ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 351, 2002-11-05 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שלישי, ל' בחשוון התשס"ג, 5 בנובמבר 2002.

אברהם בורג: עד שמזכיר הכנסת יודיע את הודעתו, חברי הכנסת יכולים להירשם לנאומים בני דקה.

אברהם בורג: בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון מס' 3) (הרכב ועדת שחרורים מיוחדת), התשס"ג–2002; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 33) (כריכת סעדים בתביעות בענייני קניין רוחני), התשס"ג–2002; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24) (דיווח אלקטרוני), התשס"ג–2002.

אריה האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה) (תיקון), התשס"ג–2002, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

אריה האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ביום שישי האחרון בכניסת השבת נפגש ראש הממשלה עם מר בנימין נתניהו, פגישה שהיתה במרכז העניינים הציבוריים במדינת ישראל ומתוקשרת מאוד, וכתוצאה מכך נגרם חילול שבת.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך.

אברהם בורג: רציתי להסביר למזכיר, שהפגישה היתה פיקוח נפש לאחד משניהם.

משה גפני: הגבתי ואמרתי, שחז"ל אומרים, שמי שעושה – – –

אברהם בורג: תתחיל מן ההתחלה.

משה גפני: ביום שישי האחרון התקיימה פגישה בין ראש הממשלה למר בנימין נתניהו על נושא מתוקשר מאוד, שנמצא במרכז העניינים הציבוריים במדינת ישראל, פגישה שנכנסה לתוך השבת כאשר מראש היה ברור שזה ייכנס לשבת עם חילול שבת.

משה גפני: אני הגבתי ואמרתי, שאם עושים דבר בשבת, לא רואים בזה סימן ברכה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, לא ידעתי שמאמר חז"ל בעניין הזה יתקיים כל כך מהר, ובגלל חילול השבת, או מה שרצו להרוויח בפגישה הזאת – נגרם ההיפך, ומדינת ישראל נקלעה למערכת בחירות בעידן כל כך קשה מבחינה מדינית, כלכלית וביטחונית.

משה גפני: זה ששני יהודים שעומדים בראש מפלגה, בראש מפלגת הליכוד, עושים דבר הכרוך בחילול השבת, גרם וגורם, ואנחנו מאמינים בזה, לדבר שאין בו ברכה.

משה גפני: אני פונה מכאן לכל מתפקדי הליכוד הדתיים ושומרי השבת לקחת את העניין לתשומת לבם, מכיוון שהם אחראים לכך.

צלי רשף: – – – למה אתם לא מצביעים אי-אמון בממשלה?

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני, אני רוצה רק להגיד לך, שמבחינה הלכתית אתה שוגה, משום שבהלכה כתוב לגבי שבת שהמקלקל פטור.

זבולון אורלב: – – – זה מאוד מעניין.

אברהם בורג: אני אומר לכם מה כתוב.

אברהם בורג: חבר הכנסת ביבי, נכון?

אברהם בורג: הדוברת הבאה היא חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת איוב קרא.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בדקה שניתנה לי אני רוצה להסביר למה יצאנו מהממשלה ולמה דווקא במצב כל כך קשה שמדינת ישראל נתונה בו אנחנו הולכים לבחירות.

סופה לנדבר: אני אומרת, שבמדינת ישראל לא יכול להיות יחס שונה אל אזרחים, של אם ושל אם חורגת: לאוכלוסייה אחת – כאם, ולאוכלוסייה אחרת – כאם חורגת.

סופה לנדבר: לא יכול להיות, שאחד מתגלגל כאן כגבינה בשמנת והשני מת ברעב.

סופה לנדבר: אני חושבת, שהיום, אחרי שנתיים קשות שמדינת ישראל עוברת, כולנו צריכים לזכור שכל אזרחי מדינת ישראל שווים.

סופה לנדבר: בגלל זה לא הצבענו בעד חוק התקציב הנוכחי, בגלל זה יצאנו מהממשלה, ובגלל זה אנחנו מצביעים בעד אותם עולים חדשים, בעד אותן משפחות חד-הוריות ובעד אותם קשישים, מבוגרים, תושבי ערי פיתוח וסטודנטים – אלה שמגיע להם לא פחות ממה שיש בהתנחלויות.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביוזמתי דנה היום ועדת הפנים של הכנסת בכביש עוקף-קריות, כביש שייתן מענה למצב הקשה שבו שרויים בצפון מבחינת פקקי תנועה וכו'.

איוב קרא: לצערי, הממשלה החליטה להטיל אגרה בעת סיום הפרויקט הזה על המשתמשים בכביש.

איוב קרא: היום המלצתי יחד עם חברי לבטל את האגרה הזאת, שבעצם תהפוך את הכביש לכביש של עשירים ותפגע באנשים החלשים.

איוב קרא: אני פונה מעל במת הכנסת אל הממשלה לכבד את ההמלצה שלנו, להשקיע מכספי המדינה בטיפול בכביש עוקף-קריות ולאפשר לאנשים להשתמש בו ללא שום צורך בהיטל ובאגרה.

איוב קרא: הצפון גם כך נמצא במצב קשה.

איוב קרא: הוא לא נמצא על המפה של מקבלי ההכרעות.

איוב קרא: אני מקווה שלפחות לגבי הכבישים נוכל לבשר להם בשורה טובה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

שמואל הלפרט: שר הביטחון לשעבר, מר בן-אליעזר, נאלץ לעזוב את תפקידו, שהוא כה אהב, ימים אחדים אחרי שהורה לחיילים לחלל את השבת כדי לפנות את המאחז.

שמואל הלפרט: מקרה דומה קרה לאהוד ברק, אחרי שגרם לחילול שבת המוני בהעברת המשחן בשבת, תוך התעלמות מוחלטת מפניותינו להימנע מחילול שבת.

שמואל הלפרט: כך קרה ליצחק רבין בעת הגעת 15-F אחרי כניסת השבת.

שמואל הלפרט: יש עוד מקרים רבים שראינו במו עינינו איך השבת תבעה את עלבונה.

שמואל הלפרט: גם בפגישת ראש הממשלה עם מר נתניהו בשבת האחרונה נגרם, לצערנו, חילול שבת מיותר.

שמואל הלפרט: אני פונה מכאן לראש הממשלה ולאנשי לשכתו להימנע בעתיד מחילול שבת – ציפור הנפש של העם היהודי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת צלי רשף.

צבי הנדל: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש מפלגת העבודה, בגלל פריימריס, פירק את ממשלת האחדות.

צבי הנדל: ראש הממשלה, בגלל פריימריס, מקדים את הבחירות.

צבי הנדל: ברגע ששמענו שהעבודה פורשת מהממשלה, אנחנו נתנו מייד רשת ביטחון ותמכנו בתקציב ללא עוררין, כי בעת כזאת צריך לדאוג למדינה ולא לפוליטיקה.

צבי הנדל: לצערי הגדול, יש כאלה שהם פוליטיקאים קטנים, והיום במסגרת תעמולת הבחירות, תוך כדי משא-ומתן שבו כמעט סגרנו את הפרטים – ומה ביקשנו?

צבי הנדל: לחסל סוף-סוף את הטרור – אני שומע מעל גלי האתר, שראש הממשלה רץ לנשיא.

צבי הנדל: צר לי ששיקולים קטנים של פריימריס במפלגות גדולות קוטעים אפשרות כהונה של ממשלה לאומית הגונה וישרה, כפי שהיה ראוי לו לעם הזה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת צלי רשף, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

צלי רשף: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי את הדברים של חבר הכנסת גפני ושל חבר הכנסת הלפרט והתרשמתי מהדאגה שלהם בעניין חילול השבת, והדוגמאות שהם נתנו הן אכן דברים כדרבונות על ממשלות שנפלו בישראל בגלל חילול השבת, ויש דוגמאות נוספות.

צלי רשף: לא שמעתי מחברי הכנסת הנכבדים שהם מתכוונים להסיק מסקנות גם לעניין השותפות שלהם עם הליכוד; אני מניח כתוצאה מזה שיש שיקולים אחרים בעניין הזה שמעיבים על הדאגה לשמירת השבת.

צלי רשף: ולעצם עניין הקדמת הבחירות, אני רוצה לברך את ראש הממשלה שהחליט להשאיר אותנו רק 90 יום עם החבורה הנכבדה: שרון, נתניהו ומופז.

צלי רשף: גם 90 יום הם פרק זמן ארוך מדי לעמוד בממשלה כזאת, אבל לפחות על הגבלת הזמן כדאי לברך.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

קריאה: – – –

אברהם בורג: אחרון – אבו.

קריאה: – – –

אברהם בורג: מה "מה"?

אברהם בורג: אחרון להצטרף לרשימה, זה בסדר?

תמר גוז'נסקי: לא הבנו.

אברהם בורג: זאת לא הפעם האחרונה שאתם לא מבינים.

אברהם בורג: בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת צלי רשף.

נחום לנגנטל: ההתבטאות של חברים בימין שאמרו ואומרים, ומדגישים ואומרים, שממשלות ימין בישראל לא נפלו בדרך כלל על-ידי גורמי שמאל, אלא בדרך כלל רק מתוך הבית של הימין עצמו – היא חלק מהדברים של מפילי ממשלות סדרתיים שקיימים במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: שלוש ממשלות ימין נפלו פה בגלל אותם חברים פחות או יותר, שעשו את זה גם הפעם.

נחום לנגנטל: צר לי מאוד שהדבר הזה נעשה כך, צר לי מאוד שלא ניצלנו את הזמן של שנה, שבה היינו יכולים להיות במדינה הזאת עם ממשלה חזקה, עם קואליציה שיש בה יותר דבקות ערכית-רעיונית, וחבל מאוד שיש אנשים שעשו את מה שהם עשו, ובכך גרמו לזה שאנחנו לא יכולים לעשות את מה שחשבנו לעשות כשנבחרנו, ועוד יותר גרוע – מבחינתנו, הם יכולים אולי להביא, חלילה, למצב שבו בפעם הבאה לא תהיה ממשלת ימין בישראל, אלא תהיה ממשלה כמו הממשלות שבאו תמיד אחרי שהימין הפיל את ממשלות הימין.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: מעניין, שמעתי דברים אחרים מפי ראש המפלגה שלך היום, לא?

נחום לנגנטל: – – –

אברהם בורג: לא, לא, רק התעניינתי באופן אינטלקטואלי.

נחום לנגנטל: אני מוכן לענות לאדוני משהו בקשר לראש המפלגה שלי.

אברהם בורג: לא, יגאל ביבי יענה לי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יורי שטרן.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, אני חייב לתקן את דבריו של חבר הכנסת לנגנטל.

יורי שטרן: לא הימין הפיל את הממשלה הזאת.

יורי שטרן: הממשלה הזאת נפלה כי היא היתה ממשלה הבנויה על שני יסודות סותרים, וברגע מסוים היא נפלה.

יורי שטרן: אנחנו הצענו מייד לראש הממשלה להקדים את הבחירות, והוא עשה נכון שהוא הקדים את הבחירות.

יורי שטרן: אלא מה?

יורי שטרן: הצענו לו מסלול אחר: להעביר את התקציב בכנסת, בתמיכתנו, ואחר כך להכריז על הבחירות.

יורי שטרן: מסיבות משלו – פנים-מפלגתיות וחוץ-מפלגתיות – החליט ראש הממשלה להקדים את המועד.

יורי שטרן: חבל, זה יוצר אנדרלמוסיה לגמרי מיותרת, במיוחד בתחום הכלכלי, וחבל גם שהמהלך של השיחות בינינו לבין הממשלה – אתמול, בשעה 22:00, קבעה לנו לשכת ראש הממשלה פגישה נוספת להיום בשעה 15:00 – הפך היום למיותר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גלעד.

אליעזר כהן: חבר הכנסת לנגנטל, אני פונה אליך ישירות, אתה לא הקשבת למרבית דבריו של חבר הכנסת יורי שטרן.

אליעזר כהן: אנחנו היינו עסוקים עד אתמול בחצות בהכנת תשובות על מסמך שהממשלה הציעה לנו.

אליעזר כהן: אני קמתי היום ב-06:00 והכנתי את מסמך התשובה, ועבדנו ברצינות והתכוננו למפגש עם ראש הממשלה.

נחום לנגנטל: – – –

אליעזר כהן: הממשלה הזו נפלה, כי בדיוק כמו שפואד התפטר והלך בגלל הפריימריס בעבודה, אריק שרון התפטר והלך בגלל הפריימריס בליכוד – אך ורק בגלל זה.

אליעזר כהן: זו נקודה מעניינת אחת.

אליעזר כהן: אנחנו היינו מוכנים ללכת למשא-ומתן והמשכנו בכך, והופתענו לשמוע שאריק שרון מכנס מסיבת עיתונאים – על דברתי, אני מוכן שתבדוק מלה במלה.

אליעזר כהן: זה דבר ראשון.

אליעזר כהן: דבר שני: אני רוצה להזכיר לך, שעד לפני שבוע מי שניהל את הממשלה זה הליכוד-עבודה, the two big ones.

אליעזר כהן: אל תשכחו את זה, עד לפני שבוע הם היו בממשלה.

אליעזר כהן: אל תשכח את זה.

אליעזר כהן: הם דפקו את המערכת, לא אנחנו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יהודה גלעד, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יהודה גלעד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא אדבר על הבחירות, אבל אומר משהו שאולי בכל זאת קשור לזה.

יהודה גלעד: קראנו השבוע בפרשת "חיי שרה" את פרשת קניית הקבר – אברהם אבינו קונה את מערת-המכפלה לקבור בה את שרה.

יהודה גלעד: בדרך כלל מציינים את האירוע הזה כמלמד על זכותנו על ארץ-ישראל – זכותנו הדתית-ההיסטורית – ואכן יש בזה כדי ללמד אותנו על כך, ועם זה יש בסיפור הזה מסר נוסף.

יהודה גלעד: המסר הנוסף הוא, שאף שהארץ הובטחה לאברהם אבינו, הוא נוהג עם יושבי הארץ בכבוד ובנימוס והוא קונה את מערת-המכפלה ב-400 שקל כסף עובר לסוחר.

יהודה גלעד: אחת הבעיות של החברה שלנו היא, שאנחנו שומעים בדרך כלל או את זה או את זה – או אלה שמדברים על זכותנו המוחלטת על הארץ, בהתעלמות מזכות היושב בארץ בזמן הזה, או אלה שמדברים על זכותם של אלה שיושבים בזמן הזה ומתעלמים מזכותנו ההיסטורית.

יהודה גלעד: נדמה לי שייטב לכולנו אם נמצא את הדרך ללמוד מן התורה את האיזון בין שני הדברים הללו גם יחד: מצד אחד, הזכות הדתית המסורה לנו, ומצד אחר, היחס ההגון ליושב הארץ הזאת בזמן הזה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את העם כולו, ולא רק ציבור המצביעים, על זה שהיום התחיל שחר אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החושך של הימים שקדמו, בשנתיים האחרונות של הממשלה הזאת, הגיע לקצו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי ייתן ובשבועות הקרובים, בחגיגה דמוקרטית נכונה ושוויונית, אנחנו נשכיל לבחור מנהיגות אחרת, וכמובן גם ממשלה אחרת, אשר תנהל מדיניות אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו חייבים לעשות זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נקעה נפשנו ממדיניות שפיכות הדמים וממדיניות ההסלמה והדיכוי של העם הפלסטיני, וכולנו תקווה שנשכיל למצוא ולהביא למקומות האלה אנשים אחראיים, אנשים שייתנו לתושבים מדיניות אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מלה נוספת, ברשותך, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מתחבר, כמובן, עם חודש הרמדאן אשר בא עלינו לברכה, ובהזדמנות הזאת אני רוצה לברך את כל המאמינים ואת העם המוסלמי בעולם כולו ואת כל ציבור שוחרי השלום.

אברהם בורג: כול עאם ואנתום בח'יר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כול עאם ואנתום בח'יר.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אתחיל ב"כול עאם ואנתום בח'יר", לרגל הרמדאן, אבל היום היה דווקא עוד ח'יר, היתה עוד ברכה, שהממשלה הזו הסתלקה מן העולם הזה.

מוחמד ברכה: אבל – שני מכתבים קיבלתי היום, אחד מיושב-ראש ועדת הכנסת יוסי כץ והאחר משר האוצר סילבן שלום, ושניהם מבקשים לקצץ בתקציב מימון המפלגות, מתקציב הבחירות: יוסי כץ – 15%, ושר האוצר – 50%.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, מפלגת הליכוד יש לה מתנחלים ויש לה כל מיני פעילים; מפלגת העבודה יש לה קיבוצים; המפד"ל יש לה מתנחלים; האיחוד הלאומי יש לו מתנחלים.

מוחמד ברכה: יש להם מתנדבים בשפע, והמפלגות שמשרתות את ההון יש להן ההון, והמפלגות שיש להן עמותות יש להן עמותות.

מוחמד ברכה: ולכן, אני רוצה להסביר – – –

זבולון אורלב: – – –

מוחמד ברכה: ולכן, אני רוצה להסביר ולהגיד, שיש מפלגות שבכל זאת מייצגות אנשים עניים, ולקצץ בתקציב הזה פירושו למנוע מהן זכות דמוקרטית בסיסית.

מוחמד ברכה: הדמוקרטיה, חברים, גם היא עולה כסף, ואי-אפשר לקצץ דווקא בחודשים האלה לפני הבחירות, על מנת למנוע דווקא מהנציגים של הציבורים החלשים להתמודד באופן שווה מול המפלגות הגדולות.

אברהם בורג: תודה רבה.

מוחמד ברכה: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע לכולנו להימנע מהפופוליזם הזול, הנחות והנמוך הזה לפחות ב-90 הימים הקרובים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, חודש טוב לכולם – חודש כסליו, וחג החנוכה בפתח.

אברהם בורג: לשעבר יושב-ראש האופוזיציה, אני מבקש.

זבולון אורלב: – – –

אורי אריאל: לפני חודשים מספר הגיש ראש הממשלה תוכנית כלכלית, והוא קיבל מהאיחוד הלאומי – ישראל ביתנו שבע אצבעות, 100% הצבעה.

אורי אריאל: לפני ימים מספר הוגשה הצעת תקציב לשנת 2003, ואנחנו מהאופוזיציה נתנו שבע אצבעות.

אורי אריאל: היו חברים מהקואליציה שלא תמכו.

אורי אריאל: על זה כבר אמרו חכמים, חבר הכנסת אורלב: אל תתיירא לא מהצדוקים ולא מהפרושים, אלא מאלה שעושים כמעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

אורי אריאל: אני מציע לכולם לשים לב לפריימריס במפלגות מסוימות שגורמים לאבד את שיווי המשקל וממילא לתוצאה שהגענו אליה עד כה.

אורי אריאל: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לדברי קודמי, חבר הכנסת ברכה, על הפופוליזם השוטף את הכנסת לפני יציאה לפגרה, לפני בחירות.

אחמד טיבי: כל חבר כנסת שמרגיש שיש לו צורך ב"אייטם" מסוים אחרי תקופת היעדרות ממושכת מאמצעי התקשורת האלקטרוניים, מציק לעמיתיו בבית – פעם על התדמית של חברי הכנסת, פוגעים בתדמית של חברי הכנסת, ועכשיו על התקציב ומימון הבחירות.

אחמד טיבי: יש מגזרים ומפלגות התלויים אך ורק בדבר הזה, ועל כן ההצעה הפופוליסטית של שר האוצר להוריד 50% מתקציב הבחירות – – –

יוסי שריד: לא זה העניין.

יוסי שריד: המפלגות הגדולות – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, סליחה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, בנאומים בני דקה אין להפריע.

יוסי שריד: – – –

אברהם בורג: יוסי שריד, אין להפריע בנאומים בני דקה.

אברהם בורג: יש לכל אחד דקה לדבר, היית נרשם – היית מדבר.

אחמד טיבי: אל תתרגש יותר מדי, אדוני היושב-ראש, הבריאות.

אברהם בורג: אני בלחץ.

אחמד טיבי: לא, הבריאות.

אחמד טיבי: אני מבין את המצב הקשה – – –

אברהם בורג: אני מצטער, אבל תחום העיסוק המקצועי שלך לא נוגע לבריאותי.

אחמד טיבי: גם התרגשות בתחום שלי גורמת לתופעות לוואי.

אורי אריאל: אתה תראה שטיבי מסוגל שאתה תלד.

אחמד טיבי: על כן, אדוני היושב-ראש, כל סיעות הבית חייבות להתאחד כדי לומר לא לפופוליזם הזה, ששוטף את הבית הזה ופוגע בתדמיתו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

זבולון אורלב: פורסם שוועדת החקירה שמינה הרמטכ"ל בנוגע לחילול השבת בפינוי מאחז גלעד הגישה לו את המסקנות, והרמטכ"ל הגדיר את הממצאים האלה כתקלה מערכתית חמורה וכשל מערכתי.

זבולון אורלב: זה דבר תמוה שבדבר שבאמת הסעיר, לפחות את הציבור הדתי – אני מבין שגם מעבר לציבור הדתי, כי השבת יקרה לכולם – צה"ל אינו מוצא לנכון לפרסם ברבים את המסקנות.

זבולון אורלב: לא ברור את מי חקרו.

זבולון אורלב: שר הביטחון נחקר?

זבולון אורלב: הוא ידע?

זבולון אורלב: הוא לא ידע?

זבולון אורלב: מישהו ידע בלשכתו?

זבולון אורלב: הרמטכ"ל ידע?

זבולון אורלב: אלוף הפיקוד ידע?

זבולון אורלב: מדוע לא הסיקו מסקנות אישיות?

זבולון אורלב: אני חושב שאי-אפשר להסתפק באיזה טיוח או איזו מריחה של ועדה – כשל, ונעשה שינון, יעני יעשו שיעורי בית – כיתה ג' לומדת מחדש את ההוראות שם במטכ"ל.

זבולון אורלב: אני חושב שצריך להסיק את המסקנות; שתהיה שקיפות מלאה, את מי חקרו, מה המסקנות, לרבות מסקנות אישיות.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת יגאל ביבי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במשך כל שנות המלחמות העקובות מדם, גם בשטחים וגם בלבנון, הזהרנו והתרענו מפני המחיר שהחברה הישראלית תשלם.

תמר גוז'נסקי: נוסף על כל המחירים שהחברה הישראלית משלמת, פורסם היום בכתבה ב"מעריב" על החיילים שחזרו מהמלחמות ומה הם מרגישים.

תמר גוז'נסקי: אני אקרא רק קטע אחד: "לוחם לשעבר בצנחנים, שמטופל זה שלושה חודשים בכפר שמנסה לשקם היום 100 חיילים כאלה: נכנסנו לבתים, ראינו ילדים וזקנים בוכים, ירינו בטלוויזיות שלהם.

תמר גוז'נסקי: בהתחלה אתה לא מרחם, אתה עושה את העבודה.

תמר גוז'נסקי: כשאתה יושב בבית לאחר מכן אתה מתחיל להבין שעשית מעשים שפוגעים בך נפשית".

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, החברה הישראלית הצמיחה דור של אנשים חולים נפשית כתוצאה מהמלחמות.

תמר גוז'נסקי: זאת נוסף על כל המחיר הכבד של העוני וההרס ואובדן התקווה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יגאל ביבי, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחרון – חבר הכנסת אבשלום וילן.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, אתה מכיר את המפד"ל לא פחות מכל אחד מאתנו.

יגאל ביבי: זו מפלגה מאוד מעניינת ויש בה המון דעות.

יגאל ביבי: לנגנטל יכול לדבר על ההפלות – התכוונתי להפלת הממשלה – אפי יכול לדבר על המחנה הלאומי האלטרנטיבי הגדול שבתוך שלושה חודשים יכבוש את המדינה.

יגאל ביבי: אני יכול לדבר על הציונות הדתית וחשיבותה.

אברהם בורג: הוא מכריז מלחמה על המדינה ואז הוא יכבוש אותה?

אברהם בורג: איך זה עובד?

יגאל ביבי: פשוט לא משעמם אצלנו.

יגאל ביבי: אדוני היושב-ראש, היו לי היום, ביום הקשה הזה לעם ישראל, כמה רגעי נחת כשהייתי ב"בנייני האומה" ופגשתי שם אלפי קשישים שבאו לירושלים ועשו פעילות.

יגאל ביבי: רוב התקציבים לזה הם מהתנדבות ולא מהמדינה.

יגאל ביבי: ראיתי את השמחה שלהם, את האהבה, את אהבת הארץ.

יגאל ביבי: אני חושב שהנושא הזה חשוב מאוד, והלוואי שבבחירות ידברו גם על זה ולא רק על דברים אחרים.

אברהם בורג: זה חשוב מאוד.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חברי הכנסת אבשלום וילן והאשם מחאמיד.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מקווה שהבחירות יביאו לכך שלא שהמפד"ל תכבוש אלא המדינה תשתחרר גם מהמפד"ל וגם מהמתנחלים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, היו לנו הרבה טענות אל ראש הממשלה, אבל אני חייב באמת לברך אותו.

טלב אלסאנע: סוף-סוף יש הישג לראש הממשלה בזה שהוא הגיש את מכתב ההתפטרות לנשיא קצב.

טלב אלסאנע: גם הוא הגיע למסקנה שהוא נכשל ולכן הוא הגיש מכתב התפטרות.

טלב אלסאנע: לכן צריך לברך אותו על זה שהוא הודה סוף-סוף בכישלונו.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, שמעתי אותך היום מדבר על 4 בפברואר כמועד לא מתאים לבחירות.

טלב אלסאנע: הייתי רוצה שתביא בחשבון, ש-4 בפברואר לא מתאים גם לאזרחי המדינה המוסלמים שמקיימים את מצוות העלייה לרגל.

טלב אלסאנע: הם יוצאים ב–12 בינואר וחוזרים ב-15 בפברואר.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו מבקשים, אם אפשר, שהבחירות יהיו ב-18 בפברואר, על מנת לתת גם להם את ההזדמנות למצות את זכותם להשתתף בבחירות החשובות והמכריעות האלה.

אברהם בורג: טלב, נראה לי יותר קל לדחות את החאג' בכמה חודשים.

אברהם בורג: חבר הכנסת אבו וילן, ואחריו – אחרון אחרון, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הבנתי מהידיעות שהתפרסמו היום בבית הזה, שמחר אנחנו צפויים להשבעתו של שר חוץ חדש למדינת ישראל.

אבשלום וילן: לפיכך, יגאל ביבי, אתה לא תהיה לבדך עם השם הזה בכנסת הזאת.

אבשלום וילן: אני לא בטוח שגם אם הבחירות יהיו ב-28 בינואר או ב-4 בפברואר או בכל תאריך אחר בתוך 90 הימים, השלישייה המובילה הזאת בראשותו של אריאל שרון, עם שחקן הרכש מופז ועם נתניהו "הזכור לטוב" ומדיניותו המתפתלת, לא תגרום לזה שנחזה בשלושה חודשים שמדינת ישראל עלולה, חס וחלילה, לשלם עליהם מחיר יקר, יקר מדי.

אבשלום וילן: לכן אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שמחר, בדיונים שיהיו פה, תקבע גם תאריך בחירות מוקדם ככל האפשר וגם כללי משחק כאלה, שאם מישהו ישתעשע בלהוביל את המדינה לעברי פי פחת, הכנסת הזאת בהרכבה לא תאפשר לו את זה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אחרון אחרון חביב – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה גם לברך ולומר לך ולכל הצופים והמאזינים: כול עאם ואנתום בח'יר.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אף שאתה יושב-ראש הכנסת ואתה לא ראש של איזו רשות מבצעת, אתה אחראי לכך שבחודשים הקרובים הממשלה הזאת – שרון, מופז וביבי נתניהו – לא תעשה צעדים שאולי יהיו צעדים נפשעים או צעדים מסוכנים כלפי ישראל, כלפי הפלסטינים וכלפי המיעוט הערבי בארץ.

האשם מחאמיד: אדוני, פשוט מאוד, רובצת עליך אחריות.

האשם מחאמיד: שים לב למה שעלול לקרות בחודשים הקרובים.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: ציון יום המאבק הבין-לאומי באלימות נגד נשים – דיון על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת.

אברהם בורג: תפתח את הדיון יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

אברהם בורג: אחריה – השר דני נוה.

אברהם בורג: עד שתעלה חברת הכנסת דיין, אני מבקש, דומני בשם כל חברי הכנסת לגוניהם, להודות לחברת הכנסת דיין על העקביות הרבה שהיא נוקטת גם בוועדה, גם במליאה, גם בציבוריות בנושא הזה, שעניינו לא יכול להיות שנוי במחלוקת, של מאבק באלימות נגד נשים.

אברהם בורג: והמסר, חברת הכנסת דיין, שאנחנו אומרים לבן-הזוג המכה: האשה היא לא רכושך, היא מקסימום שותפה שלך, ושותפות צריך לטפח.

אברהם בורג: הדבר השני: אלימות איננה יכולה להיות חלק מהשיחה בין בני-אדם.

אברהם בורג: שני המסרים האלה כוחם יפה תמיד, על אחת כמה וכמה בשנה איומה כמו השנה האחרונה שהיתה לנו, עם כל כך הרבה רציחות וקורבנות מיותרים לחלוטין בתחום שאמור להיות האינטימי והאוהב ביותר, בתחום המשפחה.

אברהם בורג: תודה לך ויישר כוחך.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: אני מקווה שאלה אינן מילות פרידה ממני, בחשבון עתידי.

אברהם בורג: לפי ההתפתחויות שקורות כאן, בכל נאום שאני נואם אני נפרד ממשהו.

יעל דיין: כי יש לי כוונות רציניות להמשיך את המאבק הזה – – –

אברהם בורג: שנה שנה.

יעל דיין: שנה שנה ומהדוכן הזה.

יעל דיין: מאחר שבכל שנה אנחנו מתכנסים בנושא ציון היום הבין-לאומי למאבק באלימות כלפי נשים, אני רוצה להוסיף שני אלמנטים.

יעל דיין: אני רוצה לציין כמה דברים שהם אולי חדשים, חלקם די מפתיעים, שהסתברו לנו בימים האחרונים בסקר על אלימות כלפי נשים, שהיה הסקר המקיף ביותר עד עכשיו, שנערך על-ידי אוניברסיטת חיפה והוגש למשרד העבודה והרווחה.

יעל דיין: 26 נשים נרצחו מינואר 2002 ועד היום, תשע מהן על-ידי בן משפחה, 13 על-ידי בעל או בן-זוג או גרוש, בשבעה מקרים של רציחות אנחנו לא יודעים את השם משום שהוא חסוי.

יעל דיין: אנחנו רואים עלייה גם במספר התלונות וגם בעבירות של אונס, של איומים ברצח של בן-זוג.

יעל דיין: אנחנו רואים פניות של עשרות אלפים למרכזי סיוע וללשכות הרווחה.

יעל דיין: בעבר נהגנו לומר: 200,000 נשים מוכות במדינת ישראל.

יעל דיין: עכשיו, בדוק לגבי השנה האחרונה, לגבי שנת 2001, ש-141,000 סבלו מאלימות בצורה ישירה, כלומר אנחנו לא מנחשים.

האשם מחאמיד: 141,000 בשנה?

יעל דיין: שדיווחו על אלימות כלפיהן בשנה האחרונה, לא בכל חייהן.

יעל דיין: בכל חייהן האחוז הוא גבוה יותר.

יעל דיין: הוועדה הגישה נייר והנתונים המספריים הם זמינים.

יעל דיין: יש שני דברים שאולי לא נתנו את הדעת עליהם.

יעל דיין: אנחנו קוראים על יותר מחצי מיליון ילדים עניים בישראל, ואנחנו רואים שאחד מכל חמישה ישראלים חי מתחת לקו העוני, והצפי הוא עלייה במספר הילדים העניים, במספר המשפחות העניות.

יעל דיין: אנחנו מתייחסים לזה כאל תחום של כלכלה וחברה.

יעל דיין: אבל בסקר שהגיע אלינו אתמול יש הוכחה מוחלטת לקורלציה בין עוני לבין אלימות במשפחה.

יעל דיין: כלומר, מה שטענו תמיד ואמרנו בצורה ליברלית מסוימת: אלימות כלפי נשים נמצאת בכל מקום, ואפשר למצוא אותה ברמת-אביב ג' בדיוק כמו באוניברסיטה וכמו בנתיבות וכמו ברהט – זה לא נכון.

יעל דיין: יש קשר ישיר בין המיקום הסוציו-אקונומי של נשים לבין האלימות המופנית כלפיהן.

יעל דיין: זה דבר שהיום אנחנו חייבים לתת עליו את הדעת.

יעל דיין: כל תוספת מתחת לקו העוני עתידה להגדיל את מספר הנשים המוכות, המאוימות, הנרצחות, בלי פרופורציה לאמירה הכללית, שבכל השכבות ובכל המקומות האלימות פושה, וזה טבע האדם וזה חלק מנטיות חברתיות.

יעל דיין: לא נכון.

יעל דיין: אשה מתחת לקו העוני וילד מתחת לקו העוני יהיו נתונים יותר, בצורה מוחלטת, להתעללות ולאיומים, לרצח ולאלימות כלפיהם.

יעל דיין: אנחנו למדים עוד דבר – שיש קשר ישיר בין רמת ההשכלה לבין העוני והאלימות כלפי נשים.

יעל דיין: אין קשר למוצא, כפי שחשבנו בעבר.

יעל דיין: כלומר, אם לא נתנו לנשים תעסוקה, שהיא פועל יוצא מעניין העוני וממד ההשכלה, אנחנו לא רק מכניסים אותן אל מתחת לקו העוני, לא רק מכניסים אותן לתוך קבוצה שהיא חלשה, לא רק מכניסים אותן לקבוצה של מובטלים – אנחנו גם מייעדים אותן להיות מועדות לאלימות כלפיהן במסגרת המשפחה.

יעל דיין: זה נתון איום ונורא, משום שזה מכתיב לנו את סדרי העדיפויות.

יעל דיין: אם לא נטפל בעוני ואם לא נטפל בהשכלה ואם לא נטפל בחינוך, לא יעזור לנו אחר כך להגיד: זה טבע האדם, זה מורשת, זה רקע חברתי, זה נמצא בכל מקום.

יעל דיין: זה לא נמצא בכל מקום, וזה נמצא יותר מתחת לקו מסוים, שאליו מגיעות יותר ויותר מהנשים בישראל, בכלל זה האמהות החד-הוריות, שאחוז העניות ביניהן עלה, וכן אחוז הילדים שמתעללים בהם.

יעל דיין: בבקשה להביא בחשבון, שפועל יוצא מזה ונלווה לזה הוא גם העובדה שאנחנו שמים אותם כמטרה ברורה לאלימות.

יעל דיין: אני רוצה לומר עוד דבר שלמדנו עליו, ופחות נעים לי לומר אותו.

יעל דיין: מתברר לפי אותו סקר מקיף מאוד, ש-23% מהנשים מצדיקות את האלימות של בני-זוגן, כלומר מקבלות את זה כדבר שאין טעם או אין צורך או אין להן רצון להיאבק בו, כאשר האשה בוגדת בבעלה; 23% מהנשים אומרות, פחות או יותר בצורה ברורה: מגיע לי – לא אלימות קשה אולי, לא אונס אולי, אבל אלימות שכוללת אלימות פיסית.

יעל דיין: כאשר האשה מקללת ומעליבה, 16% מהגברים חושבים: מגיע לה מכות, ו-14% מהנשים, זה נתון שלבושתי אני חולקת אתכם, חושבות: מגיע לי, אני שמתי את עצמי במצב שהוא אלים כביכול, בגדתי או עשיתי דבר כזה או אחר שהוא לא לשביעות רצונו של בעלי או בן-זוגי, ולכן הן לא מתלוננות.

יעל דיין: אבל זה לא שהן לא מתלוננות מפחד, זאת קבוצה אחרת של נשים, הן אינן מתלוננות כי הן מרגישות שבאיזה מקום הן שידרו הזמנה לזה.

יעל דיין: אני רוצה כאן והיום לפנות לא רק לממשלה ולוועדות המרובות שיש לטיפול באלימות בחברה ובאלימות כלפי נשים, וועדת שרים למעמד האשה וכל הוועדות האלה שלא הניבו עד עכשיו, לרבות הוועדות המתקצבות, ירידה אמיתית בנגע הנורא הזה של אלימות, אלא גם לציבור הנשים: אין דבר כזה – מגיע.

יעל דיין: יכול להיות שצריך להפריד בתוך המשפחה, יכול להיות שצריך ללכת לרב ולהודות על חטא ולבקש מחילה, יכול להיות שצריך ללכת לגישור או לפישור או לבית-משפט למשפחה או לחברים או בצורה אחרת כלשהי להסדיר סכסוכים.

יעל דיין: הרמת ידיים, בהכרה של האשה שזה מגיע לה ובהכרה של הגבר שמותר לו, באחוזים כל כך גבוהים – שני הדברים האלה חייבים להיעלם, והם חייבים להיעלם לא על-ידי חינוך מגן-ילדים, אלא בחברה של היום.

יעל דיין: אני לא יודעת איזה מסר, אלימות בחברה בכלל, אלימות ומצב מלחמתי ומצב של טרור ומצב של אלימות שלנו כלפי אוכלוסייה – אני לא יודעת איזה מסר זה משדר למשפחות עצמן.

יעל דיין: חשבתי לתומי, וזה נבדק ולא נמצא נכון, שכאשר יש איום מבחוץ אז יש שלום-בית.

יעל דיין: חשבתי את זה גם ביחס לחברה הישראלית.

יעל דיין: חשבתי שכאשר אנשים נתונים בפחד, בפגיעה, פוגעים באחרים ופוגעים בנו, אז יש התאחדות כלשהי סביב התא המשפחתי.

יעל דיין: הנתונים מראים שזה ממש ההיפך.

יעל דיין: קיבלנו היום דיווח מיהודה ושומרון, מנשים שגרות שם, והן אמרו שהפניות אליהן בגין אלימות בתוך המשפחה עלו פי-ארבעה.

יעל דיין: קיבלנו היום דיווח מהמגזר הערבי, שפניות בגין אלימות במשפחה בעת הזאת, שהיא עת של מצוקה של כולנו, עלו פי-שלושה.

יעל דיין: כלומר, אנחנו לא מתרגמים את מה שאנחנו קוראים פוליטית הצורך באחדות, הצורך בהיותנו יחד – על מי תגן אם לא על הבית?

יעל דיין: ממשלה מגינה על הבית?

יעל דיין: בבקשה, בני-הזוג, שמרו על הבית כאשר הוא מותקף, וזה לא משנה אם זה על-ידי פיגוע ירי או על-ידי פיגוע או על-ידי זה שהחייל שלנו נוהג כפי שהוא נוהג בג'נין או בשכם.

יעל דיין: לצערי, כל האלימות החברתית הזאת – דבר שאובחן רק עכשיו – מובילה להגברת האלימות, וכתוצאה מזה להגברת המתח.

יעל דיין: שים את זה יחד עם האבטלה, עם ממדי העוני, ואנחנו יוצרים כאן חברה שמנתבת את כל סוגי האלימות האלה לחוליה החלשה ביותר, הלוא היא נשים עניות, מובטלות.

יעל דיין: אנחנו צריכים לגעת בשורש הזה ולעזור להן לצאת מעבר לקו הזה כדי שהן לא תהיינה נידונות להיות קורבן גם של אלימות מבית.

יעל דיין: תודה רבה.

רחמים מלול: אני מודה מאוד לחברת הכנסת יעל דיין.

רחמים מלול: לפני שהשר דני נוה יעלה להשיב, הודעה למזכיר הכנסת, ולאחר מכן הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, של 61 חברי הכנסת, שהוחזרה לנו מוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה למזכיר הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שתי הודעות קצרות.

): האחת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה ביום כ"ח בחשוון, 3 בנובמבר 2002, כי ועדת הכספים תדון בהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2003, התשס"ג–2002, כאשר אני מביא לתשומת לבכם, שבשעות הקרובות נגיע עם ההודעות לגבי חוק ההסדרים והפיצול שלו.

): הריני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות כדלקמן: 1.

): מטעם סיעת העבודה-מימד – בוועדת הכספים, במקום חברת הכנסת קולט אביטל יכהן חבר הכנסת ויצמן שירי.

): 2.

): מטעם סיעת מרצ – בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, במקום חבר הכנסת מוסי רז יכהן חבר הכנסת עוזי אבן.

): בוועדת החוקה, חוק ומשפט, במקום חבר הכנסת אמנון רובינשטיין שפרש מהכנסת תכהן חברת הכנסת ענת מאור.

): 3.

): מטעם סיעת הליכוד – בוועדה לקידום מעמד האשה, במקום הפנוי לסיעת הליכוד יכהן חבר הכנסת עוזי אבן.

): תודה.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: נמשיך בדיון.

רחמים מלול: בבקשה, השר נוה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לשבח את חברת הכנסת יעל דיין, שבהתמדה, במסירות ובעיקשות, במובן החיובי של המלה, מעלה פה את עניין המאבק נגד אלימות כלפי נשים.

דני נוה: היא ראויה לברכה על ההתמדה ועל המסירות ועל הדרך שבה היא עושה זאת.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, שורה מפורסמת משיר של רחל המשוררת אומרת: לא שביל אליו, לא דרך, גן נעול.

דני נוה: גן נעול – זו אולי הדרך הטובה ביותר לתאר את גורלן של נשים רבות, רבות מדי במדינת ישראל, נשים שחוות יום-יום טרור, אלימות פיסית, אלימות רגשית, אלימות מילולית.

דני נוה: נשים שנמצאות בין הפטיש לסדן, בין הפחד מהמכה לבין הרצון אולי לשמור על שלמות המשפחה והפחד מה יקרה אם יתלוננו או יוציאו החוצה את מה שקורה בבית.

דני נוה: לצערנו, בשנים האחרונות הפכה האלימות כלפי נשים במשפחה לבעיה חברתית חמורה מאוד במדינת ישראל, בעיה רחבת היקף; זו כבר לא איזו בעיה שולית או בעיה שמתייחסת רק לשולי החברה.

דני נוה: נכון אמרה חברת הכנסת יעל דיין, שיש קשר בין מצב סוציו-אקונומי, מצב העוני, לבין רמת האלימות בבית.

דני נוה: אבל, לצערנו הרב, מצאנו את הבעיה בבתים רבים בישראל, מכל השכבות, מכל המינים, מכל העדות, מכל השכבות הסוציו-אקונומיות.

דני נוה: הרי זה לא דבר שאופייני לעיר מסוימת בארץ, לאזור מסוים בארץ.

דני נוה: תמצאו את זה בכל מקום.

דני נוה: האלימות, אדוני היושב-ראש, היא מכה שלא עוברת אם לא מטפלים בה כראוי, והטיפול הזה ראוי, לדעתי, שיתחיל קודם כול ברמה החינוכית.

דני נוה: כשאני אומר שיתחיל ברמה החינוכית – החל בגן-הילדים, המשך בבתי-הספר.

דני נוה: אנחנו אומנם מתמקדים פה היום במאבק בכל מה שקשור לאלימות כלפי נשים, והרי האלימות בכלל בחברה הישראלית היא דבר שאי-אפשר לעשות בו הפרדה, במובן הזה שכאשר אנחנו שולחים, למשל, את הילדים שלנו או את הילדות שלנו לבתי-הספר הם נתקלים שם באלימות, ורק לאחרונה נתקלנו במקרים מזעזעים אפילו של אלימות של ילדים כלפי ילדים.

דני נוה: כאשר מתחילים משם, בסופו של דבר זה נמשך גם בבית באלימות כלפי נשים, באלימות גם כלפי ילדים בבית – יש גם מקרים מזעזעים כאלה.

דני נוה: לכן לדעתי הטיפול צריך להיות טיפול מהבסיס, והבסיס הוא קודם כול הטיפול ברמה החינוכית.

דני נוה: גם אני עיינתי בסקר של אוניברסיטת חיפה, שמצא נתונים קשים על מספר הנשים שהוכו בשנה האחרונה בידי בני-זוגן, מספרים מזעזעים, שמאחורי כל אחד מהם מסתתר עולם ומלואו, ובוודאי אי-אפשר לעבור על הדבר הזה לסדר-היום.

דני נוה: אני חייב לומר, והזכירה זאת חברת הכנסת יעל דיין, שאותי הקפיץ במיוחד הנתון של הנשים שמוכנות "להצדיק" במובנים מסוימים את זה שהיא קיבלה מכה, או חטפה מכה או ספגה אלימות.

דני נוה: זאת אומרת, נשים הגיעו למצב נפשי כזה, שהן מוכנות אפילו להצדיק את זה שבמקרים מסוימים הן נפלו קורבן לאלימות במשפחה.

דני נוה: אין לזה שום הצדקה, ואנחנו צריכים להישיר מבט אל הגברים האלימים ואל האנשים האלימים ולומר להם: אין הצדקה לאלימות, אין הכשרה לאלימות, אין שום דבר שיכול, בצורה כלשהי, לתת תירוץ כלשהו לשימוש באלימות, לא אלימות נפשית, לא אלימות פיסית.

דני נוה: הדבר הזה חייב להיות חד וברור, זה צריך להיות מסר של כולנו וזה צריך להיות המסר המוסרי של כולנו, וכל אשה בישראל צריכה לדעת, שבשום מצב היא לא צריכה להצדיק זאת, בשום תנאי ובשום מצב.

דני נוה: אין לזה הצדקה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת דיין וחברות הכנסת האחרות שנמצאות פה, לצערנו הרב גם בעניין הזה אנחנו מוצאים שחברות הכנסת מקדישות מזמנן, אולי יותר מחברי הכנסת שמקדישים מזמנם למען הנושא הזה.

דני נוה: גם ברמה הממשלתית אין ספק שצריך לתקוף את הבעיה הזאת בראייה הוליסטית.

דני נוה: צריך לתקוף את הבעיה הזאת ולהתייחס לדבר הזה כאל מערכה ממש ברמה הלאומית.

דני נוה: אני יודע שהמונח טרור כבר עבר איזו שחיקה וזילות, אבל זה טרור מסוג אחר, טרור שמופנה כלפי נשים, ומופנה כלפיהן במקום שבו הן אמורות וצריכות לחוש מוגנות ביותר, בטוחות ביותר, והוא בבית פנימה.

דני נוה: במסגרת ועדת השרים למאבק באלימות, שאני עומד בראשה, מעבר לעבודה המסורה שעושים ברשויות רבות שירותי הרווחה, המשרד לביטחון פנים וגורמים רבים אחרים ברמה הממשלתית, ביקשתי לפני זמן-מה מראש הממשלה שגם תהיה הקצאה תקציבית מיוחדת לצורך פעילות ייחודית של הוועדה, מעבר לפעילויות שעושות כל הרשויות האחרות.

דני נוה: לשמחתי נענה ראש הממשלה להקצות תקציב של כמה מיליוני שקלים; אני עדיין לא יכול לומר לכם מה הסיכום הסופי שלו, אבל סכום ראוי.

רחמים מלול: 5 מיליונים.

דני נוה: אני מקווה שזה יהיה אפילו יותר מ-5 מיליונים.

דני נוה: כרגע זה עומד על 5 מיליונים.

רחמים מלול: כך פורסם בכל אופן.

דני נוה: אני מקווה שזה יהיה יותר, אף שבימים האחרונים אנחנו עוסקים בכל ענייני המצוקה התקציבית – אבל אני מאוד מקווה.

דני נוה: נראה איך נתמודד עם זה עכשיו, עם כל המהומה הפוליטית שכולנו כבר גולשים בתוכה.

דני נוה: הכוונה שלנו במסגרת התקציב הזה שמוקצה היא לקדם פה כמה פרויקטים ספציפיים, ובהם תוכנית ניסיונית שנובעת מהצעת חוק שהגישה חברת הכנסת נעמי חזן, תוכנית ניסיונית לחלוקת לחצני מצוקה.

דני נוה: אנחנו נעשה את זה בשלב זה כתוכנית ניסיונית, כ"פיילוט", כנראה באזור הקריות, מה שנקרא משטרת זבולון, לחלוקת לחצני מצוקה לנשים שבני-זוגן הורחקו על-ידי בית-המשפט.

דני נוה: התקציב הזה אמור לאפשר לנו לקדם גם תוכנית ניסיונית שמנסה להוביל פרקליטת המדינה – וזה המקום גם להביע את השתתפותנו בצערה, היא כרגע באבל, והיינו אמורים כבר השבוע, ובאותו יום זה בוטל, ביום חמישי שעבר, לבקר יחדיו בעיר אשדוד מתוך מגמה לקדם שם תוכנית ניסיונית להפעלת צוות להערכת מסוכנות, שאמור ללוות ולהיות מחובר לגורמי שמירת החוק, המשטרה, תוך כדי איגום כל הכוח וכל המשאבים של הרשויות הרלבנטיות – צוות הערכת מסוכנות שיכול למנוע מצבים שבהם אנחנו נתקלים לא אחת שיש בן-זוג מכה, שלא יודעים איך להתייחס אליו, לא יודעים מה הרקע שלו, מה העבר שלו, לא יודעים עד כמה המסוכנות שלו מחייבת הרחקה וטיפול מיידי וכך הלאה.

דני נוה: אנחנו מקדמים ונקדם במסגרת התקציב המיוחד הזה את התוכנית הניסיונית להקמת גוף להערכת מסוכנות.

דני נוה: דבר נוסף שאנחנו נעשה במסגרת התקציב הזה, אנחנו נפעיל בקרוב אותו מוקד מצוקה שכבר התייחסתי אליו פה בעבר, קו חירום שמספרו אמור להיות 118, שירכז בתוכו ובעצם ישמש חוליה שמקשרת אל כל הגורמים הקיימים העוסקים בנושא האלימות, בעיקר כלפי נשים.

דני נוה: למשל, כל מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית יהיו מחוברים למספר הזה.

דני נוה: גורמים אחרים שגם הם עוסקים באלימות בחברה ובמשפחה בפרט יהיו מחוברים, כדי לתת פה איזה שירות לאזרח של מספר קליט שבאמצעותו ניתן יהיה להגיע לגורמים ולמרכזים הנוכחיים שעוסקים בכל מה שנוגע לאלימות במשפחה ולאלימות בחברה.

דני נוה: אנחנו גם מנסים, במסגרת צוות בין-משרדי שהקמנו, לסייע יותר בתיאום בין כל הגופים והמערכות השונות.

דני נוה: הדבר הזה, כמו שכולנו יודעים, הוא לא תמיד קל.

דני נוה: זה לא איזה דבר שעושה כותרות, כי תיאום זו מלה שתמיד נשמעת משמימה ומשעממת וכבדה, אבל דווקא משום שיש כל כך הרבה ועדות, כפי שהזכירה חברת הכנסת יעל דיין, לפעמים אנחנו מוצאים את עצמנו בצורך לעסוק בתיאום.

דני נוה: החלטתי לא להקים איזו מפלצת גדולה של רשות גדולה עם אין-ספור עובדים ומנגנונים, אלא באמת להקים בצורה יותר קומפקטית צוות קטן שנפגש מעת לעת, שבמסגרתו כל הגורמים המקצועיים נפגשים, מחליפים דעות ומתאמים את פעילותם.

דני נוה: יש עוד דברים רבים אחרים בצנרת.

דני נוה: לצערנו הרב, אין היום איזה פטנט אחד ויחיד שביכולתו לתת מענה, שאם רק נכריז עליו, נוכל לומר שבשנה הבאה נתכנס כאן עם מספר משמעותית קטן יותר של נשים שנופלות קורבן לאלימות.

דני נוה: אבל אני משוכנע שאם ביחד נשקיע את המשאבים הנחוצים ואת המאמצים הנוכחיים ובאמת נתייחס לזאת כאל מערכה ברמה הלאומית, כפי שאמרתי, בעזרת השם נוכל להגיע גם לתוצאות יותר טובות.

דני נוה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני השר.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נתחיל בדיון.

רחמים מלול: לכל דובר שלוש דקות.

רחמים מלול: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יהודה גלעד, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד, שאין לי שמו ברשימה.

רחמים מלול: אם מישהו יכול להעביר להם את המסר, בבקשה.

רחמים מלול: אחרי אותו חבר, בינתיים אלמוני מסיעת הליכוד, ידבר חבר הכנסת נסים זאב מטעם סיעת ש"ס.

רחמים מלול: לשם שינוי, הפעם הוא בתחילת הרשימה.

יהודה גלעד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מה עוד לא נאמר בנושא הנגע הנורא הזה המשתולל בתוכנו – האלימות נגד נשים.

יהודה גלעד: יש תחושה שכל המלים כבר נאמרו, כל הגינויים נשמעים נדושים והמספרים המפחידים הללו של מקרי האלימות הללו רק עולים ועולים.

יהודה גלעד: השיח הציבורי שלנו היום עוסק במה שמכונה השאלות הגדולות: בחירות, מצב ביטחוני-מדיני, טרור.

יהודה גלעד: פה ושם זוכים לאיזו אמירה גם בעניין דוח העוני, עד שזה חולף והולך לו, ואילו הנושא הזה המלווה אותנו כל הזמן בכל כך הרבה בתים בתוכנו, הטרור הפנימי הזה כפי שהוא, וגם זה כבר נשמע שחוק, אינו זוכה לתשומת הלב הראויה.

יהודה גלעד: כל המחקרים מעידים כי התופעה הנוראה הזאת קיימת בכל קבוצות האוכלוסייה: יהודים, ערבים, חילונים, דתיים, עולים, ותיקים – אין קבוצה חפה מהתופעה הזאת.

יהודה גלעד: אשר על כן, וגם זה מובן מאליו, זאת אחריות של כולנו, כאנשי ציבור, בלי שום מחלוקות, להתאחד בקריאה גדולה גם בימים הללו, כשהנושאים האחרים, החשובים, תופסים אותנו, להמשיך ולהשמיע את הזעקה הזאת.

יהודה גלעד: נשים נרצחות וקול דמי אחיותינו זועק אלינו מן האדמה.

יהודה גלעד: אני בכל זאת מבקש להוסיף מהזווית שלי, כרב בישראל.

יהודה גלעד: נדמה לי שאחת האמירות הפמיניסטיות היותר קדומות שנאמרו אי-פעם באיזו תרבות אנושית נאמרה בתורה עצמה.

יהודה גלעד: בפרק א' בבראשית, כשמסופר על בריאת האדם כתוב: "ויברא אלהים את האדם בצלמו, בצלם אלהים ברא אתו, זכר ונקבה ברא אתם".

יהודה גלעד: כלומר, כל איש ואשה נבראו בצלם אלוקים.

יהודה גלעד: הדבר שעושה את האדם לאדם, אותו צלם אלוקים, בזה שווים האיש והאשה.

יהודה גלעד: ולכן, פגיעה בכל אדם באשר הוא אדם היא פגיעה כביכול בקדוש-ברוך-הוא, באלוקים עצמו, כיוון שאדם הוא צלם אלוקים.

יהודה גלעד: רבים מאתנו המדברים על מדינה יהודית.

יהודה גלעד: כשנשאלים מה הכוונה מדינה יהודית, מדברים על סמלים חשובים, על מצוות, על חגים, על שבת, על כשרות, דברים מאוד מאוד חשובים.

יהודה גלעד: אבל מדינה יהודית היא בראש ובראשונה אולי אותה מדינה המכירה באל"ף, האל"ף הזה של פרק א' בבראשית, ההכרה שכל אדם נברא בצלם אלוקים.

יהודה גלעד: אשר על כן, אם ניתן לעשות איזה מדד למדינה יהודית, בלי ספק אחד המדדים המרכזיים צריך להיות אותו מדד של אלימות בכלל ואלימות כלפי נשים בפרט.

יהודה גלעד: ככל שיש יותר אלימות, זאת חברה פחות אנושית וממילא גם פחות יהודית.

יהודה גלעד: אני רק מבקש להוסיף לסיום, כפי שכבר אמרתי, והדבר ידוע והמחקרים האחרונים מוכיחים את זה שוב ושוב במספרים, האלימות קיימת בכל המגזרים ובכל המקומות.

יהודה גלעד: אני מבקש לשתף את הכנסת בידיעה על יוזמה חדשה שמתארגנת בעניין הזה, שיש לנו קשר אליה, והיא יוזמה, נוסף על כל קווי החירום הקיימים, לקיים גם מענה חירום טלפוני של רבנים לעיסוק בבעיה הזאת של אלימות.

יהודה גלעד: זה נעשה לאחר התייעצות עם גורמים מקצועיים רבים.

יהודה גלעד: מסתבר שיש קבוצות או יש אנשים ונשים שחוששים לפנות לרשויות אחרות וירגישו נוח יותר לפנות לאיזו סמכות דתית.

יהודה גלעד: מדובר על רבנים שיעברו הכשרה מקצועית ראשונית, שיהיו המגשר שיפנה אותם לרשויות המוסמכות.

יהודה גלעד: כמה בדיקות ומחקרים שנעשו בנושא הזה טוענים, שיש סיכוי שיש מגזר נוסף של אנשים שירגישו נוח לפנות במסגרת קו כזה דווקא למענה קולי שיפנה לרבנים שיעסקו בעניין הזה.

יהודה גלעד: רבני "צהר", מי שמכיר את הקבוצה הזאת, נחלצו לעסוק בעניין הזה בהתנדבות, ואנחנו כרגע מנסים לקשור כמה קצוות, אם גם יימצא הכיסוי התקציבי לזה, שהוא לא גדול.

יהודה גלעד: אנחנו מקווים שהדבר הזה יצא אל הפועל בקרוב, שיהיה גם מענה קולי של רבנים.

יהודה גלעד: זה אומנם צעד קטן, כפי שאמר קודם השר נוה, אין תשובה אחת על כל השאלות, אבל צעד קטן בדרך ארוכה וחשובה מאוד.

יהודה גלעד: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת גלעד.

רחמים מלול: אם כן, אין כאן חבר כנסת מטעם סיעת הליכוד.

רחמים מלול: לפיכך נעבור להמשך הרשימה.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הרמב"ם בהלכות אישות, פרק ט"ו, אומר: "וכן ציוו חכמים, שיהיה אדם מכבד את אשתו יתר מגופו ואוהבה כגופו, ואם יש לו ממון, מרבה בטובתה כפי הממון, ולא יטיל עליה אימה יתירה ויהיה דיבורו עמה בנחת ולא יהיה עצב ולא רוגז".

נסים זאב: אלימות נגד נשים, אדוני היושב-ראש, זה התוצר הסופי.

נסים זאב: נכון שיש דיווחים על עשרות אלפי מעשי אלימות נגד נשים.

נסים זאב: יש כמובן גם אלימות נגד גברים, נגד ילדים.

נסים זאב: אסור להתעלם מהתופעות.

נסים זאב: כל מעשי האלימות בארץ בכל הרבדים, בין כל שכבות האוכלוסייה, הם בתהליך של עלייה כלפי מעלה.

נסים זאב: אני מוצא שיש קשר ישיר בין שיטות החינוך, אורח החיים של האוכלוסיות השונות בארץ, לבין האחוזים הגבוהים של האלימות נגד נשים, גברים וילדים.

נסים זאב: בציבור החרדי יש מקרים של אלימות, והם חריגים ויוצאי דופן ביחס למגזר האחר, ואחוז האלימות בקרב הציבור החרדי הינו נמוך ביותר.

זהבה גלאון: מאיפה הנתונים האלה?

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: תסיקו את המסקנות.

נסים זאב: על זה אני מדבר.

נסים זאב: תסיקו את המסקנות איזה חינוך אתם מעניקים לילדים.

נסים זאב: הלוא אלימות היא לא רק נגד נשים.

נסים זאב: יש האלימות בבתי-הספר, האלימות בנערות בבתי-ספר, האלימות בין ילדי בתי-הספר.

נסים זאב: אז לא נתעלם.

יעל דיין: אל תגיד את זה, אחרת נצטרך להתייחס גם לאלימות בישיבות ולמעשים מגונים בישיבות.

נסים זאב: אני מתייחס גם לאלימות בתוך הכנסת, תאמיני לי, לאלימות המילולית שקיימת פה.

נסים זאב: כשאני שומע את אחמד טיבי אני לא צריך אפילו איזו הוכחה לכך שיש כאן אלימות.

נסים זאב: אין להתעלם, כמובן, מההשפעה ההרסנית של התקשורת ההמונית, לרבות הספרות הפורנוגרפית וסרטי הטלוויזיה, שנותנים הכרה של גבורה כביכול לסרטים המבוססים על מוטיבים של עימות.

נסים זאב: זה, כמובן, מהווה נושא לחיקוי על-ידי בני נוער וצעירים, והתוצאות בולטות לעין.

נסים זאב: בעצם הגיע הזמן שהצנזורה הציבורית, המאפשרת הקרנת סרטי אלימות ומאפשרת פרסום של ספרות פורנוגרפית, ספרות המהללת את האלימות, תסיק את המסקנות המתאימות ותגביל את הפרסומים ואת סרטי התועבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

נסים זאב: אדוני, אני רק התחלתי.

רחמים מלול: מה?

רחמים מלול: מה אתה אומר?

נסים זאב: או.

נסים זאב: קיי.

נסים זאב: , אני מוכן לסיים.

רחמים מלול: רגע, מצד מי האלימות עכשיו?

נסים זאב: אם חברי הכנסת יגידו לי שאכן דברי נכנסו ללבם, אני מוכן לסיים ברגע זה.

רחמים מלול: ללבי הם נכנסו.

נסים זאב: אבל צריכים לזכור את המקרים החריגים ביותר שאנחנו עדים להם, מקרי רצח בידי ילדים שחיקו את מה שהם ראו באותו ערב.

נסים זאב: יש המקרה המזעזע ביותר שאני תמיד מזכיר אותו, המקרה שהיה בעין-כרם, שבו ילד רצח את הוריו ואת שני אחיו.

נסים זאב: זו פרשה שבה – התברר אחרי חקירה – הילד ראה באותו ערב, באותו לילה, בליל שבת, את הסרט, ואת החיקוי הוא עשה בשבת לפנות בוקר, כשהוא רצח את הוריו ואת שני אחיו.

נסים זאב: מזה אנחנו צריכים להסיק מסקנות.

נסים זאב: כשאנחנו דיברנו פה על הצנזורה נגד אלימות, נגד אונס נשים, צריך לדעת מהיכן זה מתחיל.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: תמיד השבת באמצע.

זהבה גלאון: זה היה בליל שבת, במוצאי שבת וכו'.

רחמים מלול: לא, זה לא בגלל השבת, זה בגלל הסרט.

רחמים מלול: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת אורי אריאל, חברת הכנסת יהודית נאות, חברת הכנסת נחמה רונן, חבר הכנסת נחום לנגנטל וחבר הכנסת אברהם רביץ.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על אלימות שמופעלת כלפי נשים, נשים שאין להן קול ואין מי שיזעק את זעקתן, אותן נשים שמובאות לכאן לארץ, שמוברחות לארץ, ליתר דיוק, לצורך עיסוק בזנות, כדי לשמש נערות ליווי.

זהבה גלאון: אלה נשים שלכאורה אומרים עליהן: אבל הן ידעו למה הן באו; הן ידעו שהן תבואנה לעבוד בזנות.

זהבה גלאון: למה אתה יוצא, חבר הכנסת זאב?

רחמים מלול: הוא צריך לדבר עם אשתו.

רחמים מלול: הוא קבע שצריך לכבד את האשה, לא?

נסים זאב: רק שלא תטרוף את החרדים.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על אותן נשים שאומנם ידעו למה הן באו, אלא שהן לא שיוו בנפשן ולא תיארו לעצמן לאילו תנאים הן תיקלענה.

זהבה גלאון: הן נאנסות, הן מוכות, הן נמכרות לכל המרבה במחיר, והן הופכות להיות שפחות.

זהבה גלאון: הן נמכרות לצורך עיסוק בזנות, הן הופכות להיות שפחות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים על סחר עבדים מודרני, על "תעשייה" שמגלגלת כמיליארד דולר בשנה, "תעשייה" שאף אחד לא משלם עליה.

זהבה גלאון: מדובר על כסף שחור, על סרסורים ששולטים בגופן של נשים, והנשים האלה מוכות, והנשים האלה נאנסות, ועוד מתייחסים אליהן – אומנם יש עכשיו קצת שינוי בגישה – כאל עברייניות, כאל שוהות בלתי חוקיות.

זהבה גלאון: ועדת החקירה הפרלמנטרית בראשותי, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, החברים בוועדה, בשיתוף פעולה עם ארגונים חוץ-פרלמנטריים, פועלים להביא לשינוי תודעתי ביחס לאותן נשים.

זהבה גלאון: הם פועלים לראות בהן קורבנות, מי שזכויות האדם שלהן מופרות.

זהבה גלאון: לכן, אנחנו העברנו שורה של הצעות חוק על מנת לדאוג לרווחתן של אותן נשים.

זהבה גלאון: אבל אני פונה מכאן, אדוני היושב-ראש, וקוראת ליועץ המשפטי לממשלה, שבהופיעו בפני הוועדה שלי לפני חודשים מספר – – –

רחמים מלול: נחום, נחום.

זהבה גלאון: חבר הכנסת לנגנטל, אין לי ספק שמעניינת אותך הפנייה שלי ליועץ המשפטי לממשלה.

זהבה גלאון: אני משוכנעת שגם אתה תעביר את המסר.

זהבה גלאון: לא להתרגש.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, היועץ המשפטי לממשלה, בהופיעו בפני ועדת החקירה הפרלמנטרית לעניין סחר בנשים, התחייב שבתחילת ינואר 2003 יוקם מקלט למען אותן נשים, מקלט למען אותן נשים שמוכנות להעיד כנגד הסרסורים, כנגד הסוחרים בנשים; וגם נשים שלא מוכנות להעיד – שתשהינה, שתהיינה מוגנות, שלא תאוימנה.

זהבה גלאון: הנשים האלה מאוימות גם עכשיו, כשהן שוהות באכסניות לכאורה מוגנות.

זהבה גלאון: מאיימים עליהן, מפעילים אותן.

זהבה גלאון: אני קוראת לממשלת ישראל – בחירות או לא בחירות – לממש את ההבטחה.

זהבה גלאון: אני מצטערת שהשר נוה איננו פה.

זהבה גלאון: זו גם התחייבות של ועדת השרים למעמד האשה.

זהבה גלאון: אני קוראת ליועץ המשפטי לממשלה לעמוד על המשמר ולוודא שיוקם המקלט למען אותן נשים.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: גברתי, מכיוון שהקדנציה הזאת מתקרבת לסיומה, אני חושב שכדאי שתניחי על שולחן הכנסת את דוח הוועדה שאת עומדת בראשותה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

רחמים מלול: או שאת סומכת על כך שזה יימשך גם בקדנציה הבאה.

רחמים מלול: אינני יודע.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מכיוון שאני משוכנעת שאהיה בכנסת הבאה והזנות לא תמוגר עד אז, נראה לי שאתה תהיה חבר בוועדה שלי גם בפעם הבאה.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

רחמים מלול: טוב, את יותר אופטימית ממני.

רחמים מלול: תודה.

זהבה גלאון: מה נשאר לי?

זהבה גלאון: מה נשאר לי?

רחמים מלול: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא טוב היות האדם לבדו.

אורי אריאל: ונבראה חוה.

אורי אריאל: קראנו את זה אך לפני שבועות מספר ולא נחזור.

אורי אריאל: ואנחנו מחויבים.

אורי אריאל: אני שואל את עצמי ואת חברי חברי הכנסת, וגם את חברת הכנסת זהבה גלאון, ולא בביקורת, אלא בגדר "אין מזרזין אלא למזורזין", האם עשינו מספיק בבית הזה?

אורי אריאל: ועד שאנחנו באים בתלונות לאלה, לאלה ולאחרים, יכול להיות שיכולנו לעשות יותר בבית הזה.

אורי אריאל: אני חושב שהעניין בעיקרו מתמקד – מעבר להרבה בעיות שאת נגעת בהן ואחרים נגעו בהן פה – כמו בפעמים רבות, בנושא החינוך.

אורי אריאל: למה אנחנו מחנכים?

אורי אריאל: למה אנחנו מובילים?

אורי אריאל: האם אנחנו נותנים דוגמה אישית ראויה לילדינו, לחברה, לציבור?

אורי אריאל: וגם פה אני אומר בזהירות קודם כול כלפי עצמי, אבל אולי זה נוגע לאחרים, לנוספים, שלא בטוח שגם בתחומים האלה עשינו את כל מה שאפשר כדי לתת דוגמה אישית וכדי לפעול למען נשים שנמצאות בסכנה.

אורי אריאל: לצערנו, המגמה של נשים בסכנה נמצאת בעלייה כבר שנים רבות.

אורי אריאל: יש לזה הסברים שונים, החל מסרטי מין, סרטי אלימות, התנהגות אלימה.

אורי אריאל: יש כאלה שמייחסים זאת אולי למלחמות שאנחנו נתונים בהן זמן רב.

אורי אריאל: כך או אחרת, אי-אפשר להשלים עם המצב הזה.

אורי אריאל: המצב הזה, חבר הכנסת ביבי – ואני בטוח שאתה לומד סוגיה עכשיו עם חבר הכנסת נהרי, וזה גם בסדר, רק הקול שלכם גובר על המיקרופונים – – –

יגאל ביבי: קול טברייני.

רחמים מלול: זו הסוגיה בסדר נשים.

אורי אריאל: חברי הכנסת, אנחנו מחויבים להשתדל במתן דוגמה אישית.

אורי אריאל: אנחנו כבר נמצאים בתוך מערכת בחירות שמגיעה אלינו.

אורי אריאל: גם פה ניבחן.

אורי אריאל: ניבחן אם זה יהיה באלימות, או זה יהיה מתוך שקט, ביטחון עצמי, כבוד הדדי, כבוד לזולת, כבוד לאשה, בדגש שמא נחטא ונוביל מערכת תעמולה שאי-אפשר לסבול אותה, שהיא יותר גרועה, יותר רדודה מבשנים עברו, או שנתעלה וכל אחד יגיד במה הוא טוב ולא במה האחר רע; האם נחפור בור איש לרעהו, או שנסביר מה טוב ולמה כדאי.

אורי אריאל: אני מסיים בקריאה לעצמנו, לכולנו, לעשות בבית הזה מאמץ לתת את המשאבים לחינוך, למשטרה ולמשרד העבודה והרווחה, כי הדבר הזה בידינו, הוא איננו תלוי באחרים, והלוואי שנצליח.

אורי אריאל: תודה.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת אריאל.

רחמים מלול: חברת הכנסת יהודית נאות, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חברת הכנסת נחמה רונן.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, השבוע הוצבה בפנינו המראה, והמראה היתה תוצאותיו של הסקר שלפחות חלק מהנתונים שלו הממו אותי.

יהודית נאות: לעתים, כשאתה קורא סיפור בעיתון, או כשאתה נחשף לסיפור של אשה שחוותה אלימות, אתה תוהה למה היא לא התקוממה, האם היא לא צפתה את זה?

יהודית נאות: למה היא לא עזבה את הבית?

יהודית נאות: אתה קורא ממצאים של סקר שמראה שיש אצלנו אדישות חברתית מוחלטת בנושא הזה.

יהודית נאות: עם שיעור נכבד כזה, כאשר מחצית מהאנשים סבורים שזו לא בעיה חברתית אלא בעיה פרטית שבין הגבר לאשתו, ואם כ-23% לא חושבים שזו עילה לפירוק משפחה, אני מוכרחה להודות שחלק מנתוני היסוד שלי או מהאמונות שלי קצת התערערו במובן הזה שאני חושבת שכחברה אנחנו כישלון טוטלי.

יהודית נאות: אין ספק שבכנסת אנחנו נוטים לטפל בסימפטומים של המחלה – אנחנו נותנים אנטיביוטיקה, יש לנו מקלטים ועוד יהיו לנו מקלטים, אבל זה כבר טיפול בחולי ולא בגורמי המחלה.

יהודית נאות: כל פעם אני יושבת ותוהה איך לשרש את זה.

יהודית נאות: נכון שיש גורמים מאיצים ומזרזים, כמו למשל מצב כלכלי, חיקוי של אלימות וכיוצא באלה.

יהודית נאות: אבל כאשר אני מסתכלת בהיבט של האשה המוכה, מדוע היא לא לוקחת את שלושת ילדיה ונמלטת מהבית, אני מגיעה למסקנה – והמסקנה נכונה גם לגבי התמודדות של נשים במערכות פוליטיות וכיוצא באלה – שכחברה אנחנו נכשלים ביכולת האמיתית של האשה להתמודד בגלל הבעיה של החוסן הכלכלי של האשה כאינדיווידואום.

יהודית נאות: האשה שהיא חסרת אונים, יושבת כנועה ומרגישה שאין לה ברירה – להבדיל מאותה אשה שחושבת שזה מגיע לה, זה סיפור אחר; אבל יש כאלה שחושבות שזה לא מגיע להן ולעתים קרובות אינן נמלטות על נפשן משום שאין להן חוסן כלכלי.

יהודית נאות: אני לא יכולה לדבר על הכנסת החמש-עשרה, הרבה כבר לא נספיק, אבל ודאי שזאת צריכה להיות מטלה שלנו בכנסת השש-עשרה, לחשוב איך אנחנו דואגים שאשה תהיה עצמאית כלכלית באופן כזה שלא השיקול הכלכלי ימנע ממנה לברוח, להימלט על נפשה, לתבוע, להתלונן וכיוצא באלה.

יהודית נאות: לדעתי, הטיפול בחוסר האונים הכלכלי עשוי לעזור בפתרון הבעיה; מעבר לכך אני מניחה שגם לאחרים יש פתרונות נוספים.

יהודית נאות: תודה, אדוני.

רחמים מלול: תודה רבה, חברת הכנסת נאות.

רחמים מלול: חבר הכנסת לנגנטל ביקש לדבר מאוחר יותר, לכן יעלה ויבוא חבר הכנסת הרב רביץ.

רחמים מלול: סליחה, דילגתי על חברת הכנסת נחמה רונן, חשבתי שהיא איננה באולם.

רחמים מלול: בבקשה, חברת הכנסת רונן.

אברהם רביץ: זה לפי הודעות סיעות?

רחמים מלול: כן, אלה הודעות סיעות.

נחמה רונן: זה הולך לפי היופי.

נחמה רונן: אדוני היושב-ראש, אני מניחה, שאם ההודעה של ראש הממשלה היתה מגיעה מאוחר יותר, אולי בדיון כל כך חשוב היינו רואים פה קצת יותר חברי כנסת.

יהודית נאות: לא, זה היה גם בשנה שעברה, יעל ואני היינו.

נחמה רונן: מן הראוי היה לראות קצת יותר נוכחות בדיון מסוג זה.

נחמה רונן: לעצם העניין.

נחמה רונן: אחת הבעיות המהותיות שצריך לטפל בהן ולהחמיר בהן – יושבת פה יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת יעל דיין, וחברות כנסת אחרות שעוסקות בזה יום-יום – זה נושא הענישה.

נחמה רונן: יום-יום אנחנו עדים לכתבות על בעלים שהכו את נשותיהם והורחקו בצו מן הבית, אבל למרות זאת הם מפירים את הצו וחוזרים ומאיימים על האשה, ורק במקרים מועטים ביותר המשטרה נוקטת אמצעים מרחיקי לכת.

נחמה רונן: אנחנו עדים לתופעות יותר קשות של אונס של נשים ונערות שאינן מסוגלות להעיד נגד האיש שאנס אותן בגלל מצוקה נפשית שאי-אפשר לתאר אותה.

נחמה רונן: התוצאה היא, שלפעמים אותו אדם מסתובב חופשי.

נחמה רונן: יותר גרוע, מתבצעות עסקות טיעון שהן מאוד נוחות לפרקליטות בשביל לא להתמודד לאורך זמן עם תיק, משום שאולי יש קשיים להוכיח וצריך להתאמץ קצת יותר גם במשטרה וגם בפרקליטות.

נחמה רונן: אנחנו עדים לעונשים פשוט מגוחכים על עבירות של תקיפה ואלימות נגד נשים.

נחמה רונן: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדים לתפיסת עולם בקרב לא מעט גברים במדינת ישראל ביחס לאשה, למעמדה ולתפקידה בחברה, מה היא צריכה לעשות ומה אסור לה לעשות.

נחמה רונן: כל אלה צריכים לקבל התייחסות אחרת גם מן הבית הזה.

נחמה רונן: עם כל זה שיש חקיקה מתאימה ומתקדמת, עדיין המערכת השופטת היא בעיני רחמנית ביותר כלפי עבירות שמתבצעות נגד נשים, לא לעתים יוצאות דופן.

נחמה רונן: אנחנו אמורים לראות שהמערכת המשפטית נוהגת בכל חומרת הדין וממצה את כל מה שעומד לרשותה מבחינת החוק, אבל לצערי הרב בדרך כלל זה איננו כך.

נחמה רונן: מעבר לכך, מה שראוי הוא לחנך, ואולי להתחיל מבני-הנוער, לגבי הערכים, לגבי שוויוניות – שנשים הן שוות בכול, החל בשכר וכלה במעמד.

נחמה רונן: מעבר לזה, גם בחברות שבהן נשים, לצערי, עדיין לא יכולות לבוא לידי ביטוי, צריך לשנות את הנושא הזה מקצה לקצה, כי בסופו של דבר הכול מקרין על העניין של מה מותר ומה אסור.

נחמה רונן: תודה.

רחמים מלול: תודה רבה, גברתי חברת הכנסת רונן.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת הרב אברהם רביץ.

רחמים מלול: לאחר מכן – חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואם היא לא תהיה נוכחת – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשאין לי עיכובים מיוחדים אני דווקא מקפיד כל שנה להיות בדיון כזה.

אברהם רביץ: זאת מן הטעם שאני חושב שהיום הוא לא קיים יותר, למרות ההערה של חברת הכנסת יעל דיין לחבר הכנסת נסים זאב.

אברהם רביץ: התהלכה ברחוב מין אמירה או שמועה, שבציבור שומרי המצוות, בציבור הדתי, העניין הזה קל בעינינו, וכאילו יש תפיסות עולם שמתירות את המעשה המגונה של הכאת נשים.

אברהם רביץ: אני לא רוצה לצטט לכם כל כך הרבה מאמרי חז"ל, עשיתי זאת בעבר.

אברהם רביץ: אני חושב שכיום ידוע שהדבר הזה הוא אחד מהאיסורים הקשים ביותר בכל המצוות שבין אדם לחברו.

אברהם רביץ: כי אשה היא גם חברה, אשה היא גם שותפה, כמו שנאמר: שלושה שותפים באדם – האב, האם והקדוש-ברוך-הוא; הם שותפים, יש שותפות ביניהם.

אברהם רביץ: לפי הרגשתי ודעתי, אם אנחנו שואלים את עצמנו מה ניתן לעשות בעצם, אנחנו כל הזמן מדברים על כך, וזה כאילו מובן מאליו שאסור להתיר ואסור להתייחס במידה של חיוב לתופעה הקשה הזאת – אומר לכם את הרגשת לבי.

אברהם רביץ: אני חושב שבאמת, כפי שאמרו כאן כמה מהדוברים, צריך להתחיל לחנך מגיל הרבה יותר צעיר.

אברהם רביץ: ולמה נחנך?

אברהם רביץ: לפי דעתי, צריך לחנך שיש לערוך שותפות מלאה בבית שמוקם, ואלה הם שלושת השותפים.

אברהם רביץ: אנחנו לא עושים שותפות חומרית, מסחרית, שותפות שבעסק, שנודף ממנה ריח של עסק בין הבן והבת, בין הבעל לאשתו.

אברהם רביץ: יש כאן שותפות הרבה יותר גבוהה, שותפות שחייב להיות בה הממד הרוחני של הקשר הפנימי ההדוק החשוב ביותר שיש לקשר בין בני-אדם, הקשר בין האיש לאשה.

אברהם רביץ: והקשר הזה בלשוננו הוא הקשר של השותפות של הקדוש-ברוך-הוא בבניית הבית הזה.

אברהם רביץ: אנחנו צריכים לדעת, שאנחנו עוסקים כאן באחד הדברים הנפלאים, בבנייתו של עולם, בבניית עולם של חסד, של הבנה בין השניים, ואחר כך להרעיף את ההבנה הזאת על הבנים הנולדים מן הקשר הנפלא הזה.

אברהם רביץ: אני באמת לא יודע ולא מומחה גדול בשאלה איך אדם חילוני, שרחמנא ליצלן, אולי לא כל כך מכיר בשותפות של הקדוש-ברוך-הוא – אבל כל אדם בעל רגש, בעל נפש יודע, שיש עולם רוחני, אשר הוא שותף לכל העשייה הזאת של בניית הבית המשותף.

אברהם רביץ: לכן, לדבר הזה אפשר לחנך.

אברהם רביץ: כולם יכולים לחנך את בני הנעורים, על מנת שידעו שאכן מה שבונה את השותפות הנפלאה הזאת זה הגורם השלישי הגדול, העולם הרוחני שאנחנו מאמינים שהוא האלוקים, הקדוש-ברוך-הוא.

אברהם רביץ: אני רוצה לברך, ראשית כול, חודש טוב, וגם את החברים מדת האסלאם על החודש.

אברהם רביץ: קראתי קצת על חודש הרמדאן ולמדתי שאחת המצוות של החודש הזה היא נתינת צדקה.

אברהם רביץ: צדקה זה לא רק במובן של מתן כסף, אלא צדקה זה החסד שאדם עושה עם זולתו.

אברהם רביץ: זה החסד שאדם דרכו מסתכל על העולם, כפי שנאמר: עולם חסד ייבנה.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת רביץ.

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

רחמים מלול: לאחר מכן – חבר הכנסת האשם מחאמיד וחבר הכנסת מוטי משעני.

קריאה: – – –

רחמים מלול: אני קראתי בשם סיעת הליכוד, ואף אחד לא נכח באולם.

רחמים מלול: מכיוון שאדוני הופיע, אדוני ידבר לקראת סוף הרשימה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, אני חושבת שהדיונים היום על אלימות כלפי נשים הם חיוניים, גם משום שהתופעות הקשות של אלימות ושל רצח נשים, בעילות כאלה או אחרות, לרבות העילה המגונה הזאת המכונה "כבוד המשפחה", כאשר כל המערכת שבה נשים מהוות שק אגרוף של תסכולים, של בעיות ושל גישה מתנשאת מצד גברים – כל המערכת הזאת הולכת ומחריפה ומחמירה על רקע הבעיות החברתיות שהחברה הישראלית לא מצליחה להתמודד אתן.

תמר גוז'נסקי: הדוח על ממדי העוני רק חשף היבט אחד מספרי של הבעיות הקשות האלה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש ולומר, שבתפיסה שלי, האלימות כלפי נשים היא גם האלימות הגופנית, האלימות המילולית בין בן-זוג לבין בת-זוגתו, אבל לא פחות מכך, האלימות הממוסדת שקיימת כלפי נשים, ובהקשר זה גם כלפי ילדים.

תמר גוז'נסקי: אם אתם לוקחים את הדוח על ממדי העוני, אתם רואים שהילדים עד גיל 18 בדרך כלל מהווים רבע מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: מבחינת העוני, הם מהווים מחצית מהעניים.

תמר גוז'נסקי: אם אני לוקחת את הילדים שהם מחצית מהעניים, ואני מוסיפה את הנשים שהן יותר ממחצית המבוגרים העניים – כי רוב המבוגרים העניים הם נשים – אני מגיעה בלי שום בעיה למסקנה, ש-80% מהחיים מתחת לקו העוני המפורסם הם נשים וילדים.

תמר גוז'נסקי: האם אפשר להגדיר אלימות ממסדית כזאת באופן אחר מלבד פשע מלחמה?

תמר גוז'נסקי: זאת פשוט הכרזת מלחמה על ילדים ועל נשים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש ולהוסיף, שכאשר אנחנו מדברים על עוד משפחות שירדו אל מתחת לקו העוני, אנחנו שוכחים שיש משפחות שהיו כבר מתחת לקו העוני, אבל בגלל הקיצוצים האחרונים ובגלל האבטלה הן ירדו יותר נמוך, ואת זה אף אחד לא מודד.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא יודעים כמה נמוך המשפחות האלה ירדו.

רחמים מלול: עלולים עוד להוריד את הקו, כמו שעושים במפלס הכינרת.

תמר גוז'נסקי: אתה יודע, שכאשר השכר הממוצע במשק יורד, הקו יורד, כי הקו הוא פונקציה של השכר הממוצע.

תמר גוז'נסקי: לאחרונה, למשל, דיווחו שהשכר הממוצע ירד, ולכן גם הקו ירד בדוח של 2002.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על דברים יחסיים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש את הקורבן שבאשה ברמה הכלכלית-החברתית כחלק ממערך שלם של הפיכת האשה לקורבן, ולכן גם אני חושבת, שאם אנחנו מדברים ומעריכים שבסופו של תהליך יהיה מרד של קורבנות כאלה, מרד של מי שנדחף ונדחק על-ידי המדיניות הזאת שמעמיקה את הפערים החברתיים ומעשירה את האלפיון העליון על חשבון מיליון ו-200,000 אנשים שחיים עכשיו מתחת לקו העוני – שרובם ככולם, כמיליון מתוכם, הם נשים וילדים – אנחנו גם נראה, שכאשר יהיה המרד של אותם מקופחים, באותה מידה אנחנו נראה את הנשים.

תמר גוז'נסקי: כבר היום יש הרבה מאוד נשים בארגונים החברתיים שנאבקים נגד המצוקות, נגד הקיטוב החברתי ונגד ההתרוששות והקיצוצים בתקציב ובקצבאות, כשם שיש הרבה נשים בתנועות שלום ובתנועות מחאה אחרות.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שהחיבור הזה של המקופחים, של הנשים שהן רוב בקרב המקופחים, של הנציגים והפעילים בקרב האוכלוסייה הערבית, של כל התושבים של השכונות ושל אזורי העוני – החיבור הזה, תראו שחלק ומרכיב גדול ממנו יהוו הנשים, שיתקוממו נגד האלימות הממסדית והכלכלית נגדן, כמו גם נגד האלימות והבריונות המופנים כלפיהן אישית.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחמים מלול: אני מודה לך, חברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מעל דוכן זה נאמתי הרבה מאוד פעמים על הסוגיה הזאת של אלימות נגד נשים, גם בהצעות דחופות לסדר-היום וגם בדיונים רגילים שאנחנו מקיימים אחת לשנה.

נחום לנגנטל: גם בדיונים בוועדה לקידום מעמד האשה אנחנו עוסקים בעניין הזה הרבה מאוד, וחידושים גדולים אין מה לחדש.

נחום לנגנטל: אבל אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, רוצה להתמקד בשתיים-שלוש הערות, שלדעתי הן אופרטיביות, שלדעתי הן צריכות להגיע לידי ביצוע.

נחום לנגנטל: הערה ראשונה, אני אומר את זה גם בעקבות הדברים שאמרו הרב רביץ והרב יהודה גלעד – אני חושב, שבמחנה שלנו, וחבל להתווכח אם זה הרבה או מעט ומה הפרופורציה ביחס לאוכלוסייה, אבל אם יש תופעה כזאת, ואם יש במחנה שלנו נשים שמוכות על-ידי בעליהן ומופעלת עליהן אלימות, הסמכויות הרוחניות בכל קהילה וקהילה ובכל בית-כנסת ובית-כנסת צריכות להירתם לעניין.

נחום לנגנטל: אני חושב שרבני בתי-הכנסת צריכים לשאת דרשות על הנושא הזה.

נחום לנגנטל: באותן קהילות שבהן יודעים שהבעל מכה את ילדיו או את אשתו באופן אלים, הרבנים צריכים להיכנס לתמונה.

נחום לנגנטל: במקרים קיצוניים יש לנדות אותו אפילו מקבלת כיבודים בבית-הכנסת, אבל בוודאי לדבר בגנות העניין.

נחום לנגנטל: כלומר, שהדבר הזה לא יהיה לגיטימי בחברה, שאדם יכול לעשות כך בביתו ולהיות א שיינער ייד, יהודי טוב, יהודי יפה בבית-הכנסת שלו.

נחום לנגנטל: לכן אני קורא מעל במה זו, ואני חושב שצריך לעשות זאת בכל המסלולים האפשריים, לאותם מנהיגים רוחניים שנמצאים בכל הקהילות, בכל בתי-הכנסת, להירתם לעניין.

נחום לנגנטל: כי אני חושב שבמובנים מסוימים יש לעניין הזה השפעה אפילו יותר גדולה מזו שיש למשטרה או לאכיפה או לשופטים או למערכת החינוך.

נחום לנגנטל: כי בעניין הזה אנשים נשמעים להם, וצריכים להבין שזה דבר שהוא נורמטיבי.

נחום לנגנטל: במקרים קיצוניים אני חושב שרבנים צריכים להעביר את הנושא לטיפולם של גורמים מקצועיים – פסיכולוגים, פסיכיאטרים וכו', על מנת שהדבר הזה באמת יירפא.

נחום לנגנטל: זאת הערה ראשונה.

נחום לנגנטל: הערה שנייה אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש: אין מנוס מפעילות.

נחום לנגנטל: תמיד יש שני דברים שאפשר לעשות, האחד בטווח הקצר והשני בטווח הארוך.

נחום לנגנטל: בטווח הקצר תהיה פעילות של המשטרה; ככל היותר פעילות של אכיפה, הרתעה וכו'.

נחום לנגנטל: אבל בטווח הארוך – חינוך והסברה.

נחום לנגנטל: לדאבוני, העניין הזה עדיין איננו חלק אינטגרלי ממערכת החינוך בבתי-הספר, בגלל המצוקה של מערכת החינוך, שאין לה שעות להקציב לכך.

נחום לנגנטל: אבל גם עניין המודעות של ילדים לדווח ולספר על הדבר הזה, וגם העניין שאדם חייב להכיר בעובדה שאף אם הוא הדמות הפטריארכלית במשפחה אין לו סמכות לפגוע באף אחד אחר – אלה דברים שצריך להשריש אותם בקרב האנשים מגן-הילדים עד גיל מבוגר.

נחום לנגנטל: אני חושב שבעניין הזה צריך להשקיע מאמץ גדול מאוד במערכת החינוך.

נחום לנגנטל: הערה שלישית: אני חושב שדווקא בדיוני התקציב צריך להעלות את עניין המקלטים לנשים מוכות.

נחום לנגנטל: יש בארץ כמה מקלטים, והיתה לי הזכות לבקר בחלק מהם.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, נעשית שם עבודת קודש, אבל התנאים הם תנאים מחפירים.

נחום לנגנטל: אני חושב, שכאשר האשה החליטה לעזוב עם ילדיה את הקן המשפחתי בגלל המצוקה שבה היא נמצאת, והיא עוברת למקלט לנשים מוכות, לא יכול להיות שהחברה תהיה כל כך אטומה ולא רגישה לאותם צרכים.

נחום לנגנטל: צריך לתקצב את המשאבים המינימליים על מנת שלא תהיה בארץ אשה אחת שתרצה ללכת למקלט לנשים מוכות, ועל-פי הגורמים המקצועיים היא צריכה להיות שם, והיא לא תהיה שם, וחס וחלילה, תישאר חשופה לאלימות מצד בעלה.

נחום לנגנטל: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מרדכי משעני.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול לומר מלה בערבית לכל הנשים ולכל האזרחים במדינה, לרגל הרמדאן והחגים הבאים עלינו לטובה, על כולנו – כול עאם ואנתום בח'יר.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש וגברתי חברת הכנסת דיין, כל שנה אנחנו מדברים על הנושא הזה, ואני זוכר בדיוק שאנחנו כל פעם חוזרים על אותם סלוגנים ועל אותם דברים, וכל שנה כנראה יש יותר ויותר נשים מוכות.

האשם מחאמיד: את הבאת היום מספרים מדהימים: בתוך שנה 141,000 נשים מוכות, אלה שהעזו ללכת להתלונן.

האשם מחאמיד: אני בטוח, שאם כך, אלה לא כל הנשים.

האשם מחאמיד: זה נתון מאוד מאוד מזעזע.

האשם מחאמיד: אבל, אדוני היושב-ראש, התופעות האלה אינן באות כך בעלמא, אלא יש להן סיבות.

האשם מחאמיד: יש סיבות לתופעת האלימות ולריבוי מעשי האלימות.

האשם מחאמיד: זה לא דבר שבא ככה משמים.

האשם מחאמיד: זו לא מכת שמים.

האשם מחאמיד: כאשר חמישית מאוכלוסיית המדינה היא מתחת לקו העוני – ודיברה על כך חברת הכנסת דיין – כאשר כל משפחה ערבייה שנייה היא ענייה, כאשר כל ילד ערבי שני חי מתחת לקו העוני, מה מצפים מחברה כזאת?

האשם מחאמיד: אדוני, מה יצא מאותו תינוק שיש לו 24% פחות קצבאות?

האשם מחאמיד: מה מצפים ממנו?

האשם מחאמיד: שיאהב את העולם ויאהב את האנשים מסביבו, ואנחנו מגדלים דור כזה שבלבו רק אהבה?

האשם מחאמיד: אני מאמין שיש קורלציה בין מצב סוציו-אקונומי לבין הזוועות שאנחנו מדברים עליהן.

האשם מחאמיד: ילד שאין לו סנדוויץ' הוא אלים.

האשם מחאמיד: ילד שאין לו לשלם עבור כרטיס נסיעה באוטובוס הוא אלים.

האשם מחאמיד: הוא יגדל כזה.

האשם מחאמיד: בעל מובטל, אפילו שיהיה מלאך, נשאר עם פוטנציאל של אלימות, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: בואו נכניס את עצמנו לנעליים של אותם אנשים שאין להם מה לאכול, שאין להם עבודה.

האשם מחאמיד: משפחה שאין לה מה לאכול לא יכולה להיות משפחה שלווה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, המצב בארץ כל כך אלים, על כן יש קרקע פורייה לאלימות.

האשם מחאמיד: אנחנו חיים באזור שכל יום רואים בו רק אלימות.

האשם מחאמיד: טלוויזיה של אלימות, הכול אלימות.

האשם מחאמיד: תמונה של אלימות.

האשם מחאמיד: מציאות אלימה.

האשם מחאמיד: הקורבן, אדוני, בהעדר עשייה רצינית, הוא האשה בכלל, ואני אומר האשה הערבייה בפרט, משום שהיא סובלת פעמיים: פעם כערבייה, בדיוק כמוני, ופעם כאשה ערבייה.

האשם מחאמיד: פעמיים היא סובלת.

האשם מחאמיד: משפט אחרון, אדוני, בנושא שהבטחתי לאחד החברים בכנסת לגעת בו.

רחמים מלול: משפט אחרון, בבקשה.

האשם מחאמיד: תקציבים זה דבר חשוב.

האשם מחאמיד: כסף, לעשות משהו, לתמוך, להוציא את האנשים ממעגל העוני והאבטלה, מעגל ההשפלה הזאת – פשוט מאוד לקחת מההתנחלויות ולתת לאזרחי המדינה הזאת.

האשם מחאמיד: יש פה אזרחים.

מרדכי משעני: אפשר גם בלי לקחת.

האשם מחאמיד: לקחת מהמתנחלים.

האשם מחאמיד: לא לתת להם.

האשם מחאמיד: בסוף יפרקו אותן.

אורי אריאל: מגזר שיש לו תקציבים זה המגזר הערבי.

האשם מחאמיד: אדוני, תאמין לי, בסוף יפרקו את ההתנחלויות וחברינו המתנחלים יחזרו לארץ.

האשם מחאמיד: יקבלו פיצויים?

האשם מחאמיד: יקבלו פיצויים, אבל יחזרו לארץ.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מרדכי משעני, ואחריו – נציג של סיעת עם אחד, אם יהיה כאן.

האשם מחאמיד: מי זה "עם אחד"?

רחמים מלול: שאלה טובה.

רחמים מלול: אתמול נוכחנו לדעת שיש שני עמים ולא עם אחד.

רחמים מלול: אם לא יהיה נציג מסיעת עם אחד, ידבר חבר הכנסת רומן ברונפמן.

מרדכי משעני: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אני מבין שהתחלת את מסע הבחירות.

מרדכי משעני: אתה גם שכחת את העט שלך כאן.

רחמים מלול: אדוני, השבת אבדה אחרי הנאום.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת מציינת היום את יום המאבק באלימות נגד נשים.

מרדכי משעני: אין ספק כי החברה בישראל עשתה צעד לא קטן בכיוון של צמצום האלימות, וזה נעשה באמצעות העלאת הנושא לתודעת הציבור, העלאת הנושא על סדר-היום הציבורי, ואני חושב שלחברת הכנסת יעל דיין, שהיא יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, יש חלק נכבד בהעלאת הנושא הזה וגם בצעדים אחרים שנעשו כדי לצמצם, ואולי אפילו למנוע, את התופעה הקשה הזאת של אלימות נגד נשים.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, אני חושב שגם החקיקה של השנים האחרונות בכנסת – ואני נמצא כאן שנתיים, והייתי שותף לכמה חוקים שעברו – חקיקה שהחמירה מאוד את ההתייחסות של החוק כלפי אותם עבריינים, אותם גברים אלימים, גרמה להרתעה וגם גרמה לכך שהעניין עלה על סדר-היום הציבורי, ובסופו של דבר אף הביאה לצמצום התופעה.

מרדכי משעני: עם זאת, הדוח שפורסם רק לפני ימים מספר מצביע על העובדה, שהתופעה עדיין קיימת, והיא קיימת באופן נרחב, ואף יכול להיות שהחברה בישראל לא הצליחה לצמצם את התופעה לממדים הרבה יותר קטנים בעקבות המצב החברתי-הכלכלי במדינת ישראל בשנתיים האחרונות, ועל כך שמענו וראינו בדוח העוני.

מרדכי משעני: ברור לחלוטין, כי ככל שהמצב הכלכלי-החברתי נעשה גרוע יותר, כך גם קשה יותר להיאבק בתופעה הזאת של אלימות כלפי נשים בפרט ושל אלימות בכלל.

מרדכי משעני: זה גם מביא לאלימות נגד ילדים וזה מביא, כפי שאמרו חברי, לאלימות בכלל בחברה בישראל.

מרדכי משעני: אני רוצה לתת דוגמה אחת איך כן היינו יכולים להילחם ולצמצם את התופעה, אבל שרירות לב של האוצר מנעה זאת מאתנו.

מרדכי משעני: למשל, חוק פעוטות בסיכון.

מרדכי משעני: חוק שעלותו לא גדולה, בכלל לא גדולה.

מרדכי משעני: בחוק ההסדרים שהוגש לנו הפעם יחד עם תקציב המדינה מבקש האוצר לדחות אותו כבר בפעם השלישית.

מרדכי משעני: בפעם השלישית.

רחמים מלול: נא לסיים.

מרדכי משעני: אם היינו מחוקקים את החוק הזה היינו חוסכים מהרבה מאוד ילדים אלימות, אלימות קשה.

מרדכי משעני: כך גם לגבי נשים.

מרדכי משעני: ואדוני, לכן אני חושב שלא מספיק חינוך ולא מספיקה הרתעה ולא מספיק להעלות את העניין לסדר-היום הציבורי.

מרדכי משעני: אנחנו ככנסת, כחברה, צריכים להשקיע בזה גם משאבים ולצמצם את הפער בכלל.

מרדכי משעני: תודה.

רחמים מלול: תודה רבה; אני מודה לך מאוד.

רחמים מלול: חבר הכנסת רומן ברונפמן – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח, ידבר חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחרון הדוברים יהיה, כנראה, חבר הכנסת איוב קרא.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה לגנות כל מעשה אלימות נגד אנשים בכלל, באשר הם, אם זה כאן ואם בכל מדינה בעולם.

מוחמד כנעאן: אני חושב שלאשה יש מקום חשוב מאוד בחיי כל חברה אחראית, דוגלת בשוויון ובדמוקרטיה, אך לצערי הרב, כאן, השר דני נוה – גברתי חברת הכנסת יעל דיין – דיבר מעל הדוכן דברים שנשמעים דברים יפים, אך מצד שני הממשלה מקצצת ומקצצת בכל מה שקשור לכל אפשרות לפתח את מקומות העבודה, מקומות התעשייה, מקומות החינוך לנשים.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדים לקריסת שירותי הרווחה, ובלי ספק שירותי הרווחה בכל יישוב, כשאין להם אפשרות תקציבית, אין להם אפשרות לטפל בנושאי אלימות במשפחה, בנושאי אלימות נגד נשים, ועל כן הממשלה מחויבת, חייבת, לא רק לא לקצץ בסעיפים האלה, אלא להוסיף עליהם תוספת משמעותית, כי אנחנו עדים לזה יום-יום, שעה-שעה, ושומעים קריאות מכל המועצות המקומיות ומכל שירותי הרווחה.

מוחמד כנעאן: כמו-כן, אדוני היושב-ראש, הנושא הזה קשור גם לחינוך ולמערכת החינוך.

מוחמד כנעאן: אין לנו פרוגרמה מסודרת בנושא הזה, שיכולה לחנך בגיל חינוך ממלכתי-יסודי, חטיבת ביניים, חטיבה עליונה – לחנך את הצעירים של היום איך להתנהג בעתיד, ובמקום לעשות כן אנחנו מקצצים בתקציב.

מוחמד כנעאן: לדעתי, הטיפול הוא לא בחקיקת חוקים נוספים, עוד חוקים ועוד חוקים, כי לדעתי לפעמים אותם חוקים מוסיפים אולי אלימות במשפחה.

מוחמד כנעאן: תמיד אנחנו שומעים ועדים שהמשטרה אין לה אפשרות, אין לה אמצעים לאכיפת החוקים הקיימים, ותמיד היא מבקשת תוספת תקציב.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, אנחנו עדים, אנחנו שומעים מחודש לחודש, משנה לשנה, על עלייה דרסטית במספר הנפגעות מאלימות נגד נשים בחברה שלנו.

רחמים מלול: נא לסיים.

מוחמד כנעאן: יש גם להוסיף, אדוני היושב-ראש, שהעוני אינו חוסך ואינו פוסח על האלימות נגד נשים, כי עוני הוא סיבה משמעותית לאלימות נגד נשים.

מוחמד כנעאן: לפי הסקרים אנחנו עדים לכך שאחת מתוך ארבע נשים נמצאת מתחת לקו העוני, ובלי ספק זה גורם לתסכול חברתי-כלכלי בתוך הבית, דבר שלצערי גורם בצורה עקיפה גם לאלימות נגד נשים.

רחמים מלול: תודה רבה.

מוחמד כנעאן: על כן אני חושב שצריכה לצאת קריאה לממשלת ישראל מכאן, מהכנסת, ביום הזה: לא לקצץ בסעיפי החינוך, בשירותי הרווחה, וגם לא בנושא של קורסים להכשרה מקצועית.

מוחמד כנעאן: אני מדבר במיוחד במגזר הערבי – יש צורך להכפיל את הקורסים לנשים מטעם משרד העבודה והרווחה, על מנת לאפשר לאשה ללמוד מקצוע, לצאת מהבית ולקבל השכלה מקצועית.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שהנושא הזה נוגע כמעט לכל החברות.

עזמי בשארה: אין פה מה לציין את ישראל יותר מכל שאר החברות בעולם.

עזמי בשארה: אולי אפילו החברה הערבית היא חברה פטריארכלית יותר מהחברה הישראלית, בסך הכול.

עזמי בשארה: האשה בה סובלת יותר מאשר בחברה הישראלית, בגלל המעמד הנחות יותר, משום שהחברה גברית יותר ומשום שהיחס אל האשה הוא רכושני יותר, גם לגופה.

עזמי בשארה: גם האוטונומיה של הפרט נוגעת לזה.

עזמי בשארה: אם האוטונומיה של הפרט מפותחת בחברה, אשה בסופו של דבר היא פרט – אם החברה מתייחסת אליה כך – שיש לו שליטה על נפשו ועל גופו, שיש לו אוטונומיה, שיש לו זכויות ליברליות כמו כל שאר הפרטים בחברה.

עזמי בשארה: אני חושב שזה חל גם בחברה הערבית.

עזמי בשארה: יש פה מאבק ארוך וממושך על כך שהאשה איננה רכוש של הגבר, גם לא מפלט לאינסטינקטים שלו וגם לא אובייקט לאינסטינקטים שלו, מה שלא יהיו.

עזמי בשארה: אני חושב שזה נושא שנוגע לכל חברה פטריארכלית, לרבות החברה הערבית.

עזמי בשארה: אני חושב שבמקרה של החברה הישראלית חייבים להוסיף את הממד של האלימות.

עזמי בשארה: ללא שום ספק זו חברה אלימה יותר מפני שהיא בקונפליקט ממושך, מפני שהאלימות בחברה הישראלית איננה דבר שיוצא מן הכלל, אלא היא הכלל.

עזמי בשארה: היא הכלל בחברה, היא שוררת בכל מקום.

עזמי בשארה: לדעתי זה העיקר.

עזמי בשארה: חוץ מזה שזו חברה פטריארכלית כמו כל החברות – אני אמרתי שהחברה הערבית היא פטריארכלית יותר – לדעתי, האלימות במדינת ישראל, האלימות בחברה הישראלית, היא כמעט שגרה.

עזמי בשארה: לא רק משום שזו חברה בקונפליקט מתמשך, אלא מכיוון שהחברה הישראלית היא אחת החברות הקולוניאליות האחרונות, אם לא החברה הקולוניאלית האחרונה, שנמצאת במצב סתירה מתמדת עם תושבי המקום, במצב של negation, במצב של שלילה של זכויות תושבי המקום, כשהאלימות היא הכלל.

עזמי בשארה: לדעתי, זו חברה שהפנימה אלימות זה 50 שנה.

עזמי בשארה: לא חשוב איך היא מדמה לעצמה את עצמה, אבל גבריות, מאצ'ואיזם וכו' הם ערכים בחברה הזאת.

עזמי בשארה: גם במורשת, אבל במיוחד אלה ערכים שכל הזמן נוצרים מחדש בחברה הישראלית.

עזמי בשארה: הדבר השלישי הוא המשבר החברתי.

עזמי בשארה: יש לחץ אדיר על המוסד שנקרא משפחה.

עזמי בשארה: מוסד המשפחה נתון ללחץ בגלל האבטלה.

עזמי בשארה: מוסד המשפחה נתון ללחץ משום שהגבר עצמו נתון לאלימות חברתית וכו', כאשר אבטלה היא סוג של אלימות חברתית, ניצול חברתי וכו'.

עזמי בשארה: ללא שום ספק, בעזרתו של מוסד הדת הגבר מסתכל על המשפחה כעל רכושו הפרטי.

עזמי בשארה: מי שמתווך, מי שעוזר לו פה, זה הממסד הדתי יותר מכל דבר אחר, כי גם הממסד הדתי חושב שגבריות המשפחה היא המפלט האחרון של הממסד הדתי, והוא מסרב לכל הרפורמות בתוך המשפחה עצמה.

עזמי בשארה: הממסד הדתי הוא אויב הרפורמה בתוך המשפחה שתיתן יותר זכויות לאשה.

עזמי בשארה: אני חושב שאלה הנושאים העיקריים שכל פרלמנט בישראל חייב להדגיש ולהמשיך להדגיש בעתיד.

עזמי בשארה: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת בשארה, תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, אחרון הדוברים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מבחנן של חברה וחברות מתפתחות או מפותחות נמדד ביחס לכמה פרמטרים: יחס לקשיש, יחס לילד, שיעור תמותה, בסופו של דבר, של תינוקות ויילודים ויחס לנשים.

אחמד טיבי: בכל הקשור ליחס לנשים אין ספק שהחברה הישראלית – דרך אגב, יהודים וערבים כאחד – מקבלת ציון נמוך, הייתי אומר: ציון נכשל, בחלק גדול מרובדי החברה בישראל.

אחמד טיבי: המצב חמור שבעתיים – וטוב שתישמע ביקורת פנימית – כאשר מדובר בחברה הערבית, ואני מקווה שהדברים האלה שלי כאן

אחמד טיבי: מהדוכן יישמעו על-ידי הציבור הערבי.

אחמד טיבי: אין ספק שמעמד האשה הערבייה בחברה הערבית בארץ זקוק ל"בוסטר", לשיפור ולהתחשבות בכישורים שלה ולא בהרכב הגנטי שלה כמדד ליחס של שלטון מרכזי או של גורם זכרי שליט.

אחמד טיבי: מדובר בחברה זכרית, גברית – זכרית בקונוטציה לאו דווקא חיובית, אלא בקונוטציה או במובן של מדכא – –

יהודית נאות: אגרסיבי.

אחמד טיבי: – – אגרסיבי, שתלטני ובלתי שוויוני.

אחמד טיבי: השאלה היא אם צריך לתת לציבור הנשים לפעול ולעמול לבדו כדי לשפר את מעמדן, או שהנשים זקוקות לעזרה חיצונית, או שזה מאמץ רב-מערכתי ורב-מיני.

אחמד טיבי: אני חושב שזה מאמץ של כלל החברה וזה אינטרס של כלל החברה.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה – אדוני היושב-ראש, לעתים אני שומע וקורא דיווחים בתקשורת הישראלית על מה שקרוי: רצח על רקע חילול כבוד המשפחה.

אחמד טיבי: ראשית, זה דבר פרימיטיבי.

אחמד טיבי: זה דבר נורא ואיום לגזול את נפשו של מישהו בשל העובדה שאתה גזרת את דינו – אתה, אח, בן-דוד או אב.

אחמד טיבי: הדבר הנורא הוא, שכשמייחסים זאת לחברה הערבית, אנשים מסוימים, ואינני מתכוון לחבר הכנסת נסים זאב, עם דעות מוגדרות ונפרדות, מייחסים זאת לפרימיטיביות של חברה.

אחמד טיבי: אבל כאשר שיעור הרציחות על רקע רומנטי בחברה היהודית גדול יותר מאשר שיעור הרציחות על רקע חילול כבוד המשפחה, זו תחלואה תרבותית מתקדמת – סימן של ציוויליזציה.

אחמד טיבי: אצל הערבים זה משהו פרימיטיבי, כי זה רצח על רקע חילול כבוד המשפחה, אז אנשים פרימיטיביים.

אחמד טיבי: אבל כשיהודים הורגים נשים, זה רומנטי, זה ציוויליזציה וזה תרבותי.

אחמד טיבי: הרגש והאהבה מדברים שם, והסכין או האקדח – מסימני 2002, מסימני המילניום.

אחמד טיבי: יש כאן מחשבה של סטריאוטיפים כלפי האחר ושל עליונות צד אחד על הצד השני.

אחמד טיבי: חברת הכנסת נאות, אני מנסה לעשות תהליך של סובלימציה במידת האפשר.

אחמד טיבי: אני חושב שזה כישלון בפרספציה של החברה הערבית, כישלון ברצון להבין את האחר.

אחמד טיבי: דברים פרימיטיביים קורים אצל ערבים ואצל יהודים.

אחמד טיבי: יש גנבים יהודים ויש גנבים ערבים.

אחמד טיבי: יש רוצחים ערבים, ואשה נרצחת היא אשה והיא בן-אדם, וכך צריך להתייחס לכך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה גם לך.

רחמים מלול: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

רחמים מלול: לאחר מכן הודעות סיכום, אם תהיינה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שזה נושא שיש עליו קונסנסוס בבית הזה, ואין מחלוקת, ואף הקטנה ביותר, שצריך לגנות את האלימות כלפי נשים קודם כול, וכמובן אלימות נגד גברים במובן האחר.

איוב קרא: אני מעריך מאוד את פעילותה של חברת הכנסת יעל דיין בסוגיה זו; לכל הדעות העניין הזה דבוק בה והולך אתה.

איוב קרא: אני חושב שחשוב מאוד לחברה להתנער מסטריאוטיפים ומכל מיני דברים שהם נחלת העבר.

איוב קרא: מדי שנה אנחנו מדברים בבית הזה ומנסים להביא להעלאת הנושא על סדר-היום הציבורי, ובעצם כל שנה אנחנו שומעים נתונים מסמרי שיער על מקרי אלימות שאפילו לא הגיעו לתקשורת.

איוב קרא: אני חושב שהיום הזה אנחנו צריכים להתאחד בסופו של דיון סביב הודעה או סיכום שיגנו את כל התופעה הזאת.

איוב קרא: אבל הייתי שואל גם במעמד זה, ולא חלילה כדי לנגח מישהו: מה עם נשים שהן אלימות כלפי גברים?

איוב קרא: מה קורה עם נשים שמנצלים אותן לאלימות כלפי גברים, להטרדת גברים?

איוב קרא: אני חושב גם על הסוגיה הזאת ביום כזה; זה לא הוסיף כבוד גדול שנשים נוצלו להטרדות נגד גברים.

איוב קרא: חוויתי זאת באופן אישי.

איוב קרא: בגלל כל מיני חשבונות פוליטיים בבית הזה, ברחוב שאני גר בו, ניצלו נשים ומנצלים נשים, כי הן המין החלש וקל מאוד להאמין כאילו להטרדות או למסרים שהן מוציאות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, שגם בקטע הזה חשוב מאוד לזכור, שאנשים שישבו בבית הזה ויושבים בבית הזה הודיעו לקצין הכנסת, למשטרת ישראל, על הטרדות של נשים שנוצלו על-ידי אנשים, ומאומה לא נעשה בעניין הזה.

איוב קרא: לכן, טוב ייעשה גם בסוגיה זו, שבהמשך לסיכום של חברת הכנסת יעל דיין, שבטח יהיה על דעת כולם – אם יש מטורפות או נשים שמנוצלות מכל מיני סיבות פוליטיות ואחרות, שתצא גם קריאה שתאזן את הנושא הגברי בעניין הזה.

רחמים מלול: אדוני, תודה רבה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, תם הדיון.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להודעות סיכום.

רחמים מלול: לפני שתי הודעות, וההודעה הראשונה תיקרא על-ידי חברת הכנסת יעל דיין מטעם סיעות העבודה-מימד, תע"ל, מרצ, חד"ש ושינוי.

יעל דיין: אני מבקשת, אם יש סיעות נוכחות – חברי הכנסת זבולון אורלב, איוב קרא ואורי אריאל, תשמעו את זה, ואם זה על דעתכם, אוסיף את סיעותיכם.

יעל דיין: בינתיים הודעת הסיכום היא בשם העבודה-מימד, תע"ל, מרצ, חד"ש ושינוי: הכנסת מגנה את כל סוגי האלימות כלפי נשים ודורשת לנקוט צעדים הולמים נוכח התגברות התופעה.

יעל דיין: הכנסת קוראת לתגבור תקציבי המאבק באלימות במשרדי הרווחה, החינוך, ביטחון הפנים והבריאות.

יעל דיין: הכנסת רואה קשר ישיר בין העוני, האבטלה והאלימות בחברה לבין האלימות כלפי נשים, במשפחה ומחוצה לה.

יעל דיין: הסובלות מהגזירות הכלכליות – נשים חד-הוריות, נשים מובטלות ועניות, נשים ערביות – זכאיות להעדפה מתקנת, כי האלימות כלפיהן נלווית למצבן הקשה.

יעל דיין: הכנסת קוראת לטיפול רב-מערכתי וממוקד בתופעת האלימות ולהצבתו בראש סדר העדיפויות.

יעל דיין: אם יש מצטרפים – – –

זבולון אורלב: אפשר להוסיף גם את המפד"ל.

רחמים מלול: אם כן, גם המפד"ל מצטרפת להודעת הסיכום.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב?

נסים זאב: אני מבקש לצרף גם את סיעת ש"ס.

רחמים מלול: גם סיעת ש"ס.

רחמים מלול: תודה רבה.

אורי אריאל: גם האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

רחמים מלול: גם האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

איוב קרא: גם הליכוד.

רחמים מלול: גם הליכוד.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: אם כן, בנושא הזה יש אחדות לאומית, אבל, בכל זאת חבר הכנסת דהאמשה רוצה לקרוא הודעת סיכום מטעם הסיעות רע"ם ועמ"ל, נכון?

רחמים מלול: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הודעת סיכום מטעם סיעות רע"ם ועמ"ל: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת מגנה כל אלימות נגד נשים ורואה בה מעשה אנטי-חברתי ומנוגד לכל הטוב והחיובי שבאדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קובעת, כי העוני, האבטלה והגזירות הכלכליות השונות תורמים למדיניות האלימות נגד נשים, אם לא מולידים אותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה שלא לקצץ בתקציבי שירותי הרווחה והבריאות בכלל, ובכל הנוגע לציבור הנשים בפרט, אלא להוסיף עליהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לשרי העבודה והרווחה והתעשייה והמסחר לעשות למען הקלת מצוקתן של הנשים בכלל ושל הנשים במגזר הערבי בפרט, ובין היתר על-ידי נקיטת מדיניות בונה, כגון פתיחת קורסים להכשרה מקצועית לנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 5.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה, על כל זרועותיה והמוסדות הפועלים בשטח, לראות בטיפול באלימות נגד נשים עניין רב-מערכתי, שיש לשתף פעולה בו.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה – ראשית, על ההודעה שנקראה ברגע זה מפי חבר הכנסת דהאמשה, מטעם סיעות רע"ם ועמ"ל.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, ניתן להצביע.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – 13 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, הודעת הסיכום נתקבלה ברוב של 13 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נעבור להצבעה על הודעת הסיכום שקראה חברת הכנסת יעל דיין, מטעם סיעות העבודה-מימד, תע"ל, מרצ, חד"ש, שינוי, מפד"ל, ליכוד, ש"ס והאיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

רחמים מלול: ניתן להצביע עכשיו.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת יעל דיין – 15 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת יעל דיין נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, גם הודעת סיכום זו נתקבלה ברוב של 15 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, ואין סתירה בין שתי הודעות הסיכום.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף ד' בסדר-היום – הצעות חוק לדיון מוקדם.

רחמים מלול: ההצעה הראשונה: הצעת חוק לבדיקה ולטיפול ראשוני בנפגעות ובנפגעי עבירות מין, התשס"ב–2002, של חברת הכנסת יהודית נאות, מס' פ/3843.

רחמים מלול: הנמקה מהמקום.

רחמים מלול: בבקשה, גברתי.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול לומר, שההסכמה של ועדת השרים לענייני חקיקה היא בתנאי שאני אסכים לנוסח של המשרד לביטחון פנים, והוא מקובל עלי.

יהודית נאות: הצעת החוק לבדיקה ולטיפול ראשוני בנפגעות ובנפגעי – אני מדגישה, ובנפגעי – עבירות מין עוסקת בעצם בהסדרה של דרכי הבדיקה והטיפול הראשוני בקטינים נפגעי עבירות מין.

יהודית נאות: על-פי המצב היום, נדרשת הסכמת הורי הקטין לביצוע הבדיקה והטיפול.

יהודית נאות: יש מקרים – לא כולם, אפילו לא הרוב – שבהם הקטין אינו מעוניין בדיווח להוריו, או מקרים שבהם הפוגע הוא ההורה או האפוטרופוס או זה שאחראי על הילד.

יהודית נאות: בהצעת חוק זו מוצע להסדיר ולקבוע, שבמקרים אלו לא תידרש הסכמת הורה הקטין, אלא הבדיקה תיערך לאחר הסכמתו של הקטין, המלצת רופא ועובד סוציאלי ובנוכחותו ובהמלצתו של פקיד סעד.

יהודית נאות: אני מקווה לתמיכתכם.

רחמים מלול: תודה רבה, גברתי.

רחמים מלול: אם כן, אני מבין שהממשלה מסכימה להצעת החוק.

רחמים מלול: לכן אנחנו כבר עוברים להצבעה.

רחמים מלול: בבקשה, חברי הכנסת, ניתן להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק לבדיקה ולטיפול ראשוני בנפגעות ובנפגעי עבירות מין, התשס"ב–2002, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה טרומית ברוב של 14 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך היא תעבור – לאיזו ועדה, חברת הכנסת נאות?

יהודית נאות: לוועדת העבודה והרווחה.

רחמים מלול: לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, על מנת שיכינו אותה לקריאה ראשונה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

רחמים מלול: נעבור להצעת החוק הבאה בקריאה טרומית: הצעת חוק העונשין (תיקון – סחר בבני-אדם למטרות ניצול, כפייה או עבדות), התשס"ב–2002, מס' פ/3571.

רחמים מלול: תנמק מן המקום חברת הכנסת זהבה גלאון.

רחמים מלול: בבקשה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת מהבית לאשר את הצעת התיקון לחוק העונשין.

זהבה גלאון: אומר את זה במשפט אחד:

זהבה גלאון: החוק בא למנוע מצב שיהיה סחר בבני-אדם למטרות ניצול, כפייה או עבדות, שימוש בנישואין לצורכי ניצול נשים.

זהבה גלאון: החוק זוכה לתמיכת הממשלה, ואני אשמח אם הבית יאשר אותו.

זהבה גלאון: תודה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו יכולים לגשת להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון – סחר בבני-אדם למטרות ניצול, כפייה או עבדות), התשס"ב–2002.

יהודית נאות: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – סחר בבני-אדם למטרות ניצול, כפייה או עבדות), התשס"ב–2002, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יהודית נאות: רבותי, בעד ההצעה הצביעו 13, ואני גם מוסיפה את קולה של חוסניה ג'בארה, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יהודית נאות: ההצעה תעבור להכנתה לקריאה ראשונה – באיזו ועדה, חברת הכנסת גלאון?

זהבה גלאון: חוקה.

יהודית נאות: בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יהודית נאות: אני מודה לכם, חברי הכנסת.

יהודית נאות: (קריאה ראשונה)

יהודית נאות: אנחנו יכולים לגשת לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק שירות המדינה (משמעת) (תיקון מס' 10) (זכויות נפגעי עבירה – החלת הוראות), התשס"ג–2002, של חברות הכנסת יעל דיין ונעמי חזן – קריאה ראשונה.

יהודית נאות: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת דיין.

יהודית נאות: בבקשה.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: החוק הזה עדיין במסגרת החוקים המוסכמים של יום המאבק באלימות כלפי נשים.

יעל דיין: זה חוק כמעט טכני, ולכן אני מבקשת לא למשוך כאן דיון אף שזו קריאה ראשונה.

יעל דיין: החוק מחיל חוק חשוב מאוד שעבר כאן, שדואג לזכויות נפגעי עבירה, גם על הדין המשמעתי של המדינה, כלומר, הוא חל על חוק המדינה.

יעל דיין: עד היום הוא לא הוחל על הדין הצה"לי – ובעניין זה נמצא תיקון בדרך – ועל הדין המשמעתי, והצעת החוק שבפניכם מאפשרת לנפגעי עבירה ליהנות מאותן זכויות שהחוק הכללי מחיל עליהם גם במקרה של דין משמעתי.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: הצעת החוק חוזרת לוועדת החוקה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אפי אושעיה: – – –

יהודית נאות: אתה לא יכול להציע לי שחברי הבית יוותרו.

יהודית נאות: אני בשמחה אוותר, אבל זו זכות המוקנית לכל חברי הבית, ולכן אני אקרא את הרשימה ואני אודה לנוכחים אם הם יגידו שהם מוותרים, וזה הכול.

יהודית נאות: חברת הכנסת נעמי חזן איננה כאן.

יהודית נאות: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אתה מוותר?

משה גפני: עסאם, תוותר.

יהודית נאות: תפעילו לחץ חברתי.

קריאות: – – –

יהודית נאות: חבר הכנסת גפני שבא אחריך לוחץ עליך לוותר.

אפי אושעיה: כן, הוא מוותר.

יהודית נאות: חבר הכנסת משה גפני?

משה גפני: מוותר.

יהודית נאות: חבר הכנסת זבולון אורלב?

זבולון אורלב: מוותר.

יהודית נאות: חבר הכנסת נסים זאב, ויתרת?

נסים זאב: כן, ויתרתי.

יהודית נאות: חברת הכנסת גוז'נסקי, את רשומה שוויתרת.

יהודית נאות: חבר הכנסת עוזי אבן?

עוזי אבן: מוותר.

יהודית נאות: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – מוותרת.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו יכולים לגשת להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק שירות המדינה (משמעת) (תיקון מס' 10).

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (משמעת) (תיקון מס' 10) (זכויות נפגעי עבירה – החלת הוראות), התשס"ג–2002, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יהודית נאות: בעד ההצעה הצביעו 11, נוסף על כך קולה של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, קרי 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יהודית נאות: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא עוברת להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יהודית נאות: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יהודית נאות: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, חבר הכנסת משה גפני.

יהודית נאות: בבקשה.

זבולון אורלב: הוא גם חבר ועדת הכספים ויושב-ראש הוועדה המשותפת לענייני אגרות של חוק התכנון.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002.

משה גפני: הצעת חוק זו הוצעה על-ידי הממשלה, נדונה במליאת הכנסת בקריאה ראשונה ביום ט"ז בחשוון התשס"ג, 22 באוקטובר 2002, והועברה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משה גפני: הצעת חוק זו באה להסדיר את נושא סמכויותיהם וחובותיהם של סוהרים ומאבטחים ב"מקום משמורת מיוחד" שבניהול שירות בתי-הסוהר.

משה גפני: סעיף 13א לחוק הכניסה לישראל, התשי"ב–1952, מאפשר להחזיק במשמורת אדם השוהה שלא כדין בישראל עד ליציאתו מישראל או עד להרחקתו ממנה ב"מקום משמורת מיוחד", שהוא מקום שקבעו בצו שר הפנים והשר לביטחון הפנים וניהולו הוטל על שירות בתי-הסוהר.

משה גפני: פקודת בתי-הסוהר מסדירה את תפקידיהם, חובותיהם וסמכויותיהם של סוהרים בבתי-סוהר, איך אינה מסדירה את אפשרות הצבתם של סוהרים ב"מקום משמורת מיוחד" שאינו בית-סוהר ובו הנתונים במשמורת אינם אסירים.

משה גפני: יתר על כן, אין הפקודה מסדירה הסתייעות בגורמים אזרחיים שאינם סוהרים או עובדי מדינה לשם ניהולו והפעלתו של "מקום משמורת מיוחד".

משה גפני: לפיכך מוצע בהצעת החוק לאפשר הצבתם של סוהרים ב"מקום משמורת מיוחד" תוך החלת הוראות פקודת בתי-הסוהר לעניין חובותיהם וסמכויותיהם של סוהרים גם על ביצוע השירות במקום כאמור.

משה גפני: עוד מוצע בהצעת החוק, כי לצורך הסתייעות בגורמים אזרחיים שאינם סוהרים, במקום כאמור, למניעת בריחתם של המוחזקים במשמורת ושמירה על ביטחון הציבור, יוענקו למאבטחים אלה סמכויות מסוימות על מנת לאפשר להם לבצע את תפקידם.

משה גפני: חבר הכנסת חוגי, אני צריך גם את התמיכה שלך.

משה גפני: שיהיה לך מזל טוב על הבר-מצווה.

משה גפני: הצעת חוק זו המונחת לפניכם הינה הוראת שעה, משום ש"מקום משמורת מיוחד" שינוהל על-ידי שירות בתי-הסוהר, יופעל עד לתחילת עבודתה של רשות הגירה ממשלתית שצפויה לקום בתחילת שנת 2004, בעזרת השם.

משה גפני: מוצע כי בשלב זה ייקבעו הסדרים במסגרת פקודת בתי-הסוהר כהוראת שעה, וזאת רק בהתייחס למקומות משמורת מיוחדים שנקבע לגביהם כי ינוהלו בידי שירות בתי-הסוהר.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

משה גפני: אני מציע לאשר הצעת חוק זו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

יהודית נאות: תודה רבה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו יכולים לגשת להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002.

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 13 נגד – 1 נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

יהודית נאות: בעד ההצעה הצביעו 13, מתנגד אחד ונמנע אחד.

יהודית נאות: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יהודית נאות: רבותי, אנחנו יכולים לגשת להצבעה בקריאה שלישית.

יהודית נאות: נא להצביע.

יהודית נאות: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 13 נגד – 1 נמנעים – 1 חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, נתקבל.

יהודית נאות: בעד ההצעה הצביעו 13, מתנגד אחד ונמנע אחד, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יהודית נאות: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יהודית נאות: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה).

יהודית נאות: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, לא הזכרת שאני יושב-ראש הוועדה לענייני אגרות.

זבולון אורלב: – – – איך מעבירים חוק כל כך מהר?

נחום לנגנטל: כל דקה אני נכנס למליאה ועובר עוד משהו.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא למליאת הכנסת את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002.

משה גפני: הצעת החוק הזאת איננה הצעת חוק ממשלתית, אלא הצעת חוק פרטית של רבים מחברי הכנסת; אני חושב שרוב של חברי הכנסת.

משה גפני: אני מבקש להקדים ולומר, שהצעת החוק הזאת הוגשה על רקע נסיבות מאוד מצערות, של פטירתו של חברנו מקסים לוי, זיכרונו לברכה, שהיה גם חבר ועדת הפנים ואיכות הסביבה, והוא עזב ללוד ונבחר לראשות העיר, עיר ששרויה במצוקה בלתי רגילה.

משה גפני: הוא התחיל לנהל את העיר, עיר קשה מאוד, הוא גם פגש אותי לאחר שנבחר וביקש שוועדת הפנים תבוא לשם לסיור.

משה גפני: בוועדת הפנים התקיימו הרבה מאוד דיונים על העיר לוד.

משה גפני: לאחר פטירתו, על-פי החוק הקיים, היו צריכות להתקיים בחירות חדשות.

משה גפני: המשמעות של העניין היא להכניס את העיר הזאת שוב, לאחר כמה חודשים, למערכת בחירות חדשה.

משה גפני: זה דבר בלתי מציאותי, בלתי הגיוני ורע מאוד מבחינת תושבי העיר וצורכי העירייה.

משה גפני: גם משפחתו של ראש העיר מקסים לוי, זיכרונו לברכה, סברה שכך צריך לנהוג, ואכן בראש החותמים על הצעת החוק ומי שהביא אותה למליאת הכנסת היה חבר הכנסת דוד לוי, לאחר מכן חבר הכנסת יאיר פרץ, עם רשימה ארוכה של חברים שחתמו עליה.

משה גפני: במהלך הדיונים בוועדת הפנים ולקראת ההכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – ההצעה שהובאה למליאת הכנסת בקריאה הראשונה היתה, ששר הפנים, בהתייעצות עם חברי מועצת העיר, הוא זה שיחליט אם יתקיימו בחירות או לא.

משה גפני: דיבר אתי עדי אלדר, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, ואמר, בצדק, שלתת לאיש פוליטי – ואני סומך על שר הפנים, אבל הוא בכל זאת איש פוליטי – את הסמכות במצב שבו העירייה מתנהלת כפי שצריך להתנהל – לא הקימו ועדת חקירה על חוסר תפקוד או דברים מהסוג הזה שמקנים סמכות לשר הפנים, אלא סתם החלטה שבעצם מטבעה היא החלטה פוליטית; לאפשר לשר הפנים, שהוא איש פוליטי במשטר דמוקרטי, זו החלטה שמרכז השלטון המקומי מבקש לא לקבל.

משה גפני: לאחר ששוכנעתי שדבריו נכונים, הבטחתי לו שלקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית אני אנסה לשכנע את חברי הוועדה שהחוק שיונח כאן ויובא לאישור בקריאה שנייה ובקריאה שלישית יקבע, שאם קורה מקרה מצער כזה שראש העיר נפטר, מועצת העיר היא זו שבוחרת את ראש העיר הבא, אלא שיש בעניין הזה מגבלה – שכהונתו של ראש העיר שייבחר על-ידי מועצת העיר מוגבלת עד לזמן שבו נערכות הבחירות המוניציפליות הכלליות, דהיינו בעוד כשנה, ולאחר מכן הולכים לבחירות.

יוסף (טומי) לפיד: – – – את כל העסק.

יוסף (טומי) לפיד: אתה חוזר על זה.

יוסף (טומי) לפיד: הבנו.

משה גפני: אתה בעד?

יוסף (טומי) לפיד: נגד.

משה גפני: אז אולי אני אשכנע אותך.

יוסף (טומי) לפיד: זה שאתה מציע, זה כבר עושה אותי נגד.

רחמים מלול: חבר הכנסת לפיד, אנא שב.

משה גפני: לא הבנתי את דברי חבר הכנסת לפיד, אולי הוא מוכן להרחיב?

רחמים מלול: העובדה שאתה מציג את החוק – – –

משה גפני: למה?

רחמים מלול: את זה אתה צריך לשאול אותו.

יוסף (טומי) לפיד: – – –

רחמים מלול: אדוני רק מאריך את ייסוריו שלו.

משה גפני: חבר הכנסת לפיד, אם לא נוח לך שאני עומד כאן, אז אני אעמוד יותר זמן.

משה גפני: אולי תתעייף ותלך.

משה גפני: אם אתה נגד, אני מעדיף שתתעייף ותלך.

משה גפני: אם כן, בהצעת החוק שמונחת לפניכם אכן אין הסעיף הזה של שר הפנים, זה דבר אחד, וזה היה בהסכמה, כמובן, עם כל חברי הוועדה.

משה גפני: יש בעניין זה הסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב, אבל אני חושב שזה לא ראוי, וכך עמדת רוב מוחלט של חברי הוועדה, ואני חושב שכך צריך להיות.

משה גפני: אני רוצה לומר שני דברים לסיום.

משה גפני: דבר אחד, עקב הדחיפות של העניין, מכיוון שתלוי ועומד בג"ץ, וגם אם אני מתעלם מהעניין של הבג"ץ, אם הצעת החוק הזאת לא תתקבל במהירות, המשמעות של העניין היא שמתחילים בהליך של מערכת בחירות, כיוון שהחוק מחייב.

משה גפני: לכן, אם הכנסת סבורה שיש לשנות את החקיקה בעניין הזה, צריך לעשות את זה מהר.

משה גפני: לכן נתן יושב-ראש הכנסת אישור להעביר את החוק במהירות בקריאות טרומית, ראשונה, שנייה ושלישית, עם דיונים בוועדת הפנים.

משה גפני: עשינו את זה בשלושה ימי עבודת כנסת.

משה גפני: ומכיוון שאינני מעוניין שיהיה הליך חקיקה פזיז, קבענו שהחוק הזה יהיה הוראת שעה ותחולתו תהיה עד יום הבחירות המוניציפליות הכלליות.

יגאל ביבי: יש משהו בדרך.

משה גפני: בחירות או מה?

יגאל ביבי: לנו אין מועצת חכמים.

משה גפני: אצלנו העבודה יותר קשה מאשר אצלכם.

זבולון אורלב: אצלכם זה ביום, אצלנו זה בלילה.

משה גפני: אתם עושים שניים-שלושה דילים וגמרנו את העניין; אנחנו צריכים לבוא לפני גדולי התורה ולהציג הישגים אמיתיים, לא דילים.

משה גפני: נקבעה הוראת שעה, והיא תהיה בתוקפה עד יום הבחירות המוניציפליות הכלליות.

מאיר פרוש: מתי הן יהיו?

משה גפני: או בעוד שנה, או, לפי ההצעה, שלושה חודשים נוספים.

רחמים מלול: או אולי תוך 90 יום, על-פי התקדימים.

מאיר פרוש: לא, הוא מדבר על רשויות מקומיות.

רחמים מלול: אני יודע.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, למנהלת הוועדה, לעובדות בוועדה, למזכירות ולכולם, שעשו עבודה מהירה מאוד, עם הליך חקיקה מתוקן וכפי שראוי שיהיה ובמהירות הנדרשת.

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק, לדחות את כל ההסתייגויות שמופיעות בפניכם ולקבל את הצעת החוק כמו שהיא בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, יש הסתייגויות, כאמור.

רחמים מלול: ראשון המסתייגים – חבר הכנסת יגאל ביבי.

יגאל ביבי: מוותר.

רחמים מלול: מוותר על זכות הדיבור.

רחמים מלול: תודה רבה.

יגאל ביבי: וגם על ההסתייגות.

רחמים מלול: וגם על ההסתייגות.

רחמים מלול: חברת הכנסת יהודית נאות, הסתייגות אחת, בבקשה.

רחמים מלול: אני אודה למסתייגים אם במקום חמש דקות ידברו שלוש דקות.

יהודית נאות: יש לי שתי הסתייגויות, ואני אנמק אותן בקיצור ולעניין.

רחמים מלול: הערה ליושב-ראש הוועדה.

משה גפני: לחברת הכנסת נאות יש שתי הסתייגויות.

יהודית נאות: מהותיות מאוד, שקבלת כל אחת מהן מבטלת ומייתרת את החוק.

יהודית נאות: אני יודעת להסביר את ההסתייגויות שלי.

משה גפני: אני מבקש לומר, אדוני היושב-ראש, שספק רב אם יהיה מותר לנו להצביע על ההסתייגויות שלה, מפני שההסתייגויות בעצם מבטלות את החוק.

רחמים מלול: אני אתייעץ עם היועצת המשפטית ולאחר מכן אשיב לאדוני תשובה.

רחמים מלול: בבקשה, גברתי.

יהודית נאות: אכן, רבותי, אני חושבת שהחוק הזה מיותר.

יהודית נאות: הוא נולד בחטא, הוא בוצע במעשה של מחטף, הוא עוסק בחקיקה רטרואקטיבית, ואחת ההסתייגויות שלי אומרת לבטל את העובדה שהחקיקה היא רטרואקטיבית.

יהודית נאות: אם חשקה נפשם של כל המציעים לתקן את המעוות בפקודת העיריות, אדרבה, יחילו את זה החל מהבחירות הבאות לרשויות המקומיות.

יהודית נאות: אם פסול מה שכתוב היום בחוק בסעיפים 24א ו-24ב לפקודת העיריות, בחירת ראש רשות, אדרבה, תתכבדו לתקן כפי שנהוג בבית הזה, מהקדנציה הבאה.

יהודית נאות: ולכן אחת ההסתייגויות שלי מציעה לבטל את הסעיף שעוסק בחקיקה רטרואקטיבית, ונראה אז את כל אלה שתומכים אצים רצים לתקן את החוק.

יהודית נאות: לא ולא.

יהודית נאות: ואכן גם יושב-ראש הוועדה מסכים עד הבחירות לרשויות המקומיות, פירושו שזה תיקון שאנחנו לא חפצים בו לנצח נצחים.

יהודית נאות: אנחנו רוצים אותו למקרה ספציפי, פרטיקולרי ובאופן רטרואקטיבי.

יהודית נאות: זה פסול.

יהודית נאות: יותר מכך, זאת תוצאה של דיל פוליטי, שלדעתי ירע את מצבם של תושבי לוד.

יהודית נאות: אף אחד לא שם את אף אחד לדבר בשמם.

יאיר פרץ: 15 חברי מועצה אמרו כך.

יהודית נאות: ההסתייגות הראשונה שלי אומרת, שבמקום ההצעה שראש העירייה ייבחר עכשיו על-פי סעיף 26, אני מציעה שיהיה כתוב שהוא ייבחר לפי סעיף 24א, קרי אני מחזירה את המצב לקדמותו.

יהודית נאות: נכון שהחזרת המצב לקדמותו היא מה שהכנסת הזאת או חבריה חוקקו לפני שנה, ואני לא חושבת שהמקרה הפרטיקולרי משנה וצריך לשנות את מה שהחליטה הכנסת לפני שנה.

יהודית נאות: תודה.

רחמים מלול: תודה, גברתי, גם על הקיצור.

רחמים מלול: חברת הכנסת נאות נימקה את שתי הסתייגויותיה.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב ינמק גם הוא את הסתייגותו.

רחמים מלול: אדוני יוכל לדבר חמש דקות באין מפריע, משום שאנחנו מצפים ומחכים לתשובת היועצת המשפטית בקשר לשאלה שהעלה חבר הכנסת גפני לגבי ההסתייגות של חברת הכנסת נאות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אומנם כתבתי הסתייגות אחת, אבל בעצם יש לי שתי הסתייגויות.

נסים זאב: ההסתייגות הראשונה היא שבכל פעם שאני עולה לדבר כולם מסתייגים ואומרים שאני לא אדבר.

נסים זאב: אני מסתייג מזה.

נסים זאב: כשאני עולה לדבר אני בדיוק כמו כל אחד מהחברים פה, ואני אדבר אולי יותר בקצרה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, נלקח מאתנו איש יקר, רב-פעלים, אהוב, נחמד לבריות, וכולנו היינו רוצים לעשות את רצונו של המנוח.

נסים זאב: למעשה אני בטוח שגם חברת הכנסת הנכבדה שדיברה לפני, נאות, רוצה את טובת העיר.

נסים זאב: אבל צריך לשמוע מה העיר רוצה.

נסים זאב: מי שמייצג את העיר בפועל הם חברי מועצת העירייה.

יוסף (טומי) לפיד: הבוחרים.

נסים זאב: הבוחרים שנתנו את אמונם באותם נציגים שמייצגים אותם היום.

נסים זאב: כל הבוחרים, בכל מפלגה שהיא, מאמינים שהשליחים שלהם עושים את רצונם, וזה רצון הבוחרים.

נסים זאב: אני לא אשאל אותך או את חברתך לסיעה מה רצון הבוחרים, אני אשאל את הנציג בעיריית לוד, שיודע בדיוק מה הבוחרים שלו רוצים.

נסים זאב: ואם הרוב המכריע, כמעט כל חברי מועצת העירייה, חושבים כך, אז למה לחבל במהלך?

נסים זאב: אני חושב שהדבר הזה מיותר, ולכן ההסתייגות של חברת הכנסת נאות היא לא במקום.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס להסתייגות שלי, והיא: "נפטר ראש רשות לפני תחילת כהונתו או בתוך תקופת כהונתו ושוכנע שר הפנים, לאחר התייעצות עם חברי המועצה או עם נציגי הסיעות במועצה של אותה רשות מקומית, כי טעמים של טובת הציבור מחייבים שלא לקיים בחירות מיוחדות, רשאי הוא, על אף הוראות סעיפים 24א ו-24ב, להורות, בתוך 10 ימים מיום הפטירה, כי ראש הרשות ייבחר לפי הוראות סעיף 26".

נסים זאב: אני רוצה להסביר, אדוני היושב-ראש, הנטרול של שר הפנים, של חוות דעתו ושיקול דעתו של שר הפנים בעניין הזה הוא תקדים מסוכן.

נסים זאב: אני יודע שחברי לסיעה יאיר פרץ אומר: בלאו-הכי זה חוק זמני, חד-פעמי.

נסים זאב: מדובר פה בהצעת חוק שהיא בעצם רק לעיר לוד, אבל אני מסתכל פה על העיקרון – להוציא סמכויות משר הפנים רק מפני שהוא איש פוליטי ששייך לסיעה מסוימת, ולומר: אנחנו לא רוצים את חוות דעתך בנושא הזה ואנחנו לא סומכים על דעתך בנושא, זה דבר מסוכן.

נסים זאב: לשר הפנים יש סמכויות – – –

יוסף (טומי) לפיד: – – –

נסים זאב: יכול להיות, אבל אני סמוך ובטוח ששיקוליו של כל שר פנים לא יהיו פוליטיים אלא ענייניים, ולשר הפנים עדיין יש שיקולים אחרים בנושאים הרבה יותר חשובים ומהותיים.

נסים זאב: לכן אני מבקש, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהסתייגות שלי, כי ההסתייגות כאן היא עקרונית.

נסים זאב: אסור לנו להוציא סמכויות משר הפנים.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

רחמים מלול: לפני שניגש להצבעה, חברת הכנסת נאות, האם גברתי מסכימה שהסתייגויותיה שוללות את עצם החוק?

יהודית נאות: לא, רק ההסתייגות האחת.

יהודית נאות: השנייה, ולא רטרואקטיבי.

רחמים מלול: לגבי איזו הסתייגות גברתי מסכימה שהיא שוללת את עצם החוק?

יהודית נאות: סעיף 1.

רחמים מלול: טוב.

רחמים מלול: על-פי סעיף 123(ג) לתקנון, לא נוכל להצביע על ההסתייגות הראשונה של גברתי, ואומנם נצביע על ההסתייגות השנייה.

רחמים מלול: בסדר, מוסכם?

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: אם כן, את מוותרת על ההסתייגות הראשונה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, לאחר שחבר הכנסת ביבי ביטל את הסתייגותו, נוכל להצביע על שם החוק כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 9 בעד שם החוק – 30 נגד – 4 נמנעים – 2 שם החוק נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, ברוב של 30 תומכים, ארבעה מתנגדים ושני נמנעים, שם החוק נתקבל כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: אנחנו ניגשים להצבעה על סעיף 1.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב מסיר הסתייגותו?

רחמים מלול: אם כן, לאחר שגם חברת הכנסת נאות נוכחה לדעת שהיא לא יכולה להגיש את ההסתייגות הזאת, נצביע על סעיף 1 ללא הסתייגויות.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 1 – 28 נגד – 5 נמנעים – 2 סעיף 1 נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, ברוב של 28 תומכים, חמישה מתנגדים ושני נמנעים נתקבל סעיף 1 כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: נעבור להצבעה על סעיף 2, על הסתייגותה לפסקה (1) של חברת הכנסת יהודית נאות.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע על ההסתייגות.

רחמים מלול: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 6 נגד – 31 נמנעים – 1 ההסתייגות של חברת הכנסת יהודית נאות לסעיף 2 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, ההסתייגות לא נתקבלה ברוב של 31 מתנגדים, שישה תומכים ונמנע אחד.

רחמים מלול: לכן ניגש להצביע על כל סעיף 2 כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה כמובן.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 31 נגד – 6 נמנעים – 2 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, ברוב של 31 תומכים, שישה מתנגדים ושני נמנעים נתקבל סעיף 2 כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: חבר הכנסת משעני, לסעיף 3, אדוני מסיר הסתייגותו?

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: אם כן, אנחנו ניגשים להצביע על סעיף 3 כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 3 – 31 נגד – 5 נמנעים – 2 סעיף 3 נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, סעיף 3 נתקבל כנוסח הוועדה בקריאה שנייה ברוב של 31 תומכים, חמישה מתנגדים ושני נמנעים.

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני, אנחנו יכולים לגשת להצבעה בקריאה שלישית על כל החוק, על שמו ועל שלושת סעיפיו.

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 30 נגד – 5 נמנעים – 2 חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 23) (הוראת שעה), התשס"ג–2002, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, ברוב של 30 תומכים, חמישה מתנגדים ושני נמנעים נתקבל החוק בקריאה שלישית.

רחמים מלול: חבר הכנסת דוד לוי, בבקשה, מילות סיכום.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא אחת נשמעה הטענה "אבל החוק אומר".

דוד לוי: הואיל ואני מכבד חוק – ואם יש משענת ויסוד למושג מדינה חופשית ודמוקרטית, אז זה כיבוד החוק.

דוד לוי: ודאי וודאי שכאשר מחוקק דן בסוגיה המתעוררת, והוא משוכנע כי עליו להכניס תיקון בחוק מסוים, כמתחייב מטובת הציבור, אין חבר כנסת יכול – הוא יכול, אבל נדמה לי שזה מגוחך – בבית-המחוקקים לשלול את האפשרות מרוב בכנסת להכניס תיקון כאשר הוא משוכנע כי החוק, כפי שהיה, לא נתן תשובה על בעיה שהתעוררה, וטובת הציבור מחייבת אותו תיקון.

דוד לוי: אני חושב שהוא עושה מעצמו ממש משהו לא רלוונטי.

דוד לוי: המחוקק שולל מעצמו ומבית-המחוקקים את הזכות ואת החובה לתקן דבר שהוא משוכנע שהזמן והנסיבות וטובת הציבור מחייבים לתקנו.

דוד לוי: צר לי על הנסיבות.

דוד לוי: לא רק צר לי, כואב לי עד מאוד.

דוד לוי: הכאב הזה, אדוני היושב-ראש, איננו מחולק בין קואליציה לאופוזיציה כאשר מדובר בטרגדיה ובעיר אשר עלתה על דרך של תקווה מחודשת לנוכח הבעיות הקשות הפוקדות אותה, אלא הוא חוצה מפלגות, חוצה גם את שדרות העם, ללא הבדל, כפי שראינו בהלוויה.

דוד לוי: הכאב הזה היה מנת חלקם של רבים-רבים, ובוודאי של תושבי לוד, כפי שראו עיני וכפי שפגשתי זאת לאורך כל הימים האלה, ימי אובדן ואבלות.

דוד לוי: הציבור עצמו אמר זאת: אל תכניסו אותנו שוב למצב אשר יערער את העיר.

דוד לוי: תנו לנו את האפשרות של זמן מסוים, של שקט, שנעכל את האובדן והכאב ושנוכל לעלות לאחר מכן לדרך אשר יהיה בה אולי איזה ריפוי; אין ריפוי מוחלט לכאב שפקד אותנו.

דוד לוי: זה מה שהניע אותנו.

דוד לוי: איזה אינטרס יש לי כאשר אחי הלך, מלבד טובת הציבור בעיר לוד?

דוד לוי: איזה אינטרס יש ליאיר פרץ לרוץ כמו משוגע בימים אלה, אם לא הפניות הרבות?

דוד לוי: איזה אינטרס יש ל-61 חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, שחתמו על התיקון הזה להצעת החוק, אם לא טובת העיר, דאגה שלא תיכנס שוב לטלטלה?

דוד לוי: שמענו כבר מרבים-רבים אשר הביעו את דאגתם ואת כאבם.

דוד לוי: מי יהיו המועמדים?

דוד לוי: אותם האנשים הנקראים היום להכריע, נציגי ציבור נבחרים, אבל זה יכניס אותם למלחמת הכול בכול בימים שבהם הציבור מבקש שקט, רגיעה.

דוד לוי: זה מה שהביא אותנו, אדוני היושב-ראש, ועשינו על-פי הכרתנו מה שצריך לעשות כמחוקקים.

דוד לוי: אני רוצה להודות לחברי הכנסת כולם, לחברי חבר הכנסת יאיר פרץ, לכל החברים, כל אחד בשמו, ליושב-ראש הוועדה, על כי היו חדורים בהכרת הצורך.

דוד לוי: לא היה צריך לשכנע.

דוד לוי: אנשים ביקרו, אנשים פגשו את התושבים, ראו במו עיניהם את חתימת חברי מועצת העיר ברוב גדול מאוד, אשר ביקשו: תנו לנו להיות ביחד, לדאוג לעיר הזאת.

דוד לוי: אנחנו קובעים מי יהיה?

דוד לוי: אנחנו לא קובעים.

דוד לוי: מועצת העיר תחליט.

דוד לוי: נותנים להם את פסק-הזמן הזה, שיוכיחו גם את עצמם, והחובה מוטלת עליהם לפעול יחד, להסיר, לשים הצדה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, זאת קריאתנו, קריאת הכנסת אליהם, שימו כל מחלוקת בצד, תתאחדו.

דוד לוי: ראויים תושבי לוד כי תעשו למען קידום העניינים שלהם.

דוד לוי: זו עיר ואם בישראל, שהיתה תמיד גאווה ושער המדינה הזאת.

דוד לוי: ראויה היא וראויים התושבים לראות אתכם מאוחדים, מלוכדים ופועלים.

דוד לוי: בדף שכתוב אומנם בכאב ובסרט שחור – אבל מאחוריו יש גם תקווה לימים טובים ושתוגשם הלכה למעשה אותה אמונה שנשא אחי בלבו עת עזב את הבית הזה, את התפקיד הרם שאליו הגיע, וחזר אל העיר שבה הוא גדל, אל כור מחצבתו, אל האנשים שאהב, אל המשימה הגדולה והמטלה שאין גדולה ממנה לשרת ציבור עם הבעיות הקשות ולנסות להפיח בלב אותו ציבור תקווה מחודשת ולרתום את הממשלה כולה, על כל משרדיה, על מנת לעזור לעיר הזאת.

דוד לוי: בל יאמר מאן דהוא, גם ממשרדי הממשלה, אין לנו פרטנר ולכן לא יקומו הדברים.

דוד לוי: אני רוצה להודות שוב לכל חברי הכנסת, כל אחד בשמו, על גילוי האחריות והרגישות לבעיותיה של העיר הזאת.

דוד לוי: בהזדמנות זו, אדוני היושב-ראש, גם אלה אשר התנגדו לא ידעו בעצם.

דוד לוי: אולי משום שטרם הגיעו לעמדה שבה האחריות מחייבת במילוי תפקיד.

דוד לוי: רק כאשר אתה ממלא תפקיד אתה יודע שאתה צריך להכריע.

דוד לוי: חברי הכנסת גילו היום רגישות ואחריות.

דוד לוי: לתושבי לוד אני רוצה לומר, בתקווה ותפילה בלב לראות את נציגיכם מאוחדים, נבחריכם מונחים על-ידי אותו חזון שהיה לאחי לטובתכם.

דוד לוי: כן יהי רצון.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת דוד לוי.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

רות קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 70), התשס"ג–2002; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 71), התשס"ג–2002; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 72), התשס"ג–2002 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; וכן הצעת חוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח) (תיקון), התשס"ג–2002, שהחזירה ועדת החינוך והתרבות.

רות קפלן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לסגנית מזכיר הכנסת.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 81) (מילוי תפקידי מזכיר העירייה), התשס"ג–2002.

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, יציג את הצעת החוק.

רחמים מלול: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש בפני הכנסת הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מילוי תפקידי מזכיר העירייה), התשס"ג–2002, לקריאה ראשונה.

משה גפני: הצעת החוק באה לתקן מצב שעד עתה לא נתנו את הדעת עליו.

משה גפני: בשנים האחרונות, כאשר מתמנים מנכ"לים לעיריות, במקום שאין מזכיר או שרוצים להעביר סמכויות למנכ"ל, סמכויות שקיימות היום בחוק למזכיר, מנכ"ל יקבל אותן.

משה גפני: דבר נוסף, במקום שלא מונה לא מזכיר ולא מנכ"ל, תהיה סמכות לתקופת זמן מוגבלת, שלושה חודשים, למנות מישהו מבין עובדי העירייה שיקבל אותן סמכויות כדי לאפשר בחירת מנכ"ל או מזכיר.

משה גפני: הסעיף הנוסף הוא, שיחולו על המזכיר החובות שחלות על בעלי התפקידים הבכירים.

משה גפני: הסעיף האחרון בא לקבוע במפורש בהוראת מעבר, שמי שמונה או כיהן כמזכיר או כמנהל כללי ביום תחילתו של התיקון האמור, לא ייפגע כתוצאה מחקיקת החוק הזה.

משה גפני: הצעת החוק היא הצעת חוק פרטית שלי.

משה גפני: היא אושרה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה לקריאה ראשונה, ונתבקשה על-ידי האיגוד הארצי של המנכ"לים והמזכירים ברשויות המקומיות.

משה גפני: אני מבקש את אישור הכנסת להצעת החוק הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לך, חבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: רבותי, הדוברים הרשומים ויתרו על זכותם לדבר.

רחמים מלול: לפיכך, ניגש להצבעה.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 81) (מילוי תפקידי מזכיר העירייה), התשס"ג–2002, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, הצעת החוק התקבלה ברוב של שמונה תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך היא תועבר לוועדת הפנים לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

רחמים מלול: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 54) (השתלמות מעשית ותקופת הליווי לנוהג חדש), התשס"ג–2002, של חבר הכנסת נחום לנגנטל וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת לנגנטל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת עוסקת בתיקון פקודת התעבורה.

נחום לנגנטל: בסופו של דבר מכירים את זה יותר בסגנון היותר פשטני של "רשיון נהיגה מדורג", שבא להסדיר כיצד נכשיר נהגים חדשים במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: לא עוד מצב כמו בשנות ה-60, שבו מכשירים נהג בתקופה קצרה ובסך הכול מה שהוא לומד זה איך לעבור את הטסט.

נחום לנגנטל: כאן אנחנו מדברים יותר על השאלה איך להכשיר אותו, איך ללמד אותו, וגם שיהיה לו נהג מלווה באותה תקופה.

נחום לנגנטל: מדובר גם בכך שנגיע למצב, שבאותה שנה יהיה לו מלווה זמן רב יותר.

נחום לנגנטל: אנחנו חושבים שצריך לאפשר מצב שבו לא יהיה יותר מנוסע אחד במכונית שנוהג בה אותו נהג, כי ראינו בחודש אוגוסט, לדאבוננו, שנהרגו בכמה תאונות ארבעה וחמישה אנשים.

נחום לנגנטל: אני אשמח מאוד אם חברי הכנסת יתמכו בהצעה הזאת בקריאה ראשונה.

נחום לנגנטל: הדבר הזה נעשה בעצם על-פי המודל שאנחנו למדנו בארצות-הברית.

נחום לנגנטל: הבאנו אותו לארץ.

נחום לנגנטל: זה חלק מההמלצות המקצועיות של ועדת המנכ"לים שהיתה עוד בשנת 1997 והגיע הזמן סוף כל סוף שהכנסת תקדם את ההצעה הזאת.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: גם כאן הדוברים הרשומים ויתרו על זכותם לדבר.

רחמים מלול: לפיכך, נעבור להצבעה.

נסים זאב: אני מבקש לדבר.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, אני כבר הודעתי.

רחמים מלול: אנחנו ניגשים להצבעה.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: חברי הכנסת, אפשר להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 54) (השתלמות מעשית ותקופת הליווי לנוהג חדש), התשס"ג–2002, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, אני קובע, שהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 54) (השתלמות מעשית ותקופת הליווי לנוהג חדש), התשס"ג–2002, נתקבלה בקריאה ראשונה ברוב של עשרה תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך תועבר הצעת החוק, חבר הכנסת לנגנטל, לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: נעבור לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 48) (חילופין בוועדת קלפי), התשס"ג–2002, של חבר הכנסת זבולון אורלב – קריאה ראשונה.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: גם אדוני מן הסתם יסתפק בפחות זמן מהמגיע לו על-פי התקנון.

רחמים מלול: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק, תיקון מס' 48 לחוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה, באה להסדיר את החלפת חברי ועדת קלפי, נושא שהיום לא מוסדר בחוק.

זבולון אורלב: על-פי הצעת החוק, ועדת הבחירות המרכזית היא זו שקובעת את ההרכב הסיעתי של ועדות הקלפי.

זבולון אורלב: אבל אם יש רצון להחליף חברי ועדות קלפי, על-פי הצעת החוק ניתן יהיה לעשות זאת בארבעה תנאים: הראשון – שינוי ההרכב נעשה בהסכמה בין הסיעות שמבקשות להחליף.

זבולון אורלב: השני – אחרי ההחלפה, בכל מקרה בוועדת קלפי לאחר השינוי יהיו לא פחות משלוש סיעות והאיזון בין הסיעות המרכיבות את הקלפי יישמר.

זבולון אורלב: השלישי – מספר הנציגים של כל סיעה באזור שבו פועלת הוועדה האזורית לא ישתנה.

זבולון אורלב: הרביעי – הוועדה האזורית תודיע לוועדה המרכזית על החלטתה.

זבולון אורלב: זאת למדנו מהניסיון.

זבולון אורלב: מזכירת הסיעה שלנו, הגברת תמי כנפו, היא שהדריכה אותנו, כדי להסדיר את הנושא הזה וכדי שיימנע מצב שמכריחים אנשים לכתוב דברים לא נכונים ולדווח באופן לא נכון.

זבולון אורלב: רצוי שבכל מה שקשור בבחירות יישמר טוהר הבחירות.

זבולון אורלב: יש הסכמה מלאה גם של הממשלה וגם של כל חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט.

זבולון אורלב: אבקש את תמיכתכם.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת אורלב.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, גם כאן הדוברים הרשומים ויתרו.

רחמים מלול: אבל הסכמתי שחבר הכנסת דהאמשה יעלה לדבר דקה, על מנת לברך את המאמינים המוסלמים בברכת חג שמח לרגל הרמדאן.

רחמים מלול: זה מתחיל מחר.

נסים זאב: למה אתה לא מאפשר גם לי לברך?

רחמים מלול: האמן לי שכאשר יגיע חג יהודי אתן לך לדבר אפילו לא תהיה רשום.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן, כפי שהקדמת ואמרת – ואני מודה לך על זה, ואני מודה גם לחברי – לא אאריך בזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שותף להרגשה של כולנו לגבי המצב המיוחד שנוצר היום, ולא נאריך בדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, רבותי, חברי וכל המאזינים, שלום עליכם ורחמי האל וברכותיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו אומרים, והאל יצליח דרכנו, שאנו שייכים לאל יתגדל ויתעלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מבקשים ממנו שיקל עלינו ויצליח דרכנו להגיע לחודש הרמדאן המבורך המתחיל בערב זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מפילים תחינתנו בפניו, יתגדל ויתעלה, שנזכה בחודש זה לשפע וברכה, שנזכה לעשות מעשים טובים ושנזכה להגיע אליו שנית, אנו, האומה האסלאמית בכללה, וכן העושים טוב בעולם כולו, ונזכה לימים טובים יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי ייתן ויהיו אז שלום, אחווה ואהבה רבים יותר וישכיחו את כל סבלותינו – שפיכות הדמים, מעשי הטבח והזמנים הקשים והרעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והוא נעתר לתחנונים, והשבח לאל ריבון העולמים, ושלום עליכם ורחמי האל וברכותיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: וכול עאם בתכונו בח'יר, חבר הכנסת דהאמשה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת דהאמשה, תגיד להם שייסעו בזהירות.

רחמים מלול: ובכן, חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה לא על ההודעה של חבר הכנסת דהאמשה, אלא על הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 48).

רחמים מלול: בבקשה, אפשר להצביע.

תמר גוז'נסקי: אפשר להצביע גם על ההודעה של דהאמשה.

תמר גוז'נסקי: היא חשובה מאוד.

רחמים מלול: זה נכון.

רחמים מלול: על זה יש הסכמה, גברתי, בלי הצבעה.

רחמים מלול: זו היתה כוונתי.

רחמים מלול: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 48) (חילופין בוועדת קלפי), התשס"ג–2002, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

רחמים מלול: ברוב של עשרה תומכים, מתנגד אחד ואין נמנעים, נתקבלה הצעת החוק.

רחמים מלול: לפיכך היא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, על מנת ששם היא תוכן לקריאה שנייה ושלישית.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, הסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 22) (ביטול אי-תחולה), התשס"ג–2002, של חברות הכנסת יהודית נאות וזהבה גלאון – קריאה ראשונה.

רחמים מלול: חברת הכנסת יהודית נאות תציג את הצעת החוק.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, אני אומנם לא רצתי כל כך הרבה כמו ביום הזה בכנסת – – –

רחמים מלול: אני ביקשתי שיקראו לך כדי שלא תפסידי, משום שסדר-היום נתקצר.

רחמים מלול: בבקשה.

יהודית נאות: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יהודית נאות: אין ספק שבימים האלה אי-אפשר לתכנן שום דבר מראש, הכול נופל בהפתעה.

יהודית נאות: הצעת החוק הזאת של חברת הכנסת גלאון ושלי למעשה נועדה לתקן עיוות שחל בהצעת חוק קודמת שלנו.

יהודית נאות: מדובר בחוק שלקח לחוקק אותו די הרבה זמן, חוק לגבי עיסוק נוסף של ראשי ערים וסגניהם במשרה מלאה בשכר, בדומה לאיסור החל על חברי הכנסת.

יהודית נאות: חלק מחברי הכנסת, בהצביעם עבור הסתייגות שנתקבלה, לא שמו לב על מה הם הצביעו.

יהודית נאות: אני גם לא אמנה אותם חברי הכנסת.

יהודית נאות: הניסוח לא היה כל כך ברור.

יהודית נאות: יצא שהחוק הזה לא יחול על מי שהיום מכהנים ועוסקים בעיסוק נוסף, גם אם הם ייבחרו מחדש, למשל בעוד שנה, בבחירות לרשויות המקומיות.

יהודית נאות: המצב החוקי היום, אם נשאיר אותו כך, הוא שאלה שהיה להם עיסוק נוסף – ראשי ערים וסגניהם – יוכלו להמשיך בעיסוקיהם, ואילו החדשים לא.

יהודית נאות: בדיוק כמו שלא הרשינו מצב דומה בקרב חברי הכנסת, הרי חלק מחברי הכנסת היו כאן ותיקים, והאיסור חל על כולם, ההצעה הזאת בעצם מתקנת את העיוות הזה ואומרת, שהחוק שאוסר עיסוק נוסף של ראשי ערים וסגניהם בשכר יחול על כולם.

יהודית נאות: אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת של חברת הכנסת גלאון ושלי.

רחמים מלול: שהיא למעשה תיקון להצעת חוק קודמת של גברתי.

יהודית נאות: נכון, שלנו.

יהודית נאות: אני רוצה לציין שזה בהסכמת הממשלה.

יהודית נאות: גם היו אי-אלו הסתייגויות בוועדת הפנים.

יהודית נאות: חבר הכנסת בוים ביקש לבדוק, חבר הכנסת כץ ביקש לבדוק, וכולם שוכנעו שאכן זה ראוי.

יהודית נאות: אני מודה לכם.

רחמים מלול: תודה, גברתי.

רחמים מלול: כפי שהבינותי, הדוברים שוב מוותרים על זכות הדיבור.

רחמים מלול: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 22).

רחמים מלול: בבקשה, ניתן כעת להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 22) (ביטול אי-תחולה), התשס"ג–2002, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

רחמים מלול: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת נעמי חזן, גם את קולו של חבר הכנסת לפיד וגם את קולו של חבר הכנסת זנדברג.

קריאה: של כל סיעת שינוי.

רחמים מלול: רגע, רגע.

רחמים מלול: כמה חברים יש בשינוי?

יוסף (טומי) לפיד: כרגע יש שישה.

יוסף (טומי) לפיד: אבל יש פה רק חמישה חברים.

רחמים מלול: אהה, נמצאים פה חמישה.

רחמים מלול: אם כן, כמה הצביעו?

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, ברוב של תשעה המופיעים על הלוח האלקטרוני, ומי אלה שלא לחצו על ההצבעה האלקטרונית?

רחמים מלול: – נוסיף את קולותיהם של חבר הכנסת לפיד, חבר הכנסת פריצקי, חבר הכנסת בריילובסקי וחבר הכנסת מודי זנדברג.

רחמים מלול: כפי שאמרתי קודם, נוסיף גם את קולה של חברת הכנסת נעמי חזן.

רחמים מלול: אם כן, 14 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך נתקבלה הצעת החוק בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הפנים לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: אנחנו מגיעים להצעת החוק האחרונה על סדר-היום, לפני השאילתות:

רחמים מלול: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 6) (חינוך להרחבת האופקים התרבותיים והאמנותיים), התשס"ג–2002, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

רחמים מלול: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבדת להציג בפני הכנסת את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 6) (חינוך להרחבת האופקים התרבותיים והאמנותיים), של חברי הכנסת קולט אביטל, מוחמד ברכה, זהבה גלאון ועסאם מח'ול ושלי.

תמר גוז'נסקי: חוק חינוך ממלכתי קובע, בין היתר, את מטרות החינוך הממלכתי, והוא מצייר פנורמה של התחומים שהחינוך הממלכתי צריך לעסוק בהם.

תמר גוז'נסקי: הפנורמה הזאת כוללת שורה של דברים שקשורים בלימוד ההיסטוריה והמסורות, בלימודי מדע, בפיתוח כשרונות של תלמידים, מוזכר שם עניין הספורט ותחומים רבים אחרים.

תמר גוז'נסקי: בזמנו היה חבר הכנסת אמנון רובינשטיין יוזם הצעת החוק הזאת, שנתנה הגדרות מאוד מדויקות.

תמר גוז'נסקי: בדיונים שהתקיימו בוועדה למעמד הילד בנושא תיאטראות לילדים ובנושאים אחרים שקשורים בפיתוח תרבות בקרב הילדים, התברר שהפרק הזה אינו כולל את הנושא של תרבות ואמנות.

תמר גוז'נסקי: בזה הוא אומר שתרבות ואמנות כאילו שייכות לתחום הפנאי ולא למערכת החינוך.

תמר גוז'נסקי: מאחר שאנחנו רוצים להגיע לחברה שבה כל ילד יוכל לבקר בתיאטרון במסגרת לימודיו וכל ילד יהיה חשוף לחוויות אמנותיות, כמו ביקור במוזיאון, במסגרת לימודיו, גם אם הוריו עניים וגם אם הוא גר באיזו עיירת פיתוח נידחת, ההצעה היא, שבחוק חינוך ממלכתי, בסעיף 2(5), נוסיף את המלים: "להרחיב את אופקיהם התרבותיים" – של התלמידים – "ולחושפם לחוויות אמנותיות".

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, גברתי.

נעמי חזן: אני מודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אני מבינה שהיתה החלטה לוותר?

נסים זאב: בנושא הזה אני חייב לדבר.

נסים זאב: ויתרתי על שישה סעיפים.

נעמי חזן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נעמי חזן: אם ויתרת על שישה סעיפים, אז למה לא על השביעי?

נסים זאב: בשביל זה אני עולה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, בעיקרון אני תומך בהצעת החוק.

נסים זאב: ההצעה להרחיב את חוק חינוך ממלכתי ולכלול בו את הרחבת האופקים התרבותיים של התלמידים ואת פיתוח יכולתם בכל הנושא של האמנות מקובלת עלינו.

נסים זאב: השאלה היא מה קורה בבתי-ספר שהם לא ממלכתיים והם גם עוסקים באמנות.

נסים זאב: האם השעות האלה יוכרו על-ידי משרד החינוך?

נסים זאב: אני מתכוון לתלמודי-תורה.

נסים זאב: עד לפני כמה שנים היה תקציב תרבות ותקציב חינוך, כששני המשרדים היו נפרדים.

נסים זאב: היום משרד החינוך והתרבות הוא משרד אחד ושר אחד ממונה על הנושאים החינוכיים והתרבותיים.

נסים זאב: לכן יש מקום לאחד את זה לא רק בנושא התקציבי, אלא גם בנושא החינוך, ולראות בכך מקשה אחת.

נסים זאב: השאלה היא, האם החוק הזה יחול לגבי תלמודי-תורה ובתי-ספר מוכרים שאינם רשמיים?

נסים זאב: אם כן, בהחלט אתמוך ואשמח לסייע בעניין.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת נסים זאב.

נעמי חזן: חבר הכנסת זבולון אורלב, גם אתה חייב?

נעמי חזן: בבקשה.

נעמי חזן: יש עוד מישהו שחייב ולא יכול בלי זה?

טלב אלסאנע: כן.

נעמי חזן: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב להבהיר, חוק החינוך הממלכתי תוקן בכנסת הנוכחית ביוזמתו של מי שהיה חבר הכנסת, פרופסור אמנון רובינשטיין, שגם כיהן כשר החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: הוא עשה מאמץ אדיר לאורך הכנסת הארבע-עשרה והכנסת החמש-עשרה לעדכן את הנוסח הארכאי משנות ה-50 של מטרות החינוך הממלכתי ולגבש נוסח מקיף שאיננו מורח אלא מתמודד עם מטרות החינוך הממלכתי, שכוללות גם את החינוך הממלכתי, את החינוך הממלכתי-דתי, את החינוך המוכר וכל יתר המגזרים בחינוך היהודי ובחינוך הערבי.

זבולון אורלב: במאמץ גדול של ועדת החינוך והתרבות בכנסת הנוכחית הצלחנו לפני שנתיים, כמדומני, להביא זאת לקריאה שנייה ושלישית.

זבולון אורלב: אני מודה שאמרתי לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שאני מאוד לא אוהב את הרעיון שעכשיו כל חבר כנסת יתחיל למשוך את החוק הזה לכיוון שלו וכל אחד יתחיל להוסיף תוספות, שהרי חלק מההסכמה היה שלא לשנות.

זבולון אורלב: אבל מאחר שבוועדה גובשה הסכמה רחבה והיתה הבנה שזה השינוי היחיד שיהיה לפחות בכנסת החמש-עשרה – עכשיו על כורחנו זה השינוי האחרון בכנסת החמש-עשרה – אני אומר עכשיו גם לפרוטוקול: זה יהיה סופו של חוק מטרות החינוך אם יתחילו להחיל בו שינויים והוא ירוקן מתוכן.

זבולון אורלב: מאחר שהנושא של הרחבת אופקים תרבותיים ואמנותיים הוא בהסכמה גדולה, תמכנו בסעיף הזה, ואני מאוד מקווה, חברת הכנסת גוז'נסקי, שנספיק להביא את החוק גם לקריאה שנייה ושלישית עוד בכנסת הנוכחית.

זבולון אורלב: תודה.

נעמי חזן: אני מודה ליושב-ראש ועדת החינוך והתרבות חבר הכנסת זבולון אורלב.

נעמי חזן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחרון הנואמים.

נעמי חזן: אפשר לצלצל.

נעמי חזן: חברת הכנסת גוז'נסקי, אני מקווה ששמעת את דבריו של חבר הכנסת אורלב.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני תומך בהצעת החוק הזאת, היא הצעת חוק נכונה.

טלב אלסאנע: בין הדברים הטעונים תיקון יש שורה של חוקים, במיוחד חוק חינוך חובה, חוק חינוך ממלכתי, שחוקק בכנסת בשנת 1953.

טלב אלסאנע: העולם השתנה, התפיסה שהיתה שלטת היתה אחרת.

טלב אלסאנע: אם עוברים על המטרות של חוק חינוך חובה רואים שכל המטרות הן: עידוד עלייה, עידוד התיישבות, עידוד ציונות – דברים טובים מאוד, אבל זה לא אומר שום דבר לאוכלוסייה הערבית ולא מדגיש את הייחוד של האוכלוסייה הערבית, על המורשת שלה, על התרבות שלה ועל הפולקלור שלה.

טלב אלסאנע: צריך גם להטיף לערכים נאורים, ליברליים, תרבותיים, הומניים ובין-לאומיים.

טלב אלסאנע: אנחנו לא מדברים על היבדלות ולא על אוטונומיה חינוכית, להיפך, אנחנו רוצים שהמטרות של חוק החינוך ידגישו את הייחוד שלנו.

טלב אלסאנע: על-ידי זה נמנע מצב שבו דור שלם גדל ומקבל חינוך שהוא זר לו, ויוצא שעיצוב האישיות הקולקטיבית של דור שלם נעשה בצורה לא תקינה.

טלב אלסאנע: זה לא קשור לחוק שחברת הכנסת תמר גוז'נסקי יוזמת, אבל, חבר הכנסת אורלב, הגיע הזמן שהתלמידים הערבים ילמדו את ההיסטוריה שלהם כמו שהם לומדים את ההיסטוריה היהודית.

טלב אלסאנע: אני למדתי על המכבים, החשמונאים, בר-כוכבא ומה לא?

טלב אלסאנע: אבל לא למדתי את ההיסטוריה של העם הפלסטיני, העם שלי.

טלב אלסאנע: למדתי את המשוררים היהודים חיים נחמן ביאליק וטשרניחובסקי, ולא למדתי את תאופיק זיאד, סמיח אל-קאסם וראשד חסין.

טלב אלסאנע: למדנו את התנ"ך אבל לא למדנו את הדת שלנו.

טלב אלסאנע: הדבר הזה מוזר ותמוה.

טלב אלסאנע: חינוך ממלכתי צריך להיות ממלכתי כשהוא מכבד את הייחוד ואת השונה כפי שהוא.

טלב אלסאנע: לכן אני תומך בהצעת החוק.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: חברי הכנסת, נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 6) (חינוך להרחבת האופקים התרבותיים והאמנותיים).

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 6) (חינוך להרחבת האופקים התרבותיים והאמנותיים), התשס"ג–2002, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

נעמי חזן: רוב של 12 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נעמי חזן: אני קובעת, שהצעת החוק אכן עברה בקריאה ראשונה, ומוחזרת לוועדת החינוך והתרבות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נעמי חזן: חברי הכנסת, הסעיף האחרון על סדר-יומנו היה אמור להיות שאילתות לשרת החינוך, אבל סגן שרת החינוך איננו, ולכן תם סדר-יומנו.

נעמי חזן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ראש חודש כסליו, 6 בנובמבר שנת 2002, בשעה 11:00.

נעמי חזן: ישיבת הכנסת נעולה.