ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 339, 2002-09-18 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח כנס מיוחד של הכנסת היום – יום רביעי, י"ב בתשרי התשס"ג, 18 בחודש ספטמבר שנת 2002.

אברהם בורג: שנה טובה לכולם.

אברהם בורג: הנושא הראשון על סדר-היום, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, הוא יציאה של שרים ושיבתם:

אברהם בורג: שר החוץ שב ארצה ביום י"ג באלול התשס"ב, 21 באוגוסט 2002; שר התחבורה שב ארצה ביום י"ז באלול התשס"ב, 25 באוגוסט 2002; שר התקשורת שב ארצה ביום כ"א באלול התשס"ב, 29 באוגוסט 2002; השר דני נוה שב ארצה ביום י"ג באלול התשס"ב, 21 באוגוסט 2002; השר ראובן ריבלין ימלא את מקום השר דן מרידור בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ד באלול התשס"ב, 1 בספטמבר 2002, עד ליום כ"ז באלול התשס"ב, 4 בספטמבר 2002; השר אפרים סנה ימלא את מקום השר לשיתוף פעולה אזורי בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ג באלול תשס"ב, 31 באוגוסט 2002, עד ליום כ"ז באלול התשס"ב, 4 בספטמבר 2002; השר דני נוה ימלא את מקום השר לאיכות הסביבה בעת היעדרו מהארץ, מיום י"א באלול התשס"ב, 27 באוגוסט 2002, עד ליום כ"ז באלול התשס"ב, 4 בספטמבר 2002; השר מתן וילנאי ימלא את מקום שר החקלאות ופיתוח הכפר בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ז באלול התשס"ב, 25 באוגוסט 2002, עד ליום כ"ג באלול התשס"ב, 31 באוגוסט 2002; ראש הממשלה ימלא את מקום שר החוץ בעת היעדרו מהארץ, מיום י' באלול התשס"ב, 18 באוגוסט 2002, עד ליום י"ג באלול התשס"ב, 21 באגוסט 2002; ראש הממשלה ימלא את מקום שר החוץ בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ד באלול התשס"ב, 1 בספטמבר 2002, עד ליום כ"ז באלול התשס"ב, 4 בספטמבר 2002; השר לאיכות הסביבה שב ארצה ביום כ"ז באלול התשס"ב, 4 בספטמבר 2002; השר דן מרידור שב ארצה ביום כ"ז באלול התשס"ב, 4 בספטמבר 2002; השר לשיתוף פעולה אזורי שב ארצה ביום כ"ז באלול התשס"ב, 4 בספטמבר 2002; שר החוץ שב ארצה ביום כ"ז באלול התשס"ב, 4 בספטמבר 2002; ראש הממשלה ימלא את מקום שר החוץ בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ח באלול התשס"ב, 5 בספטמבר 2002, עד ליום כ"ט באלול התשס"ב, 6 בספטמבר 2002; שר החוץ שב ארצה ביום ג' בתשרי התשס"ג, 9 בספטמבר 2002.

אברהם בורג: השר ראובן ריבלין ימלא את מקום השר לביטחון הפנים בעת היעדרו מהארץ, מיום י"א בתשרי התשס"ג, 17 בספטמבר 2002, עד ליום י"ד בתשרי התשס"ג, 20 בספטמבר 2002.

אברהם בורג: על-פי בקשה של יותר מ-75 חברי הכנסת יידונו הנושאים הבאים כהצעות דחופות לסדר-היום: הטענה בדבר פוליטיזציה ברשות השידור מטעם סיעת מרצ – תציג את ההצעה חברת הכנסת ענת מאור.

אברהם בורג: אחריה, בנושא דומה – חבר הכנסת אופיר פינס-פז וכו', אחרי כן – חבר הכנסת זאב בוים, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהם בורג: ישיב השר נוה, על כל ארבע ההצעות במשולב.

אברהם בורג: בבקשה, חברת הכנסת ענת מאור.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הימים הם ימי ערב חג סוכות, והיינו רוצים לברך ולהתברך בחג שמח, אלא שלצערנו עלינו לחזור לימי חשבון הנפש, כי מעלליה והתנהלותה של הממשלה מחייבים אותנו שוב ושוב לכנס את הכנסת למען נמלא את המוטל עלינו ונשים מעצורים להידרדרותה של הממשלה בכל התחומים.

ענת מאור: הפעם סיעת מרצ כינסה את מליאת הכנסת כדי לבלום את הפוליטיזציה הדורסנית של התקשורת בארץ, שנועדה להשתקה, הפחדה, תעמולה ושטיפת מוח.

ענת מאור: אדוני השר המתאם, הדבר נעשה על-ידי ממשלתך ברגל גסה וביד רמה.

ענת מאור: ראשית, ראש הממשלה עוסק בסירוס ברוטלי של חוק רשות השידור.

ענת מאור: חוק רשות השידור, 1965, נולד ונועד בדיוק כדי לנתק את השידור הציבורי מן המערכת הפוליטית.

ענת מאור: מה שהשכילו להבין אז ראש הממשלה המנוח לוי אשכול, עם הממשלה, הכנסת והציבור, הוא, שעל מנת להצעיד את מדינת ישראל אל קהילת העמים הדמוקרטיים, יש הכרח שתהיה רשות שידור עצמאית, פתוחה, פלורליסטית ומקצועית.

ענת מאור: עכשיו ראש הממשלה מבקש להחזיר אותנו לאחור שנות דור.

ענת מאור: הוא מפחד מרשות שידור עצמאית, דעתנית וביקורתית, והוא אפילו לא שם רשת הסוואה על הכוונות שלו, שכן הוא מצהיר שהוא רוצה מערכת שידור ציבורית "ציונית" ו"פטריוטית".

ענת מאור: ההצהרה הזאת אינה אלא קוד שקוף וציני למערכת תקשורת כפופה, כנועה, שתישמע לתכתיבים הפוליטיים ולאינטרסים הכוחניים.

ענת מאור: ושרון כמו שרון, כמו בולדוזר דורסני, פועל נמרצות במלאכת הכיבוש וההשתלטות על רשות השידור, זאת בסיוע רפיסות הקומה של מפלגת העבודה.

ענת מאור: במתקפת בליץ ממנה ראש הממשלה מנכ"ל רשות שידור על-פי אמת מידה של נאמנות לשופר הממשלתי ונכונות להיות נושא כלים של ראש הממשלה והממשלה ולא של הציבור.

ענת מאור: אחר כך כובש ראש הממשלה, במחטף כביכול, את תפקיד השר הממונה על רשות השידור, ועכשיו הוא מנסה לקבע זאת לצמיתות.

ענת מאור: בימים אלה היעד שלו הוא להשתלט על הוועד המנהל.

ענת מאור: התפוטרותו של יושב-ראש הוועד המנהל נחמן שי היא כבר עובדה שהתבשלה על-ידי המטבח הפוליטי, ומינוי המיועד לרשת אותו, אלרואי, הוא בעל ריח פוליטי חריף, שכן לא מונה איש מהתחום המקצועי התקשורתי או מהאקדמיה.

ענת מאור: חברות וחברי הכנסת, ההתכחשות של ראש הממשלה לתפקידה של התקשורת והרמיסה של הביקורתיות ושל החובה להיות כלב השמירה של הדמוקרטיה וזכויות האדם הן אותות חמורים ומפחידים.

ענת מאור: אבל, לצערנו, ראש הממשלה אינו לבד בסירה הזאת.

ענת מאור: חברי ממפלגת העבודה – איפה מפלגת העבודה?

ענת מאור: לעג לרש הוא שהיום אתם מעלים הצעה לסדר-היום בשם: רשות השידור לאן?

ענת מאור: השאלה האמיתית היתה צריכה להיות: מפלגת העבודה לאן?

ענת מאור: בהתנהלותה, מפלגת העבודה שותפה לזלזול הבוטה בדמוקרטיה ומפקירה את חופש הדעה, חופש הביטוי, הפלורליזם המחשבתי והביקורתיות.

ענת מאור: חברות וחברי הכנסת, לצערנו, יש במשולש הזה שותף נוסף.

ענת מאור: בצומת הזה של הסכנה לדמוקרטיה ושטיפת המוח, חלק מהתקשורת – לא כולם אבל בהחלט חלק – מהווים תקשורת שתוקה.

ענת מאור: ככל שהמצב מחריף, לעתים התקשורת היא עיוורת, לעתים מתמסרת, לעתים מתרפסת ולעתים מתקרנפת.

ענת מאור: במקום תקשורת שואלת, חושפת ומבקרת, אנו עדים לדממת אלחוט.

ענת מאור: אותם אנשי תקשורת שהיטיבו כל כך להיות נשכניים כלפי ראשי ממשלות שהובילו לשלום, שהובילו מנהיגות אמיצה, נהיו התם מההגדה, שאינו יודע לשאול.

ענת מאור: חברות וחברי הכנסת, זה לא רק ברשות השידור הציבורית.

ענת מאור: פעמים רבות זה הטון גם בערוץ השני וגם בחלק מן התקשורת הכתובה.

ענת מאור: אני מדגישה, זה לא כל אנשי התקשורת, אבל פעמים רבות מדי אנחנו רואים צנזורה מרצון, אנחנו רואים פטריוטיזם שמזכיר את התקופה הרומית, שצריך לתת להמונים לחם ושעשועים.

ענת מאור: אנחנו רואים שמשיקולי רייטינג או משיקולים של התחסדות המציאות לא משתקפת מעל מסך הטלוויזיה, מעל דפי העיתונות הכתובה וברשתות הרדיו.

ענת מאור: חברות וחברי הכנסת, לצערנו, הממשלה, ומפלגת העבודה בתוכה, כושלות בעצירת רמיסת הדמוקרטיה.

ענת מאור: תפקידנו, תפקיד הכנסת לעצור את ראש הממשלה באדום.

ענת מאור: עלינו מוטלת המשימה, בטרם פורענות, לתבוע מראש הממשלה להחזיר לאלתר את תפקיד הממונה על רשות השידור לאחד השרים ולהוציא אותו מכיסו הפרטי.

ענת מאור: עלינו למנוע מינוי פוליטי מובהק של יושב-ראש הוועד המנהל.

ענת מאור: הסירוס הברוטלי של ראש הממשלה את חוק רשות השידור ורוחו בא לידי ביטוי בפרשיות שרודפות זו את זו: פרשת משה נגבי, שמהווה דוגמה לפיטורים שרירותיים, ומנכ"ל רשות השידור לא התבייש לומר שזה נעשה על-פי פלט של המחשב ולא על-פי שיקולים מקצועיים; הפגיעה דווקא במי שעוסק בנושא של הגנה על שלטון החוק וזכויות האדם; הרמיסה של זכויות עובד ורצון שכולם יהיו בחוזים אישיים, שיהיו נתינים של מנכ"ל ושל ראש הממשלה.

ענת מאור: הדוגמה של אורי דן כמשל, לא זה הדיון כי זו הקונספציה כולה, אבל אנחנו יודעים שכאשר אין תקציבים רשות השידור מוצאת פתאום משאבים ואפשרות לגייס מגישים חיצוניים, לא מקצועיים, אלא אלה שנבחרים על-פי צבע דם פוליטי.

ענת מאור: וראש הממשלה לא לבד.

ענת מאור: שרת החינוך, בניגוד לביקורת ציבורית ובניגוד לעמדה של רוב חברי הכנסת מכל סיעות הבית, ועדת החינוך והתרבות, רוצה לבטל ולהלאים ולעשות קופה פוליטית מהטלוויזיה החינוכית, שהישגיה רבים, למרות הצורך לשנות בה דברים.

ענת מאור: לכן, חברות וחברי הבית, תמיד היו מתחים, יש קושי מובנה וצודק במתח שבין שירות ציבורי לבין פוליטיקאים.

ענת מאור: אבל עכשיו נפרצו כל המחסומים.

ענת מאור: נעלמה הבושה.

ענת מאור: שרון דוהר לדיקטטורה בשליטה על המדיה, כפי שברלוסקוני עשה בימים אלה באיטליה.

ענת מאור: הם רוצים לספק רק בידור במקום ביקורת.

ענת מאור: שרון רוצה להלאים את הכיבוש, להלאים את העוולות לענייים ולהצמיח לנו משטר טוטליטרי.

ענת מאור: חברות וחברי הכנסת, היום, בסיומו של יום כיפור, יש משהו מתיאטרון האבסורד בתסריט של השתלטות ראש הממשלה על רשות השידור.

ענת מאור: ראש הממשלה נבחר להנהיג ולעצב את המדיניות, ראש הממשלה הבטיח ונבחר להביא שלום, למנוע פיגועים ולהבטיח שגשוג וכלכלה.

ענת מאור: במקום להנהיג, במקום לעצב את המציאות, הוא עסוק וטרוד איך לצלם אותה, איך לשקף אותה לציבור.

ענת מאור: הוא רוצה להעלים את העניים, חברות וחברי הכנסת.

ענת מאור: בערב ראש השנה הגיעו אלי חמישה טלפונים, אני לא אומרת עשרות, אחד מהם מבכיר ברשות מקומית, שאנשים מחטטים בפחי אשפה ונוברים בהם כפי שהוא לא ראה בשום ערב ראש השנה.

ענת מאור: את זה ראש הממשלה רוצה להסתיר ולהעלים, ובזה חלק מהתקשורת משתפת אתו פעולה.

אברהם בורג: נא לסיים.

ענת מאור: אני מסיימת, אדוני היושב-ראש, ואני רוצה לומר, ראש הממשלה עוסק בבימוי המציאות ובייפויה, בעוד בפועל אנחנו יודעים שראש הממשלה מתמקצע בשלושה דברים – לכבוש, להרוס ולהשתלט.

ענת מאור: לכבוש את לבנון, לכבוש את השטחים, לכבוש את המוסד, לכבוש את התקשורת.

ענת מאור: להרוס את הבתים, להרוס את מדינת הרווחה, להרוס את רקמת היחסים בין יהודים וערבים במדינה.

ענת מאור: להשתלט על המחשבה, על חופש הביטוי על החירות, וכל זה תחת קונספציה של כוחנות, של בריונות, של התלהמות, המוסוות כביכול במנהיגות מרגיעה ואחראית.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, אין ראש ממשלה חדש, אין לנו מנדט שראש הממשלה יוליך את הכנסת ואת העם שולל כפי שהוא עשה בביצה הלבנונית.

ענת מאור: היום הוא הופך את הרמטכ"ל לדובר הממשלה ולשופר של הכוח.

ענת מאור: אסור לתת לעיוורון ולחידלון ולהתמסרות ולהתקרנפות להשתלט על המדינה.

ענת מאור: הכנסת חייבת להגן על תקשורת חופשית ולחסום בפעילותה את הרס הדמוקרטיה ולאפשר תקשורת אמיצה שתהיה כלב שמירה על מנת להבטיח מדינה שיהיה בה באמת שלום, שאנחנו נצא מהכיבוש המשחית, שהעניים לא יסבלו חרפת רעב, ואז נוכל לשבת, חברי הכנסת, שבעה ימים בסוכות בשלום ובבטחה.

ענת מאור: תודה.

זאב בוים: ובא לציון גואל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אופיר פינס, באותו נושא ממש.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, השר נוה, חברי חברי הכנסת, אני מוצא את עצמי קצת נבוך לבוא לכאן, למליאת הכנסת, ולשטוח את סוגיית רשות השידור.

אופיר פינס-פז: משום שבמשטר פרלמנטרי-קואליציוני מתוקן זו סוגיה שלא היתה באה לעולם, שכן הדברים כתובים שחור על גבי לבן בהסכם הקואליציוני שחתם ראש הממשלה עם מפלגת העבודה, כמו גם עם המפלגות האחרות ששותפות אתו בקואליציה.

אופיר פינס-פז: הדברים כתובים בצורה שאיננה משתמעת לשני פנים.

אופיר פינס-פז: ברור לגמרי, תיק רשות השידור יימסר לשר של מפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: ואכן כך היה, עד שהשר רענן כהן החליט לפרוש מהחיים הפוליטיים, ואז ראש הממשלה החליט "לעשות חושבים", והחליט לעשות תכנונים, ואמר לעצמו: למה אתן את התיק הזה למישהו ממפלגת העבודה אם עוד מעט הולכים לבחירות; הרי אני, ראש הממשלה, הודעתי שהולכים לבחירות בינואר כנראה, ואני רוצה שהתיק הזה יישאר בידי, כדי שאני אקבע, אני ראש הממשלה אקבע מה יאמרו ומה לא יאמרו ברשות השידור ומי יהיו בעלי התפקידים שיכוונו את האמירה.

זהבה גלאון: אתה בסדר, אבל מה עם מפלגת העבודה?

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר, יש כאן כמה דברים שלפי דעתי צריכים לבוא לדיון ציבורי.

אופיר פינס-פז: הדבר הראשון – ושואלים אותי, מה, מפלגת העבודה צריכה לפרוש מהממשלה על עניין רשות השידור?

אופיר פינס-פז: אז בהערת אגב אני אומר לחברי, למפלגת העבודה יש יום-יום סיבות לפרוש מהממשלה, מהמינוי של מאיר דגן ועד אלף ואחד דברים אחרים.

אופיר פינס-פז: יש חברים אצלנו בסיעה ששותפים לדעה הזאת ויש חברים שחושבים אחרת.

אופיר פינס-פז: אבל ודאי שמפלגת העבודה שואלת את עצמה היום, האם אפשר להמשיך ולשתף פעולה עם ראש ממשלה שבריש גלי, על השולחן, בלי להניד עפעף, מפר ברגל גסה הסכם קואליציוני חד-משמעי.

זהבה גלאון: – –

אופיר פינס-פז: תרשי לי, חברת הכנסת גלאון.

אופיר פינס-פז: כשהוא כותב למזכיר הממשלה, במה נתלה ראש הממשלה?

אופיר פינס-פז: הוא אומר: תראו, חברים, הצבעתם נגד התקציב בממשלה, כאילו זו הפרה של ההסכם הקואליציוני להצביע נגד התקציב בממשלה.

אופיר פינס-פז: זו זכותנו, וחובתנו, אם אנחנו סבורים שהתקציב איננו משרת את המשק הישראלי.

אופיר פינס-פז: לא כתוב בשום הסכם קואליציוני שאסור לסיעה בממשלה להצביע נגד התקציב בממשלה.

אופיר פינס-פז: הצבעה בכנסת זה עניין אחר.

אופיר פינס-פז: הגענו להצבעה בכנסת?

אופיר פינס-פז: מה שעושה ראש הממשלה, במלים הכי פשוטות: הוא לוקח את רשות השידור כבת-ערובה כדי להבטיח את העברת תקציב המדינה.

אופיר פינס-פז: ואני שואל: האם אלה שיטות מקובלות?

אופיר פינס-פז: האם צריך להסכים לשיטות שמזכירות – לי, באופן אישי – שיטות ממקומות אחרים?

אופיר פינס-פז: אפילו לא הייתי אומר משטרים אחרים.

אופיר פינס-פז: מקומות אחרים, שאין להם שום קשר לדמוקרטיה.

אופיר פינס-פז: מי שסבור שמפלגת העבודה תיכנע לסחטנות מהסוג הזה, טועה טעות מאוד גדולה, משום שהדבר מקומם.

אופיר פינס-פז: מערבים מין בשאינו מינו, ולוקחים את נושא רשות השידור והופכים אותו לנושא זול, ציני.

אופיר פינס-פז: משחיתים דבר שצריך לשקם, והורסים אותו עוד יותר.

אופיר פינס-פז: גם כך רשות השידור אינה נמצאת במצב שפיר.

זהבה גלאון: חבר הכנסת פינס, תרשה לי רגע.

זהבה גלאון: אתה מציג את עמדתה של מפלגת העבודה, אני מתכוונת – – – והבעיה אינה רק קואליציונית.

אופיר פינס-פז: בוודאי.

זהבה גלאון: ההתנהגות היא של רפובליקת בננות, זו הבעיה – – –

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אולי אפשר לוותר על הדיון, ולהפוך אותו לישיבה משותפת לסיעת העבודה ולמרצ – – –

זהבה גלאון: – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: זו כבר לא שאלה, זה כבר נאום ביניים.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת גלאון, אני מסכים שהסיפור הוא מעבר להסכם הקואליציוני.

אופיר פינס-פז: אני מתחיל בהסכם הקואליציוני, משום שאני באמת לא זוכר מקרה, חוץ משמיר, באמת, שאמר איזו אמירה על הסכמים קואליציוניים, אבל בהקשר אחר לגמרי.

אופיר פינס-פז: כאן ראש הממשלה, באופן יזום, לא כתגובה על הפרה אחרת של הסכם קואליציוני, באופן יזום מפר הסכם קואליציוני בצורה הכי ברורה והכי חד-משמעית.

אופיר פינס-פז: אני לא זוכר מקרה כזה.

אופיר פינס-פז: שרון מרשה לעצמו את הדברים האלה משום שהוא מרגיש שכאילו יש לו היום מנדט מהציבור לעשות כל דבר.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהציבור בעניין הזה יראה לו גם דברים אחרים.

אופיר פינס-פז: אבל העניין לא מתחיל ולא נגמר בזה.

אופיר פינס-פז: לאחר שראש הממשלה השתלט על רשות השידור, הוא החליט שמקורבו, אורי דן, שכבר בעבר, לצערי, קיבל ברשות השידור יחס מועדף כמין "מראיין אורח" – אני לא יודע מה זה – הוא קיבל עוד רצועת שידור.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת: יומיים בשבוע אורי דן מראיין.

אופיר פינס-פז: אגב, הוא יותר מתראיין ממראיין, אני לא יודע אם עברתם את החוויה הזאת להתראיין אצלו.

אופיר פינס-פז: כן, הוא בכלל לא נותן לך להתראיין.

אופיר פינס-פז: הוא אומר לך מה אתה צריך להגיד, ומה ראש הממשלה אומר, ואיך הדברים צריכים להתנהל.

אופיר פינס-פז: הוא לא שואל אותך שום שאלה, הוא אומר לך את דעותיו.

יוסי שריד: אנשים שמכבדים את עצמם לא מתראיינים לתוכנית הזאת – – –

אופיר פינס-פז: אגב, התוכנית "הכול דיבורים" היתה עד אז תוכנית מצוינת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהתוכנית היתה תוכנית טובה מאוד כאשר שלי יחימוביץ היתה – – –

אחמד טיבי: – – –

אופיר פינס-פז: בדיוק.

אופיר פינס-פז: הפכו את התוכנית הזאת – – –

זאב בוים: אבירי חופש הדיבור.

אופיר פינס-פז: הפכו את התוכנית הזאת באמת לתוכנית מדורדרת.

נחמה רונן: – – –

זאב בוים: אתם אלה שמתלוננים על סתימת הפיות.

זאב בוים: תראו איך אתם נשמעים.

זאב בוים: בושה וחרפה.

זאב בוים: חופש הדיבור הוא חופש הדיבור רק כאשר משמיעים מה שאתם רוצים לשמוע.

אופיר פינס-פז: לא, לא, חופש הדיבור, חבר הכנסת בוים – – –

זאב בוים: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת בוים, נראה לי שאתה רוצה לוותר על זכותך לדבר, נכון?

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר לך: מי זה אורי דן כולם יודעים.

אופיר פינס-פז: הוא אחד מהאנשים המקורבים לראש הממשלה, הרבה מאוד שנים.

אופיר פינס-פז: זו זכותו.

זאב בוים: מזל שזו זכותו.

אופיר פינס-פז: זכותו להיות מקורב לראש הממשלה, ואז, באצטלה הזאת הוא מקבל מעמד של מראיין אורח בתוכנית רדיו פעמיים בשבוע, והוא בעצם מייצג את ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: תבינו, רשות השידור היא רשות ציבורית.

אופיר פינס-פז: היא לא רשות ממשלתית, היא לא רשות מטעם, היא לא אמורה להיות הפה של ראש הממשלה או של מדיניות הממשלה.

אופיר פינס-פז: זה בדיוק ההבדל.

אופיר פינס-פז: אגב, אתם גם הולכים למנות, כך אני מבין, יושב-ראש לוועד המנהל, שהוא איש ליכוד מובהק, מלמעלה עד למטה.

אופיר פינס-פז: אז תגידו: אתם מיניתם את נחמן שי.

אופיר פינס-פז: נחמן שי מעולם לא היה חבר מפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: נחמן שי הוא לא איש מפלגת העבודה במובן המפלגתי של המלה.

זאב בוים: אז באיזה מובן?

אופיר פינס-פז: זה בדיוק ההבדל ביניכם לבינינו.

אופיר פינס-פז: אתה מבין מה ההבדל?

אופיר פינס-פז: אתה מבין מה ההבדל, חבר הכנסת בוים?

אופיר פינס-פז: כשאנחנו מינינו אדם לתפקיד יושב-ראש רשות השידור, מינינו אדם שהוא איננו מפלגתי, שהוא בא מתוך התקשורת, שהוא בא מתוך העשייה התקשורתית, שהוא בא מתוך המקצוענות.

אופיר פינס-פז: מה אתם עושים?

אופיר פינס-פז: אתם לוקחים קומיסר, חבר הכנסת בוים.

אופיר פינס-פז: אתם לוקחים קומיסר שיפקח, שינהל מסע של רדיפה אחרי מי שלא אומר בדיוק מה שצריך לומר.

אופיר פינס-פז: תשמעו מה האווירה היום ברשות השידור, עוד לפני המינוי.

אופיר פינס-פז: היום באים חשבון עם כל מיני אנשים.

אופיר פינס-פז: היום מפעילים מסע של לחצים ואיומים, שעיתונאים אומרים לי שלא היה כמותו ברשות השידור מאז ומעולם.

זאב בוים: אילו עיתונאים אומרים לך את זה?

אופיר פינס-פז: עיתונאים אומרים לי.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה את השמות?

אופיר פינס-פז: מה זה?

זאב בוים: זו הבעיה – – –

אופיר פינס-פז: מה הבעיה?

אופיר פינס-פז: סלח לי, כשבאים אליך אנשי ועד עובדים של כל מפעל בארץ, אתה לא שומע עליהם?

אופיר פינס-פז: אז אני אומר לכם: הרפו ידיכם מרשות השידור.

אופיר פינס-פז: אני אומר לראש הממשלה: הנח לרשות השידור לפעול כרשות עצמאית ולא כרשות מטעם.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה לנהל אתנו משא-ומתן על תקציב?

אופיר פינס-פז: אדרבה, נשב, נדבר.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה להפוך את רשות השידור לבת-ערובה?

איוב קרא: מעניין ממי למדנו את זה.

אופיר פינס-פז: אתם לא למדתם מאתנו, חבר הכנסת איוב קרא, לא ככה לנהל את רשות השידור, וגם לא ככה לעשות מיפקד לליכוד.

אופיר פינס-פז: גם את זה לא למדתם מאתנו.

איוב קרא: מעניין ממי למדנו.

אופיר פינס-פז: לא, לא, לא.

אופיר פינס-פז: לא למדתם מאתנו.

אופיר פינס-פז: ולכן, המדינה היא לא הליכוד והליכוד הוא לא המדינה.

אופיר פינס-פז: אני מציע שתזכרו את זה.

אופיר פינס-פז: הרי אתם יצאתם נגד התופעה שהיתה עשרות שנים, של הפנקס האדום.

אופיר פינס-פז: היום אתם מכתיבים נורמות, שמי שהוא בליכוד הוא יכול להיות כל דבר במדינה, ומי שאיננו בליכוד לא יכול להיות שום דבר במדינה.

אופיר פינס-פז: זה דבר חמור ביותר.

יובל שטייניץ: יש לי שאלה אחת אליך: למה זה לצנינים בעיניך – – – וזה לא לצנינים – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, נראה לי שהשאלה לא הגונה, כי לא היית בחלק הראשון, כאשר הוא ענה על שאלתך בלי ששאלת אותה.

זאב בוים: הוא לא ענה על שום דבר.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני מציע שהכנסת תקרא לראש הממשלה לכבד את ההסכמים, לרבות ההסכם הקואליציוני.

אופיר פינס-פז: ראש ממשלה בישראל צריך לשמש דוגמה, אות ומופת, ואם הוא מדבר על אחריות מבוקר עד ערב, אדרבה – יוכיח אחריות, יראה שהוא לא אדם קטנוני, שהוא לא אדם קטן, שהוא לא אדם שמנסה לשלוט – – –

מוחמד ברכה: ואם לא?

אופיר פינס-פז: ואם לא?

אופיר פינס-פז: אז הציבור – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס כבר אמר שהעבודה לא תוותר בנושא הזה.

אופיר פינס-פז: אם לא, אז הציבור ישפוט את ראש הממשלה כפי שהוא, ואנחנו, לפי דעתי, לא נוכל להמשיך לשתף פעולה עם ראש ממשלה ובממשלה שמפירה הסכמים, שלא עומדת במלתה, שאי-אפשר לסכם אתה דבר וחצי דבר.

אורי אריאל: אופיר, אל תעשו את זה.

אורי אריאל: אל תשאירו אותו לבד.

אופיר פינס-פז: אני חושב שראש הממשלה צריך לשנות את החלטתו בעניין הזה ולהודיע שהוא מעביר את התיק משליטתו לשר ממפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: כיוון שהוא לא יעשה את זה אחרי שהוא ימנה יושב-ראש לוועד המנהל, ואחרי שהוא ימנה מנהל לטלוויזיה ומנהל לרדיו, ואת כל המינויים הפוליטיים המתוכננים – כי אם הוא יעשה את זה, אחרי שהוא יעשה את זה כבר לא יהיה הרבה טעם לנהל את רשות השידור ולצפות שהיא תישאר רשות עצמאית ולא רשות מטעם.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב בוים – באותו נושא.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כאשר אני שומע את חבר הכנסת אופיר פינס מקונן פה על הסכמים קואליציוניים וכיבודם, השאלה היא מה זה לכבד הסכמים קואליציוניים.

זאב בוים: מה זה לכבד, חבר הכנסת אופיר פינס?

זאב בוים: אתה מכבד הסכמים קואליציוניים?

זאב בוים: – בוודאי.

זאב בוים: אני חושב שכל שני וחמישי בעבודתה של הכנסת, או ליתר דיוק – כל שני, שלישי ורביעי, כאשר הכנסת יושבת פה, אתה וחבריך, באופן שיטתי, בתוך השותפות הזאת, מפירים הסכמים קואליציוניים.

זאב בוים: זה לא מעת לעת, זה לא בתדירות נמוכה, אלא באופן כמעט שיטתי.

זאב בוים: יש הרבה דוגמאות, אולי קטנות: פה הצבעה, שם הצבעה; יש עמדת ממשלה – מצביעים נגד.

זאב בוים: מה, חבר הכנסת פינס, זו לא הפרת הסכם קואליציוני שיש החלטות של קואליציה ולא מכבדים אותן?

זהבה גלאון: – – –

זאב בוים: סליחה, אני לא מדבר אתך, כי את לא בקואליציה.

זאב בוים: תשמרי לך את הפריווילגיה לשמור על מעמדך באופוזיציה.

זהבה גלאון: – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת בוים, תודה לך.

זהבה גלאון: – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת בוים, אני שב ומודה לך, אבל זו זכות הדיבור שלו.

זהבה גלאון: – – –

זאב בוים: אני מנהל דיאלוג עם חבר הכנסת אופיר פינס.

זאב בוים: הוא שותף שלי בקואליציה, הוא שותף בכיר מאוד.

אברהם בורג: אתה לא מנהל אתו דיאלוג, אתה מדבר אל מליאת הכנסת.

איוב קרא: הסגן הבכיר – – –

קריאה: – – –

אברהם בורג: מיכאל טוכפלד, מיכאל טוכפלד, תודה לך.

זאב בוים: לכן, הצעקה הזאת בעניין הזה של עצם ההפרה של הסכם קואליציוני – דרך אגב, אני לא מאושר ממנה, אבל לא יכול להיות, שמי שמפר הסכמים כאלה, כאמור, כל שני וחמישי, הוא זה שיקום ויזעק, זעקת הקוזק הנגזל.

זאב בוים: זו הערה אחת.

ענת מאור: – – –

זאב בוים: הערה שנייה, הצעקות האלה שבאו מצד השמאל וממפלגת העבודה – ואני שומע פה את אנשי מרצ וכו' – חשפו בעצם איזו עובדה בחיים הציבוריים שלנו, שכבר הולכת אתנו הרבה מאוד שנים, שרשות השידור היא בעצם איזו לטיפונדיה של השמאל, האחוזה הפרטית של השמאל.

זאב בוים: הרי על מה קמה הצעקה?

ענת מאור: – – –

זאב בוים: אם זה לא היה כך, על מה צועקים?

זאב בוים: צועקים על זה שבא ראש הממשלה והוא מבקש עכשיו לנגוס נתח באחוזה פרטית של השמאל.

זאב בוים: הלוא מן המפורסמות – תשאלו את הציבור בארץ, תעשו סקר – שהתקשורת נגועה, נגועה בשמאל.

זהבה גלאון: נגועה – – –

זאב בוים: היא פשוט חלק מהותי מהשמאל.

זהבה גלאון: – – –

אברהם בורג: די, די, די.

זאב בוים: הצעקות שאנחנו שומעים עכשיו חושפות בעצם את מה שאנחנו שכחנו, או אולי רצינו לשכוח, או אולי נרדמנו בשמירה – לא משנה, כל אחד יסמן לעצמו מה שהוא רוצה מתוך זה – אבל בעובדה הן מלמדות על כך שמישהו נגע בעצבים הרגישים של השמאל.

זאב בוים: יש לו לשמאל חכירה לדורות של רשות השידור – –

זהבה גלאון: – – –

זאב בוים: – – ומישהו בא לערער ולהפר את המצב הזה.

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור, את לא יכולה גם לדבר מהבמה וגם לדבר מהאולם.

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: לא, את גם לא יכולה, כי אני לא מרשה לך.

זאב בוים: זו מהות העניין.

זאב בוים: אני שמעתי אותך בסבלנות, חברת הכנסת מאור.

ענת מאור: – – –

זאב בוים: לא הסכמתי כמעט עם שום מלה שאמרת, ובכל זאת שמעתי אותך.

זאב בוים: אז תשמעי את עכשיו דברים שלא נוח לך לשמוע.

ענת מאור: – – –

זהבה גלאון: – – –

זאב בוים: חברים יקרים, זו בעצם מהות הבעיה.

זאב בוים: תיכף נדבר על הנסיבות.

זאב בוים: חבר הכנסת אופיר פינס התייחס לנסיבות, גם אני אתייחס אליהן, אבל אני שואל את עצמי: כשהשר הממונה על רשות השידור הוא, נניח, דליה איציק, אין שום בעיה, אין שום בעיה אתה, זה בסדר גמור.

זאב בוים: כשהממונה על רשות השידור הוא השר רענן כהן, שבמקרה או שלא במקרה הוא גם מזכ"ל מפלגת העבודה – זאת אומרת, זה לא רק השר הממלכתי, שהוא בוודאי לא איש פוליטי, אבל בתפקידו, בתוארו, by definition, הוא גם מזכ"ל מפלגת העבודה והוא הממונה על רשות השידור – זה בסדר, אין עם זה בעיה.

אליעזר כהן: וגם בנקאי.

זאב בוים: איפה יש עם זה בעיה?

זאב בוים: כשראש הממשלה הוא הממונה על רשות השידור, פתאום יש עם זה בעיה?

זאב בוים: זאת הבעיה?

זאב בוים: למה קודם לא היתה בעיה?

ענת מאור: – – –

זאב בוים: יש מישהו שנשא אי-פעם בתפקידים האלה, באחריות הזאת, שלא היה איש פוליטי?

זאב בוים: מה הצביעות הגדולה הזאת?

זאב בוים: מה קרה?

זאב בוים: לכן, זו לא הבעיה, כי בהחלט יכול להיות מצב – וזה המצב – שאנשים פוליטיים עומדים בראש המערכות האלה.

זאב בוים: זה היה כל השנים, זה קיים גם עכשיו ויהיה גם בעתיד.

זאב בוים: זאת הבעיה.

זאב בוים: אבל אתם לא מסוגלים בכלל לחשוב, רחמנא ליצלן, ששר מהימין יהיה זה שיעמוד בראש רשות השידור.

יובל שטייניץ: אדוני הנואם, ברשותך, הערה אחת קטנה.

זאב בוים: ברשותי, בבקשה.

יובל שטייניץ: הרעיון שהעבודה כשרה והליכוד פסול וזה פוגע ברשות השידור הוא רעיון נפל, אבל הטענה שהשר המפקח על רשות השידור צריך להיות שר, ולא ראש הממשלה, היא טענה שגם אנחנו השמענו בתקופה של ברק – – –

זאב בוים: נכון.

יובל שטייניץ: ובטענה הזאת יש ממש.

יובל שטייניץ: אני מציע לראש הממשלה שיעביר את זה לפיקוח, למשל, לשרה – – –

זאב בוים: אני גם רוצה לומר יותר מזה.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת שטייניץ.

זאב בוים: הבעיה עם חברי וידידי שטייניץ היא, שהוא מבקש לומר מלה, ובדרך כלל יוצא לו לומר יותר, אבל בסדר, אני אמרתי שזה על חשבוני.

זאב בוים: אני רוצה להוסיף ולומר: חבר הכנסת פינס, אני לא רוצה לחזור לנסיבות.

זאב בוים: יושב פה חבר הכנסת החדש צלי רשף, שהייתי צריך לפתוח ולברך אותו, ואני מברך אותו עכשיו.

אברהם בורג: ואורית נוקד?

זאב בוים: את אורית נוקד כבר בירכתי בהזדמנות קודמת.

אברהם בורג: ואת זהבה גלאון – – –

זאב בוים: אבל, שני חברי הכנסת החדשים, אני מאחל לכם שתימלא כהונתכם.

זאב בוים: מרגע שנכנסתם עד תום הקדנציה יש שנה אחת.

זאב בוים: אני מאוד מקווה שהבחירות יהיו במועדן, וזה גם קשור – – –

אברהם בורג: זה לא מסתדר לנו עם התוכניות.

זאב בוים: עם התוכניות של מי?

זהבה גלאון: – – –

זאב בוים: עם התוכניות של מי?

זאב בוים: זו השאלה, כי בהקשר של התוכניות האלה בדיוק, חבר הכנסת פינס, אני רוצה לומר, שאני מעריך שראש הממשלה לא היה נחפז להפעיל את סמכותו – ואגב, הוא עושה את זה בכל המצבים שבהם מתפנה איזו סמכות מיניסטריאלית מסיבה זו או אחרת.

זאב בוים: קודם כול ראש הממשלה, מתוקף מעמדו ועל-פי החוק, אוסף לעצמו, לתקופה זמנית – – –

קריאות: – – –

זאב בוים: רק רגע.

זאב בוים: אני לא רוצה להיכנס לעניינים הפנימיים בתוך מפלגת העבודה, שהם לא ענייני, שגרמו למה שגרמו בנסיבות המיוחדות האלה, וכבר אמרו את זה יותר בגלוי ממני באופוזיציה, ואני במעמדי לא רוצה לחטט בעניין הזה ולהיכנס לשאלה איך זה קרה שנאלץ ראש הממשלה ליטול באופן זמני את הסמכות הזאת.

זאב בוים: זה עניין פנימי של מפלגת העבודה, ולא כדאי להיכנס לכך.

זאב בוים: אם כן, אני רוצה לסיים רק עוד בעניין אחד, כי מה שאמרתי לגבי התפיסה שהושרשה בארץ במשך עשרות שנים, שזוהי איזו נחלה פרטית של השמאל, בא לידי ביטוי גם אצל העובדים, וזה דבר חמור ביותר, כי בוויכוח הפוליטי הזה לא שמנו לב לתופעה, שהיא אולי החמורה יותר מכול, שעובדי רשות השידור למעשה הפעילו אלימות ובריונות וניסו להתפרץ לתוך השידור הציבורי ולהפסיק אותו, להפריע לו, למשוך חברה אחת שלהם מהמיקרופון בטענה בדבר אספת עובדים.

זאב בוים: מה זה הדבר הזה אם לא פוטש של העובדים?

אברהם בורג: בוא נסיים.

זאב בוים: על התופעה החמורה הזאת לא מדברים פה בכלל.

זאב בוים: לא היה כמוה בשידור הציבורי.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת בוים.

זאב בוים: אפשר להתווכח אם שדר כזה, מגיש אחר או פרשן אחר הם מקורבים.

זאב בוים: אין מי שלא מקורב, אבל אי-אפשר להתווכח על מקצועיותו של אורי דן.

זאב בוים: אי-אפשר להתווכח – גם לא יוסי שריד – על העבודה העיתונאית רבת השנים שלו.

זאב בוים: הוא לא מכחיש את המקורבות שלו לשרון.

זאב בוים: אני לא חושב שזה פוסל אותו.

זאב בוים: זה לא פוסל אותו, יוסי שריד.

יוסי שריד: יש הבדל בין מקורבות לבין שרתות.

יוסי שריד: אורי דן הוא שרת, הוא משרת של – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני לא חושב שזה ראוי לדון במליאה – – –

זאב בוים: זה בסדר.

זאב בוים: יוסי שריד, בטרמינולוגיה אפשר לשחק.

אברהם בורג: לא, לא, אני מבקש, חבר הכנסת בוים.

זאב בוים: יכול להיות שגם אני יכול למצוא אי-אלו שדרים מקצועיים שהם משרתי אדונם.

אברהם בורג: זאביק בוים, תודה רבה לך.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני לא שייך לאלה שמוטרדים מזהותו של השר הממונה, אני לא חושב שזאת הבעיה.

אחמד טיבי: כשד"ר רענן כהן היה השר הממונה, מצב רשות השידור היה מזהיר, חבר כנסת אופיר פינס, מזכ"ל מפלגת העבודה?

אחמד טיבי: השידור הציבורי היה בריא?

אחמד טיבי: היה רענן?

אחמד טיבי: היה צעיר?

אחמד טיבי: היתה דעה ודעה אחרת?

אחמד טיבי: אומנם היה רענן, אבל היה רדום, אף-על-פי שהיה רענן.

אחמד טיבי: פתאום יש בעיה ברשות השידור – מפלגת העבודה קמה על רגליה האחוריות – השידור הציבורי קורס.

אחמד טיבי: רק בחודש האחרון הוא קרס – – –

צבי הנדל: – – –

אחמד טיבי: רק בחודש האחרון הוא קרס.

אחמד טיבי: הוא היה בסדר עד עכשיו; הכול היה תקין; לא היו "שירקס" בין הליכוד למפלגת העבודה; לא היו קנוניות; לא היו הסכמים; לא היה שמור לי ואשמור לך, מנהל רדיו פה, מנכ"ל שם, יושב-ראש רשות השידור, תכמנות.

צבי הנדל: אפשר להנמיך את המיקרופון?

אחמד טיבי: תקשורת אלקטרונית מגויסת?

אחמד טיבי: הרי עיתונות מגויסת יש רק בעולם הערבי, זה מה שאנחנו שומעים פה כל הזמן.

אחמד טיבי: אתם מטיפים לנו מוסר כבר 20, 30, 40 שנה שאין עיתונות בעולם הערבי, אין דעה ודעה אחרת.

אחמד טיבי: ראה זה פלא, אדוני היושב-ראש, זה שנתיים יש החרמה מוחלטת בשידור הציבורי – ערוץ-1, בעברית – כמעט – רשת ב', שלא לדבר על הטלוויזיה הישראלית בערבית והרדיו בערבית – החרמה מוחלטת של נבחרי הציבור הערבים, של חברי הכנסת הערבים, הדרה מוחלטת של נבחרי הציבור הערבים.

אורי אריאל: זה לא בא בחשבון.

אחמד טיבי: אבל, תראו את העולם השלישי שאתם מתנשאים עליו, שאתם מטיפים לו מוסר, חבורת פטרנליסטים – "אל-ג'זירה", אבו-דאבי – מי שם כוכב עליון?

אחמד טיבי: גדעון עזרא.

אחמד טיבי: גדעון עזרא רץ מתחנה לתחנה, בשידור ישיר – –

נעמי חזן: לפחות שם.

אחמד טיבי: – – והם לא מפחדים.

אופיר פינס-פז: – – –

אחמד טיבי: סגן השר גדעון עזרא רץ מ"אל-ג'זירה" לאבו דאבי, מ-ANN – ראיתם ב"הארץ"?

אחמד טיבי: מחפשים את קליינר, לא מוצאים אותו.

אחמד טיבי: רשת החדשות הערבית ANN מלונדון אומרים: אנחנו מחפשים את קליינר, את לנגנטל, לא מוצאים אותם.

אחמד טיבי: לכן מסתפקים בגנדי הבן, אבל מצאו את גדעון עזרא, גדעון עזרא היה שם – – –

צבי הנדל: ערוץ-2 מחפש את אחמד טיבי כל היום – – –

אחמד טיבי: – – – ערוץ-2 – יש שם תוכנית.

אחמד טיבי: אגב, איך קוראים לה?

אחמד טיבי: שכחתי את שמה.

צבי הנדל: – – – "גלי צה"ל" – – –

אחמד טיבי: שתוק.

אחמד טיבי: "שש אחרי החדשות".

אחמד טיבי: ראיתם פעם חבר כנסת ערבי בשנתיים האחרונות שם?

אחמד טיבי: היא נעדרת ערבים, אין ערבים בערוץ-2.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אתה בא מתרבות מאוד מאוד ליברלית.

אחמד טיבי: אתה צריך להקשיב לזה שמיעוט נרדף, מדוכא, מוחרם – דווקא אתה.

נחמה רונן: – – – בערוץ הילדים אני רואה את טיבי – – –

אחמד טיבי: תהיי רצינית, נחמה.

אחמד טיבי: אגב, התמזל מזלי – התמזל מזלי – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת.

אחמד טיבי: עם חברים כמו נחמה רונן מגיעים רחוק.

אורי אריאל: מה אתה מקשיב להם – – –

קריאות: – – –

נחום לנגנטל: אתה רוצה להגיד לי שאתה מופיע פחות?

נחום לנגנטל: הרי יש כאלה שבבוקר מצחצחים שיניים, יש כאלה כמוך – – –

אחמד טיבי: זה היה עד לפני שנתיים, נחום, אבל תירגע – זה שנתיים חברי כנסת ערבים, "יוק" בשידור הציבורי – – –

צבי הנדל: אני רציתי להתראיין, אמרו לי – תביא פתק מאחמד טיבי.

אחמד טיבי: אגב, ברדיו בערבית לא רק אסור לראיין אותנו בשידור ישיר.

אחמד טיבי: אגב, שכחנו מתי התוכניות בכלל ברדיו בערבית.

אחמד טיבי: יש שם מין חוברת ביטויים שמחלקים לעורכים, לעיתונאים, מה מותר להגיד – חוברת מושגים – ומה אסור להגיד.

אחמד טיבי: אסור להגיד, למשל, הסכסוך הישראלי-הפלסטיני; צריך להגיד הסכסוך הפלסטיני-הישראלי, כי הפלסטינים התחילו.

אחמד טיבי: זו ההוראה.

אחמד טיבי: כתוב שחור על גבי לבן, אתה לא תאמין, זה מה שכתוב.

אחמד טיבי: אסור להגיד מעורבים בטרור.

אחמד טיבי: הרי ברשת ב' טוכפלד כל הזמן אומר מעורבים בטרור.

אחמד טיבי: בערבית אסור להגיד, צריך להגיד שותפים לטרור, כי המעורבות יכולה להיות בלתי ישירה.

אחמד טיבי: לכן צריך להכריע את האשמה דרך השידור הציבורי.

אחמד טיבי: אגב, התמזל מזלי לפני כמה חודשים והוזמנתי סוף-סוף לתוכנית "שבע וחצי".

אחמד טיבי: אזרו אומץ עורכי התוכנית, נטלו סיכון מקצועי לקריירה שלהם, או לנזיפה, אגב, או הרחקה לחופשה, כמו שלומי אלדר – רק עשה כתבה על הפועלים במחסום ארז, קיבל נזיפה, חופשה לשלושה שבועות.

אחמד טיבי: חסן אבו-זיאד מהטלוויזיה בערבית, "השבוע, יומן אירועים" – עשה כתבה דומה – נזיפה, לא יודע כמה שבועות.

אחמד טיבי: הוא ערבי, אז אולי ארבעה שבועות.

אברהם בורג: מוסיפים לו שליש על התנהגות טובה.

צבי הנדל: – – –

אחמד טיבי: אגב, יומן הטלוויזיה בערבית – זו היתה התוכנית היחידה – –

זהבה גלאון: לא, "שבע וחצי" – – –

אחמד טיבי: – – התוכנית היחידה שהיא בשידור ישיר, אדוני היושב-ראש, מהאולפן – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: תיכף, תיכף – מהאולפן, "השבוע, יומן אירועים", בערבית – –

קריאות: – – –

צבי הנדל: – – –

מרדכי משעני: – – –

אחמד טיבי: – – התוכנית היחידה שבה מוחמד כנעאן, ברכה, טיבי, אחרים, יכולים להופיע – לפעמים.

אחמד טיבי: אגב, אנחנו כבר שנה וחצי לא הופענו שם, אבל זה חודשים מספר כנראה קורה משהו, אני לא יודע – מישהו התמנה, מישהו חדש הגיע – יש הוראה ברורה – – –

מרדכי משעני: אתה מתחיל לשעמם.

אחמד טיבי: – – – הוראה ברורה.

אחמד טיבי: אתה מבין את מה שאני אומר?

מרדכי משעני: – – – להזמין אותך, מה אתה רוצה?

אחמד טיבי: אתה מבין את מה שאני אומר?

אחמד טיבי: אתה עורך-דין, יש לך IQ מעל הממוצע.

מרדכי משעני: רק אתה מסוגל להבין מה שאתה אומר.

אביגדור ליברמן: – – – אני לא מבין איך נותנים לו לדבר מהדוכן הזה – – –

זהבה גלאון: או, שלום – – –

אברהם בורג: תודה רבה, חבר כנסת ליברמן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תמשיך, אחמד טיבי.

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: – – – אזרחות ישראלית – – –

אחמד טיבי: סליחה.

אחמד טיבי: גם שומרי סף במועדונים ובריונים יכולים לתת הוראות?

אברהם בורג: אני מבקש, רבותי – לדיון.

אחמד טיבי: גם בריונים יכולים לחלק לי?

אביגדור ליברמן: – – –

אברהם בורג: לדיון.

אחמד טיבי: אתה בריון קטן.

אחמד טיבי: אתה בריון.

אחמד טיבי: מה הקשר בינך לבין דמוקרטיה?

אחמד טיבי: זה לא מכוון אליך.

אברהם בורג: חבר הכנסת ליברמן, שלום.

אברהם בורג: חבר כנסת טיבי, תמשיך, היינו ב"שבע וחצי".

מוחמד כנעאן: – – –

מרדכי משעני: – – –

אחמד טיבי: בריון קטן.

אחמד טיבי: בתוכנית "שבע וחצי" אזרו אומץ – אנחנו חוזרים ל"שבע וחצי", על מנת שניצן חן לא ייפגע.

אחמד טיבי: חזרנו לתוכנית "שבע וחצי".

אחמד טיבי: הזמינו אותי לדבר על השחיתות ברשות הפלסטינית.

אחמד טיבי: עד כדי כך חיפשו מנגנוני הגנה ואצטלות, ניסיונות, הסבר – שמול הדעה שלי, באותו אייטם, שישה אנשים התראיינו כדי לסתור אותי, שישה – עודד גרנות, ירון דקל, גלעד עדין, רונן ברגמן, מג'די חלבי ועוד מרואיין ערבי.

אחמד טיבי: כולם דיברו נגד מה שאני אמרתי.

אחמד טיבי: זה נקרא האיזון הקדוש.

אחמד טיבי: אם כבר אתה מחליט להזמין ערבי, לפחות תסתור אותו בשישה מרואיינים.

מרדכי משעני: מעריכים אותך מאוד, מעריכים את היכולת שלך.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: זה גם הסבר.

אחמד טיבי: זה גם הסבר.

אחמד טיבי: אגב, אני חושב שניצחתי, אבל זה גם הסבר.

אופיר פינס-פז: – – –

אברהם בורג: הביאו נורא מעט – – –

אחמד טיבי: אגב, לזה קוראים – אדוני מזכ"ל מפלגת העבודה, שדואג מאוד לשידור הציבורי – תקשורת מגויסת.

אחמד טיבי: היא הוציאה לעצמה צו-8.

אחמד טיבי: יש כאלה שלא אמרו להם לא להזמין חברי כנסת ערבים, הם מעצמם לא מזמינים.

אחמד טיבי: תוכנית "פוליטיקה", למשל – שנתיים לא היה שם אף חבר כנסת ערבי, שנתיים; אבל מה, היו שם מרואיינים ערבים.

צבי הנדל: מה, טיבי הוא לא ערבי?

אחמד טיבי: מרואיינים ערבים.

אחמד טיבי: מרואיינים היו, אבל חברי כנסת יהודים – תמיד.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי כשאתה מביא חצי עיגול, אתה שם שם מרואיין ערבי – אבל עילג, לא מייצג, לא מכיר את החומר – ואתה שם מולו את השר ריבלין, את השר דני נוה, הם יוכלו לחייך אליו, להיות נחמדים, קצת מתנשאים באופן אבהי, לתת לו לדבר שני משפטים וחצי ולהגיד: אוי, כמה שהוא נחמד, הערבי הזה.

אחמד טיבי: חברי כנסת ערבים בשנתיים האחרונות – "יוק", לא היו קיימים – אולי עכשיו, אחרי שאדם אמיץ כמו אהר'לה גולדפינגר יחזור לערוך את התוכנית, אחרי שהיה שם שמאלני אחר, אולי תבוא הישועה, כי זה גם שיקולים של עורכים אמיצים או לא.

אחמד טיבי: והבעיה – ובזה אני מתריס כנגד עיתונאים בתקשורת הישראלית – לא רק שההנהלה היא קומיסרים, לא רק שראש הממשלה הפך להיות העורך הראשי – אגב, תאר לעצמך שמנהל ה-BBC, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, היה אומר: סליחה, טוני בלייר, the prime minister, הוא העורך הראשי של השידור של ה-BBC, מה היה קורה בבריטניה?

יובל שטייניץ: בפרלמנט הבריטי קיבלו חוק שאסר לראיין תומכים בטרור – – – בשעת מלחמה בטרור – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, תודה.

אברהם בורג: תודה.

יובל שטייניץ: – – – אסר לראיין – – –

אברהם בורג: כמו שאמר חבר הכנסת בוים – מלה שלך היא משפט די ארוך.

אברהם בורג: תודה רבה.

אחמד טיבי: לכן, כדאי אולי לאלה שמטיפים מוסר, פעם לעולם השלישי, פעם לעולם הערבי, ל"אל-ג'זירה" ולאבו-דאבי, קצת בושה, קצת סומק שיעלה על הלחיים של אלה פה, אולי גם של אלה שם.

אחמד טיבי: ב"אל-ג'זירה" ובאבו-דאבי לא חוששים להציג דעה אחרת, של גדעון עזרא, של קליינר.

אחמד טיבי: אגב, זו תופעה מעניינת מאוד: בטלוויזיה הערבית יש מרואיינים יהודים שמדברים ערבית.

אחמד טיבי: כל כתבי הרדיו והטלוויזיה בערבית, שלושה-ארבעה, הם כוכבים.

אחמד טיבי: הם מופיעים שם בתשלום, בשידור ישיר ב"אל-ג'זירה" ובאבו-דאבי.

אחמד טיבי: הם מדבררים את ממשלת ישראל.

אחמד טיבי: יש כמה ערביסטים שמופיעים באבו-דאבי וב"אל-ג'זירה", ומציגים את עמדת הממשלה.

אחמד טיבי: מי הם?

אחמד טיבי: עובדי רשות השידור שמקבלים תשלום על כל הופעה.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת טיבי, בכך סיימת.

אחמד טיבי: פני התקשורת, מר יוסי שריד, כפניו של אורי דן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: השר דני נוה, תשובה משולבת.

יובל שטייניץ: אותי אף פעם לא הזמינו לטלוויזיה הפלסטינית.

אחמד טיבי: אבל את רענן כהן כן הזמינו.

יובל שטייניץ: אותך הזמינו לרדיו הישראלי.

אברהם בורג: נסדר לך משהו.

יוסי שריד: יש לי הצעה אחרת.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דומני שאת הכותרת לדיון הזה נתן ידידי, חבר הכנסת אופיר פינס, שאמר בדבריו, לוקחים את נושא רשות השידור והופכים אותו לנושא זול וציני, ואני מסכים.

דני נוה: זה בדיוק מה שעשיתם כאן היום לכל אורך הדיון הזה, וזה בדיוק מה שאתם עושים לכל אורך השבועות האחרונים.

דני נוה: לפני שאני נכנס לעניין רשות השידור אני רוצה לומר משהו לעמיתתי חברת הכנסת ענת מאור.

דני נוה: יכול להיות שהיא תקבל את דברי כמחמאה, אולי כביקורת, זה תלוי בנקודת מבטה הסובייקטיבית.

דני נוה: כאשר שמעתי את מילון המונחים המזהיר הזה על ראש הממשלה הכובש, על השלטון הטוטליטרי, על הבריונות, שמעתי צלילים שמזכירים לי תעמולה אולי מ"קול פלסטין".

דני נוה: הוותיקים בינינו זוכרים אולי את "קול הרעם מקהיר".

ענת מאור: אתה לא כובש?

זהבה גלאון: אתם מעוותים את המציאות.

דני נוה: היה פעם "קול הרעם מקהיר", שמה ששודר בו היה דברים שבינם לבין המציאות לא היה כל קשר.

זהבה גלאון: – – –

דני נוה: יכול להיות שזו הדרך שבה בחרתם לנגח את הממשלה.

דני נוה: אני מטיל ספק אם הציבור ילך שולל אחר תעמולה כל כך לא אינטליגנטית.

זהבה גלאון: – – –

דני נוה: חברת הכנסת גלאון, אני מבין שעיקר הבעיה שלכם היא אי-אמון בסיעת העבודה.

דני נוה: אני חוזר על הצעתי שתכנסו ישיבה מיוחדת של מחנה השמאל ותלבנו את העניין במשפחה.

דני נוה: אני לא בטוח שיש פרוצדורה כזאת במסגרת מליאת הכנסת.

דני נוה: בכל מקרה, שמעתי כאן את דברי הביקורת, ואני חייב לומר שהמאפיין של כל הדברים שנשמעו, או של מרבית הדברים שנשמעו כאן, הוא הרבה מאוד דברי צביעות והתחסדות.

דני נוה: אילו היו באים לכאן נציגי מפלגת העבודה ומרצ ואומרים: חטאנו, עווינו, פשענו, כל הדרך שבה הלכנו לאורך כל השנים היתה דרך מוטעית, דרך שגויה של מעורבות פוליטית גסה ברשות השידור; העובדה ששרים מטעמנו התערבו בתוכני שידור, העובדה שעסקנו במעורבות פוליטית בוטה ברשות השידור היתה טעות חמורה.

דני נוה: ברוח הימים האלה אנחנו מכים על חטא ומתחרטים על כך, ומציעים לעם ישראל ומציעים לכנסת שנלך בדרך אחרת, של חוסר מעורבות מוחלט, של ניתוק מוחלט של זיקה או רמז של זיקה בין רשות השידור לבין המערכת הפוליטית – הייתי אומר, אתם יודעים מה, יכול להיות שיש טעם בדבריכם, בואו נדון בעניין הזה.

דני נוה: אולי נחשוב על אמנה חדשה.

דני נוה: אבל אחרי כל השנים, באמת, קצת הגינות.

זהבה גלאון: – – –

דני נוה: חברת הכנסת גלאון, אחרי כל השנים שבהן מי שעמדה בראש מפלגתך, שולמית אלוני, היתה ממונה על רשות השידור – זה היה בסדר?

זהבה גלאון: ראש הממשלה זה בסדר?

דני נוה: כאשר ראש הממשלה אהוד ברק היה ממונה על רשות השידור, זה היה בסדר?

דני נוה: כאשר ד"ר רענן כהן היה ממונה על רשות השידור, והיה גם מזכ"ל מפלגת העבודה, זה היה בסדר?

דני נוה: כאשר מזכ"ל מפלגת העבודה, ד"ר רענן כהן, למיטב ידיעתי, אפילו זימן דיונים שנוגעים לרשות השידור בבית המפלגה, זה היה בסדר?

דני נוה: כאשר השרה דליה איציק – בלי להטיל דופי באף אחד, אבל אלה העובדות – היתה ממונה על רשות השידור, זה היה בסדר?

דני נוה: לפתע פתאום רעש, התרגשות במחנה מפלגת העבודה ומרצ.

דני נוה: שומו שמים, אסון קרה, ראש ממשלה מטעם הליכוד, אריאל שרון, לקח לידיו את האחריות על רשות השידור.

דני נוה: איך יכול היה לקרות דבר כזה, שאיש ימין יהיה אחראי על רשות השידור?

דני נוה: כל השנים אנחנו, מחנה השמאל, שלטנו ברשות השידור.

דני נוה: הוא העז לפתע פתאום לקחת את האחריות על רשות השידור לידיו.

ענת מאור: הוא ראש ממשלה.

אברהם בורג: קריאת ביניים כן, הפרעה רצופה לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דני נוה: אני מבין, חבר הכנסת דהאמשה, שאתה מאוד דואג לשלמות הקואליציה, ותיכף אומר לך מלה על הדבר הזה.

דני נוה: אני מבין שאתה מאוד מוטרד בעניין זה, ואתה רוצה בהמשך קיומה של הממשלה.

דני נוה: ארגיע אותך עוד מעט, ברשותך, אם אתה רוצה, ואתייחס גם להמשך דרכה של הממשלה.

דני נוה: אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רשות השידור היא ללא ספק של כולם, של כל אזרחי המדינה.

דני נוה: היא כלי שידור ממלכתי, והיא צריכה להישאר כזאת; כלי שידור מאוזן, שמביא לידי ביטוי את כל מגוון הדעות בחברה הישראלית וגם בכנסת ישראל כמובן.

דני נוה: היא צריכה להיות כלי שידור שאין בו מעורבות מפלגתית ופוליטית, ובמובן הזה אין לי ספק שזו המחויבות של ראש הממשלה, זו המחויבות של הממשלה לנהוג כך ברשות השידור, ככלי שידור מאוזן, ככלי שידור ממלכתי.

דני נוה: אתייחס גם לנושא ההסכמי, אבל לגופו של עניין, אני קורא לכם לקחת באמת כמה צעדים אחורה, קצת להרכין את הראש מתוך הגינות, לפני שאתם מסתערים בחמת זעם כזאת על הנושא של מינוי ראש הממשלה כמופקד על רשות השידור, אחרי אותו רקע שהזכרתי בקצרה.

דני נוה: אגב, דבר נוסף שבו נזכרתי ברגע זה, כי שמעתי את חבר הכנסת פינס מזדעק מן האפשרות שלתפקיד יושב-ראש הוועד המנהל של רשות השידור ימונה איש ליכוד או איש שמזוהה עם הליכוד, כאילו לא קרה כדבר הזה.

דני נוה: מי היה חבר הכנסת אהרן הראל?

דני נוה: באיזו מפלגה הוא היה חבר, שלי או שלך?

דני נוה: לא היו דברים מעולם, יושב-ראש ועד מנהל של רשות השידור שמונה אחרי שהיה חבר כנסת מטעם מפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: זה היה לפני שנים.

דני נוה: אה, זה קרה לפני כמה שנים.

דני נוה: כאשר זה קרה במפלגת העבודה לפני כמה שנים, זה היה בסדר.

דני נוה: עכשיו, כאשר אתם יכולים לעשות את זה, לכם אסור.

דני נוה: מה שהיה מותר לכם, אסור לנו.

דני נוה: אין דבר כזה יותר.

דני נוה: אני מציע לשים קץ לצביעות ולהתחסדות בכל מה שנוגע להתקפות שלוחות הרסן שיש לכם בסוגיה הזאת, לרבות ההתקפה על העיתונאי אורי דן.

דני נוה: נכון, אורי דן הוא עיתונאי שיש לו דעות ברורות.

דני נוה: מה יש, אתם חוששים להתראיין אצלו?

דני נוה: יש לכם קושי להשיב על הטענות שלו?

דני נוה: יש לכם קושי להתמודד עם הטיעונים שהוא מעלה בשידור?

דני נוה: מה קרה?

דני נוה: גם בעניין הזה אני מציע קצת צניעות.

דני נוה: לגופו של עניין, בכל מה שנוגע להפרת הסכמים: אני חייב לומר שאני מצטער על שהנושא הזה צריך להגיע לדיון כאן, מעל בימת הכנסת.

דני נוה: זה באמת נושא פנימי של הממשלה, של הקואליציה.

דני נוה: אני מקווה שנצליח להתגבר על חילוקי הדעות שקיימים בתוך הממשלה ובתוך הקואליציה.

דני נוה: אני מבין שיש ויכוח פנימי שאולי מוצא את ביטויו גם כאן, בתוך מפלגת העבודה, בכל מה שנוגע להמשך שותפותה של מפלגת העבודה בממשלה, אבל הסכם קואליציוני – ואני חושב שבעניין הזה אני מבטא אמת מאוד פשוטה – הוא הסכם כמו כל הסכם, ששני הצדדים צריכים לכבד אותו.

דני נוה: לכן, כאשר ראש הממשלה דיבר גם בהקשר זה על סוגיית התקציב, למה הוא התכוון, למה התייחסו דבריו?

דני נוה: דבריו התייחסו לכך שעוד בטרם הסתיימה ישיבת הממשלה האחרונה בנושא התקציב כבר יצאו שרים ממפלגת העבודה והודיעו שהם יצביעו בכנסת נגד התקציב הזה.

דני נוה: היו חברי כנסת ממפלגת העבודה שהתבטאו לאורך כל החודשים האחרונים.

דני נוה: אני לא רוצה להזכיר שמות, כי זה לא עניין אישי, זה עניין של תופעה פוליטית.

אביגדור ליברמן: מזכ"ל מפלגת העבודה הודיע משהו בעניין זה?

דני נוה: אני מתייחס למישור העקרוני-הפוליטי, ולא במישור האישי של חבר כנסת כזה או אחר.

דני נוה: אני מתייחס לנורמת התנהגות פוליטית.

דני נוה: היו לא מעט מקרים שבהם חברי כנסת התבטאו, בכלל זה כאלה מסיעת העבודה.

דני נוה: כולנו עדים לתופעה הזאת בעיקר בימי רביעי, כאשר מגיעים לכאן הצעות חוק ודברים אחרים, וגם בימי שני כאשר מגיעות לכאן הצעות אי-אמון.

דני נוה: חברי הכנסת ממפלגת העבודה, או שמצביעים ברגליים במקרה הטוב – ואפילו היו מקרים שהצביעו נגד הממשלה, לא פעם אחת ולא פעמיים, ודוגמאות יש למכביר.

דני נוה: אני מאוד מקווה, שכשמדברים על כיבוד הסכמים ועל הסכם קואליציוני בכלל, גם בעניין הזה נסתכל ביושר זה לזה בעיניים ונאמר:

דני נוה: אם יש פה ליקויים, צריך באופן הדדי להתגבר עליהם, אם רוצים ללכת ביחד ואם רוצים לקיים ממשלת אחדות לאומית.

דני נוה: דרך אגב, כשמדובר על הסכם קואליציוני, ומצטטים סעיף אחד מהסכם הקואליציה שמדבר על רשות השידור, אחד מהסעיפים המהותיים בהסכם הקואליציוני הוא אותו סעיף שמדבר על התחייבות לפעול במשותף בממשלה ובכנסת לקידום יעדי הממשלה ולהשגתם.

דני נוה: אנחנו צריכים לבחון את עצמנו אם אכן הסעיף הזה מתקיים, ואני מטיל ספק בלא מעט מקרים בדבר קיום הסעיף הזה בכל מה שנוגע לחברים במפלגת העבודה.

דני נוה: אני מאוד מקווה שנדע להתגבר, והדרך שנדע להתגבר על הדברים האלה היא באמת בשותפות ובהידברות ולא בניגוח פומבי ולא בניגוח גם כאן, מעל במת הכנסת.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מציע לכנסת להסתפק בדברי אלה.

דני נוה: תודה רבה.

אברהם בורג: הצעות אחרות.

אברהם בורג: לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה הצעה אחרת להצעתה של חברת הכנסת ענת מאור.

אברהם בורג: בבקשה, דקה אחת.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת שריד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על רשות החינוך דווקא ולא על רשות השידור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בא ממשרד החינוך, היכן שתלמידי בית-הספר בכפר-קרע מפגינים מהבוקר, והם שם אינם זוכים לא ליחס ולא להיענות ואינם זוכים ללימודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה לדבר על ילדי שכם, ששלושה חודשים לא פתחו את שנת הלימודים, וכן בשאר הערים הפלסטיניות, והיכן שנפתחה שנת הלימודים בדרום הר-חברון יש פצצות וארגונים שפועלים לפצוע את התלמידים ולקטול אותם, ואין משטרה שיכולה כאילו לחקור או להגיע לתוצאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יוצא מכאן עכשיו, אדוני היושב-ראש, להפגנה נוספת של ראשי הרשויות המקומיות הערביות, שכן 26 רשויות אינן יכולות לשלם משכורות זה חודשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה, הצעה אחרת.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אם תאריך אפיים ותיתן לי שתי דקות אני אהיה אסיר תודה.

יוסי שריד: קודם כול אני רוצה לומר לחבר הכנסת אחמד טיבי, שההזמנה לגדעון עזרא ולמיכאל קליינר היא לא רק בגלל רוח הדמוקרטיה והפלורליזם שמנשבת ב"אל-ג'זירה" ובאבו-דאבי.

יוסי שריד: ב"אל-ג'זירה" ובאבו-דאבי, כמו בהרבה מקומות אחרים, הגיעו למסקנה, שבכל פעם שנותנים פתחון-פה לגדעון עזרא ולמיכאל קליינר, זה עושה שירות גדול לעולם הערבי.

יוסי שריד: והם צודקים, הם מגיעים למסקנה: שמע, היהודים שם בישראל התחרפנו לגמרי.

יוסי שריד: אז זה לא רק בגלל רוח הדמוקרטיה והפלורליזם.

יוסי שריד: הדבר השני, אדוני היושב-ראש, הוא שבמקרה הזה אולי יש לי מחלוקת עם כמה מחברי.

יוסי שריד: האשם העיקרי הוא לא באריאל שרון.

יוסי שריד: אריאל שרון, כבר הגענו למסקנה הזאת מזמן, גם הוא לא מלאך.

יוסי שריד: אם באים אליו אנשי מפלגת העבודה בקנוניה ורומזים לו בעצם שהם מאוד-מאוד היו מעוניינים שהוא יקבל על עצמו את תיק רשות השידור, אריאל שרון, משום שהוא לא מלאך, מה הוא צריך לעשות, לסרב?

יוסי שריד: לדחות את זה עד כדי כך?

יוסי שריד: אני מניח שגם השר דני נוה וגם חבר הכנסת זאב בוים, בכל זאת, למרות הכול ולמרות העמדת הפנים מבינים מה ההבדל בין אחריות של שר לבין אחריות של ראש הממשלה.

יוסי שריד: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש, שאני רוצה לומר – אולי לשם שינוי, דבר רציני – שלשום ציינו 29 שנים למלחמת יום הכיפורים.

יוסי שריד: למדינת ישראל קרו שני אסונות כבדים ב-30 השנים האחרונות: האחד, מלחמת יום הכיפורים, השני, מלחמת לבנון, ועכשיו אנחנו בעיצומה של טרגדיה שלישית.

יוסי שריד: מה היתה הבעיה?

יוסי שריד: הבעיה היתה שהמדינה הזאת הוכתה בסנוורים.

יוסי שריד: זאת אומרת, היתה קונספציה, כולם התנבאו באותו סגנון, כולם עמדו במקהלה לאומית מדקלמת, לרבות התקשורת.

יוסי שריד: דרך אגב, באים בטענות, הצנזורה היותר-חמורה היא לא הצנזורה שמטילים מלשכת ראש הממשלה.

יוסי שריד: הצנזורה היותר-חמורה זו הצנזורה העצמית, שמשום שמהלכים אימים אנשים כבר מצנזרים את עצמם.

יוסי שריד: אבל אני מבטיח לך, אדוני היושב-ראש, שכאשר תכלה אלינו הרעה וחס וחלילה יבוא עלינו האסון הבא, יהיו סימפוזיונים מרתקים בתקשורת המקורנפת הזאת, איך זה קרה לנו ואיפה היינו, ולמה לא השמענו את הדעה האחרת ולמה לא הבלטנו יותר את האלטרנטיבה.

יוסי שריד: יהיה שם שיח קורע לב.

דוד טל: חבר הכנסת שריד, אולי אדוני יואיל בטובו לדבר כבר מהדוכן?

דוד טל: זה נאום שלם.

יוסי שריד: ברצון, אין לי שום בעיה, אני אשמח.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת שטרן.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להרגיע את יוסי שריד.

מיכאל קליינר: מעולם לא הופעתי ב"אל-ג'זירה" ומעולם לא הופעתי ב-ANN, כך שאני לא מועיל לעולם הערבי, ומי שמחפש אותי מוצא אותי.

מיכאל קליינר: אני רוצה להגיד לך, אדוני, שאני מוותר על "אל-ג'זירה" וגם על ANN.

מיכאל קליינר: הבעיה היא שאני לא רוצה לוותר על התקשורת הישראלית, שברצותה היא משמיעה את טיבי עד כדי כך שהוא בבוקר מתאפר במקום לצחצח שיניים, כמו שנאמר כאן, וברצותה היא משמיעה אותו פחות.

מיכאל קליינר: לעומת זאת, לגבי הדברים שאני מייצג היא עקבית לגמרי.

מיכאל קליינר: אני לא הייתי ב"שבע וחצי" לא מול שישה ולא מול עשרה.

מיכאל קליינר: תביאו 50 מולי, אבל תנו פעם אחת גם לדעות שלי לבוא לידי ביטוי.

מיכאל קליינר: ב"שבע וחצי" – לא קורה.

מיכאל קליינר: בשש בערב – אני לא יודע בכלל שיש דבר כזה, לא הייתי בו מעולם.

מיכאל קליינר: רזי ברקאי, אני מדי פעם שומע אותו כשבטעות אני פותח "גלי צה"ל" ולא רשת ב'.

מיכאל קליינר: התקשורת הישראלית מרשה לעצמה להשמיע דעות שמוצאות חן בעיניה; במקרה מסוים לפעמים כן, לפעמים לא, במקרה מסוים לעולם לא.

מיכאל קליינר: אני בהחלט חושב, אגב, שאם יש טענה שהפסיקו להשמיע דעה מסוימת שקיימת כאן בבית, זה לא בסדר.

מיכאל קליינר: אני גם חושב, שטוב שהציבור ישמע מדי פעם את חבר הכנסת טיבי וחבריו, ישמע מדי פעם את הדעות האלה, כדי לקבל תזכורת.

מיכאל קליינר: זה מועיל לנו.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה, אחרון הדוברים.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, אני חושב שזה טבעי וזה היה אמור להיעשות מזמן – לשים קץ למונופול של השמאל בתקשורת הישראלית, לפחות הממלכתית, ברשות השידור.

יורי שטרן: לכן, כולם קמים וצועקים, אבל מה שהם עשו לאורך עשרות שנים, סוף-סוף הגיע הזמן שגם הימין יעשה.

יורי שטרן: אבל מאחורי כל הוויכוחים הקטנים האלה מתרחשת פרשה הרבה יותר משמעותית.

יורי שטרן: בהסכמת ממשלת ישראל, בעיר יריחו מאמנים מירדן וממצרים, יחד עם המאמנים האמריקנים, מכינים לנו דור חדש מנוסה יותר, מקצועי יותר, של רוצחים ומחבלים.

יורי שטרן: למרות כל ההבטחות, נלקחו שם לאימונים גם אנשי הביטחון המסכל, זאת אומרת צבא המחבלים, כדי שבאינתיפאדה הבאה הם יהיו הרבה יותר מקצועיים, הם ידעו הרבה יותר טוב איך להילחם, איך לפגוע ואיך לרצוח.

יורי שטרן: אני חושב שזה פשוט אבסורד שאנחנו דנים על ענייני דיומא ובכל מיני דברים קטנים שלנו כאשר צבא מחבלים מיומן ומחומש על-ידי האמריקנים קם נגדנו ליד הבית שלנו.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת טיבי בוודאי מסתפק בדברי השר.

דוד טל: חבר הכנסת אופיר פינס מסתפק בדברי השר.

דוד טל: חברת הכנסת מאור – – –

אופיר פינס-פז: לא.

זהבה גלאון: – – –

דוד טל: ממש לא?

ענת מאור: – – –

דוד טל: שאלתי את השר.

דוד טל: הוא בוודאי מסתפק.

דוד טל: אתם רוצים להצביע על ועדה?

אופיר פינס-פז: מליאה.

דוד טל: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: מי בעד דיון במליאה?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 13 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושאים בסדר-היום – 13 נמנעים – אין

דוד טל: אם כן, בעד – 13, נגד – 13.

דוד טל: ההצעה להעביר את הנושאים לדיון במליאה לא עברה.

קריאות: – – –

דוד טל: אנחנו עוברים לדיון בנושא הבא.

דוד טל: תודה רבה.

אפי אושעיה: רגע, מה זה פה?

דוד טל: סליחה, אדוני.

דוד טל: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אפי אושעיה: – – –

דוד טל: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה, אדוני.

דוד טל: אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

דוד טל: צא בבקשה החוצה.

דוד טל: תפסיק לצעוק.

דוד טל: תפסיק לצרוח על היושב-ראש, זה לא מכובד.

ענת מאור: אבל למה אתה לא מקשיב?

דוד טל: גברתי, אני הכרזתי על הצבעה והצבעתי – – –

אפי אושעיה: – – –

דוד טל: אדוני, עזוב את אולם המליאה.

דוד טל: (חבר הכנסת א' אושעיה יוצא מאולם המליאה.

דוד טל: )

ויצמן שירי: – – –

דוד טל: לא, גם אתה לא וגם הוא לא.

דוד טל: זה לא יעזור.

דוד טל: אני לא משנה את ההצבעה.

דוד טל: רבותי, מה לעשות?

דוד טל: אני לא משנה את ההצבעה.

דוד טל: רבותי, אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: היערכות של פיקוד העורף בעקבות המתיחות עם עירק והמחסור בערכות המגן, הצעתו של חבר הכנסת יאיר פרץ.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת יאיר פרץ.

דוד טל: יש פה הנהלה ויש פה מזכירות, אני לא אחראי על זה.

מוחמד ברכה: – – –

אחמד טיבי: – – –

מוחמד ברכה: יש חברי כנסת חדשים.

דוד טל: חבר הכנסת פרץ, בבקשה.

ויצמן שירי: – – –

דוד טל: אדוני, לא מקובל לצעוק על היושב-ראש במליאה.

דוד טל: אתה רוצה להתנצל?

דוד טל: בבקשה.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, בסוף היום.

דוד טל: אדוני, אתה רוצה לנהל את הישיבה?

צבי הנדל: כן.

דוד טל: בוא תתכבד.

דוד טל: שים ז'קט, עניבה, ואחר כך תעלה.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתנצל בפני היושב-ראש שקראתי לו בריון, ובכל זאת אני מבקש להסב את תשומת לבך – – –

דוד טל: הם לא שמעו את זה, עכשיו הם שומעים את זה.

אפי אושעיה: אדוני, אני בכל זאת מבקש להסב את תשומת לבך, שהמחשוב האלקטרוני אצל שני חברי הכנסת החדשים לא עובד ולכן היתה התוצאה כפי שהיתה.

אפי אושעיה: התרעתי בפני היושב-ראש טרם ההצבעה.

אחמד טיבי: אתה לא מקשיב לו.

דוד טל: שמעתי כל מלה.

דוד טל: הוא אמר שהלחצנים של חברי הכנסת החדשים לא עובדים.

דוד טל: אבל, מה לעשות?

דוד טל: ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת לא אחראי לנושאים הטכניים של הכנסת.

דוד טל: יש פה מזכירות, ומהמזכירות נמסר לי כרגע שהכול עובד והכול פועל כפי שצריך להיות.

דוד טל: חבר הכנסת אושעיה, אני מודה לך מאוד.

דוד טל: אני מקבל את ההתנצלות שלך.

דוד טל: תודה רבה, רבותי.

דוד טל: אופיר, נכון שאנחנו צודקים?

דוד טל: צריך ללמד את חברי הכנסת החדשים להצביע.

אופיר פינס-פז: נכון.

דוד טל: אני מבקש ממזכירות הכנסת ללמד כל חבר הכנסת חדש להצביע.

דוד טל: תודה רבה, רבותי.

דוד טל: חבר הכנסת פרץ, בבקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, "פתח לנו שער בעת נעילת שער, כי פנה יום" – במלים אלה סיימנו לפני יומיים את תפילות יום הכיפורים.

יאיר פרץ: אדוני סגן שר הביטחון, אתה צריך להשיב לי, אז מוטב שתקשיב.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, "פתח לנו שער בעת נעילת שער, כי פנה יום" – במלים אלה סיימנו לפני יומיים את תפילות יום הכיפורים.

יאיר פרץ: שער, אדוני היושב-ראש, אינו רק פתח שדרכו נכנסים או יוצאים.

יאיר פרץ: שער הוא גם מודד ערכים מסוימים, אמת-מידה לערך המטבע, להיקף התנובה ועוד ועוד.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, רוחות המלחמה מנשבות בימים אלה ממזרח.

יאיר פרץ: פעם נוספת אנו מאוימים על-ידי נשק לא קונבנציונלי.

יאיר פרץ: ושוב אנו נקראים לתחנות הרענון של מסכות האב"כ.

יאיר פרץ: אלא שלצערנו הרב לא יזכה כל בית ישראל להיכנס בשער הזה, שבו זוכים במסכה מתאימה ובציוד בסיסי האמור להגן על אזרחי מדינת ישראל המאוימים בטילים.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, מוטב ועדיף לראות את הנולד ולהתייחס ברצינות רבה לדוחות מבקר המדינה, שמתריעים על אי-מוכנות ואי-תקינות של ערכות המגן.

יאיר פרץ: כלום לא היתה הכתובת על הקיר זועקת זה חודשים ארוכים?

יאיר פרץ: כלום לא ידענו כולנו כי אין ברשותנו כל מלאי המסכות הנדרש?

יאיר פרץ: האם יש אזרחים שהשער שלהם שונה משל חבריהם?

יאיר פרץ: האם תפילות הימים הנוראים, "מי למוות ומי לחיים", כוונתן היתה למי שזכו במסכות ולמי שלא יזכו במסכות?

יאיר פרץ: האומנם השער הוא גם ערכם של חיי אדם וגם השער לחיים ולמוות?

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני פונה בזאת לממשלת ישראל, פתחו לנו שער בטרם יפנה יום.

יאיר פרץ: אנו נמצאים בדקה התשעים, אם לא אחריה.

יאיר פרץ: אנו מודעים למצוקה הכלכלית ולקשיים הרבים לעמוד באספקת הציוד הנדרש לכל אזרח, גר או תושב.

יאיר פרץ: אך מחובת הבית הזה לדאוג שלכל איש, אשה, זקן וטף במדינה שלנו יהיו הכלים המינימליים להגנתם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ברצוני לעלות על נס את הנחישות והנחרצות של הנשיא בוש כלפי הרודן מבגדד.

יאיר פרץ: עבורנו זה צריך להיות סימן שתקופת ההבלגה והאיפוק של המערב תמה.

יאיר פרץ: ואנו, מדינת ישראל, חייבים להיות נחרצים בתגובתנו, הן כלפי אויבינו הקרובים והן כלפי הבריון מבגדד ודומיו.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אל לנו להיתפס לבהלה, אבל אסור לנו להיות שאננים ואנו חייבים לפעול בנחישות ובנחרצות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: חברת הכנסת זהבה גלאון, גברתי רוצה שאני אקרא אותה לסדר בפעם הראשונה?

דוד טל: את מפריעה לי לאורך כל הישיבה.

יאיר פרץ: לאורך כל הדרך הפרעת לי.

יאיר פרץ: לא אפשרת לסגן השר לשמוע ולהקשיב.

יאיר פרץ: זה מכוון אליו.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר – – –

ויצמן שירי: עכשיו אתה פונה לסגן השר.

ויצמן שירי: כל הזמן אמרת, אדוני היושב-ראש.

יאיר פרץ: אמרתי, אבל לא הקשבת.

יאיר פרץ: ביקשתי להעלות את הנושא לסדר-היום, ולא על מנת להצליף או לבקר, חלילה.

יאיר פרץ: אך אני מבקש מעל בימה זו להפסיק לנהל את משק מיגון הציבור מעל גבי העיתונות, שניזונה משמועות כאלה ואחרות.

יאיר פרץ: מידע אישי ומהיכרותי עם אלוף פיקוד העורף, ידוע וברור לי שמשק המיגון מנוהל ביד רמה ובמעקב יומיומי מתוך דאגה לעם ישראל.

יאיר פרץ: עם זאת, הייתי מצפה ממערכת הביטחון שתיתן לציבור יותר מידע יזום וברור, כדי שלא לתת פתחים לשמועות שמותירות טעם לא טוב.

יאיר פרץ: לאחרונה נתפרסמו ידיעות על מסכה חדשה, בעלת ביצועים מצוינים, ברמה בין-לאומית.

יאיר פרץ: אבל, לצערי הרב, לאחר ימים מספר, או יומיים, התפרסמה ידיעה נוספת כי המסכה הזאת נכשלה ולא יכולה לעמוד במבחן המציאות.

דוד טל: אדוני מתכוון ל"אבן-ספיר"?

יאיר פרץ: כן.

יאיר פרץ: מידע מסוג זה לא צריך לדלוף לעיתונות.

דוד טל: חברת הכנסת זהבה גלאון, מה הוא משיב לו, זה נשמע תיכף.

יאיר פרץ: מידע מסוג זה לא צריך להידון בעיתונות, וההחלטות חייבות להתקבל על-ידי הדרג המנהל ולא על-ידי לחץ עיתונאי שמביא את הציבור לחרדה מיותרת.

יאיר פרץ: כאדם שמלווה שנים רבות את התעשיות בתחום המיגון, אני ער למצוקות הנקודתיות על פני לוחות זמנים כאלה ואחרים, אני מצפה ממערכת הביטחון שתיצור מצב של יציבות תעשייתית, אשר כוללת פיתוח וייצור גם בזמני חירום.

יאיר פרץ: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להביע מעל בימה זו את אמוני בשר הביטחון, במטכ"ל ובפיקוד העורף, שאני יודע מקרוב את עבודתם המסורה והיסודית לאורך שנים.

יאיר פרץ: אני מקווה, בעזרת השם, שלא נזדקק לאותן מסכות, אבל עדיף שכל אזרח ידע שיש באמתחתו אותה מסכה, כדי שיוכל להגן על עצמו בשעת מעשה.

יאיר פרץ: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: סגן שר הביטחון, חבר הכנסת ויצמן שירי, יעלה ויבוא וישיב לחבר הכנסת יאיר פרץ.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לחבר הכנסת יאיר פרץ, שמאוד חשוב שבתקופה הקרובה חברי הכנסת, ואנשי הציבור בכלל, יהיו לא רק זהירים – אני לא אומר מרגיעים בצורה מלאכותית.

ויצמן שירי: אמרת בסוף שמדינת ישראל ערוכה ומוכנה, ואני אומר לכם שהיא ערוכה ומוכנה מצוין.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל מעולם לא היתה ערוכה כל כך לקראת מערכה אפשרית.

ויצמן שירי: היו לנו כמעט עשר שנים להתארגן, הופקו הלקחים ממלחמת המפרץ.

ויצמן שירי: כל הגופים האמונים על הגנת העורף, לרבות משרד הביטחון, צה"ל, פיקוד העורף, מכבי-אש, משטרת ישראל וכיוצא באלה, מקיימים מקצה שיפורים מדי יום ונערכים בצורה טובה ביותר לתקיפה אמריקנית אפשרית בעירק.

ויצמן שירי: לאזרחי מדינת ישראל אין ממה לחשוש.

ויצמן שירי: כל הגופים ערוכים ומתכוננים לתקיפה אפשרית ועושים הכול על הצד הטוב ביותר.

ויצמן שירי: פערים מסוימים שעדיין נותרו ייסגרו, כך אני מקווה, במהלך הזמן הקרוב ביותר, על-ידי הפניית תקציבים נוספים על-ידי משרד הביטחון.

ויצמן שירי: חבר הכנסת פרץ, לגבי ערכות אב"כ – היה אתמול דיון במשרד הביטחון.

ויצמן שירי: הכותרות על כך שיש מחסור ב-700,000-600,000 ערכות לא נכונות.

ויצמן שירי: זה פשוט לא נכון.

ויצמן שירי: הציבור יוכל לראות במו-עיניו בימים הקרובים דרך אמצעי התקשורת, שיש מלאי חירום גדול מאוד, עד כדי כך גדול שאנחנו מכסים לא רק את העובדים הזרים במדינת ישראל, אלא גם את העובדים הזרים הלא-חוקיים.

דוד טל: מי אחראי להפצת הידיעות הללו?

ויצמן שירי: אווירה, דיסאינפורמציה.

ויצמן שירי: יש אמת בדבר אחד – שבכל שנה, אדוני, יוצאות מהתקן כ-10% מכלל המסכות.

ויצמן שירי: ב-1 בינואר אכן יצאו 600,000 מהכשירות.

ויצמן שירי: מייד לאחר החגים, בעזרת השם, נמצא את התקציבים גם לעניין הזה.

ויצמן שירי: יש על כך כבר החלטה.

ויצמן שירי: המפעלים שצריכים לספק את המסכות הללו ייכנסו לעבודה במשנה מרץ, עבודה של יום ולילה, ועד נובמבר-דצמבר למעשה נדביק את הכמות שתצא משימוש.

ויצמן שירי: נכון לרגע זה שאני עומד כאן ומדבר אתכם, עדכן אותי היום אלוף פיקוד העורף, שאתמול למשל היו 24,000 פניות.

ויצמן שירי: אין לחץ בתחנות, וכל מי שרוצה להחליף או לקבל יכול לקבל והוא ירגיש שאין בעיה.

ויצמן שירי: לאזרחי מדינת ישראל יש על מי לסמוך.

ויצמן שירי: מערכת הביטחון עשתה קפיצת מדרגה משמעותית בכל הקשור לנושא המענה המבצעי, שיפור המסכות הקיימות ופיתוח של מערכות מיגון נשימתיות חדשות.

ויצמן שירי: לגבי המערך ההגנתי – ביקרתי לא מזמן בבסיס שממנו מפעילים את האופרציה של טיל ה"חץ".

ויצמן שירי: יש לנו במה להתגאות.

ויצמן שירי: בכל סימולציה – מי שיחליט שבסופו של דבר הוא רוצה לתקוף את מדינת ישראל בטילי קרקע-קרקע, ידע שלמדינת ישראל יש מענה.

ויצמן שירי: חשוב שהציבור במדינת ישראל ידע שיש לנו מענה אמיתי לעניין.

ויצמן שירי: חשוב להדגיש, כי אנו מוכנים בצורה מיטבית עם חבילת המיגון המתבקשת לכל אזרח במדינה החל משלב ההתרעה ועד לשלב ההרגעה.

ויצמן שירי: בקשר לפערי המיקלוט – יש פערי מיקלוט, ומערכת הביטחון פועלת באופן שוטף לצמצום הפערים.

ויצמן שירי: בנושא המענה הרפואי – אנו ערוכים בצורה מיטבית עם מלאי תרופות לחלוקה לציבור בשעת הצורך.

ויצמן שירי: אם נידרש למתן חיסונים לאבעבועות שחורות, המערכת מוכנה לפתיחת תחנות חיסון בכל רחבי הארץ בזמן הקצר ביותר.

ויצמן שירי: היתה גם בעיה עם הסוללות למפוחים, כי הסוללה הקיימת יכולה להחזיק מעמד רק שמונה שעות.

ויצמן שירי: אתמול הוצאנו הזמנה לחו"ל ל-3 מיליוני סוללות, שיגיעו לכאן בתוך שבועיים-שלושה.

ויצמן שירי: לעניין החיסון לאבעבועות – חברים, תהיו רגועים.

ויצמן שירי: גם בימים אלה מייצרים את החיסונים.

ויצמן שירי: אנחנו ערוכים בעניין הזה יותר טוב מכל מדינה אחרת בעולם.

ויצמן שירי: מספר החיסונים גדול פי-2.5 ממספר תושבי מדינת ישראל.

ויצמן שירי: לכן, אם הסיכוי שיישלחו אלינו טילים לא קונבנציונליים, עם חומרים כימיים או ביולוגיים, יהיה ממשי, אנחנו ערוכים לעניין הזה ובמענה זריז וקצר ניתן גם לעניין הזה תשובה.

ויצמן שירי: כמו שאמרתי בפתיח, חשוב שאנחנו, נבחרי הציבור, נשדר עוצמה מתוך רגיעה וביטחון שמדינת ישראל ערוכה.

ויצמן שירי: אין לי צל של ספק, שאם נצטרך להוכיח זאת, נעשה זאת.

ויצמן שירי: תודה רבה.

דוד טל: אדוני מציע להסתפק בדבריו?

ויצמן שירי: אני חושב שכן.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה, הצעה אחרת.

צבי הנדל: אדוני היושב בראש, אדוני סגן השר, ברשותכם, איחולי לסגן השר בתפקידו החדש.

צבי הנדל: עוד לא יכולתי לעשות זאת ליד המיקרופון.

צבי הנדל: אין לי ספק שאדוני סגן שר הביטחון יעשה עבודתו על הצד הטוב ביותר.

צבי הנדל: איחולי הלבביים לידידי.

צבי הנדל: לעצם העניין – דווקא בקטע הזה אני יותר רגוע – אני מאוד לא רגוע בעניין הביטחוני – שבאופן מדהים החליטה ממשלת ישראל לתת את האחריות הביטחונית לחברי ולמשפחתי בהתיישבות היהודית בחבל-קטיף חזרה לידיו של ערפאת.

צבי הנדל: זה מאוד מטריד אותי.

צבי הנדל: מטריד אותי עוד יותר שהיום הביאו מומחים מהעולם הערבי לתת ביריחו אימון מתקדם לרוצחים שלנו.

צבי הנדל: ממש היום יש אימון שהממשלה אישרה אותו ופתחה את השער, כדי שהעולם הערבי יאמן את הרוצחים של עם ישראל תחת חסותנו.

צבי הנדל: זה הרבה יותר גרוע מסדאם חוסיין.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת פרץ, אדוני מסתפק בדבריו של סגן השר?

יאיר פרץ: כן.

דוד טל: תודה רבה, רבותי.

דוד טל: הודעת הממשלה בדבר החלטת ראש הממשלה להעביר את שטחי הפעולה של מינהל מקרקעי ישראל ממשרד התשתיות הלאומיות למשרד ראש הממשלה ולהעביר אליו את הסמכות על-פי חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך–1960

דוד טל: אנחנו עוברים לנושא הבא, נושא חשוב כשלעצמו: הודעת הממשלה בדבר החלטת ראש הממשלה להעביר את שטחי הפעולה של מינהל מקרקעי ישראל ממשרד התשתיות הלאומיות למשרד ראש הממשלה.

דוד טל: ההחלטה כאמור טעונה אישור של הכנסת.

דוד טל: השר דני נוה ימסור את ההחלטה.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

משה גפני: ראש הממשלה הוא השר.

דוד טל: כנראה ראש הממשלה מתעתד להעביר – סתם ספקולציה שלי – את משרד התשתיות לאיזה שר שהוא בלי תיק, אבל הוא רוצה שמינהל מקרקעי ישראל לא יהיה בתחום הסמכות של אותו שר, אלא יהיה בתחומו שלו.

דוד טל: הוא אהב את התחום הזה.

משה גפני: ראש הממשלה משחק עוד הפעם עם הפאזל הזה.

דוד טל: זה חלק מהסמכויות שלו.

אלי בן-מנחם: מאוד הגיוני שזה יעבור לראש הממשלה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על-פי סעיף 54(א)(4) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי ראש הממשלה החליט בהתאם לסמכותו לפי סעיף 39(א)(4) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטחי הפעולה של מינהל מקרקעי ישראל ממשרד התשתיות הלאומיות למשרד ראש הממשלה.

דני נוה: כמו-כן החליט ראש הממשלה, בהתאם לסמכותו לפי סעיף 39(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר אליו את האחריות לביצוע חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך–1960.

דני נוה: כנדרש בחוק, אני מבקש את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

דני נוה: אני מתכוון לחלק השני, שמתייחס לחוק מינהל מקרקעי ישראל, שהוא טעון אישור הכנסת.

דני נוה: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי, אנחנו עוברים לדוברים.

דוד טל: אני מכריז בזה שרשימת הדוברים סגורה ולא ייתוסף אף לא אחד מחברי הכנסת.

דוד טל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מוסי רז – – – רשום פה ליכוד.

משה גפני: זה דיון סיעתי.

דוד טל: חבר כנסת שלא יהיה בתורו, נדלג עליו, שלא תישמע טענה שהוא היה שם או שהוא היה ספון בחדרו.

דוד טל: חבר הכנסת מוסי רז, שתי דקות יספיקו?

דוד טל: בבקשה, אדוני.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברת הכנסת, אם נבחן את ההשתלשלות של מינהל מקרקעי ישראל והמעבר שלו בשנת 1996, עם הניצחון של ראש הממשלה אז נתניהו, ממשרד הבינוי והשיכון אל משרד התשתיות, ועכשיו את ההעברה ממשרד התשתיות אל משרד ראש הממשלה, לא נותר לנו אלא להציע אפילו בחוק את שינוי שמו ל"מינהל מקרקעי אריאל".

מוסי רז: פשוט מאוד, כל מקום שאליו הולך אריאל שרון, שם יהיה מינהל מקרקעי ישראל.

מוסי רז: הוא היה במשרד הבינוי והשיכון, הוא עבר למשרד התשתיות שהוקם במיוחד כדי שבתקופת נתניהו אריאל שרון לא ייעלב ואז תפרו לו משרד והעבירו לו את מינהל מקרקעי ישראל, ועכשיו כשהוא ראש הממשלה עוד הפעם חשקה נפשו במינהל מקרקעי אריאל ועוד הפעם הוא מקבל אותו.

מוסי רז: אני מציע שנקבע בחוק, שכל משרד שבו יהיה אריאל שרון מעתה והלאה – האיש לא מבטיח לנו שהוא יהיה ראש ממשלה לעולם – יקבל את מינהל מקרקעי ישראל.

מוסי רז: תגידו לי, זו התייחסות רצינית?

מוסי רז: זה מינהל תקין?

מוסי רז: ככה מנהלים מדינה, כשמעבירים מינהל ממקום למקום רק אם השר, במקרה הזה ראש הממשלה, דורש אותו?

מוסי רז: עוד דבר חשוב שאני רוצה לומר: מינהל מקרקעי ישראל הוא גוף שעושה הרבה דברים חיוביים מצד אחד, אבל מצד שני יש שם הרבה דברים מיותרים.

מוסי רז: אם ראש הממשלה רוצה לגלות אחריות למצבו של המשק ולמצבה של המדינה, יש לי הצעה.

מוסי רז: במינהל מקרקעי ישראל מוקצבים יותר מ-200 מיליון שקלים, לא פחות ולא יותר, כדי לממן הפקעות של אדמות בעיקר בהתנחלויות, בעיקר בהר-חומה ובמקומות אחרים.

מוסי רז: אם המשרד הזה, מינהל מקרקעי אריאל, כבר עובר לראש הממשלה ויש לו טיפה אחריות חברתית, ייקח את 200 מיליון השקלים הללו ויעשה בהם משהו יותר מועיל למשק.

מוסי רז: לדוגמה, איזו השקעה מעודדת צמיחה, אולי אפשר לחלק למיליון אזרחים שנמצאים מתחת לקו העוני – 200 שקל לכל אחד, או 1,000 שקל לכל משפחה; אולי בזה אפשר לקבל את החוק שיקבע שחייל שמשרת במילואים יקבל כתגמול מינימום שכר ממוצע במקום שכר מינימום.

דוד טל: זה מצוי בוועדת העבודה והרווחה.

מוסי רז: אבל אתה מעכב את הדיון הזה.

דוד טל: סליחה?

דוד טל: אני מעכב את הדיון?

דוד טל: אפילו אישרתי לך לקיים את הדיון בפגרה.

דוד טל: איך אתה אומר את זה מעל הבמה המכובדת הזאת?

מוסי רז: אז המזכירות שלך מעכבת את הדיון.

דוד טל: לא היה ולא נברא.

דוד טל: להד"ם.

דוד טל: חבר הכנסת גפני, כיושבי-ראש ועדה אנחנו מעכבים דיונים כלשהם?

דוד טל: חס וחלילה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: גברתי יכולה להעיד כאלף עדים.

דוד טל: יושב-ראש ועדת העבודה מעכב איזה דיון?

דוד טל: בקול רם, שכל בית ישראל ישמע.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גפני, כיושב-ראש ועדה, לא מעכב אף דיון.

דוד טל: עכשיו אני נעלב.

מוסי רז: אתה כיושב-ראש ועדה גם לא מעכב דיון, אבל לעתים מזכירות הוועדה שלך מעכבות.

דוד טל: טוב, נבוא חשבון.

מוסי רז: בכל אופן אני בהחלט אקבל את ההמלצה שלך לקיים דיון בנושא הזה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: אנחנו עוברים לדובר הבא, חבר הכנסת צלי רשף.

דוד טל: זו הזדמנות נאותה לאחל לך הצלחה בתפקידך.

דוד טל: זה הנאום הראשון?

צלי רשף: אחד וחצי.

דוד טל: אני מבקש שבנאום הזה לא יפריעו לצלי רשף.

ויצמן שירי: גם תוסיף לו.

דוד טל: אוסיף לו ככל אשר יאבה.

דוד טל: שתי דקות, בבקשה.

צלי רשף: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא, שאם אני מאמין למה שכתוב בעיתון, הייתי צריך להיות בעד העברת הסמכויות ממשרד התשתיות למשרד ראש הממשלה.

ויצמן שירי: תצא מתוך הנחה שבמקרה הזה זה נכון.

צלי רשף: מה שכתוב במקרה זה בעיתון נכון?

צלי רשף: אם כך, לפחות בצד הזה של המליאה היינו צריכים לחגוג את העברת הסמכויות, כדי למנוע מתן סמכויות בתחום של מקרקעין לאדם שלא ראוי להיות בממשלה, קל וחומר לא ראוי להיות שר התשתיות, בוודאי ובוודאי לא להיות אחראי על מינהל מקרקעי ישראל, מה גם שנראה שהוא מקבל תיק – – –

אורי אריאל: אין פה אף אחד מהמפד"ל ואתה תוקף אותו.

זהבה גלאון: לא מפריעים בנאום הראשון.

צלי רשף: אני מניח שהאיחוד הלאומי שמח על העברת הסמכויות האלה ועל העברת התיק אל השרים של המפד"ל.

צלי רשף: אני מניח שלא יכולים להיות חילוקי דעות כלשהם בין האיחוד הלאומי לבין המפד"ל, שהרי הם משרתים אותו רעיון.

צלי רשף: בכל זאת, למרות השמחה שהיינו צריכים לשמוח על העברת הסמכויות אל משרד ראש הממשלה, נשאלת השאלה איך תופס ראש הממשלה את תפקידו.

צלי רשף: בדיון מוקדם היום שמענו, שראש הממשלה לקח לעצמו את הסמכויות – הבנו מחבר הכנסת בוים שבאופן זמני – של אחריות על רשות השידור, עכשיו הוא לוקח את הסמכויות הנוגעות למקרקעי ישראל, ובשלב הבא יכול להיות שהוא ייקח אליו את שירותי הסעד, או בנושא שקרוב ללבו כמו החקלאות.

צלי רשף: אנחנו מצפים שראש הממשלה ימלא את התפקיד של ראש ממשלה, דהיינו, לעשות פעולות שישפרו את מצבה הכולל של מדינת ישראל – לפעול בתחום של המשא-ומתן לשלום, להושיט יד לשכנים שלנו, לפלסטינים ולאחרים, על מנת להגיע להסדר.

צלי רשף: אני מבין שבמקום זה ראש הממשלה בוחר לקחת את הסמכויות של מינהל מקרקעי ישראל, יש להניח שכדי לעשות שימוש להגביר ולהאדיר את פעולת ההתנחלות, ושמענו שבמסגרת זאת מוקצבים לכך כספים במינהל מקרקעי ישראל.

צלי רשף: אין לנו אלא להביע פעם נוספת את אכזבתנו מהדרך שבה ראש הממשלה תופס את התפקוד שלו.

צלי רשף: היינו מצפים ומקווים שראש הממשלה באמת ינקוט יוזמות בתחומים אחרים, במקום להעביר לעצמו סמכויות נוספות שאינן קשורות למשרד ראש הממשלה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

צלי רשף: מלה אחרונה.

צלי רשף: גם ברמה של מינהל תקין נראה שהעברה של יותר ויותר סמכויות אל משרד ראש הממשלה, שצריך להיות משרד מטה, יש בה איזה פגם.

צלי רשף: השר דני נוה, הייתי מצפה מחבריו של ראש הממשלה לממשלה להפנות את תשומת לבו לכך.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת גדעון עזרא.

זהבה גלאון: סגן השר.

דוד טל: הוא מדבר מטעם הליכוד.

דוד טל: חבר הכנסת רשף, כנראה יש איזו כוונה ונכונות לצמצם את הממשלה, אז עושים כרגע איזה ניסוי לצמצם ולהעביר הכול למקום אחד ולרכז את זה.

דוד טל: חבר הכנסת גדעון עזרא, סגן השר, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת צלי רשף, אני מברך אותך על הנאום הראשון שלך לאחר השבעתך.

גדעון עזרא: תצליח בתפקידך.

גדעון עזרא: בתחילת דברי על המינהל אני מבקש לספר לכם, שבעיר לוד יש הרבה בעיות.

גדעון עזרא: ראש הממשלה לקח על עצמו את הנושא של לוד מכל הבחינות, והוא מקיים דיונים רצופים.

גדעון עזרא: באותה מסגרת הוא הפעיל את השפעתו על מינהל מקרקעי ישראל, ולא ראיתי הצלחה כל כך מהירה וגורפת במציאת דרכים לפתרון בעיות בעיר לוד.

גדעון עזרא: אתן דוגמה.

גדעון עזרא: למשטרת ישראל היתה בעיה רצינית למצוא אדמה חלופית לתחנת משטרה בעיר לוד.

גדעון עזרא: בהחלטה מהירה קבע ראש הממשלה דרך ומצא קרקע.

גדעון עזרא: אני מזכיר שבעיר לוד אנחנו נאבקים במגמה של השתלטות על אדמות מדינה.

גדעון עזרא: זה חלק רציני מאוצר המדינה היקר ביותר שיש לנו, וחשוב שהמלחמה על האוצר הזה תהיה בידיים טובות, חזקות ובעלות השפעה, וזה נמצא אצל ראש הממשלה, ואני חושב שאצל כל ראש ממשלה.

גדעון עזרא: דבר שלישי.

גדעון עזרא: אחת הבעיות היא שהחוקים של מינהל מקרקעי ישראל מסובכים בצורה בלתי רגילה ואפילו לפקידים יש קושי למצוא את דרכם במבוך ובסמטאות של חוקים אלה.

גדעון עזרא: חשוב למצוא את הדרך ולפשט את כל החוקים של מינהל מקרקעי ישראל מאז קום המדינה ולעשות את המינהל לגוף אופרטיבי וזריז הרבה יותר.

גדעון עזרא: אני מבקש לומר כאן בהזדמנות זו לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, שהיא סובלת מכך שתוכניות המיתאר ביישובים הערביים עדיין לא נסתיימו בחלק גדול מהמקומות.

גדעון עזרא: הדבר הזה הוא בלתי אפשרי ולא ייתכן.

גדעון עזרא: אין לי שום ספק שראש הממשלה בתפקידו זה יעשה לאישור תוכניות מיתאר ליישובים הערביים ולמתן קרקעות במקומות שבאמת צריך ליישובים הערביים.

גדעון עזרא: לכן, אני מברך על העניין.

גדעון עזרא: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר, בבקשה.

זהבה גלאון: האם סגן השר ידבר בשם הממשלה?

דוד טל: לא.

דוד טל: סגן השר כהן מדבר בשם סיעת ש"ס, הסיעה השלישית בגודלה בכנסת.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גמר חתימה טובה, פתקה טובה, תזכו לשנים רבות ונעימות.

יצחק כהן: אני רוצה לברך אותך, אדוני השר דני נוה, על הודעת הממשלה.

יצחק כהן: אני מאחל לכם הצלחה.

יצחק כהן: סיעת ש"ס תתמוך במהלך.

יצחק כהן: אבל תרשה לי, אדוני היושב-ראש, ברשותך, היתה פה איזו הצעה לסדר-היום – – –

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: האם היתה החלטת סיעה?

יצחק כהן: היתה הצעה לסדר-היום.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מה קורה?

יצחק כהן: גברת גלאון, היתה הצעה לסדר-היום שהגישה סיעת שינוי.

יצחק כהן: כידוע, סיעת שינוי חרתה על דגלה את אחדות העם.

יצחק כהן: היא לא שונאת אף אחד.

יצחק כהן: היא אוהבת את כולם.

יצחק כהן: מה שמניע אותה כל הזמן זו רק אהבת ישראל ואיך להרבות אחדות בעם.

יצחק כהן: טומי לפיד כנראה דפדף בספרי התקציבים ונחרד לראות את הקיפוח העמוק, הקשה, שמקופחים בחורי הישיבות.

יצחק כהן: אני מבין מההצעה לסדר-היום שהוא הגיש – ולצערי הרב, הוא ביטל אותה, הוא לא נמצא פה, הוא לא נוכח פה – שהוא רצה לדאוג להשוואת תקציבים בין הסטודנטים לבין בחורי הישיבות.

יצחק כהן: עכשיו, אנחנו הכנו את החומר.

יצחק כהן: אגף התקציבים באוצר הכין לי את הנתונים.

יצחק כהן: תקציב משרד הדתות לשנת 2002 מסתכם ב-1.5 מיליארד ש"ח, מזה מיליארד ש"ח תקצוב לתמיכה למוסדות לימוד תורניים.

יצחק כהן: מספר התלמידים שבגינם תוקצבו המוסדות מסתכם ב-220,000 בחורים.

יצחק כהן: עכשיו, בואו נעבור לתקציב ההשכלה הגבוהה, כפי שהכינה לי הגברת יעל אנדורן מאגף התקציבים.

יצחק כהן: תקצוב ההשכלה הגבוהה לשנת 2002 הוא כ-5.8 מיליארדי ש"ח, הגברת זהבה גלאון.

יצחק כהן: 5.8 מיליארדי ש"ח בגין תקציב סטודנטים ומחקר באוניברסיטאות ובמכללות ובגין סיוע לסטודנטים.

יצחק כהן: מספר הסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה מסתכם ב-170,000, מתוכם 67% באוניברסיטאות ו-11% במכללות להכשרת מורים, המתוקצבות על-ידי משרד החינוך, ו-22% במוסדות אחרים להשכלה גבוהה.

יצחק כהן: טומי לפיד לקח את הנתונים האלה ונחרד.

יצחק כהן: הוא עשה את החשבון וראה שיש פה עוול נוראי.

יצחק כהן: איך ייתכן שיהיו כאלה פערים, באלפי אחוזים, בין בחורי הישיבות לבין סטודנטים?

יצחק כהן: טומי לפיד הגיש הצעה לסדר-היום.

משה גפני: למה הוא לא בא?

יצחק כהן: אני לא יודע.

יצחק כהן: זו תעלומה.

יצחק כהן: אולי תסבירי לי, הגברת זהבה גלאון, למה הוא לא בא לשמוע את הנתונים?

יצחק כהן: זו תעלומה.

יצחק כהן: למה טומי לפיד לא בא לשמוע את הנתונים?

זהבה גלאון: – – –

יצחק כהן: אהה, הוא בחו"ל.

דוד טל: אדוני סגן השר, יש לך עוד חמש דקות.

דוד טל: אני מבקש להזדרז.

יצחק כהן: ובכן, אני הייתי בטוח שיהדות התורה, ש"ס ויגאל ביבי ייקחו את הנושא הזה, יטפלו בו ויעזרו לטומי לפיד להשוות את התקציבים של הסטודנטים ובחורי הישיבות.

יצחק כהן: אין לי שום ספק שהם יעזרו לו.

יצחק כהן: הם יעזרו לו בזה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: מהאיחוד הלאומי אין דובר.

דוד טל: לשינוי אין דובר.

דוד טל: למפלגת המרכז אין דובר.

דוד טל: לישראל בעלייה יש מישהו?

דוד טל: לא.

דוד טל: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

זהבה גלאון: כמה דוברים עוד יש ומי משיב מטעם הממשלה?

דוד טל: מטעם הממשלה משיב השר דני נוה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, האם מותר לי לדעת למה ישראל בעלייה לפני המפד"ל ויהדות התורה?

דוד טל: ארשום לך את זה על פתק.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין ספק שנושא מדיניות ניהול הקרקעות הוא נושא חשוב מאוד.

יגאל ביבי: היום אם פורצים לבנק וגונבים 50,000 או 100,000 שקל, המשטרה מקימה צח"מ, צוות חקירה מיוחד.

יגאל ביבי: בכל כותרות העיתונים כותבים: גנבו 100,000 שקל מבנק, היה שוד בבנק, ויש חקירה.

יגאל ביבי: במדינת ישראל אנשים משתלטים על קרקעות ששוות מיליארדים, וכאילו זו גזירה שלא כתובה בתורה.

יגאל ביבי: אין דין – – –

מוחמד ברכה: איפה?

מוחמד ברכה: באלקנה?

יגאל ביבי: בכל המקומות בארץ.

יגאל ביבי: אין דין ואין דיין.

יגאל ביבי: בנגב, בצפון, במרכז.

מוחמד ברכה: ומה אתה עושה איפה שאתה נמצא?

מוחמד ברכה: אתה לא משתלט על קרקעות?

דוד טל: חבר הכנסת ברכה, יש לו שתי דקות.

דוד טל: אני מבקש שהוא ידבר נטו ולא ברוטו.

יגאל ביבי: רבותי, המפד"ל היתה רוצה מלכתחילה – וייתכן שנקבל עכשיו שני משרדי ממשלה, אומנם באיחור של שנתיים – – –

דוד טל: אני לא מאמין.

דוד טל: לפני כחודשיים, כשזה פורסם, אמרתם שזה לא תלוי בשום דבר, שאתם מצטרפים לממשלה רק בשביל לחזק את הממשלה.

יגאל ביבי: נכון, נכון.

דוד טל: ובכן, זה לא היה ולא יהיה.

יגאל ביבי: זה לא על חשבוני, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: לא, לא.

דוד טל: אוסיף לך אפילו שלוש דקות.

יגאל ביבי: עכשיו אני רוצה לומר כמה מלים על העניין הזה.

יגאל ביבי: המפד"ל היתה צריכה לקבל גם את המשרדים של מינהל מקרקעי ישראל.

זהבה גלאון: דווקא חילופי הדברים האלה יפים.

יגאל ביבי: רבותי, יש פה איזה משהו אבסורדי שנשמע בציבור.

יגאל ביבי: לפני חודשים מספר, כשנכנסנו לממשלה, היינו צריכים להיכנס לממשלה ולקבל תיקים.

יגאל ביבי: אנחנו לא רצינו.

יגאל ביבי: לא רצינו כי חיכינו לאיחוד הלאומי שייכנסו, שיחזרו.

יגאל ביבי: שלחנו להם משלחות.

יגאל ביבי: רצינו לחזק את הממשלה.

יגאל ביבי: לא נכנסנו לממשלה הזאת מלכתחילה עם הסכם קואליציוני, וכולם יודעים זאת.

יגאל ביבי: באמת, אני חושב שבתחום המדיני-הביטחוני סייענו לאגף הימני יותר, השפוי יותר בתוך הממשלה.

יגאל ביבי: השרים שלנו השפיעו בתחומים רבים.

יגאל ביבי: חיכינו וחיכינו.

יגאל ביבי: אין ספק.

יגאל ביבי: אני לא מבין.

יגאל ביבי: יש פה איזה משהו מוזר.

יגאל ביבי: הלוא כל מפלגה שואפת לקבל סמכויות והשפעה.

מוחמד ברכה: ותיקים.

יגאל ביבי: ותיקים.

יגאל ביבי: אין לי ספק שבכל מפלגה זה לגיטימי.

יגאל ביבי: ש"ס עומדת על דעתה ויהדות התורה בכלל לא בוחלת בסגני שרים, בהשפעות, בוועדות ובכל הנושאים האלה.

יגאל ביבי: לכן, אני לא מבין את הצביעות הזאת ששואלים: מה, אתם מקבלים תיקים?

יגאל ביבי: כן.

יגאל ביבי: תיקים, אנחנו רוצים תיקים.

דוד טל: זה בסדר.

דוד טל: זה לגיטימי.

דוד טל: זה מקובל.

דוד טל: כולם עושים את זה.

דוד טל: רק הצהירו לפני כחודשיים שלא, מה פתאום.

יגאל ביבי: לפני חודשיים, כשהצביעו על התקציב ושאלו אם זה בגלל התיקים – לא.

יגאל ביבי: כשנכנסנו לממשלה היה ברור שנקבל תיקים.

יגאל ביבי: לא רצינו מפני שרצינו שהאיחוד הלאומי ייכנסו.

יגאל ביבי: אבל רואים שאין סיכוי שהם ייכנסו.

יגאל ביבי: הלוא זה אבסורד.

יגאל ביבי: כל הצבועים אומרים: מה זה שרים בלי תיק?

יגאל ביבי: אז יש שני משרדים שאין בהם שרים כבר חודשים.

יגאל ביבי: ראש הממשלה לא יכול לנהל אותם לאורך שנים.

יגאל ביבי: אבל אז באים ואומרים: מה אתם מקבלים?

יגאל ביבי: הלוא זה הגיוני, זה צודק וזה מכובד.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר, שאם נחליט לקבל את התפקידים האלה והממשלה תביא זאת היום – אני חושב שנתברך בשני שרים טובים.

דוד טל: מי יהיו השרים?

יגאל ביבי: השר אפי איתם והשר יצחק לוי.

יגאל ביבי: הם אנשים שיש להם ניסיון.

יגאל ביבי: אלה אנשים עם יכולת ביצוע.

יגאל ביבי: אלה אנשים שיתרמו לנושאים הקריטיים האלה של התשתיות והתיירות.

יגאל ביבי: אני מאחל להם הצלחה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לפנות לחברי חבר הכנסת מוסי רז לגבי ועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: כל דיון בוועדת העבודה והרווחה מתקיים במועדו, ויש כמה שרי אוצר שהיו מתברכים לו יושב-ראש הוועדה היה פחות חרוץ, הם היו מעדיפים שהוועדה תעבוד פחות, והוועדה עובדת כל הזמן.

משה גפני: אני מודה לו על הברכות על ועדת הפנים, אבל ועדת העבודה והרווחה עוד יותר טובה.

דוד טל: תודה רבה.

משה גפני: אני מברך את המפד"ל על כניסתה לקואליציה – – –

מוחמד ברכה: היא בקואליציה כבר הרבה זמן.

משה גפני: לא, אבל כשהיא מקבלת תיקים, חבר הכנסת יגאל ביבי, אני מברך אתכם מכל הלב.

משה גפני: עד כאן יצאתי ידי חובה.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להזהיר אתכם.

משה גפני: תראו מה עושה ראש הממשלה.

משה גפני: הוא כל הזמן שיחק בין ש"ס למפלגת העבודה.

משה גפני: הוא או שלוחיו באו למפלגת העבודה ואמרו: תראו, אם תתמכו בתקציב – טוב, אם לא – אני נותן לש"ס.

משה גפני: במקביל הוא הלך לש"ס ואמר: תראו, אם תתמכו בתקציב – בסדר, אם לא – אני נותן למפלגת העבודה.

משה גפני: והמשחק הזה היה משחק ברור ושקוף.

משה גפני: וכך הוא שיחק בין מפלגת העבודה לש"ס וממשיך לשחק.

משה גפני: עכשיו נוצרה לו בעיה עם האיחוד הלאומי.

משה גפני: האיחוד הלאומי היא מפלגה ימנית מאוד.

משה גפני: הוא ראה שיש לו בעיה אז הוא בא אליכם, וגם אתם מפלגה ימנית היום, פעם לא הייתם מפלגה ימנית.

משה גפני: והוא אומר: תראו, תקבלו את משרד התשתיות, שזה משרד מאוד חשוב, ומשרד התיירות, שהוא משרד חשוב, אתם תקבלו את התיקים האלה, ובזה הוא משחק עם האיחוד הלאומי.

משה גפני: אם אתם תעזו להרים ראש ותעשו את הבעיה הכי קטנה, הוא יחזור לאיווט ליברמן ולבני אלון, שלא תהיה טעות.

משה גפני: המשחק הזה של ראש הממשלה בין ש"ס לבין מפלגת העבודה הולך להיות אתכם ועם האיחוד הלאומי.

משה גפני: זה חד-משמעי, הציבור מבין את זה וזה בסדר.

משה גפני: מפלגה כמו המפד"ל, כמו כל מפלגה אחרת, לגיטימי לחלוטין שהיא רוצה לקבל תיקים, ותיקים חשובים.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אבל יבוא עכשיו בני אלון ומה יגיד, שראש הממשלה הוא לא מספיק ימני?

משה גפני: יגידו לו, אפי איתם.

משה גפני: ואם אפי איתם יעז להגיד מלה, הוא יגיד, הנה אני מחזיר את בני אלון.

משה גפני: והמשחק הזה הוא משחק, אולי הוא לגיטימי, אבל אני בתור חבר שלכם מזהיר אתכם, לאחר הברכות תדעו לכם שזה מה שהוא הולך לעשות.

משה גפני: אני רוצה לומר עוד משפט אחד ובזה אני מסיים.

משה גפני: חבל שלא שמעת, חברת הכנסת גלאון.

משה גפני: אה, את לא בקואליציה.

זהבה גלאון: מה אמרת?

משה גפני: אחרי זה יגידו לך.

משה גפני: ראש הממשלה נהנה מפופולריות שלא קיימת בעולם המערבי, פופולריות עצומה.

משה גפני: צורת הפופולריות הזאת קיימת במשטר דיקטטורי, ויש לזה הרבה סיבות.

משה גפני: אבל, חז"ל אומרים, שמגובה כזה אפשר רק לרדת.

משה גפני: בצורה שבה הממשלה מתנהלת היום, אפשר רק לרדת.

משה גפני: תפקידו של ראש הממשלה ותפקידם של כל השותפים בקואליציה, או של כל חברי הכנסת, שאכן המצב יהיה כזה שתהיה סיבה לפופולריות הזאת.

משה גפני: לדעתי, על-פי המצב כרגע, אין סיבה.

משה גפני: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אנחנו עוברים לדובר הבא, מסיעת חד"ש, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דוד טל: אחריו – סיעת רע"ם, גשר, עם אחד, הבחירה הדמוקרטית, בל"ד, התנועה הערבית להתחדשות, חרות – התנועה הלאומית, והשר דני נוה, ובזה נחתום את הדיון.

דוד טל: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, דומני שהמהלכים האלה של העברת סמכויות ממשרדי הממשלה השונים למשרד ראש הממשלה לא התחילו בימי ממשלתו של שרון, זה התחיל דווקא בימי ממשלתו של ברק, והנושא ההוא של העברת כל מיני סמכויות מתחומים שונים למשרד ראש הממשלה התעכב מסיבות קואליציוניות בזמנו, ועכשיו באים לממש את הנושא של העברת סמכויות מינהל מקרקעי ישראל או שטחי הפעולה של מינהל מקרקעי ישראל למשרד ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: אדם כמוני, שבא כדי לחוות דעה, לא יכול לחוות דעה במונחים שמקובלים בתוך הבית הזה, שכאילו מי יצא נשכר מהעניין הזה.

מוחמד ברכה: אני לא עומד בדילמה מה יותר טוב, אפי איתם, אריק שרון, או לפניהם איווט ליברמן; הדילמה הזאת איננה קיימת בשבילי.

מוחמד ברכה: אני חושב שכל השמות האלה מייצגים משהו מאוד חשוך גם בפוליטיקה וגם בההתנהלות השלטונית, אבל אני כן יכול לחוות דעה על המגמה של ריכוזיות שלטונית בניגוד לכל מינהל תקין, בניגוד לכל היגיון, בניגוד לכל המובנים של חלוקת אחריות בתוך הממשלה ויצירת מוקד כוח בלתי נדלה, עצום, סביב ראש הממשלה ובתוך משרד ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: הנה, כבר יש מועצה לביטחון לאומי שיכולה אפילו לנגוס בתפקידיו של שר הביטחון.

מוחמד ברכה: היה ניסיון להעביר את אגף התקציבים למשרד ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: רשות השידור הועברה למשרד ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: הקרקע, שזו התשתית העצומה ביותר, גם היא עוברת למשרד ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר הוא שביסודו אינו דמוקרטי ולא יכול ללכת עם מינהל תקין.

מוחמד ברכה: מה שמאוד מטריד אותי, למה ראש הממשלה בחר בעיתוי הזה, לקראת הבחירות, לקחת את התפקידים האלה.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש פה ריח מאוד חריף ומאוד רע של מעשים פסולים, של הטבות עם המקורבים, כפי שקורה היום ברשות השידור.

דוד טל: אל תגיד את זה יום אחרי יום הכיפורים, תחזור בך.

דוד טל: כל מה שאמרת עד עכשיו, אני יכול לא להסכים, תתעלם מהריח הרע.

דוד טל: אחרי יום הכיפורים עשינו חשבון נפש, בוא נתחיל את המלחמות בעוד חודש כשנחזור למושב.

מוחמד ברכה: מה אתה מציע לומר, אדוני היושב-ראש?

דוד טל: להימנע מהריח הרע של הטבות ודברים כאלה.

מוחמד ברכה: נודף מהאקט הזה ריח לא נעים של איפה ואיפה, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, בסדר הקדימות הקיים בחברה הישראלית, בכל הקשור לקרקע ולהוצאת האוכלוסייה הערבית מסדר העדיפויות הזה, אני חושב שיש פה מגמה לקבע חלוקה והקצאת קרקע על בסיס פוליטי, על בסיס של לויאליות פוליטית, על בסיס של הדרת ציבורים שלמים.

מוחמד ברכה: זה היה קשור גם לאדמות הקיבוצים, הדבר הלך לבית-המשפט העליון, הניסיון של 2% מהאוכלוסייה להשתלט על כל רזרבת הקרקע במדינת ישראל – אני חושב שהמגמה הזאת קיימת נגד ערבים ונגד מזרחים בכלל.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

דוד טל: מרע"ם אין לנו דובר.

דוד טל: מעם אחד – אין דובר.

דוד טל: הבחירה הדמוקרטית – אין.

דוד טל: בל"ד – אין.

דוד טל: התנועה הערבית להתחדשות – אין.

דוד טל: תנועת החרות – אין.

דוד טל: הדובר האחרון – מרדכי משעני מגשר, ואחריו – השר דני נוה.

דוד טל: אדוני אפשר לצלצל.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבין שראש הממשלה הגיע למסקנה שיש לו יותר מדי זמן פנוי גם לאחר שהוא העביר אליו את הסמכויות בעניין רשות השידור, ועכשיו הוא מבקש להעביר אליו את שטחי הפעולה של מינהל מקרקעי ישראל ממשרד התשתיות הלאומיות.

מרדכי משעני: אפשר לחשוב שלראש הממשלה שלנו כבר אין הרבה עניינים ונושאים לטפל בהם, ולכן הוא מחליט להעביר אליו סמכויות נוספות ממשרד התשתיות.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום אני רוצה להתייחס לתחום מסוים ולתת בזאת דוגמה במה היה צריך ראש הממשלה לתת יותר דגש, ולאו דווקא לקחת ממשרד התשתיות את מינהל מקרקעי ישראל.

מרדכי משעני: אני מתכוון, אדוני היושב-ראש, לנושא המאבק בתאונות הדרכים, מאבק בלתי מתפשר.

מרדכי משעני: יש לנו חוק, אדוני היושב-ראש, החוק למאבק בתאונות הדרכים.

מרדכי משעני: זו מכה קשה מאוד שנופלת עלינו כמעט מדי יום, יש לנו השנה כ-8% יותר הרוגים בדרכים מאשר בשנה שעברה, ואף שהחוק נותן סמכות ומטיל אחריות על הממשלה ועל ראש הממשלה, לא נעשה דבר.

מרדכי משעני: זו רק דוגמה איפה אפשר היה וצריך היה לעשות את הדברים, ולא לקחת ממשרד התשתיות דווקא את מינהל מקרקעי ישראל.

מרדכי משעני: אני סבור, אדוני היושב-ראש, שהממשלה היתה צריכה לפעול בנושא של תאונות הדרכים בהתאם לחוק.

מרדכי משעני: ראש הממשלה, על-פי החוק, אחת לשלושה חודשים צריך היה לבוא כאן, לכנסת, ולמסור דוח מה עשתה הממשלה בנושא של המאבק בתאונות הדרכים.

מרדכי משעני: כפי שאמרתי, המכה הזאת היא מכה קשה מאוד, שמביאה למספר רב של הרוגים, פוגעת רבות בחיי אדם וגורמת נזק כלכלי אדיר למדינת ישראל.

מרדכי משעני: במקום זאת, במה מתעסקים?

מרדכי משעני: במינהל מקרקעי ישראל, ברשות השידור, אבל הנושא של תאונות הדרכים וצמצום תאונות הדרכים, לזה אין כנראה זמן.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים, אנחנו נתנגד להעברה הזאת.

מרדכי משעני: ראשית, משום שאנחנו חושבים שהנדנדה הזאת של מעבר סמכויות המינהל ממשרד ראש הממשלה למשרד התשתיות, הלוך וחזור, לא עושה טוב למינהל מקרקעי ישראל.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, סיבה נוספת על הסיבות שאמרתי – אנחנו גם חוששים ממהלכים של ראש הממשלה, שיעקרו או יפגעו בהחלטת בג"ץ בנושא הקרקעות.

מרדכי משעני: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אדוני השר דני נוה, ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה מביאה לכאן את החלטת ראש הממשלה להעביר את מינהל מקרקעי ישראל לאחריות משרד ראש הממשלה; מהלך נכון וראוי, אדוני היושב-ראש, שביקשו גם לעשות ראשי ממשלה קודמים ולא עלה בידם.

דני נוה: לא בכדי ביקשו ראשי ממשלה קודמים לעשות זאת.

דני נוה: כאשר מדובר במשאב הלאומי היקר ביותר לנו, והוא אדמתה של מדינת ישראל, אדמת ישראל, מקרקעי ישראל, יש היגיון רב בכך שמי שיהיה מופקד על המינהל ועל הטיפול במשאב היקר הזה יהיה ראש הממשלה ויהיה משרד ראש הממשלה.

דני נוה: לכן, קודם כול, כאשר אני שומע ביקורת משמאל על הדבר הזה, אני באמת מציע להם לרענן במקצת את זיכרונם ולהיזכר בכך שראשי ממשלה קודמים, לרבות ראש הממשלה ברק, חפצו מאוד לעשות את הדבר הזה, ובצדק, אבל הדבר לא עלה יפה, הם לא הצליחו לעשות זאת.

מוחמד ברכה: אתם התנגדתם.

דני נוה: אנחנו לא התנגדנו משום שגם בעבר ממשלות אחרות של הליכוד רצו לעשות את הדבר הזה ולא הצליחו.

דני נוה: אני מברך על כך שראש הממשלה קיבל את ההחלטה הנכונה הזאת.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, הדבר חשוב גם ברמה המהותית.

דני נוה: כאשר אנחנו בוחנים את הסוגיות השונות שנמצאות על סדר-יומו של מינהל מקרקעי ישראל והצורך בטיפול בהן, ראוי שהזזת העניינים, שפתיחת סתימות שיש בצנרת הביורוקרטית, שדחיפת העניינים קדימה תהיה בידי ראש הממשלה; ראש הממשלה, שבמקרה הזה גם באופן אישי מכיר היטב, כמובן, את המינהל ואת עבודת המינהל, ויש לו, כמובן, היכולת להניע את הדברים ולקבוע את סדרי העדיפויות הנכונים למינהל ברמה הלאומית.

דני נוה: לכן אני חושב, שהסוגיה הזאת אסור שתהיה סוגיה פוליטית במחלוקת, וגם לא סוגיה מפלגתית שנמצאת בוויכוח כאן בכנסת.

דני נוה: זו סוגיה שבסופו של דבר, כל מי שרוצה בטובת העניין צריך לתמוך בכך שראש הממשלה, למרות עיסוקיו הרבים ולמרות הנושאים הכבדים, הביטחוניים, הכלכליים והאחרים שנמצאים על סדר-יומו ועל סדר-יומו של משרד ראש הממשלה, ראה בנושא המינהל נושא בעל חשיבות עליונה, שהוא אישית יקדיש לו מזמנו ויטפל בו באופן אישי כדי להניע את העניינים קדימה בכל מה שנוגע למינהל.

דני נוה: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שאמרתי קודם לכן, אנחנו מבקשים היום מהכנסת לאשר את החלטת ראש הממשלה לפי סמכותו לפי סעיף 39(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר אליו את האחריות לביצוע חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך–1960.

דני נוה: אני מאמין שרוב חברי הכנסת, מתוך ראייה עניינית של הצורך בדבר הזה, יתמכו בהצעה.

דני נוה: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה.

דוד טל: הצבעה מס' 2 בעד הודעת הממשלה – 24 נגד – 4 נמנעים – אין הודעת הממשלה בדבר החלטת ראש הממשלה להעביר אליו את הסמכות על-פי חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך–1960, נתקבלה.

דוד טל: בעד – 24, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע, שההחלטה עברה והבקשה אושרה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, הכנסת תשוב ותתכנס לכשיחליט יושב-ראש הכנסת על-פי בקשת חברי הכנסת.

דוד טל: עד אז היו שלום.

דוד טל: ישיבת הכנסת נעולה.

דוד טל: חג שמח.