את בני אלון הוא בוודאי היה מוותר על הכול ובלבד שלא היה צריך להגיע למעמד הזה בנסיבות האלה.

זאב בוים: אבל כזה הוא המצב, ואם כזה הוא המצב – – –

צבי הנדל: לא שומעים.

זאב בוים: זה מוזר שאת הקול שלי לא שומעים, צבי הנדל.

זאב בוים: אבל אם כזה הוא המצב, אני אומר – – –

נחמה רונן: אני מבקשת ביציע ובפרוזדור – בבקשה לאפשר לדובר לדבר.

זאב בוים: אני חושב שצריך לשבח את האיחוד הלאומי על ההחלטה להפקיד את השרביט הזה, את התפקיד הזה – כממשיך – בידי בני אלון.

זאב בוים: אני חושב שיש בו כל התכונות הראויות, קודם כול ברמה האישית – איש נבון וחכם, בעל השכלה רחבה, איש צנוע בהליכותיו, בעל מידות טובות, ואיש מעשה, שצבר ניסיון ביכולת להניע דברים – על מקצתם סיפר לי וחלק מהם אפילו לא ראוי שנגיד אותם כאן – דברים מורכבים, לפעמים עדינים, בהתמדה, בעקשנות, באיגום של מקורות ואמצעים כדי להניע את הדברים ולהוציא אותם מהכוח אל הפועל – –

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים.

זאב בוים: – – זה סוג של תכונות, וזוהי דוגמה של ניסיון שצריך שר בכלל, ואולי הייתי אומר, לעת הזאת, בפרט משרד התיירות.

זאב בוים: זו לא תקופה קלה לך, בני, להיכנס לתחום הזה ולענף הזה דווקא – אולי יותר מענפים אחרים במשק סובל ענף התיירות ממשבר קשה, וזהו אחד הענפים שאנחנו הרבה לא יכולים לקחת על עצמנו – פועל יוצא של טרור רצחני בין-לאומי, פועל יוצא של טרור רצחני, מקומי-אזורי, פלסטיני – –

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים, אדוני.

זאב בוים: – – והתוצאה היא שהענף עצמו וכל מה שנלווה לו – והרבה נלווה לו במשק הישראלי ובחברה הישראלית – הוא במצב קשה וחמור.

זאב בוים: אני מאמין שבני אלון כשר התיירות, בתבונתו וביכולותיו, יוכל לעשות את המירב שניתן בתקופת קשה זו ובתנאים הקשים שעדיין קיימים, ושינוי בהם בוודאי ייקח זמן, ואין לי ספק שהוא יוכל לקדם ולסייע ולפתח, גם במצב הקשה הזה, ולתת מענים, אולי לא שגרתיים כפי שנדרש, כדי לעמוד במשימה הזאת.

זאב בוים: אני מאחל לך מקרב לב הצלחה רבה, חברי הטוב, השר חבר הכנסת בני אלון.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בוים.

נחמה רונן: חבר הכנסת אפי אושעיה, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אפי אושעיה: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש להודות לך על שאפשרת לי לדבר.

אפי אושעיה: אני מבקש לברך את משפחת אלון, את הרעיה אמונה, את ההורים ואת השר המיועד בני אלון, עם היבחרו לתפקיד שר התיירות.

אפי אושעיה: אני משוכנע שחבר הכנסת דוד לוי ירצה שחבר הכנסת אלון, המיועד להיות שר בתוך דקות, ישמע שאני מאוד שמח שהשר בני אלון, למרות הנסיבות הטרגיות והצער הרב עם אובדנו של חברנו השר זאבי, דווקא בני אלון נבחר לתפקיד שר.

אפי אושעיה: אני שמח משתי סיבות עיקריות.

אפי אושעיה: האחת, מהיותו איש נעים הליכות, חכם, ידען, ואני אומר את הדברים האלה למרות חילוקי הדעות הפוליטיים הקיימים בינינו, כאשר כמעט תהום נפערת בינינו בנושאים הפוליטיים.

אפי אושעיה: אבל בנושאים ההומניים, החברתיים, האנושיים, היחסים בין אדם לחברו, אני חושב שנבחר אדם מהמעלה הראשונה לתפקיד שר בממשלת ישראל.

אפי אושעיה: הסיבה השנייה – אמר כאן ראש הממשלה שרון, שדברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אפי אושעיה: ואכן דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אפי אושעיה: אני רוצה להאמין ולקוות, שחילוקי הדעות הפוליטיים ביני לבין בני אלון, שעליהם דיברתי, כשהוא ישב בממשלת ישראל, ואני רוצה לקוות שבפורומים היותר-מצומצמים, שבהם מתקבלות ההחלטות, מתוקף האחריות הקולקטיבית, אבל בעיקר מתוך ראיית הדברים ממרומי לשכת השר שלו, הוא יראה את הדברים קצת אחרת.

אפי אושעיה: משום שאמונתי הפוליטית אינה מתיישבת עם אמונתו הפוליטית, ואני רוצה לקוות ולהאמין, שתפקידו כשר בממשלת ישראל יחייב אותו לראות את הדברים בפרספקטיבה הרחבה יותר, ואולי גם דעותיו הפוליטיות יתמתנו ויותאמו לאישיותו הבסיסית, כפי שהגדרתי אותה, איש נעים הליכות, איש ישר, חרוץ, שעושה את העבודה במליאת הכנסת ובוועדותיה באופן החיובי ביותר שאפשר להעלות על הדעת.

אפי אושעיה: ביקשתי מסיעתי לאפשר דווקא לי לברך מעל הדוכן את השר בני אלון.

אפי אושעיה: אני מקווה, שענף התיירות, שזקוק כל כך לסיוע, ייהנה מניסיונך העשיר ומאחריותך ויוביל את מדינת ישראל לעתיד טוב יותר.

אפי אושעיה: בני, בהצלחה.

אפי אושעיה: תודה.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת אפי אושעיה.

נחמה רונן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

נחמה רונן: שלוש דקות – בבקשה, אדוני.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, יש לי העונג והכבוד לברך את ידידי חבר הכנסת בני אלון, השר בני אלון היום, לנוכח היבחרו והצטרפותו כשר בממשלת ישראל.

נסים זאב: בני ידוע כיליד ירושלים, איש ירושלים, איש עקרונות, שעקרון ארץ-ישראל השלמה חרות על לוח לבו.

נסים זאב: מצער מאוד, בני, שבחירתך לשר באה בעקבות טרגדיה נוראה שפקדה אותנו ואת עם ישראל כולו – הרצח של השר רחבעם זאבי, השם ייקום דמו.

נסים זאב: כולנו המומים וכואבים את הרצח הנתעב והנפשע הזה.

נסים זאב: אבל זאת נחמתי בעוניי, שאיש כמוך, ממשיך דרכו, נאמן לדרכו ולמורשתו, מתמנה היום לשר.

נסים זאב: את בני אני מכיר לא רק כפרלמנטר חרוץ שעומד בלוח הזמנים, כמעט מאחרוני היוצאים מהכנסת, אלא עוד בעת כהונתי כסגן ראש עיריית ירושלים, בתפקידך, בני, אז גם כראש ישיבת "בית-אורות" שעל הר-הזיתים בירושלים – ביקרתי שם כמה פעמים – וכראש מרכז "עטרת כוהנים".

נסים זאב: המאבק של בני היה ליישב את ירושלים ולהביא לכך שעם ישראל יחזור לארצו, שעם ישראל ירגיש בכל מקום, בכל פינה, שירושלים השלמה היא לא רק ססמה אלא הלכה למעשה.

נסים זאב: השר בני, ידידי, דווקא בימים טרופים אלה מטלה כבדה רובצת על כתפיך כאשר התיירות נמצאת בשפל התהום, שהמדינה לא ידעה מאז ומעולם.

נסים זאב: אך מעבר להיותך שר התיירות, התפקיד המרכזי בממשלה הנוכחית הוא לדאוג למימוש זכויות העם היהודי בארץ-ישראל, ואין ספק שבכך ימוצו במלואם העקרונות הקרדינליים של גנדי, שאותם הוא ביטא ללא מורא בכל הזדמנות.

נסים זאב: פנייתי אליך, כבוד השר, אל תיתן שום הזדמנות לפרק את הממשלה הזאת.

נסים זאב: תחזק אותה כמיטב יכולתך.

נסים זאב: עם ישראל זקוק היום לאחדות.

נסים זאב: ויהי רצון שתשרה שכינה בכל מעשי ידיך וחפץ ה' בידיך יצלח.

נסים זאב: בכל מקרה, אם אתה רוצה לפרוש, תודיע לנו, כדי שנתאם זאת יחד.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

נחמה רונן: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

צבי הנדל: גברתי היושבת בראש, חברות וחברי הכנסת, משפחת אלון היקרה, ואחרון אחרון חביב חבר הכנסת הרב בני אלון, ידידי היקר והטוב.

צבי הנדל: צר לי והכאב גדול על הנסיבות שהביאו לרגע מרגש זה.

צבי הנדל: אבל החיים ממשיכים, בני.

צבי הנדל: הופכים דף.

צבי הנדל: משמרים את הכאב בצד אחד ומביטים קדימה.

צבי הנדל: אני מלא אמונה, שהיכנסך לממשלה מהווה תוספת משמעותית, ערכית, אידיאולוגית, וזה יחד עם צירוף של חוכמה יהודית טבעית שטבועה בך, ואהבת העם והארץ – כל אלה ייתנו חיזוק משמעותי לממשלה היהודית בארץ-ישראל.

צבי הנדל: משרד התיירות במשבר.

צבי הנדל: לפעמים נוטים להקל ראש במשרד הזה, אך לא בצדק.

צבי הנדל: התיירות היא המכפיל התעסוקתי הגדול ביותר במדינה.

צבי הנדל: אין ענף אחר, אולי קצת ענף הבנייה, שדומה לתיירות, כשעל כל חדר במלון מתפרנסים עוד עשרות אנשים – במוניות, במסעדות, בחנויות, בבתי-קפה, באוטובוסים – בלי סוף, ואין לי ספק, תשומת הלב המיוחדת שאתה יודע לתת לפרטים הקטנים תשמר את הענף הזה גם בתקופה הכל-כך קשה שהוא נמצא בה.

צבי הנדל: אבל, ידידי היקר, הנושא המרכזי, אולי המרכיב המרכזי שבגינו ענף התיירות נמצא בשפל כל כך עמוק הוא אותו מרכיב שעליו אנחנו נלחמים מאז אנחנו נמצאים בכנסת הזאת, ובשנה האחרונה אולי ביתר שאת.

צבי הנדל: הצורך בעמידתו האיתנה של העם היהודי בארצו, המלחמה שאנחנו צריכים להילחם באויבינו, חוסר תעצומות הנפש שמגלה המנהיגות בשנה האחרונה מביאים לכך שהמצב הוא כזה מפחיד.

צבי הנדל: גם כדורגלנים מפחדים להגיע, ספורטאים מפחדים, ודאי וודאי שתיירים שבאים רק ליהנות.

צבי הנדל: לכן, כשתהיה בממשלה, דע לך שהתיירות תצליח, מעבר לפרטים הקטנים של התקציב, אם תילחם מלחמה נחושה, מתוך גאווה אמיתית של יהודי היושב בארצו, על הזכות שלנו לביטחון אמיתי, ולא מהפה ולחוץ, על הזכות שלנו למגר את האויב, על הצורך לסטות מהמסלול ההרסני הזה שכפו עלינו, שנקרא אוסלו, לפרק את הרשות הפלסטינית, לפזר אותה לכל עבר, שיהיה ברור לכולם שהארץ הזאת שייכת רק לעם היהודי, ובהר-הבית יסתובבו יהודים ולא רק גויים.

צבי הנדל: כשכל זה יתקיים, התיירות תפרח.

צבי הנדל: ידידי הטוב, עלה והצלח.

צבי הנדל: יהיה ה' בעזרך.

צבי הנדל: הוא ייתן לך כוח לעשות כל אשר ניתן בדרכו ועל-פי רצונו.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לעמוד כאן מעל הדוכן בתנאים האלה שמשביעים את בני אלון – אני מלא רגשות מעורבים.

נחום לנגנטל: מצד אחד, אני עומד כאן מעל הדוכן ואני לא חושב שזה המבנה האופטימלי של הממשלה, גם ממשלת אחדות לאומית, שאותה הייתי רוצה לראות, גם במבנה הפרסונלי שלה, גם במבנה הכוחות שלה – אני חושב שהיא לא מאוזנת במובן שראש הממשלה כרגע, גם עם השתתפותה של סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, עדיין שבוי בקונספציה של מפלגה אחרת, כנראה בכירה יותר בממשלה, והיא מפלגת העבודה.

נחום לנגנטל: הימצאותה של מפלגת העבודה בממשלת האחדות הלאומית היא בעלת השפעה ודומיננטית לאין-שיעור יותר במעשיה של הממשלה, או ליתר דיוק במחדליה של הממשלה בדברים שאני חושב שבני אלון מאמין בהם אפילו יותר ממני.

נחום לנגנטל: לכן, כשאני חושב על ההרכב האנושי, ההרכב המפלגתי, הייתי אומר אפילו ההרכב האידיאולוגי של הממשלה הזאת, אני חושב שזו ממשלה שאני לא ציפיתי לה, אני מרשה לעצמי לחשוב, שאולי גם בני אלון, לממשלה כזאת לא היה רוצה להצטרף.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, כשאני אומר שאני עומד כאן מעל דוכן זה ומדבר ברגשות מעורבים, אני אומר את זה משום שאני שמח שבני אלון מצטרף לממשלה.

נחום לנגנטל: מבחינתנו הוא היה הרב בני אלון, ותואר רב לא נשמט מאדם גם אם הוא מחליט לעסוק בעניינים פוליטיים.

נחום לנגנטל: הרב בני אלון היה ראש ישיבת "בית-אורות", וחברים שלי עבדו אתו בהוראה, בנים של חברים שלי היו תלמידיו, וזכויותיו רבות מאוד לא רק משם אלא גם במשך כל פעילותו הציבורית.

נחום לנגנטל: לא מעט מחלוקות אידיאולוגיות קיימות ביני לבינו, אולי באשר לצורה העתידית של השלום בארץ-ישראל, אם יום אחד הדבר הזה יגיע למשא-ומתן של קבע.

נחום לנגנטל: היום הצליחו ממשלת ישראל, וכמובן גם הרשות הפלסטינית, לאחד אותו ואותי באותה תפיסה אידיאולוגית, כי כרגע אנחנו נאבקים בעצם על זכות הקיום, וזו מלחמת הקיום של מדינת ישראל כאן בארץ-ישראל.

נחום לנגנטל: לכן, כשאדם כמוהו מצטרף לממשלה, זו תוספת משמעותית מאוד לחוזקה, לביטחונה של אותה דרך אידיאולוגית או ביטחונית שהייתי מצפה מהממשלה לנקוט.

נחום לנגנטל: אני אוסיף רק משפט אחד, גברתי היושבת-ראש, כי אני מבין לפי נענוע ראשך שאני כבר צריך לסיים את דברי.

נחום לנגנטל: אני חושב, שצירופו של בני אלון יועיל גם ביחסים שהוא יודע לפתח, גם בדרכו האישית וגם בתפיסתו הפוליטית, בין ציבור דתי לבין ציבור שאינו דתי במדינה.

נחום לנגנטל: הוא ידוע בפתיחותו ובמשבי הרוח הרעננים שבתפיסתו, שיוכלו להפוך את מרקם היחסים בין חלקי הציבור במדינת ישראל לנוח יותר, טוב יותר, הגון יותר וכזה שנותן תקווה לעתידה של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: אם זה כך, ברגשות המעורבים שלי כאן, בסופו של דבר, כשנצטרך להצביע, נצביע בעד צירופו לממשלה, גברתי היושבת-ראש, כי ההצטרפות הפרסונלית שלו מבחינתנו, ודאי שגם מבחינתי, היא תרומה חשובה מאוד למה שממשלת ישראל ומדינת ישראל זקוקות וראויות לו.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת נחום לנגנטל.

נחמה רונן: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת יחיאל לסרי.

נחמה רונן: שלוש דקות, בבקשה.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ידידי השר העתידי בני אלון ומשפחת אלון – ההורים, הרב מנחם אלון, שזכיתי להכירו לפני למעלה מ-50 שנה בישיבת חברון; שם למד הרב מנחם אלון, ואני הייתי צעיר, צעירון, והסתכלתי על מנחם, שהוא היה מהמבוגרים בישיבה, מהמעמד של המבוגרים, לא סתם עניין של גיל – מהחשובים בה – וגידל דור ישרים מבורך.

אברהם רביץ: אני אגיד לך, בני, מדוע אני שמח שאתה נכנס לממשלה.

אברהם רביץ: יש בממשלה אנשים דתיים, חרדים, כפי שאתה יודע, אבל מייחסים לך גישה פוליטית, מדינית, בכך שאתה שייך למחנה הלאומי – אתה שייך למחנה הלאומי ויש שם עוד כמה יהודים ששייכים למחנה הלאומי – ומשום כך אתה בעד ארץ-ישראל השלמה.

אברהם רביץ: בעניין הזה יש ויכוח.

אברהם רביץ: יכול אדם לומר: אני לא שייך למחנה הלאומי, יש כל מיני, אבל אני בטוח שיסוד הדברים ושורש העבודה התמימה אינם מתחילים מאיזה גוון פוליטי שבחרת בו.

אברהם רביץ: בכל עם יש מחנה לאומי ומחנה ליברלי.

אברהם רביץ: זה דבר שהוא נפוץ בכל העמים.

אברהם רביץ: אני יודע, כולנו יודעים את הקשר שלך אל ארץ-ישראל ומשום כך אתה שייך למחנה הלאומי, לא להיפך, המתחיל מ"בראשית ברא", מהרש"י הראשון של התורה.

אברהם רביץ: אמר רבי יצחק, שהקדוש-ברוך-הוא, שהוא בורא העולם והוא נותן לעמים מדינות, רצה לוקחה מזה ונותנה לזה, רצה נותנה לזה ולוקחה מזה.

אברהם רביץ: זה יסוד ושורש הדברים של אמונתנו ושייכותנו אל ארץ-ישראל.

אברהם רביץ: נכון שיש עוד רבים אנשים שמאמינים בתפיסות הבסיסיות של הקשר שלנו אל ארץ-ישראל, זה ברור, אבל הם לא שייכים למחנה הלאומי, כי יש לנו הרבה צרות והרבה עניינים, ובעיקר אותם עניינים אשר מדברים על עצם קיומנו כעם, שהוא לדידי עוד קודם לכל דבר אחר.

אברהם רביץ: אני לא יודע לשייך את עצמי למשהו מבחינת הגוונים הפוליטיים הנמצאים כאן.

אברהם רביץ: אבל איך אומרים?

אברהם רביץ: אני מת על ארץ-ישראל – –

צבי הנדל: התכוונת לאיחוד הלאומי.

אברהם רביץ: – – ארץ חמדת אבות, ארץ שהקב"ה הבטיח לנו אותה בתנאים מסוימים.

אברהם רביץ: יש תנאים לא קלים.

נחמה רונן: אדוני, אני מבקשת לסיים.

אברהם רביץ: אהה, לסיים?

נחמה רונן: כן, מה לעשות?

אברהם רביץ: חשבתי שאני עומד ככה – – –

נחמה רונן: לא, אתה רואה, זה תפקידי לשמור על עמידה בלוח הזמנים.

אברהם רביץ: אכבד את תפקידך, ורק אסיים ואומר כך: אני בטוח, שאתה תהיה לפה לרבים שאינם שייכים אפילו למחנה שלך, אבל כולם, כולם יהודים.

אברהם רביץ: צריך לזכור את שורש הדברים, את יסוד הדברים, ולהזכיר לאחרים.

אברהם רביץ: אתה תשב ליד שולחן הממשלה, ואני בטוח שאתה תהיה ציר נאמן לעם ישראל.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת רביץ.

נחמה רונן: רשות הדיבור לחבר הכנסת יחיאל לסרי.

נחמה רונן: בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין; אחריה – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי; אחריה – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נחמה רונן: שלוש דקות, בבקשה.

יחיאל לסרי: גברתי היושבת-ראש, חברי השר שבדרך, בנימין אלון, חברי הכנסת, אני מאוד מאוד שמח לברך אותך, חבר הכנסת בני אלון, לקראת הצטרפותך לממשלה כשר התיירות, למרות הנסיבות הטרגיות שבהן זה קורה.

יחיאל לסרי: אין לי ספק שתהווה תוספת בעלת משקל וערך סגולי גבוה לממשלה בזכות כל מה שאתה מייצג, האישיות המיוחדת שלך, ההגינות, החריצות, כפי שראינו אותה בעבודה הפרלמנטרית, שתמיד נעשתה בהצטיינות, וכמובן – וחשוב להזכיר זאת – יראת השמים שבך.

יחיאל לסרי: אתה ידוע יותר, ובעיקר, בשל העמדות המדיניות-הביטחוניות במאבק על ארץ-ישראל.

יחיאל לסרי: אבל אם נשפוט על-פי דבריך אתמול בדיון על התקציב במליאה, הרי שמצטרף לממשלת ישראל גם שר שלא רק ישמור על האינטרסים החיוניים לעם ישראל ולארץ-ישראל, אלא גם שר בעל רגישות חברתית מאוד מיוחדת, שרואה לנגד עיניו את צורכי הפרט והחלש בחברה לא פחות מאשר את האינטרסים הביטחוניים.

יחיאל לסרי: אמרת אתמול בדיון על התקציב דבר שמבחינתי הוא מאוד חשוב, שעלינו להיות שותפים לא רק בדיון על סעיף ההוצאות בתקציב, אלא גם על סעיף ההכנסות, ובעצם בצורה כזאת להשפיע על המדיניות הכלכלית-החברתית של מדינת ישראל, על חלוקת נטל צודקת יותר בין העשירים לבין החלשים, שתוביל לחברה שוויונית ובריאה יותר.

יחיאל לסרי: כך אני מסכים אתך, ואני מניח שתעשה ככל יכולתך כדי לייצג את הנושאים האלה במסגרת הממשלה.

יחיאל לסרי: אני חושב, שבימים אלה של מצוקה כלכלית הולכת וגוברת, של התרחבות הפערים הבלתי-נסבלת בחברה הישראלית, מצטרף לממשלה שר שיכול לתרום הרבה לשינוי ולתיקון פני החברה, שתהיה צודקת יותר.

יחיאל לסרי: אומר עתה משהו אישי.

יחיאל לסרי: אנחנו בוגרים של אותה ישיבה, ישיבה תיכונית, "מדרשיית נעם" שבפרדס-חנה.

יחיאל לסרי: אני משוכנע שהתקופה שבילית שם הטביעה את חותמה בך ובמה שאתה עושה היום לא פחות מאשר החינוך שספגת בבית אביך המיוחד.

יחיאל לסרי: כמדרשיסט למדרשיסט אני מאחל לך בהצלחה כשר בממשלת ישראל.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: חברת הכנסת מרינה סולודקין – אינה נוכחת.

נחמה רונן: על כן, רשות הדיבור לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

נחמה רונן: בבקשה.

נחמה רונן: אחריה – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת בני אלון ידוע בבית במזגו הנוח ובדאגתו הכנה לילדים, לנשים ולשכבות נזקקות.

תמר גוז'נסקי: לכן, בשאלות האלה אנחנו מוצאים לא אחת שפה משותפת.

תמר גוז'נסקי: אבל בשאלות היסוד חילוקי הדעות בינינו הם תהומיים.

תמר גוז'נסקי: לכן, חבר הכנסת בני אלון, בהצטרפותו לממשלה יחזק בתוך הממשלה את האגף הקיצוני ביותר, זה שלא מכיר כליל, בכלל, בזכויות לאומיות של העם הפלסטיני, זה שמתנגד לנסיגה ולו של סנטימטר אחד ואפילו לפירוקה של התנחלות אחת.

תמר גוז'נסקי: הוא מייצג את הקו שבעצם דוגל בסילוק, אם אפשר, של הערבים, כי בעצם הם חיים פה רק כדיירי משנה בארץ הזאת.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שחבר הכנסת בני אלון, בדרכו הנינוחה, משתדל לעשות נפשות לדעותיו הקיצוניות וההרסניות.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שצריך, למען הדמוקרטיה ולמען העתיד של ישראל, להתנגד לצירופו לממשלה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, ראש הממשלה היום, בהזדמנות של ביקורו של נשיא קרואטיה, הציג השקפה מדינית מסוכנת ביותר.

תמר גוז'נסקי: ראש הממשלה, שכמובן קובע במידה רבה, אם לא בכלל, את דרכה הפוליטית של הממשלה, אמר, שבעצם יש נוסף על אפגניסטן, כפי שהוא תיאר, עוד מדינות שהן מדינות טרור, והוא מנה את עירק ואת סוריה, והוא מנה גם את הרשות הפלסטינית.

תמר גוז'נסקי: בעצם ראש הממשלה נתן היום פעם נוספת גט כריתות לסיכוי ולהזדמנות להגיע לאיזה הסדר מדיני עם העם הפלסטיני ועם הנהגתו, המיוצגת ברשות הפלסטינית ומהווה צד לכל ההסכמים שנחתמו עד כה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בשבועיים האחרונים נעשו פעולות תוקפניות, מלחמתיות, שלא הובילו אותנו לשום דבר.

תמר גוז'נסקי: הפעולות האלה, נוסף על הריגתם של כ-50 פלסטינים, לא הובילו לביטחון לישראל.

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים.

תמר גוז'נסקי: הן לא מנעו פיגועים והן לא ימנעו פיגועים.

תמר גוז'נסקי: אין דרך למנוע פיגועים במלחמות, בחיסולים, בכיבוש ובהתנחלויות.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אני חושבת שהממשלה כולה תישא באחריות לאסון שהיא ממיטה על החברה בישראל, על שני העמים.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה, גברתי.

נחמה רונן: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת דוד לוי.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת חיים כץ.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר החדש, אני הייתי בדילמה עם עצמי אם בכלל לעלות ולדבר.

האשם מחאמיד: אבל החלטתי שכן, משום שאסור לי להשאיר דברים בפנים, אני חייב להוציא אותם, גם כאשר הם לא ערבים למאזינים ולשומעים.

האשם מחאמיד: אני יודע שחבר הכנסת בני אלון, השר בני אלון, הוא יריב פוליטי.

האשם מחאמיד: מה שעושה את היריבות הפוליטית הזאת או את בני אלון למסוכן, זו העובדה שאתה אינטליגנטי מאוד.

האשם מחאמיד: לדעתי, יריב פוליטי אינטליגנטי עם דעות כמו דעותיך הוא מסוכן, מסוכן מאוד.

נסים זאב: יש לו במקביל את אחמד טיבי.

נחמה רונן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

האשם מחאמיד: אולי תרשה לי?

האשם מחאמיד: נסים זאב, תן לי קצת לברר כמה דברים ולומר אותם בסיטואציה הזאת.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, זו ממשלה עם 28 שרים, ודווקא ביום התקציב, דווקא ביום ההצבעה על התקציב, באים להגיד, או.קיי.

האשם מחאמיד: , ממנים עוד שר.

האשם מחאמיד: דווקא ביום ההצבעה על התקציב באים להגיד שממנים עוד שר, ודווקא שר תיירות, חבר הכנסת בני אלון, כאשר אין תיירות בארץ, ואתה יודע שאין תיירות.

האשם מחאמיד: לך לבתי-מלון, אתה לן בבתי-המלון, תבדוק איזו תיירות.

האשם מחאמיד: על מה מדובר בכלל?

האשם מחאמיד: למה אין תיירות – אני לא רוצה לדבר על בעיות גדולות, אני מדבר על דברים שממש שייכים – למה אין תיירות?

האשם מחאמיד: משום שהממשלה הזאת הולכת בדעות שלך.

האשם מחאמיד: אישית אין לי אליך כלום, אבל את דעותיך אני שונא.

האשם מחאמיד: אני לא אוהב את הדעות שלך, אני שונא את הדעות שלך, כי הן הגורם לכך שהיום אין תיירות, הן הגורם לכך שאנשים לא באים לארץ, הן הגורם לכך שהיום היה חיסול בחברון, ועל הפסקת אש מדברים.

האשם מחאמיד: למה אני שונא את התיאוריה שלך, חבר הכנסת אלון?

האשם מחאמיד: כי לפי התיאוריה שלך האינטרסים שלי ושלך, או של בני עמי ובני עמך, לא נפגשים לעולם, אלא הם מתנגשים כל הזמן, וזה לא נכון.

האשם מחאמיד: הם לא חייבים להתנגש כל הזמן, הם כן יכולים להיפגש.

האשם מחאמיד: האינטרסים שלי ושלך לא צריכים להיות אפס, כי אם צריכים להוסיף אלה על אלה, ולא להחסיר ולהגיע לסך הכול של אפס.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, תיירות וטרנספר לא הולכים יחד.

האשם מחאמיד: תיירות וכיבוש והתנחלויות לא הולכים ביחד.

האשם מחאמיד: תיירות, גברתי, וחלום בלהות לא הולכים ביחד.

האשם מחאמיד: תיירות ומוות לא הולכים ביחד.

האשם מחאמיד: אני מקווה שבסופו של דבר, אני מתפלל, שאנשים כמו בני אלון, שיהיה שר, בוודאי היום, יתפכחו פעם ויאמינו יותר בדרכים של ריאליזם, של אמת, של מציאות, של זכויות לעמים השונים באזור, גם לעם הפלסטיני.

האשם מחאמיד: תודה, גברתי.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

נחמה רונן: חבר הכנסת דוד לוי מתבקש לבוא לדוכן.

נחמה רונן: אחריו – חבר הכנסת חיים כץ.

דוד לוי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אודה ולא אבוש, ברגע זה אני בדילמה קשה.

דוד לוי: מצד אחד, יחסי אל הממשלה הזאת, המבולבלת, המקרטעת, שאיננה מבינה, לא מימינה ולא משמאלה, שגורמת לתהפוכות גם ביחסם של ידידים וגם לדאגה בקרב אזרחי המדינה, איש אינו מבין לאן היא מובילה, איש אינו יודע מה צפוי בעקבות מדיניותה המבולבלת, ואת המחיר אנחנו משלמים, ואת האופק נראה מעורפל.

דוד לוי: לא אטעה אם אומר, שזאת לראשונה נמצא העם בישראל בדכדוך, לא בגין קשיים, לא בגין אידיאולוגיה, אלא בגין ממשלה, לא שאבדה לה הדרך, אלא שאין לה דרך.

דוד לוי: משום כך היינו צריכים, סיעתי, סיעת גשר, להצביע נגד צירופו של חבר הכנסת בני אלון לממשלה.

דוד לוי: באמת עונש כזה לא מגיע לך, בני.

דוד לוי: יש אנשים, שהשם שלהם, התנהגותם, עברם ויושר הלבב שבהם, הוא בעצם מעמדם וההתייחסות אליהם.

דוד לוי: ואתה נמנה עם הזן המיוחד הזה.

דוד לוי: לא נולדנו באותו כפר ולא למדנו באותה ישיבה ולא הכרנו הרבה זמן, אבל אני חושב שמאז אנחנו מכירים יש הערכה הדדית, שאפילו הלקסיקון הפוליטי לא יכול לקלקל.

דוד לוי: היא כזאת, טבעית, טהורה.

דוד לוי: לכן אני מאוד מודאג, לא על מה יהיה עם הממשלה זאת, שאין לה דבק, וממשלה שאין לה דרך סופה בעצם ידוע.

דוד לוי: היו דברים מעולם.

דוד לוי: אפשר להתנגד לממשלה בגין מדיניותה, אפשר לתמוך בה בגין מדיניותה, אי-אפשר להתייחס אליה כשאין לה מדיניות.

דוד לוי: כשאתה נכנס אל הממשלה הזאת, אני בטוח בדבר אחד.

דוד לוי: כמי שעבר מבחנים גדולים בשעות גדולות, באמונה גדולה, מעולם לא התכופפתי ולא שיניתי את זהותי ואמונתי בגלל כיסא, אני בטוח שתעמוד במבחן הזה, ולכן לבי לבי לך על השעות שתעבור ועל התסכול שתדע.

דוד לוי: אני רק מקווה, שיעמדו לך תעצומות נפש לשמור על דרכך, אמונתך ויושרך ולומר את הדברים הבהירים, כפי שאתה יודע, כפרלמנטר שנון, כפולמוסן חריף, אבל גם כאיש עקרונות.

דוד לוי: אם הייתי מברך אותך הייתי אומר: ראשית, לא נצביע נגד, אף שהיינו צריכים לעשות זאת.

דוד לוי: אנחנו לא נוכל לתמוך, משום שזה יהיה לא נורמלי, ולכן נימנע.

דוד לוי: אבל תלווה אותך ברכה שלמדתי בבית אבי: ימין השם עושה חיל, ימין השם רוממה.

נחמה רונן: תודה רבה, חבר הכנסת דוד לוי.

נחמה רונן: הבא בתור, חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

נחמה רונן: אחריו – נציג הבחירה הדמוקרטית, אם הם נמצאים.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כמי ששייך למפלגה קטנה, ולכן בדרך כלל נמצא בין אחרוני הדוברים, אני נאלץ לחזור על הרבה דברים שאמרו קודם חברי, ואתה, בני, תיאלץ לשמוע דברים שכבר שמעת מהדוברים לפני פעם נוספת.

חיים כץ: צר לי כי בנסיבות האלה של רצח גנדי מתקיים הדיון במינוי שלך לשר במדינת ישראל.

חיים כץ: כולנו יודעים שאין אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל מקצת, ואני מתכוון ומדגיש את המלה מקצת.

חיים כץ: קודם כול, בני, אתה בן-אדם, "מענטש", אף אחד לא ייקח לך את זה, עניו וצנוע וישר וחרוץ.

חיים כץ: אחד שנלחם על דעתו ביושר, בהגינות, מתוך מתן כבוד הדדי.

חיים כץ: אני בטוח שתעשה עבודה טובה במשימה כמעט בלתי אפשרית – שר תיירות במדינה שאין בה תיירות, במדינה שבתי-המלון בה קורסים.

חיים כץ: מי שהסתובב קצת בחוץ-לארץ ראה שכל חצי שעה יש חדשות ב-CNN.

חיים כץ: ומי שרואה את החדשות האלה לא שולח אנשים לכאן ולא מגיע; ה-CNN משדר מישראל תמונות מלחמה.

חיים כץ: כמו שאיש מאתנו לא היה נוסע היום לאפגניסטן, לא רוצים לבוא לכאן.

חיים כץ: יש לך משימה קשה, ואני חושב שאתה האדם הנכון במקום הנכון, ולכן גם אני וגם חברי עמיר פרץ, לא רק שנקבל בברכה את המינוי שלך, אנחנו גם נתמוך בך בשמחה.

חיים כץ: תודה רבה.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: נציגי הבחירה הדמוקרטית – אינם נמצאים.

נחמה רונן: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, חבר הכנסת אחמד טיבי, וסוגר את הרשימה חבר הכנסת מיכאל קליינר.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

נחמה רונן: בבקשה.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת בני אלון השר המיועד, שר התיירות המיועד, המינוי הזה בא היום בנסיבות של הדיון על תקציב שלא עונה על הציפיות של הציבור במדינת ישראל, לא עונה על הציפיות של הנבחרים בכנסת, לא מתאים למדיניות שהציג ראש הממשלה.

מוחמד כנעאן: מדברים על תפקיד של שר תיירות בזמן שאין תיירות.

מוחמד כנעאן: התיירות קורסת, חבר הכנסת בני אלון, בגלל אותם דברים שדיבר עליהם כאן צבי הנדל.

מוחמד כנעאן: בגלל המדיניות הזאת לא נזכה לראות כאן תיירות משגשגת כמו שהיתה פעם.

מוחמד כנעאן: אני מניח, למרות העמדות הפוליטיות, והן ידועות ויש עמדות פוליטיות ויש הבדל בין השקפות העולם שלנו, תהום ענקית הייתי אומר, אבל אני מברך אותך ומאחל, שבתקופה שאתה תהיה שר בממשלה נזכה לראות בני אלון אחר ממה שהיה קודם לכן, עם השקפת עולם ממלכתית, שסוף-סוף אנחנו משני צדי הקשת הפוליטית נוכל לפעול יחד למען שלום אמת, כי, חבר הכנסת צבי הנדל, מדיניות הטרנספר נכשלה, ואתה יודע טוב מאוד שהיא נכשלה, הן בבחירות שאתם רצתם בהן וגם באופן הברור ביותר.

מוחמד כנעאן: הרשות הפלסטינית נמצאת והיא קיימת וחיה, ואני חושב שהדברים שמועלים כאן לא יוסיפו להצלחת התיירות, לענף התיירות במדינת ישראל ובאזור שלנו.

מוחמד כנעאן: אני חושב שדברי ראש הממשלה גם היום לא הוסיפו, לא הוסיפו להרגעת הרוחות, להפסקת האלימות, להשכנת השלום, לחזרה לשולחן המשא-ומתן.

מוחמד כנעאן: אף שהיום מיתוסף שר עם השקפת עולם ימנית מאוד, אולי הימנית ביותר בבית הזה, עם זאת אני רוצה לקוות, שבתקופה הבאה עלינו, למרות התקציב הגרוע ביותר שמביא לנו שר האוצר, נזכה להפסקת אש בין העם הערבי הפלסטיני ובין מדינת ישראל, נזכה לחזרה לשולחן המשא-ומתן – –

נחמה רונן: אני מבקשת לסיים.

מוחמד כנעאן: – – להמשך המשא-ומתן, ליישום הסכמים ולא לביטול הסכמים, ולא למוטט את הרשות, כי זה לא יעזור.

מוחמד כנעאן: בסופו של דבר, יהיו אשר יהיו ההרוגים משני הצדדים, גברתי היושבת-ראש, ניאלץ לחזור לשולחן המשא-ומתן, כי נגזר על שני העמים, הישראלי והערבי-הפלסטיני, לחיות יחד בשתי מדינות, מדינת ישראל ומדינת פלסטין בצדה של מדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: כך אני מאמין וכך אני מקווה שיהיה.

מוחמד כנעאן: תודה, גברתי.

נחמה רונן: תודה רבה, אדוני.

נחמה רונן: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

נחמה רונן: יסכם את רשימת הדוברים חבר הכנסת מיכאל קליינר.

נחמה רונן: לפני שאתה מתחיל בדבריך, אדוני, אני רוצה להתנצל בפני משפחת אלון ובפני החברים של בני, שיצטרכו לצפות ולחכות עוד קצת, כי אנחנו נצטרך לצאת להפסקה שאנחנו לא יודעים כרגע כמה זמן היא תארך.

נחמה רונן: ההצבעה וההשבעה של בני סמוכות להצבעה על התקציב, וכפי שאתם מבינים, עדיין לא נפתרו כמה בעיות, כך שאנחנו נצא להפסקה, אני מקווה למשך זמן קצר – – –

צבי הנדל: לא יודעים מה לעשות עם עודף הכסף?

נחמה רונן: כן, כפי הנראה שיש עודפים בתקציב וצריכים לראות למי לחלק אותם – – –

מיכאל קליינר: אני מקווה – – –

נחמה רונן: לאחר שיסתדרו העניינים אנחנו נחזור ונשביע, כמובן, את בני אלון.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, אני מקווה שההודעה המוקדמת שלך לא תגרום למעט חברי הכנסת שנמצאים באולם לעזוב בטרם עת, ואני לא אסכם – – –

נחמה רונן: אני יכולה להבטיח לך, חבר הכנסת קליינר, שכולם יהיו פה לקראת ההצבעה על התקציב, ודאי שיהיו.

נחמה רונן: בבקשה, אדוני.

מיכאל קליינר: אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, אגב, קטונתי מלסכם את הדיון, אני רק יכול לסיים אותו.

נחמה רונן: לסכם את רשימת הדוברים.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת בני אלון, חברי סיעתו, חברי כנסת, לכאורה זה היה איזה יום משמח.

מיכאל קליינר: זה יום משמח שבנימין אלון, בנו של אחד מענקי המשפט העברי, ממלא-מקום נשיא בית-המשפט העליון השופט מנחם אלון, בני אלון הרב, בני אלון תושב בית-אל, בני אלון ממייסדי תנועת "זו ארצנו", מתמנה לשר בממשלת ישראל להשמיע קולו כנציג הנכון של מפלגתו מולדת, של סיעתו האיחוד הלאומי בתוך סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, ולא רק שהיה צריך להיות יום שמחה, אלא הייתי צריך להצביע בעד.

מיכאל קליינר: אלא שאני חושב שטוב היו עושים בני אלון וסיעתו אילו חיכו כמה חודשים, ובני אלון היה מושבע להיות שר בממשלה אחרת, בממשלה עם קווי יסוד אחרים, בממשלה עם מדיניות אחרת.

מיכאל קליינר: רק לפני כשבוע בישר לי גנדי ובישרו לי חבריו, שסיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו תתמוך לראשונה בהצעת אי-אמון שהגשתי לממשלת שרון, מתוך הסכמה לנימוקים ולדברים.

מיכאל קליינר: רק לפני שבועיים התפטרת אתה, בני אלון, מתפקידך כיושב-ראש סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, בכנסת, כי לא קיבלת את מדיניותה של הממשלה הזאת, כי לא יכולת להסכים, כי הפער כבר צעק לשמים, והצגתם תנאי לראש הממשלה לביטול מכתבי הפרישה.

מיכאל קליינר: אמרתם: או שנכנסים לאבו-סנינה, או שפרס איננו בממשלה.

מיכאל קליינר: מה קרה בינתיים ששינה את הדעה של יושב-ראש הסיעה בני אלון?

מיכאל קליינר: הרי אבו-סנינה, לא רק שלא נשארנו בה, נכנסנו ויצאנו, ומבית-אל ומבית-ג'אלה יצאנו ביום – בית-לחם, סליחה, בית-לחם ובית-ג'אלה.

מיכאל קליינר: בית-אל ברוך השם אנחנו שם ונישאר לנצח.

מיכאל קליינר: מבית-לחם ומבית-ג'אלה יצאנו ביום של הטבח בחדרה, ביום שנרצחו בו חמישה יהודים על-ידי מפגעים פלסטינים, ושמעון פרס לא רק שהוא לא התפטר מהממשלה, נודע לי היום שהוא הופיע בפני נציגי הקונגרס היהודי העולמי, וכל הופעתו היתה קינה נוראה על אומללותו של ערפאת ועד כמה צריך לעזור לו.

מיכאל קליינר: והאיש הזה מוביל את הממשלה באף.

מיכאל קליינר: אתמול שמעתי את אבי גיל, מנכ"ל משרד החוץ, שאומר: מה אתם רוצים?

מיכאל קליינר: – פרס הוא זה שמתנהג לפי קווי היסוד.

מיכאל קליינר: ובממשלה הזאת, בני, אני יודע שדעתך אחרת, ואני יודע שאתה לא מסכים לדברים האלה, ואני יודע שאתה מתנגד להם כמוני, אבל יש חוק האחריות המשותפת.

מיכאל קליינר: אתה נכנס לממשלה הזאת, בעוד חצי שעה או שעה תהיה אחראי להבלגה ותהיה אחראי לוויתורים ותהיה אחראי לדיבורים של פרס ותהיה אחראי לאי-עשייה – –

נחמה רונן: אבקש לסיים, חבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: – – ולאי-תגובה.

מיכאל קליינר: ולכן בצער רב, אתה יודע שאני אשמח ואתרגש אפילו ברגע שאתה תעלה על הדוכן הזה ותישבע אמונים כשר בממשלת ישראל, אבל אני, היות שאני חושב שאתם לא צריכים ללכת לממשלה הזאת, אני חושב שגם גנדי לא חשב שהייתם צריכים ללכת לממשלה בתנאים האלה, אני אצביע נגד הצירוף, כמובן לא באופן אישי אלא רק מסיבות פוליטיות.

מיכאל קליינר: אני חושב שהממשלה הזאת צריכה לסיים את ימיה ולפנות מקום לממשלה לאומית.

נחמה רונן: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

נחמה רונן: חברי הכנסת, אנחנו יוצאים להפסקה, ואנחנו נודיע במערכת הכריזה, מייד כשיגמרו את הדיונים בנושא התקציב.

אליעזר כהן: מוכרחים לערבב בין שמחה לשמחה?

נחמה רונן: כידוע, השמחות בבית הזה משתדלות להיות משולבות זו בזו, ומכיוון שראש הממשלה עצמו יהיה נוכח – – –

אליעזר כהן: אפשר בינתיים להצביע על הנושא הזה.

זבולון אורלב: – – –

נחמה רונן: חבר הכנסת זבולון אורלב, מכיוון שאתה הרבה יותר ותיק ממני אתה בוודאי יודע, שלפני הצבעה על התקציב, כפי שכבר אמרו – יש הרבה עודפים, צריך לדעת איך לחלק אותם, ודנים בזה.

אליעזר כהן: זה יכול להימשך כמה שעות.

נחמה רונן: אם זה יימשך עוד כמה שעות, אנחנו נראה מה מצב הדיונים בתקציב, ואם נראה שזה מתמשך, נכנס את המליאה כדי להביא את חבר הכנסת בני אלון להצהיר אמונים ולהשביע אותו.

זבולון אורלב: אני רוצה למחות על כך שמשמתמשים בסדרי הבית לצרכים הקואליציוניים.

זבולון אורלב: היה זמן מספיק לסדר את כל העניינים האלה, ולא צריכים לעשות הפסקות לפי הנוחות שלהם.

נחמה רונן: חבר הכנסת זבולון אורלב, אני מסכימה אתך, ואת מחאתי העברתי גם בעל-פה וגם בצורות אחרות – – –

צבי הנדל: זה לא מספיק.

צבי הנדל: אפשר להצביע על התקציב עכשיו, לא?

נחמה רונן: חברי הכנסת, הקריאטיביות ממש שורה עליכם.

נחמה רונן: אנחנו יוצאים להפסקה ונחדש את הדיון ברגע שיתאפשר.

נחמה רונן: תודה רבה.

נחמה רונן: (הישיבה נפסקה בשעה: 16:41 ונתחדשה בשעה 18:05.

נחמה רונן: )

אברהם בורג: חברי הכנסת, לא צריך לשבת.

אברהם בורג: שר האוצר ביקש דחייה של חצי שעה.

אברהם בורג: ההצבעות תתקיימנה ב-18:30.

אברהם בורג: (הישיבה נפסקה בשעה 18:06 ונתחדשה בשעה 18:31.

אברהם בורג: )

אברהם בורג: חברי הכנסת, חברותיה, נא לשבת.

אברהם בורג: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, הנושא הראשון שיש לנו על סדר-היום להצבעה הוא סעיף ה' בסדר-היום: הצבעה בעד או נגד החלטת ראש הממשלה, על-פי סמכותו לפי סעיף 33(ה) לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את חבר הכנסת בנימין אלון לממשלה בתפקיד שר התיירות.

אברהם בורג: הדיון התקיים, ואנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: חברת הכנסת גלאון, חברת הכנסת גלאון, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: 18:30 אמרת?

אברהם בורג: עכשיו, 18:30 בדיוק.

קריאה: לא 18:30.

אברהם בורג: חברת הכנסת זהבה גלאון, בהצבעה הזאת את רוצה הצבעה אישית?

זהבה גלאון: על בני אלון.

אברהם בורג: לא הצבעה אלקטרונית?

אברהם בורג: אם כן, חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, אתה מוכן להצבעה?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: השר דהן, תודה רבה לך.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: ניתן להצביע בעד, נגד וכו'.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד הודעת ראש הממשלה – 50 נגד – 17 נמנעים – 6 הודעת ראש הממשלה על מינוי חבר הכנסת ב' אלון לשר התיירות נתקבלה.

אליעזר כהן: זה לא נקלט טוב.

אברהם בורג: 50 בעד, 17 נגד ושישה נמנעים.

מיכאל קליינר: אני מבקש לצרף אותי לנגד.

אברהם בורג: אנחנו 50 בעד, 17 נגד ושישה נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע, כי החלטת ראש הממשלה התקבלה על-ידי רוב הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, אני קורא לך לעלות לבמה ולהישבע אמונים כשר התיירות של מדינת ישראל.

אברהם בורג: בבקשה.

בנימין אלון: אני, בנימין אלון, בן אבי מורי מנחם ואמי מורתי רות, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: עם רדתו מהבמה, מותר לאחל לו בהצלחה וכו'.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: השר אלון, תפוס מקום.

אברהם בורג: השר ישי, השר רענן כהן, נא לשבת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, לפני ההצבעה, הודעה קצרה ליושב-ראש ועדת הכנסת, יוסי כץ.

אברהם בורג: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שתי הודעות: ועדת הכנסת קבעה, כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות החוק האלה: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – חוק הסדרים במשק המדינה), התשס"א–2000, של חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – חובת פרסום עדכון), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יוסף לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת הכספים תדון בהצעת חוק רשות הנמלים והרכבות (תיקון מס' 11), התשס"א–2001.

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – קופות-חולים), של חברת הכנסת יהודית נאות.

): ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק הגבלת הפרסומות למוצרי טבק לעישון (תיקון – הגבלת פרסום), התשס"א–2001, של חבר הכנסת מוסי רז.

): ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: היערכות מדינת ישראל להתמודדות עם חיידק האנתרקס – הצעותיהם של חברי הכנסת יהודית נאות, נחום לנגנטל, חוסניה ג'בארה, מוחמד כנעאן ושמואל הלפרט.

): ההודעה השנייה – בוועדה המיוחדת לחוק שירות הביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה) – במקום חבר הכנסת רוני מילוא, תכהן חברת הכנסת נחמה רונן.

): תודה.

אברהם בורג: צריך להצביע על שתי ההצעות?

אברהם בורג: יוסי כץ, על מה צריך להצביע?

): לא.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 6); הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 2), התשס"ב–2001

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, שב.

אברהם בורג: חברת הכנסת זהבה גלאון, יש לפנינו ארבע הצעות, ועל שתיים מהן ביקשת הצבעה אישית – נכון?

אברהם בורג: על הצעת החוק הראשונה, הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, ועל הצעת חוק-יסוד: משק המדינה – הצבעה אלקטרונית רגילה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, מוכן להצבעה?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אגיד דבר דבר.

אברהם בורג: חברי הכנסת, שימו לב: אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם בורג: ההצבעה הראשונה מופיעה בעמוד 2 לפניכם בסעיף א' – הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה – – –

סילבן שלום: – – – חוק ההסדרים.

אברהם בורג: הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה.

סילבן שלום: אי-אפשר – – –

אברהם בורג: זה היה סדר הדיון, וכך זה רשום בלוח הזמנים.

אברהם בורג: מה הבעיה?

אברהם בורג: הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 2), התשס"ב–2001 – קריאה ראשונה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 66 נגד – 15 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 2), התשס"ב–2001, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם בורג: 66 – בעד, 15 – נגד ונמנע אחד.

אברהם בורג: הצעת חוק זו אושרה בקריאה ראשונה על-ידי הכנסת.

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור מבקשת להעביר לוועדת המדע.

אברהם בורג: אני קובע, שההצעה תעבור לוועדת הכנסת להכרעה באיזו ועדה יידון המשך הטיפול בחוק.

אברהם בורג: תודה רבה.

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: כבר קבענו.

אברהם בורג: כבר הפסדת.

אברהם בורג: את כבר אחרינו.

אברהם בורג: הנושא הבא להצבעה, הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 6) – קריאה ראשונה.

תמר גוז'נסקי: לא תהיה חקיקה פרטית.

אברהם בורג: זה עוד לא זה.

תמר גוז'נסקי: כן – – –

אבשלום וילן: – – –

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה – – –

זאב בוים: מה הצעקות האלה בהצבעה?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – 39 נמנעים – 1

אברהם בורג: 39 בעד – – –

קריאות: – – –

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת קליינר הצביע בעד, וזה לא נקלט.

מיכאל קליינר: הצבעתי בעד וזה לא נקלט.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: כבר היינו בעבר במציאות הזאת.

אברהם בורג: אנחנו לא משנים הצבעה, להוציא דבר אחד.

אברהם בורג: השר אלון, על מקומך לא הוצבע, ההצבעה שלך לא נקלטה בלוח ההצבעה.

אברהם בורג: זאת ההצבעה היחידה שמשנה.

אברהם בורג: כל ההצבעות האחרות לא משנות, חבר הכנסת מחאמיד.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, מה היא הצבעתך?

קריאות: – – –

אברהם בורג: אין.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אין, אין, אין.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון.

בנימין אלון: בעד.

אברהם בורג: בעד החוק.

אברהם בורג: תודה.

בנימין אלון: – – –

אברהם בורג: בעד הממשלה.

אברהם בורג: תודה.

קריאות: – – –

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: שב, שב, שב.

אברהם בורג: חברי הכנסת, היינו בעבר במציאות הזאת, היינו בעבר במציאות הזאת גם במליאה.

אברהם בורג: הוחלט, לא אחת ולא שתיים: מרגע שהוצבע, הוצבע.

אברהם בורג: אין כפתור אחד בלוחות האלה שלא נקלט.

אברהם בורג: הכול בדיק.

אברהם בורג: מי שלא הצביע, סימן שהוא לא יודע להצביע.

אברהם בורג: שיתאמן בשעות הפנאי שלו.

אברהם בורג: ההצבעה היחידה הרלוונטית היא ההצבעה של השר אלון, שלא יכול היה לשבת במקומו ועוד לא חובר ללוח ההצבעה, ולכן התוצאות הן: 40 בעד, 39 נגד, נמנע אחד, ההצעה הזאת נתקבלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: שום הצבעה אחרת לא נספרת.

אברהם בורג: תודה רבה.

נסים זאב: – – –

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2001, קריאה ראשונה.

אברהם בורג: חברת הכנסת זהבה גלאון, בשם של 20 חברי כנסת, ביקשה הצבעה אישית.

אברהם בורג: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

זהבה גלאון: – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת גלאון.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, שים לב, יש לקרוא רק בשמו של חבר הכנסת שיושב ועונה ממקומו.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: קולט אביטל – בעד יולי-יואל אדלשטיין – אינו נוכח זבולון אורלב – אינו נוכח אפי אושעיה – בעד דוד אזולאי – אינו נוכח דליה איציק – בעד מיכאל איתן – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – נגד אורי יהודה אריאל – בעד משה ארנס – בעד זאב בוים – בעד אברהם בורג – נגד יגאל ביבי – בעד נעמי בלומנטל – בעד בנימין בן-אליעזר – בעד שלמה בן-עמי – אינו נוכח

אברהם בורג: השר שטרית, נא לשבת.

אברהם בורג: רק רגע.

אברהם בורג: חבר הכנסת הנדל, נא לשבת.

אברהם בורג: אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: השר שטרית, השר שטרית, זה מפריע.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: המזכיר, בבקשה.

א' האן: אליהו בן-מנחם – בעד שלמה בניזרי – אינו נוכח רומן ברונפמן – אינו נוכח ויקטור בריילובסקי – בעד מוחמד ברכה – נגד עזמי בשארה – נגד יצחק גאגולה – נגד חוסניה ג'בארה – נגד תמר גוז'נסקי – נגד אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – נגד אריה גמליאל – נגד משה גפני –

סילבן שלום: רק רגע – – –

זהבה גלאון: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, סליחה.

אברהם בורג: חברת הכנסת זהבה גלאון, שבי במקום.

אברהם בורג: לא באולם, לא באמצע ההצבעה.

אברהם בורג: אני אפסיק את ההצבעה.

אברהם בורג: מה זה?

אברהם בורג: אדוני המזכיר, שוב.

אברהם בורג: זו פעם אחרונה.

א' האן: משה גפני – אינו נוכח עבד-אלמאלכ דהאמשה – נגד נסים דהן – אינו נוכח יעל דיין – אינה נוכחת חיים דרוקמן – בעד אברהם הירשזון – בעד שמואל הלפרט – נגד צחי הנגבי – בעד צבי הנדל – בעד אבשלום וילן – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – נגד אליעזר זנדברג – בעד עופר חוגי – נגד נעמי חזן – אינה נוכחת תאופיק חטיב – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד דוד טל – נגד סאלח טריף – בעד שאול יהלום – בעד אברהם יחזקאל – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – נגד אליעזר כהן – בעד אמנון כהן – אינו נוכח

אברהם בורג: חבר הכנסת טל, חבר הכנסת הנדל, אני אבקש לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת הנדל, אתה לא מבין, אתה מסתיר, המזכיר לא רואה.

א' האן: יצחק כהן – אינו נוכח רן כהן – נגד רענן כהן – בעד מוחמד כנעאן – נגד חיים כץ – נגד יוסי כץ – בעד ישראל כץ – בעד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – אינה נוכחת דוד לוי – נגד מקסים לוי – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד נחום לנגנטל – בעד עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יחיאל לסרי – בעד יוסף לפיד – בעד ענת מאור – נגד דוד מגן – בעד עסאם מח'ול – נגד האשם מחאמיד – נגד רוני מילוא – בעד רחמים מלול – נגד מיכאל מלכיאור – בעד נואף מסאלחה – אינו נוכח יהושע מצא – בעד דן מרידור – בעד מרדכי משעני – נגד יהודית נאות – בעד משולם נהרי – אינו נוכח מיכאל נודלמן – בעד דני נוה – אינו נוכח יצחק סבן – נגד אליהו סויסה – אינו נוכח

אברהם בורג: אני מבקש לעצור את ההצבעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב בוים, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אפשר להמשיך.

א' האן: מרינה סולודקין – נגד אפרים סנה – בעד גדעון עזרא – בעד אברהם פורז – בעד אופיר פינס-פז – נגד

רן כהן: לא, לא.

רן כהן: אתם תתמכו בממשלה של ש"ס.

א' האן: מאיר פרוש – אינו נוכח יוסף פריצקי – אינו נוכח שמעון פרס – בעד יאיר פרץ – נגד עמיר פרץ – נגד אלכסנדר צינקר – נגד מיכאל קליינר – בעד איוב קרא – בעד דליה רבין-פילוסוף – אינה נוכחת אברהם רביץ – אינו נוכח אמנון רובינשטיין – נגד נחמה רונן – בעד מוסי רז – נגד ראובן ריבלין – בעד גנדי ריגר – אינו נוכח חיים רמון – נגד אברהם בייגה שוחט – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – בעד יורי שטרן – אינו נוכח ויצמן שירי – בעד סילבן שלום – בעד שלום שמחון – אינו נוכח אריאל שרון – בעד יוסי שריד – נגד נתן שרנסקי – אינו נוכח אני חוזר לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

א' האן: יולי-יואל אדלשטיין – אינו נוכח זבולון אורלב – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח שלמה בן-עמי – אינו נוכח שלמה בניזרי – אינו נוכח רומן ברונפמן – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח נסים דהן – אינו נוכח יעל דיין – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח נעמי חזן – אינה נוכחת תאופיק חטיב – אינו נוכח אברהם יחזקאל – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח

אברהם בורג: חברת הכנסת אביטל, אני מבקש, עד סוף ההצבעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, אנחנו מעכבים את ההצבעה בגללך.

אברהם בורג: תודה.

א' האן: לימור לבנת – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – בעד נואף מסאלחה – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח דני נוה – אינו נוכח אליהו סויסה – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יוסף פריצקי – בעד דליה רבין-פילוסוף – אינה נוכחת אברהם רביץ – אינו נוכח גנדי ריגר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח יורי שטרן – אינו נוכח שלום שמחון – אינו נוכח

אברהם בורג: רק רגע, חבר הכנסת מחאמיד, חברת הכנסת זהבה גלאון, לחזור למקומות שלכם, אי-אפשר להצביע כך.

א' האן: נתן שרנסקי – אינו נוכח תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נסתיימה ההצבעה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, התוצאות: 51 בעד חוק ההסדרים, 38 נגדו.

אברהם בורג: אני קובע, כי חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002), התשס"ב–2001, עבר בקריאה ראשונה, והוא יועבר לוועדת הכספים לקראת הכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם פורז: זה לא צריך לעבור לוועדת הכנסת?

אברהם בורג: אם אתה מבקש עכשיו, הוא יעבור לוועדת הכנסת כדי שמחר הוא יעבור לוועדת הכספים.

אברהם בורג: או.קיי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אם כן, החוק הזה יועבר לוועדת הכנסת לשם החלטה היכן תימשך הכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה על סעיף ד': הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2002.

מוחמד ברכה: אנחנו רוצים לדעת מה הוחלט בשינוי – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, סעיף 17 לחוק-יסוד: הממשלה, סעיף פרסום הסכמים אומר כך: "נעשה הסכם בכתב בקשר לבחירות לראש הממשלה או לכינונה של ממשלה, או בקשר להבעת אי-אמון בראש הממשלה, או בקשר לצירוף שרים נוספים – – –", וקיימא לן שתקציב כמוהו כהצעת אי-אמון, אני לא קורא את כל הסעיף, ראש הממשלה מכיר אותו, "ימסרו הצדדים להסכם את נוסחו המלא למזכיר הכנסת תוך שלושה ימים מיום החתימה – – – או 24 שעות לפני הצגת הממשלה, או הצבעת האי-אמון, לפי העניין", וכו'.

אברהם בורג: שואלים חברי הכנסת מסיעות שונות, האם בהקשר של חוק התקציב נעשו הסכמים שצריכים להיות מונחים על שולחן הכנסת.

אריאל שרון: לא נעשו שום הסכמים.

אברהם בורג: לא נעשו שום הסכמים.

אברהם בורג: קיבלתם את תשובתכם, חברי הכנסת.

קריאה: מה עם המפד"ל ושינוי וש"ס?

קריאות: – – –

אברהם בורג: יש לכם הוכחה אחרת – תביאו אותה.

אברהם בורג: בשלב זה מקובלים עלינו דבריו של ראש הממשלה.

אברהם בורג: כך נהגנו גם בעבר.

אברהם בורג: אם כן, חברי הכנסת, הוגשו לי 20 חתימות של סיעת מרצ ועוד של עשרה חברים להצבעה אישית גם על הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2002, התשס"ב–2001, קריאה ראשונה.

אברהם בורג: הצבעה אישית באותו נוהל.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, נא לקרוא אך ורק בשמו של מי שיושב.

אברהם בורג: חברי הכנסת, לא להסתובב.

אברהם בורג: המזכיר, בבקשה.

א' האן: קולט אביטל – בעד יולי-יואל אדלשטיין – אינו נוכח זבולון אורלב – אינו נוכח אפי אושעיה – בעד

אברהם בורג: להפסיק את ההצבעה.

אברהם בורג: השר טריף, נא לשבת.

אברהם בורג: יצחק גאגולה, אני מניח שאלה דברים מאוד חשובים, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: האשם מחאמיד.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נא להמשיך בהצבעה.

א' האן: דוד אזולאי – אינו נוכח דליה איציק – בעד מיכאל איתן – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – נגד אורי יהודה אריאל – בעד משה ארנס – בעד זאב בוים – בעד אברהם בורג – בעד יגאל ביבי – בעד נעמי בלומנטל – בעד בנימין בן-אליעזר – בעד שלמה בן-עמי – אינו נוכח אליהו בן-מנחם – בעד שלמה בניזרי – אינו נוכח רומן ברונפמן – אינו נוכח ויקטור בריילובסקי – נגד מוחמד ברכה – נגד עזמי בשארה – נגד יצחק גאגולה – נגד חוסניה ג'בארה – נגד תמר גוז'נסקי – נגד אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – נגד אריה גמליאל – נגד משה גפני – אינו נוכח עבד-אלמאלכ דהאמשה – נגד נסים דהן – אינו נוכח יעל דיין – אינה נוכחת חיים דרוקמן – בעד אברהם הירשזון – בעד שמואל הלפרט – נגד צחי הנגבי – בעד צבי הנדל – בעד אבשלום וילן – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – נגד אליעזר זנדברג – נגד עופר חוגי – נגד נעמי חזן – אינה נוכחת

אברהם בורג: יגאל ביבי, נא לשבת.

אברהם בורג: לעצור את ההצבעה.

אברהם בורג: השרה איציק, בבקשה.

אברהם בורג: חבר כנסת ביבי, תודה.

אברהם בורג: בבקשה.

א' האן: תאופיק חטיב – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד דוד טל – נגד סאלח טריף – בעד שאול יהלום – בעד אברהם יחזקאל – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אליעזר כהן – בעד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח רן כהן – נגד רענן כהן – בעד מוחמד כנעאן – נגד חיים כץ – נגד יוסי כץ – בעד ישראל כץ – בעד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – אינה נוכחת דוד לוי – נגד מקסים לוי – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד נחום לנגנטל – בעד עוזי לנדאו – בעד סופה לנדבר – בעד יחיאל לסרי – בעד יוסף לפיד – נגד ענת מאור – נגד דוד מגן – בעד עסאם מח'ול – נגד האשם מחאמיד – נגד רוני מילוא – אינו נוכח רחמים מלול – נגד מיכאל מלכיאור – בעד נואף מסאלחה – אינו נוכח יהושע מצא – בעד דן מרידור – בעד מרדכי משעני – נגד יהודית נאות – נגד משולם נהרי – אינו נוכח מיכאל נודלמן – בעד דני נוה – אינו נוכח יצחק סבן – נגד אליהו סויסה – אינו נוכח מרינה סולודקין – נגד אפרים סנה – בעד גדעון עזרא – בעד אברהם פורז – אינו נוכח אופיר פינס-פז – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יוסף פריצקי – נגד שמעון פרס – בעד יאיר פרץ – נגד עמיר פרץ – נגד אלכסנדר צינקר – נגד מיכאל קליינר – בעד איוב קרא – בעד דליה רבין-פילוסוף – אינה נוכחת אברהם רביץ – אינו נוכח אמנון רובינשטיין – נגד נחמה רונן – בעד מוסי רז – נגד ראובן ריבלין – בעד גנדי ריגר – אינו נוכח חיים רמון – אינו נוכח אברהם בייגה שוחט – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – בעד יורי שטרן – אינו נוכח ויצמן שירי – בעד סילבן שלום – בעד שלום שמחון – אינו נוכח אריאל שרון – בעד יוסי שריד – נגד נתן שרנסקי – אינו נוכח

רוני מילוא: נא להוסיף את קולי.

א' האן: אני חוזר על שמות אלה שלא הצביעו: יולי-יואל אדלשטיין – אינו נוכח זבולון אורלב – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח שלמה בן-עמי – אינו נוכח שלמה בניזרי – אינו נוכח רומן ברונפמן – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח נסים דהן – אינו נוכח יעל דיין – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח נעמי חזן – אינה נוכחת תאופיק חטיב – אינו נוכח אברהם יחזקאל – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח לימור לבנת – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח רוני מילוא – בעד נואף מסאלחה – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח דני נוה – אינו נוכח אליהו סויסה – אינו נוכח אברהם פורז – נגד

אברהם בורג: נא לעצור את ההצבעה.

אברהם בורג: שר הביטחון, בבקשה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: מיכאל קליינר, בבקשה, אתם מפריעים כאן להצבעה.

אברהם בורג: מיכאל קליינר, אתה מפריע להצבעה, תחזרו למקום.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: בבקשה.

א' האן: מאיר פרוש – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח דליה רבין-פילוסוף – אינה נוכחת גנדי ריגר – אינו נוכח חיים רמון – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח יורי שטרן – אינו נוכח שלום שמחון – אינו נוכח נתן שרנסקי – אינו נוכח תודה רבה.

אברהם בורג: ההצבעה הסתיימה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, תוצאות ההצבעה – הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2002, קריאה ראשונה: 48 בעד, 40 נגד.

אברהם בורג: אני קובע, כי הצעת חוק זו עברה בקריאה ראשונה כהצעת הממשלה, והיא תעבור לוועדת הכספים לשם הכנתה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ישיבה זו נעולה.

אברהם בורג: ישיבת מליאת הכנסת תיפתח מחדש ביום שני בשעה 16:00.

אברהם בורג: תודה רבה, שבת שלום.