ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 321, 2002-06-24 00:00

אברהם בורג: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, י"ד בתמוז התשס"ב, 24 בחודש יוני שנת 2002.

אברהם בורג: הודעה ליושב-ראש הכנסת על-פי סעיף 36(א), עוברת לפרוטוקול.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי שר התחבורה שב ארצה ביום ט' בתמוז התשס"ב, 19 ביוני 2002; השר דן מרידור שב ארצה ביום י"ג בתמוז התשס"ב, 23 ביוני 2002; השר עוזי לנדאו ימלא את מקום שר התחבורה בעת היעדרו מהארץ, מיום ט' בתמוז התשס"ב, 19 ביוני 2002, ועד יום ט"ו בתמוז התשס"ב, 25 ביוני 2002.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני המזכיר.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 25) (שינוי בזכאות לבן משפחה של נספה), התשס"ב–2002.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק העיסוק באקופונקטורה, התשס"ב–2002, מטעם חברי הכנסת אליעזר זנדברג ועזמי בשארה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העתיקות (תיקון מס' 3) (צמצום היקף הסחר בעתיקות), התשס"ב–2002, מטעם חברי הכנסת ענת מאור ואבשלום וילן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 6) (הארכת שנת הלימודים בחופשת הקיץ), התשס"ב–2002, מטעם חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לעידוד ההשכלה הגבוהה באזורי פיתוח וביישובי ספר, התשס"ב–2002, מטעם חברי הכנסת אליעזר כהן ומיכאל נודלמן; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 40) (הטרדה מינית כעבירה צבאית), התשס"ב–2002, מטעם חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 69) (החמרת ענישה בשל הפרת צו שיפוטי), התשס"ב–2002, מטעם חברות הכנסת יעל דיין, נעמי חזן וענת מאור; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 18) (זכאות לסיוע בטיפולי הפריה חוץ-גופית), התשס"ב–2002, מטעם חבר הכנסת יצחק גאגולה; הצעת חוק לתיקון פקודת המבחן (מס' 4) (מבחן בצירוף לעונש נוסף), התשס"ב–2002, מטעם חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון מס' 2) (הרכב ועדת שחרורים), התשס"ב–2002, מטעם חברי הכנסת שאול יהלום ואופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 68) (עבירות מין בחסר ישע בידי האחראי עליו), התשס"ב–2002, מטעם חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9) (חובת עדכון), התשס"ב–2002, מטעם חברי הכנסת יוסף לפיד וויקטור בריילובסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה, התשס"ב–2002, מטעם חבר הכנסת יובל שטייניץ.

א' האן: לדיון מוקדם: הצעת חוק לשמירה על תשלום לסיוע בשכר דירה (הוראת שעה), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (יבוא אישי של רכב מנועי), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק העונשין (תיקון – המרדה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק המפלגות (איסור חברות ביותר ממפלגה אחת ותקופת צינון), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת ביקור פצועי תאונות דרכים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003) (קצבת ילדים בשל נכות וטעמי בריאות), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק לתיקון פקודת מס ההכנסה (השוואת התנאים לבני זוג נישומים בקיבוץ), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת אבשלום וילן וענת מאור; הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003) (קצבאות ילדים), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, תמר גוז'נסקי ועסאם מח'ול; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – הגבלת חסינות מהותית), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק העונשין (תיקון – פרסום תועבה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק לפיקוח על שכר הבכירים בבנק ישראל (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת נחמה רונן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הגבלת כהונת ראש רשות מקומית), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – סמכות בית-דין צבאי ברישום פלילי), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – אתר תיירות), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק להגנת חיית הבר (תיקוני חקיקה), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת נחמה רונן; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – הזכאים לתגמול),

א' האן: התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – דוח תחזית ערך הקלות המס), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יצחק גאגולה; הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003) (תיקון – הגדרת "בעל שירות מזכה"), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת יאיר פרץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (בדיקות רפואיות תקופתיות), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – ייעוד תשלומי הורים), התשס"ב–2002, מאת חברת הכנסת חוסניה ג'בארה; הצעת חוק מדידת דוגמאות סביבתיות בקרבת המרכזים הגרעיניים, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון – מילת נפטרים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון – רבני ערים), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שיעור מס לחייל המשוחרר), התשס"ב–2002, מאת חברי הכנסת יוסף פריצקי, אליעזר זנדברג, יוסף לפיד, יהודית נאות וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק להגבלת הנטיעה של צמחים אלרגניים, התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – ביטול השיפוט הייחודי), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – גיוס בני ישיבות לצה"ל), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (דיווח על מעילה), התשס"ב–2002, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא, והוא שתי הצעות אי-אמון, האחת של סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל יחסה של הממשלה להסכם שחתמה עם הנכים וההשתלטות מחדש של כוחות צה"ל בשטחים בעקבות הפיגועים, והשנייה של סיעות חד"ש, רע"ם, עמ"ל, בל"ד ותע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל מדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית בתחום הכלכלי-החברתי.

אברהם בורג: ראשון הדוברים – יושב-ראש האופוזיציה, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, הרשה לי לפתוח בפעם המי-יודע-כמה, אבל הפעם אולי יותר מתמיד, בהערה לא כל כך נעימה, לי מכל מקום.

יוסי שריד: אני מאוד מכבד את השר דני נוה, אבל מה לשר דני נוה ולעניין הזה?

יוסי שריד: יש שר האוצר, שלא לדבר על ראש הממשלה.

יוסי שריד: בכל זאת מדובר בהצעת אי-אמון בראש הממשלה.

יוסי שריד: ניחא, ראש הממשלה לא בא, אבל יש שר אוצר שקשור במישרין לעניין הזה של הנכים, יש שר העבודה והרווחה שעסק בענייני הנכים.

יוסי שריד: יש שלוש-ארבע אלטרנטיבות, ואני ממש לא יכול להבין למה דווקא על השר דני נוה מטילים את המשימה להשיב בעניינים כאלה.

יוסי שריד: זה לא היה מקובל בכנסת.

יוסי שריד: מקובל בכנסת שהשרים הנוגעים בדבר הם אלה שמשיבים.

צבי הנדל: ההצעות לא רציניות.

יוסי שריד: נניח שהן לא רציניות, אז מתייחסים לדני נוה באופן לא רציני?

יוסי שריד: אני לא מקבל את ההערה הזאת.

צבי הנדל: 1:0 לטובתך.

יוסי שריד: אני חושב שדני נוה הוא אדם רציני, אבל כל אדם רציני לענייניו.

יוסי שריד: מה זה עניינו, הוא לא היה מעורב בזה, וזה לא ראוי, וגם אתה היית צריך להיות שותף להערה הזאת, כי מדובר פה בתפקיד של הכנסת, במעמד של הכנסת.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, האמת היא שהיו לי הרבה מאוד פיתויים, הבוקר, אתמול, בימים האחרונים, שהייתי צריך להתגבר עליהם, ונדמה לי, אם לא יוכח אחרת, שאפילו התגברתי עליהם.

יוסי שריד: יש כל כך הרבה נושאים שבגללם צריך להגיש הצעת אי-אמון בממשלה, שאתה לא יודע לבחור ביניהם, אתה לא יודע לברור ביניהם.

יוסי שריד: הממשלה הזאת, נדמה לי, קרה לה דבר מאוד מאוד גרוע.

יוסי שריד: יש ממשלות טובות – אולי לא רבות, אבל יש ממשלות יותר טובות, הכול יחסי.

יוסי שריד: יש ממשלות רעות.

יוסי שריד: הממשלה הזאת היא לא טובה, הממשלה הזאת היא לא רעה, הממשלה הזאת היא פארסה.

יוסי שריד: זו ממשלה שהיא בדיחה.

יוסי שריד: אין לנו שום התנגדות לבדיחות, אולי לא כל כך בימים העצובים האלה, אבל בדיחה גרועה, בכל מקרה היא בדיחה גרועה.

יוסי שריד: למה אני אומר שהיא בדיחה?

יוסי שריד: משום שדרך ההתנהלות שלה נראית, גם בעיני שריה, כפארסה.

יוסי שריד: לא יודעים מה מחליטים.

יוסי שריד: מחליטים בלילה, משנים בבוקר.

יוסי שריד: בבוקר שרים מגלים שהם לא תומכים במה שהם החליטו בלילה.

יוסי שריד: לא ברור מי החליט, לא ברור מה החליטו.

יוסי שריד: לכן יש הרבה מאוד פיתויים, ואפשר היה להגיש הצעת אי-אמון על הכיבוש מחדש של השטחים ועל המינהל האזרחי שעומד לקום בימים הקרובים, ונחדש ימינו כקדם, ובמצב הכלכלי שלנו נצטרך לדאוג גם לפלסטינים; וכידוע, יש לנו הרבה מאוד כסף והרבה מאוד נכונות.

יוסי שריד: אפשר היה, כמובן, להגיש הצעת אי-אמון בממשלה, בראש הממשלה, בכל מה שקשור לענייני הפיגועים.

יוסי שריד: בפיגועים אשמים המפגעים, אבל גם לממשלה יש אחריות בעניין זה, והאחריות הזאת רובצת על שכמה במלוא כובדה.

יוסי שריד: מה יש לומר כאן?

יוסי שריד: חובה להגיש הצעת אי-אמון בממשלה בנושאים הכלכליים, בנושאים החברתיים, בכל המכלול.

יוסי שריד: קודם כול, על המנהיגות הכלכלית הגרוטסקית הזאת, שעושה לנו לפעמים מחווה, והם מוכנים להיפגש.

יוסי שריד: הם מוכנים להיפגש, והם באמת חושבים שזה עושה רושם עצום, וזה ממש ישנה את מצב הכלכלה ואת מידת האמון שאזרחים ואזרחיות במדינת ישראל רוחשים לממשלה; אפשר על הצמיחה שאיננה צמיחה, על הקריסה המדאיגה מאוד, ואולי עוד מעט קריסה מוחלטת בכלכלה הישראלית וכך הלאה וכך הלאה, כיוצא באלה נושאים.

יוסי שריד: לאחר שיקול דעת נוסף ולאחר הרהור ביני לבין עצמי וביני לבין חברי, למרות כל הפיתויים האלה, החלטתי בכל זאת להישאר נאמן לנושא המקורי של הצעת האי-אמון שלנו, שכזכור נדחתה בשבוע ימים בגלל הפיגוע הנורא שאירע לפני שבוע, ולהקדיש את הדברים לשביתת הנכים.

יוסי שריד: ואם אתם רוצים – אם תתייחסו אל שביתת הנכים ואל העובדה שהממשלה איננה מקיימת את ההסכם שאפשר את סיום הפגנת הנכים רק לפני חודשיים, חודשיים-שלושה – אם תרצו אפשר להתייחס לתופעה הזאת, שהיא חסרת תקדים, דבר כזה עוד לא קרה במדינת ישראל; אם אתם רוצים, תראו את העניין כולו כמשל.

יוסי שריד: ואני מאוד ממליץ לראות את זה גם כך וגם אחרת – גם מה שקרה בעניין הנכים לגופו וגם כמשל, כי למשל הזה יש הרבה מאוד נמשלים.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, במקום שאני אנסח את הדברים בלשוני, אני מוצא לנכון לקרוא את המכתב, שגם אני – כמו רבים אחרים שוודאי קיבלו – של יושב-ראש הסתדרות הנכים, מטה המאבק, אריה צודקביץ', שנכתב לראש הממשלה לפני כמה ימים, וזה הנוסח שלו: "הנדון: אי-קיום ההסכם שאפשר את סיום הפגנת הנכים 2002.

יוסי שריד: לכבוד מר אריאל שרון", כמובן.

יוסי שריד: "לצערי" – כותב אריה צודקביץ' – "ממשלת ישראל מפירה זה שלושה חודשים את האמון שנתן בה מטה המאבק של הנכים בשם 144,000 שולחיו.

יוסי שריד: על-פי ההסכם שנחתם בסופו של לילה מתיש ומלא פשרות, בעיקר מצדנו" – כלומר בעיקר מצד הנכים – "השגנו הסכם שאמור היה לאפשר לנכים חיים מעט מכובדים יותר ובעיקר תקווה לעתיד ראוי מההווה המשפיל שבתוכו אנו חיים.

יוסי שריד: הוועדה הציבורית בראשותו של שופט עליון בדימוס, שהיתה אמורה לקום בתוך 30 יום מתאריך סיום ההסכם, קרי ה-3 לחודש הרביעי 2002, טרם הוקמה, ובכך מאחרת הממשלה בחודשיים ימים במילוי סעיף זה.

יוסי שריד: הדיונים בדבר גובה הקצבאות החדש, המשך קבלת קצבת נכות לאחר גיל הפנסיה והשינוי בסכום השכר שבו מותר לנכה להשתכר בטרם יאבד את גמלת הנכות – הדיונים האלה טרם החלו, וזאת בניגוד להסכם.

יוסי שריד: זאת ועוד, בשלושת החודשים שחלפו שלחה ממשלת ישראל את ידה הארוכה אל תוך חשבונות הבנק של הנכים.

יוסי שריד: זאת במגמה להותיר אותם תלויים וחסרי אונים למרות הישגיהם.

יוסי שריד: "למען שהאשמה הזאת לא תישאר האשמה בעלמא אביא בפניך" – כך כותב אריה צודקביץ' לראש הממשלה – "מספר דוגמאות: ראשית, התוכנית הכלכלית החדשה מקפיאה את קצבאות הנכים, כך שהעדכונים השגרתיים בשנים 2002 ו-2003 לא יתקבלו, דבר המוסיף ומכרסם בקצבאות הזעומות בלאו הכי.

יוסי שריד: בנוסף לכך – באותה תוכנית כלכלית מקצצת המדינה קיצוץ משמעותי בקצבאות הילדים של אזרחים שלא שירתו בצבא.

יוסי שריד: נכים נכללים בקטגוריה זו, על אף ששירותם נמנע מהם מתוקף מצבם הגופני, והחוק מחייב את שחרורם מן הצבא.

יוסי שריד: דוגמה שלישית לעיונך – נכים רבים מובלים בחודשים האחרונים חזרה" – ואנחנו מכירים את זה, לצערנו הרב, מרוב פניות שאנחנו מקבלים – "אל מסלול העינויים של המוסד לביטוח לאומי במטרה להפחית את אחוזי הנכות שלהם, למרות שמצבם לצערנו נשאר כשהיה ובמקרים רבים אף הוחרף.

יוסי שריד: אנשים אשר נכותם צמיתה על-פי החלטת המוסד לביטוח לאומי מובלים חזרה אל הוועדות הרפואיות, שמטרתן לחסוך כסף לקופת האוצר.

יוסי שריד: "אם לא די בכל אלה, ראוי לציין כי בתקופה זו של עלייה דרסטית במחירים לצרכן מחד, ופיחות מעמדו של השקל מאידך, עלות חייהם של כל האזרחים עולה ובתוכם הנכים, שעלות צורכי מחייתם שלהם יקרה אף יותר.

יוסי שריד: "ראוי ונכון, כי מדינת ישראל בשעתה הקשה תזכור שהיא חייבת לשרת את ציבור הנכים ולאפשר להם השתלבות מקסימלית בחברה, או לכל הפחות חיים של כבוד.

יוסי שריד: "ראוי במידה זהה כי ממשלת ישראל תעמוד בדיברתה ותקיים הסכם שהיא חתומה עליו", ולא רק שהיא חתומה עליו – אני מוסיף ואומר – ההסכם הזה אושר בממשלה בישיבתה מיום 3 במרס 2002.

יוסי שריד: "אני מבקש מאדוני לקבוע פגישה דחופה של כל הגורמים שהסבו לשולחן המשא-ומתן כדי לקיים את ההסכם במלואו.

יוסי שריד: זאת בהתחשב בקוצר הזמן מפאת יציאתה של הכנסת לפגרת הקיץ ביום 24 ביולי 2002.

יוסי שריד: דרישתי היא כי משבר זה ייפתר במהירות בדרך של דיונים מכובדים, ולא, ניאלץ לנקוט את כל האמצעים העומדים לרשותנו.

יוסי שריד: " זה המכתב, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: למה אני אומר שזה בכל זאת מעשה חסר תקדים, כי הממשלה הזאת קובעת תקדימים גם בעניינים כאלה.

יוסי שריד: כי אני לא זוכר – אני לא זוכר – היו משברים, היו שביתות, היו התמקחויות, היה משא-ומתן, היו קשיים.

יוסי שריד: בדרך כלל הגיעו למה שהגיעו.

יוסי שריד: אני לא זוכר שהגיעו להסכם – חתום, מאושר על-ידי הממשלה – אנחנו שלושה חודשים לאחר מכן וההסכם איננו מכובד ואין אפילו זכר שעומדים לכבד את ההסכם.

יוסי שריד: בעניין זה עליתי יום אחד לשידור באחת התחנות, ואחרי עלה שר העבודה והרווחה, והוא אמר דברים באמת מאוד מעניינים – אתם אולי תשפטו.

יוסי שריד: שמעתי אותו – את השר בניזרי – אומר: ההסכם שריר וקיים, חי ונושם, רק מה – יש בעיה אחת שהוא הצביע עליה בשידור, אין כסף.

יוסי שריד: שאלתי את עצמי, חברות וחברים – רגע, על מה היה המאבק, על מה היה המשא-ומתן ועל מה היה ההסכם?

יוסי שריד: ההסכם, המשא-ומתן או המשבר היה על זכות ההגדרה העצמית של הנכים?

יוסי שריד: על מדינה עצמאית לנכים?

יוסי שריד: על מה היה המשבר, על מה ניהלו משא-ומתן, ריבונו של עולם?

יוסי שריד: על רפורמות באיגוד הנכים או בהסתדרות הנכים?

יוסי שריד: על זה היה הוויכוח, על זה היה המשבר, על זה היה המשא-ומתן ועל זה היה ההסכם – על כסף, לא על שום דבר אחר.

יוסי שריד: אז הכול בסדר, רק אין כסף.

יוסי שריד: זאת אומרת, שבאמת כקביעת תקדים, לא כל כך ראוי ולא כל כך רצוי לומר את זה בלשון של המעטה – תקדים מאוס, נפסד, מלוכלך, מושחת, של הממשלה הזאת.

יוסי שריד: קודם נותנים לנכים להירקב 80 יום בחוץ – 80 יום, 80 יום – אחר כך מגיעים להסכם ואחר כך לא עומדים בהסכם.

יוסי שריד: אולי אני אומר משהו, וזה מה שהתכוונתי קודם לומר בעניין המשל.

יוסי שריד: אמינות ואמון זה לא רק עניין של מידה יפה – חבר הכנסת זאב בוים – חשוב להיות אמין, חשוב להיות נאמן להחלטות, להסכמים, זה מאוד-מאוד חשוב, אחרת העולם חוזר להיות תוהו ובוהו, אבל אמינות ואמון זה בראש ובראשונה כלי שלטוני.

יוסי שריד: אם לא מאמינים לך – והרי אתה יודע שלא מאמינים; מה שנקרא מנהיגות כלכלית, כאילו שיש הבדל, מנהיגות כלכלית, אני יודע מי זה המנהיגות הכלכלית?

יוסי שריד: המנהיגות הכלכלית היא המנהיגות, היא המנהיגות הלאומית – אם לא מאמינים לך, אתה לא יכול לנהל ענייני מדינה, כי גם אין טעם להגיע אתך להסכם.

יוסי שריד: מה הבצע בכלל להגיע להסכם?

יוסי שריד: אם ההסכם איננו מכובד, אז אפילו אין צורך כבר להגיע להסכם, זו אולי שיטה יוצאת מן הכלל, מקורית – אני כבר מסיים – שיטה מקורית לחלוטין ליישב גם סכסוכי עבודה.

יוסי שריד: תחתום על הסכם, מתוך כוונה לא לכבד אותו, למה?

יוסי שריד: מסיבה שולית כזאת שאין כסף, והכול יכול להיפתר – גם יש הסכם, גם לא מכבדים אותו, גם לא מוציאים כסף.

יוסי שריד: רק יש בעיה – שהעניין איננו נפתר, וקרוב לוודאי שאם זה יימשך כך, אנחנו נמצא את הנכים בקרוב חוזרים אל הרחוב.

יוסי שריד: הרי מה הברירה שמותירים להם?

יוסי שריד: יש להם אפשרות אחרת?

יוסי שריד: כל הזמן – זה בעניין אחר אומנם – אבל כל הזמן מטיפים מוסר למורים, זה לא נאה להשבית תלמידים.

יוסי שריד: קודם כול, לא צריך להטיף מוסר למורים.

יוסי שריד: המורים עצמם יודעים היטב שלא נאה להשבית תלמידים ולא ראוי להשבית תלמידים ויש עם זה בעיה גדולה.

יוסי שריד: אבל אני שואל אתכם בכנות – יש מישהו בעולם, יש מישהו בממשלה, יש מישהו באוצר, שידבר עם המורים, שאפילו יסתכל בכיוון שלהם, אם הם לא ישביתו?

יוסי שריד: הרי גם כאשר הם משביתים לא מדברים אתם, לא כל שכן כשהם לא משביתים.

יוסי שריד: אני יודע את זה מניסיוני כשר החינוך.

יוסי שריד: הרי לא מדברים אתם בכלל, לא מדברים אתם בכבוד, לא מדברים אתם בתום לב, לא מתכוונים לשום דבר ברצינות; ועכשיו אני גם יודע שכאשר יגיעו להסכם לא יכבדו את ההסכם.

יוסי שריד: אז מה, צריך להטיף מוסר?

יוסי שריד: מטיפים לכולם מוסר.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מה שאני רוצה לומר הוא, שאם נוהגים כך בנכים, וזה המשל, במי לא ינהגו כך?

יוסי שריד: הרי בכל זאת נכים הם יותר חלשים, הם יותר כואבים, הם יותר נזקקים, ואם ממשלה מרמה נכים, את מי היא לא תרמה?

יוסי שריד: יש מישהו שהיא לא תרמה?

יוסי שריד: היא תרמה את העולם, היא תרמה את הציבור בישראל, היא תרמה ציבור עובדים, היא תרמה ציבורים שונים כאן בארץ הזאת שיש להם הרבה בעיות והרבה מצוקות, והמצוקות רק הולכות ומחריפות, היא תרמה את אמריקה, היא תרמה את השכנים שלנו והיא תרמה גם את עצמה, ויכול להיות שזה בעצם מה שהיא עושה, מרמה את עצמה.

אברהם בורג: תודה רבה ליושב-ראש האופוזיציה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו ישיב השר דני נוה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לברך את ראש המועצה המקומית מג'ד-אל-כרום, מוחמד כנעאן, שנמצא ביציע, וגם את היועץ המשפטי שנמצא שם.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, נוסף על דבריו של חבר הכנסת יוסי שריד, יושב-ראש האופוזיציה, שהממשלה הזאת היא עקבית.

טלב אלסאנע: היא עקבית בהפרת הסכמים, היא עקבית בזה שהיא לא מכבדת הסכמים, והיא באמת לא מאכזבת בתחום הזה.

טלב אלסאנע: שום הסכם היא לא מכבדת, אפילו הסכמים עם אזרחיה, עם אזרחיה הערבים.

טלב אלסאנע: היום לא יהיו לשר דני נוה טענות כלפי חברי הכנסת הערבים על כך שהם עוסקים בנושאים שנוגעים לרשות הפלסטינית.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לשמוע ממנו התייחסות למדיניות שלו, מדיניות הממשלה שהוא מכהן בה, כלפי האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: רבותי, הרי אנחנו עדים לכך שממשלה שהיא רחבה מאוד, כל השרים שמכהנים בה הם שרי ביטחון.

טלב אלסאנע: כולם מומחים לביטחון, אבל אף אחד לא מומחה לתחום שהוא מופקד עליו; לא ברווחה, לא בחינוך ולא בשום תחום אחר, ולכן כל התחומים האחרים מידרדרים, אבל גם התחום הביטחוני-המדיני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, הצעת האי-אמון הזאת מוגשת בשם סיעות רע"ם, חד"ש, עמ"ל, בל"ד ותע"ל ונוגעת למדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית בתחום הכלכלה, החברה, ובמיוחד בתחום התכנון והבנייה.

טלב אלסאנע: הדיון אמור היה להתקיים בשבוע שעבר, אבל בעקבות הפיגוע שהיה ובשל הזדהות עם משפחות ההרוגים והפצועים ראינו לנכון לדחות את הדיון להיום, ודאי לא מתוך הסכמה למדיניות הממשלה, שאנחנו חולקים עליה בכל התחומים.

טלב אלסאנע: לפני כעשרה ימים, רבותי חברי הכנסת, התעוררו תושבי הכפר מג'ד-אל-כרום שבגליל על רקע פלישה של כוחות צבא, משטרה, מג"ב ובליווי מסוק שהגיעו בשעת בוקר מאוד מוקדמת.

טלב אלסאנע: מדוע?

טלב אלסאנע: למה כל הגיוס הצבאי והכוחות האדירים האלה?

טלב אלסאנע: הכול באו על מנת להרוס בית של סמיח עלי סלאמה, שהוא אזרח מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: מדוע הורסים לו את הבית?

טלב אלסאנע: הרי הוא לא פגע, לא פשע, לא עשה שום דבר.

טלב אלסאנע: הם באים להרוס לו את הבית משום שהוא בנה בית על אדמה שלו.

טלב אלסאנע: לא בגוש-קטיף ולא בשום מקום אחר, אלא על אדמה שהוא מחזיק בטאבו.

טלב אלסאנע: הבית – – –

צבי הנדל: הוא רק בנה באופן לא חוקי.

טלב אלסאנע: הבית הזה נבנה בשכונה הדרומית של הכפר מג'ד-אל-כרום.

טלב אלסאנע: השכונה הזאת, חברי האשם מחאמיד, קיימת מלפני קום המדינה, ומה הראיה?

טלב אלסאנע: הראיה היא שיש שם בתים שנבנו על-פי היתר מנדטורי, מתקופת המנדט הבריטי.

טלב אלסאנע: מה שהמנדט הבריטי מאשר, מדינת ישראל לא מאשרת.

טלב אלסאנע: אפשר לבוא בטענות אל ראש המועצה, מדוע לא דאג להכניס את השכונה הזאת לתחום השיפוט, אבל מתברר שראש המועצה אכן דאג, ובמסגרת הוועדה המקומית וכן במסגרת ועדת ההיגוי לתכנון אסטרטגי לשנת 2020 המליץ על הכללת השכונה בשטח הבנייה של מג'ד-אל-כרום.

טלב אלסאנע: מומלץ לאשר שם לא רק מגורים אלא מגרש כדורגל אזורי, תחנת רכבת ובית-עלמין, נוסף על ההכרה בשכונה והמגורים בתוכה.

טלב אלסאנע: התכנון החדש, רבותי, שהיה בתקופה האחרונה עקב השינוי הכולל שאנחנו עדים לו, עקב שינוי השלטון ועליית ראש ממשלה חדש, כאילו ראש ממשלה חדש משנה סדרי עולם והכול חייב להשתנות, גם הממונה על המחוז הצפוני שינה את הגישה והחליט, שכביש 85, כביש עכו–צפת, חייב להיות הגבול הדרומי של מג'ד-אל-כרום.

טלב אלסאנע: ודאי שזאת החלטה פוליטית ולא החלטה תכנונית.

טלב אלסאנע: יש להדגיש כי מע"צ ומשרד התחבורה התחייבו לפני כארבע שנים לבנות גשר ברוחב של 4 מטרים, על מנת לחבר את השכונה הדרומית למרכז הכפר, לאחר שהמועצה המקומית ויתרה על שישה מעברים תת-קרקעיים וקיר אקוסטי לאורך חזית השכונה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, הזכות לקורת גג היא זכות יסודית והיא מוכרת על-פי כל החוקים לאורך כל הדורות.

טלב אלסאנע: היא חלק מכבוד האדם וחירותו, אם יש לנו חוק-יסוד שמדגיש את עניין כבוד האדם וחירותו.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שלגבי האוכלוסייה היהודית יהיו פרויקטים של בנה ביתך ולגבי האוכלוסייה הערבית יהיה פרויקט של הרוס ביתך.

טלב אלסאנע: הדבר הזה פסול.

טלב אלסאנע: יש כאלה שיבואו בטענות וישאלו מדוע קיימת התופעה של בנייה ללא היתר, ואני רוצה לומר שהשאלה הנשאלת היא מדוע קיימת תופעה של העדר תוכניות מיתאר בממשלות ישראל השונות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, בשנת 1948 היו כאן 130,000 נפשות.

טלב אלסאנע: כל האוכלוסייה הערבית מנתה 130,000 נפשות, והיום היא מונה 1.2 מיליון נפש.

טלב אלסאנע: מאז ועד היום לא הוקם יישוב ערבי אחד.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, היו 130,000 והיום ה-130,000 מתגוררים שם, באותם יישובים.

טלב אלסאנע: יש היום 1.2 מיליון, אבל לא קם שום יישוב.

טלב אלסאנע: איך יכול להיות דבר כזה?

טלב אלסאנע: מי אחראי לדבר הפסול הזה?

טלב אלסאנע: מי אחראי לאבסורד הזה?

טלב אלסאנע: בשביל האוכלוסייה היהודית הוקמו יותר מ-700 יישובים חדשים: ערים, עיירות פיתוח, קיבוצים ומושבים, אבל בשביל האוכלוסייה הערבית אף לא יישוב אחד.

טלב אלסאנע: אנשים לא גדלים?

רן כהן: – – – רצו יישובים גדולים, חזקים.

טלב אלסאנע: אם רצו יישובים גדולים היינו מצפים שירחיבו את תחום השיפוט של היישובים, אבל גם תחום השיפוט לא הורחב, להיפך, הצפיפות הלכה וגדלה ותחום השיפוט נותר כפי שהוא.

טלב אלסאנע: אני לא יודע איך אפשר.

טלב אלסאנע: בשנת 1948 אדם היה בן שנה והיום הוא בן 50.

טלב אלסאנע: בוודאי הוא גדל, התחתן והביא ילדים לעולם.

טלב אלסאנע: ומה חשבו האחראים לגורמי התכנון במדינת ישראל?

טלב אלסאנע: שאנשים יישארו באותו גיל?

טלב אלסאנע: שאנשים לא יתחתנו?

טלב אלסאנע: שלא יביאו ילדים?

טלב אלסאנע: חשבו שאם לא מתכננים שכונות חדשות אנשים לא יבנו?

טלב אלסאנע: מדיניות ממשלות ישראל השונות היא האחראית לאבסורד הקיים, ואני לא מאשים רק את הממשלה הנוכחית, שלא דאגה לתכנן שכונות חדשות, לא דאגה לתכנן יישובים חדשים, ובעקבות זאת גרמה לתופעה של בנייה ללא היתר.

טלב אלסאנע: מחצית מהבנייה ללא היתר קיימת בקרב האוכלוסייה הערבית, 50%, אבל היא קיימת גם בקרב הקיבוצים והמושבים.

טלב אלסאנע: אני לא רוצה לדבר על המאחזים הבלתי-חוקיים שצה"ל מופקד על שמירתם.

טלב אלסאנע: הוא מופקד גם כשהם פולשים לאדמה לא שלהם, מקימים שלא כחוק, וצה"ל שומר שם, אבל לא על זה אני מדבר.

טלב אלסאנע: במדינת ישראל, 50% מהבנייה ללא היתר היא בקרב האוכלוסייה היהודית, אבל ראו זה פלא, אכיפת חוקי התכנון והבנייה היא רק בקרב האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: 90% ממקרי הריסת הבתים הם בקרב האוכלוסייה הערבית, ובקרב האוכלוסייה היהודית כמעט שלא אוכפים את החוק.

טלב אלסאנע: אם אוכפים אותו, מדובר במקרים יחידים, כאשר המצוקה האמיתית נמצאת ביישובים הערביים.

טלב אלסאנע: בשבוע שבו היתה הרסו את הבית במג'ד-אל-כרום הרסו גם 17 בתים בנגב.

טלב אלסאנע: שם קיימת תופעה שנקראת יישובים לא מוכרים.

טלב אלסאנע: במדינת ישראל אין יישוב יהודי אחד לא מוכר, כל היישובים מוכרים, אז מדוע התופעה הזאת קיימת אך ורק בקרב האוכלוסייה הערבית?

טלב אלסאנע: מדוע בנגב?

טלב אלסאנע: חבר הכנסת מחאמיד, הנגב הוא כמעט שני-שלישים משטח מדינת ישראל, הוא כל כך רחב, וכל האוכלוסייה שם מונה 8% מאוכלוסיית המדינה.

טלב אלסאנע: 60% ממדינת ישראל זה הנגב, וכל האוכלוסייה שם, כל מי שנמצא שם, זה 8% מאזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: 85% מאדמות הנגב הם שמורות טבע, ריק לחלוטין, ובכל זאת, לא מכירים ביישובים שם, הורסים לאנשים בתים, ואני שואל את עצמי, מדוע?

טלב אלסאנע: את מי זה משרת?

טלב אלסאנע: איזו טובה תצמח למדינה מכך שהורסים בתים ומשאירים את הילדים על החורבות של הבתים שלהם?

טלב אלסאנע: מלמדים אותם שיעור טוב באזרחות?

טלב אלסאנע: מצד אחד, צצים לידם יישובים קהילתיים, ומצד שני, הורסים את הבתים שלהם בלי לתת להם שום אלטרנטיבה.

טלב אלסאנע: הדבר הזה הוא אבסורדי, הוא מצביע על אפליה, גם על גזענות, אבל גם על אטימות.

טלב אלסאנע: למה על אפליה וגזענות?

טלב אלסאנע: כי המדיניות הולכת באופן מגמתי בכיוון אחד, במקום שיש אוכלוסייה ערבית לא בונים.

טלב אלסאנע: במקום שיש אוכלוסייה ערבית הורסים.

טלב אלסאנע: ולמה אטימות?

טלב אלסאנע: כי בעצם ההפסד ממנה גדול הרבה יותר מכל רווח.

טלב אלסאנע: לכן, הגיע הזמן לשנות את המגמה הזאת.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לתכנן לאוכלוסייה הערבית, כלשאר אזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שהמדינה תתחיל לראות באזרחי המדינה הערבים אזרחים שווים לכל דבר ועניין.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שהאזרחים הערבים, שהם 18.5%, ירוכזו על פחות מ-2.5% מתחום המדינה.

טלב אלסאנע: ולכן, אדוני היושב-ראש, אין לנו אמון בממשלה הזאת, שמבטיחה ולא מקיימת.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שאנחנו מביעים אי-אמון בממשלה גם על רקע הגישה הפסולה שלה כלפי הנכים.

טלב אלסאנע: זה המבחן האמיתי של הממשלה, איך היא מתייחסת לשכבות החלשות בתוכה, איך היא מתייחסת לנכים, איך היא מתייחסת לחלשים, איך היא מתייחסת לערבים שהם מיעוט אחר.

טלב אלסאנע: זה המבחן שלה, ובמבחן הזה היא נכשלה, ולכן אין לנו אמון בה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: השר דני נוה, בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לקבל בברכה את נציגי ציבור הנכים, מנהיגות ציבור הנכים בישראל שנמצאת כאן אתנו ביציע.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לפתוח באמירה חדה וברורה, הממשלה מחויבת מחויבות מלאה להסכם שנחתם עם הנכים.

דני נוה: הממשלה גם מחויבת ליישם במהרה את כל סעיפיו של ההסכם שנחתם בינה לבין הנכים.

דני נוה: אני מצטער מאוד, אדוני היושב-ראש, שמעניין כזה מנסים לעשות, גם כאן, הון פוליטי במסגרת הצעת אי-אמון בממשלה.

דני נוה: עניין הנכים ומצוקתם הכלכלית לא יקר למישהו פה באופוזיציה בגרם אחד יותר מכפי שהוא יקר למישהו בקואליציה.

דני נוה: זה לא עניין מפלגתי ולא עניין פוליטי לעשות בו ניגוח פוליטי – – –

ענת מאור: – – –

דני נוה: חברת הכנסת מאור, אם תאזיני אולי גם את תלמדי משהו.

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור, תודה, הטענה נשמעה מפי יושב-ראש האופוזיציה, שהיה רהוט ביותר.

דני נוה: חברת הכנסת מאור, אני מציע לך אולי בפעם הבאה לבוא למליאה ולהקשיב לנאום של ראש תנועתך.

דני נוה: אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, שזה באמת לא עניין לניגוח פוליטי, מפלגתי.

עסאם מח'ול: למה?

דני נוה: משום שאני, בניגוד אליך, מתייחס לזה באופן ענייני, חבר הכנסת מח'ול.

דני נוה: אתם רוצים לעשות מזה הון פוליטי, אני מנסה להתייחס לזה באופן ענייני.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, תודה.

אברהם בורג: השאלה נשמעה, בוא נשמע את התשובה.

דני נוה: אני חושב, שלטובת הנכים שיושבים אתנו כאן ביציע, אל לנו להפוך את זה עניין לניגוח בין ממשלה לאופוזיציה או בין ימין לשמאל.

דני נוה: עניין הנכים ומצוקתם יקר לכולנו.

דני נוה: נכון שיש הבדל קטן אחד, שלאופוזיציה אין אחריות על הכתפיים, ולממשלה יש – –

תמר גוז'נסקי: – – – אנחנו לא חתמנו אתם על הסכם.

דני נוה: – – לעניין הזה אני מסכים, יש כאן הבדל, במובן הזה שלאופוזיציה, כל אופוזיציה, תמיד קל לדבר וקל למתוח ביקורת, אבל בסופו של דבר על הממשלה מוטל לעשות, ולפעמים האופוזיציה לא מצליחה לעמוד בפיתוי להפוך את העניין הזה עניין לניגוח מפלגתי, וחבל שלא עמדתם בפיתוי הזה גם היום כאן בכנסת.

דני נוה: בכל אופן, אני חוזר ואומר – – –

יוסי שריד: – – –

דני נוה: שמעתי אותך בקשב רב, חבר הכנסת שריד, אולי אינך רוצה שאבלבל אותך עם העובדות, אבל הממשלה מחויבת להסכם עם הנכים והממשלה תיישם את ההסכם עם הנכים, גם אם אולי זה ימנע מכם עוד איזו הצעת אי-אמון או עוד איזו הצעה לסדר או עוד איזה אמצעי לנגח את הממשלה.

דני נוה: אני רוצה להבטיח כאן לציבור הנכים וגם לציבור כולו, שהממשלה אכן תפעל ליישום מהיר של ההסכם עם הנכים.

דני נוה: היה קושי שעיקרו נובע ממציאת מקורות המימון, לאחר שהכנסת אישרה את התוכנית הכלכלית כאן לפני זמן קצר, גם העניין הזה יושב, גם תיקוני החקיקה, אותם תיקוני חקיקה, מתוך אותו הסכם עם הנכים, שיש צורך להביא לכנסת – יובאו בקרוב לאישורה של הכנסת, ואני מקווה שנוכל להתקדם.

יוסי שריד: מתי?

דני נוה: עם כל הכבוד, חבר הכנסת שריד, את הדין-ודברים אנחנו ננהל עם ציבור הנכים, אתה עדיין לא מייצג אותם.

יוסי שריד: – – – מה אמרת?

יוסי שריד: אל תחציף פנים, תדבר בנימוס.

דני נוה: עכשיו, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר, שבכל מקרה, סיעת מרצ הגישה פה אי-אמון, אבל משום-מה היא שכחה לציין שבהצעת האי-אמון המקורית שהגישה כאן רק לפני שבועיים, היא ציינה גם את עניין החירשים, היא שכחה לציין דבר קטן אחד, שהיא טעתה, כי בזמן שהיא הגישה את הצעת האי-אמון בעניין החירשים, כבר נחתם הסכם.

דני נוה: אז ככה, לבושתם, הם מחקו את עניין ההסכם עם החירשים מהצעת האי-אמון והשאירו את עניין הנכים.

יוסי שריד: – – –

דני נוה: ולכן, חבר הכנסת שריד, גם אם זה מרגיז אותך, גם אם זה מרגיז אותך, הממשלה חתמה על ההסכם עם נציגי ציבור החירשים, וגם הוא, בעזרת השם, אכן ימולא כפי שהממשלה התחייבה, וההסכם הזה יקוים ככתבו וכלשונו, כפי שאכן נעשה הדבר הזה גם בכל מה שנוגע להסכם בין הממשלה לבין ציבור הנכים.

רן כהן: – – –

דני נוה: אני חייב לציין, אדוני היושב-ראש, שחבר הכנסת אלסאנע, בהצעת האי-אמון שהגיש כאן, אכן נתן אולי דוגמה לחידוש מרענן שבו נציגי הציבור הערבי בכנסת עוסקים קצת בענייני הציבור ששלח אותם ולא רק בענייניו של ערפאת, והדבר הזה הוא בהחלט חידוש מרענן.

עסאם מח'ול: – – – תיאוריה.

דני נוה: אני מציע לך, חבר הכנסת מח'ול, לקחת דוגמה ממנו בעניין הזה.

דני נוה: העניין הזה שהעלה חבר הכנסת טלב אלסאנע הוא אכן עניין כבד משקל, עניין רציני.

דני נוה: חבר הכנסת אלסאנע שכח לציין דבר אחד, שהוא כמחוקק מחויב לו, שבמדינת ישראל יש ערך שנקרא שלטון חוק, ולא יכול להיות, ולא יעלה על הדעת, גם אם יש לאזרח כלשהו במדינה ביקורת על תהליכי התכנון והבנייה או הערה כזאת או אחרת נגד רשויות שקשורות לאישור הליכי תכנון ובנייה, שהוא קם ועושה דין לעצמו ובונה את ביתו, גם אם זה שטח שלו והוא רשום בטאבו.

דני נוה: בשטח שלך מותר לך לבנות בית בלי אישור כנדרש על-פי חוק?

דני נוה: איפה נשמע כדבר הזה?

דני נוה: באיזו מדינה נורמלית?

דני נוה: באיזו מדינה מתוקנת תשמע דבר כזה?

דני נוה: ואנחנו יודעים שגם בנגב וגם בגליל יש תופעות רחבות של השתלטות על אדמות מדינה, וגם בנייה בלתי חוקית על אדמות פרטיות של אזרחים ערבים ישראלים, בניגוד לחוק, והייתי מצפה מנציגי הציבור הערבי כאן בכנסת, שיושבים כאן בבית-המחוקקים, שצריכים להיות אמונים על כיבוד שלטון החוק, שיקומו כאן, בהזדמנות הזאת ובהזדמנויות אחרות, ויגנו את התופעות האלה, ויקראו לציבור הערבי בישראל לא לקחת את החוק לידיים, לא לעשות פעולות בלתי חוקיות – – –

האשם מחאמיד: – – –

טלב אלסאנע: – – –

דני נוה: – – – וגם סיעת מרצ שכל כך מדברת ברוממות לשון על שלטון החוק, כן, אתם חסידי אבירי שלטון החוק במדינת ישראל, אולי תתייצבו כאן גם אתם ותגנו את התופעות האלה של לקיחת החוק לידיים.

דני נוה: אלא מה, זה לא נוח לכם, אולי גם מרצ מחזרת אחרי מצביעים שם והיא לא רוצה לקלקל את מצבה בקרב הציבור הזה, גם אם במקרה הזה הוא פורע חוק.

דני נוה: אז במקרה הזה לא שומעים את קולה של מרצ, כי אולי זה לא נוח לה לתקוף את הציבור הזה, מתוך תקווה שאולי קצת קולות, ממח'ול ומאלסאנע, מקרב הציבור הזה, ילכו גם למרצ.

אברהם בורג: קצת זה לא מספיק.

דני נוה: קצת זה לא מספיק.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר, שגם לפי הנתונים שקיבלתי ממשרד הפנים, והדברים האלה, אני מניח, ידועים לחבר הכנסת אלסאנע, שנשלח לכנסת כדי לייצג, בעיקר, אני מניח, את הציבור של הערבים הבדואים בישראל.

דני נוה: משרד הפנים מסיים בימים אלה את הליכי התכנון של שבעה יישובים בדואיים חדשים בדרום הארץ.

דני נוה: קיימת בעיה עם אחד היישובים האלה לגבי מיקומו.

דני נוה: הבעיה הזאת טרם נפתרה, אבל אין בינה לבין הליכי התכנון ולא כלום.

דני נוה: בצפון הארץ הוקמו בשנתיים האחרונות שתי מועצות בדואיות חדשות.

דני נוה: אחת המועצות היא המועצה האזורית בסמ"ה, המכילה יישובים מספר, שכרגע מתוכננות בעבורם תוכניות מיתאר.

דני נוה: סך הכול נמצאים כיום כ-34 יישובים ערביים חדשים בהליך להכנת תוכניות מיתאר.

דני נוה: תוכניות אלה יאפשרו, בין היתר, גידול שטחי בנייה.

דני נוה: חבר הכנסת אלסאנע, אני מקווה שהדברים האלה אכן יצאו אל הפועל, כי אין לי ספק שמבחינה ערכית הממשלה מחויבת לאפשר לכל אזרחיה, יהודים כערבים, לבנות את ביתם כדת וכדין וליישובים להתפתח.

דני נוה: באותה מידה הייתי מצפה, כמו שאני מצפה מהממשלה שאני חבר בה, או מכל הממשלות, אכן לפעול למען צמצום הפערים בחברה הישראלית, גם בין יהודים לערבים וגם בתחומים המוניציפליים – הייתי מצפה באותה מידה מהמנהיגות הערבית כאן בכנסת לגלות אחריות בנושא הזה ולפעול תוך כיבוד שלטון החוק ומתן דוגמה אישית, וקריאה לציבור הערבי בישראל לכבד את שלטון החוק, לכבד את הוראות החוק.

דני נוה: אני חושב, שאם היה הדבר הזה מתרחש, אין ספק שזה גם היה מגביר את האמון בכלל בין יהודים לערבים בישראל ובין הממשלה לבין נציגי הציבור הערבי בישראל, מתוך התייחסות עניינית, ומונע הפיכתה של הסוגיה הזאת לסוגיה פוליטית מיותרת.

רן כהן: – – –

אברהם בורג: לא, לא, אנחנו לא נפתח כאן דיאלוג.

דני נוה: לפיכך, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש מהכנסת היום להסיר מעל סדר-יומה את הצעות האי-אמון.

רן כהן: – – –

אברהם בורג: לא, אני לא פותח דיאלוג.

אברהם בורג: יוסי שריד דיבר 20 דקות, הביע לגמרי לא רע את רוב עמדותיכם.

אברהם בורג: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

רן כהן: הכנסת יוצאת לפגרה, והיא תעשה טוב אם לפני צאתה לפגרה – – –

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, השר דני נוה שיצא מן האולם, חברי חברי הכנסת, אילו לממשלה הזאת היתה טיפת בושה, אילו לשר דני נוה היתה טיפת כבוד אל האנשים שנוכחים כאן, הוא היה צריך לעמוד כאן עם פניו אל הקיר ולהחריש.

אילן גילאון: הנכים, אמר יושב-ראש האופוזיציה, זה לא הנכים, זה מגש הכסף שעליו היתה יכולה לקום – ובמקום זה מתרסקת היום החברה הישראלית.

אילן גילאון: הציבור אהד אותם, משום שהנכים היו כל הציבור כולו.

אילן גילאון: אבל בפרפראזה למה שאמר פעם קורצ'אק על ילדים, הרי אנשים נכים הם כמו כל האנשים, אלא שהם יותר אטיים.

אילן גילאון: אבל אנחנו לא ידענו שהם כל כך אטיים, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: יותר אטיים מהחרדים שמתקשרים בתוך חצי שעה ומסדרים את ענייניהם.

אילן גילאון: יותר אטיים מהמתנחלים שלא צריכים להתקשר כלל.

אילן גילאון: יותר אטיים אפילו מן החקלאים שזורקים קצת עגבניות על משרד ראש הממשלה ומקבלים את התאילנדים שלהם.

אילן גילאון: הם כל כך אטיים, אדוני היושב-ראש, עד שהם היחידים שנשארו ברחוב הקר והמנוכר 80 יום, ואחרי 55 ימים, קרועים וסדוקים, החליט ראש הממשלה בפעם הראשונה לפגוש אותם.

אילן גילאון: היתה חדווה גדולה והתרגשות גדולה, שאני מודה, גם אני כמעט נשביתי בה.

אילן גילאון: ראש הממשלה אמר להם לאכול והם אכלו, והוא אמר להם שכשהוא יחזור מאמריקה הוא ידבר אתם.

אילן גילאון: אחרי שהוא חזר מאמריקה הוא היה מקורר שבועיים – שיהיה בריא – ואז הוא אמר לאביגדור: אביגדור – ככה.

אילן גילאון: חבל שדני נוה לא למד לעשות כך; לא אתה – אביגדור, תגמור את העניין.

אילן גילאון: אתה יושב עם ראש ממשלה, ואתה יושב עם ממשלה ועם אנשים קרועים, עייפים ומיואשים, שלא היו צריכים להיות שם לא 80 יום, גם לא 80 שעות, גם לא 80 דקות, כי היה מי שהיה צריך לייצג אותם.

אילן גילאון: שר האוצר, עם הרקע החברתי מתחת לכנפיים, גיבור העוז מבאר-שבע, שפתאום הם הפכו בשבילו משהו כל כך קשה מנשוא.

אילן גילאון: השר החברתי מנשר, שהיה צריך להיות הנציג של הוועד שלהם, בחר להיות ה"שטינקר" נגדם, מול החזקים, ולספר עליהם מאחורי הגב מעשיות.

אילן גילאון: אחרי 80 יום בא אביגדור וגמר את העניין.

אילן גילאון: הוא אמר להם: קחו 300 שקל ותלכו.

אילן גילאון: הם לא ילכו, כי הם לא יכולים ללכת.

אילן גילאון: ומה תגידו היום, אדוני היושב-ראש, שאין להם פרטנר?

אילן גילאון: שבעת הזאת אין אדם אחד במדינת ישראל, אפילו אחד, שחושב שבממשלת ישראל חושבים עליו מחשבה טובה אחת?

אילן גילאון: אדוני, זאת ממשלה שהיא "תנזים" חברתי נגד החברה הישראלית, והיא צריכה לעוף ולהסתלק.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אבי יחזקאל, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת דהאמשה.

יוסי שריד: למה אין פה אף שר?

אברהם יחזקאל: כן, אם אפשר, באמת, אדוני היושב-ראש, לבקש מ-30 שרים ששר אחד יהיה בישיבה.

יוסי שריד: – – –

אברהם בורג: השר לשעבר שריד, הנקודה הובנה.

אברהם בורג: מטופל.

אברהם יחזקאל: סגן השר הזה התפטר, אתה יודע.

אברהם בורג: חבר הכנסת יחזקאל, בבקשה.

יוסי שריד: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, אי-אפשר כך.

יוסי שריד: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, איפה אלי?

יוסי שריד: מהבוקר עד הערב יושב ומפהק – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, אני מבקש ממך, אתה לא מאפשר לראש האופוזיציה בסיעתנו.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל היא היום ממשלה של נכים – רוחנית, פיזית; ממשלה שהמפלגה שלי, מפלגת העבודה שוהה בה ומאבדת את עצמה לדעת; ממשלה שיש בה עודף רב של שרים שלא יודעים מה הם עושים שם.

אליעזר כהן: קח אותם ולכו הביתה.

אברהם יחזקאל: ממשלה שיש בה עודף רב של סגני שרים, שחלקם רוצה להיות שרים בממשלה שהיא ממשלה נכה מבחינה חברתית.

אברהם יחזקאל: ממשלה שראש הממשלה שלה אולי יכול לדפוק על השולחן, אבל לא יכול – וכך אני מקווה – להישיר מבט לעיני הנכים, שהם בריאים יותר מחלק משרי ממשלת ישראל.

אביגדור ליברמן: אתה נציג הקואליציה.

אברהם יחזקאל: אני אומר לך שאני כבר מזמן לא נציג הקואליציה, חבר הכנסת ליברמן.

אברהם יחזקאל: אני חושב שהממשלה הזאת, כפי שאמר בציניות חבר הכנסת שריד, כל לשכת שר בלי תיק עולה מיליוני שקלים מדי שנה.

אברהם יחזקאל: בין שבעה ל-14 עוזרים, נהגים, שומרי ראש, ואני לא מדבר על השרים, שעושים עבודה נאמנה.

אברהם יחזקאל: אחד מהם במקרה נכנס, ואני מאוד מוקיר את עבודתו, באמת באמת באמת.

אברהם יחזקאל: אבל הממשלה הזאת מאבדת את הבושה.

אברהם יחזקאל: אם היה פה דיון מדיני כולם היו פה.

אברהם יחזקאל: אם היו מתדיינים על הגדר, כולם היו פה.

אברהם יחזקאל: אם היו מדברים על ערפאת מחד גיסא ועל המדינאים היהודים הגדולים הישראלים מאידך גיסא, כולם היו פה.

אברהם יחזקאל: אבל להביט ולהסתכל בעיניים של קבוצת אנשים ששבתה, ואחריה החירשים, אף אחד לא נמצא פה חוץ משר הבריאות, שהגיע.

אברהם יחזקאל: אני מתבייש.

אברהם יחזקאל: אני חושב שהממשלה הזאת צריכה לעבור מן העולם, לא על הנושא המדיני והביטחוני.

אברהם יחזקאל: הממשלה הזאת צריכה לעבור מן העולם על כך שהיא מתעמרת בקבוצות שלמות בחברה הישראלית.

אברהם יחזקאל: ממשלה גדולה שאפילו לא עושה חסדים קטנים.

אברהם יחזקאל: ממשלה גדולה שיש בה בושות גדולות.

אברהם יחזקאל: זו האמת לאמיתה.

אברהם יחזקאל: אני, חבר הכנסת ליברמן, בחלקת האלוהים הקטנה שלי, בגלל אותן גזירות כלכליות וחוסר התייחסות חברתית, קמתי והלכתי.

אברהם יחזקאל: אני חושב שמהבחינה הזאת יעזור לנו הציבור.

אברהם יחזקאל: בואו תאמרו את האמת, והאמת היא פשוטה.

אברהם יחזקאל: היום, רבותי, ממשלת ישראל צריכה לסיים את תפקידה, לעבור מן העולם, לומר שלום וללכת לבחירות.

אברהם יחזקאל: ואז, אני מקווה שתיבחר ממשלה או מפלגה שהנושא החברתי הוא הנושא העיקרי אצלה.

אברהם יחזקאל: כך אני מאחל לעצמנו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מכובדי שר הבריאות, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני מבקש לברך את אורחינו ביציע, את כל הנכים, את כל המשלחת הנכבדה הזאת, גם את חברנו ראש המועצה ומשלחתו ממג'ד-אל-כרום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צר לי, חבר הכנסת יחזקאל, לאכזב אותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במדינה הזאת, בממשלות שאנחנו בוחרים, תמיד העניין הביטחוני הוא שקבע והוא שממשיך לקבוע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחת הכותרת והאצטלה של ביטחון, הרי באמצעות הפרה הקדושה הזאת מנגחים את הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קודם כול מנגחים את החלשים, גם את הנכים וגם את הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אומר השר הנכבד, שאיננו יושב עכשיו, שענה על ההצעות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אומר שיש חוק במדינת ישראל, ואלה שלא צייתו לחוק – הורסים את הבתים שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בוקר טוב, השר נוה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האזרחים הערבים במדינה הזאת ששים לבנות נגד החוק ואוהבים לבנות ללא אגרת רשיון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם בונים שלא כחוק ומסתכנים בהריסת בתים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה החוק, מר נוה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה החוק שמאפשר ל-300 צעירים במג'ד-אל-כרום – כל שנה יש 300 מתחתנים חדשים – למצוא בתים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה החוק שמאפשר לתושבי הנגב, שחיים על האדמה שלהם מאות שנים, על החלקה שלהם, בצריפים שלהם, באוהלים שלהם, להמשיך להתקיים, רק לחיות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא מדברים על תשתיות, אנחנו לא מדברים על מים וחשמל, אבל לא להרוס להם את הבתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, הרי החוק תוכנן מלכתחילה כדי לא לאפשר לתושבי הנגב לחיות על האדמה שלהם, הוא תוכנן מלכתחילה כדי לא לאפשר לתושבי מג'ד-אל-כרום לבנות את בתיהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקום שיש חוק שלא כל כך עשק אנחנו בונים כחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכפר-כנא, למשל, לא הורסים בתים כי יש אפשרות, יש פתח צר לבנות במסגרת תוכנית מיתאר, קטנה, מפלה לרעה, מייחדת את רוב האדמות לתעשייה בנצרת-עילית דרך האוויר, חבר הכנסת יוסי שריד, בהליקופטר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסמכות עוברת לנצרת-עילית לגבי אדמות כפר-כנא ומשהד, כי בכל זאת שם בונים לפי החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מקימים מפעלים לא לפי החוק, כי לא מגיע לנו מפעלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אזור התעשייה הוא לנצרת-עילית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל היכן שניתן לחיות, האזרחים הערבים לא ששים להתנגח ולהתנגש עם החוק ובונים לפי החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אסיים במה שהתחלת, חבר הכנסת יחזקאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת מצאה לה פרה קדושה, מצאה לה מפתח של קסם, עניין הביטחון, כדי לנגח את כל החלשים ולהעביר את המדיניות שלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבל שהממשלה הזאת, גם בענייני ביטחון, נכשלת יותר ויותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה היא איננה רוצה לסור מחיינו ולזוז עד שהיא תכשיל אותנו, חס וחלילה, בדברים יותר קשים, שיעוררו את הציבור סוף סוף לומר לממשלתו: די לנו מכם, תנו בבקשה למישהו אחר לנהל את חיינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת דוד טל.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, צר לי שהיום אנחנו צריכים להגיע לכאן ולגלות בעצם שהממשלה לא עושה דבר וחצי דבר ממה שהבית הזה החליט.

דוד טל: הרי כל שר כאן עולה לדוכן ומתחייב לקיים את החלטות הכנסת, והכנסת החליטה.

דוד טל: אבל הם עושים צחוק מהעבודה לאורך כל הדרך.

דוד טל: כדי להרגיע את המצב, כדי שזה לא ייראה לא טוב בטלוויזיה, הם ניסו להגיע להסכם בצורה כזאת או אחרת, והנכים, בעל כורחם, הסכימו להסכם שהוא לא הסכם מבחינתם, אבל הסכימו כבר.

דוד טל: העסק הזה מתמסמס ומתמסמס ומתמסמס.

דוד טל: זאת ועוד, אדוני היושב-ראש, וכדאי שתדע.

דוד טל: ועדת העבודה והרווחה העבירה תקנות בכל נושא ההנגשה של נכים במקומות עבודה, כדי שנכה יוכל להיות בן-אדם.

דוד טל: הוא בן-אדם.

דוד טל: צריך לאפשר לו להגיע למקום העבודה עם אמצעי הנגשה כזה או אחר.

דוד טל: אם צריכה להיות חנייה, אז חנייה, ואם רמפה, אז רמפה, או כל מיני דברים אחרים, עליות כאלה ואחרות.

דוד טל: הוועדה אישרה את התקנות הללו, והתקנות הללו עדיין תלויות ועומדות אי-שם במשרד האוצר.

דוד טל: איש מהאנשים שאמורים לחתום על זה, לא חושב כנראה לחתום.

דוד טל: אני מקווה שאחרי הדיון הזה יעשו את זה מהר יותר, יחתמו על התקנות הללו.

דוד טל: העלות של התקנות האלה היא לא מי-יודע-כמה.

דוד טל: העלות היא מינימלית.

דוד טל: הגיע הזמן שאנחנו נשנה את הנורמה החברתית שבה אנחנו חיים.

דוד טל: אי-אפשר להתייחס לאנשים האלה כאילו הם אנשים סוג ב'.

דוד טל: הם רוצים להיות כמו כולנו, והם זכאים להיות כמו כולנו.

מוחמד כנעאן: אתה חבר בקואליציה.

דוד טל: אז מה אם אני חבר בקואליציה?

דוד טל: שמעת אותי רק פעם אחת נגד הקואליציה?

דוד טל: אני אזכיר לך כמה חוקים ואילו חוקים עברו בוועדת העבודה והרווחה בנושא חברתי, בנושא הנכים, בניגוד לדעתם של משרד האוצר והממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, הערת, בסדר, תקבל תשובה, אבל לא דו-שיח.

דוד טל: זה בסדר.

דוד טל: אני רק רוצה להזכיר לו, שבוועדת העבודה והרווחה עברו יותר חוקים מאשר בכל הוועדות האחרות, בנושא הנכים, בניגוד לדעת הממשלה.

דוד טל: גם כשהממשלה לא הסכימה, לא היתה לי בעיה להעביר את החוקים הללו.

דוד טל: כאשר סברנו שהאנשים הללו צודקים, תמכנו בהם ונמשיך לתמוך בהם, גם בניגוד לדעת הממשלה.

דוד טל: אומרים לי שאין מקורות תקציביים.

דוד טל: נמצא פה חבר הכנסת שירי.

דוד טל: חבר הכנסת שירי, כמה סעיפים עברו בוועדת הכספים?

דוד טל: כמה מקורות תקציביים עברו בחודשים האחרונים חופשי חופשי?

דוד טל: נמצאו להם התקציבים.

דוד טל: אמרת לי פעם, חבר הכנסת שירי, אם יש רצון, תימצא הדרך.

דוד טל: אם יש רצון תימצא הדרך.

דוד טל: וכאן כנראה אין רצון אז לא מוצאים את הדרך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין רצון ואין דרך.

דוד טל: אין רצון וגם אין דרך.

דוד טל: הארגומנט שמנסים להשתמש בו הוא שזה תלוי בחקיקה.

דוד טל: נכון, אז מה?

דוד טל: כבר ראינו כאן, אני הקטן שבכם, העברתי חוק גם בתוך שבוע ימים.

דוד טל: אם ממשלה רוצה, בתוך 24 שעות זה עובר כאן.

דוד טל: יש מישהו כאן מחברי הכנסת שיכול להרים יד כנגד ההסכם שהממשלה חתמה עם הנכים?

דוד טל: אמר ידידי גילאון, שכולם היו עם הנכים, וזה נכון.

דוד טל: כולם היו עם הנכים.

דוד טל: כולם הזדהו אתם.

דוד טל: המאבק שלהם היה נכון וצודק.

דוד טל: אני חושב שלא הגענו לסוף הדרך.

דוד טל: עשינו רק משהו כדי להרגיע את המצפון שלנו, משהו שהיה מגיע להם כבר לפני הרבה זמן.

ויצמן שירי: – – – שלוש קריאות בפחות מ-24 שעות.

דוד טל: הנה, דוגמה.

דוד טל: אפשר להעביר שלוש קריאות ב-24 שעות.

דוד טל: כולי תקווה, אדוני היושב-ראש, שהממשלה היום, עוד היום, תמצא את הדרך להניח כאן על שולחן הכנסת את הצעת החוק, ונוכל להעביר אותה כאן בתוך 24 שעות, כי לכל אחד מהאנשים הללו יש זכות לקבל את כל מה שכל אחד מאתנו מקבל, וכדי שיוכלו לצאת מפה בפנים מאירות ולא בפנים מדוכדכות.

דוד טל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת יהודית נאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל אחד בשם סיעתו, כמובן.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כששאלו אותי: למה באמת פרשת מהממשלה הזאת, ממשלה עם ראש ממשלה מהימין?

אביגדור ליברמן: אני לפחות, לטעמי, רגיל שמלה זו מלה, הבטחה זו הבטחה, וכשנוכחתי לדעת שבממשלה הזאת בדיוק הכול הפוך, פרשתי.

אביגדור ליברמן: זה בדיוק מה שקרה לציבור הזה, ציבור הנכים.

אביגדור ליברמן: הבטיחו, דיברו, חגגו, היו כותרות והצהרות.

אביגדור ליברמן: אבל יש הבטחות ויש מציאות.

אביגדור ליברמן: וזה בדיוק מה שקורה בכל דבר.

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת גילאון, אתה ודאי זוכר שראש הממשלה הבטיח, למשל, שיקום בית-חולים באשדוד.

אביגדור ליברמן: בית-החולים בדרך.

אביגדור ליברמן: אני זוכר שראש הממשלה הבטיח קבל עם ועדה, שרוצחי גנדי לא יצאו מהמוקטעה.

אביגדור ליברמן: הם יצאו.

אביגדור ליברמן: הם יושבים שם בבית-הבראה ביריחו.

אביגדור ליברמן: פואד שובאכי ממשיך לנהל את משרד האוצר הפלסטיני מבית-ההבראה שם.

אביגדור ליברמן: באמת, תעריכו למי יש מלה, למי יש הבטחות ומה קורה בפועל, במציאות.

אביגדור ליברמן: המציאות היא באמת מטורפת.

אביגדור ליברמן: אתמול שמעתי את שר החוץ שלנו אומר בממשלה: הסיבה לטרור היא הכיבוש, הטרור נמשך בגלל הכיבוש.

אביגדור ליברמן: הכיבוש נמשך, ורק כשאנחנו נוציא את כוחותינו מיהודה, שומרון וחבל-עזה ייפסק הטרור.

אביגדור ליברמן: כנראה שר החוץ שכח שרצח טרומפלדור ותל-חי היו הרבה לפני קום המדינה.

אביגדור ליברמן: מאורעות תרפ"ט, המאורעות בחברון, היו הרבה לפני קום המדינה.

אביגדור ליברמן: שיתוף הפעולה של המופתי, אל-חוסייני, עם הנאצים, עם היטלר, התחיל עוד בשנות ה-30.

אביגדור ליברמן: ארגון אש"ף הוקם לפני ששת הימים.

אביגדור ליברמן: הוא הוקם בכלל לפני מלחמת ששת הימים.

אביגדור ליברמן: אז שר החוץ של מדינת ישראל אומר, שהסיבה לטרור היא הכיבוש, ושכדי לסיים את הטרור צריך רק לסיים את הכיבוש.

אביגדור ליברמן: את מי הוא מייצג?

אביגדור ליברמן: אני חושב שבאמת הרשות הפלסטינית חייבת לשחרר אותנו ולקחת אותו כמסבירן ראשי.

אביגדור ליברמן: הוא בהחלט יכול להיות שר החוץ של הרשות הפלסטינית, לא של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולקרוא גם לאותם שרים שיושבים בממשלת שרון, למעשה בממשלת פרס-ערפאת, לאפי איתם, לנתן שרנסקי ולדוד לוי: בואו נאחד כוחות.

אביגדור ליברמן: צריך פשוט לסלק את האיש הזה מהממשלה.

אביגדור ליברמן: חייבים לסלק אותו.

אביגדור ליברמן: גם בתוך מפלגתו הוא נשאר במיעוט.

אביגדור ליברמן: הוא פשוט איש שאינו מתקשר עם המציאות.

אביגדור ליברמן: לא שמעתי אתמול שר אחד ממפלגת העבודה שיצא להגנתו.

אביגדור ליברמן: והעימות שלו היה קודם כול עם שר הביטחון, שגם הוא ממפלגת העבודה.

אביגדור ליברמן: עד כמה אפשר לסבול את הטירוף הזה?

אביגדור ליברמן: לכן, אני חושב שאנחנו צריכים לאחד את כל הכוחות, גם של שר התקשורת ראובן ריבלין, לשני דברים: גם לסלק את פרס מהממשלה וגם להקים ועדת חקירה ממלכתית לנושא אוסלו.

אביגדור ליברמן: אותי מאוד מעניין – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ויצמן שירי: למה אתה אומר לסלק את פרס?

ויצמן שירי: למה אתה יוצר קשר כזה באומרך שצריך לסלק את ערפאת וצריך לסלק את פרס?

אביגדור ליברמן: חייבים לסלק את פרס.

ויצמן שירי: אם ראש הממשלה חושב שפרס לא מתאים כשר החוץ, שיפטר אותו.

ויצמן שירי: למה הוא לא מפטר אותו?

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת שירי, אמרתי שפרס יכול להיות שר החוץ של אש"ף, ואני אתמוך בזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ליברמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת יהודית נאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעה למזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה לקידום מעמד הילד בנושא: הסכנה מעברייני מין משוחררים – הגנת הילד.

א' האן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה למזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת נאות, בבקשה.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים היום בשתי הצעות אי-אמון בממשלה.

יהודית נאות: האחת עוסקת בבעיה שכולנו חווינו יחד עם הנכים: שביתה ממושכת בקור הירושלמי.

יהודית נאות: אני חושבת שמרבית חברי הבית הזה נשמו לרווחה כאשר נחתם סוף סוף הסכם עם הממשלה, בשל הקושי הנוראי הזה לומר לממשלה: תחתמו על הסכם שבו כל הדרישות שהנכים הציגו תמומשנה.

יהודית נאות: חשבנו לתומנו, שכאשר נחתם ההסכם, כמדומני בתחילת חודש מרס 2002, אחרי משא-ומתן קשה ומתיש, הממשלה האחראית הזאת חתמה רק על אותם דברים שהיא יכולה ומתכוונת ליישם.

יהודית נאות: שהרי ממה נפשך?

יהודית נאות: אם לא התכוונה הממשלה ליישם את ההסכם הזה, למה היא לא חתמה כבר ביום הראשון וחסכה מכל הנכים את מצוקת החורף הירושלמי?

יהודית נאות: לא ליישם אפשר היה גם את כל הדרישות שלהם.

יהודית נאות: לכן זה נראה לי חסר בושה לעמוד כאן בשם הממשלה ולומר לציבור הנכים, לחברי הכנסת ולעם ישראל: אנחנו מתכוונים ליישם את ההסכם.

יהודית נאות: יתהה כל אחד: מתי?

יהודית נאות: מתי?

יהודית נאות: ואיזה חלק ממנו?

יהודית נאות: ומה זה התירוץ הזה שצריך לחוקק פה כמה חוקים כדי לאפשר את יישומו של ההסכם?

יהודית נאות: ממתי לממשלה יש בעיה להעביר חוקים בכנסת, עם רוב קואליציוני של רוב הבית הזה?

יהודית נאות: זה תירוץ, זה לא קביל, זה מעורר בושה.

יהודית נאות: אני במקום השר נוה הייתי ממציאה תירוצים קצת יותר סבירים כדי להסביר מדוע הממשלה לא מיישמת את ההסכם עם הנכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יהודית נאות: אני רוצה לומר עוד דבר.

יהודית נאות: ברשותך, אני רוצה לומר לחבר הכנסת טלב אלסאנע, שאני לא אוכל להצביע על הצעת האי-אמון שלו, משום שאי-אפשר לעמוד מעל במת הכנסת ולקרוא לאי-אמון כאשר מדובר בהפרות חוק.

יהודית נאות: תוכניות מיתאר – כן; הפרות חוק – לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת נאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יחיאל לסרי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

יחיאל לסרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ריבוי הצעות האי-אמון קצת מבלבל אותנו, וצריך לבחור למה בכל זאת להתייחס בזמן הקצר שעומד לרשות כל אחד מאתנו.

יחיאל לסרי: אני רוצה להתחיל בנושא הביטחוני ולצטט מפיו של חייל מילואים דברים שפורסמו הבוקר בעיתון "מעריב".

יחיאל לסרי: הוא אומר כך: אנחנו לא שונאים ערבים.

יחיאל לסרי: אנחנו שונאים את המתאבדים שהורגים בנו יום-יום.

יחיאל לסרי: מבחינתי, זאת שליחות.

יחיאל לסרי: המשפטים האלה בעצם אומרים הכול.

יחיאל לסרי: הם אומרים, שהבעיה הדחופה, המיידית והחשובה של כולנו היום, שצריכה להדאיג גם כל אדם אחר בעולם, היא בעיית המתאבדים.

יחיאל לסרי: והשאלה היא איך נלחמים בתופעה האיומה והנוראה הזאת, במיוחד כשהיא נתמכת על-ידי רשות שנחשבת לרשות לגיטימית.

יחיאל לסרי: בכל העולם הרשות הפלסטינית היא רשות שלטונית לגיטימית.

יחיאל לסרי: לכאורה, הפתרון הוא משא-ומתן והסדר מדיני.

יחיאל לסרי: אבל כולנו יודעים היום שזה עניין של תהליך, שלפחות נכון לעכשיו אין עם מי לגשת אליו.

יחיאל לסרי: זה היה מאוד מרגש לקרוא את הריאיון עם יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שריד, בשבת האחרונה.

יחיאל לסרי: אפילו הוא הגיע למסקנה שבעצם עם ערפאת אין מה לדבר.

יחיאל לסרי: אבל הפתרון שיוסי שריד מציע, של מנדט בין-לאומי, שהוא פתרון מאוד מעניין – נכון לעכשיו לפחות, באופק הנראה לעין, הוא לא כל כך מעשי.

יחיאל לסרי: אז מה נשאר?

יחיאל לסרי: הניסיון לפחות מהתקופה האחרונה מראה שהדבר היחיד שהוכיח את עצמו היה השהות של צה"ל בשטחים במהלך "חומת מגן".

יחיאל לסרי: זאת היתה התקופה היחידה שבה אזרחי מדינת ישראל הסתובבו ברחובות וחשו ביטחון.

יחיאל לסרי: נכון שמדובר בפתרון שלא יכול להיות פתרון תמידי.

יחיאל לסרי: הוא לא מעשי לאורך זמן.

יחיאל לסרי: אני גם מציע שניתן קרדיט לראש הממשלה שגם הוא מבין שחזרה תמידית וממושכת לשטחים היא לא דבר שאנחנו רוצים בו והיא לא דבר שאנחנו יכולים לעמוד בו.

יחיאל לסרי: אבל כרגע אין פתרון אחר.

יחיאל לסרי: פשוט לא ברור מה אנחנו יכולים לעשות כדי שנוכל להמשיך להסתובב ברחובות מדינת ישראל.

יחיאל לסרי: בעניין הנכים – הדברים כאן ברורים.

יחיאל לסרי: אני חושב שהקונסנסוס הוא מקיר לקיר בבית הזה.

יחיאל לסרי: כולנו חושבים שזאת שערורייה וחוצפה לא לכבד את ההסכם עם הנכים.

יחיאל לסרי: עם כל הקושי הכלכלי, לא על זה יקום או ייפול מצבה הכלכלי של מדינת ישראל.

יחיאל לסרי: אבל על זה כן תקום ותיפול האמינות שלנו, שממילא נמצאת בשפל גם בעיני העם וגם בעיני חלקים מאתנו בבית הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יחיאל לסרי: משפט אחרון.

יחיאל לסרי: אנחנו ליווינו את אוכלוסיית הנכים במשך חודשים ארוכים באחד המאבקים החברתיים החשובים מאז קום המדינה.

יחיאל לסרי: ומה אומרים לנו עכשיו – שהכול היה לשווא?

יחיאל לסרי: באותה תקופה הראינו במאבק ההוא שזה חוצה מפלגות, קואליציה, אופוזיציה.

יחיאל לסרי: כולנו נתנגד לניסיון של הממשלה להתכחש להסכם הזה, ואם יהיה צורך – ללכת לחקיקה, שיהיה ברור לממשלה שגם החקיקה הזאת תצליח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יחיאל לסרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת יהלום, שלוש דקות שלמות.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא הבנתי את האי-אמון של סיעת מרצ, כאילו הנושא הקשה והכאוב של שביתת הנכים לא מספיק.

שאול יהלום: מה ראתה להוסיף בצד הנושא הקשה והכאוב הזה עוד את הנושא של כניסת צה"ל לשטחים.

שאול יהלום: ממה נפשך?

שאול יהלום: אם הנושא של הנכים הוא באמת חשוב, אז הוא שווה בפני עצמו.

שאול יהלום: בנושא של שביתת הנכים, כמו שנאמר בספר הכוזרי – "הובשתנו".

שאול יהלום: אנחנו חושבים שהממשלה מביישת את עצמה, מביישת את הכנסת, מביישת את המדינה כשהיא מעכבת את הסכם הנכים שהיא אליו הגיעה אחרי שביתה.

שאול יהלום: כן אי-אמון, לא אי-אמון, אלה הם דברים בטלים.

שאול יהלום: אנחנו קוראים לממשלה לקיים מייד את הבטחותיה לנכים עד הגרוש האחרון, עד האגורה האחרונה ועד התנאים האחרונים.

שאול יהלום: מניסיוני ומניסיונו של חבר הכנסת דוד טל אני יכול להעיד ששנינו הגשנו חוק שהוא נדבך מסוים בהישגי הנכים.

שאול יהלום: הגשנו אותו עוד לפני שביתת הנכים וטענו שבהגיע הנכים לגיל זיקנה לא צריך להחליף את קצבת הנכות לקצבת זיקנה.

שאול יהלום: אף שהחוק עבר בקריאה טרומית, הוא מתעכב ומתעכב ומתעכב על שולחנה של ממשלת ישראל, עכשיו בתירוץ של ניסוח לקראת הגשתו לקריאה ראשונה.

שאול יהלום: בנושא השני.

שאול יהלום: מה רוצה מאתנו סיעת מרצ כאשר הטרוריסטים הרצחניים חסרי צלם אנוש באים והורגים בנו אנשים, נשים וטף, תינוקות, ילדי משפחה אחת עם אמם, סבתות ונכדיהן?

שאול יהלום: מה היא רוצה, שנחשוף את גרוננו לשחיטה?

שאול יהלום: שלא ניכנס לשטחים?

שאול יהלום: שלא נהיה שם ונעקור מכל שורש את מעבדות הטרור ונמצא את הטרוריסטים לפי המודיעין שלנו ונחסל אותם, נסגור אותם ונכלא אותם?

שאול יהלום: לא די בכל מה שהחליטה הממשלה.

שאול יהלום: היא חייבת מייד לגשת לגירוש מוחלט של כל המשפחות של הטרוריסטים.

שאול יהלום: ידע כל מתאבד שנשקפת סכנה למשפחתו, שכל משפחתו לא תגור בביתה אם הוא יעשה את המעשה.

שאול יהלום: אלה דברים שצריך לעשות אותם במידה נחושה, ביתר מהירות, ואם יש צורך לעשות תיקוני חקיקה, נעשה אותם.

שאול יהלום: המוסר צריך להיות המוביל והמשפט צריך לשרת את המוסר, המוסר לא צריך להכפיף את עצמו למשפט.

שאול יהלום: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת גנדי ריגר.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש לי טענה נוספת בקשר להתנהגות של הממשלה בנושא הנכים.

אברהם רביץ: אני לא מבין את הממשלה הזאת, אולי אני כן מבין, ובסוף אני גם אתן את ההסבר.

אברהם רביץ: יושבת הממשלה ומנהלת משא-ומתן עם ציבור הנכים.

אברהם רביץ: היא עשתה זאת גם עם ציבורים אחרים, היא כבר למדה איך עובדים.

אברהם רביץ: היא עשתה זאת עם החירשים במשך 40 יום, היא עושה זאת כמעט עם כל אחד שמביע את טרונייתו על-ידי שביתה.

אברהם רביץ: השיטה היא זאת: להוציא את הנשמה, לעבוד במשך כמה חודשים, לנהל משא-ומתן, להפסיק אותו ולחשוב; ולבוא עוד פעם, לנהל משא-ומתן, להחליף את מנהלי המשא-ומתן ולהביא אנשים גדולים וגדולים יותר ולעשות מפגשים כאלה ואחרים.

אברהם רביץ: לבסוף מגיעים להסכם ולבסוף לבסוף לא מקיימים אותו.

אברהם רביץ: אני אומר לכם, שמלכתחילה, במהלך המשא-ומתן, כאשר התווכחו והגיעו למה שהגיעו, לא היתה שום כוונה לקיים איזה דבר.

אברהם רביץ: אני שואל את הממשלה – – –

תמר גוז'נסקי: אתה אומר דברים חמורים מאוד.

אברהם רביץ: אני שואל את הממשלה לגבי הדברים החמורים.

תמר גוז'נסקי: את מי בדיוק?

אברהם רביץ: למה ומדוע להתעלל כך בבני-אדם?

אברהם רביץ: למה צריך להתעלל בבני-אדם במשך חודשים?

אברהם רביץ: הרי כולנו יודעים שההסכם שהם הגיעו אליו בסוף הם יכלו להגיע אליו גם בהתחלה.

אברהם רביץ: זה לא שפתאום מצאו כסף ואוזן קשבת אצל מישהו, הכול "שפיל".

אברהם רביץ: אני אומר לכם שלממשלה יש התנהלות של זלזול באזרחיה.

אברהם רביץ: אין שום רצון ואין שום כוונה לקיים הסכמים, הסכמים מכל סוג שהוא.

אברהם רביץ: אל תחשבו שמדובר רק על הסכמים חיצוניים, אלא גם על הסכמים קואליציוניים בתוך הממשלה, גם הסכמים שמקורם בקווי יסוד.

אברהם רביץ: הממשלה איננה מתייחסת כלל וכלל ברצינות כלשהי לקיום הסכמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולכן?

אברהם רביץ: רגע, לך קל מאוד להסיק את המסקנה, אני עוד על הגדר, תן לי לנשום קצת.

אברהם רביץ: אני מייד מסיים.

אברהם רביץ: אנחנו עוסקים כאן בממשלה שזו ההתנהלות שלה.

אברהם רביץ: זה לא איזה מקרה.

אברהם רביץ: היא מציעה פגישות, מקיימת פגישות, מבטלת פגישות במחי יד אחת, כאילו אין לה עסק עם בני-אדם העומדים מולה.

אברהם רביץ: אין לה שום עניין ושום חשיבה שאכן מנהלים כאן מדינה שחיים בה בני-אדם.

אברהם רביץ: זאת הממשלה, וכל אחד יסיק את מסקנותיו.

אברהם רביץ: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גנדי ריגר, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: לכן תצביעו בעד האי-אמון?

אברהם רביץ: תני לחשוב.

גנדי ריגר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, קודם כול, אני רואה שאין פה נציג מהממשלה, ואני מבקש לקרוא – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו שר שיושב בשורות האחרונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה יותר קל להאזין משם.

ראובן ריבלין: אני פה.

ראובן ריבלין: אני מעדיף כיסאות של חברי כנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: של חברי כנסת לשעבר, שים לב.

ויצמן שירי: הוא מכיר את הכיסאות מכל הכיוונים.

גנדי ריגר: תודה על העזרה.

גנדי ריגר: אני רוצה להמשיך.

גנדי ריגר: אני רוצה לקרוא לממשלה: צריכים לחזור לשולחן, לחשוב ולעזור לנכים.

גנדי ריגר: צריך לעשות את זה בתוך יום-יומיים, ולא לעשות את זה עוד חודשים ארוכים.

גנדי ריגר: לגבי הנושא השני, מדינת ישראל עומדת היום במלחמה נגד הטרור.

גנדי ריגר: אנחנו רואים היום מה קורה, וזה חוסר אחריות להעלות הצעת אי-אמון בממשלה שרוצה לעשות דבר חשוב, להגן על אנשים מפני הפיגועים, נגד המחבלים, וזה נכון להיום.

גנדי ריגר: אחר כך אנחנו נוכל לשבת ולדבר מה לעשות עם ההסכמים, מה לעשות עם הרשות הפלסטינית, שלא יכולה לעשות היום שום דבר עם המחבלים.

גנדי ריגר: אני רוצה להגיד שסיעת ישראל בעלייה חושבת שהיום זה חוסר אחריות לדבר על אי-אמון.

גנדי ריגר: אנחנו נגד הצעת האי-אמון בממשלה ומצביעים נגד.

גנדי ריגר: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גנדי ריגר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה, הבמה לרשותך, ולאחר מכן ידבר חבר הכנסת מרדכי משעני, ואחריו – חבר הכנסת ברונפמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נציגי הממשלה, וקודם כול ומעל לכול נציגי הנכים, הממשלה הזאת כנראה החליטה לעבור כל גבול בהתעללות שלה בנכים.

תמר גוז'נסקי: ראינו את זה בשביתת הנכים הממושכת, וראינו את זה לאחר מכן בשביתת החירשים, ותצפו עכשיו לשביתות רבות נוספות.

תמר גוז'נסקי: פקידי הסעד, למשל, הודיעו שב-1 בספטמבר הם יפסיקו את עבודתם כי אין תקציבים לטפל לא בילדים ולא במקרים חמורים אחרים.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, הממשלה הזאת בעצם מנסה בדרכים הנלוזות ביותר לא לבצע הסכם שהיא חתומה עליו.

תמר גוז'נסקי: לדאבוני הרב, זה לא ההסכם היחיד שהממשלה חתומה ומחויבת לו והיא לא מבצעת, אבל במקרה הזה, לאחר שהנכים הלכו כברת דרך ארוכה מאוד לקראת הממשלה ובעצם התפשרו על הדרישות שלהם, ולא עמדו מאחורי הדרישות המקוריות – וכל זה בתקווה שאם תהיה פשרה יהיה גם ביצוע – לצערי הרב, הממשלה וראש הממשלה אישית אחראים לשערורייה הבלתי-נסבלת הזאת, ואני מניחה שהנכים, כפי שאני מכירה אותם, לא ייתנו לשערורייה הזאת לעבור והם ימשיכו את המאבק החשוב, הנאצל והחברתי שלהם גם בשבועות הקרובים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה מלים בנושא השני – אפליית האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: אפשר להביא הרבה דוגמאות, אפשר לדבר על קצבאות ילדים, ודיברנו על כך לא אחת, אבל נמצא אתנו יושב-ראש המועצה המקומית מג'ד-אל-כרום, ואני רוצה לספר בשתי מלים את הסיפור של מג'ד-אל-כרום.

תמר גוז'נסקי: משרד הפנים הקפיא את המשך הטיפול בשכונה המערבית ובשכונה המזרחית של מג'ד-אל-כרום, וכמו כן הוא הקפיא את עניין מרכז השיווק של מגרשים לזוגות צעירים, וכל זה כדי לאלץ את המועצה לוותר על אדמות שנמצאות דרומית לכביש 85.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, הרשויות שמחויבות כבר לפי כל מיני תוכניות לבצע את זה – לא מבצעות.

תמר גוז'נסקי: ואחר כך, אדוני היושב-ראש, באים ואומרים שהאוכלוסייה הערבית לא רוצה לבנות לפי חוקי התכנון והבנייה.

תמר גוז'נסקי: מי שמפר פה בעצם זה הממשלה, משרד הפנים ויתר המשרדים שאמורים בעצם לאפשר לרשות המקומית הערבית – במקרה הזה מג'ד-אל-כרום – לפתח, להקים שכונות חדשות, להקים יישוב מודרני כפי שצריך להיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

תמר גוז'נסקי: והנושא האחרון – רק במלה אחת – חברי הכנסת, אנחנו לא יכולים ביום קשה כזה להסתפק רק בנושאים החברתיים האלה, המאוד חשובים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני חושבת שהממשלה, בכניסתה המחודשת ובכיבוש המחודש של כל הערים הפלסטיניות, בניסיון שלה להוכיח בכוח שאין שום תקווה לא לשלום ולא להסכם אוסלו, עושה את הדבר הגרוע ביותר: היא גם מייאשת את העם הפלסטיני וגם הורסת את החברה הישראלית וגם הורסת את הכלכלה הישראלית וגם תביא במדיניות הזאת לעוד ועוד קורבנות.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שאם אנחנו לוקחים את כל הנושאים האלה יחד, ודאי שהממשלה הזאת ראויה לאי-אמון.

תמר גוז'נסקי: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מרדכי משעני, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאעבור להצעת האי-אמון – ואני רוצה להתמקד גם בעניין הנכים, אבל גם בנושא ההשתלטות מחדש של כוחות צה"ל בשטחים בעקבות הפיגועים – אני רוצה למסור לכנסת הודעה הנוגעת לאנשים עם מוגבלויות, כי אנחנו מדברים היום גם על הנכים.

מרדכי משעני: היום אישרה ועדת העבודה והרווחה של הכנסת – בראשות הוועדה ישב חבר הכנסת יאיר פרץ, ואני רוצה להודות לו על כך, אני רוצה להודות גם לחברי חבר הכנסת גילאון – לקריאה ראשונה את חוק הכתוביות ושפת הסימנים בשידורי טלוויזיה.

מרדכי משעני: אני חושב שעשינו צעד גדול מאוד כדי לאפשר לאנשים עם מוגבלות בשמיעה לצפות בשידורי הטלוויזיה ובכך להכניס אותם למעגל הצופים.

מרדכי משעני: אני מאוד מקווה שאנחנו גם נתקדם לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית של החוק הזה.

מרדכי משעני: ועכשיו לנושא האי-אמון, העניין של אי-קיום ההסכם עם הנכים.

מרדכי משעני: כחבר הקואליציה אני קורא לממשלה ליישם לאלתר את ההסכם שהיא הגיעה אליו לאחר שביתה ארוכה מאוד של הנכים.

מרדכי משעני: אני חושב שהממשלה לא יכולה לשמש דוגמה רעה של אי-קיום הסכמים.

מרדכי משעני: זה דבר בלתי נסבל, זה דבר שיכול להיות בומרנג כלפי הממשלה בעניין של אי-כיבוד הסכמים.

מרדכי משעני: אני מאוד מקווה שהממשלה אומנם תיישם את ההסכם הזה, לאלתר.

מרדכי משעני: ועכשיו לחלק השני של הצעת האי-אמון – ההשתלטות מחדש של כוחות צה"ל בשטחים בעקבות הפיגועים.

מרדכי משעני: ראשית, חבר הכנסת רן כהן, אני אומר: טוב שכתבתם "בעקבות הפיגועים", משום שאני חושב שעמדנו בפני גל נוסף של פיגועים, גל קשה מאוד, רצחני, רצח ילדים, משפחות, טבח ילדים.

מרדכי משעני: לא היתה ברירה.

מרדכי משעני: כדי לעצור את הגל הזה היה חייב צה"ל להיכנס ולעשות את מה שהוא עושה.

מרדכי משעני: מפה אני רוצה לחזק את ידי הצבא, חיילי הסדיר, חיילי המילואים שקיבלו צו-8 רק אתמול, לחזק את ידיהם במשימתם, ומי ייתן וכולם ישובו הביתה בריאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

מרדכי משעני: אבל, אדוני, אני רוצה לומר עוד דבר אחד לסיום.

מרדכי משעני: לא יכול להיות מצב שבו ממשלה שולחת צבא, מילואים וסדיר, לבצע משימה, ופה בתוך הבית, בתוך הממשלה, יש ויכוח אם הולכים כדי להשתלט ליומיים או הולכים כדי להישאר חודש; אם קיבלו החלטה שנכנסים כדי להעניש או קיבלו החלטה שנכנסים כדי להרוס תשתיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מרדכי משעני: זה דבר בלתי אפשרי.

מרדכי משעני: הממשלה חייבת לדבר בקול אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת משעני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רומן ברונפמן, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת ברונפמן.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, חברי ביציע, גם נציגים של הנכים וגם נציגים ישראלים של הציבור הפלסטיני, אני חייב איזו אמירה אישית לציבור הנכים, ואני רואה שהם עוזבים לאט לאט את המליאה.

רומן ברונפמן: אמי זיכרונה לברכה היתה נכה.

רומן ברונפמן: היא חלתה בהיותי בן שש והלכה לעולמה כשהייתי בן 38.

רומן ברונפמן: 32 שנה, מגיל מאוד מוקדם, אני ליוויתי את אמא שהיתה מרותקת לכיסא הגלגלים, וכך עלינו ארצה וכך השתקענו.

רומן ברונפמן: אחת הסיבות לכך שלא באתי להזדהות אתכם באוהל המחאה היא, שהיה לי קשה מאוד לראות את המראות ולהיות בקרבת

רומן ברונפמן: כם מחדש, כי אמא הלכה לעולמה לפני 12 שנה.

רומן ברונפמן: אבל לבי אתכם, והצעת החוק הראשונה שהצלחתי להעביר בכנסת ב-1996, כשנבחרתי, בקדנציה הקודמת, היתה קשורה דווקא למצבם של הנכים בישראל, נכים עולים.

רומן ברונפמן: כפי שאתם יודעים, פעם היתה תקופת צינון ומבחן של שנתיים.

רומן ברונפמן: עולה חדש היה מגיע ארצה, והוא היה יכול להגיש מסמכים לוועדה רפואית רק לאחר שנתיים, כאילו בשנתיים האלה הוא יכול לחזור למוטב ולבריאות שלמה.

רומן ברונפמן: הצגתי הצעת חוק שפסלה את תקופת הצינון הזאת, והיום כשאדם עולה ארצה הוא יכול כעבור חצי שנה כבר להגיש מסמכים, וכעבור חצי שנה, כלומר, שנה מעלייתו, להיות לפחות בעל זכויות.

רומן ברונפמן: עכשיו לעצם העניין: מצוין שמפלגת מרצ הגישה הצעת אי-אמון בנושא שלכם, כי זה נושא חברתי פר-סה, נושא חברתי אמיתי וגם כאוב.

רומן ברונפמן: השר ריבלין יושב פה, ואני מעריך אותו מאוד באופן אישי.

רומן ברונפמן: כואב שהממשלה מצפצפת צפצוף ארוך ומזלזל גם בהסכמים, אבל מעבר להסכמים, בציבור שנאבק מאבק אמיתי, כן, מתמשך, והשיג הישגים וחשב שהוא הולך לקראת הממשלה, וסיים את השביתה הכואבת הזאת.

רומן ברונפמן: והממשלה מוצאת לנכון לא להתייחס באופן כללי.

רומן ברונפמן: הדבר לא מפתיע אותי, כי הממשלה לא קשובה לציבור.

רומן ברונפמן: היא לא קשובה לציבור גם כשהיא רואה שהציבור מעוניין להוריד את ההתנחלויות הקטנות ולבנות גדר הפרדה.

רומן ברונפמן: היא לא מקשיבה לציבור כשהיא יודעת שיש אי-יציבות חברתית-כלכלית.

רומן ברונפמן: היא לא מקשיבה לציבור כשהיא יודעת שיש אי-שביעות רצון בחלקים גדולים של העם, והיא לא מקשיבה לציבור כשהיא רואה שאנחנו מידרדרים לתהום כלכלית-חברתית עמוקה ותלולה מאוד.

רומן ברונפמן: לכן הצעות האי-אמון בממשלה בשני הנושאים, גם בנושא החברתי, שביתת הנכים והישגיה, וגם בנושא האוכלוסייה הערבית, הן במקומן, ונבחרי הציבור תפקידם לדבר על זה ולמקד את תשומת הלב הציבורית במה שהממשלה מבטיחה ולא מקיימת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ברונפמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה לברך את ראש מועצת מג'ד-אל-כרום, ידידי מוחמד כנעאן – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם בשמי.

מוחמד כנעאן: זה קרוב משפחה.

מוחמד כנעאן: אני רוצה לברך גם את סגני ראש המועצה ואת ראשי ציבור הנכים, שעמלו קשה בתקופת החורף עד שהגיעו להסכם עם הממשלה.

מוחמד כנעאן: אבל כנראה, אדוני שר התקשורת, לממשלה הזאת אין תקשורת, וכנראה אתה צריך לעבוד קשה בתוך הממשלה על מנת לקשר בין השרים לבין חותמי ההסכם עם ציבור הנכים, על מנת שיכבדו את ההסכם.

מוחמד כנעאן: השר דני נוה דיבר כאן על קיום ההסכם אבל לא אמר מתי.

מוחמד כנעאן: הוא אמר שצריך, השאלה מתי.

מוחמד כנעאן: ציבור הנכים מבקש שההסכם לא מהיום אלא מאתמול, משלשום, מאז נחתם – הם כבר חודשיים אחרי המועד שההסכם הזה אמור היה להתחיל לפעול.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהממשלה הזאת צריכה להתבייש כשהיא מענה את ציבור הנכים, שסובלים מספיק מהנכות שנים ארוכות, לא רק הם אלא גם בני המשפחה וכל סביבתם.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהגיע הזמן שהממשלה הזאת תתבייש ותכבד את ההסכמים.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להתעלם גם מהסכמים שאותה ממשלה וגם ממשלות קודמות, הן של המערך ושל הליכוד, חתמו עם הציבור הערבי, עם ראשי הרשויות המקומיות, הן בדרום והן בצפון – וכארבעה הסכמים לא כובדו; לא כובדו כלל.

מוחמד כנעאן: כאשר מישהו מדבר על הדברים הפנימיים של המגזר הערבי, לא רוצים לשמוע.

מוחמד כנעאן: כשמדברים על הבעיות הפוליטיות, אומרים: אתם מדברים פוליטיקה גבוהה יותר מדי.

מוחמד כנעאן: אנחנו מדברים על בעיות הפנים שלנו, על הכאב שלנו, על הזלזול של הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: חברים דיברו כאן, דיבר גם השר נוה, והוא לא רוצה לשמוע, הוא לא רוצה להבין.

מוחמד כנעאן: יש בעיה שנקראת בעיית מג'ד-אל-כרום.

מוחמד כנעאן: זה שקר וכזב כשאומרים ששם בונים בלי היתרים.

מוחמד כנעאן: לממשלה ארך 53 שנה, ועדיין לא גמרה לתכנן את האזור הדרומי מעבר לכביש עכו–צפת, כפי שהתחייבה בכתב, בפרוטוקולים, לקברניטי היישוב.

מוחמד כנעאן: עד היום היא לא עשתה זאת.

מוחמד כנעאן: ליישוב ערבי תמיד אורך שנים לתכנן תוכנית מפורטת, קטנה או גדולה, תוכנית מיתאר, או להוסיף לשטח שיפוט.

מוחמד כנעאן: זה אורך עשרות שנים משום-מה.

מוחמד כנעאן: כשמדובר על יישוב יהודי הדבר אורך חודשים.

מוחמד כנעאן: ואז באים ואומרים, למה אנחנו באים בטענות.

מוחמד כנעאן: בגלל הזלזול של הממשלה ושל גורמי התכנון ביישובים הערביים, בראשי המועצות, במהנדסים, בקובעי המדיניות שם, כי לא רוצים לשבת.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, אני יכול להגיד לך בוודאות, אילו רצו משרד הפנים והרשויות במחוז לגמור את הבעיה של מג'ד-אל-כרום, בתוך 24 שעות היו גומרים את זה – אם היה רצון של הממשלה.

מוחמד כנעאן: אבל מאחר שתמיד רוצים להאשים את הערבים שהם בונים בלי היתר, בלי תכנון, מחוץ לתוכניות המיתאר, מחוץ לשטח השיפוט, פשוט מזלזלים ומושכים ומושכים.

מוחמד כנעאן: בשבוע הבא יהיה דיון בוועדת הפנים, על-פי ההצעה שלי בשבוע שעבר, ואני מקווה שאז נשמע בצורה מפורטת את נציגי מג'ד-אל-כרום ואת נציגי משרד הפנים.

מוחמד כנעאן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ללא שום ספק העניין שמוצג כעניין אזרחי, כלומר שטיפולו הוא במסגרת האזרחית, אם פרלמנטרית או בדרכים של קבוצות לחץ אזרחיות וכו', נעשה במסגרת החוק.

עזמי בשארה: על כן, חברי הכנסת הערבים וגם ההנהגה של האוכלוסייה הערבית קוראים לאוכלוסייה הערבית לכבד את החוק.

עזמי בשארה: אנחנו פועלים במסגרת החוק.

עזמי בשארה: עובדה שאנחנו נבחרנו לכנסת.

עזמי בשארה: אבל אי-אפשר לראות כל שאלה חברתית כשאלה של חוק.

עזמי בשארה: אני לא מבין למה שאלת בניית הבתים היא לא שאלה חברתית, או למה שאלת המחסור בדיור לאוכלוסייה הערבית היא לא שאלה חברתית, אם יש לשאלות החברתיות פרופיל כל כך יפה בכנסת, כלומר, שקרני, פרופיל שקרני.

עזמי בשארה: חברי הכנסת אוהבים לדבר על נושאים כאובים.

עזמי בשארה: אני אומר לכם, גבירותי ורבותי, ציבור הנכים והאוכלוסייה הערבית, כשאתם שומעים את חברי הכנסת מדברים על נושא כאוב, דעו לכם שהם לא הולכים לפתור אותו.

עזמי בשארה: אוהבים לומר פה את המלה "כאוב".

עזמי בשארה: שטויות.

עזמי בשארה: אם יש לך כוח והשפעה פוליטית, אתה יכול להשפיע.

עזמי בשארה: אם אין לך, אין לך.

עזמי בשארה: אתה צריך לצבור כוח פוליטי.

עזמי בשארה: אי-אפשר להפוך כל נושא לנושא של שלטון החוק.

עזמי בשארה: מה, הבעיה של הנכים היתה ההפגנות הלא-חוקיות שלהם?

עזמי בשארה: זו הבעיה של הנכים?

עזמי בשארה: הבעיה של האוכלוסייה הערבית היא שבונים באופן לא חוקי?

עזמי בשארה: זו הבעיה?

עזמי בשארה: אין דבר שנקרא מניע בשלטון החוק?

עזמי בשארה: הרי בשביל להבדיל בין עבירה לעבירה, השאלה של המניע נדונה בבתי-המשפט.

עזמי בשארה: היא מבדילה בין הריגה לרצח לגרימת מוות ברשלנות וכו'.

עזמי בשארה: אין מניע לעבירה הזאת?

עזמי בשארה: זה סתם נושא של שלטון החוק, המחסור באדמות במגזר הערבי, וזה שאין תוכניות מיתאר?

עזמי בשארה: אפילו בפורמליסטיקה הלגליסטית הכי פשוטה בחוק דנים ברקע החברתי, בבעיה.

עזמי בשארה: פה כל הזמן אנחנו צריכים להבין שהאוכלוסייה הערבית, בצורה קולקטיבית, היא מפירת חוק.

עזמי בשארה: יש למדינה עניין להפוך אנשים לעבריינים, לקרוא לציבור של אלפי בני-אדם עבריינים, או שיש לה בעיה לפתור את הבעיה החברתית?

עזמי בשארה: וזו בעיה חברתית, עזבו את הנושא הלאומי.

עזמי בשארה: אני אומר לכם שיש לנו עניין לאומי בנושא האדמה, אבל המדינה צריכה להסתכל על נושא של אזרחים שצריכים בתים, תוכניות מיתאר, שאלות בנייה וכן הלאה.

עזמי בשארה: לאיש במג'ד-אל-כרום יש תחביב כזה לבנות כדי שיבואו אלפי שוטרים ויהרסו, ועוד הפעם לבנות?

עזמי בשארה: זה תחביב?

עזמי בשארה: עומד מאחוריו מישהו?

עזמי בשארה: האם יש קונספירציה של אלפי אנשים, בדיוק כמו ששר הפנים, האדון המכובד, חושב שאנשים עושים אצלנו ילדים, כקונספירציה בין גבר לאשתו, בשביל להרבות את הערבים במדינה, או שאדם מתחתן עם בת-דודתו מתוך קונספירציה לחוק שבות זוחל או משהו כזה?

עזמי בשארה: אנשים צריכים בית, צריכים קורת גג.

עזמי בשארה: המדינה צריכה לראות את זה כשאלה חברתית ולא כשאלה לאומית ושטויות וקונספירציות.

עזמי בשארה: יש שאלה שצריכה פתרון, ועל זה צריך להסתכל, ולא כל הזמן לשמוע כאילו אנחנו מפירי חוק סדרתיים, שיש להם תחביב של הפרת חוק.

עזמי בשארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחריו, אחרון הדוברים, אם יהיה נוכח – חבר הכנסת זאב בוים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואז נעבור להצבעה.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, זה הפך להיות מנהג ותופעה סירקלית, שכל כמה חודשים אנחנו פוגשים את הבעיה של הרס בתים במגזר הערבי.

אחמד טיבי: לאחרונה זה היה במג'ד-אל-כרום, פעם זה היה באום-אל-פחם, בשפרעם, בדרום, ברמלה, בלוד – אין כמעט מקום או יישוב ערבי שלא סבל מנחת זרועה של הרשות המבצעת, בשל העובדה שהיישוב כולו הואשם בזה שהוא נוקט מדיניות מכוונת של בנייה לא חוקית.

אחמד טיבי: המקרה האחרון שהיה במג'ד אל-כרום הוא מקרה שראוי ללמידה.

אחמד טיבי: נדמה לי שהוא יכול להיות test case או מודל של כל מי שרוצה לתבוע את ממשלת ישראל על אפליה גזענית מכוונת כנגד מיעוט שיש לו צרכים.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו שומעים רבות על צרכים של גידול טבעי בהתנחלויות.

אחמד טיבי: גידול טבעי בהתנחלויות גורר הזרמת תקציבים, הרחבת שטחי שיפוט של התנחלויות על-ידי הפקעת קרקעות של יישובים ערביים ופלסטיניים שכנים, תוך כדי התעמתות לפעמים עם הקהילה הבין-לאומית.

אחמד טיבי: ולמה?

אחמד טיבי: כי יש ריבוי טבעי.

אחמד טיבי: זה מה שאמרו לנו: יש למתנחלים ריבוי טבעי.

אחמד טיבי: אפילו סטטיסטית לערבים יש ריבוי טבעי גדול יותר.

אחמד טיבי: שם המדיניות היא הפוכה, של סטרנגולציה – חנק – אי-מתן רשיונות בנייה, העדר אפשרות של התרחבות של יישובים, שלא לדבר על מה שמתרחש בכפרים הלא-מוכרים.

אחמד טיבי: אין דוגמה כזאת בעולם המודרני, שלא לדבר על מה שמתרחש בערים המעורבות, שיש מדיניות מכוונת של עידוד הגירת ערבים מתוך ערים מעורבות.

אחמד טיבי: עכו, למשל.

אחמד טיבי: יפו, למשל.

אחמד טיבי: המטרה, בסופו של דבר, היא ייהוד כל מקום.

אחמד טיבי: הביטוי הזה טומן בחובו את המושג אפליה וגזענות, ואין מיעוט, אין אזרחים שיכולים לקבל תכתיב גזעני לגבי אופי חייהם בטווח החיים הזה.

אחמד טיבי: יש מלחמה על כבודה של המשפחה, על אופק חייה של משפחה.

אחמד טיבי: כאשר הייתי לפני ימים מספר בחוץ-לארץ וניסיתי להסביר את הקיצוץ בקצבאות הילדים לילדים ערבים, אנשים בהו, לא האמינו למשמע אוזניהם, הם חשבו שאני מפריז, שאני מגזים, שאולי זו תעמולה נגד מדינת ישראל, ולא היא.

אחמד טיבי: הרי כולכם יודעים והצבעתם עבור הקיצוץ הזה בקצבאות לילדים ערבים.

אחמד טיבי: לסיום, אדוני היושב-ראש, אין ספק שיש מכנה משותף בין ציבור הנכים לבין הציבור הערבי במדינת ישראל.

אחמד טיבי: מדובר בקבוצות חלשות מבחינת השפעה פוליטית, ולכן קל להתנכל להן, לחתום אתן על הסכמים שהם לא הסכמים, או לא לקיים אותם לאחר מכן.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה, ואת זה אני מפנה לציבור הנכים, מה היה קורה אם הלוביסטים שלהם היו מה שקרוי אנשי יש"ע?

אחמד טיבי: נדמה לי שאז דרכם היתה סוגה בשושנים והם לא היו סובלים כל כך הרבה סבל.

אחמד טיבי: בסופו של דבר, ציבור הנכים צריך לדעת, כפי שגם הציבור הערבי צריך לדעת, שמאבק צודק מסתיים בדרך כלל בניצחון ובהשגת יעדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת זאב בוים, ואם הוא לא יהיה נעבור ישר להצבעה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סיעת חרות היא אומנם סיעת אופוזיציה, אבל מול הצעות האי-אמון של סיעת מרצ, מצד אחד, בנושא המדיני, ומול הצעות האי-אמון של בל"ד, תע"ל, רע"ם ושות' מצד שני, נצטרך למצוא את עצמנו נגד הצעות האי-אמון; לא משום שיש לנו אמון בממשלה הזאת, אלא מכיוון שאנחנו לא מקבלים את ההנמקות של הצעות האי-אמון.

מיכאל קליינר: אני חושב שזה קצת מחוצף לבוא ולומר שלא טוב שמביעים אי-אמון בממשלה בגלל הכיבוש מחדש של השטחים.

מיכאל קליינר: מה זה הכיבוש המחודש של השטחים?

מיכאל קליינר: הכיבוש המחודש של השטחים הוא תולדה של האיוולת לצאת מהם מלכתחילה תמורת אותם הסכמי אוסלו שבהם ישראל רומתה מלכתחילה, הביאה לכאן מחבלים, הביאה לכאן את ערפאת, מסרה שטחים.

מיכאל קליינר: הרי אם נזכור מה היה המצב ביהודה ושומרון ובעזה ערב הנסיגה, ערב מסירת חברון, שכם, יריחו ובית-לחם, נזכור שהיתה אינתיפאדה של אבנים ומקלות.

מיכאל קליינר: אני חושב שאין היום קצין אחד בצה"ל שלא מתגעגע לאינתיפאדת האבנים והמקלות שקדמה לאוסלו, וגם היא היתה בדעיכה וכמעט נגמרה לאחר מלחמת המפרץ ולפני האיוולת הנוראה הזאת, אם לא לומר פשע, של אוסלו.

מיכאל קליינר: היום כל ילד מבין, גם אנשי שמאל, שהם בדעות הפוליטיות כמו מרצ, רבים מהם מבינים, שכדי לנצח את הטרור צריך למגר אותו וצריך להיכנס לכל הערים וצריך לכבוש אותן וצריך לשלוט בהן.

מיכאל קליינר: הרי ניסו סגר וניסו כתר וניסו לדבר, ולא הלך.

מיכאל קליינר: אני מקווה מאוד שלא נזדקק לרעיון העוועים הזה הקרוי גדר, שהולכים פה לזרוק מיליארדי שקלים בזמן של משבר כלכלי על פתרון שגם שרון וגם פואד יודעים שהוא לא פתרון.

מיכאל קליינר: הוא לא יכול לעצור מחבלים שיחפרו מנהרה מתחת לגדר, הוא לא יכול לעצור מחבלים שייקחו סולם ויקפצו מעל לגדר, כמו שעשו ה"חיזבאללה" בגבול הצפון רק לפני שבועות מספר.

מיכאל קליינר: שום גדר לא יכולה לעצור טיל "קסאם" ולא יכולה לעצור "קטיושה", ושום גדר לא תמנע יציאת חוליות חבלה מאום-אל-פחם ומשפרעם ומסח'נין ומטירה ומטייבה, כשלצערי הרב חוליות מחבלים חדשות צומחות בהן יום-יום חדשות לבקרים, ורק קראנו בסוף השבוע שעבר שאנשי כוחות הביטחון לא מדווחים לציבור את עומק החוליות האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

מיכאל קליינר: אני רוצה לומר, ברשות היושב-ראש – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט אחרון.

מיכאל קליינר: – – משפט אחד לגבי האי-אמון.

האשם מחאמיד: זה שקר – – –

מוחמד כנעאן: תפסיק לשקר – – –

מיכאל קליינר: זה מרגיז אתכם, אלה העובדות, הלוואי שזה לא היה נכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, תנו לחבר הכנסת קליינר לסיים.

מיכאל קליינר: אני אגיד לך גם משפט אחד לגבי האי-אמון שלכם.

מיכאל קליינר: מי שראה בסוף השבוע, ביישוב בקו התפר הורסים בית של משפחה יהודית שבאה למקום הזה, על דעת היישוב, אבל מפני שהיישוב – שער-אפרים או משהו – רב עם מינהל מקרקעי ישראל, באו והרסו ליהודי הזה את הבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מיכאל קליינר: אתם שואלים אותי אם היה צריך להרוס לו את הבית?

מיכאל קליינר: לא, אבל לא ראיתי אף חבר כנסת, אדוני היושב-ראש, שאומר שצריך לשבור את הידיים והרגליים לשוטרים שהרסו את הבית הזה – –

האשם מחאמיד: – – –

מיכאל קליינר: – – מי שמפר חוק ומי שבונה בנייה לא חוקית ומי שלא משלם מסים ומי שלא משלם אגרת טלוויזיה ומי שמסית נגד המדינה שלו – לא יבוא כאן לשפוך דמעות תנין על זה שהמדינה לא עוזרת לו מספיק.

מוחמד כנעאן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: אני אומר כל מלה אמת, ואתה יודע את זה.

מוחמד כנעאן: תפסיק לשקר – – –

מיכאל קליינר: ולכן, אדוני היושב-ראש, אין לי אמון בממשלה אבל אני נגד ההצעה שלכם והשקרים שלכם ואני אצביע נגד האי-אמון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי חברי הכנסת, אחרון הדוברים, חבר הכנסת זאב בוים, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה על הצעות האי-אמון.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כיוון שנכנסתי עכשיו לאולם, לא הבנתי איך הגיעו בעניין הזה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר למר בוים להשמיע את דבריו.

זאב בוים: – – לחילופי הדברים האלה.

זאב בוים: אני רוצה לחזור לאחד הנושאים שהועלו על-ידי מציעי האי-אמון – אנשי מרצ – שמעתי את ראש האופוזיציה מדבר בעניין אי-כיבוד ההסכם עם הנכים.

זאב בוים: אני רוצה פה להגיד כיושב-ראש הקואליציה, כחבר בקואליציה, שהעניין הזה של אי-כיבוד ההסכם עם הנכים לא יהיה תפארתה של הממשלה הזאת.

זאב בוים: אני שמעתי שמצטטים את תשובת השר בניזרי – אני רוצה לומר שתשובתו לעניין הנכים, לפחות לטעמי, היא לא לעניין, היא לא לעניין.

זאב בוים: אין כסף – בתשובתו לנכים, חבר הכנסת רן כהן, היא לא לעניין, אבל – ופה אני רוצה לבוא לומר – אני מאוד מקווה, ואני שמעתי את דבריו של השר המתאם חבר הכנסת דני נוה, אני מאוד מקווה שמהר מאוד הממשלה תיישם את ההסכם ככתבו וכלשונו.

זאב בוים: אני לא יכול לדבר בשם הממשלה, אבל זו בהחלט תקווה שאני מביע פה, אני חושב בשם כולם, החוצה את כל הבית הזה.

זאב בוים: אבל, השר בניזרי, כשהוא אמר שאין כסף, הוא בעצם בכל זאת שיקף איזו מציאות קיימת, ועל זה אי-אפשר להתווכח.

זאב בוים: זו מציאות קשה, זו מציאות לא רצויה, זו מציאות שמצריכה מאמץ לשנות אותה, כי האמת היא שאין כסף, שהרי מה?

זאב בוים: הממשלה, עם תוכנית חירום כלכלית שרק לפני שבועות ספורים אישרנו אותה, מישהו חושב שהממשלה, שריה או אנחנו פה בכנסת, נהנים מהגזירות האלה, מהקיצוצים האלה, שאנחנו נאלצים לגזור על הציבור, על עצמנו?

זאב בוים: מה, אנחנו מזוכיסטים?

זאב בוים: אז כמובן שנכון – בוודאי מנקודת ראות של אופוזיציה – שהממשלה אחראית לכול, אין ויכוח על זה.

זאב בוים: היא הכתובת למשבר הכלכלי, כי הממשלה קובעת את המדיניות, יש לה הכוח, היא הרשות המבצעת, היא קובעת את סדרי העדיפויות.

זאב בוים: הממשלה אחראית – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

זאב בוים: אבל, אדוני היושב-ראש – רק כדי לגמור את הקטע הזה, ברשותך – אני רוצה לומר, שגם כאשר מדברים, הציבור או המנהיגים שלו, והם מדברים מנהמת לבם על המצוקה הכלכלית, צריכים להיות הוגנים.

זאב בוים: האחריות הזאת, רובה ככולה, האם היא מוטלת רק על ממשלה ושריה?

זאב בוים: האם באמת יש פה רק חוסר אונים או מחדל והעדר כשרון ויכולת?

זאב בוים: כל ילד מבין, אדוני היושב-ראש, שאנחנו כבר שנתיים נמצאים במלחמה, וכל ילד יודע איך סחף המשבר הכלכלי העולמי בתחום ההיי-טק גם את הקטר המקומי שלנו – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת זאב בוים.

זאב בוים: – – וכל ילד, אדוני היושב-ראש, יכול להסביר את קריסתו של ענף התיירות למשל, על רקע המלחמה שבה אנחנו נמצאים.

זאב בוים: אז צריך להכיר בזה שגם וירטואוזיות כלכלית יש לה אילו גבולות ואי-אפשר לחולל במציאות הזאת פלאים ונסים, אלא יש רק עבודה קשה, דם, יזע ודמעות, ובזה הפרק הראשון, ואת השני אתה לא נותן לי להמשיך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובשביל זה צריך לתמוך בממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בוים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נצביע על כל הצעה בנפרד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחילה, הצעתה של סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל יחסה של הממשלה להסכם שחתמה עם הנכים וההשתלטות מחדש של כוחות צה"ל בשטחים בעקבות הפיגועים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד ומי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה – 15 נגד – 42 נמנעים – 3 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 42 מתנגדים, 15 תומכים, שלושה נמנעים, הצעת מרצ להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה השנייה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, תוסיף אותי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, לא הספקת להצביע, ראיתי אותך, בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מי שלא מצביע – לא מצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מספיק מה שיש פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה השנייה היא – מדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית בתחום הכלכלי-החברתי, של סיעות חד"ש, רע"ם, עמ"ל, בל"ד ותע"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד ומי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם

עבד-אלמאלכ דהאמשה: –עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה – 16 נגד – 45 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם–עמ"ל–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 45 מתנגדים, 16 תומכים ואפס נמנעים, גם הצעה זו לא התקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה נשארת על כנה, היא תמשיך לתפקד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נעבור לנושא הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, הנושא הבא הוא הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 23), התשס"ב–2002.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעלה את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ליצמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה היא לקריאה שנייה ושלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק זו הינה מיזוג, מכוח סעיף 122(א)(1) לתקנון הכנסת, של שתי הצעות בעניין מס ערך מוסף, שיזמה הממשלה.

יעקב ליצמן: בהצעת חוק זו רוכזו תיקוני סעיפים שונים בחוק מס ערך מוסף הקיים.

יעקב ליצמן: תיקונים אלה נדרשים לשם הסדרת החוק והתאמתו למציאות המשתנה ולחקיקה הקיימת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק רגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מבקש שקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לנו לשמוע את מר ליצמן.

יעקב ליצמן: להלן אפרט את התיקונים העיקריים הכלולים בהצעת חוק זו.

יעקב ליצמן: כיום יש בחוק מס ערך מוסף הבחנה בין שלושה סוגי עוסקים: עוסק מורשה, עוסק זעיר ועוסק פטור ממס.

יעקב ליצמן: "עוסק זעיר" מוגדר כמי שמחזור עסקאותיו אינו עולה על 240,000 שקלים חדשים ואין בעסקו יותר משני מועסקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת וקנין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת השר דני נוה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת גלאון.

יעקב ליצמן: על עוסק זעיר מוטלות אותן חובות המוטלות על עוסק מורשה, אך אין הוא רשאי לדרוש החזרי מס תשומות וכן אינו רשאי להוציא חשבונית מס.

יעקב ליצמן: הצעת חוק זו מבטלת את המעמד של עוסק זעיר ומפשטת בכך את מערכת רישומם של העוסקים לפי החוק.

יעקב ליצמן: עם זאת, ההוראה שלפיה עוסק שמחזור העסקאות שלו פחות מ-59,155 שקלים חדשים פטור ממס נותרת על כנה.

יעקב ליצמן: כתוצאה מביטול המעמד של עוסק זעיר נערכו התאמות נוסח רבות בחוק ובוטלו סעיפים שונים המתייחסים לעוסק זעיר בלבד.

יעקב ליצמן: תחילתו של התיקון האמור יהיה ב-1 בינואר 2003.

יעקב ליצמן: שינוי נוסף הוא לעניין הענקת מס בשיעור של אפס לגבי עסקאות שונות.

יעקב ליצמן: בחוק הקיים, תייר המוגדר כתייר תושב חוץ, זכאי למס בשיעור אפס לגבי שירותים שונים.

יעקב ליצמן: בהצעת החוק הממשלתית הוצע להגדיר תייר כתושב חוץ השוהה בישראל.

יעקב ליצמן: בוועדת הכספים נקבע, כי עובד זר השוהה בישראל באופן זמני לשם עבודה בשכר, לא ייחשב לתייר לצורך מס בשיעור של אפס.

יעקב ליצמן: כמו-כן נקבע בוועדה כי תחילתו של התיקון לעניין הגדרת תייר ייכנס לתוקף ב-1 בינואר 2003.

יעקב ליצמן: לאור התיקון הנוגע למס שבח מקרקעין, שלפיו השכרה לתקופה של 25 שנה אינה חייבת במס שבח, מוצע לתקן את חוק מס ערך מוסף כך שהפטור ממס ערך מוסף הניתן כיום להשכרה למגורים לתקופה של עשר שנים יינתן גם להשכרה למגורים לתקופה של עד 25 שנים, ובלבד שההסכם לגבי ההשכרה ייחתם לאחר ה-1 בחודש שלאחר פרסומו של חוק זה.

יעקב ליצמן: תיקון נוסף בהצעת חוק זו עניינו ניכוי מס במכירת מקרקעין.

יעקב ליצמן: מוצע לקבוע שניכוי המס שיותר במכירת מקרקעין על-ידי עוסק פטור או במכירת מקרקעין שהיא עסקת אקראי יהיה לאחר הורדת הפחת שהותר למוכר, וכן כי סך הניכוי לא יעלה על חיוב המס בשל מכירת המקרקעין בעת מכירתם.

יעקב ליצמן: בהצעת החוק הממשלתית הוצע לקבוע, כי אדם שלא שילם את המס המגיע לפי דוח שהגיש בהתאם להוראות חוק זה, במועד הגשת הדוח, דינו מאסר שנה.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים סברה כי אין ראוי לקבוע שאי-תשלום מס במועד מהווה עבירה פלילית, והוראה זו הושמטה מנוסח ההצעה המובאת לפניכם.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק חשובה.

יעקב ליצמן: אני מבקש מכם לתמוך בה ולהצביע בעדה בקריאה השנייה והשלישית כהצעת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ליצמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, יש לנו שורה של מסתייגים ושל הסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פריצקי, האם כל הסיעה רוצה לנמק את ההסתייגויות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שרק אתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רוצה לנמק את שתי ההסתייגויות בפעם אחת?

יוסף יצחק פריצקי: כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אני אפתח ואומר שההסתייגויות שהגשתי הן הסתייגויות לגופו של עניין ואינן הסתייגויות לניגוח או למה שנקרא אצלנו לדיבור במליאה.

יוסף יצחק פריצקי: החוק הזה שמובא עכשיו למליאה, אחרי שעבר את ועדת הכספים, במהותו הוא חוק טוב וצריך להצביע בעדו, אבל אני קורא לחברי הכנסת ומבקש מהם להצביע בעד ההסתייגויות שהגשתי, ועכשיו אני אנמק אותן ואפרט אותן אחת לאחת.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, מס ערך מוסף מבקש להפוך הלכה מסוימת של בית-המשפט העליון הקרויה בשם "הלכת קסוטו", ואני רוצה להסביר במה הוא מבקש להפוך את ההלכה הזאת ולמה.

יוסף יצחק פריצקי: לדעתי, אין צורך להפוך את ההלכה הזאת אלא להשאיר אותה.

יוסף יצחק פריצקי: כפי שיודע השר ריבלין, והוא יודע זאת היטב, תושב ישראל שנותן שירותים לתושב חוץ איננו חייב על כך במע"מ.

יוסף יצחק פריצקי: מה הרעיון שעומד מאחורי הסעיף הזה, רבותי חברי הכנסת?

יוסף יצחק פריצקי: לעודד תחרות עם גופים בחו"ל.

יוסף יצחק פריצקי: כך, למשל, אם יש ארכיטקט ישראלי שמתחרה על הקמת פרויקט בלונדון, הוא מתחרה על הקמת פרויקט בלונדון יחד עם ארכיטקטים אנגלים, אירופים ואולי אסיאתים והוא זוכה בתחרות הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: בא בית-המשפט העליון ואמר, וזאת גם היתה לדעתי כוונתו של החוק, שעל מנת לאפשר לארכיטקט הזה להתחרות בחו"ל, אנחנו פוטרים אותו מחובת תשלום מע"מ.

יוסף יצחק פריצקי: וכל כך למה?

יוסף יצחק פריצקי: משום שאם לא נפטור אותו מחובת תשלום מע"מ יוצא מצב שבו ארכיטקט ישראלי צריך או לייקר ב-18% את העבודה שלו או להוריד את המחיר ב-18% כדי לספוג את המע"מ, ושני הדברים האלה לא הגיוניים.

יוסף יצחק פריצקי: המשק נמצא היום במצב קשה, קשה מאוד.

יוסף יצחק פריצקי: אין עבודה.

יוסף יצחק פריצקי: לדעתי, רבותי חברי הכנסת, ואני מניח שהשר מרידור ודאי יסכים אתי, ישראלים שיכולים לתת שירותים לגופים בחו"ל ויכולים להתחרות, צריך לעודד אותם לעשות את זה.

יוסף יצחק פריצקי: בא מס ערך מוסף בהצעת החוק הזאת, השרה לבני, ואומר כך: אתה, אף שאתה אזרח ותושב ישראל, אם אתה נותן שירותים בחו"ל, עכשיו כן נחייב אותך במע"מ, זולת מקרים מאוד מאוד מיוחדים ונדירים.

יוסף יצחק פריצקי: ואני שואל, רבותי, למה?

יוסף יצחק פריצקי: למה צריך לשנות הלכה שנפסקה בבית-המשפט העליון, ודאי במצב כלכלי קשה כמו שיש היום?

יוסף יצחק פריצקי: למה צריך לשנות את החוק הזה במע"מ?

יוסף יצחק פריצקי: אני מציע לקבל את ההסתייגות שלי האומרת שהתיקון הזה יימחק, להשאיר את המצב בחוק מס ערך מוסף כפי שהיה על כנו ולאפשר לתושבי מדינת ישראל להתחרות על מתן שירותים לתושבי חוץ ולא לחייב אותם לקחת על עצמם עוד 18% מע"מ.

יוסף יצחק פריצקי: ההסתייגות השנייה, רבותי חברי הכנסת, היא, שמס ערך מוסף מבקש ליצור כאן מצב מאוד מעניין במקרה של פירוק או פשיטת רגל, והוא מבקש עכשיו שייקבע בחוק שהחוב שמגיע לו, לרשויות המס, הוא חוב עדיף על כל החובות האחרים.

יוסף יצחק פריצקי: מה הוא אומר?

יוסף יצחק פריצקי: מפרק או כונס נכסים, מי שמוכר את העסק על מנת להחזיר את התמורה לנושים, קודם כול ישלם את המע"מ ואחר כך יחלק אותו בין הנושים.

יוסף יצחק פריצקי: בכל הכבוד הראוי, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שזה לא בסדר.

יוסף יצחק פריצקי: אחת משתיים.

יוסף יצחק פריצקי: פגשתי את מנהל מס ערך מוסף, שאומר לי: ממילא המצב הוא כזה.

יוסף יצחק פריצקי: אם ממילא המצב הוא כזה, למה צריך לתקן?

יוסף יצחק פריצקי: ואם המצב לא כזה, איזו סיבה יש להעדיף את רשויות המס כנושה מובטח על פני ספק מסכן שנתן לחייב סחורה או נתן לחייב שירותים?

יוסף יצחק פריצקי: עכשיו התמנה כונס נכסים, הוא מנסה לראות לפחות חלק מהחוב שלו, ובא מס ערך מוסף ואומר: לא, אני לפני כולם.

יוסף יצחק פריצקי: אלה שתי ההסתייגויות, ואני מבקש מחברי הכנסת להצביע עליהן.

יוסף יצחק פריצקי: אני חוזר ואומר שכללית החוק הזה הוא חוק טוב וראוי, ולדעתי, למעט שתי ההסתייגויות האלה, יש להעביר אותו ואני אשמח מאוד אם יקבלו אותו.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פריצקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מסתייג אחר הוא חבר הכנסת לנגנטל – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם חבר הכנסת אבשלום וילן איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, חברי הכנסת, אם חבר הכנסת פריצקי עומד על הסתייגויותיו, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות של חבר הכנסת פריצקי בלבד, ולאחר מכן נצביע על כל החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פריצקי, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות הראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לשם החוק ולסעיף 1 אין הסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד שם החוק וסעיף 1 כנוסח הוועדה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 34 נגד – 1 נמנעים – 2 סעיף 1 נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 34 תומכים, שני נמנעים ומתנגד אחד, שם החוק וסעיף 1 אושרו כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, היתה טעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהיסח הדעת, אבל זו הצבעה, אני לא אתקן את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לקבוצת חבר הכנסת פריצקי יש שתי הסתייגויות לסעיף 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נצביע על כל הסתייגות בנפרד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההסתייגות הראשונה היא לסעיף קטן (ב)(1), מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 9 נגד – 31 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 2 (סעיף 18(ב)(1) החדש) לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 31 מתנגדים, תשעה תומכים ונמנע אחד, ההסתייגות הראשונה של קבוצת חבר הכנסת פריצקי לסעיף 2 לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות השנייה לסעיף 2 לגבי סעיף קטן (ג).

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 9 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 2 (סעיף 18(ג) החדש) לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 35 מתנגדים, תשעה תומכים וללא נמנעים, גם הסתייגות זו של קבוצת חבר הכנסת פריצקי לסעיף 2 לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אין לנו יותר הסתייגויות, ואנחנו נעבור להצבעה על סעיף 2.

יוסף יצחק פריצקי: אני מסיר את הסתייגותי לסעיף 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נימקת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נצביע קודם כול על סעיף 2 כהצעת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 43 נגד – אין נמנעים – 2 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 43 תומכים, שני נמנעים וללא מתנגדים, סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, חבר הכנסת פריצקי מסיר את שאר ההסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מסתייגים אחרים לא נוכחים באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על סעיפים 3 עד 27 כהצעת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 27-3 – 42 נגד – אין נמנעים – 2 סעיפים 27-3 נתקבלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 42 תומכים, שני נמנעים וללא מתנגדים, סעיפים 3 עד 27 אושרו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, נעבור להצבעה בקריאה שלישית על כל החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 42 נגד – אין נמנעים – 2 חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 23), התשס"ב–2002, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 42 תומכים, שני נמנעים וללא מתנגדים, חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 23), התשס"ב–2002, אושר בקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון מס' 12), התשס"ב–2002, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חבר הכנסת צבי הנדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

צבי הנדל: אדוני היושב בראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון מס' 12), התשס"ב–2002.

צבי הנדל: הצעת חוק זו הוגשה במקורה על-ידי חברי הכנסת יורי שטרן, אביגדור ליברמן, מיכאל נודלמן ואליעזר כהן ונדונה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

צבי הנדל: במסגרת הצעת החוק מוצע להעניק לנכים נתמכים הנחה בשיעור של 50% ברכישת תרופות וכן להעניק להם הטבות בדיור, הן סיוע בשכר דירה והן עדיפות בדיור בהשכרה ציבורית.

צבי הנדל: לפי הצעה יהיו זכאים להטבות אלה רק נכים שדרגת נכותם עולה על 10% אך פחותה מ-50% – כי לנכה מעל 50% כבר יש פתרון בחוק – ושאינם מסוגלים להשתכר למחייתם מחמת סיבות שונות, כגון ליקוי גופני או שכלי.

צבי הנדל: התיקון המוצע נבע מהשוואה שנערכה בין חוק זה לבין חוק ותיקי מלחמת העולם השנייה.

צבי הנדל: למעשה, מטרתו להעניק הטבות דומות לאוכלוסיות אלה מתוך מגמה של שוויון וביעור האפליה.

צבי הנדל: בעצם, תיקון חקיקה זה בא לתקן עיוות, בעקבות חוק הווטרנים, ולהשוות אנשים שדומים במעמדם ועברו אותן תלאות באותה תקופה של המלחמה בנאצים, להשוות את התנאים ההם לאנשים האלה.

צבי הנדל: לא אלאה אתכם, אני חושב שהדברים מאוד ברורים, מוסכמים, עברו בוועדה פה-אחד, בין כל חברי הוועדה שמייצגים את כל סיעות הבית, בהסכמה מלאה.

צבי הנדל: יש פה שתיים-שלוש הסתייגויות מטעם האוצר.

צבי הנדל: אני מבקש להסיר את ההסתייגויות של האוצר ולאשר פה-אחד את החוק כפי שהוא מובא בהחלטת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת צבי הנדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, על הסתייגויותיו של שר האוצר נצביע בלי דיון, אבל קודם כול נצביע בקריאה שנייה על שם החוק שלגביו אין הסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 9 בעד שם החוק – 17 נגד – 3 נמנעים – 1 שם החוק נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 17 תומכים, שלושה מתנגדים ונמנע אחד, שם החוק אושר כהצעת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות שר האוצר לסעיף 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 10 נגד – 13 נמנעים – 1 ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 1 לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 13 מתנגדים, עשרה תומכים ונמנע אחד, ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 1 לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נצביע עכשיו על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 16 נגד – 8 נמנעים – 1 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 16 תומכים, שמונה מתנגדים ונמנע אחד, סעיף 1, כהצעת הוועדה, אושר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הסתייגות שר האוצר לסעיף 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 11 נגד – 13 נמנעים – 1 ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 2 לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 13 מתנגדים, 11 תומכים ונמנע אחד, ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 2 לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 16 נגד – 10 נמנעים – 1 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 16 תומכים, עשרה מתנגדים ונמנע אחד, סעיף 2, כהצעת הוועדה, אושר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, לסעיף 3 אין הסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מצביעים על סעיף 3 כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 3 – 16 נגד – 7 נמנעים – 3 סעיף 3 נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 16 תומכים, שבעה מתנגדים ושלושה נמנעים, סעיף 3 אושר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לסעיף 4 יש הסתייגות של שר האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נצביע על הסתייגות שר האוצר לסעיף 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 10 נגד – 14 נמנעים – 2 ההסתייגות של שר האוצר לסעיף 4 לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 14 מתנגדים, עשרה תומכים ושני נמנעים ההסתייגות לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נצביע על סעיף 4 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 17 נגד – 6 נמנעים – 2 סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 17 תומכים, שישה מתנגדים ושני נמנעים, סעיף 4 אושר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, עכשיו נצביע על החוק כולו בקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 17 נגד – 6 נמנעים – 3 חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון מס' 12), התשס"ב–2002, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, ברוב של 17 תומכים, שישה מתנגדים ושלושה נמנעים, החוק אושר בקריאה שלישית.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, תודות, בקצרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר כהן רוצה לדבר בשם היוזמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ניתן לו הזדמנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, בקצרה רבה.

אליעזר כהן: רבותי חברי הכנסת, תודות לתומכי הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון מס' 12).

אליעזר כהן: ברצוני להודות לכל חברי הכנסת שתמכו בהצעת חוק זו.

אליעזר כהן: תודה מיוחדת ליושב-ראש ועדת העלייה והקליטה בכנסת, חבר הכנסת צבי הנדל, על כך שתמך ועזר להעביר הצעה זו בוועדה.

אליעזר כהן: תודה רבה ליועצת המשפטית של הוועדה, הלית ברק, אשר הכינה את הצעת החוק הזאת לדיונים והצבעות בוועדה.

אליעזר כהן: וכמובן, תודה למנהלת הוועדה, גברת וילמה מאור, למזכירות הוועדה ציפי ויפעת.

אליעזר כהן: תודה רבה לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תקציבית) (הוראת שעה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, הנושא הבא הוא הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (הצעות חוק והסתייגויות שבביצוען כרוכה עלות תקציבית) (הוראת שעה), קריאה ראשונה, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת כבר נפלה פעמים מספר במליאה, גם כשהממשלה הביאה אותה וגם כשהכנסת הביאה אותה.

אופיר פינס-פז: כנראה אנחנו לא חלק ממה שקורה בחברה הישראלית.

אופיר פינס-פז: יש כאן מצב כלכלי חמור ביותר.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שכולנו חיים כאן באיזו צוללת, באיזו בועה, לא מבינים מה קורה כאן.

אופיר פינס-פז: נגיד בנק ישראל העלה היום את הריבית ב-2%.

אופיר פינס-פז: יש כאן תופעות כלכליות-חברתיות מהחמורות שידעה מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: יש כאן סכנה אמיתית לכלכלת המדינה, משום שאנחנו מצויים במלחמה, עם כל הצרכים התקציביים שלה, ואנחנו משלמים מחיר יקר מאוד בכלכלה הישראלית, בתיירות, בהשקעות בארץ, בבריחת כסף מהארץ, בירידת מסים, בכל מה שאתם רוצים, אבטלה עצומה וכדומה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, לפני הצעת החוק הזאת עברה כאן הצעת חוק בקריאה שנייה ושלישית, הצעת חוק חשובה שאני לא מזלזל בה, אבל יש לה עלות כספית, לא יודע כמה, לא הייתי שותף לחקיקה, להכנת החקיקה, אבל יש לה עלות כספית.

אופיר פינס-פז: מי משלם?

אופיר פינס-פז: מאיזו קופה?

אופיר פינס-פז: איך ישלמו?

אופיר פינס-פז: לכן אני פונה לאחריות של האנשים כאן בבניין.

אופיר פינס-פז: כלכלת ישראל, החברה בישראל זה לא עסק פרטי, לא של מפלגת העבודה ולא של הליכוד, אלא של כל סיעות הבית, של כל מי שמחשיב עצמו נבחר ציבור.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק שמובאת היום היא הצעה מתונה, מתונה יותר ממה שהייתי רוצה, אבל אני מקווה שהיא מייצרת איזה סוג של קונסנסוס בבית הזה.

אופיר פינס-פז: קודם כול ראוי להדגיש – 1.

אופיר פינס-פז: שמדובר בהוראת שעה בלבד, בדבר חקיקה שמתבטל מעצמו אלא אם כן יוארך תוקפו, לתקופת החירום הנוכחית; 2.

אופיר פינס-פז: מדובר בנוסחה הבאה: הצעת חוק שעלותה התקציבית מעל 5 מיליוני שקלים בשנה תוכל לעבור רק אם תתקבל ברוב של 50 חברי כנסת ויותר.

רחמים מלול: בלי הסכמת ממשלה?

אופיר פינס-פז: בלי הסכמת ממשלה.

אופיר פינס-פז: בהתחלה רציתי רוב של 61, רציתי רק 2.5 מיליוני שקלים.

אופיר פינס-פז: אבל עברו בזמנן הסתייגויות, נדמה לי של חבר הכנסת שאול יהלום, שדיברו על 5 מיליוני שקלים והורדה ל-50 חברי כנסת.

אופיר פינס-פז: אמרתי: בוא נלך לעניין הזה.

רחמים מלול: לפני התפרצות – – –

אופיר פינס-פז: לפני הכול.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת מלול, אז המצב הכלכלי היה משופר לאין-ערוך בהשוואה להיום.

אופיר פינס-פז: אני אומר שוב, א.

אופיר פינס-פז: מדובר בהוראת שעה; ב.

אופיר פינס-פז: מדובר על מכניזם, על נוסחה שלפי דעתי היא אלמנטרית, כי הצעת חוק שבאמת תהיה קריטית לכנסת הזאת ויש לה עלות כספית משמעותית, יהיה לה גם רוב גדול.

אופיר פינס-פז: לכן אני באמת פונה לרגש האחריות של חברי הכנסת מכל סיעות הבית, קואליציה ואופוזיציה כאחת.

אופיר פינס-פז: זה גם לא רק עניין של הקואליציה.

אופיר פינס-פז: בואו נעשה מאמץ משותף, כדי שאנחנו נהיה שותפים לאחריות הלאומית שנדרשת מכל אזרח במדינה, קל וחומר מאתנו, כדי שדברי החקיקה שיוצאים מתחת ידינו בשנה זו יהיו עם עלות כספית מינימלית.

אופיר פינס-פז: אם העניין אומר, ואני לא מתעלם מהדברים, שיהיו גם דברים שהם חשובים לכל אחד מאתנו באופן אישי או לכולנו יחד, אפשר לדחות אותם למועד יותר נוח, כי אנחנו בתקופה קריטית.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה לומר שעכשיו אנחנו בדרך לארגנטינה.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להלך אימים על אף אחד.

אופיר פינס-פז: הכלכלה הישראלית נמצאת במדרון חלקלק, זה ברור.

אופיר פינס-פז: לא צריך להיות גאון בכלכלה כדי להבין את זה, ואני חושב שאיך שאנחנו נתנהל יקבע הרבה מאוד לגבי כל המערכות הממשלתיות, הציבוריות, העסקיות, הפרטיות וכדומה.

אופיר פינס-פז: לכן אני חושב, שאם החוק הזה יעבור, המסר שיעבור לציבור יהיה מסר חיובי.

אופיר פינס-פז: הדוגמה האישית מהבית הזה תיעשה ותיראה, ואני באמת מבקש להתעלות מעל שיקולים קטנים, מעל שיקולים כיתתיים, מעל שיקולים סקטוריאליים ומעל שיקולים לגיטימיים, לגיטימיים לגמרי, שאני לא מערער עליהם והם חלק מהמהות של עבודת הבית הזה.

אופיר פינס-פז: אני אומר, בואו נשים את זה בצד לטובת הניסיון להבריא את המשק, לשמור על המשק, לעצור את ההידרדרות של המשק.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פינס-פז, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נרשמו חברי כנסת רבים לדיון הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשונת המתדיינים, חברת הכנסת גוז'נסקי, תפתח את הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – חבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מכן, כאמור, הרשימה ארוכה ורק אלה שיהיו נוכחים באולם יוכלו לנצל את זכותם להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת החוקה, חוק ומשפט החליטה למלא את מקומה של הממשלה ולנסות להציע הצעת חוק שהכנסת כבר דחתה, אם אני לא טועה, שלוש פעמים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הניסיון להטיל על חברי הכנסת את האחריות להידרדרות הכלכלית הוא ניסיון מביש, שבעצם בא לפטור את הממשלה שבגלל המדיניות שלה – גם בהגברת המלחמה, העימות וההוצאות הצבאיות האדירות שהממשלה הזאת מוציאה עכשיו בלי להוביל אותנו לשום שלום, וגם הרחבת הפערים שהממשלה הזאת, כמו הממשלות הקודמות, יוצרת – המשבר הכלכלי הולך ומחריף.

תמר גוז'נסקי: ואז באים אלינו וטוענים נגדנו: חוקים פופוליסטיים וטענות מן הסוג הזה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת נודלמן, אתה תסכים אתי שחוק נכי המלחמה בנאצים שעבר עכשיו עבר בהתנגדות הממשלה ובהתנגדות האוצר.

תמר גוז'נסקי: תאר לעצמך שחוק חשוב כזה, שבא להקל במידה מסוימת על נכי המלחמה בנאצים, לא היה עובר כי לא היו לכך 50 תומכים.

תמר גוז'נסקי: זה לא היה עובר.

אופיר פינס-פז: – – –

תמר גוז'נסקי: אז מה אם הוא לא היה עובר?

תמר גוז'נסקי: אתה חושב שזה ימוטט את תקציב המדינה?

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת אופיר פינס, אתה זוכר את הקיצוץ הראשון בקצבאות הילדים, את המיליארד שקל?

תמר גוז'נסקי: יפה, זה היה בחודש פברואר.

תמר גוז'נסקי: בחודש מרס הציעה הממשלה לתת הקלות לכרישי הנדל"ן בסכום של 700 מיליון שקל, והכנסת הזאת אישרה.

אברהם-בייגה שוחט: את צודקת.

תמר גוז'נסקי: באותו חודש הגישה הממשלה הצעת חוק, והכנסת אישרה, 300 מיליון שקל הקלות מס למשכירי דירות, כי כידוע 12 שנה משכירי הדירות לא משלמים מס הכנסה.

תמר גוז'נסקי: זאת הכנסה פטורה ממס.

תמר גוז'נסקי: יחד, אדוני – מיליארד שקל.

תמר גוז'נסקי: עכשיו אני רוצה לשאול אותך: קיצוץ של מיליארד שקל בקצבאות ילדים, מתנה של מיליארד שקל לכרישי הנדל"ן ולמשכירי הדירות – עכשיו הממשלה מדברת על רפורמה, מה יהיה הסוף של הרפורמה הזאת?

תמר גוז'נסקי: שהממשלה כל שנה תצטרך להוסיף 7-6 מיליארדי שקל, כך היא מעריכה, להקלות המס שהיא תיתן.

תמר גוז'נסקי: מאיפה היא תיקח את ה-7-6 מיליארדי שקל, מקצבאות הילדים?

תמר גוז'נסקי: מקצבאות הנכים?

תמר גוז'נסקי: מהקיצוצים בחינוך?

תמר גוז'נסקי: על מה אנחנו מדברים?

תמר גוז'נסקי: לממשלה אתה לא קורא פופוליסטית, אתה לא אומר לממשלה שהיא צריכה להביא 50 חברי כנסת כדי לאשר את הקיצוצים השערורייתיים האלה בקצבאות הילדים, את אפליית הילדים הערבים, את מתן הטבות המס הבלתי-נסבלות האלה לכרישי הנדל"ן, לעשירון העליון, למעבידים.

תמר גוז'נסקי: אותם אתה לא מחייב, רק את חברי הכנסת אתה מחייב.

תמר גוז'נסקי: לכן זו הצעת חוק שערורייתית.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת פינס, לא ראוי לך, לא למעמדך ולא לעמדותיך החברתיות, שדווקא אתה מביא הצעת חוק כזאת.

תמר גוז'נסקי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת אורלב, רביץ, שוחט, כהן, ישראל כץ, גדעון עזרא והאשם מחאמיד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני יכול לדעת אם יש הצבעה היום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל עוד לא הודענו אחרת ההצבעה קיימת, חבר הכנסת גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם תהיה הודעה אחרת, אם יהיה שינוי, נודיע למליאה, כמובן.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שאני יכול רק לבנות על מה שחברת הכנסת גוז'נסקי כבר אמרה.

עזמי בשארה: איפה חבר הכנסת אופיר פינס?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אופיר יצא מרוב בושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא כנראה רוצה להימלך בדעתו ולשנות את הצעת החוק ואולי למשוך אותה.

זאב בוים: אחרי השטיפה שהוא קיבל מחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

עזמי בשארה: ועדת החוקה, חוק ומשפט לא יכולה לעשות דבר כזה.

עזמי בשארה: זה אפילו לא חוק פרלמנטרי.

עזמי בשארה: איך הכנסת מגבילה את עצמה?

עזמי בשארה: אני לא מבין את הדבר הזה.

עזמי בשארה: מה, היא מגבילה את עצמה נגד דמגוגיה?

עזמי בשארה: מה, זה חוק חסינות נגד בושה?

עזמי בשארה: כלומר, במקום שהממשלה תגייס רוב בשביל להפיל חוקים, אבל לא נוח לה מכיוון שהנושא פופוליסטי – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פופולרי, יותר נכון.

עזמי בשארה: – – – והיא מתבקשת לגייס פה רוב להפיל חוק.

עזמי בשארה: שיהיה לה חוק-יסוד שמהתחלה יגן עליה מבושה.

עזמי בשארה: מה זה הדבר הזה?

עזמי בשארה: אי-אפשר ככה, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: אם הממשלה, אם הממשלות, למה הממשלה, כי זה ישרת את כל הממשלות, אם לממשלות יהיה חוסן ואחריות – הרי אופיר פינס מדבר פה על אחריות, זה חוק נגד אחריות, זה חוק שפוטר מאחריות, זה חוק שפוטר את שר האוצר בעתיד מלבוא לכנסת ולהגיד: תשמעו, אין פה אחריות ציבורית, אני מצביע נגד החוק הזה.

עזמי בשארה: במקום זאת, יש לו חוק אפריורי, שפוטר אותו מהמעמד המביך הזה לבוא לפה ולדבר על אחריות.

עזמי בשארה: זה חוק נגד אחריות.

עזמי בשארה: זה חוק שאומר לשרי האוצר: אני פוטר אתכם מלבוא ולגייס רוב נגד חוקים פופוליסטיים.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי הריבון הגביל את עצמו.

עזמי בשארה: זה חוק נגד בושה.

עזמי בשארה: זה חוק לא נגד בושה – נגד ביישנות.

עזמי בשארה: ששר האוצר לא יהיה פה ביישן ויעמוד ויגיד: זה בלתי אפשרי.

עזמי בשארה: זה חוק לא פרלמנטרי, וחבל.

עזמי בשארה: חבל מאוד שוועדת החוקה, חוק ומשפט מניחה מלכתחילה ששרי האוצר לא אחראיים, קואליציות לא אחראיות, קואליציות של סקטורים, כך היא מניחה, שעם ישראל בנוי מקואליציה של סקטורים, משרי אוצר פופוליסטיים.

אברהם-בייגה שוחט: יש הוכחות, לא צריך להניח הנחות.

עזמי בשארה: יש לנו אחראי אחד במדינה הזאת.

עזמי בשארה: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט החליט שהוא האחראי היחיד במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: כל הוועדה.

עזמי בשארה: כל הוועדה, בסדר.

עזמי בשארה: אז יש לך גם חבר הכנסת אליעזר כהן, אני לא יודע מי עוד.

עזמי בשארה: והוא, אפריורי, רוצה לקבוע לכנסת ישראל: תשמעו, תהיו ילדים טובים.

עזמי בשארה: אחרת, מכיוון שהוכחתם שאתם לא ילדים טובים, אתם לא יכולים לחוקק לבד, אתם לא יכולים לגייס רוב נגד חוקים פופוליסטיים.

עזמי בשארה: אני מעכשיו מגביל את ידי הכנסת.

עזמי בשארה: לא מובן לי כל ההיגיון בחוק הזה, לא מובן לי.

עזמי בשארה: אם ממשלת ישראל מתביישת לעמוד פה ולמנוע העברת חוק שעולה יותר מ-5 מיליוני שקל, אז לא מגיע לה להיות ממשלה בישראל, לא מגיע לה לשמור על רוב בקואליציה, פשוט לא מגיע לה.

עזמי בשארה: היא לא יכולה לגייס קואליציה, אז הקואליציה כנראה לא ראויה למשול.

עזמי בשארה: אי-אפשר לתת עזרה לקואליציות בעתיד, אי-אפשר דבר כזה.

עזמי בשארה: ריבון לא יכול להגביל את חבריו מלחוקק חוקים על-פי סכומי כספים.

עזמי בשארה: אם הסכום הוא יותר מדי גבוה – אז הכנסת תצביע נגדו, אז הממשלה תוביל רוב ונצביע נגדו.

עזמי בשארה: אבל אני פוטר אותה מלהוביל רוב.

עזמי בשארה: הכנסת אומרת לממשלות: אני פוטרת אתכן מלהוביל רוב, מלכתחילה אני מונעת מחברי כנסת לשכנע את הרוב ואני פוטרת את הממשלה מלגייס רוב בכנסת.

עזמי בשארה: מה זה החוק הזה?

עזמי בשארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי מציע תיקון אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה חוק נגד חוקים פופולריים, לא פופוליסטיים.

עזמי בשארה: פופוליסטיים במרכאות.

עזמי בשארה: משום שיש טענה כזאת שאלה חוקים פופוליסטיים, אני אומר מה שנקרא "חוקים פופוליסטיים" בפי האנשים שמציעים את החוק, זה הכול.

עזמי בשארה: ודאי שאני מסכים אתך.

עזמי בשארה: זה פופולרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת אברהם שוחט, אלי כהן, ישראל כץ, גדעון עזרא והאשם מחאמיד.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אין כל ספק שאנחנו מדברים בחוק אנטי-דמוקרטי למהדרין.

אברהם רביץ: אלא מה?

אברהם רביץ: באים ואומרים לנו שלפעמים צריך לכופף את הדמוקרטיה, אין ברירה.

אברהם רביץ: במצבי חירום לא תהיה דמוקרטיה.

אברהם רביץ: במצב מלחמה הדמוקרטיה לא משחקת באמת תפקיד מרכזי בחיים.

אברהם רביץ: אבל זה גם חוק שמביא אותנו לידי בושה.

אברהם רביץ: ואנחנו שואלים את עצמנו: מה אנחנו עושים כאן?

אברהם רביץ: מה, לממשלה יש כל השכל שבעולם?

אברהם רביץ: הממשלה לא יכולה לטעות?

אברהם רביץ: בייגה, אתה היית בכמה ממשלות.

אברהם רביץ: ממשלה יכולה לטעות.

אברהם רביץ: אני רוצה להביא לכם דוגמה.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול לקבוע שיש ממשלות עם שכל ויש ממשלות בלי שכל.

אברהם רביץ: הבנתי, כדי שזה ייכנס לספר ההיסטוריה.

אברהם רביץ: בסדר.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לכם, יש איזו אפליה במערכת החינוך, אני בא משם, שמורים מסוימים, יצא ככה, מקבלים יותר כסף מאשר מורים אחרים, תמורת אותה עבודה.

אברהם רביץ: אני שואל אתכם: צריך לתקן את זה?

אברהם רביץ: ודאי שצריך לתקן.

אברהם רביץ: מדברים ומדברים אל העצים ואל האבנים, וכנראה נצטרך לעשות תיקוני חקיקה.

אברהם רביץ: אני מדבר על הכנה לתעודת בגרות.

אברהם רביץ: אז יש כאלה שמקבלים ויש כאלה שלא.

אברהם רביץ: צריך לתקן את זה.

אברהם רביץ: זה עולה בערך 7 מיליוני שקלים.

אברהם רביץ: וזה לא יעבור.

אברהם רביץ: למה?

אברהם רביץ: מכיוון שהביאו לכאן חוק שהגג הוא 5 מיליוני שקלים.

אברהם רביץ: איזה היגיון יש בעניין הזה?

אברהם רביץ: יש הרי ממש טעויות.

אברהם רביץ: בספר כזה גדול, שהוא ספר תקציב, יש לפעמים צורך לתקן.

אברהם רביץ: והממשלה קשוחה, והיא איננה רוצה לתקן.

אברהם רביץ: היא איננה יכולה אולי לתקן, לפי דעתה.

אברהם רביץ: אני לא מבין.

אברהם רביץ: האם חברי כנסת הם באמת פחות אחראיים מאשר הממשלה?

אברהם רביץ: נגיד, למשל, חברי כנסת מן הקואליציה שמתגבשים יחד כדי לעשות תיקון.

אברהם רביץ: הם לא יכולים.

אברהם רביץ: עכשיו, את האמת מוכרחים לומר.

אברהם רביץ: אלה הרי השאריות של התסכול של חוק הלפרט.

אברהם רביץ: הלפרט הצליח, על-ידי הלובי שהוא עשה, על-ידי לחצים מסוימים שהוא הפעיל, להגיע לסכומים כאלה שלא מדובר עליהם כלל בחוק הזה.

אברהם רביץ: הרי זה היה בהסכמת הממשלה בכלל.

יהודית נאות: נכון.

אברהם רביץ: הביאו לכאן חוק שעבר, וזה הכניס את חברי הכנסת הרבים לתסכול פנימי.

משה גפני: בהסכמת הממשלה הנוכחית.

תמר גוז'נסקי: כן, כן.

תמר גוז'נסקי: אלא מה?

אברהם-בייגה שוחט: כשהם היו באופוזיציה.

אברהם רביץ: כן.

אברהם רביץ: ומה?

אברהם רביץ: זה לא יקרה עוד הפעם?

אברהם רביץ: זה יקרה ונשיג אפילו 50 חברי כנסת.

אברהם רביץ: אני בכלל שואל: רבותי חברי הכנסת, הרי יש כבר חוק אחד, יש חוק שאומר שחבר הכנסת צריך להציג את המקורות הכספיים שיכסו את החוק שהוא מביא.

יהודית נאות: החוק של אמנון רובינשטיין.

אברהם רביץ: החוק של אמנון רובינשטיין.

אברהם רביץ: נכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם רביץ: אז הוא חייב להביא את המקורות.

אברהם רביץ: אז מה הפחד כאן?

אברהם רביץ: ויש ועדה, ויש לנו סדרים.

אברהם רביץ: עד שבא לכאן חוק אחרי ארבע קריאות הרי הנשמה יוצאת לחבר הכנסת.

אברהם רביץ: ואז יבואו וישלפו איזה חוק מצחיק, שיתקבל באיזו הזדמנות.

אברהם רביץ: כמה חברי כנסת אנחנו כאן עכשיו?

אברהם רביץ: האם אנחנו לא בושים ונכלמים לבוא ולהגיד לכל חברי הכנסת: לא תהיה לכם אותה זכות לייצג את עצמכם, את הציבור שלכם?

אברהם רביץ: מה זה כאן?

אברהם רביץ: איזה מין מחטף הוא זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם רביץ: לכן, אני באמת מציע לממשלה שתמשוך את החוק.

אברהם רביץ: נחשוב על זה עוד קצת.

אברהם רביץ: הרי החוק הזה נפל בסכומים אחרים גם כן.

אברהם רביץ: היו סכומים אחרים.

אברהם רביץ: נדמה לי שזה היה 20 מיליון שקל.

נסים זאב: זה היה 5 מיליוני שקל.

אברהם רביץ: 5 מיליוני שקל כל הזמן?

אברהם רביץ: אני מדבר על כך שהוא נפל במליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העיקרון גם חשוב בעניין הזה ולא רק הסכום.

אברהם רביץ: יש העיקרון של הדמוקרטיה.

אברהם רביץ: כל עוד אנחנו לא במצב מלחמה – צריכים לשמור על הדמוקרטיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אברהם שוחט, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לומר לאלה שטיעונם הוא שהחוק הזה הוא אנטי-דמוקרטי, שהוא שם את הפרלמנט שלנו מחוץ לכלל ושאנחנו הופכים להיות מדינה שבה ניתן כוח בלתי מוגבל לשלטון, והפרלמנט חס וחלילה מאבד מכוחו, אני רוצה להגיד לאותם חברים, שיטרחו, ילמדו את העניין וידעו שברוב המדינות המתוקנות בעולם הפרלמנט במהלך השנה לא יכול להביא הצעות שיש עמן הוצאה כספית.

משה גפני: אבל יש דברים אחרים.

אורי אריאל: בייגה, אבל אם זה במדינות המתוקנות – זה לא מתאים לנו.

אברהם-בייגה שוחט: זה נכון.

אברהם-בייגה שוחט: לא רק זה, למשל באחת המדינות שרק לאחרונה נכנסה למסגרת המדינות הדמוקרטיות, קוראים לה אנגליה, לפני שבוע התבטל שם השלטון הדיקטטורי והיא עברה להיות דמוקרטיה, שם גם התקציב עצמו לא מאושר בפרלמנט.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אנחנו הרי דואגים לשלטון הדמוקרטי שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לפנות אל כל אותן מדינות במערב-אירופה, שבהן אנחנו יודעים שאסור להציע הצעת חוק שיש עמה הוצאה כספית.

אברהם-בייגה שוחט: מתי זה כן צריך להיעשות, ועל זה אין מחלוקת?

אברהם-בייגה שוחט: כאשר יש דיון בתקציב וחברי הכנסת רוצים לשנות סדרי עדיפויות.

אברהם-בייגה שוחט: יואילו הם לקבל החלטה שבה רואים את המאזן הכולל ואז מקבלים את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אגיד יותר מזה.

אברהם-בייגה שוחט: מה אנחנו רוצים כאן?

אברהם-בייגה שוחט: אמרה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שמצאתי בדבריה הרבה מאוד טעם – וזה לא קורה הרבה פעמים שאני מסכים למה שהיא אומרת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה היה לגמרי במקרה בפעם הזאת.

אברהם-בייגה שוחט: במקרה הזה היו כמה הערות מאוד טובות בעניין מיסוי המקרקעין.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שזו היתה שערורייה בעת הזאת לעסוק בזה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני בכל אופן רוצה להגיד על הנחה שכאן יש חוק שבא למנוע כוונות נסתרות.

אברהם-בייגה שוחט: מסביב לשולחן הזה פה יושב-ראש ממשלה, יושב שר האוצר, יושב שר התקשורת.

תמר גוז'נסקי: צריך לשבת.

תמר גוז'נסקי: צריך לשבת.

אברהם-בייגה שוחט: יושב שר התקשורת שאחראי לקואליציה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת הלפרט איננו כאן, אבל יש כאן חבריו מיהדות התורה.

אברהם-בייגה שוחט: היתה עסקה ברורה לחלוטין שאמרה: אתם תתמכו בנו בהפלת ממשלת ברק ובהקדמת הבחירות, ואנחנו נעביר לכם את חוק הלפרט.

אברהם-בייגה שוחט: איך אני יודע?

אברהם-בייגה שוחט: כי רובי ריבלין אמר לי את זה.

מאיר פרוש: מי אומר דבר כזה?

מאיר פרוש: לא היה דבר כזה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא אמר לי את זה, חד וחלק.

אברהם-בייגה שוחט: ואנחנו יודעים בדיוק איך זה קרה.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, אחד האסונות הגדולים ביותר שקרו ליהדות החרדית וגם לאוכלוסייה הערבית הוא חוק הלפרט.

אברהם-בייגה שוחט: למה?

אברהם-בייגה שוחט: כי קודם קצבאות הילדים היו מעין דבר מקודש.

אברהם-בייגה שוחט: לא נגעו בהן.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר היחיד שלמשל אני ניסיתי לעשות זה לקבוע מבחני הכנסה ולפיהם מי שיש לו פעמיים השכר הממוצע ומעלה יורידו לו קצת.

אברהם-בייגה שוחט: אבל זה היה כמעט דבר מקודש.

אברהם-בייגה שוחט: ברגע שזה נפרץ, תראו איפה אנחנו נמצאים היום: 12% פעם אחת, 4% ו-24% פעם שנייה.

אברהם-בייגה שוחט: ותאמינו לי שזה לא סוף הדרך.

אברהם-בייגה שוחט: והלפרט, במקום לעזור לילדים – וכוונתו היתה טובה – כנראה לא הבין שהוא מקדיח את הקדירה, שהתבשיל הזה גולש, ופתאום זה היה דבר לגיטימי, לקצץ 2 מיליארדים, לא לקצץ 2 מיליארדים, וזה מה שקרה.

אברהם-בייגה שוחט: רבותי, הכנסת הזאת – ואני אומר זאת בתור מישהו שכבר ב-1974 הביא בפעם הראשונה בחוק ההסדרים הצעה לנסות לרסן את החקיקה הפרטית במהלך השנה, לא בזמן דיוני התקציב – הוכיחה פעם אחר פעם – – –

מאיר פרוש: אתה יודע שאין מה לדבר עם הפקידים.

אברהם-בייגה שוחט: הכנסת הוכיחה פעם אחר פעם, שהיא חסרת אחריות בתחום הזה, שהיא לא רואה את התמונה הכוללת.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לאלה שתמכו בחקיקות פרטיות, כולל חברי, כולל חוק הנגב, כולל ההורדות במס הכנסה.

אברהם-בייגה שוחט: וראיתי דברים בוועדת הכספים.

אברהם-בייגה שוחט: בדרך כלל אנחנו נלחמים ורוצים להפוך את המדבר לאזור פורח.

אברהם-בייגה שוחט: נכון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני חבר הכנסת שוחט, אולי תשאיר משהו לפעם הבאה?

אברהם-בייגה שוחט: אני ראיתי את נגבה וקוממיות הופכים פתאום למדבר, ואז צריך לתת להם הנחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע שלא את כל המשנה תרביץ לנו בפעם הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תשאיר משהו להזדמנות הבאה.

משה גפני: בקוממיות לא גר אף אחד מחברי הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: אל תאשים בזה.

אברהם-בייגה שוחט: מתחו קו.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, אני אומר לכם שהחוק הזה הוא מינימום שבמינימום.

אברהם-בייגה שוחט: תאמינו לי, מה שאנחנו משלמים היום כאזרחי מדינת ישראל בהעלאת המסים, בהורדת קצבאות הביטוח הלאומי, במה שאזרחי ישראל הפסידו ביומיים האלה באיגרות החוב, שזה היה הדבר הכי סולידי.

אברהם-בייגה שוחט: תעשו רגע אחד חשבון.

אברהם-בייגה שוחט: יש 80 מיליארד שקל של אנשים ששוכבים בקופות הגמל.

אברהם-בייגה שוחט: אם זה ירד בחמשת החודשים האחרונים ב-10%, אנשים הפסידו 8 מיליארדי שקל.

אברהם-בייגה שוחט: האם זה רק בגלל החקיקה הפרטית?

אברהם-בייגה שוחט: לא.

אברהם-בייגה שוחט: זה מהרבה סיבות אחרות גם כן.

אברהם-בייגה שוחט: האם החקיקה הפרטית לא תרמה לזה?

אברהם-בייגה שוחט: תרמה וגם תרמה.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלי כהן – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גדעון עזרא – אף הוא לא נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו, אם יהיו נוכחים, חברי הכנסת נחום לנגנטל, אורי אריאל, איוב קרא, והרשימה ארוכה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, אם הוא בכלל שומע, אני לא יודע באילו שמות קראו לחוק הזה קודם לכן, אבל אני חושב שזה חוק סירוס הכנסת.

האשם מחאמיד: זה חוק שבא לשים קץ לדמוקרטיה ולרוב הקולות בכנסת.

האשם מחאמיד: אין פה רוב קולות בכנסת, הם רוצים רוב מוחלט מסך כל 120 חברי הכנסת.

האשם מחאמיד: שמעתי את חבר הכנסת פינס אומר, שבהתחלה הוא חשב על 61 קולות, אבל הוא כל כך הומני ודמוקרט נאור שלבסוף הוא התחשב בנו והחליט על 51, מעל 50 קולות.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, זה אומר ש-49 חברי כנסת הם לא מספיק אחראיים, אפילו 50 חברי כנסת הם בלתי אחראיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כל ה-50 האלה יצביעו בעד חוק, הוא לא יתקבל.

האשם מחאמיד: כי הם אנשים לא אחראיים.

האשם מחאמיד: איזה מין חוק זה?

האשם מחאמיד: כל חבר כנסת שיש לו מצפון ואכפת לו מהרוב הדמוקרטי בכנסת צריך להתנגד.

האשם מחאמיד: כל רוב בכנסת הוא רוב, ואי-אפשר להכתיב לכנסת כמה זה רוב ומה מספר חברי הכנסת שמהווים רוב.

האשם מחאמיד: לכן חייבים להפיל את החוק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להפיל אותו בפעם הרביעית.

האשם מחאמיד: צריך להפיל אותו, כי זה יהווה תקדים אנטי-דמוקרטי, תקדים שרירותי ודיקטטורי שאין כמותו.

האשם מחאמיד: מה זה 5 מיליוני שקלים בהצבעה של למעלה מ-50 חברי כנסת?

האשם מחאמיד: אני חייב לנצל את ההזדמנות שיש לי ולומר שמחר יש הפגנה של עובדים במרכזי טיפול באלכוהוליזם.

האשם מחאמיד: שבעה מרכזים כאלה הולכים להיסגר מחר, ואנחנו מדברים פה על 60 ועל 50 חברי כנסת.

האשם מחאמיד: המרכזים הולכים להיסגר, וכ-1,200 אנשים אלכוהוליסטים יצאו לרחובות כבר ממחר, ימשיכו בבעיות שלהם ויהוו מטרד חברתי, ועכשיו באים לפה אנשים בשביל לדבר אתנו על יותר מ-50 קולות.

האשם מחאמיד: עוד נושא שאני חייב להתייחס אליו.

האשם מחאמיד: אני קורא לשר העבודה והרווחה ולשר הבריאות, אני מדבר על האלכוהוליסטים שיפגינו מחר.

האשם מחאמיד: איזה מין דבר הוא זה שזורקים אנשים לרחוב?

האשם מחאמיד: איפה השרים החברתיים של ש"ס?

האשם מחאמיד: איפה שר האוצר?

האשם מחאמיד: 2 מיליוני שקלים בלבד יצילו את המצב הזה, 2 מיליוני שקלים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, הפוך ממה שמלעיטים אותנו כאן, קיבלתי היום טלפון שבטול-כרם 2,000 תלמידים לא יכלו לגשת לבחינות בגרות.

האשם מחאמיד: מחר יש להם בחינה, מחרתיים יש להם בחינה, יש להם השבוע כמה בחינות.

האשם מחאמיד: אני דורש משר הביטחון לאפשר לתלמידים האלה להיבחן.

האשם מחאמיד: אי-אפשר להמשיך את העוצר בערים הפלסטיניות ולמנוע מתלמידים לגשת לבחינות.

האשם מחאמיד: אני מקווה שחברי הכנסת ימצאו את הדרך להתלכד יחד כדי להגן על עצמנו, זו לא הגנה על סכום כזה או אחר, זו הגנה על הדמוקרטיה בכנסת, אחרת אין לנו מה לעשות כאן.

האשם מחאמיד: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה מגונה.

אורי אריאל: לא עברו ימים מספר מאז החליטה הממשלה על עגל הזהב, ששלב א' שלו הוא כ-700 מיליון שקל, חבר הכנסת ויצמן.

אורי אריאל: 700 מיליון שקל לעגל הזהב שלב א', מה שהם קוראים גדר ההפרדה.

אורי אריאל: מישהו חושב שבזה זה ייגמר?

אורי אריאל: זו רק ההתחלה.

אורי אריאל: לדעת הממעיטים, מדובר על 2.25 מיליארדי שקל של גדר ההפרדה, של עגל הזהב.

אליעזר כהן: של חיים רמון.

האשם מחאמיד: 370 קילומטר?

אורי אריאל: ההערכה נעה בין 2.25 ל-3 מיליארדי שקל שיצאו בשנתיים על ברזלים.

אורי אריאל: במקום לתת ביטחון, במקום לטפל בבעיות סוציאליות, במקום לטפל בחינוך, לוקחים את הכסף וזורקים אותו.

ויצמן שירי: – – – אל תדאג.

אורי אריאל: אל תגיד לי "אל תדאג".

אורי אריאל: אתה שותף לגדר הבזבזנית הזאת, שהיא על חשבון רכש של טנקים, מטוסים חינוך, רווחה, תחבורה, תאונות דרכים, מה שאתה רוצה.

אורי אריאל: מדינת חלם.

אורי אריאל: עומד פה שר האוצר לשעבר ומדבר על מדינה מתוקנת.

אורי אריאל: זה לא פה, זה במקומות אחרים.

אורי אריאל: איך הוא אמר?

אורי אריאל: בדמוקרטיה הצעירה אנגליה, במקומות אחרים זה מתוקן.

אורי אריאל: שר האוצר אבי מה שנקרא חוק הנגב, יחד עם חבר הכנסת שירי ויצמן – – – אדוני, שלא אטעה, אולי אדוני יגיד מה עלות החוק?

ויצמן שירי: חצי ממה שעלה ביהודה ושומרון.

אורי אריאל: או.

אורי אריאל: קיי.

אורי אריאל: זה משהו כמו 400-300 מיליון שקל.

אורי אריאל: את זה שר האוצר דוחף, הוא הביא את זה כחבר כנסת פרטי עוד לפני היותו שר האוצר, ובהיותו שר האוצר דחף שזה יתקבל.

אורי אריאל: להצעה הזאת אין מקום, כל חברי הבית צריכים להתנגד לה.

אורי אריאל: אני מתפלא על חבר הכנסת פינס שמצא מקום להתגדר בו.

אורי אריאל: קח את החוק בחזרה, פינס, ולך אתו למקום אחר, לא בבית-ספרנו.

אורי אריאל: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורי יהודה אריאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו ידברו לפי הסדר, אם יהיו נוכחים, חברי הכנסת יגאל ביבי, ויצמן שירי, משה גפני, שאול יהלום, אבשלום וילן, חוסניה ג'בארה, אחמד טיבי ואחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש מן הצדק בחוק הזה.

איוב קרא: כשאתה יושב בצד הקואליציה, אתה מבין שצריך לעצור את הסחף של חקיקה ללא שום מגבלות; כאשר חבר הכנסת הוא מהאופוזיציה, הוא אינו חושב על הסעיף התקציבי וההוצאה המיותרת לפעמים בחוק שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איזה מגבלות צריך יותר מאשר רוב בכנסת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשביל מה יש כנסת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשביל מה אנחנו מצביעים?

איוב קרא: אני אומר שיש גם אחריות קולקטיבית ולא פופוליסטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יצביעו נגד, לא יעבירו את זה.

איוב קרא: יפה.

איוב קרא: כשאני רואה את החוקים הללו, יש לי תהייה על כך שבמדינה הזאת יש הזנחה של דברים כל כך אלמנטריים וחשובים, דברים בחיי היום-יום.

איוב קרא: למשל, היום היה בוועדת הפנים דיון בנושא הבנייה לתושבי דליית-אל-כרמל ועוספיא, יישובים שקיימים מאות בשנים.

איוב קרא: אחרי 53 שנים, בשנת 2000 עדיין אין להם תוכנית מיתאר.

איוב קרא: חיילים משוחררים חוזרים הביתה ואין להם רשיונות בנייה.

איוב קרא: תאר לעצמך שבלב לבה של מדינת ישראל, אנשים שעושים את הטוב ומסמלים את הטוב במדינת ישראל, לא מוצאים אוזן קשבת אצל הממסד כדי לקבל דבר אלמנטרי כמו אפשרות לבניית בית למשפחה.

איוב קרא: זה דבר שלא עולה על הדעת.

איוב קרא: מתרצים את זה בכל מיני תירוצים, כשלבחור הזה אין שום שייכות להזנחה הזאת ואין שום סיבה להאשים אותו בהזנחה.

איוב קרא: כתוצאה מכך שאין תוכניות מיתאר, בפועל הוא עובר על החוק כדי לבנות בית בישראל.

איוב קרא: אחרי שהוא בונה באים אליו בטענות שהוא בנה בצורה לא חוקית.

איוב קרא: אם הוא לא יבנה בית על אדמת סבו או אביו, הוא פשוט יימצא ברחוב עם אשתו ועם ילדיו.

איוב קרא: הוא טוב בשביל לצאת למילואים, הוא טוב בשביל כל המאמצים הביטחוניים שאנחנו שותפים להם היום, אבל הממסד לא מצא לנכון למצוא דרך לרצות אוכלוסייה חיובית כזאת.

איוב קרא: צר לי שבחורים אלה גם נרדפים בבתי-משפט, וחלק מהם אפילו שוטרים שמוצאים את עצמם עומדים למשפט בגלל סיטואציה מוזרה, שאף אחד מהם לא אשם בה.

איוב קרא: ואתה רואה איש יס"מ שאתמול היה בפעולה ביטחונית, מגיע עם עין נפוחה למשפט, על זה שהוא בעצם בנה בצורה לא חוקית, כי החוק לא שומר עליו.

איוב קרא: החוק בא לסייע לאזרח, ולא לגרום לו לעשות עבירה, ומה שקורה בפועל הוא שאותו שוטר מוצא את עצמו עבריין בעל כורחו והוא משלם קנסות של עשרות אלפי שקלים, ואין דין ואין דיין.

איוב קרא: פשוט אין תשובה לסוגיה הזאת.

איוב קרא: אני חושב שמשרד הפנים והממשלה, במקום להקצות משאבים מזעריים כדי לרצות אוכלוסייה כזאת שהיא לויאלית לדרכה במדינה, אמיתית וכנה, זורקים סכומי עתק לכל מיני גורמים, לכל מיני ארגונים שבכלל אין להם שום זיקה לויאלית או ביטחונית.

איוב קרא: ואני חושב שאם יש משהו שצריך להדאיג אותנו זה שאנחנו בעצם דוחפים אנשים לעבור על החוק, בעל כורחם.

איוב קרא: דבר כזה, במדינה דמוקרטית ונאורה, לא יכול לקרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

איוב קרא: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שהישיבה הזאת שהיתה היום בוועדת הפנים, יהיה לה המשך, ויחד עם הרב גפני נמצא בסופו של הליך את הבשורה הטובה לאותם זוגות צעירים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יגאל ביבי – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ויצמן שירי, בבקשה.

אליעזר כהן: ויצמן, מה יהיה עם ההצבעה?

אליעזר כהן: מה עם ההצבעה על החוק הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ויצמן שירי, אתה רוצה לדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי חברים שעמדו כאן הערב והטיפו לחברי הכנסת על חוקים פופוליסטיים שחברים העבירו, וגם חזרנו על המנטרה הידועה: חוקי הנגב.

ויצמן שירי: ואני אומר, דוגמה קלאסית איך מתייחסים אל הנגב ואל תושביו.

ויצמן שירי: היום הגיעה אל ועדת הכספים בקשה לאשר 21 מיליון שקלים לפינוי האשפה הרעילה מקריית-הפלדה בעכו.

ויצמן שירי: שאלתי: מה קרה?

ויצמן שירי: מה זאת אומרת?

ויצמן שירי: זה של יזם פרטי, מה פתאום המדינה צריכה לממן?

ויצמן שירי: הוצאתם מכרז, לא הוצאתם מכרז?

ויצמן שירי: הקיצור, בסופו של דבר גם לא היו תשובות.

ויצמן שירי: אבל שאלתי בסוף, בין השאר: תגידו לי, לאן אתם מתכוננים לפנות את האשפה הרעילה הזאת מקריית-הפלדה בעכו?

ויצמן שירי: אמרו: לנגב.

ויצמן שירי: ואני אומר לכם, תראו, כשהגעתי לבית הזה הבנתי שחלק גדול מהחברים צבועים.

ויצמן שירי: היום למדתי שחלק גדול מהחברים גם צבועים, אבל גם תכמנים.

ויצמן שירי: זה בדרך כלל הולך ביחד, אבל אמרתי: חברי כנסת, לא יכול להיום שהם יהיו שניהם יחד.

קריאה: מה ההבדל?

ויצמן שירי: חברי כנסת שהיו בעבר שרים, ונתנו כל מיני פתקאות שעלו מיליארדים – למי שלא זוכר – מתחילים להתחשבן כמה חוקי הנגב עלו, כמה החוקים האלה עלו ובכמה דברים ענף הנדל"ן זכה, דקה אחר דקה.

זבולון אורלב: שירי, אילו שרים ואילו פתקאות?

ויצמן שירי: אלה פתקים בצבע צהוב, אם אני זוכר נכון.

ויצמן שירי: ולכן, באים ואומרים מה שאומרים על חוקי הנגב.

ויצמן שירי: ואני שאלתי אותם אנשים: אתם הרי הייתם בתפקידים של שרים, שרים בכירים, מה אתם עשיתם כשאותם חוקים, בלי חקיקה, היטיבו עם אזורים אחרים במדינת ישראל?

ויצמן שירי: למה לא ביטלתם אותם, אם זה כל כך פופוליסטי?

ויצמן שירי: – לא היה לנו רוב בכנסת.

ויצמן שירי: אז אני אמרתי: לי היה רוב בכנסת להעביר חוקים, והעברתי.

ויצמן שירי: זאת אומרת, כשאין לך רוב להעביר חוקים בכנסת, אתה אומר: אין לי רוב להעביר בכנסת, ולכן הורדתי את האחריות מהעניין.

ויצמן שירי: כשמישהו אחר מצליח לארגן רוב בבית הזה, אז זה פופוליזם.

ויצמן שירי: ואני אומר להם: זה לא פופוליזם, זו צביעות שלכם.

ויצמן שירי: כשיש בחירות או כשנמצאים ערב בחירות ורוצים את קולות האנשים, מבטיחים לכולם גן של ורדים.

ויצמן שירי: בשורה התחתונה, אנחנו רואים לאן המדינה הזאת מגיעה ולאן היא הולכת.

ויצמן שירי: ואני אומר לכם, הגיע הרגע – ואני כבר לא מדבר על השאלה אם צריכים או לא צריכים 50 חברי כנסת – שחברי הכנסת בבית הזה יהיו קודם כול הגונים.

ויצמן שירי: קודם כול שיעבדו עם המצפון, לפני שהם יוצאים עם כותרות.

ויצמן שירי: כשבאים ומדברים על חוקי הנגב, על הטבות המס – הרי גם בגליל וגם ביהודה ובשומרון 20 שנה מקבלים אותן הטבות מס, אבל העניין לא עלה כשנתנו הטבות ליהודה ושומרון, הטבות לגליל, כי זה היה מקובל, כי פה לא היה מישהו שיעשה לכם את הסקנדלים ויגיד את האמת.

ויצמן שירי: חוק עידוד השקעות הון, חלק מחוקי הנגב – מישהו מעלה על דעתו, אדוני היושב-ראש, ש-20 דקות מכפר-סבא, בברקן, יקבלו 24% בחוק הקודם, ובמצפה-רמון ובירוחם ובדימונה ובאופקים ובבאר-שבע יקבלו 24%, ומישהו ירד 120 קילומטר דרומה מכאן?

רחמים מלול: ולסיום?

ויצמן שירי: ואתם אפילו לא הייתם מסוגלים להבין מה המשמעות של הדבר הזה.

ויצמן שירי: אבל כשבאים הנה ומשנים חוק, אז אלה חוקים פופוליסטיים.

רחמים מלול: תודה רבה.

ויצמן שירי: ולכן אני אומר: זכותו של חבר כנסת, שמאמין בציבור ששלח אותו, לא להצטדק, לא להתחסד וגם לא לתכמן, אלא להגיד את האמת, גם אם האמת כואבת, בעיקר לאותם פוליטיקאים ציניקנים.

ויצמן שירי: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ויצמן שירי.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

אליעזר כהן: ויצמן שירי, את המשפחות של המפגעים מורידים לנגב, לעזה.

משה גפני: – – –

רחמים מלול: דהאמשה, משום שתורו היה לפני כן, ומשום שהוא ניהל את הישיבה הוא דחה את התור שלו.

רחמים מלול: אתה אחריו, כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שזה נראה בבירור, החוק הזה הוא בושה וחרפה, בלשון המעטה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להוסיף נקודה אחת על מה שציינו חברי, ולעניות דעתי היא גם חשובה מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק הזה פוגע למעשה בלב לבה של השיטה הדמוקרטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא רק מגביל את הכנסת ומגביל את כוחו של הרוב בכנסת ומכופף אותו לרצון הממשלה, אלא גם מבטל למעשה את היסוד העיקרי שעליו מושתתת השיטה הדמוקרטית כולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה פירוש ממשלה שאין לה רוב ובכל זאת החוקים יעברו לפי רצונה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר לממשלה אין רוב, הממשלה מתפטרת, וזו הדרך להחליף ממשלה, זו הדרך ללכת לבחירות, זו הדרך הדמוקרטית להחליף שלטון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באה הממשלה הנוכחית ומציעה לנו שלא יהיה לה רוב אבל היא בכל זאת תמשיך לכהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ככה בא לה; והיא עושה מהכנסת הזאת ומחברי הכנסת אהבלים שלמים, שכאילו יסכימו ויקבלו את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם אנחנו נהיה אהבלים, העם ששלח אותנו איננו אהבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם רוצה לשנות ממשלות בדרך דמוקרטית, ומה יותר דמוקרטי מכך שכאשר לממשלה אין רוב בכנסת, לא בא החוק המטופש הזה לעזור לה ולהנציח את קיומה, אלא היא תצטרך ללכת לציבור, לחזור ולקיים בחירות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וזו הדרך הבריאה, הנכונה והדמוקרטית, אחת הדרכים לשנות ולהחליף ממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, לאחר שהצבעתי על העיקרון, שהוא חשוב מאוד, לעניות דעתי, לב לבו של החוק הזה, אני מבקש לומר את עיקר הדברים בשפה הערבית.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: חברי הכנסת, סגן השר נהרי וסגן השר לשעבר פרוש, דהאמשה מדבר אליכם עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם האל הרחמן והרחום, חברי המאזינים, הצעת החוק שאנו דנים בה תיכשל, אם ירצה האל, בפעם הרביעית ולא תעבור בקריאה הראשונה, כיוון שזה חוק שהיה ראוי לעומד מאחוריו להתבייש בו ולא לבקש את האמון וההצבעה עליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נראה שאין די ששלוש פעמים כשל החוק הזה, והממשלה, בדרך עקיפה, מחזירה אותו אלינו בפעם הרביעית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקיצור, מה שעולה מחוק זה הוא, שאפילו אם הצביעו 50 חברי כנסת בעד הצעת חוק מסוימת, לא ייתכן שהצעה זו תעבור כל עוד הממשלה אינה חפצה בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במובן אחר, זו הגבלת כוחו של הפרלמנט, ביטול הכוח והכנעתו לרצונה של הממשלה ועמדותיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה יכולה לישון בנוחות ולגבור על רוב מכריע – 50 חברים בפרלמנט זה – להפיל את החוקים, בין שעלות יישום החוק הינה 5 מיליוני שקלים ומעלה, או, פעם נוספת, אם אלו שהצביעו בעד החוק הם פחות מ-50 חברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חוק כזה מהווה סכנה ליסוד שיטת השלטון הדמוקרטית, ועל הממשלה, שאין לה רוב בפרלמנט, להתפטר ולחזור אל העם לקבל אמון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ניתן שתתחבא מאחורי חוקים מסוג זה, שכן מחד גיסא אין היא נהנית מרוב ומאידך גיסא ביכולתה להמשיך לכהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זהו הדבר המסוכן ביותר בהצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם נוספת, אני סמוך ובטוח, אם ירצה האל, שחוק זה ייכשל בפעם הרביעית, שכן הממשלה והמסייעים לה יתביישו לאחר הפעם הזו ולא יחזירו אותו אלינו להצבעה מחדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, ביידיש.

משה גפני: אני לא יודע.

רחמים מלול: הוא לא יודע?

יהודית נאות: הוא לא יודע.

רחמים מלול: הוא רק מבין.

רחמים מלול: כשחברי הכנסת של ש"ס עומדים לידו הוא משתדל לדבר ביידיש בדרך כלל.

רחמים מלול: ..

עסאם מח'ול: הוא עושה את עצמו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש משל של רבי יונתן אייבשיץ, שאגיד אותו בשפתי.

משה גפני: רבי יונתן אייבשיץ המשיל משל על חתול שאילפו אותו להיות דמוקרט וליברלי, והחתול היה מאולף והוא באמת התנהג בשוויוניות ובדמוקרטיה ובסדר.

משה גפני: עד שיום אחד הביאו לו עכבר.

משה גפני: כשהוא ראה את העכבר, הוא קפץ על השולחן, זרק את השוויוניות ואת הדמוקרטיה ואת הכול ורדף אחריו לטרוף אותו.

רחמים מלול: עכשיו לנמשל.

יהודית נאות: אתה צריך פירוש רש"י?

רחמים מלול: מעניין מי החתול ומי העכבר.

משה גפני: אנחנו מדברים במדינה שהיא מדינה דמוקרטית, שוויונית וליברלית, והכול בסדר, עד שרואים את – – –

תמר גוז'נסקי: מדינה שמתיימרת להיות דמוקרטית – – –

משה גפני: כן.

משה גפני: שוויונית ודמוקרטית וליברלית ובסדר, עד שרואים את החרדים.

משה גפני: אביא לכם דוגמה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הנמשל?

משה גפני: אני הולך לספר לכם כמה דוגמאות מהחיים.

משה גפני: היה התרגיל של שמעון פרס, שעשה בשעתו עם אריה דרעי, ורצו לשנות פה את הממשלה.

רחמים מלול: ייזכר לטוב.

משה גפני: רצו לשנות את הממשלה.

משה גפני: ואז ראו שהחרדים בעניין, ועשו הפגנות, מי שזוכר, "חוקה לישראל", לשנות את שיטת הממשל.

משה גפני: כך יורידו את השפעת החרדים.

משה גפני: מה החליטו?

משה גפני: החליטו שמעוותים את השיטה במדינת ישראל.

משה גפני: לא קיים משטר כזה בשום מקום בעולם.

משה גפני: יש או משטר מפלגתי או משטר נשיאותי.

משה גפני: אין דבר כזה שמערבים בחירה ישירה לראשות הממשלה עם בחירת מפלגות לכנסת.

משה גפני: אין דבר כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה נקרא שעטנז.

משה גפני: מצב בלתי דמוקרטי בעליל.

משה גפני: חבר הכנסת אורלב, אני מדבר על החרדים.

זבולון אורלב: אז מה אתה רוצה ממני?

משה גפני: שתקשיב.

משה גפני: שינו את שיטת הממשל באופן מעוות.

משה גפני: עמדתי כאן, אגב, על הדוכן הזה ואמרתי: אתם לא מרוויחים, אתם לא עוצרים את החרדים בזה.

משה גפני: כי יהיה כמה פעמים משא-ומתן קואליציוני, פעם לפני הבחירות, בסיבוב השני אם יהיו בחירות לראשות ממשלה, אחרי זה בהקמת הממשלה.

משה גפני: לא עזר שום דבר.

משה גפני: העיקר – עוצרים את החרדים.

משה גפני: עיוותו את השיטה.

משה גפני: מייד אחרי זה, מפלגת העבודה שתמכה בשינוי השינוי, תמכה בהחזרת השיטה הקודמת.

משה גפני: לא עצרו את החרדים.

משה גפני: דוגמה נוספת, שעליה אנחנו מדברים היום: ידידי וחברי, חבר הכנסת הרב הלפרט, העביר חוק – חוק שנתמך על-ידי ראש הממשלה דהיום, על-ידי שר האוצר דהיום.

יהודית נאות: נכון.

משה גפני: היתה הצעת חוק, ואני לא נכנס לשאלה אם החוק טוב – – –

רחמים מלול: עד כאן אתה עדיין בתחום המשלים?

משה גפני: כן, אבל זה החוק של עכשיו.

משה גפני: החוק קבע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה עושים היום?

משה גפני: מפני שחרדי העביר חוק כזה, פשוט לוקחים את כל השיטה הדמוקרטית, באופן משולל כל היגיון, נגד כל עבודת הכנסת, ואומרים: בואו נציע חוק, שהלפרט לא יוכל להעביר חוק.

משה גפני: זה מה שאומרים.

משה גפני: אם זה לא היה הרב הלפרט, החוק הזה לא היה בא לעולם.

משה גפני: הרי תראו מה אנחנו אומרים: אנחנו מדברים על ממשלה שלה קואליציה הגדולה ביותר מאז קום המדינה.

משה גפני: יושבים בה שרים שחלקם מיותרים לגמרי, בזבוז כסף לריק.

רחמים מלול: דווקא צמצמו את מספר סגני השרים.

משה גפני: אני מדבר על השרים.

משה גפני: סגני השרים הם הבעיה?

משה גפני: ואז מה צריך לעשות בקואליציה?

משה גפני: יבוא חבר כנסת מהאופוזיציה, יציע הצעת חוק שעלותה הכספית, לדעת הממשלה, גבוהה ואסור לה לעבור בעידן כלכלי כזה קשה, יגייסו את חבריהם שיבואו להצביע, יצביעו נגד ויפילו את זה.

משה גפני: מה עושה הממשלה מאחורי גבו של אופיר פינס, יושב-ראש ועדת החוקה?

משה גפני: מביאה חוק אנטי-דמוקרטי בעליל.

משה גפני: הרי מחר אפשר להביא חוקים כאלה גם על הנושא המדיני, גם על הנושא הביטחוני, על כל נושא שעולה כאן במליאת הכנסת, ולהגיד: החוק הזה לא יעבור.

משה גפני: אני אומר לכם: כל דבר יפעל כבומרנג.

משה גפני: אם רוצים לפעול באופן כזה שלחרדים לא תהיה השפעה, חוקים כאלה לא יועילו.

משה גפני: מכיוון שהמשמעות של העניין, כפי שהיה בעבר וכפי שקיים היום, זה פועל כבומרנג נגד הממשלה.

משה גפני: אם רוצים, בבקשה, שיחליטו, מפלגת העבודה לא בקואליציה.

משה גפני: הרי מה עושה ראש הממשלה?

משה גפני: הוא לוקח את מפלגת העבודה כדי להשתמש בה נגד ש"ס, הוא לוקח את ש"ס כדי להשתמש בה נגד מפלגת העבודה, ומשחק בין שתי המפלגות הגדולות.

אליעזר כהן: ויהדות התורה נגד ישראל ביתנו.

משה גפני: הוא משחק בין שתיהן.

משה גפני: יש פעמים שהוא צריך להעביר משהו נגד ש"ס, הוא קורא למפלגת העבודה.

משה גפני: יש פעמים שהוא רוצה לפעול נגד מפלגת העבודה, הוא קורא לש"ס.

משה גפני: והתוצאה של הדברים האלה היא, שהכנסת ריקה ומי שצריך להצביע זה אנחנו, מי שנמצא כאן במליאה, ויכריחו אותנו עם חוק אנטי-דמוקרטי להיות שותפים למשחק הזה בין מפלגת העבודה לש"ס.

משה גפני: המשחק הזה ייגמר מהר מאוד.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת גפני.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, רוב חברי הכנסת נגד החוק הזה, והם יודעים שאין הצבעה והלכו הביתה.

רחמים מלול: מי קבע שאין הצבעה?

אליעזר כהן: אני לא יודע מי קבע.

רחמים מלול: אני לא חושב שהיתה הודעה רשמית מטעם המזכירות או הנשיאות, שאין הצבעה.

תמר גוז'נסקי: מישהו צריך לבקש.

רחמים מלול: מישהו גם צריך לבקש.

רחמים מלול: אנחנו נבדוק את העניין.

תמר גוז'נסקי: אופיר פינס בבניין?

רחמים מלול: נבדוק את העניין.

אליעזר כהן: הוא רצה שנלך הביתה ואז הוא יצביע.

רחמים מלול: מה אתה רוצה שנעשה, חבר הכנסת אליעזר כהן?

רחמים מלול: חבר הכנסת יהלום – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת וילן – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – אינה נוכחת.

מאיר פרוש: אני מבקש שבהצעת החוק יהיו 55 חברים.

מאיר פרוש: הוא מפחד לספר מה יהיה עם החוק הזה, כי הוא רוצה שבהצבעה יהיה חמישה חברים.

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח.

רחמים מלול: הנה חבר הכנסת המציע הגיע.

רחמים מלול: אתם יכולים לשאול אותו.

רחמים מלול: חבר הכנסת פינס, לא הודעת שאין הצבעה, נכון?

מאיר פרוש: הוא מפחד להודיע.

רחמים מלול: יש הצבעה היום, אני מבין?

רחמים מלול: אתה לא יכול להודיע אם יש הצבעה או אין?

רחמים מלול: על-פי סדר-היום המונח לפני יש הצבעה היום.

רחמים מלול: נעזוב את הוויכוח.

רחמים מלול: חבר הכנסת עמיר פרץ – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, היתה פה הונאה.

אליעזר כהן: חברי הכנסת חשבו שאין הצבעה.

רחמים מלול: חבר הכנסת כנעאן, בבקשה.

אליעזר כהן: הודיעו למזכירות שאין הצבעה.

אליעזר כהן: אני אומר לך, הרבה מאוד חברי כנסת הלכו הביתה.

רחמים מלול: רבותי, אני רוצה להודיע שתשובה והצבעה תהיינה במועד אחר.

מאיר פרוש: אין 50 חברי כנסת.

מאיר פרוש: המזכ"ל לעתיד הגון – אין 50 חברי כנסת, הוא מוריד את ההצבעה.

רחמים מלול: חבר הכנסת כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, זו ממש חוצפה ממדרגה ראשונה שמודיעים עכשיו לחברי הכנסת שאין הצבעה, כי מי שמציע, אם הממשלה ואם אופיר פינס, צריכים להודיע מראש, למסור את זה בסדר-היום, שאין הצבעה.

רחמים מלול: נוכח הערותיכם ביקשתי מן המצביע שיאמר לנו את עמדתו ודעתו, ואומנם הוא הודיע לי, והודעתי את זה לחברי הכנסת.

מוחמד כנעאן: לא רק שזה חוק חוצפני, חוק ממש מגונה, אבל כנראה הוא מביא אותו במתנה לכבוד זה שהוא רוצה להיבחר למזכ"ל מפלגת העבודה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה ממש שיא החוצפה של מי שהציע את החוק הזה.

מוחמד כנעאן: הצעת חוק כזאת באה להגביל את חברי הכנסת, באה להגביל את הסיעות השונות, בחקיקה פרטית, היא באה למנוע מחברי כנסת, שהם חברי כנסת חרוצים ונמרצים, ויש כאלה הרבה, ששוקדים על הצעות חוק שונות.

מוחמד כנעאן: מצד אחד הממשלה מבזבזת מיליארדים על גדר הפרדה, על כיבוש מחדש, על חימוש מחדש, ומצד שני, רוצים למנוע חקיקה פרטית או רוצים להגביל חקיקה עד 5 מיליוני שקלים, וכל חקיקה מעבר לזה צריכה 50 חברי כנסת.

מוחמד כנעאן: אפילו המשפט של דרום-אפריקה לפני שנים היה מתבייש בזה.

מוחמד כנעאן: מה זה?

מוחמד כנעאן: לפני תקופה לא ארוכה הצבענו על הצעה של חבר הכנסת ארנס, שרצה לחייב נוכחות של 30 חברי כנסת, בו בזמן שהוא לא נמצא בכנסת – – –

רחמים מלול: לכן הוא רצה לחוקק את זה, כדי שהוא יתחיל להיות נוכח.

מוחמד כנעאן: – – – אופיר פינס רוצה לחייב 50 חברי כנסת לתמוך בהצעת חוק שכרוכה בכספים.

מוחמד כנעאן: זה לא רק עניין של סירוס הכנסת, זה יותר מזה, רוצים לרוקן את הכנסת מתוכן, כתוצאה מהרכב קואליציוני משונה שקיים היום.

מוחמד כנעאן: אני לא יודע מה יהיה מחר.

מוחמד כנעאן: כנראה גם מפלגת העבודה לא מתביישת במה שעשתה עד עכשיו בממשלה, ובמה שהיא עושה בממשלה, אלא רוצה להוסיף גם חוקים מביישים, שכל פרלמנטר הגון היה מתבייש בהם.

מוחמד כנעאן: אני מציע לאותו חבר כנסת שימשוך את הצעת החוק הזאת ויוריד אותה מסדר-יומה של הכנסת.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת תאופיק חטיב – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת יגאל ביבי, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול, ולאחר מכן חברת הכנסת נאות, חבר הכנסת משעני, חבר הכנסת זאב, חבר הכנסת פרוש וחבר הכנסת אורלב.

רחמים מלול: לשם שינוי הוא יהיה היום אחרון הדוברים.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, זהו אחד החוקים המוזרים ביותר שהוצעו בשנים האחרונות בכנסת.

יגאל ביבי: מה החוק הזה בא להגיד?

יגאל ביבי: בית-המחוקקים, אל תחוקק.

יגאל ביבי: זה החוק.

יגאל ביבי: צריכות להיות קצת בושה, קצת חרפה, כדי לחשוב שהאינטליגנציה של חברי הכנסת היא כזאת נמוכה.

יגאל ביבי: החוק הזה כבר בא לכאן פעם אחת.

יהודית נאות: פעמיים.

יגאל ביבי: שלוש פעמים.

יגאל ביבי: אומרים לממשלה: לא רוצים את החוק הזה, ועוד פעם מביאים את החוק הזה.

תמר גוז'נסקי: עכשיו זה לא בשם הממשלה, זה בשם ועדה.

יגאל ביבי: זה עובר כל גבול.

יגאל ביבי: צריכה להיות כאן היום התגייסות של כל חברי הכנסת לשמור על כבודה של הכנסת.

יגאל ביבי: היום חברי הכנסת צריכים לבוא וממש לשמור על כבוד הכנסת.

יגאל ביבי: מעניין, היו קואליציות של 61 חברי כנסת, ולא הביאו חוק כזה.

יגאל ביבי: קואליציות של 61.

יגאל ביבי: החוק הזה, אפשר להגדיר אותו במשפט אחד: לממשלה אין אמון בקואליציה שלה.

יגאל ביבי: זה החוק למעשה.

יגאל ביבי: זאת הממשלה המנופחת ביותר, תראו כמה צפוף פה בשולחן הממשלה.

יגאל ביבי: ממשלה עם 42 שרים וסגני שרים לא מאמינה בעצמה, לא מאמינה שיש לה משמעת, אז היא באה ואומרת: בואו נשים כלוב, נשים רסן, נקשור את הידיים של חברי הכנסת, כיוון שאנחנו לא יודעים לתפקד.

יגאל ביבי: זאת בושה, וחבל שאין כאן שום שר שיביא את דברינו, שישמע כאן את הדברים של חברי הכנסת ויאמר לממשלה: התביישתי להיות כאן בכנסת, לשמוע את חברי הכנסת.

יגאל ביבי: לא תהיה כאן משמעת קואליציונית, כי כבוד הכנסת חשוב יותר מכבוד הקואליציה; כי סדרי שלטון, נוהלי חקיקה, סדר עבודה של הכנסת, עתיד הדמוקרטיה חשובים יותר ממשמעת קואליציונית.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לראש הממשלה: אני יושב, חושב ומסתכל.

יגאל ביבי: הגיע הזמן שתמשול, שתשלוט, שדיונים יהיו דיונים בממשלה, שהחלטות יהיו החלטות, שסיכומים יהיו סיכומים.

רחמים מלול: אני מבקש מצמרת מפלגת העבודה.

יגאל ביבי: שמפלגת העבודה תהיה מפלגת העבודה, שיושב-ראש ועדת החוקה יהיה רציני.

רחמים מלול: אתם מפריעים לנו.

יגאל ביבי: אופיר פינס, מזכ"ל מפלגת העבודה המיועד, בכמה תחומים אתה בחור רציני, איך לא התביישת להביא חוק כזה לבית-המחוקקים?

יגאל ביבי: איך העזת להביא חוק כזה לכאן אחרי שהממשלה התגלתה במערומיה – שלוש פעמים לא רצינו.

יגאל ביבי: אפילו החמור של בלעם לא היה מתנהג כך.

יגאל ביבי: לכן אני מתפלא עליך, אופיר, ואני מציע לך – – –

רחמים מלול: אדוני התכוון לאתון.

יגאל ביבי: נכון.

יגאל ביבי: אני מציע לך, אופיר, למען כבודך, אתה בחור צעיר, קח את החוק הזה, שלא תתבייש כאן היום, כשהכנסת תגיד כאן היום "לא" על החוק הזה.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת ביבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת יהודית נאות.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת משעני, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, שהתחלף עם חבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת מח'ול.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אופיר פינס, אנחנו עדים לחוק שקשה אפילו לדון בו.

עסאם מח'ול: אני מתפלא על הממשלה הנודניקית הזאת, ששולחת הפעם את אופיר פינס כדי להוציא לה את הערמונים מן האש, אבל את הערמונים האלה אי-אפשר להוציא מן האש.

עסאם מח'ול: חבל שהממשלה הזאת לא לומדת.

עסאם מח'ול: היא ממש נודניקית – פעם ראשונה, פעם שנייה, פעם שלישית.

עסאם מח'ול: מה אתם רוצים?

עסאם מח'ול: בפעם הבאה אופיר פינס יבוא להציע את ההצעה הזאת בליווי קמיע, אולי זה יעבוד הפעם.

עסאם מח'ול: מה זה?

רחמים מלול: בשביל זה הוא יצטרך לבטל את החוק שלו ולהסתייע בש"ס.

עסאם מח'ול: מה אתם עושים?

עסאם מח'ול: יש גבול גם בעניין הזה.

עסאם מח'ול: הרי הכנסת – אתם רוצים לדעת מה עמדתה של הכנסת לגבי החוק הזה?

עסאם מח'ול: שמעתם אותה שלוש פעמים, אז תשמעו אותה גם הפעם, בפעם הרביעית.

עסאם מח'ול: אני חושב שאין זכות מוסרית להביא את הצעת החוק הזאת מלכתחילה – תמר, תעזרי לי בבקשה, אני יודע שקשה להשיג את אופיר, אבל אני רוצה לדבר אתו הפעם.

עסאם מח'ול: אני רוצה לדבר מההיגיון של דמוקרטיה מתגוננת.

עסאם מח'ול: דמוקרטיה מתגוננת לא היתה מרשה להביא הצעת חוק כזאת על שולחנה.

אופיר פינס-פז: בכל העולם זה קיים.

עסאם מח'ול: אני אומר לך; רגע אחד, אני אגיד לך.

עסאם מח'ול: תאר לעצמך, חבר הכנסת אופיר פינס, שמחר אתה תעמוד כאן ותציע הצעה יותר פשוטה מזו – להעביר הצעת חוק בכנסת שאומרת לבטל את הכנסת.

עסאם מח'ול: אפשר להעביר את זה בכנסת?

עסאם מח'ול: אז למה מותר לך לבוא פעם אחר פעם, כאן לעמוד – הממשלה, הקואליציה שלך – ולהציע לנו להתפרק מנכסים כחברי הכנסת?

אופיר פינס-פז: לגלות אחריות.

עסאם מח'ול: הצעת החוק הזאת באה למנוע מהכנסת לנהל את הדמוקרטיה שלה.

אופיר פינס-פז: לנהל את הממשלה.

עסאם מח'ול: לנהל את הדמוקרטיה שלה.

עסאם מח'ול: החקיקה הזאת שאתה מנסה למנוע היא המהות של חברי הכנסת והמהות של הכנסת הזאת, ואתה בא לפגוע בה, בא להתנקש בה, בא לסכל אותה סיכול ממוקד.

עסאם מח'ול: אני חושב שהגיע הזמן לתבוע מיושב-ראש ועדת התקנון – התקנון, נכון?

עסאם מח'ול: – למשוך את הצעת החוק, לא על-ידי הפלתה הפעם על-ידי חברי הכנסת, אלא מתוך כבוד לכנסת – למשוך את הצעת החוק הזאת וללכת אתה בחזרה.

אופיר פינס-פז: אני לא אעשה לכם את התענוג הזה.

עסאם מח'ול: אתה לא תעשה את התענוג הזה – – –

תמר גוז'נסקי: אנחנו נעשה לך.

עסאם מח'ול: זה ניסיון, כי אתה עומד על כך, אתה משתלב בניקוי הלכלוך של הקואליציה הזאת, של הממשלה הזאת, אתה רוצה לעשות את זה במו-ידיך, אולי זה יעזור לך.

עסאם מח'ול: אתה עושה את זה במחיר של השפלת כל ערך דמוקרטי, השפלת הכנסת והשפלת חברי הכנסת והזכות שלהם והמהות שלהם לחוקק חוקים.

עסאם מח'ול: תודה רבה.

רחמים מלול: אני מודה לך מאוד, חבר הכנסת מח'ול.

רחמים מלול: חברת הכנסת יהודית נאות, בבקשה.

זבולון אורלב: מה בסוף?

זבולון אורלב: מצביעים או לא?

רחמים מלול: לא.

רחמים מלול: תשובה והצבעה במועד אחר.

רחמים מלול: בבקשה, גברתי.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כבוד שר הפנים, צריך לבוא בידיים נקיות עם הצעת חוק כזאת.

יהודית נאות: לא יכולה ממשלה ולא יכול לעמוד כאן יושב-ראש ועדת החוקה, בשם ממשלה, ולהטיל עלי ולבקש ממני לנהוג באחריות ציבורית כלכלית.

יהודית נאות: אני נמנית עם סיעה שבהחלט מגלה בעקביות אחריות ציבורית כלכלית – – –

אופיר פינס-פז: עד שזה מגיע להצעות חוק של הסיעה.

יהודית נאות: תראה לי אחת.

אופיר פינס-פז: אני אראה לך 20.

יהודית נאות: תראה לי אחת.

יהודית נאות: תראה לי אחת, ואז לבוא חשבון, נראה אז – אין לכם זכות מוסרית.

יהודית נאות: מי שחוקקו את חוקי הנגב, את חוק משפחות ברוכות ילדים – כל החוקים האלה שכביכול הכניסו אותנו לסחרור הכלכלי.

יהודית נאות: אגב, אני גם על זה חולקת, משום שכל 2 מיליארדי השקל זה לא 20 ו-25 המיליארדים שחסרים בתקציב.

יהודית נאות: אי-אפשר לבוא למחוקקים, בשם ממשלה, שחלק מחבריה במצב קוניונקטורה זה או אחר תמכו בחוקים פרטיים שהיתה להם עלות תקציבית נלוזה – –

אופיר פינס-פז: – – –

יהודית נאות: – – ולכן, הכנסת אמרה את דברה, ואם אתם מדברים בשם ההגינות – אדרבה.

יהודית נאות: אם אני אצטרך 50 חברי כנסת לחוקק חוק, אתם צריכים 100 – – –

תמר גוז'נסקי: הממשלה – – –

יהודית נאות: – – – אנחנו אופוזיציה של 40, אתם קואליציה של 80, אותו יחס.

יהודית נאות: תחוקקו חוקים ב-100 חברי כנסת.

יהודית נאות: אני חושבת שלא יכול להיות שהממשלה יכולה להעביר בשניים מול אחד, ואני צריכה לגייס 50 מבין משתמטי הקואליציה.

יהודית נאות: יש לכם משאב של 80, תהיו פה להפיל הצעות חוק שוועדת שרים לחקיקה איננה מאשרת.

יהודית נאות: ההשתמטות הזאת – ומה הם אומרים לנו היום?

יהודית נאות: תחוקקו חוק, כדי שלא יהיה אפשר לסחוט אותנו.

יהודית נאות: זה הביטוי של הממשלה והקואליציה בקלונה.

יהודית נאות: אתם לא יכולים לעמוד בפני לחצים?

יהודית נאות: על מה אנחנו מדברים פה?

יהודית נאות: אומרים לנו – תנו לנו אפשרות לא לעמוד בלחצים.

יהודית נאות: מה זאת אומרת?

יהודית נאות: תעמדו בלחצים.

יהודית נאות: מה שהצהרתם היום, תעמדו על כך גם מחר.

יהודית נאות: ולכן, אני חושבת שאפילו שחיתות מוסרית היא מלה קלה לעניין הזה.

יהודית נאות: שלוש פעמים, אני חושבת שהכנסת לא צריכה להרשות להעלות הצעות חוק שלוש פעמים.

יהודית נאות: אדרבה – תשב הממשלה ותחכה חצי שנה.

יהודית נאות: למה הכללים שחלים עלינו לא חלים על הממשלה?

יהודית נאות: לכן אני מציעה לקואליציה לאסוף את זה בבושת פנים.

רחמים מלול: תודה רבה, חברת הכנסת נאות.

רחמים מלול: חבר הכנסת מרדכי משעני – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

זבולון אורלב: ואחריו?

רחמים מלול: אם חבר הכנסת טלב אלסאנע יהיה פה, הוא ידבר, ולא – אדוני יהיה האחרון.

רחמים מלול: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מציע החוק חבר הכנסת פינס דורש מאתנו שיהיו 50 חברי כנסת כאשר יבקשו להעביר הצעת חוק שבגינה יחסרו לתקציב המדינה 5 מיליוני שקלים.

מאיר פרוש: בדרך כלל, עם הצעה כזאת יכול לבוא לפה חבר כנסת שהוא כמעט בטוח שהוא – או מישהו ממפלגתו – כל חוק שהם יעבירו לא יעבור פה, ואז הוא אומר בואו נקבע לעצמנו 50 חברי כנסת.

מאיר פרוש: עד כדי כך מזכיר מפלגת העבודה לעתיד פסימי בכל מה שקשור למפלגת העבודה?

מאיר פרוש: האם מזכיר מפלגת העבודה לעתיד חושש שהוא לא יצליח להביא לכאן למליאה הזאת בקדנציה הבאה מספר מסוים של חברי כנסת?

מאיר פרוש: זה המצב?

מאיר פרוש: אחרת אני לא מבין.

מאיר פרוש: אני לא מבין מדוע, אחרי פעם שלישית של נפילה כזאת, הוא לא מתבייש ומביא לפה אותה הצעה.

מאיר פרוש: ומה הוא דורש מאתנו?

אופיר פינס-פז: זאת לא המדינה שלך – – –

מאיר פרוש: מה דורש מאתנו חבר הכנסת פינס?

אופיר פינס-פז: אין לך מדינה – – –

יהודית נאות: אופיר, אל תהיה – – –

מאיר פרוש: מה דורש מאתנו חבר הכנסת פינס?

אופיר פינס-פז: זה שאתה לא ציוני – מילא, אבל – – –

מאיר פרוש: הרי אני מציע לך.

מאיר פרוש: יש לי הצעה, חברת הכנסת נאות, יש לי הצעה דווקא אותנטית בשביל מזכיר מפלגת העבודה לעתיד.

מאיר פרוש: אני מציע לו: כל מי שייבחר במרכז מפלגת העבודה, שיחתום בפניו שיזיז את עצמו כאן במליאה – –

יהודית נאות: נכון.

יהודית נאות: שיבוא לעבוד.

מאיר פרוש: – – שיבוא למליאה.

מאיר פרוש: שיבוא לעבוד.

מאיר פרוש: איזה מין הצעה זו כאן שחברי כנסת לא יוכלו לחוקק חוקים?

מאיר פרוש: תביא את חברי הכנסת שלך, שהליכוד יביא את חברי הכנסת.

יהודית נאות: נכון.

מאיר פרוש: איזה מין הצעה זו?

אופיר פינס-פז: אתה, מאיפה אתה?

אופיר פינס-פז: לך אין חברי כנסת?

אופיר פינס-פז: – – –

מאיר פרוש: חברי הכנסת שלי העבירו את חוק הלפרט ואני העברתי את חוק ירושלים – –

אופיר פינס-פז: הכול – – –

מאיר פרוש: – – העברתי הצעת חוק שיהיו פטורים מהיטל השבחה בדירות גדולות יותר.

מאיר פרוש: ככה חבר כנסת צריך לעבוד.

מאיר פרוש: היתה לי הצעת חוק, שבדיוק כמו שבית-מלון משלם 1.65 שקל, גם בית-חולים – גם מקווה לא ישלם את זה.

מאיר פרוש: מה עשתה הממשלה?

מאיר פרוש: במסגרת חוק ההסדרים לפני שבועיים בלעה גם את זה.

מאיר פרוש: בשביל זה אני באתי לפה?

מאיר פרוש: התרוצצתי, הלכתי, ביקשתי מחברי כנסת שיתמכו.

מאיר פרוש: אין לך מה לעשות?

מאיר פרוש: אתה אובד עצות?

מאיר פרוש: תחתים את חברי הכנסת של מפלגת העבודה בעתיד שיזיזו את עצמם.

יהודית נאות: לא רק זה.

יהודית נאות: שיבואו למליאה להצביע.

מאיר פרוש: מה הבעיה בהצעת החוק של חבר כנסת פינס?

מאיר פרוש: ההצעה שלו היא שאנחנו נאמין לאוצר שההוצאה היא 5 מיליוני שקל.

מאיר פרוש: אני עוד לא ראיתי חבר כנסת אחד שמאמין להערכה כספית של האוצר.

מאיר פרוש: האוצר תמיד אומר – זה יעלה לנו 160 מיליון שקל, עשרות מיליוני שקלים.

מאיר פרוש: אני לא מכיר חבר כנסת אחד שנותן אמון בפקידים.

מאיר פרוש: בעיה נוספת שקיימת – ממה נובע שחברי הכנסת אחראיים – אני קורא לחבר הכנסת, שאם הוא נבחר, הוא אחראי – ממה זה נובע שאנחנו הולכים לחקיקה פרטית?

מאיר פרוש: מכיוון שאנחנו רואים אטימות מסוימת בממסד ולכן אנחנו רוצים לתקן עיוותים מסוימים.

מאיר פרוש: אם שולחים אותנו לפקידי האוצר שאתם אנחנו נסתדר, ורק כאשר הם יסכימו לתת קריצת עין למפלגה גדולה – תבואו, אתם יכולים לתמוך – הרי לעולם לא נקבל את התמיכה של האוצר.

רחמים מלול: ולסיום.

מאיר פרוש: לכן, אדוני, צריך לדחות הצעה זו מכול וכול.

מאיר פרוש: אני רוצה לספר לך עוד משהו, חברת כנסת נאות.

מאיר פרוש: יש 19 חברי כנסת בוועדת החוקה.

מאיר פרוש: בכמה חברי כנסת העביר חבר הכנסת בוועדת החוקה את החוק הזה כדי לעלות לכאן?

מאיר פרוש: אפילו לא מחצית מהחברים היו שם.

מאיר פרוש: מאותם 19 הוא לא הצליח לגייס מחצית מהחברים שיהיו בעת הדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר פרוש: מאתנו הוא דורש להביא 50 חברי כנסת לחוק.

רחמים מלול: תודה.

מאיר פרוש: למשוך את הכול חזרה.

מאיר פרוש: תודה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מרדכי משעני אינו נוכח, ולכן יעלה חבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: אין הצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהחוק פוגע קשות בדמוקרטיה.

נסים זאב: החוק בא להגביל את חברי הכנסת והצבעתם, ואולי את החוק הזה היו צריכים להביא בתוך חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, כי אנחנו מדברים פה עכשיו על המגבלות של חברי הכנסת, על מה הם יכולים להצביע, על איזה סכום הם יכולים להצביע.

נסים זאב: יש זכויות ויש חובות.

נסים זאב: לא הבנתי, בהתחלה חשבתי שזה חוק ממשלתי אבל בסוף מתברר לי שזאת הצעת הוועדה, וכנראה יושב-ראש הוועדה ניצל את הזכות הזאת והחליט שהוא מביא את הצעת החוק בשם הוועדה, אף שאני בטוח שרוב חברי הוועדה לא תומכים בהצעת החוק.

נסים זאב: אי-אפשר לנצל את המצב העגום והדמוקרטיה ולצמצם את היכולת של חברי הכנסת להחליט בדברים שהם חושבים להעביר בכנסת הזאת.

נסים זאב: בשביל זה אנחנו נמצאים פה, אנחנו לא בית-הלורדים.

נסים זאב: יש הרבה הצעות חוק שבאות לאזן ולדבר על שוויוניות.

נסים זאב: למשל אחת מהצעות החוק שהחברים הציעו וגם אני הצעתי היא לגבי החינוך המוכר שאינו רשמי, להכיר בתלמידים אולי לא כשווים מול שווים, אבל אולי להשוות את הזכויות שלהם כך שיקבלו 80% או 75%.

נסים זאב: עד עכשיו זה לא עבר בכנסת מפני שהמגבלה שלנו היא שאנחנו בקואליציה, אף שבבית הזה היה רוב.

נסים זאב: מה העניין שרוצים להחליט שרק ברוב של 50 חברי כנסת תעבור הצעת חוק?

נסים זאב: מתי יש פה 50 חברי כנסת?

נסים זאב: אולי צריכים לשנות את כל סדר-היום של חברי הכנסת, ואם רוצים להעביר חוקים היום היחיד יהיה יום רביעי, רק בין 11:00 ל-14:00, ובשאר הימים נקיים כאן רק פטפטת והצעות לסדר-היום.

נסים זאב: לא נוכל להעביר שום חוק בבית הזה, כי אני לא רואה שיש פה 50 חברי כנסת.

נסים זאב: אני רוצה לומר משהו שלדעתי הוא הבסיס.

נסים זאב: המדינה נקלעה למצב חירום כלכלי, ולדעתי, כל עוד לא הוכרז מצב חירום כלכלי, לא יכולים רק בהצעות החוק להתנהג כמצב חירום כלכלי.

נסים זאב: אם אנחנו חושבים שאנחנו לא יכולים לקיים היום דיונים רציניים בהצעות חוק, שהממשלה תאמר שאין לנו יכולת והמצב הוא מצב חירום כלכלי.

נסים זאב: כל עוד לא הוכרז על מצב חירום כלכלי, אין מקום לדעתי לחוקק את החוק הזה, מה גם ששלוש פעמים הוא כבר נפל במליאת הכנסת.

נסים זאב: ארצות-הברית, אחרי הפגיעה בבנייני התאומים, ידעה למגר את הטרור והלכה בנחישות נגדו.

נסים זאב: היא הבינה שכדי להציל את מצב המשק במדינה עליה להילחם בטרור.

נסים זאב: אנחנו מטפחים את הטרור כי אנחנו לא מטפלים בתשתיות של הטרור ולכן אנחנו מצב המשק כל כך עגום וכל כך קשה.

נסים זאב: אני חושב שהפתרון הוא הנחישות שלנו במלחמתנו בטרור, דבר שיביא גם לצמיחת המשק.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחרון הדוברים, בבקשה.

זבולון אורלב: הממשלה ביקשה לדחות את ההצבעה?

רחמים מלול: יושב-ראש הוועדה כמציע החוק.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אף שאני חבר בקואליציה אני נמנה עם המתנגדים החריפים להצעת החוק הזאת, שעוקרת, לדעתי, את כללי הדמוקרטיה הבסיסיים ביותר.

זבולון אורלב: יש פה ניסיון של הממשלה פשוט להשתלט על הכנסת.

זבולון אורלב: הממשלה רוצה לעקר את יכולת הכנסת לחוקק חוקים, וזה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

זבולון אורלב: הסדר הדמוקרטי הנכון הוא שהכנסת היא הריבונית ורוב בכנסת קובע חוקים לממשלה ולא הרוב בממשלה קובע חוקים לכנסת.

זבולון אורלב: יש כאן שיכרון כוח למישהו, שיכול לכופף את ידה של הכנסת.

זבולון אורלב: לכן אני חושב שמבחינה חוקתית החוק הזה אין לו מקום.

זבולון אורלב: לגופן של הטענות, בקדנציה הזאת לפחות הוכיחה הממשלה את אוזלת ידה בחקיקת חוקים.

זבולון אורלב: הרבה חוקים באים כהוראות שעה כדי להצדיק החלטות רטרואקטיביות, ולהרבה בעיות אין תשובות, כגון תנאים לחיילי צה"ל שלוחמים ועוד בעיות אחרות.

זבולון אורלב: אני יכול לומר שמשרד החינוך לא הגיש אף הצעת חוק ממשלתית בקדנציה הנוכחית.

זבולון אורלב: מה רוצים, שמערכת החינוך תישאר מאובנת?

זבולון אורלב: הרי אין לי טענה לשרת החינוך הנוכחית, היא השרה השלישית בקדנציה הנוכחית.

משולם נהרי: הוא יודע שיש ועדת חינוך מאוד פעילה.

רחמים מלול: אני הייתי מציע שימנו שם עוד סגן שר שיהיה אחראי לחקיקה.

משולם נהרי: ובמידה מסוימת ועדת החינוך גם מייצגת בכבוד את מערכת החינוך.

זבולון אורלב: תודה רבה, אדוני.

זבולון אורלב: ברוך השם, ועדת החינוך והתרבות ביוזמות של חברי כנסת העבירה כמדומני קרוב ל-20 חוקים בתחום החינוך – אומנם שניים מהם הממשלה הקפיאה בחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: אילו חוקים פופוליסטיים הקפיאה הממשלה?

זבולון אורלב: חוק אחד הוא חוק השאלת ספרי לימוד, שיזמה חברת הכנסת יהודית נאות, חברתי, שדיברה כאן לפני.

זבולון אורלב: לפי הצעת החוק, בתי-ספר שרוצים לקיים פרויקט של השאלת ספרים יוכלו לקיים אותו כדי שהורים לא יצטרכו לרכוש ספרי לימוד ב-600, 700 ו-800 שקלים אלא יוכלו לקיים פרויקט של השאלה ולשלם אגרה של 250-200 שקלים.

זבולון אורלב: את זה הממשלה הקפיאה.

זבולון אורלב: זה חוק פופוליסטי.

זבולון אורלב: רבותי, יש עשרות אלפי ילדים שלומדים בבתי-הספר ואין להם ספרי לימוד.

זבולון אורלב: אין להם ספרי לימוד.

זבולון אורלב: באה הממשלה להקפיא חקיקה פרטית כדי שלילדים לא יהיו ספרי לימוד?

זבולון אורלב: חוק שני שמוקפא, אדוני סגן שרת החינוך, הוא חוק של מי שהיום הוא השר לביטחון פנים, חבר הכנסת עוזי לנדאו, שמבטיח חינוך חינם לתלמידים חולים.

זבולון אורלב: קודם כול, שכולם יהיו בריאים, אדוני היושב-ראש.

משולם נהרי: חינם למי?

זבולון אורלב: חינם לתלמידים, שהתלמידים לא יצטרכו לשלם ויהיה להם חוק חינוך חינם.

משולם נהרי: אם מישהו צריך לשלם, זה לא חינם.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: אדוני סגן שרת החינוך, דע שתלמידים הנמצאים בבתי-חולים שיש בהם מחלקות ילדים, בדרך כלל יש שם בתי-ספר בעזרת משרד החינוך ובעזרת עמותות נוספות, אבל ילדים שנמצאים בטיפולים אלקטיביים במחלות ממושכות ונעדרים מעל 21 יום מבית-הספר, משרד החינוך אינו שולח אליהם מורים והם לא מקבלים חינוך אלא באמצעות עמותות.

זבולון אורלב: יש עמותת תללי"ם – תמיכה לימודית לילדים מרותקים – הנהדרת שאני רוצה לשבח אותה.

משולם נהרי: היא מקבלת תמיכה.

זבולון אורלב: היא מקבלת תמיכה אבל היא גם מגייסת תרומות.

זבולון אורלב: אנחנו חושבים שהחינוך של הילדים האלה לא צריך להיות מבוסס על תרומות.

זבולון אורלב: לכן, לצערי, הכנסת איננה יכולה לעקר את כוחה.

זבולון אורלב: יש קואליציה, יש הסכמים קואליציוניים וחוקים שהממשלה רוצה להוריד, תפעיל את הרוב הקואליציוני.

זבולון אורלב: היו פעמים שהממשלה החליטה והקואליציה לא קיבלה את עמדתה.

זבולון אורלב: הקואליציה לא קיבלה את עמדתה, וזאת ריבונות הכנסת.

זבולון אורלב: מי שמקבל את החוק הזה פוגע בדמוקרטיה ובריבונות של הכנסת.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אורלב, שהיה גם אחרון הדוברים.

רחמים מלול: אם כן, כפי שהודעתי, על דעת חבר הכנסת אופיר פינס, הצבעה ותשובה במועד אחר.

רחמים מלול: לפני שנעבור לנושא הבא, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע כי הונחה על שולחן חברי הכנסת הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים), התשס"ב–2002, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ר' קפלן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: התבטאות השר אלי ישי בדבר נאמנותם של חיילים לא-יהודים למדינה

רחמים מלול: הנושא הבא – הצעות דחופות לסדר-היום של כמה חברי כנסת בעניין התבטאות שר הפנים אלי ישי בדבר נאמנותם של חיילים לא-יהודים למדינה; הצעות מס' 6631, 6634, 6635, 6644, 6650, 6662, 6676 ו-6684.

רחמים מלול: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אחריו – חברת הכנסת סולודקין, אחריה – חבר הכנסת בריילובסקי, ואחריו – חבר הכנסת אורלב, ויש עוד.

זבולון אורלב: מי ישיב לנו?

רחמים מלול: למיטב ידיעתי שר הפנים נמצא כאן.

רחמים מלול: אוה, הנה הוא נכנס.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת פינס, עוד לא נרגעת מההלם של ההצעה הקודמת.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני אענה לכם כמו שצריך בעניין הקודם, אבל עוד חזון למועד.

אופיר פינס-פז: עכשיו אנחנו מטפלים בשר אלי ישי.

רחמים מלול: מטפלים.

אופיר פינס-פז: בוודאי.

אופיר פינס-פז: ובכן, אלי ישי אמר, לא פחות ולא יותר, לפחות לפי מה שמצוטט בריאיון אתו, שחייל לא-יהודי פחות נאמן למדינה מחייל יהודי.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להגיד לכבוד שר הפנים, שאני מתבייש באמירה הזאת.

אופיר פינס-פז: אבל, לא רק שאני מתבייש באמירה הזאת, אני גם לא שמעתי אותך בראיונות שקיימת, לאחר האמירה האומללה הזאת, מתנצל עליה או חוזר בך ממנה.

אופיר פינס-פז: אמרת פעם אחת שהדברים הוצאו קצת מהקשרם או משהו כזה, אבל זה באמת לא רציני.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר, שאתה אדם שפוסל אנשים שמשרתים בצה"ל, אנשים שנהרגים, חיילים שנהרגים, נהרגים למען ביטחון המדינה, כשאתה עומד בראש תנועה שמקדשת את ההשתמטות משירות בצה"ל; מקדשת.

אופיר פינס-פז: זה שאתה שירתת לא מעלה ולא מוריד.

אופיר פינס-פז: ש"ס מקדשת את ההשתמטות משירות מצה"ל, במצע שלה.

אופיר פינס-פז: מי אתה, בכל הכבוד הראוי, שתטיף מוסר?

אופיר פינס-פז: שתגיד על חיילים עולים חדשים שהם לא נאמנים כמו חיילים יהודים?

אופיר פינס-פז: מה, אנחנו באירן?

אופיר פינס-פז: מה, אנחנו השתגענו?

אופיר פינס-פז: ואחר כך אתה אומר שאתה נגד החלת חוק האזרחות על ההורים שלהם.

אופיר פינס-פז: מה אתה עושה לעלייה מרוסיה?

אופיר פינס-פז: אתה יודע שקרוב ל-40% בנהרגים באירועים הלוחמתיים בשנה וחצי האחרונה הם עולים מרוסיה, חיילים, נפגעי פעולות איבה.

אופיר פינס-פז: קצת כבוד, קצת דרך ארץ.

אופיר פינס-פז: ואחרי זה, אתם פתאום תומכים בשינוי חוק השבות, שזה ממש המשך של אותה מגמה.

יצחק כהן: אתה לא תומך בשינוי חוק השבות?

אופיר פינס-פז: אני לא תומך, ודאי שאני לא תומך.

יצחק כהן: – – –

אופיר פינס-פז: תשמע, למה אתה קורא להם גויים?

אופיר פינס-פז: אדם שסבא וסבתא שלו היו יהודים והוא עבר בגולה מציאות קומוניסטית, תן לו לממש את היהדות שלו.

יצחק כהן: זה יהודי.

אופיר פינס-פז: לא, אתה אומר שהוא לא יהודי, אתה רוצה לבטל את סעיף הנכד.

יצחק כהן: לא על אלה, לא על אלה, על גויים שהם גויים – – –

אופיר פינס-פז: תגידו, אין לכם קווים אדומים?

אופיר פינס-פז: אין לכם שום דבר מקודש באמת?

אופיר פינס-פז: מה זה הכיפה על הראש, קישוט?

אופיר פינס-פז: קישוט או שזה דבר אמיתי?

יצחק כהן: תפסיק לבלבל את המוח – – – לך הביתה, לך – – –

אופיר פינס-פז: ואני אומר כך, שר הפנים הוא של כל מדינת ישראל, לא רק של ש"ס.

אופיר פינס-פז: זו לא ממשלה של ש"ס וזו לא חברה של ש"ס – של כל מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אם אדוני שר הפנים לא יכול לעמוד במחויבות הזאת, אנא יקום ויתפטר.

אופיר פינס-פז: אם הוא יכול לעמוד במחויבות הזאת, תן כבוד, תן כבוד לכולם, גם לאלה שאתה לא מסכים אתם – – –

אליהו ישי: – – –

אופיר פינס-פז: סליחה, שמעתי אותך ברוב קשב, אתה התראיינת בכמה מקומות.

אליהו ישי: או שתדבר לעניין או – – –

אופיר פינס-פז: זה הדיבור לעניין.

רחמים מלול: השר ישי, הוא צריך לסיים בכל מקרה.

יצחק כהן: – – –

אופיר פינס-פז: בהחלט, בהחלט.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שאדם, שר בישראל, שקובע מיהו חייל נאמן או מיהו חייל שאינו נאמן, כי הוא מפקפק ביהדות שלו, זה דבר מזעזע.

אופיר פינס-פז: זו בושה וחרפה, ואני קורא לך, השר ישי, כשאתה עולה לבמה הזאת להשיב על ההצעות לסדר-היום, אני מבקש ממך, תתחיל בהתנצלות גורפת, ברורה, חד-משמעית, ואחר כך, אני מקווה, אפשר יהיה באמת לשים את הפרשה הזאת מאחורינו.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

רחמים מלול: חברת הכנסת סולודקין הסכימה לאחר אותה בתור, תודה.

רחמים מלול: אחרי חבר הכנסת קרא ידבר חבר הכנסת בריילובסקי.

מרינה סולודקין: – – –

רחמים מלול: רבותי, תסתדרו ביניכם, אני לא יכול לסדר מכאן את התור.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר שמעתי את הבשורה או את ההתבטאות, בלשון המעטה, של שר הפנים, כאב לי מאוד.

איוב קרא: כאב לי מאוד מכיוון שאני חושב, אדוני השר, שזה לא חשוב למי התכוונת בקבוצה שאיננה יהודית ומשרתת בצה"ל.

איוב קרא: אני חושב שפגעת בכל דבר טוב שיש בו קונסנסוס.

איוב קרא: צה"ל נמצא בקונסנסוס במדינת ישראל, גוף הכי אמין והכי מגובה, ואסור להשאיר כלפי לובשי המדים שום סימן שאלה שמסגיר אפילו שר בישראל והחשיבה שלו כלפי אותם אנשים.

איוב קרא: אני חושב שההתבטאות של השר, קודם כול, היא תעודת עניות.

איוב קרא: היא תעודת עניות לכל מי שקשור אליו, היא תעודת עניות לרבנים ששלחו אותו לכנסת.

איוב קרא: היא תעודת עניות לתנועת ש"ס, ולא צריך הרבה להתבלבל, כי בעיני אותו בחור שעלה מרוסיה או אותו בחור צ'רקסי או בדואי או דרוזי שמשרתים בצה"ל, הם דגל לאינטגרציה ולישראליזציה שלשמה קמה מדינת ישראל, והיתה רוצה לראות בבניה כולם שיושבים פה חלק אינטגרלי ששומר עליה.

איוב קרא: אוי ואבוי לשר שיושב במדינת ישראל, בממשלת ישראל ומסוגל לחשוב כך על משרתי צה"ל.

נסים זאב: הוא לא התכוון לדרוזים.

איוב קרא: סליחה, אני אומר לך, חד-משמעית, גם אם הוא לא התכוון, אני לא נכנס פה לסוגיה למי הוא התכוון.

איוב קרא: בעיני, כל פגיעה במי שמשרת בצה"ל היא פגיעה בי, לא חשוב אם אני דרוזי, יהודי או רוסי שהגיע מרוסיה.

איוב קרא: זה דבר מגעיל שאסור שיקרה ואסור לתת לו לגיטימציה.

איוב קרא: אני מתבייש כשאני רואה שר בממשלת ישראל מסוגל לדבר על חיילי צה"ל שנותנים את דמם כדי לשמור עלינו, כדי לשמור על ילדינו, ולהשאיר סימן שאלה כזה גדול סביב עתידם או סביב השאלה כיצד הם ינהגו בעת חירום.

איוב קרא: אני מודיע לך, אני לא יהודי, הייתי קצין בצה"ל, אחי נפל בזמן שירותו בצה"ל, נפצעתי ואח נוסף שלי נפצע בעת שירותנו בצה"ל.

נסים זאב: זה לא נאמר על-ידי השר, תפסיק, יש גבול – – –

איוב קרא: אני רוצה לומר לך, אל תתקוממו, הוא צריך לעמוד פה בריש גלי ולהתנצל לפני חיילי צה"ל ולפני כל מי שמשרת בצה"ל.

איוב קרא: הוא פגע בצה"ל, פגע ברבנים, פגע בדת היהודית, פגע בכל דבר טוב.

איוב קרא: אני שמעתי את הרב עובדיה יוסף, יחד אתך, חבר הכנסת נסים זאב, שכל מי שמסייע לעם היהודי – שמענו את זה יחד – צריך לתת לו את כל הגיבוי ואת כל הלגיטימציה לשכון בשקט ולהתפתח בקרב העם היהודי.

איוב קרא: לכן, אני קורא מעל במה זו, שיחזור בו מדבריו.

איוב קרא: זה לא מתאים לשר אלי ישי, וטובה שעה אחת קודם.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, זה כבר הפך למסורת שאחת לחודשיים שר הפנים מר אלי ישי נושא נאום עם עוד מנה של סילוף עובדות, במלים אינטליגנטיות והשמצות נגד ציבור עולים מברית-המועצות לשעבר.

ויקטור בריילובסקי: הפעם, באמצע יוני, זה היה נגד חיילים עולים לא-יהודים על-פי ההלכה, נגד הענקת אזרחות ישראלית לחיילים, להורי חיילים שאינם זכאים על-פי חוק השבות.

ויקטור בריילובסקי: הוא קרא לצמצום מספר זכאי חוק השבות תוך בדיקה מחדש של חוק השבות, וכבר עכשיו יש הצעת חוק של חבר הכנסת קליינר בעניין זה.

ויקטור בריילובסקי: אני לא רוצה לחזור על כל הטענות של מר אלי ישי, אני רוצה רק להסב תשומת לב לכמה דברים.

ויקטור בריילובסקי: בזמן שאלפי חיילים עולים משרתים בצבא וזקוקים לתמיכה, אלי ישי מצא לנכון לבטא חשש בקשר לנאמנותם, בלי שום בסיס ובלי שום עובדות.

ויקטור בריילובסקי: זו עמדה מאוד מוזרה של שר הפנים של מדינת ישראל.

ויקטור בריילובסקי: השר טוען שחלק מסוים מהחיילים אין לו קשר עם העם היהודי.

ויקטור בריילובסקי: ומי אשם בזה?

ויקטור בריילובסקי: דווקא השר אלי ישי, שעושה הכול בשביל לנתק את הקשר בין אנשים ממשפחות מעורבות לבין עם ישראל.

ויקטור בריילובסקי: אבל הוא לא הצליח ואלפי חיילים כאלה משרתים בצבא ומגינים על מדינת ישראל, בניגוד לבחורי ישיבות שלא משרתים בצבא ולא מגינים על המדינה בימים קשים כאלה.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו רואים סיטואציה פרדוקסלית.

ויקטור בריילובסקי: הקונגרס הציוני העולמי קורא בימים אלה להגדיל את העלייה, ושר הפנים עושה הכול כדי לצמצם אותה.

ויקטור בריילובסקי: ראש הממשלה אריאל שרון, בנאום באוניברסיטת בר-אילן, אמר שהמטרה של העם היהודי היא להביא עוד מיליון עולים במשך השנים האלה, אבל שר הפנים אלי ישי עושה הכול כדי שזה לא יהיה.

ויקטור בריילובסקי: מאחר שכולנו מבינים שפוטנציאל העלייה עכשיו הוא משפחות מעורבות ולא-יהודים על-פי ההלכה, ועניין העלייה הוא אחד הדברים הבסיסיים למדינת ישראל, מהי בסופו של דבר עמדת הממשלה, האם זו עמדת ראש הממשלה או עמדתו של שר הפנים?

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: אני מזמין להמשך הדיון את יושב-ראש ועדת החינוך חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, אני לא שמעתי את ההתבטאות שלך באוניברסיטת בר-אילן.

זבולון אורלב: העובדה שיש חיילים שהגיעו למדינת ישראל בתוקף חוק השבות, שהם לא-יהודים על-פי ההלכה והם נפלו בקרב בצה"ל, זאת העדות הטובה ביותר לנאמנותם.

זבולון אורלב: אבל אני חושב שהשאלה היא לא אם הם חיילים נאמנים או לא.

זבולון אורלב: השאלה היותר-חשובה היא, איזה אופי של מדינה אנחנו רוצים ואיזה אופי של צבא-הגנה לישראל אנחנו רוצים.

זבולון אורלב: אני מקבל את זה שחייל שהתגייס לצה"ל הוא נאמן.

זבולון אורלב: אני לא מעלה ספקות בעניין הזה.

זבולון אורלב: אבל, רבותי, האם אנחנו רוצים להסתתר מאחורי העובדה שיש היום בצה"ל חיילים שעלו בתוקף חוק השבות ומבקשים להישבע אמונים למדינת ישראל על הברית החדשה?

זבולון אורלב: זה צה"ל של בן-גוריון, של ראש המפלגה, של חבר הכנסת אופיר פינס, חיילי צה"ל שרוצים להישבע על הברית החדשה?

זבולון אורלב: הבעיה היא אופי המדינה.

זבולון אורלב: מה, מחוקקי חוק השבות חלמו שעל-פי החוק שלהם 300,000 עולים מתוך מיליון עולים הם לא-יהודים?

זבולון אורלב: חלקם הגדול לא רוצים להיות יהודים, לא מבקש להתגייר.

זבולון אורלב: הם באים לראשי ערים ומבקשים להקים כנסיות.

זבולון אורלב: מה, אנחנו רוצים להתעלם מהדבר הזה?

זבולון אורלב: מחר ניפגש בנישואי תערובת בתוך בתי-ספר שלנו.

זבולון אורלב: מה, אנחנו רוצים לעצום עיניים?

זבולון אורלב: להגיד שאין בעיה?

זבולון אורלב: העניין הזה לא צריך לעלות דרך הנושא של נאמנות או לא נאמנות למדינה.

זבולון אורלב: הם נאמנים.

זבולון אורלב: מי שמתגייס לצה"ל ונשבע, הוא נאמן.

זבולון אורלב: אבל איזה אופי יהיה לצבא-הגנה לישראל?

זבולון אורלב: מה קורה פה?

זבולון אורלב: אנחנו רצינו להקים מדינה של העם היהודי.

זבולון אורלב: מי שנושא באחריות הוא לא מי שהתבטא התבטאות זו או אחרת.

זבולון אורלב: מי שנושא באחריות למצב הבעייתי הקיים היום בצה"ל ובחברה הישראלית ולתופעות אנטישמיות על-ידי מיעוט קטן של עולים לא-יהודים – אבל יש תופעות כאלה ויש תלונות בתוך מוסדות חינוך על הצקות אנטישמיות של תלמידים שאינם יהודים, על חבורות שפוגעות ביהודים, לא רק שמבקשות להקים כנסיות, ולא רק שמבקשות להישבע לצה"ל על הברית החדשה, אלא שכבר מתחילים גם ניצנים.

זבולון אורלב: זאת מדינת העם היהודי, וחוק השבות נועד להעלות לכאן עולים יהודים.

זבולון אורלב: זה הדיון שצריך להיות, מה אופי המדינה ואיך אנחנו שומרים על האופי היהודי של המדינה, ומי שנושא באחריות איננו שר הפנים בהתבטאותו, חבר הכנסת פינס.

זבולון אורלב: מי שנושא באחריות זה אותם אנשים שמתעלמים מהצורך להתאים את חוק השבות למציאות החדשה, ואני מציע שנתעורר שעה אחת קודם.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

יגאל ביבי: אני מזמין את חברת הכנסת מרינה סולודקין.

יגאל ביבי: אנחנו מאוד מכבדים אותה ומעריכים אותה.

יגאל ביבי: בבקשה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הפנים, חברי הכנסת, אני, כמו הרבה נציגים של העולים בכנסת, עוקבים בדאגה אחרי ההתבטאויות של שר הפנים אלי ישי ולא מבינים אותו.

מרינה סולודקין: לא מבינים איך הוא מטיל ספק בנאמנותם של חיילים עולים.

מרינה סולודקין: מי הסמיך אותו להגיד את הדברים האלה?

מרינה סולודקין: מה הוא מבין בזה?

מרינה סולודקין: אני גם צריכה לומר שאנחנו שבאנו מברית-המועצות לשעבר יש לנו אוזן מאוד רגישה לכל מיני דברי הסתה וסילוף.

מרינה סולודקין: אנחנו לא נפגעים ממה שאתה אומר, אדוני השר, אבל אנחנו אומרים שזה מסוכן מאוד מה שאתה עושה.

מרינה סולודקין: אנחנו לא מפחדים, כי לא פחדנו ברוסיה, לא פחדנו מהצאר, לא פחדנו מלנין, מסטלין או מהקג"ב.

מרינה סולודקין: הגענו לכאן כדי להצטרף לעם היהודי, ואני חושבת שאתה נציג לא כל כך טוב של היהדות הדתית, כי אתה לא כל כך מבין את הקדוש-ברוך-הוא, שאוסף כל טיפת דם יהודי בארץ שלנו, אחרי 70 שנה שהיינו בשבי בשלטון הסובייטי.

מרינה סולודקין: אתה אומר שאתה לא בטוח בנאמנות של חצי מהרוסים.

מרינה סולודקין: אני רוצה לשאול שאלה: מה עם חצי צרפתים, שיבואו מצרפת?

מרינה סולודקין: מה עם חצי ארגנטינאים?

מרינה סולודקין: מה עם חצי אנגלוסקסים?

מרינה סולודקין: אתה לא איש פרטי, אדוני.

מרינה סולודקין: אתה לא חיים חפר ואתה לא דליה רביקוביץ ואתה לא יוסי בנאי, שיודעים שההתבטאויות שלהם הן שטות ובורות.

מרינה סולודקין: אתה בתפקיד רם מאוד.

מרינה סולודקין: אתה שר הפנים של מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: ואם אתה רוצה להסית, לסלף, אז אולי טוב יותר להיות איש פרטי, אדוני.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת רחמים מלול.

יגאל ביבי: אולי אותך השר ישמע.

יגאל ביבי: אלי ישי, יש פה שולחן ממשלה.

יגאל ביבי: תכבד אותנו ונראה שר יושב בשולחן, אחד לפחות.

אליהו ישי: עד עכשיו דיברו לעיתונות ולתקשורת, עכשיו כשהוא מדבר – – –

יגאל ביבי: הרב אלי ישי, ישב כאן ונרגיש שיש ממשלה בקרבנו.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, באווירת ה"עליהום" התקשורתי והפרלמנטרי בקשר לדברי השר ישי, מתעסקים, לדעתי, בטפל וזונחים את העיקר.

רחמים מלול: ראשית, על כולנו לזכור כי השר נאם בכנס שהתקיים באוניברסיטת בר-אילן בנושא ההתבוללות, נושא שרבים מעדיפים, מסיבות השמורות עמם, לטמון ראשם בחול לגביו ולהתעלם ממנו כאילו הסכנה הדמוגרפית הטמונה בו איננה נוגעת להם.

רחמים מלול: כבוד השר מילא חובה לאומית, מיניסטריאלית, כשר יהודי במדינת היהודים כאשר הוא הצביע על בעיה אשר רבים וטובים – וחבל שאין לי זמן לצטט החל בבן-גוריון וכלה בגולדה מאיר מה הם אמרו על הבעיה הזאת; אבל בכל אופן רבים וטובים כבר ניתחו בעבר את סכנתה והגדירו את ההתבוללות כ"שואה השקטה" המאיימת על העם היהודי לכל דורותיו.

רחמים מלול: זו שאלה קיומית שדורשת דיון מעמיק ורציני, ולא רק לאינתיפאדה תקשורתית ולהתלהמות של חברים בבית הזה.

רחמים מלול: באותו כנס בבר-אילן הוצגו נתונים בדבר מספרם של הלא-יהודים שעלו ארצה משנת 1989.

רחמים מלול: מתברר, וכך גם אמר השר באותו כנס, שבתוך כמיליון עולים שהגיעו ארצה משנת 1989 עד פברואר 2002, יש 268,714 עולים לא-יהודים, וזאת בלי להביא בחשבון את הזוגות המעורבים.

רחמים מלול: אני מקווה שאני לא טועה בנתונים.

רחמים מלול: על-פי התחזיות, זו הבעיה האמיתית, אופיר, לא הנאמנות.

רחמים מלול: אני בטוח שגם השר לא התכוון להטיל ספק בנאמנותם של המשרתים בצה"ל.

רחמים מלול: הוא התכוון להצביע על הבעיה האמיתית הרוחנית המאיימת על קיומנו פה, והוא יבהיר את דבריו לאחר מכן.

רחמים מלול: על-פי כל התחזיות, מספר זה רק ילך ויגדל.

רחמים מלול: והשאלה העקרונית, רבותי חברי הכנסת, שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא מהו סף הקבלה ההגיוני והלאומי שאנו צריכים להציב לעצמנו כמדינה יהודית לעם היהודי כלפי כל אותם מאות אלפי עולים.

רחמים מלול: הרי אם אנו מגדירים את עצמנו, ובצדק, כמדינה יהודית וכעם יהודי, ואם הדאגה הדמוגרפית בראש מעייננו – ולא רק בגלל המיעוט הערבי – הרי צריכים לקבוע תנאי סף הכרחיים שישמרו על צביונו של עמנו במדינתו היהודית.

רחמים מלול: אחרת נמיט עלינו ועל עתידנו אסון לאומי ורוחני.

רחמים מלול: חבר הכנסת פינס, אני בטוח שגם אתה לא רוצה במדינת ישראל תרבות של הברית החדשה, של בניית כנסיות ושל עצי אשוח בחג המולד.

רחמים מלול: מדוע אינך מזכיר את הדברים האלה, שהיו גם בנאומו של שר הפנים בכנס שאנחנו מדברים עליו?

אופיר פינס-פז: לא הייתי בכנס.

רחמים מלול: בסדר.

רחמים מלול: מן הראוי ומן ההגינות להזכיר את כל הנושאים שהוא דיבר עליהם.

רחמים מלול: אל תשכח, אופיר, שבאותו כנס העלה השר עוד בעיה, בעיית העובדים הזרים, שמהווה לא רק בעיה כלכלית שפוגעת במאות אלפי המובטלים, אלא גם בעיה לאומית וחברתית העלולה להפוך גם לבעיה דמוגרפית נוכח העובדה המצערת שרבים מהם, בגלל קריסת הכלכלה במדינות מוצאם, נוקטים שיטות שונות על מנת להשתקע בארץ.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, מבחינה דמוגרפית, יהודית ולאומית מאיים עלינו כאן משולש מאוד מסוכן.

רחמים מלול: צלעו האחת של המשולש הזה היא הריבוי הטבעי של המיעוט הערבי.

רחמים מלול: הצלע השנייה היא מאות אלפי העולים שאינם יהודים.

רחמים מלול: הצלע השלישית היא אלפי עובדים זרים שמהגרים ארצה בצורה בלתי חוקית ואף משתקעים בה.

רחמים מלול: נגד הצלע הראשונה במשולש הזה אין לנו אלא לעודד ולתמוך בריבוי הטבעי היהודי, לא בססמאות אלא במעשים.

יגאל ביבי: ולא להביא 200,000 פליטים שנכנסו לפה.

רחמים מלול: נגד הבעיה השנייה, עלינו להגיע להסכמה רחבה, אני מדגיש, להסכמה רחבה, שתאפשר תיקון מיידי של חוק השבות.

רחמים מלול: נגד הצלע השלישית, בעיית העובדים הזרים שגם משתקעים כאן, אנחנו חייבים לנקוט את כל האמצעים החוקיים כדי לשרשה.

רחמים מלול: אם לא ננהג כך, אופיר, ייהפך המשולש הזה למשולש ברמודה הישראלי, שיטביע בתוכו את זהותנו היהודית כעם וכמדינה.

רחמים מלול: תודה רבה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת רחמים מלול.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח.

יגאל ביבי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יגאל ביבי: כבודו רוצה לדבר?

יעקב ליצמן: – – –

יגאל ביבי: למה?

יעקב ליצמן: אני סומך על השר.

יגאל ביבי: כבוד שר הפנים.

יגאל ביבי: רק אשמח לדעת, למה כבודו מכניס עולים חדשים לא-יהודים?

יגאל ביבי: לא ייתן להם להיכנס.

יגאל ביבי: למה ייתן לעולים החדשים הלא-יהודים להיכנס לארץ?

ויצמן שירי: איך הם יהיו עולים חדשים – – –

יגאל ביבי: אבל גויים גמורים, לא קרובים, לא שום דבר.

יגאל ביבי: זייפו.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת שאני יושב ומקשיב ושומע ומנסה להבין את חברי הכנסת שמלינים ומבקרים.

אליהו ישי: אני מאוד מכבד את הנבחרים, ואני מייחס חשיבות רבה לשאילתות ולהצעות לסדר-היום ומשתדל באמת לכבד את כנסת ישראל.

אליהו ישי: מחובתנו, אבל ישבתי ושמעתי והקשבתי.

אליהו ישי: נכון, אופיר, כשאתה דיברת העדפתי גם כן לדבר ולא להקשיב לדברים המתלהמים שאמרת בלי בדיקה, אלא רק פשוט בשביל ללכת ולתקוף.

אליהו ישי: צר לי על חבר הכנסת איוב קרא, שאיננו פה, איך הוא נסחף ונגרר אחרי קבוצת חברי כנסת שניסו להוביל, וזה זמן רב מנסים להוביל, לקרע ולמתחים מיותרים בעם ישראל.

אליהו ישי: ראשית, המאבק שלנו – אופיר פינס, אני אומר את זה לך ולכל חברי הכנסת – המאבק על הרוב היהודי במדינת ישראל הוא מאבק קיומי.

אליהו ישי: אנחנו נמצא את עצמנו לא בעוד 20 שנה ולא בעוד 30 שנה – ראיתי איזו כותרת בעיתון: הישג גדול, אנחנו בירושלים בעוד 20 שנה רוב.

אליהו ישי: אני רוצה לומר לך שגם בירושלים וגם בכל הארץ, בעוד פחות מעשר שנים אנחנו מאבדים את הרוב שלנו.

אליהו ישי: ואז מה יגידו כל חברי הכנסת?

אליהו ישי: ואז צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית לראות מה כל אחד, סליחה על הביטוי, קשקש ודיבר בשביל להוציא כותרות.

אליהו ישי: הרי חלק מחברי הכנסת דיברו פה ממש לתקשורת ולעיתונות, לרגע לא התייחסו לבעיה הקשה של מדינת ישראל, למיעוט היהודי שהולך, לצערי הרב, עם השנים להתהוות.

אליהו ישי: אף אחד לא דיבר על הדבר הזה.

אליהו ישי: פתאום, כמובן, יש דבר שהוא תקשורתי מאוד, והרי נוח לכם לומר את הדברים האלה ולהעלות אותם, לתקוף ולהשתלח.

אליהו ישי: הרי מול ש"ס הכי קל, שר הפנים – פונדמנטליסטי בכלל, איזו תנועה?

אליהו ישי: לא הומניטרית, קיצונית.

יעקב ליצמן: אדוני השר, אתה שוכח שיכול להיות מצב בעוד עשר שנים שאולי יהיה שר פנים לא יהודי.

אליהו ישי: שריד אמר שהוא מוכן גם לראש ממשלה לא יהודי.

יעקב ליצמן: – – –

אליהו ישי: חבר הכנסת הרב ליצמן, שריד אמר שאין לו בעיה עם ראש ממשלה לא יהודי.

אליהו ישי: לצערי הרב, הרי זה הכיוון שאנחנו מידרדרים אליו.

אליהו ישי: בואו נאמר את האמת: יש פה ויכוח, יש פה נושא שכדאי לשים אותו על סדר-היום הציבורי.

אליהו ישי: קראתי באותה הרצאה בבר-אילן לכל המפלגות היהודיות להניח את הנושא הזה על השולחן, לדבר בו בצורה פתוחה וגלויה ולראות מה אנחנו רוצים שיקרה במדינת ישראל בעוד עשר שנים.

אליהו ישי: דיבר פה חבר הכנסת מלול על כנסיות.

אליהו ישי: אתה יודע מה קורה במדינת ישראל?

אליהו ישי: ביקשתי היום בבוקר מכלי התקשורת שיעלו לשידור דווקא לא יהודים דתיים, לא חרדים ולא ש"סניקים, חס וחלילה, רק לא ש"ס, זה מסוכן מאוד, שיעלו לשידור ציבור מחבר המדינות דווקא, אנשי אקדמיה, לא דתיים בכלל.

אליהו ישי: חלקם הצביעו לעבודה, חלקם הצביעו לישראל בעלייה, חלקם הצביעו למרצ וחלקם הצביעו לשינוי.

אליהו ישי: כולם היו אצלי בלשכה.

אליהו ישי: חבר הכנסת פינס-פז, דיברתי אתך על כך בטלפון.

אליהו ישי: קיימת ישיבה של ועדת החוקה, חוק ומשפט ואמרתי לך: תן להם לבוא ותן להם להתבטא.

אליהו ישי: אף אחד שם לא ש"סניק.

אליהו ישי: ראית את כולם.

מרינה סולודקין: לאומנים יש בכל מפלגה.

אליהו ישי: אל תגידי עליהם שהם לאומנים.

אליהו ישי: כדאי שתשמעי אותם, כי הם מצביעים לך.

אליהו ישי: אל תאמרי על אלה שמצביעים לך שהם לאומנים.

אליהו ישי: הם אומרים, באנו מחבר המדינות.

אליהו ישי: גברת אחת באה ואומרת: אני באתי מאוקראינה, וזה בא מרוסיה.

אליהו ישי: ישבו לידנו בחוץ-לארץ אנשים אנטישמים, שרדפו אותנו כיהודים, ופתאום אני פותח את החלון בשכונה בנתיבות, בבית-שמש – כל אחד בעיר אחרת – ורואה אותו אדם שרדף אותי, שמקבל פה סל קליטה, שמקבל דירה, שמסתובב עם צלב, והוא גר במדינת ישראל.

אליהו ישי: והוא אומר לי: תגיד לי, מה באתי לארץ?

אליהו ישי: אחזור לרוסיה.

אליהו ישי: בואו נדבר בצורה מאוד כנה.

אליהו ישי: מה יקרה במדינת ישראל בעוד – – –

יגאל ביבי: כבוד השר, סליחה שאני מתערב.

יגאל ביבי: למה אתה, כשר הפנים, מכניס אותם?

יגאל ביבי: למה אתם לא בודקים אם הם גויים ולא מכניסים אותם?

אליהו ישי: יש חוק השבות, ועוד מעט אתייחס אליו.

יגאל ביבי: אין חוק השבות.

יגאל ביבי: הם גויים גמורים.

אליהו ישי: מייד אתייחס לחוק השבות.

ויצמן שירי: – – –

אליהו ישי: שירי, בלי עין רעה, יש לך קול יותר חזק ממני במיקרופון.

ויצמן שירי: אבל אני לא יכול להיות יושב-ראש – – –

אליהו ישי: תרשה לי, אעזור לך.

ויצמן שירי: – – –

יגאל ביבי: לא.

ויצמן שירי: למה?

יגאל ביבי: לא רוצה.

אליהו ישי: אופיר, אופיר, למה אתה הולך?

אליהו ישי: אם אתה הולך, אני מודיע לך שעל ההצעות הבאות שלך לסדר-היום פשוט לא אשיב לך.

אליהו ישי: העלית הצעה לסדר-היום, תשמע את התשובה.

אופיר פינס-פז: שמעתי.

אליהו ישי: בעצם אתה צודק.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אני מוכן שהוא ילך.

אליהו ישי: הוא בעצם דיבר לעיתונות.

אליהו ישי: כולם צילמו אותו, שמעו אותו והוא יכול ללכת.

אליהו ישי: בסדר גמור.

אליהו ישי: אענה לשאר החברים.

יגאל ביבי: בכבוד.

יגאל ביבי: לא תיחשב לך ההצעה לסדר-היום.

אליהו ישי: בפעם הבאה לא אענה לו בכל מקרה.

אליהו ישי: הוא לא יהיה ראוי לכך.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, הבעיה היא מורכבת ומסובכת.

אליהו ישי: חוק השבות נחקק בשנת 1950, ובשנת 1970 היה תיקון לחוק השבות.

אליהו ישי: בתיקון לחוק השבות היתה לבית-המחוקקים כוונה לחוקק את התיקון הנוגע לבן-הזוג, לבן, לנכד הלא-יהודי.

ויצמן שירי: האם זה לא שינוי של הסטטוס-קוו?

אליהו ישי: תרשה לי.

אליהו ישי: לגבי הסטטוס-קוו – בעוד עשר שנים יהיה פה מיעוט יהודי.

אליהו ישי: זה גם כן בתוך הסטטוס-קוו, נכון, מאה אחוז.

אליהו ישי: אתה, שירי ויצמן, תהיה שותף לאלה שקבעו היום בידיהם שיהיה פה מיעוט יהודי בעוד עשר שנים.

אליהו ישי: אז אל תגיד לי סטטוס-קוו.

יגאל ביבי: הוא עם הבדואים.

ויצמן שירי: – – –

אליהו ישי: אני מציע לא להוציא דברים מהקשרם.

אליהו ישי: חבל.

אליהו ישי: ממש חבל.

אליהו ישי: אענה לך.

אליהו ישי: אשיב לך.

יגאל ביבי: שירי, תן לשר לענות.

יגאל ביבי: זה דבר רציני.

אליהו ישי: בשנת 1970 גולדה מאיר דיברה על החוק הזה.

אליהו ישי: אמר את הדברים חבר הכנסת מלול, ואני לא רוצה לחזור על הדברים האלה.

אליהו ישי: מה היא דיברה ואיך היא התייחסה לחוק השבות.

אליהו ישי: אף אחד לא התכוון שבעקבות הפריצה הזאת בחוק יעלו לארץ מאות אלפי לא-יהודים.

אליהו ישי: וגם אתה לא רוצה את זה.

אליהו ישי: גם אתה, שירי ויצמן, לא רוצה את זה.

אליהו ישי: אמרו פה לאופיר פינס: אתה רוצה כנסיות?

אליהו ישי: והוא אמר, לא.

אליהו ישי: כששאלו אותו אם הוא רוצה פה מיעוט יהודי, הוא אמר, לא.

אליהו ישי: אבל אתם במו-ידיכם עושים פה מיעוט יהודי.

אליהו ישי: אגיד לכם איך זה קורה.

אליהו ישי: אסביר לך מה קורה.

אליהו ישי: קודם כול, לגבי כל חברי הכנסת שדיברו על נושא החיילים – אני מאוד מבקש, באמת, הנושא הזה הוא כל כך רגיש, כאוב וטעון.

אליהו ישי: להדביק סטיגמה ולהכפיש – – –

מרינה סולודקין: למי הוא כאוב?

אליהו ישי: את מוכנה להרשות לי?

ויצמן שירי: היה מי שהצהיר שהוא רוצה מיליון עולים.

ויצמן שירי: צריך להגיד את האמת.

ויצמן שירי: האנשים הניחו שהעולים מחבר המדינות, חלק גדול מהם מצביע לימין.

ויצמן שירי: אריק שרון היה אז שר השיכון – – –

יגאל ביבי: נו, באמת.

ויצמן שירי: מה לעשות?

ויצמן שירי: זאת עובדה.

ויצמן שירי: צריך להגיד את הדברים בצורה אמיתית, צריך להגיד את האמת.

ויצמן שירי: ראו שהעולים מחבר המדינות מצביעים לימין וחשבו שצריך להגביר את העלייה.

ויצמן שירי: ואז גם לא בחלו במי שעולה, יהודים או לא-יהודים.

ויצמן שירי: זה מה שקרה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת שירי ויצמן, אתה אומר ששרון הביא לפה גויים בכוונה, כדי שיהיו מצביעי ימין?

ויצמן שירי: בוודאי.

ויצמן שירי: בתנאי שיהיו מצביעי ימין.

ויצמן שירי: למה לא?

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי, אני רוצה לומר את הדברים ברצף.

יגאל ביבי: בבקשה.

יגאל ביבי: שירי, אני מבקש לא להפריע לשר.

אליהו ישי: לגבי כל ההתבטאויות בעניין של החיילים – אני רוצה לומר פה מעל הדוכן, ואמרתי זאת בכלי התקשורת לא פעם אחת, שאף אדם לא מעלה על דעתו לפגוע בחייל שמשרת בצה"ל גם אם הוא לא-יהודי.

אליהו ישי: בכלל, שמעתי את מה שאמר חבר הכנסת קרא וחבל שהוא לא שמע אותי בכלי התקשורת.

אליהו ישי: יש ברית הדמים והגורל המשותף שלנו ביחד עם העדה הדרוזית הנכבדה וגם עם חלק מהעדה הבדואית שמשרתת בצה"ל.

אליהו ישי: אף אחד לא דיבר על המהות, על העניין של משרתים לא יהודים, כן יהודים.

אליהו ישי: להיפך, הקשר שלנו עם העדה הנכבדה והחשובה הזאת הוא קשר חשוב מאוד.

אליהו ישי: יש לנו הערכה אדירה לאנשים היקרים, לתרומתם הנכבדה, למסירות ולהקרבה.

אליהו ישי: באמת רצוי לציין מעל כל במה ובכל הזדמנות את הנחישות ואת ההקרבה של החיילים הדרוזים, של אותם חיילים מבני המיעוטים שמשרתים בצה"ל.

אליהו ישי: אני גם לא מדבר על החיילים הלא-יהודים שבאו מחבר העמים ומשרתים בצה"ל.

אליהו ישי: הבעיה היא אחרת לגמרי.

אליהו ישי: הבעיה היא שיש פה אלפים ורבבות – אדוני יגאל ביבי, היושב-ראש, שאלת ואני עונה לך – של אנשים שבאים לארץ כתיירים, או באשרות מזויפות, או בדרכון מזויף, וחודרים לארץ.

אליהו ישי: הם נשארים פה כמה שנים.

אליהו ישי: לאחר מכן הילדים שלהם מגיעים לגיל 18.

מרינה סולודקין: אז תזרוק אותם.

אליהו ישי: את רוצה שאזרוק אותם?

אליהו ישי: עכשיו אביא לך רשימה של כאלה שאני זורק אותם.

אליהו ישי: אראה לך את כל המכתבים שכתבתם לי את וחברייך לגבי אותם פושעים, שנעזור להם להישאר בארץ.

אליהו ישי: יש לי הרבה מכתבים כאלה שבהם אתם מבקשים להשאיר את הפושעים האלה בארץ.

אליהו ישי: יש אנשים שחדרו לארץ בשקר ובזיופים.

אליהו ישי: והם גרים בארץ.

אליהו ישי: ויש כאלה שבאו לארץ להשתקע פה, באו כתיירים והם משתקעים בארץ.

אליהו ישי: הילדים שלהם גדלים פה ואחר כך הצבא קולט אותם לשירות בצה"ל.

אליהו ישי: ואז מה קורה?

אליהו ישי: וזו בדיוק השאלה.

אליהו ישי: האם אנחנו רוצים, אחרי שהעולם השלישי קרס, לבוא ולומר שכל מי שרוצה לבוא למדינת ישראל המדינה פתוחה לפניו?

אליהו ישי: איזו מדינה בעולם, איזו מדינה מתוקנת ונורמלית, מסוגלת ומוכנה לפתוח את שעריה?

אליהו ישי: האם יש מדינה כזאת?

אליהו ישי: אין מדינה כזאת.

אליהו ישי: ומי כן?

אליהו ישי: אולי מדינת ישראל.

אליהו ישי: עכשיו, מהי הבעיה האמיתית שלנו?

אליהו ישי: אף אחד לא דיבר על חוק השבות.

אליהו ישי: זה לא סוד.

אליהו ישי: כשאני בא לתקן את חוק השבות יש בינינו ויכוח, ובואו נשים אותו כרגע על השולחן.

אליהו ישי: הוויכוח הוא ויכוח ברור וידוע.

אליהו ישי: אני בעד לתקן את חוק השבות.

אליהו ישי: אני בעד לשמור על מדינה יהודית.

מרינה סולודקין: – – –

אליהו ישי: אל תפריעי לי.

אליהו ישי: יגאל, אולי תעשה קצת שקט?

יגאל ביבי: מרינה, בדרך כלל את לא מפריעה לשרים.

אליהו ישי: אבל אתם נותנים יד לכל אותם אלפים שחדרו לארץ, ואני לא יודע מי הם, זייפו דרכונים, זייפו אשרות, חדרו לארץ בצורה לא חוקית, באו לפה כתיירים והם מסתננים ולא עוזבים את הארץ.

אליהו ישי: מדובר באלפים וברבבות שמשתקעים ונשארים בארץ.

מרינה סולודקין: – – –

אליהו ישי: אולי לא תפריעי לי?

אליהו ישי: הם נשארים בארץ ומשתקעים בה.

אליהו ישי: אחר כך הם מתגייסים לצה"ל.

אליהו ישי: לכאורה הם הרי רוצים להתגייס.

אליהו ישי: בואו נדבר בצורה מאוד ברורה.

אליהו ישי: אני מצטט מה אמרה אותה קבוצה שהיתה אצלי.

אליהו ישי: אומר לי אחד מהם: אדוני, קל מאוד לשרת בארץ.

אליהו ישי: עדיף לי לשרת בארץ-ישראל מאשר ברוסיה.

אליהו ישי: השירות פה הרבה יותר טוב.

אליהו ישי: אתם הרי מכירים את השירות שם.

אליהו ישי: פה אני מקבל תנאים, ההורים שלי מקבלים אזרחות.

אליהו ישי: ומהי המשמעות של הדבר?

מרינה סולודקין: בג'נין?

יגאל ביבי: מרינה, אני מבקש.

אליהו ישי: עם כל הכבוד.

אליהו ישי: ואז מה קורה?

אליהו ישי: אותו אדם שמתגייס לצה"ל בצורה לא חוקית, אגב, ופה הצבא עושה טעות חמורה – – –

יגאל ביבי: אני מבקש מחברי הכנסת של ש"ס לא להפריע לשר הפנים.

יגאל ביבי: כל חמשת חברי הכנסת של ש"ס מדברים.

יגאל ביבי: סגן השר, יושב-ראש המפלגה שלך מדבר.

יגאל ביבי: ידידי נהרי, תקשיב בקשב רב.

אליהו ישי: הצבא מגייס גם אנשים ששוהים בארץ בצורה בלתי חוקית.

אליהו ישי: הדבר הזה הוא דבר מורכב.

אליהו ישי: למה?

אליהו ישי: משום שמה יגידו?

אליהו ישי: יגידו, אתה נגד גיוס.

אליהו ישי: אין בעיה, שיקום ראש הממשלה ותקום ממשלת ישראל ויקומו חברי הכנסת ויחוקקו חוק, שכל מי שרוצה לשרת בצה"ל מכל חבר המדינות ומכל העולם השלישי, כל מי שרוצה לבוא לארצנו כרטיס הכניסה הוא דרך השירות בצה"ל.

אליהו ישי: והוא יקבל אזרחות.

אליהו ישי: אחר כך על-פי החוק גם הוריו יקבלו אזרחות, ועל-פי חוק הכניסה לארץ גם ההורים בנישואים שניים, גם בעלה בנישואים קודמים, גם הילדים של בעלה השני מנישואים קודמים שלו וגם ההורים שלו ושלה יעלו לארץ.

אליהו ישי: על כל אחד כזה יהיו בממוצע בין שמונה ל-12 עולים לא-יהודים שאין להם שום קשר למדינת ישראל.

אליהו ישי: להיפך, הם נוצרים מוחלטים ומוצהרים, שרוצים פה כנסייה.

אליהו ישי: באחד הדיונים בממשלה לפני כחודש אמר היועץ המשפטי לממשלה, שהוא פגש אדם עם צלב גדול שרוצה לבנות כנסייה.

אליהו ישי: הוא שאל אותו: יש לך בעיה, מישהו מגביל אותך?

אליהו ישי: הוא ענה לו: תראה, אני יהודי בתעודת הזהות אבל אני נוצרי ואני רוצה כך וכך.

אליהו ישי: זה ציטוט מדברים שאמר היועץ המשפטי לממשלה.

אליהו ישי: מה אנחנו רוצים שיהיה במדינת ישראל?

אליהו ישי: אם אנחנו פועלים בצביעות, בואו נאמר:

אליהו ישי: אנחנו רוצים פה מדינה לא-יהודית, אנחנו רוצים שיהיה במדינת ישראל רוב לא-יהודי.

אליהו ישי: אגב, יש כאלה שרוצים כך, והם מיעוט קטן במדינת ישראל ונעשה הכול שהמיעוט הזה לא ילך ויגבר.

אליהו ישי: אנחנו גם נעשה הכול כדי שהנושא הזה יעלה על סדר-היום הציבורי.

אליהו ישי: אני שמח שהוא על סדר-היום הציבורי; שאף אחד לא ינסה לקשור בינו לבין החיילים.

אליהו ישי: בואו לא נטייח את הבעיה הקשה הזאת, את קיומנו ואת עתידנו.

אליהו ישי: עם כל הכבוד, אני רוצה לומר לחברי הכנסת מחבר העמים – – –

מרינה סולודקין: יהודים.

אליהו ישי: יהודים, ברוך השם, אני מאוד שמח.

אליהו ישי: אני שמח שאת גאה ביהדותך, זו בדיוק הבעיה.

אליהו ישי: אני רוצה את שיתוף הפעולה אתך.

אליהו ישי: חברת הכנסת מרינה סולודקין, אני רוצה שביחד נעבוד על תיקון שלפיו לא יחדרו לארץ אנשים שיקבלו פה סל קליטה ודרכון ויעזבו את הארץ כשאין להם שום קשר ליהדות ולארץ והם נוצרים גמורים, שיעשו פה מדינה לא-יהודית.

אליהו ישי: בואי נעבוד יחד כדי למגר את התופעה הזאת.

מרינה סולודקין: סליחה, אתאיסטים – – –

ויצמן שירי: סלח לי, מאיפה הם יקבלו קולות?

אליהו ישי: שירי ויצמן שואל מאיפה הם יקבלו קולות.

אליהו ישי: אני לא יודע, אני מאמין שחברת הכנסת סולודקין באמת רוצה שיעלו לפה רק יהודים.

אליהו ישי: שירי, אני לא חושד בה.

יגאל ביבי: מרינה ציונית.

אליהו ישי: הבעיה היא של אותם חיילים שכבר גויסו לצה"ל, ואת אומרת לי לגרש אותם או את ההורים שלהם.

אליהו ישי: אני כנראה פחות קיצוני ממך, מה לעשות, אני לא מגרש אותם.

אליהו ישי: חייל שבא לארץ בצורה לא חוקית כאשר הוריו הביאו אותו ארצה צעיר לימים באשרה מזויפת או בדרכון מזויף והוא התגייס לצה"ל, אני לא מגרש את אמא שלו וגם לא את אבא שלו, אף שעל-פי חוק יש כלפיו צו גירוש.

ענת מאור: – – –

אליהו ישי: אני לא יודע מאיפה צנחת עכשיו ואת ממציאה ומשמיצה בלי שום טעם.

אליהו ישי: יהיה לך קשה מאוד לחשוד אם לא אתייחס אלייך, אני פשוט אעשה את זה.

יגאל ביבי: חברת הכנסת מאור, יש לך הצעה אחרת?

יגאל ביבי: אני לא אתן לך אם תפריעי לשר.

משולם נהרי: מה שאמרת עכשיו זו השמצה.

אליהו ישי: כפי שאמרתי, יחסית אני פחות קיצוני.

אליהו ישי: אם צבא-הגנה לישראל החליט לגייס חייל זה או אחר כאשר הוא מקבל מסמכים ויודע שההורים הגיעו לארץ בצורה לא חוקית, ולמרות הכול הוא מגייס אותו – יש צו גירוש לגבי אותה משפחה עוד מלפני שאני נכנסתי למשרד הפנים, או מזמן רמון או מזמן שרנסקי.

אליהו ישי: מפני שהצבא גייס אותם אני נאלץ לא לגרש את ההורים.

אליהו ישי: אני מבקש לא לקשור את הנושא הרגיש והכאוב הזה לחיילי צה"ל.

אליהו ישי: יש פה חיילים שמסרו נפשם להגן על מדינת ישראל, ואפילו הם לא-יהודים הם מקיימים את כל הדברים והם ראויים לכל התנאים של מדינת ישראל, כי הם קשרו את גורלם במדינת ישראל.

אליהו ישי: אבל אסור לנו, למדינת ישראל ולצבא-הגנה לישראל, לגייס את האנשים שבאים לפה בצורה בלתי חוקית.

אליהו ישי: בזה בוודאי אתם מסכימים אתי.

אליהו ישי: עכשיו בואו נאמר את האמת.

אליהו ישי: הגיע הזמן להעלות את הנושא הזה על סדר-היום הציבורי, לדון בו ולבחון אותו מחדש.

אליהו ישי: גם אתם בתוככם לא הייתם רוצים שיגיעו לארץ רבבות ומאות אלפי לא-יהודים שאין להם שום זיקה ליהדות ושום ציונות, והם מגיעים לארץ כי טוב להם פה.

אליהו ישי: זה לא סוד.

אליהו ישי: כמה עובדים זרים מגיעים לארץ?

אליהו ישי: אגב, יש בקשה של עובד זר שרוצה להתגייס לצה"ל ולקבל אזרחות.

אליהו ישי: אחר כך גם הוריו יקבלו אזרחות וקרובי משפחתו, כפי שאמרתי, בין שמונה ל-12.

אליהו ישי: אין בעיה, אפשר, רק אם נגיד כן.

אליהו ישי: בתוך חודש, חודשיים, שנה, יהיו פה עוד מיליון או 2 מיליוני לא-יהודים שאין להם שום קשר ליהדות.

אליהו ישי: זה מה שיקרה במדינת ישראל.

אליהו ישי: יש באירופה מדינות שמתמודדות עם הדברים האלה בצורה הרבה יותר קיצונית מאתנו במדינת ישראל כמדינה יהודית.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, זה נושא שכדאי שיעלה על סדר-היום כדי שיבחנו אותו.

יגאל ביבי: אתה מציע שיהיה דיון במליאה או בוועדה?

אליהו ישי: עוד מעט אגיד לך מה אני מציע.

אליהו ישי: הבעיה שלנו היא של רוב יהודי שילך ויתמעט בשנים הקרובות.

אליהו ישי: אני רוצה להביא עוד נתון.

אליהו ישי: בשנת 2010 – – –

שמואל הלפרט: 2020.

אליהו ישי: תשמע טוב, בשנת 2010 – 94% מהעולים מחבר המדינות לא יהיו יהודים ו-6% יהודים.

יגאל ביבי: אל תעלה אותם.

אליהו ישי: יש חוק השבות.

יגאל ביבי: נשנה אותו.

אליהו ישי: בבקשה.

יגאל ביבי: 17 מנדטים של ש"ס, חמישה של המפד"ל.

אליהו ישי: 17 מנדטים ועוד חמישה יהדות התורה, ועוד המפד"ל.

אליהו ישי: כמה זה?

יגאל ביבי: 27.

אליהו ישי: זה עדיין לא רוב.

אליהו ישי: בוא נגייס ביחד רוב.

יגאל ביבי: אני מוכן להביא החלטה, ששרים פורשים מהממשלה, המפד"ל פורשת.

אליהו ישי: בוא נגייס ביחד רוב.

יגאל ביבי: אני מודיע כאן בשם המפד"ל, בשם אורלב – – –

ויצמן שירי: אתה יושב-ראש.

ויצמן שירי: מה זה, תוכנית כבקשתך?

ויצמן שירי: אני לא מבין אותך.

אליהו ישי: שירי, הוא למד ממך.

ויצמן שירי: אם אני אשב שם אני אדבר?

אליהו ישי: אתה היית יושב-ראש ועדה מיוחדת לתקציב.

יצחק וקנין: בואו נשים אותו יושב-ראש ועדה מיוחדת לעניין הזה.

יגאל ביבי: קדימה, אנחנו מוכנים.

ויצמן שירי: פעם אחרונה שאני בא בלילה – – –

אליהו ישי: שירי, אני מקבל את הרעיון של חבר הכנסת איציק וקנין, תהיה יושב-ראש ועדה מיוחדת לעניין הזה.

ויצמן שירי: יש לך פתיל קצר.

אליהו ישי: רבותי, אני מוכרח להגיד שאני מעלה נושא לסדר-היום בקול רם, דבר שרוב העם היהודי מסכים אתנו עליו.

אליהו ישי: יש רבים שמסכימים אתנו אבל מעלים את זה בלחש, בשקט, ומפחדים לדבר על זה בקול רם, כי התקשורת תקרע אותם ותעלה עליהם.

אליהו ישי: יש הרבה חברי כנסת וגם שרים בממשלה שאומרים לי: אלי, אתה צודק, אבל איך אני יכול, תראה את האווירה בחוץ, ואז אני שותק.

אליהו ישי: חברי כנסת בימין, בשמאל וגם מחבר המדינות.

אליהו ישי: אני מאוד מעריך את ההגינות שלהם והייתי שמח אם נגלה בתוך הבית הזה אומץ ונחישות כדי להביא לתיקון החוק, כי אם לא כן, כפי שאמרתי, ב-2010 – לא ב-2020 – יהיו פה 94% – – –

מרינה סולודקין: בימין הליברלי לא תומכים בך.

אליהו ישי: תרשי לי.

אליהו ישי: ב-2010 יעלו 94% לא-יהודים ורק 6% יהודים.

אליהו ישי: אני כבר לא מדבר על מה שקורה בקרב העובדים הזרים.

אליהו ישי: אני היחיד שמוביל את המאבק הזה שנים רבות.

אליהו ישי: אני מקווה שבקרוב תוקם רשות הגירה, או משטרת הגירה, שתתחיל לטפל בכל הנושא של השוהים הבלתי-חוקיים פה וסוף-סוף נוכל להתמודד אחת ולתמיד בעניין גירוש העובדים הזרים.

אליהו ישי: אנחנו נאבקים נגד הזרם ונגד כל הלחצים.

אליהו ישי: זה מאבק קשה ואמיתי, ואנחנו נוביל אותו בגאון.

משה גפני: מה העמדה של ראש הממשלה בעניין זה?

אליהו ישי: של העובדים הזרים?

אליהו ישי: אני באמת לא יודע.

אליהו ישי: לכן, אני מציע להסיר את הנושא מסדר-היום.

זבולון אורלב: או להסתפק בהודעתך.

אליהו ישי: להסתפק בהודעתי.

אליהו ישי: בכל אופן אני קורא מפה לכל חברי הבית, לראשי הסיעות, ולכל המפלגות היהודיות לקיים דיון פתוח, אמיתי, כן, ולהביא לתיקון המצב אם אנחנו לא רוצים שבעוד עשר, 15 ו-20 שנה תוקם, חס וחלילה, ועדת חקירה ממלכתית, כאשר כל הפרוטוקולים יעלו לבדיקה ואז יראו מי באמת היה יפה נפש, מי ברח מהמציאות, ואולי גם מי דאג במו-ידיו להביא לכך שבמדינת ישראל לא יהיה רוב יהודי.

אליהו ישי: תודה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: רבותי, אני שואל את חברי הכנסת המציעים.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אופיר פינס – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חברת הכנסת מרינה סולודקין, את מסכימה להסתפק בדברי השר?

מרינה סולודקין: לא, אני לא מסכימה, אני רוצה – – –

יגאל ביבי: מה את אומרת?

מרינה סולודקין: – – –

יגאל ביבי: לוועדת הקליטה.

משה גפני: אני מבקש להציע הצעה אחרת, אדוני היושב-ראש.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, מסתפק?

ויקטור בריילובסקי: ועדת העלייה.

יגאל ביבי: ועדת העלייה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת אורלב?

זבולון אורלב: מסתפק בהודעת השר.

יגאל ביבי: חבר הכנסת רחמים מלול, מסתפק בהודעת השר?

רחמים מלול: כן, אני לא יכול להציע – – –

יגאל ביבי: חבר הכנסת אילן גילאון איננו כאן, חבר הכנסת ליצמן לא עלה.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

משה גפני: אני מבקש הצעה אחרת, אדוני היושב-ראש.

יגאל ביבי: סיבכתם אותנו.

יגאל ביבי: רבותי, היות שיש שתי הצעות, אני צריך לאפשר לחברים.

יגאל ביבי: נסים זאב, אולי תוותר?

יגאל ביבי: לא מוותר?

ויצמן שירי: מי שמצביע בעד – זה להסיר, ומי שמצביע נגד – – –

יגאל ביבי: אבל יש הצעות אחרות.

נסים זאב: מה, אני מפריע לך, אדוני היושב-ראש?

קריאות: – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, צריך לדאוג מהעובדות, ולא מההתבטאויות.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו בוחרים את שירי לראש רשות ההגירה.

נסים זאב: העובדות הן שרוב העולים היום למדינת ישראל הם גויים, וצריכים לעצור את זה, חד-משמעית.

נסים זאב: השר לא דיבר נגד אותם חיילים שמשרתים בצבא-הגנה לישראל, ובוודאי שיבח את הדרוזים, ואני פשוט מתפלא על איוב קרא שהפך את זה למין התבטאות גורפת כביכול של השר, כאילו התכוון גם לדרוזים או לציבור העולים מחבר המדינות.

יגאל ביבי: תודה.

נסים זאב: סליחה, אדוני היושב-ראש, תן לי רק לסיים.

יגאל ביבי: הדקה עברה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הבעיה שלנו היום – ואני אמרתי את זה בשבוא שעבר – היא הסינים שמגיעים לפה, למדינת ישראל, ברבבות ובאלפים רבים.

נסים זאב: הם באים כעולים.

נסים זאב: אנחנו לא מתייחסים אליהם כאל עולים, אבל הם באים להשתקע, והם לא יצאו ממדינת ישראל, ואין פה כוח שיזיז אותם.

נסים זאב: ולכן אני חושב שכבוד השר צריך להתייחס לאותם עובדים זרים שלא חושבים ולא עולה בדעתם לחזור אי-פעם לארץ מולדתם.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: הרב משה גפני מציע להסיר את הצעתו של זבולון אורלב, במסגרת דקה.

זבולון אורלב: אני לא יודע מה יש לגפני נגדי כל הזמן.

יגאל ביבי: מה אני אעשה.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אורלב מסכים, העיקר שאני אוכל להתבטא.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר לכנסת, שלפני שנים מספר ישב אתנו שר קליטה בממשלת ישראל – שר הפנים אמר קודם שיש כאלה שלא מעזים להגיד בקול, אני גם לא רוצה להגיד את שם העלייה שהגיעה – ואמר: איך אתם לא נלחמים נגד העלייה הזאת?

משה גפני: העלייה הזאת כולה גויים.

משה גפני: אני, כמובן, לא אומר את שמו של שר הקליטה, אני גם לא אומר לאיזו מפלגה הוא משתייך.

משה גפני: אתם יכולים לתאר לעצמכם.

משה גפני: זה היה לפני משהו כמו שמונה שנים, והוא אמר:

משה גפני: תדעו לכם שמדינת ישראל – – –

יגאל ביבי: הוא אמר:

יגאל ביבי: למה פרצתם את הפרץ הזה של הגויים?

קריאה: – – –

משה גפני: לא, לא, לא ממפלגה דתית, רחוק מאוד ממפלגה דתית, רחוק מאוד.

קריאה: ממרצ.

קריאות: – – –

משה גפני: ואני אומר לכם, אולי זו מלה קשה, אבל תאמינו לי, אני מסתכל על שר הפנים ואני רואה קצת נאיביות.

משה גפני: יש במדינת ישראל – מיעוט קטן, אבל יש – שמעדיפים גויים אשכנזים על פני ספרדים חרדים.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברת הכנסת ענת מאור מציעה להסיר את הצעתו של חבר הכנסת רחמים מלול במסגרת דקה.

ויצמן שירי: אבל המאסה התחילה ב-1989, 1990, 1991 – – –

יגאל ביבי: נכון, צודק.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, ראשית, חבר הכנסת גפני, אני חושבת שראוי לך לא לצטט אדם בשמו במקום לאפשר לו להביע את דעותיו – –

ויצמן שירי: 50% מהעולים.

ויצמן שירי: ב-1991-1990 הגיעו – – –

אמנון כהן: אתה טועה.

ענת מאור: – – ומהיכרותי את דעותיו, לא כך הם הדברים.

משה גפני: – – –

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שהדברים שצוטטו מדברי השר בנוגע למוטיבציה של חיילים שהם לא-יהודים שמשרתים או שנהרגו הם דברים קשים, ולכן הדיון חייב להיות בוועדת העלייה והקליטה.

ענת מאור: יתר על כן, אני רוצה להזכיר לכם, שלפי ההצעה של חברי הכנסת יוסי שריד ואמנון רובינשטיין, שרק בגלל הפרוצדורה לא הגיעה, כל חייל שמשרת, אם הוא נהרג ואם לאו – והלוואי שכולם יחיו – כל משפחתו צריכה לקבל אזרחות ולעלות.

ענת מאור: אני רוצה לומר שאין ויכוח על העובדה שהעלייה צריכה להיות יהודית.

ענת מאור: יש, אגב, שליחי עלייה.

ענת מאור: להטיל כתם, שכל העולים הם לא-יהודים?

ענת מאור: שהגיור בארץ יהיה גיור לפי בית הלל, ואפשר יהיה להצטרף ליהדות, לא בגיור חמור, ולא לדת, ואז הדברים ייראו אחרת.

יגאל ביבי: תודה.

יגאל ביבי: אחרון המציעים הצעות אחרות, חבר הכנסת מוסי רז, המציע הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי.

יגאל ביבי: בבקשה, חבר הכנסת רז אחרון, ואחר כך אנחנו מצביעים.

מוסי רז: אדוני השר, הדברים שאמרת כאן במליאת הכנסת הם הרבה יותר טובים מהדברים שאמרת שם, וכבר על כך – – –

אליהו ישי: – – –

מוסי רז: לא, לפחות מה שקראתי.

אליהו ישי: – – –

מוסי רז: לפחות על כך תבורך.

מוסי רז: אני יודע גם דברים אחרים.

מוסי רז: אני רוצה להגיד לך דבר אחד.

מוסי רז: אם אתה רוצה לדבר על העלייה, אפשר לקיים דיון על העלייה, ואז תגיד את דעתך, אחרים יגידו את דעתם.

מוסי רז: אם אתה אומר שלא הבעת ספק בדבר הנאמנות של חיילים בצה"ל, אני שמח על כך.

מוסי רז: אם מישהו מביע ספק בנאמנות של חיילים בצה"ל, אני חושב שזה רע מאוד.

מוסי רז: אבל אני אומר לך יותר מזה.

מוסי רז: אם המדינה לא רוצה לגייס מישהו, שלא תגייס אותו, אבל אם היא מגייסת, שתבוא, תעמוד מאחוריו, שאיש לא יביע ספק בדבר כוונותיו – ואני לא אומר שעשית את זה, אם אתה מכחיש, אני שמח – –

יגאל ביבי: תודה רבה.

מוסי רז: – – והכי חשוב, לאותו אדם מגיעה אזרחות ישראלית.

מוסי רז: לא ייתכן שישרתו בצבא 540 חיילים בלי אזרחות ישראלית.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: רבותי חברי הכנסת, יש שתי הצעות – להסתפק בהודעת השר, זאת אומרת, להסיר את ההצעה – –

משה גפני: אבל יש חברי כנסת שהסכימו להסתפק.

יגאל ביבי: – – ויש חברי כנסת שהציעו להעביר לוועדה.

יגאל ביבי: מי שבעד מציע להסתפק בדברי השר, מי שנגד הוא בעד ועדה.

יגאל ביבי: רבותי, ההצבעה החלה.

יגאל ביבי: כאמור, בעד זה להסתפק, כהצעת השר.

יגאל ביבי: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 13 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יגאל ביבי: ובכן, רבותי, 13 בעד הודעת השר, נגד – 4.

יגאל ביבי: לכן, אנחנו מסתפקים בהודעת השר.

יגאל ביבי: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

יגאל ביבי: הסעיף שלפני האחרון בסדר-היום – לפני השאילתות – הוא החממות הביוטכנולוגיות, דיון בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת ענת מאור, אליעזר כהן, אליעזר זנדברג, יצחק סבן וויצמן שירי.

יגאל ביבי: רבותי, אנחנו מצטערים שהשרה לא כאן.

ויצמן שירי: אנחנו דוחים את הסיכום ליום רביעי, לא?

ענת מאור: – – –

יגאל ביבי: ולכן אנחנו נתחיל את הדיון.

יגאל ביבי: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: היא תשיב ביום רביעי.

ויצמן שירי: ביום רביעי אני אהיה אחרון הדוברים, ואז יענו.

ענת מאור: סיכום הדיון במועד אחר.

יגאל ביבי: חבר הכנסת שירי, אין בעיה, אתה אחרון הדוברים ביום רביעי – רשום בפרוטוקול.

יגאל ביבי: בבקשה, שלוש דקות.

ענת מאור: בפתיחה, לא.

ענת מאור: הפותח מקבל יותר.

ענת מאור: הרי זו פתיחת דיון על הצעה שהעלינו, חמישה חברי כנסת.

יגאל ביבי: לא, זו הצעה לסדר-היום.

יגאל ביבי: שלוש דקות.

ענת מאור: בכלל השעה נינוחה, וזה נושא חשוב ביותר.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הנושא שהעלינו רק לפני שבוע נוגע לשניים מן הדברים הכי מהותיים במדינה.

ענת מאור: אתם יודעים שבתוך הפיגועים הנוראים והכיבוש המחודש של הגדה והמפולת הכלכלית ופגיעות בדמוקרטיה והייאוש של אנשים – מה שחשוב לא מספיק בולט.

ענת מאור: אבל דנים פה במדע ובעתיד ובפרנסה ובהישגיות של מדינת ישראל.

ענת מאור: זה לא חזון, זה העתיד האמיתי.

ענת מאור: זה לא רק המוניטין שלנו, זה גם המשאב האנושי, זה הייחוד והייחודיות שלנו, ואנחנו לא מספיק דנים בכך.

ענת מאור: הרבה נושאים שקשורים במדע – ואני רוצה לומר לכם שאנחנו בוועדת המדע מסיירים בארץ, לאורכה ולרוחבה – אלה פשוט דברים אדירים, וזה לא רק היי-טק ולא מפולות, אלה יצירות שמצטברות, הישגים של האקדמיה, של מחקר בסיסי, עם קישור ליישומים, ולא לחינם ישראל היא בין המובילות.

ענת מאור: ועובדה היא, שלמשל "יוריקא" קיבלה לשורותיה את מדינת ישראל כמדינה יחידה מחוץ לקהילה האירופית, וזה לא בזכות עיניה היפות של ישראל, אלא בזכות ההישגים והמוניטין שלה.

ענת מאור: לכן, פיתוח וקידום המדע, ובמיוחד הביוטכנולוגיה, שצופים לו בהחלט עתיד – בלי ביטחון.

ענת מאור: דווקא כשבתקופה שהיא קשה מבחינה כלכלית יש ראייה לטווח הבינוני והרחוק יותר, זה הישג חשוב ביותר.

ענת מאור: הדבר השני זה נושא הפריפריה.

ענת מאור: נדמה לי שמאז דוח מבקר המדינה 50ב בשנת 2000, מה שבמשך 50 שנה אומרים, בעצם נכתב על גבי נייר כעובדות מוצקות.

ענת מאור: נער ונערה בדרום ובצפון מקבלים שירות בריאותי פחות טוב בבתי-חולים, בכל הנוגע למספר המיטות, דברים איומים.

ענת מאור: כך בחינוך, כך בתשתיות וכך בהשכלה גבוהה ובהרבה תחומים.

ענת מאור: בזמן ממשלתו של ברק הוחלט לקדם כמה תחומים.

ענת מאור: למשל, פרויקט חינוך נפלא בשמונה עיירות פיתוח בדרום, שדוח מבקר המדינה האיר כמו בפרוז'קטור על הפער בהשכלה הגבוהה בינן לבין אזורים אחרים.

ענת מאור: לא נוכל להרחיב, אבל אין ספק, וכל נציגי הפריפריה אומרים את זה יום ולילה – בלי תשתית תעסוקתית מתקדמת, שום רכבות, תשתיות ושדה תעופה לא יועילו.

ענת מאור: המשאב האנושי, ההון, החברה, הרחוב, הקהילה, הם שיכריעו אם תהיה שם אוכלוסייה, אם הצעירים ירצו לחזור למקום או לא.

ענת מאור: ועדת המדע היתה במהלך השנה בשני מקומות: 1.

ענת מאור: ב"מיגן" בגליל העליון.

ענת מאור: קריית-שמונה, הקיבוצים, המושבים, היישוב הערבי שם.

ענת מאור: 30 חוקרים, פרויקט אדיר.

ענת מאור: זה אחד המועמדים; 2.

ענת מאור: בדרום – אוניברסיטת בן-גוריון, שהישגיה ידועים, ובטקס הסיום האחרון של שנת הלימודים עמד פרופסור ברוורמן והצביע איפה יוכל לקום הפרויקט – התשתית המחקרית של המדענים היא אדירה, וניתן גם להקים בעומר, שכבר הוקם בה פארק היי-טק.

ענת מאור: הממשלה החליטה על שני פרויקטים: האחד – בירושלים; לפני כחצי שנה.

ענת מאור: אמרנו, ירושלים עם הבעיות המיוחדות היום, הבחירה בה ברורה.

ענת מאור: היתה פנייה חד-משמעית של הוועדה לממשלה, כמו גם של הפריפריה, שהמרכז השני יוקם בפריפריה.

ענת מאור: לצערי הרב, לפני שבועיים, לא שאני לא שמחה בשביל רחובות, כי מכון ויצמן הוא באמת מרכז אדיר, אבל אני חושבת שההחלטה שלא להקים את זה בפריפריה היא רבת נזק לשנים ולעשרות שנים לפריפריה.

ענת מאור: אי-אפשר להצהיר אמונים לפריפריה ולא לאפשר השקעה לעתיד של מיליארדים כבדים.

ענת מאור: אני אומרת לכם כבת הפריפריה והאזור, שההשקעה של "אינטל", עם כל המחלוקות שהיו לגביה, בקריית-גת, שינתה את פני האזור, עשתה את כל המהפכה.

ענת מאור: זה לא קורה ביום אחד.

ענת מאור: אני שמחה, ואנחנו לא ויתרנו על כך שהתשובה תינתן בכנסת, והיא אכן תינתן בכנסת ביום רביעי על-ידי שרת התעשייה והמסחר, השרה דליה איציק, שבעצם הפתרון המסתמן זה מכרז שלישי, וכמובן הפתרון מאוד מקובל עלינו.

ענת מאור: בוודאי מובן מה משמעות ביטול מכרז, אבל אם הכנסת בלחץ מאוד מבורך שהפעילה, יחד עם תושבי הפריפריה, תגיע להישג החשוב הזה, שיקום פרויקט ביוטכנולוגיה שלישי, עם תורמים, עם משקיעים שכבר עומדים, הם נמצאים פה, עם שמות פרטיים, אם בדרום – אני אומרת את דעתי, לא כל המציעים שלמים עם זה – ואם בצפון, יש לנו שני מרכזים אדירים.

ענת מאור: אני חושבת שהכנסת תתרום פה תרומה אדירה.

ענת מאור: אני אשמח אם חברי הכנסת הנמצאים פה בכל זאת ישתתפו בדיון ויתרמו לו.

ענת מאור: חבר הכנסת ויצמן שירי יסכם ביום רביעי, ואם תשובת השרה פה במליאה תהיה באמת רשמית ומחייבת, התרומה תהיה אדירה גם למדע, גם לפיתוח הייחודי של מדינת ישראל וגם לפריפריה.

נסים זאב: מה השיקול של הממשלה להימנע מלהעביר לצפון ולדרום?

ענת מאור: תשובת הממשלה הרשמית שקיבלנו לוועדה היתה, שהם עשו מכרז מקצועי, והמתחרים מן הפריפריה קיבלו נקודות נוספות על היותם בפריפריה, וזאת תוצאת המכרז.

ענת מאור: אנחנו כמובן לא יכולנו לקבל זאת.

ענת מאור: מה שחשוב זה התוצאה ולא ההתחשבות.

ענת מאור: אני לא רוצה לצטט, חברי הכנסת, דברים שנכתבו השבוע בעיתונות הדרום והחזירו לנו מחדש את הזיכרונות, למי שזוכר את הנושא של הזבל באורון.

ענת מאור: למשל, ראש אחת המועצות אמר:

ענת מאור: נרקמה קנוניה למקם את החממות בירושלים וברחובות ולשלוח את הזבל לנגב.

ענת מאור: יהיו השיקולים אשר יהיו, אני שמחה, והכנסת אל לה להרפות מהעניין, והיא תקבל התחייבות להוצאת מכרז שלישי והקמת אחד הפרויקטים בפריפריה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחברת הכנסת מאור.

יגאל ביבי: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שצריך קודם כול לשבח את חברי הכנסת ויצמן שירי וענת מאור על טיפול מסור בסוגיה שבה באמת הכנסת יכולה, אני מקווה מאוד, להשפיע על החלטת הממשלה.

ענת מאור: ועוד חברים.

זבולון אורלב: וחברים נוספים.

זבולון אורלב: עצם העובדה שבשבוע שעבר הנושא עלה כהצעה דחופה, והם הצליחו להשפיע כך שכבר היום הכנסת תדון בכך, ואני לא יודע מתי השרה תשיב – – –

יגאל ביבי: ביום רביעי.

זבולון אורלב: בוודאי יש לזה יתרון גדול, כי דיון כזה יכול להגיע לסיכום החלטת כנסת, שמפלגתי מוכנה להיות שותפה לו, כפוף לתיאום, כיוון שהתוצאה הסופית של המכרזים היא בלתי מתקבלת על הדעת.

זבולון אורלב: על-פי התוצאה הזאת תמיד החזקים יתחזקו והחלשים ייחלשו.

זבולון אורלב: תמיד למרכזים הגדולים יש היתרון הגדול, ויותר קשה ללכת לפריפריה.

זבולון אורלב: המוזר הוא, חבר הכנסת נסים זאב, שפה הפסידה קבוצה שעל פניה נראית קבוצה מאוד מאוד מבטיחה.

זבולון אורלב: מדובר ביהודי בשם מוריס קאהן, שנחשב למיליארדר ישראלי כבד, מדובר בסטף ורטהיימר, שהיה חבר הכנסת, ומעשיו המפוארים בתחום הכלכלה והתעשייה ידועים ופרוסים על פני מדינת ישראל, ומדובר בקרן רוטשילד.

זבולון אורלב: כלומר, הבעיה כאן שיש קבוצה של משקיעים שמוכנים להשקיע בחממה ביוטכנולוגית, ומדינת ישראל לא מסוגלת לאשר.

זבולון אורלב: גם במקרה שצריך לחרוג ולאשר לא שתי חממות ביוטכנולוגיות אלא שלוש – ואני כבר בדיון הקודם דיברתי על כך שיחד עם כל זה שיש פה חברי כנסת מהנגב, ואני משבח אותם, אנחנו גם צריכים לחשוב על הגליל.

זבולון אורלב: לכן צריכים לדבר גם על הנגב וגם על הגליל.

זבולון אורלב: צריך להבין, חממה ביוטכנולוגית היא בסיס אקדמי מקצועי היי-טק מדעי-טכנולוגי חשוב מאוד לאזור.

זבולון אורלב: הוא לא רק מביא תעסוקה לאלה שעובדים שם, אלא יש לו תוצאות לוואי שמביאות אוכלוסייה חזקה.

זבולון אורלב: בעלי מקצועות מדעיים יכולים לעבוד, ילדיהם לומדים בבית-הספר, זה מעודד את כל מעגל הצמיחה הכלכלית, החברתית.

זבולון אורלב: זה חלק מהעניין.

זבולון אורלב: אי-אפשר שמדינת ישראל תהיה בין חדרה לגדרה.

זבולון אורלב: רחובות היא מעצמה של היי-טק.

זבולון אורלב: יש אזור תעשייה עצום שקשור בהיי-טק ליד מכון ויצמן, ואיך באר-שבע יכולה להתחרות אתו במשחק הוגן?

זבולון אורלב: ברור שצריך לתת עדיפות, וזה חלק מחוקי הנגב, זה חלק מחוקי הגליל, שתפקידה של מדינת ישראל לדאוג לפריסת האוכלוסייה ולעודד את הפריפריה.

זבולון אורלב: במפורש צריך לדבר על העדפה מתקנת.

זבולון אורלב: לכן עניין ירושלים, אני מאוד תומך בו, לא רק מפני שאני ירושלמי.

זבולון אורלב: ירושלים היא בירת מדינתנו, ואני חושב שטוב מאוד שבחרו בירושלים.

זבולון אורלב: עיני לא צרה ברחובות, טוב שבחרו גם את רחובות.

זבולון אורלב: יש שם ידע.

זבולון אורלב: אבל ההשקעה של מדינת ישראל מול ההשקעות האחרות היא כדאית.

זבולון אורלב: אני חושב שהחממות הביוטכנולוגיות הן אחת ההשקעות המוצלחות ביותר של מדינת ישראל, שמביאה לידי ביטוי את היתרון היחסי שיש לנו כאן במדינת ישראל, וזה כוח-אדם מקצועי, שבמקום לחפש את עתידו המקצועי ברחבי תבל יושב כאן במדינת ישראל ומביא תוצרת מדעית, מחקרית, אקדמית, טכנולוגית, ברמה הגבוהה.

יגאל ביבי: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

יגאל ביבי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את חברת הכנסת ענת מאור, שבאופן עקבי מקדמת בוועדת המדע את הנושאים הקשורים לנושא הטכנולוגיה.

נסים זאב: בנושא החממה הביוטכנולוגית, אני בהחלט מסכים עם העיקרון שיש העדפה, והממשלה למעשה הכריזה על העדפה כזאת.

נסים זאב: זה אינטרס לאומי ממדרגה ראשונה, שהעדיפות צריך להיות בפריפריה ולא במרכז.

נסים זאב: אבל השאלה הנשאלת היא, איך אנחנו מתמודדים עם החוקיות, ולא משנה איזה מיליונר, אם זה מוריס קאהן או אחרים, או קרן רוטשילד, מי עומד מאחורי הנושא או מי מגבה את הנושא.

נסים זאב: השאלה כשיוצאים למכרז, והמכרז הוא אובייקטיבי לחלוטין וחוקי – – –

ויצמן שירי: חבר הכנסת זאב, בשביל שתבין את העניין, כשאתה אומר חוקיות, כשיושבת ועדת שרים לענייני ירושלים ומחליטה שאחת משתי החממות תהיה בירושלים, אתה לא מדבר על מצב של איזון.

נסים זאב: לא כשאתה קובע מכרז.

נסים זאב: כשאתה קובע מכרז, המכרז צריך להיות מכרז לכל דבר.

ויצמן שירי: אנחנו לא נגד ירושלים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שמינהל מקרקעי ישראל הקצה שטחים למוסדות, פעם במכרזים ופעם על-פי המלצת הרשות המקומית.

נסים זאב: היית יכול להביא המלצה מהרשות המקומית, שזה פרויקט כל כך חשוב והוא לאומי והוא אינטרס עירוני ממדרגה ראשונה, והיית זוכה על-פי הערכת שמאי, לא בהפקרות מוחלטת כמובן.

נסים זאב: בהערכת שמאי היית יכול לקבל את השטח במחיר נמוך יותר מאשר היה יוצא במכרז.

ויצמן שירי: זה לא קשור.

נסים זאב: זה כן קשור.

נסים זאב: המינהל יכול לנהל, פעם במכרז ופעם על-פי שמאות פנימית של המינהל.

נסים זאב: גם פה, הממשלה מחליטה ואומרת: הנושא הזה הוא לא למכרז, אני קובעת את סדר העדיפויות ואין צורך במכרז מיותר.

נסים זאב: אדרבה, אני תומך במה שאתה אומר, ויצמן שירי, שלא תחשוב שאני לא חושב כמוך.

נסים זאב: אדרבה, אנחנו לא צריכים ללכת לנושא של מכרזים מאחר שסדר העדיפויות הלאומי שלנו הוא הגליל והנגב, ולדעתי, הנגב עוד לפני הגליל.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: חברי הכנסת, הדיון בנושא הזה יסתיים ביום רביעי, עם הצעתו של חבר הכנסת ויצמן שירי ותשובת שרת התעשייה והמסחר.

יגאל ביבי: רבותי, הנושא האחרון בסדר-היום: שאילתות לשר צחי הנגבי, השר לאיכות הסביבה.

יגאל ביבי: בבקשה, כבוד השר.

יגאל ביבי: חבר הכנסת י' גאגולה שאל את השר לאיכות הסביבה ביום כ"ז בכסלו התשס"ב (12 בדצמבר 2001): במקומון "השבוע באשדוד" פורסם ב-23 בנובמבר 2001, כי עיריית אשדוד מאשרת שפיכת פסולת מגן-יבנה לרובע ז', במכתש שנוצר כתוצאה מגנבות חול, וכי המקום שורץ מזיקים ומסוכן לתושבים.

יגאל ביבי: רצוני לשאול: מה היא עמדת משרדך בנדון וכיצד יפעל בנושא דחוף זה?

צחי הנגבי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרדי מתנגד להשלכת פסולת באופן שאינו מוסדר ופועל בנדון מול הרשויות המקומיות והקבלנים.

צחי הנגבי: בבדיקה שערך משרדי נמצא, כי באזור המדובר באשדוד קיימים אתרי בנייה רבים וביניהם שטח גדול אשר בו מרוכזת פסולת הבנייה.

צחי הנגבי: מקור הפסולת הוא בעיר אשדוד ולא מחוצה לה.

צחי הנגבי: משרדי החל בפעילות אכיפה מול עיריית אשדוד למנוע את התופעה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת י' פרץ שאל את השר לאיכות הסביבה ביום ד' בטבת התשס"ב (19 בדצמבר 2001): ב"הארץ" פורסם כי 16 בתי-חולים מזהמים את המים בהזרמת מלחים לשפכים עירוניים.

צחי הנגבי: רצוני לשאול: 1.

צחי הנגבי: האם הידיעה נכונה?

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: מה עושה משרדך כדי למנוע זיהום המים?

צחי הנגבי: 3.

צחי הנגבי: כיצד יכולים בתי-החולים לעמוד במחויבותם לבצע שיפורים כאשר לא מוקצים להם משאבים לכך?

צחי הנגבי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צחי הנגבי: הידיעה שפורסמה בעיתון "הארץ", כי 16 בתי-חולים מזהמים את המים בהזרמת תמלחות לשפכים, נכונה.

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: משרדי פועל מכוח תקנות המים (מניעת זיהום מים) (איסור הזרמת תמלחת למקורות מים), התשנ"ח–1998.

צחי הנגבי: התקנות מחייבות את הפרדת זרם התמלחת הנוצר משאר השפכים, ריכוזו וסילוקו בנפרד אל הים, כאשר כמות המלח הנצרכת עולה על 10 טונות בשנה.

צחי הנגבי: מתוך רשימה של 33 בתי-חולים, 22 מהם צורכים מעל 10 טונות מלח בשנה, שהוא הסף שממנו חל איסור להזרים את המלח לרשת הביוב העירונית.

צחי הנגבי: כמות המלח הנצרכת בבתי-החולים שהתקנות חלות עליהם היא כ-1,350 טונות מלח בשנה.

צחי הנגבי: בשנת 2000 הוזרמו אופן בלתי חוקי אל מערכות הביוב העירוניות כ-1,000 טונות מלח על-ידי בתי-חולים.

צחי הנגבי: בתי-החולים בישראל היו אמורים לעמוד בהוראות התקנות ביוני 2000, לאחר שקיבלו ארכה מיוחדת של שמונה חודשים נוספים בהשוואה למזהמים אחרים בסקטור התעשייתי.

צחי הנגבי: בתחילת נובמבר 2001 הוציא מנכ"ל משרדי מכתב אל מנכ"ל משרד הבריאות ובו דרישה להנחות את הגורמים הנוגעים בדבר במשרדו ולטפל בבעיה.

צחי הנגבי: לקראת סוף נובמבר 2001 הוצאתי אל כל אחד ממנהלי בתי-החולים החורגים מכתב ובו בקשה למילוי הוראות תקנות המים במלואן.

צחי הנגבי: אם יימשך זיהום המים מבתי-החולים ינקוט משרדי את כל האמצעים העומדים לרשותו לאכיפת תקנות המים.

צחי הנגבי: 3.

צחי הנגבי: תקנות המים מחייבות את כולם.

צחי הנגבי: משרד הבריאות אמור לתקצב את בתי-החולים, על מנת שיעמדו במחויבותם לבצע את השיפורים הנדרשים מכוח התקנות.

צחי הנגבי: אולם אי-תקצוב אינו פוטר את בתי-החולים מלעמוד בתקנות.

צחי הנגבי: חבר הכנסת ח' רמון שאל את השר לאיכות הסביבה ביום י"א בטבת התשס"ב (26 בדצמבר 2001): החברות הסלולריות דיווחו למרכז השלטון המקומי, כי ברשויות המקומיות פרוסות 2,170 אנטנות.

צחי הנגבי: נודע לי, כי יש 3,300 אנטנות, יותר מ-1,000 ללא רשיון, וכי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה החליטה שהחברות רשאיות להציב אנטנות בריכוז אוכלוסייה ללא חובה ליידע על כך את התושבים.

צחי הנגבי: עוד פורסם, כי החברות מציבות כמות מופרזת של אנטנות שפולטות קרינה מסוכנת.

צחי הנגבי: רצוני לשאול: 1.

צחי הנגבי: האם הידיעות נכונות?

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: אם כן – מדוע, ומה ייעשה בנדון?

צחי הנגבי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

צחי הנגבי: כיום פרוסים ברחבי הארץ כ-3,400 מוקדי שידור סלולריים של ארבעת מפעילי התקשורת הסלולרית.

צחי הנגבי: לכל מוקד שידור קיים היתר קרינה (היתר הפעלה) מהמשרד.

צחי הנגבי: מיקום האנטנות נקבע על-ידי מפעיל של רשת תקשורת סלולרית בהתאם לעקרונות תפעול רשת סלולרית על מנת להגיע לכיסוי האופטימלי.

צחי הנגבי: ככל שיש מספר רב של האנטנות בתא שטח מסוים, כך יורדות עוצמות הקרינה הנפלטת מכל אנטנה וממכשיר טלפון נייד.

צחי הנגבי: תפקידו של משרדי, בין השאר, למנוע את חשיפת הציבור הרחב לקרינה בלתי מייננת מעבר לרמות המותרות שקבע המשרד.

צחי הנגבי: לצורך זה קבע משרדי נוהל רישוי, מתן היתרים ופיקוח על האנטנות.

צחי הנגבי: לפני הקמת אנטנה על המפעיל לקבל היתר בנייה מהרשות המקומית, וכל אנטנה חייבת לעמוד בדרישות המשרד לגבי בטיחות הקרינה, לעבור תהליך רישוי ולקבל היתר קרינה (היתר הפעלה).

צחי הנגבי: משרדי, במסגרת אחריותו, בודק ומאשר הפעלת מוקדי שידור בארץ מהיבט בטיחות קרינה ומנפיק היתר קרינה פרטני לכל מוקד שידור.

צחי הנגבי: אנטנה שעברה את כל תהליכי הרישוי כחוק במשרד אינה גורמת לחשיפת הציבור לרמות הקרינה מעל מה שנקבע כבלתי מזיק ואיננה מסוכנת לתושבים בקרבת האנטנה.

צחי הנגבי: כיום אין חובה ליידע את הציבור באשר לכוונה להקים אנטנה.

צחי הנגבי: אך יש ליידע את הרשות המקומית שבתחומה מתוכנן להקים את האנטנה ולקבל היתר בנייה מהרשות המקומית.

צחי הנגבי: מידע זה אמור להיות פתוח לציבור הרחב.

צחי הנגבי: בתמ"א 36, קיים סעיף 18 – "יידוע הציבור".

צחי הנגבי: אך תוכנית זו אינה מתייחסת להיבטים של בטיחות הקרינה, אלא תכנון סביבתי.

צחי הנגבי: בהצעת חוק קרינה בלתי מייננת שיזם המשרד, ואשר מתייחסת להיבטים של בטיחות קרינה, קיים סעיף "יידוע הציבור" שמחייב את הממונה על הקרינה הסביבתית לפרסם מידע שיגיע לידיו שיכלול את רשימת בעלי היתרים, מיקום מקורות קרינה, תוצאות של בדיקות מקורות קרינה ותוצאות של מדידות רמות חשיפה לקרינה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת י' שטייניץ שאל את השר לאיכות הסביבה ביום ג' בשבט התשס"ב (16 בינואר 2002):

צחי הנגבי: בעיתונות המקומית באזור חיפה פורסמו נתונים על פעילותו של מכל אמוניה ב"חיפה כימיקלים".

צחי הנגבי: על–פי המדווח, המתקן הוקם תוך חריגות בנייה חמורות והוא עלול לגרום לאסון בסדר גודל של עד 200,000 נפגעים.

צחי הנגבי: רצוני לשאול: 1.

צחי הנגבי: מה יעשה המשרד בעניין?

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: האם ערוך המשרד לטיפול באסון אקולוגי במפרץ חיפה?

צחי הנגבי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צחי הנגבי: במסגרת סקר סיכונים אינטגרטיבי למפרץ חיפה, שנערך על-ידי חברת TNO מהולנד, נבדקו תרחישי תקלות תפעוליות שונות.

צחי הנגבי: המסקנה היתה, כי הסיכון הנובע ממתקן האמוניה של "חיפה כימיקלים" אינו חורג מהקריטריונים המקובלים, מחוץ לגבולות המפעל.

צחי הנגבי: מכל האמוניה נבנה תוך התקנת אמצעי מיגון שונים, בהתאם להנחיות רפא"ל, פיקוד העורף, המכון הסייסמולוגי, מהנדס העיר חיפה והמשרד לאיכות הסביבה.

צחי הנגבי: אמצעי המיגון סביב המכל כוללים כמה חגורות ביטחון, בהן שני קירות בטון בגובה המכל, המהווים מאצרה שיכולה לקלוט את כל נפח המכל.

צחי הנגבי: הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בחיפה אישרה את תוכנית מכל האמוניה ב-2 ביולי 2001 עם תנאים.

צחי הנגבי: בעקבות דרישת הוועדה פנה המפעל לפיקוד העורף לקבלת אישור מחודש למכל בנוגע לסיכון מפגיעה ישירה בו.

צחי הנגבי: משרדי ממשיך במעקב ויעדכן בהתאם לצורך את דרישותיו מהמפעל, בתיאום עם הגופים המקצועיים.

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: בתקרית שבה מעורבים חומרים מסוכנים תפקידו של משרדי הינו ניטור החומרים המסוכנים, הערכת סיכונים ומתן ייעוץ מקצועי לכוחות בשטח.

צחי הנגבי: לשם כך ערוך המשרד במערך של צוותי חירום המצוידים ברכבים ייעודיים ובציוד גילוי וזיהוי.

צחי הנגבי: אופן הפעילות של צוותים אלו נקבע על סמך נוהלי עבודה (תו"ל), שנקבעו במשותף עם גורמי החירום – משטרה, כיבוי אש, מד"א ופיקוד העורף.

צחי הנגבי: האחריות על ניהול התקרית עצמה הינה בידי המשטרה ופיקוד העורף, ואילו פעולות כגון שאיבת נוזלים, כיבוי שרפות, פינוי נפגעים וכדומה הינה בידי מערך הכבאות ומד"א.

צחי הנגבי: משרדי פועל למניעת תקריות חומרים מסוכנים.

צחי הנגבי: מפעלים המחזיקים בחומרים מסוכנים מחויבים בקבלת היתר רעלים נוסף על רשיון העסק, ומבוצעות ביקורות שוטפות לבדיקת קיום התנאים.

צחי הנגבי: חברת הכנסת ת' גוז'נסקי שאלה את השר לאיכות הסביבה ביום א' באדר התשס"ב (13 בפברואר 2002):

צחי הנגבי: 2,000 מ"ק שפכים גולמיים, המכילים זרחן, זורמים מדי יום לאגן ההיקוות של הכינרת.

צחי הנגבי: רצוני לשאול: 1.

צחי הנגבי: מה היא השפעת זרימת השפכים על איכות מי הכינרת ועל האנשים הצורכים מים אלה?

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: מדוע נמשכת זרימת השפכים אחרי שנים של טיפול בבעיה?

צחי הנגבי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

צחי הנגבי: לזרימת השפכים לאגן היקוות הכינרת ולכינרת יש השלכות סביבתיות ותברואיות כלהלן: א.

צחי הנגבי: סיכון מגורמי מחלות המועברים במי שפכים; ב.

צחי הנגבי: העשרה בלתי רצויה בחנקן וזרחן, הגורמים להתרבות לא מבוקרת של אצות בכינרת, שחלקן אף עשויות להיות רעילות; ג.

צחי הנגבי: פגיעה באתרי טבע ותיירות, כגון יובלי הירדן וחופי הכינרת.

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: קיימת פעילות רבה להסרת מפגעי הביוב הזורמים לכיוון הכינרת, ואני תקווה שמרביתם יוסרו בהקדם האפשרי.

צחי הנגבי: יישובים דרוזיים צפון רמת-הגולן: המשרד לאיכות הסביבה פתח בהליכים משפטיים כנגד הרשויות עין-קניא, בוקעאתא, מסעדה ומג'דל-שמס, והם הוקפאו לאחר שהמועצות החלו בפעולות להסרת המפגעים: עין-קניא – הושלם חיבור קו הביוב למתקן טיהור השפכים.

צחי הנגבי: בוקעאתא – שפכי הכפר מסולקים כיום באמצעות בורות ספיגה.

צחי הנגבי: מסעדה – הקמתה של מערכת ביוב פנימית בביצוע.

צחי הנגבי: יש החלטת המועצה לסיים את תוכנית האב בתוך כשנתיים.

צחי הנגבי: בניית תחנת שאיבה ראשית בשלבי סיום.

צחי הנגבי: מג'דל-שמס – הנחת קו ביוב לתחנת השאיבה האזורית בשלבי ביצוע אחרונים.

צחי הנגבי: קיימת תוכנית אב לביוב.

צחי הנגבי: מתקן טיהור אזורי ליישובים הנ"ל צפוי להיבנות עד סוף שנה זו.

צחי הנגבי: מועצה מקומית מרום-הגליל: מצפה-עמוקה – התקבלה הסכמה עקרונית לפני יותר משנה על-ידי המועצה לחיבור שפכי היישוב למערכת הביוב של חצור-הגלילית.

צחי הנגבי: אמירים – בכוונת המועצה להתחיל בבניית מערכת ביוב פנימית במחצית השנייה של השנה הנוכחית.

צחי הנגבי: פתרון הקצה הוא חיבור למאגר פרוד.

צחי הנגבי: מאגר עלמה – כיום מתבצעת המטרת קולחי המאגר.

צחי הנגבי: מערכת השקיה חקלאית נמצאת בתכנון, תחילת ביצוע עד סוף המחצית הראשונה של השנה.

צחי הנגבי: מועצה אזורית גולן: למרבית יישובי המועצה אין פתרונות הולמים לביוב, ומשום כך מתנהל כיום הליך משפטי נגדה בגין זיהום משפכי יישוביה.

צחי הנגבי: קריית-שמונה: קיים מתקן לטיפול בשפכי עיריית קריית-שמונה, המועצה המקומית מטולה ויישובי המועצות האזוריות גליל עליון ומבואות-חרמון, אשר עבר שדרוג והרחבה וכיום הוא מוציא קולחים באיכות טובה, שרובם מנוצלים להשקיה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת מ' רז שאל את השר לאיכות הסביבה ביום א' באדר התשס"ב (13 בפברואר 2002):

צחי הנגבי: בעקבות פרסום ב"הארץ" ב-4 בפברואר 2002, כי אלפי מטרים מעוקבים של שפכים גולמיים נשפכים מדי יום לנחלים באגן ההיקוות של הכינרת – רצוני לשאול: 1.

צחי הנגבי: מה הוא היקף זיהום הכינרת על-פי נתוני המשרד לאיכות הסביבה? 2.

צחי הנגבי: כיצד פועל משרדך על מנת לעצור את התופעה?

צחי הנגבי: אני מודה לחבר הכנסת מוסי רז, שבזכותו אני גם יכול להשיב, לפחות על אחת השאילתות, ולא רק לשגר אותן.

מוסי רז: אחרת סתם היית נשאר.

צחי הנגבי: אני אתייחס לנושא.

צחי הנגבי: הנושא שהעלה חבר הכנסת רז הוא שפכים שזורמים לכינרת.

צחי הנגבי: 1.

צחי הנגבי: קיים קושי במתן הערכה מדויקת לגבי היקף זיהום הכינרת כיוון שמעורבים בו כמה גורמים, כמו שפכי יישובים, תעשייה, חקלאות ותחנות דלק.

צחי הנגבי: לפני כמה שנים ביצעה המעבדה לחקר הכינרת של מינהלת הכינרת סקר על כושר נשיאת המזהמים של הכינרת.

צחי הנגבי: המעבדה קבעה 11 פרמטרים בנוגע לאיכות המים, שחריגה מהריכוזים שנקבעו להם תגרום להרעה במצב המים, אולם לא נקבע כושר הנשיאה של הכינרת.

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: קיימת פעילות רבה להסרת מפגעי הביוב הזורמים לכיוון הכינרת, ואני מקווה שמרביתם יוסרו בהקדם האפשרי, ואני אתן לך פירוט של המתבצע.

צחי הנגבי: יישובים דרוזיים בצפון רמת-הגולן: משרדי פתח בהליכים משפטיים כנגד הרשויות עין-קניא, בוקעאתא, מסעדה ומג'דל-שמס.

צחי הנגבי: ההליכים האלה הוקפאו לאחר שהמועצות החלו לבצע סוף-סוף באופן מעשי פעולות ישירות להסרת המפגעים: עין-קניא – הושלם חיבור קו הביוב למתקן טיהור השפכים; בוקעאתא – שפכי הכפר מסולקים כיום באמצעות בורות ספיגה; מסעדה – הקמתה של מערכת ביוב פנימית בביצוע.

צחי הנגבי: המועצה החליטה לסיים את תוכנית האב בתוך כשנתיים.

צחי הנגבי: בניית תחנת שאיבה ראשית בשלבי סיום.

צחי הנגבי: מג'דל-שמס – הנחת קו ביוב לתחנת השאיבה האזורית בשלבי ביצוע אחרונים.

צחי הנגבי: קיימת תוכנית אב לביוב.

צחי הנגבי: מתקן טיהור אזורי ליישובים האלה צפוי להיבנות עד סוף שנה זו.

צחי הנגבי: מועצה מקומית מרום-הגליל: מצפה-עמוקה – התקבלה הסכמה עקרונית לפני יותר משנה על-ידי המועצה לחיבור שפכי היישוב למערכת הביוב של חצור-הגלילית.

צחי הנגבי: אמירים – בכוונת המועצה להתחיל בבניית מערכת ביוב פנימית במחצית השנייה של השנה הנוכחית.

צחי הנגבי: פתרון הקצה הוא חיבור למאגר פרוד.

צחי הנגבי: מאגר עלמה – כיום מתבצעת המטרת קולחי המאגר.

צחי הנגבי: מערכת השקיה חקלאית נמצאת בתכנון, תחילת ביצוע עד סוף המחצית הראשונה של השנה.

צחי הנגבי: מועצה אזורית גולן: למרבית יישובי המועצה אין פתרונות הולמים לביוב, ומשום כך מתנהל כיום הליך משפטי נגדה בגין זיהום משפכי יישוביה.

צחי הנגבי: קריית-שמונה: קיים מתקן לטיפול בשפכי עיריית קריית-שמונה, המועצה המקומית מטולה ויישובי המועצות האזוריות גליל עליון ומבואות-חרמון, אשר עבר שדרוג והרחבה וכיום הוא מוציא קולחים באיכות טובה, שרובם מנוצלים להשקיה.

יגאל ביבי: תודה רבה.

יגאל ביבי: שאלה נוספת.

מוסי רז: אדוני השר, אני רוצה להודות לך, ראשית, על התשובה המפורטת, ושנית, על המאמצים שאתה ומשרדך עושים בנושא הזה, אם כי התשובה מדאיגה מאוד.

מוסי רז: בכל זאת מדובר במאגר מי השתייה הגדול של ישראל.

מוסי רז: 30% מהמים שלנו מגיעים מהכינרת, והזיהום הזה, כפי שמשתקף, חמור מאוד.

מוסי רז: לפעמים אני אפילו חושב שאני בעד החזרת רמת-הגולן לא רק מסיבות ביטחוניות.

מוסי רז: אני בטוח שאם הסורים היו מזרימים אלינו את כמות הביוב שזורמת היום מרמת-הגולן, לא היו נשארים פה שלושה חברי כנסת לדון בנושא הזה, אלא לפחות 70-60 חברי כנסת היו דנים בשאלה איך הסורים מעוללים לנו דבר כזה.

יגאל ביבי: אתה רוצה זיהום סורי.

מוסי רז: לא, אני רוצה שלא יהיה זיהום בכלל.

מוסי רז: אדוני השר, לא הזכרת, בצדק, כי זה לא בדיוק בתחום השאלה, את נושא מאגר הביוב הצפוי בבקעת בוטיחה, ומה חדש בנושא הזה, מה התקדם שם ומה עמדת משרדך.

יגאל ביבי: תודה.

צחי הנגבי: יש מחלוקת לגבי שני אתרים – בריכת המשושים ומאגר אחר.

צחי הנגבי: בעניין הזה אנחנו למעשה מקיימים דיונים בעצם השבועות האלה.

צחי הנגבי: אם אני אתייחס למה שאתה אמרת קודם, ברשותך, אני לא אתייחס לעניין הפוליטי.

צחי הנגבי: בינינו, עד עכשיו לפחות, בנושא הסביבתי היתה הסכמה רבתי, אז אני אשמור את זה בתחום של העדר המחלוקת.

צחי הנגבי: אבל, יש בהחלט, כפי שפירטתי אחד לאחד, שיפור מאוד מאוד משמעותי, בעיקר במודעות של המועצות האזוריות להיכנס להשקעות בתחום טיהור השפכים.

צחי הנגבי: לראש מועצה, הדבר הכי קל לדחות מרשימת הנושאים שהוא מטפל בהם זה הנושאים הקשורים לביוב.

צחי הנגבי: זה לא מביא קולות, זו לא איזו התפתחות שכל אזרח רואה אותה בעוברו בשדרה המרכזית או כשהוא רואה גן חדש, מתנ"ס חדש, מדרחוב חדש.

צחי הנגבי: יעיד יושב-ראש הישיבה, ידידי חבר הכנסת ביבי, כמה זה קשה – הוא היה ראש עיר הרבה שנים בטבריה – כשאתה צריך לפלח את ההוצאות שלך, מה כדאי לעשות, גם מבחינה פוליטית, וראשי ערים, כמו חברי כנסת, כמו שרים, יש להם גם שיקולים פוליטיים, אין מה לעשות, מאוד קשה להשקיע בדבר שהוא לא מביא תועלת לא אלקטורלית, לא תקשורתית, לא ציבורית, ודאי לא מיידית.

צחי הנגבי: ההשקעה היא עצומה, המהלכים האלה אורכים שנים, לא בטוח מי גוזר בסוף את הסרטים, ובאמת רק ראשי ערים או ראשי מועצות שמסוגלים להסתכל קדימה אל מעבר למבזק החדשות של מחר או לבחירות של מחרתיים, יכולים להבין את החשיבות הממלכתית, הציבורית, של השקעה בתחום הזה.

צחי הנגבי: אבל יש באמת, כפי שאני פירטתי כאן, שינויים דרמטיים – אומנם לא תמיד בהתנדבות, יותר בעקבות כתבי אישום, חקירות ואיום בהעמדה לדין – אבל יש גם כאלה שלא צריכים את השוט הזה.

צחי הנגבי: אנחנו משוכנעים שבתוך תקופה לא ארוכה תפחת רמת הזיהום בכינרת באופן באמת מיוחד במינו.

יגאל ביבי: תודה רבה לשר לאיכות הסביבה.

יגאל ביבי: השר ישיב על שאילתא מס' 3093 של חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ע' מח'ול שאל את השר לאיכות הסביבה ביום א' באדר התשס"ב (13 בפברואר 2002): נודע לי, כי מפעל "תרכובות ברום" קיבל אות "מגן הסביבה" ממשרדך, למרות בור השפכים שהוקם בלא פיקוח ובלא אישור על אדמת רמת-חובב, שלתוכו נשפכת זה יותר משנה פסולת חשודה.

יגאל ביבי: רצוני לשאול: 1.

יגאל ביבי: האם המידע נכון?

יגאל ביבי: 2.

יגאל ביבי: מדוע הוענק למפעל זה אות "מגן הסביבה"?

יגאל ביבי: 3.

יגאל ביבי: מה ייעשה בנדון?

צחי הנגבי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צחי הנגבי: המפעל "תרכובות ברום" העביר במשך שנים מספר פסולת "דקליט" לבורות לא מורשים מדרום למפעל.

צחי הנגבי: בעקבות דרישת משרדי מועבר כיום החומר לאתר פסולת מאושר, המטפל בפסולת אפורה, רמת-חובב – אתר מוסדר המכיל את התשתיות הנדרשות.

צחי הנגבי: "דקליט" אינו חומר המוגדר כמסוכן, אך אסור שיגיע למי תהום, ולכן נדרשה העברתו לאתר פסולת אפורה, ולא לאתר הפסולת הרעילה.

צחי הנגבי: בד בבד הוכנה במפעל תוכנית עבודה לריקון הבורות הקיימים והעברת החומר לאתר מורשה.

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: אות "מגן הסביבה" מטעם השר ניתן למפעלים בהתאם לקריטריונים שנבחנו ביסודיות בוועדת שיפוט ועל-פי רמת הטיפול בתחומים שונים של איכות הסביבה, השקעה במתקנים חדשים ומניעת מפגעים עתידיים.

צחי הנגבי: משרדי רואה חשיבות רבה בהענקת פרס למפעל ששינה את גישתו לנושאים סביבתיים והוכיח את מחויבותו לשמירה על איכות הסביבה על-ידי השקעות ניכרות בנושאים אלו: במפעל "תרכובת ברום" הופעל מתקן חדיש לטיפול בשפכים, בוצעו שיפורים המונעים זיהום קרקע במתקני הייצור, הותקנה מערכת להשבת ממיסים מהאוויר, הוכנסה טכנולוגיה להשבת מתיל ברומיד ונבנה מתקן לטיפול ביולוגי באתר התעשייתי ברמת-חובב.

צחי הנגבי: 3.

צחי הנגבי: משרדי ימשיך באכיפה נמרצת כנגד גורמים מזהמים בכלל ומפעלי תעשייה בפרט.

צחי הנגבי: כמו כן תיבדק עמידת המפעלים בתנאי רשיון העסק, תבוצענה בדיקות פתע של מזהמים באוויר ובאמצעות שפכים, יוגבר הפיקוח על מחזיקי חומרים מסוכנים ויוגשו תביעות כנגד גורמים מזהמים.

יגאל ביבי: שאילתא אחרונה, מס' 3123, של חבר כנסת עופר חוגי – אינו נוכח.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, מותר להשיב על שאילתא גם אם חבר הכנסת אינו נוכח?

יגאל ביבי: לא מקובל – לא לתת פרס למי שלא נוכח, אבל הוא יקבל את זה, זה יהיה בכתב.

צחי הנגבי: זה נושא חשוב.

יגאל ביבי: השר צודק.

יגאל ביבי: בנושא של הביוב יש זלזול.

יגאל ביבי: חבר הכנסת רז, מכון הטיהור של טבריה – 100 מטר מהכינרת.

יגאל ביבי: עוד כשהייתי ראש העירייה, לפני 14 שנה, הבטיחו שנעביר אותו אחרי הכינרת ונניח צינור של 10 קילומטרים.

יגאל ביבי: עד היום זה לא נעשה ואין תקציב לנושא.

יגאל ביבי: אבל יש לנו מזל שהכינרת היא יחידה מסוגה בעולם שמנקה את עצמה.

יגאל ביבי: בכל מקום בעולם, אגם כזה שזוהם כל כך היה מזמן גווע, אבל כנראה יש בה ייחוד מיוחד שלא קיים בעולם.

יגאל ביבי: חבר הכנסת ע' חוגי שאל את השר לאיכות הסביבה ביום א' באדר התשס"ב (13 בפברואר 2002): עיתון "הארץ" מיום כ"ב בשבט התשס"ב, 4 בפברואר 2002, מדווח, כי חוק הפיקדון אינו מיושם, וכי "רק אחוזים בודדים של בקבוקים נאספו".

יגאל ביבי: בשעתו נטען כי נזקו של החוק רב משכרו, שכן בעיקר משפחות חלשות לא יעמדו בנטל המיחזור, אולם את הייקור במחירי הבקבוקים והפחיות הן ישלמו.

יגאל ביבי: רצוני לשאול: 1.

יגאל ביבי: האם הפרטים בכתבה נכונים?

יגאל ביבי: 2.

יגאל ביבי: האם נשקל לבטל חוק זה או לחלופין להפעילו וולונטרית ובלא שיועלו מחירי הבקבוקים והפחיות?

צחי הנגבי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

צחי הנגבי: חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט–1999, התקבל בכנסת ביום 19 באפריל 1999 ונכנס לתוקף ביום 1 באוקטובר 2001.

צחי הנגבי: מטרות החוק הן שיפור רמת הניקיון ברשות הרבים, הקטנת כמות הפסולת המיוצרת והמוטמנת באתרים לסילוק פסולת, ועידוד, תמרוץ ושימוש במכלי משקה הניתנים למיחזור ולשימוש חוזר.

צחי הנגבי: מתוקף חוק הפיקדון הוקם תאגיד המיחזור, שמטרתו יישום הוראות החוק.

צחי הנגבי: תאגיד המיחזור החל פעילותו עם כניסת החוק לתוקף.

צחי הנגבי: במסגרת פעולותיו לקידום מטרות החוק בוצעו הדברים הבאים: א.

צחי הנגבי: הוקמו כ-30 מרכזי איסוף אזוריים, שאליהם ניתן להביא מכלי משקה ריקים בכל כמות; ב.

צחי הנגבי: הוצבו כ-22 מכונות אוטומטיות להחזרת מכלי משקה ריקים.

צחי הנגבי: מכונות אלו מהוות פרויקט חלוץ לצורך לימוד והתאמת המכונות לצורכי מדינת ישראל; ג.

צחי הנגבי: התאגיד מפעיל מערך איסוף מכל בתי-העסק המוכרים משקאות לאיסוף מכלי משקה ריקים על-פי קריאה.

צחי הנגבי: כמו כן, ניתן להחזיר מכלי משקה ריקים בכל סניפי רשתות השיווק.

צחי הנגבי: יש לזכור כי חוק הפיקדון הינו בתחילת דרכו ומגמת העלייה בקצב האיסוף נמשכת.

צחי הנגבי: אשר לעלייה במחירי המשקאות – חוק הפיקדון אינו מייקר את המשקה, אלא מוסיף עלות למכל, עלות אשר ניתן לקבלה בחזרה, למשל בכל סניפי רשתות השיווק הגדולות.

צחי הנגבי: לכן אין בדבר משום פגיעה במשפחות החלשות.

צחי הנגבי: 2.

צחי הנגבי: אין בכוונת משרדי לפעול לביטול החוק.

צחי הנגבי: הפעלתו של החוק לא תתאפשר ללא תוספת של דמי פיקדון על כל משקה.

צחי הנגבי: על מנת לבחון את הצלחת החוק, לרבות השתתפות הציבור, עמידה ביעדי האיסוף וקידום מטרות החוק, יש לאפשר לחוק תקופת הרצה נאותה של שנה שלמה לכל הפחות.

יגאל ביבי: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יגאל ביבי: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, ט"ו בתמוז התשס"ב, 25 ביוני 2002.

יגאל ביבי: ישיבת הכנסת נעולה.