ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 127, 2000-07-04 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, א' דראש חודש תמוז התש"ס, 4 ביולי שנת 2000 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: השרים התורנים נמצאים כאן, אדוני המזכיר?

ראובן ריבלין: נא להפנות את תשומת לבה של הממשלה שאנחנו מבקשים שהשרים התורנים ישבו על מקומם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הסעיף הראשון על סדר-היום, ואני אומר זאת לאט לאט על מנת לאפשר לחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם, הוא כמובן נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת להתכונן ללחוץ על כפתור ההצבעה על מנת שנוכל לקבוע מי יכול לדבר.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי.

ראובן ריבלין: ובכן, 14 חברי כנסת נרשמו.

ראובן ריבלין: ראשון הנואמים דקה – נתחיל היום מהאות למ"ד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עוזי לנדאו, בבקשה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, המועצה הלאומית של הרשות הפלסטינית קיבלה החלטה לא רק להכריז, כלשונם, על מדינה ב-13 בספטמבר, אלא קולות מתוכם, בדרך קיצונית כהרגלם, מדברים על אינתיפאדה, מדברים על מלחמה בירושלים.

עוזי לנדאו: אינני יודע עוד כמה זמן ייקח לממשלת ישראל להירפא מאותה מחלה ששמה אשליית אוסלו ולהבין שאוסלו זה טרגדיה שאיננה מובילה לשלום, שמובילה לעימות.

עוזי לנדאו: אף שכולנו רוצים שלום והננו מבקשים להתרחק ממלחמה ומעימות, אני חושב שצריך להכין את הציבור לכך שאוסלו זה טעות קשה; אוסלו זה דבר שבו ישראל מעבירה לרשותם שטחים ומעבירה לרשותם כסף רב ומעבירה לרשותם הכרה בין-לאומית ואיננה מקבלת בעבור זה אלא הפרות.

עוזי לנדאו: אנחנו הולכים עם אוסלו אל הרשות הפלסטינית כהלוך הכבש אל הזאב, ובה בעת אנחנו משבשים את יכולתו של הציבור בישראל להתבונן בעיניים פקוחות בסכנות ולעשות את כל הדרוש כדי לעמוד מול העתיד ההולך ונעשה קשה.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עוזי לנדאו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת תאופיק חטיב.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

ראובן ריבלין: בבקשה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בדרך כלל היושב-ראש מזכיר את המונח מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית, ותמיד הוא מדגיש את המלה דמוקרטית.

תאופיק חטיב: אבל אני רוצה לדבר על מדינת ישראל כמדינה יהודית ולא דמוקרטית, במיוחד במה שנוגע לרשות השידור, לכך שעכשיו הכתבים יבקשו אישור לראיין חבר כנסת ערבי; הם לא יצטרכו לבקש אישור לראיין חבר כנסת יהודי, אבל כל חבר כנסת ערבי שיצטרכו לראיין, הם יבקשו אישור.

תאופיק חטיב: על העידן הזה שמעתי בשנות ה-50, אבל הוא חוזר אלינו בשנות האלפיים בפנים חדשות-ישנות, לצערי הרב.

תאופיק חטיב: זוהי מדינת ישראל הדמוקרטית, שאתה מנסה להזכיר, אדוני היושב-ראש, ואני אומר לך: הלא-דמוקרטית, כפי שהיא נראית היום ומתפרסמת בעיתונות.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך על עשר השניות, הדמוקרטיות לחלוטין, שהענקת לנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מרגיש שאני הולך לשעמם את עצמי ואולי לשעמם אתכם, אבל מדובר פה בחיי אדם.

נחום לנגנטל: שוב, אני עולה פה ביום שלישי ומזכיר לראש הממשלה ולממשלה ולכל הנוגעים בדבר הזה, ששביתת הרופאים נמשכת במדינת ישראל ואנשים מתים פה כתוצאה מכך שהמשא-ומתן מתנהל בעצלתיים, או שלא מתנהל כלל.

נחום לנגנטל: מקפחים זכויותיהם של עובדים שהם רופאים מאוד מוכשרים, שנותנים ימים ולילות למען רפואתם של בני ישראל ועם ישראל, התושבים הערבים והלא-ערבים וכל מי שנמצא פה בארץ הזאת.

נחום לנגנטל: יש פה בעיה הומניטרית ממדרגה ראשונה.

נחום לנגנטל: אני אומר לראש הממשלה: אתה צריך להבין, שאם לא תתערב בעניין הזה, בסופו של דבר הרי תשלם, תשלם לרופאים.

נחום לנגנטל: זה סופו של כל סכסוך עבודה.

נחום לנגנטל: למה לשלם בסוף, אחרי שכל כך הרבה אנשים צריכים לקפח את חייהם בגלל אוזלת יד של הממשלה?

נחום לנגנטל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק להזכיר לחברי הכנסת, שמחר תידון הצעה רגילה לסדר-היום בנושא הזה שאושרה על-ידי הנשיאות – הצעה של חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנימין אלון.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת משה רז.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להזכיר לכל היהודים, לכל אזרחי ישראל, שאתמול היתה החלטה של מועצת הרבנות הראשית, שחוזרת ואומרת, שהמקום הקדוש ביותר לעם ישראל זה הר-הבית, שבית-המקדש הראשון עמד שם, בית-המקדש השני עמד שם, שאנחנו מאמינים באמונה שלמה שעוד ייבנה שם בית-המקדש; והוא נחרב ונהרס, ומשאיות יוצאות משם עם פשע ארכיאולוגי של הריסת כל זכר יהודי.

בנימין אלון: אני פונה לכל אזרחי ישראל היהודים שאכפת להם לעמוד ליד שער האריות במשמרת – לא צריך בשביל זה הפגנה, אחד, שניים, כל מי שיש לו זמן – ולראות במו עיניהם את המשאיות ולהקפיד שלא יהרסו לנו ולא יגנבו לנו את הר-הבית.

בנימין אלון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בנימין אלון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה רז, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום חמישי האחרון פונו מפגינים נגד כביש חוצה-ישראל על-ידי המשטרה באלימות, ואני רוצה לקרוא בפניכם את התיאור כפי שנמסר לי.

מוסי רז: ביום חמישי האחרון התבצעו עבודות הכנה לפיצוצים באתר העבודות ביער קולה.

מוסי רז: פעילי מטה המאבק בכביש חוצה-ישראל הפגינו במחאה על העבודות המתבצעות במקום.

מוסי רז: פעילים אחדים היו באזור החורשה שאינה על תוואי כביש חוצה-ישראל.

מוסי רז: חמישה מהם טיפסו על עצים, אחד הפעילים נכנס למערה תת-קרקעית הנמצאת באזור.

מוסי רז: במהלך היום פינתה המשטרה את האזור כדי לאפשר את הפיצוצים.

מוסי רז: במהלך הפינוי השתמשה המשטרה בכוח בלתי סביר ובאלימות על מנת לפנות את המפגינים.

מוסי רז: להלן תיאור חלק מאירועי הפינוי: אחד המפגינים, סטודנט לתואר שני בהנדסת מכונות, יצא מהמערה שבה ישב לאחר שהשוטרים מהיס"מ משכו בחוזקה רבה בקרסולו באמצעות אזיקים וחבל שקשרו לרגלו.

מוסי רז: לפי אופן המשיכה ברור שהמטרה לא היתה להוציאו מהמערה אלא להכאיב לו על מנת שיצא מרצונו, כפי שאכן קרה.

מוסי רז: במהלך המאבק איים עליו שוטר יס"מ, כי יוציא אותו מהמערה גם אם ישברו לו את כל העצמות.

מוסי רז: מפגין אחר בעל תואר בהנדסת תוכנה פונה מעץ שעליו ישב כאשר שלושה שוטרים אוחזים בו.

מוסי רז: מפקד תחנת המשטרה בלוד משך באשכיו כדי לאלץ אותו לרדת.

מוסי רז: אני חושב שהדוגמאות האלה ממחישות את הצורך לפקח על המשטרה ועל דרך הטיפול שלה במפגינים.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת רז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס לדבריו של עימאד פאלוג'י וחוסר התגובה של ממשלת ישראל.

גדעון עזרא: אני ציפיתי שהיום בבוקר תודיע הממשלה שהאיש הזה לא עובר בתוך תחומי מדינת ישראל עד אשר הוא יחזור בו מדבריו.

גדעון עזרא: לא יעלה על הדעת שאנחנו נעבור בשוויון נפש על דברים כל כך קיצוניים, והייתי שמח אם חברי הכנסת הערבים שנמצאים כאן היו יוצאים בגנות הדברים שלו.

אחמד טיבי: הוא אמר – – –

ראובן ריבלין: אין קריאות ביניים.

גדעון עזרא: הוא דיבר על אינתיפאדה בגדה ואינתיפאדה בירושלים.

גדעון עזרא: אני אומר לך, שאני מצפה מחברי הכנסת הערבים שיקומו ויודיעו, שאיך שלא יהיה ומה שלא יהיה לא עושים צעדים חד-צדדיים, בוודאי לא אלימים, ומוטב שעה אחת קודם.

גדעון עזרא: כדאי שצה"ל יתארגן, ואני בטוח שצה"ל עושה את זה.

גדעון עזרא: אם דבריו של עימאד פאלוג'י יתקבלו על אוזניים פתוחות – אתמול היה פיגוע ברצועת-עזה, אני לא בטוח שלא נראה פיגועים מהסוג הזה גם בהמשך אחרי שהוא מדבר כך.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול נערך כאן דיון סוער בנושא של גיוס החרדים לצה"ל.

אלי בן-מנחם: אני תמכתי בהצעת החוק והודעתי מעל הבמה שאני מתנגד חד-משמעית לגיוס אנשים שלא רוצים לשרת בצה"ל, כי אני רואה במי שמשרת בצה"ל זכות בשבילו ולא חובה.

אלי בן-מנחם: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות למרצ, לשינוי ולמפלגות שהיו אתמול מאוד קיצוניות בגישתן בעד גיוס בני הישיבות, שאולי יפעלו יחד אתי כדי לעשות הכול ויעזרו לי לפעול לכך, שמתוך 40% שלא משרתים היום בצה"ל – לפחות 10%–20% מהם רוצים לשרת בצה"ל – צה"ל יקבל את האנשים שרוצים לשרת.

אלי בן-מנחם: בגלל חוסר השכלה מתאימה ובגלל בעיות אחרות בני אותן שכונות ובני ערי פיתוח לא מגיעים לצבא, אף שהם רוצים בכך.

אלי בן-מנחם: מצד אחר, חברי המפלגות האלה מאוד קיצונים פה ותומכים בהצעה לגייס אותם אנשים שלדעתי יכולים להוות נטל על הצבא – אותם חרדים – ולא יתרמו לצה"ל.

אלי בן-מנחם: בואו נפעל ביחד לגבי אותם אנשים.

אלי בן-מנחם: אני פונה למפלגות היפות פה בכנסת, שהן מאוד שוויוניות, שיפעלו גם למען האזרחים בני השכונות ועיירות הפיתוח ויעשו כדי שהאנשים האלה יגיעו לצה"ל, ישרתו בו ויהיו גאים בעצמם.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אלי בן-מנחם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חברת הכנסת ציפי לבני.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מביא כאן כרוז שהופץ באזור ואדי-עארה, לפחות, אם לא במקומות אחרים, וכבר הגשתי תלונה למשטרה בעניין זה.

האשם מחאמיד: אקרא רק שורות מספר מהכרוז הזה: "הערבים בני מוחמד הינם כלום, גם הקוראן הכול שקר.

האשם מחאמיד: רבי נ-נח-נחמ-נחמן מאומן הוא הנביא ומוחמד יישרף עם כל עמו במלחמת גוג ומגוג, כי אללה יעשה קבר גדול לכל הערבים ולמוחמד ולכל השקר.

האשם מחאמיד: אללה נגד השקר של מוחמד, וימותו כל הכופרים עמו ואבו-דיס הוא קבר למוחמד", וכו'.

האשם מחאמיד: "כהנא הוא היה גדול, אבל רבי נחמן הוא הרבי והמלך של כל ישראל".

האשם מחאמיד: את הכרוז מסיימים: "מוחמד על הפנים ייפול ואנחנו עם ישראל חי וקיים, אש ירד מן השמים וישרוף את ערפאת וילד קטן בן שש שנים יהרוג 600 מיליון ערבים".

האשם מחאמיד: זה מופץ על-ידי "לשכת אודסר בישראל", עם מספר טלפון ופקס.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת האשם מחאמיד; צריך להקפיד על דקה.

ראובן ריבלין: אני מקווה שזה לא בספרי לימוד של בית-ספר.

ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי שאתה מסכים שזה הופץ על-ידי אדם שאינו אחראי למעשיו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, אתמול עמד ראש הממשלה על הדוכן וסיפר כיצד הוא דואג לענייני החברה ולענייני השכבות שהוא התחייב לדאוג להן ולנושאים שמחובתו ותפקידו לדאוג להם.

ציפי לבני: והנה הסתבר שנושא חשוב מאין כמוהו, כמו המלחמה באיידס, אינו מטופל כלל על-ידי ממשלת ישראל.

ציפי לבני: ב-1 באוגוסט יסגור הוועד למלחמה באיידס את שעריו, והתוצאה תהיה, שמאות משפחות הנתמכות על-ידי הוועד יישארו ללא מענה, מאות פניות ייוותרו ללא טיפול, עשרות אלפי בני נוער לא יקבלו סדנאות והדרכה, ואחר כך, כשהם לא יקבלו את ההדרכה בעניין הזה, נזדקק לנושא לגבי כל אחד ואחד מהם – אני מקווה שלא – ואולי יהיה מאוחר מדי.

ציפי לבני: מאחר שהממשלה הזאת נוטה שלא לטפל בדברים אלא לאחר שהם לפתחה ובקול רם, אני מתחילה היום את הקריאה, כדי שהממשלה אולי תטפל בנושא היום ובזמן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על תאונות דרכים ועל ערכו של האדם.

אחמד טיבי: אני מקווה שבני אלון ישמע, כי מדובר כנראה על אדם ממפלגתו שהיה מעורב בתאונת הדרכים הזאת.

אחמד טיבי: לפני כשבוע היתה תאונת דרכים באזור שכם.

אחמד טיבי: נהגה ברכב גברת ראנה חמדאללה, אשתו של נשיא אוניברסיטת אל-נג'אח, פרופסור ראמי חמדאללה.

אחמד טיבי: אתה ברכב היו שלושה ילדים: ואליד, מארח וסעיד.

אחמד טיבי: כתוצאה מתאונת דרכים נהרגו שלושת הילדים – כל ילדי משפחת חמדאללה מצאו את מותם.

אחמד טיבי: היה רכב פלסטיני והיה רכב ישראלי.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לקבוע מי אחראי לתאונה, אבל אני רוצה להביע שאט נפש וזעם על העובדה, שהציבור בישראל לא ידע על התאונה הזאת.

אחמד טיבי: הוא לא ידע, כי עיתוני הערב לא מצאו לנכון להראות את הסבל ולדווח על הכאב של משפחה שקיפחה את חיי כל ילדיה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק גאגולה, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדברים כל הזמן על זה שש"ס הם סחטנים ורוצים כסף ועוד כסף.

יצחק גאגולה: אבל מי שפתח היום את העיתון ראה, שבדימונה פותחים את התשובה החילונית לרשת החינוך של ש"ס.

יצחק גאגולה: פתאום לראש העיר יש עודף תקציב – הוא פותח מוסד עם יום לימודים ארוך ועם עוד כל מיני הטבות, למשל, 50 שקל דמי שכר לימוד חודשי וכו'.

יצחק גאגולה: אם ש"ס היתה פותחת עוד בית-ספר והיתה מבקשת עוד תקציב, היו עונים ממשרד האוצר: סחטנים, עלוקות וכדומה.

יצחק גאגולה: אבל כשמדובר בראש עיר, חשוב ככל שיהיה – מובן שאני מברך על היוזמה, אבל שזה לא יהיה כמלחמה נגד התנועה הקדושה שעושה רבות – זה משהו אחר.

יצחק גאגולה: למה צריכה להיות איפה ואיפה?

יצחק גאגולה: זו שאלה אחת.

יצחק גאגולה: אני ממשיך לדפדף בעיתון וקורא, שעובדי משרד הביטחון קיבלו תוספת של עשרות אלפי שקלים למשכורתם, כשזה עומד על הוספה של למעלה מ-10 מיליוני שקלים, וזה בתקופה של קיצוצים במערכת הביטחון ובמערכות אחרות.

יצחק גאגולה: אבל כשמבקשים מאותם פקידים תוספות אחרות, לחינוך הילדים, מובן שיש תשובות שיכולות רק להכאיב לנו.

יצחק גאגולה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גאגולה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת מקסים לוי, סגן היושב-ראש הנכבד.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשאנחנו יושבים פה, בבית הזה, בצדו השני של הגבול עם לבנון יושבים בבתי-כלא כ-2,000 איש ונשפטים באשמת מה שנקרא "יחסים עם ישראל".

איוב קרא: בשבוע האחרון אחד מהאנשים הללו עונה עד מוות בתוך הכלא.

איוב קרא: העיתונות בלבנון הוציאה מידע וגם פרסמה מידע שעומדים להוציא להורג חמישה מהאנשים הללו.

איוב קרא: על המחיר הזה אף אחד לא מדבר.

איוב קרא: חזרתי מארצות-הברית, אף אחד לא שואל, אף אחד לא מתעניין, כאילו הכושי עשה את שלו – הכושי הולך הביתה.

איוב קרא: ראיתי גם אתמול את התגובות של ראש מועצת שלומי, ואני יכול לחדש ולומר, שמחר בבוקר אמורים לצאת מפה 400 איש בלחץ של הממשלה להיות פליטים בגרמניה.

איוב קרא: אני קורא לממשלה לעשות חשבון נפש.

איוב קרא: הגיע הזמן שתיתנו גיבוי ותשובות לאנשים הללו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לחבר הכנסת מקסים לוי.

ראובן ריבלין: אחריו – סגן יושב-ראש הכנסת הנכבד, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, שוב פעם, בכל שבוע אני מנצל את ההזדמנות כדי לדבר על האטימות המוחלטת של הממשלה בנושא שביתת הרופאים.

מקסים לוי: רק אתמול התבשרנו, שבירושלים, בבתי-החולים שיש בהם שר"פ – שירות רפואי פרטי – אכן יש תורים גדולים מאוד של אנשים עשירים שיש להם כסף כדי שאפשר יהיה לנתח אותם.

מקסים לוי: אבל העניים, האנשים שאין להם כסף, מוצאים את מותם בבית.

מקסים לוי: מדובר בקשישים ובאנשים שזקוקים לתרופה.

מקסים לוי: הממשלה עדיין אטומה בשאלת הפסקת שביתת הרופאים.

מקסים לוי: דבר שני – אדוני היושב-ראש, היום התבשרנו, שמאחר שהאפוטרופוס הכללי לא העביר סכום כסף, אזי משרד העבודה והרווחה מפסיק ל-1,000 משפחות טיפול שיניים.

מקסים לוי: האם הממשלה זקוקה לתקציבים מהאפוטרופוס כדי לטפל בנושאים החברתיים?

מקסים לוי: שמענו אתמול את ראש הממשלה.

מקסים לוי: אני מציע שיפסיקו עם המריבות כאן ויתחילו לטפל בנושאי רווחה בצורה אמיתית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לסגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הכרוז שהזכיר חבר הכנסת מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכרוז הזה הופץ בעותקים רבים בנצרת, באום-אל-פחם, ברחובות של ערים וכפרים ערביים, והגיע בפקס בין היתר גם אלי ולמשרדים רבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוגשו תלונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אך מה שיותר חשוב הוא, שאף אחד לא מתעניין, אף אחד לא שואל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע אם המשטרה עשתה משהו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל ודאי שדעת הקהל איננה נסערת, העיתונים לא מתייחסים לנושא, אף שהגיעו גם אליהם עותקים של הכרוז וגם תגובות של חברי הכנסת, בין היתר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל: איך אפשר שתהיה קיהות חושים כזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טיבי הזכיר עכשיו מקרה של שלושה בני משפחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הילדים מתו והאמא נמצאת במצב מסוכן בבית-חולים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אפשר להתייחס בקיהות חושים כזאת ולומר שאנחנו חברה בריאה וחברה שרוצה באמת להגיע למקום כלשהו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מזכיר לי את הטיסה לשום מקום של ממשלת נתניהו בשעתו ושל שר החוץ דאז, דוד לוי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין, סגן יושב-ראש הכנסת הנכבד.

אליעזר כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אליעזר כהן: יש לי שלוש הערות קצרות.

אליעזר כהן: לידידי הטייס, חבר הכנסת תאופיק חטיב, שקובל על חוסר הדמוקרטיה בצורך ברישום של חברי כנסת ערבים שיופיעו בטלוויזיה הישראלית – אני בטוח שחבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת בשארה יהיו מרוצים מהעניין הזה, מפני שאני לא מופיע בכלל בטלוויזיה הישראלית והם מופיעים בערך פי-מאה ממני.

אליעזר כהן: סוף סוף יהיה להם קצת זמן לחיות.

אליעזר כהן: הם לא ישבו כל הזמן באולפני "קול ישראל".

אליעזר כהן: הערה שנייה – מצב משק המים.

אליעזר כהן: אנחנו נמצאים במצב חירום, ואף אחד לא מטפל בנושא משק המים ככזה.

אליעזר כהן: הערה שלישית – ועדת החוקה, חוק ומשפט העבירה היום עוד שלב את הצעת החוק של חבר הכנסת מצא בעניין ירושלים כבירת ישראל השלמה.

אליעזר כהן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, סגן היושב-ראש הנכבד, יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ברצוני לגעת באמת בהרבה מאוד נושאים כשכבר יש לנו הזדמנות פעם בשבוע לדבר במשך דקה על נושא כלשהו, ככל העולה על רוחנו.

יולי יואל אדלשטיין: אך, לצערי הרב, אני חייב בינתיים להמשיך במנהג העצוב והלא-רצוי שלי ולהזכיר כל פעם שהשבועות חולפים ואנחנו עדיין לא שמענו שום מידע חדש על אודות נעדרי קרב סולטן-יעקוב, כץ, באומל ופלדמן, על רון ארד ועל אזרח ישראל יונתן פולארד, הכלוא כבר 15 שנה בכלא בארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: כולי תקווה, שעם כל מיני משאים-ומתנים, ומגעים, אנחנו סוף סוף נוכל להתבשר בבית הזה על משהו חדש ומשמח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת אדלשטיין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מנצל את ההזדמנות הזאת ואת נוכחותו של השר מתן וילנאי, יושב-ראש ועדת השרים לענייני ערבים, כדי להפנות את תשומת לבו לבעיה אמיתית.

טלב אלסאנע: הוקמה ועדת שרים, ועדת משנה לענייני המגזר הערבי הבדואי, בראשותו של השר חיים אורון.

טלב אלסאנע: בינתיים השר חיים אורון התפטר וועדת המשנה ככל הנראה משותקת או לא פועלת, ואם היא פועלת אזי היא פועלת בסתר, כי לא רואים את התוצאות.

טלב אלסאנע: ידוע לי שגובשה תוכנית בקשר לסקטור הערבי.

טלב אלסאנע: אבל אנו, חברי הכנסת, לא היינו שותפים לדיון בגיבוש התוכנית הזאת.

טלב אלסאנע: בתחילת הקדנציה הזאת הבטחת לנו שנהיה שותפים לכל התוכניות של הממשלה.

טלב אלסאנע: אנחנו מצפים שתשתף אותנו, שתשלב אותנו, ואנחנו גם ממתינים לראות מה עושה ועדת השרים בעניין המגזר הערבי הבדואי בנגב, אשר זועק לשמים, כדי לבוא ולפתור את בעיותיו, לרבות הזכות למי שתייה לנוכח הקיץ ההולך ומתחמם השנה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, בימים אלה ניתנים גזרי-דין לחיילים ולקצינים של צד"ל הנשפטים בביירות.

יורי שטרן: כ-2,000 איש עצורים.

יורי שטרן: מדינת ישראל, שלה הם היו חברים לנשק, לא עושה פעילות של ממש למענם.

יורי שטרן: אני חושב, שאנחנו צריכים לפעול בכל הפרלמנטים שבעולם ואצל כל הממשלות שיש לנו קשר אתן על מנת להגיע לשחרור של האנשים האלה.

יורי שטרן: הם בעלי ברית שלנו.

יורי שטרן: הם נשפטים על החברות הזאת ועל הברית הזאת.

יורי שטרן: לכן, עלינו לדאוג להם כמו שעלינו לדאוג לקצינים ולחיילים של צד"ל שנמצאים במדינת ישראל.

יורי שטרן: שמענו על התבטאות ראש העיר שלומי, ולדעתי, האדם שאמר זאת צריך להתבייש.

יורי שטרן: אנחנו ככנסת צריכים למחות על כך.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, על-פי הנתונים שהופיעו היום בעיתון "ידיעות אחרונות", נמצאו מאות ילדות ונערות במצוקה בגילים 15-10 המנוצלות מינית על-ידי עבריינים תמורת סמים.

חוסניה ג'בארה: על-פי נתונים של המועצה הלאומית לשלום הילד, לפחות 150 מהילדות משוטטות ברחובות בהעדר מקום במעון מתאים.

חוסניה ג'בארה: מדובר בילדות ממשפחות במצוקה, שעבריינים מאתרים אותן ומפתים אותן להשתמש בסמים.

חוסניה ג'בארה: לאחר מכן הם מתנים את המשך אספקת הסמים בשירותי מין להם ולחברים שלהם.

חוסניה ג'בארה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, פורסם אתמול ב"מעריב" המכתב של מעיין גולן, בת ה-12, מיוקנעם, שפנתה לראש הממשלה ושאלה: מדוע ילדים מסכנים שאין להם כסף לא יכולים ללכת לקייטנה?

זבולון אורלב: היא פירטה את הצרות הכלכליות של המשפחה.

זבולון אורלב: הזעקה הזאת העלתה על סדר-היום את שאלת הילדים שלהורים שלהם אין כסף כדי לשלוח אותם לקייטנות ציבוריות, לא לקייטנות פרטיות.

זבולון אורלב: זה מעלה גם את השאלה היותר-רחבה לגבי חוק חינוך חינם, שלא מכסה את הקייטנות.

זבולון אורלב: בקיץ נוצר פער חברתי גדול בין ילדים שלהוריהם יש כסף לשלוח אותם לקייטנות לבין ילדים להורים שאין להם כסף לשלוח לקייטנות, וצריך לתת את הדעת על כך.

זבולון אורלב: משפט אחרון, להזכיר להורים – אם שולחים ילדים לקייטנה, על-פי החוק צריך שלקייטנה יהיה רשיון כדי להבטיח תנאי בטיחות, תנאי תברואה נכונים ותנאי חינוך טובים.

זבולון אורלב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך.

ראובן ריבלין: אחרון חביב – חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן אחרי חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: בדרך כלל חבר הכנסת נסים זאב הוא אחרון הנואמים, הפעם אני פשוט טעיתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן יהיה במקומו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אני מבקש שהכוהן ידבר קודם, לפני – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, חבר הכנסת נסים זאב, אתה כבר עלית על הדוכן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים זאב: השבוע שמענו ידיעה בנושא של ילדי צד"ל: 2,600 ילדים נמצאים מפוזרים ברחבי הארץ, במחנה אשקלון ובמחנות אחרים.

נסים זאב: עד לרגע זה לא מצא משרד החינוך פתרון לבעיית חינוכם של ילדים אלה.

נסים זאב: הובטחו 60 מיליון דולר לשיקומם, לפיצוים של אנשי צד"ל.

נסים זאב: אני מרגיש שהממשלה לא עושה – אולי יש לה רצון טוב, אבל מבחינת העשייה אנשי צד"ל מרגישים עצמם מבוזים, והטלטלת ממקום למקום היא דבר בלתי נסבל.

נסים זאב: אני רוצה לומר דבר נוסף: יש איזה מעשה של אנשי צד"ל שעבדו בבתי-חולים ולא קיבלו פיצויים.

נסים זאב: הייתי רוצה לדעת אם יש מישהו שממונה על המנגנון של בתי-החולים שאנשי צד"ל עבדו בהם, בצפת ובמקומות אחרים, שמנסים כרגע לשחרר אותם מהארץ, להעביר אותם לחו"ל או חזרה ללבנון, והם מרגישים שבסופו של דבר גם את הפיצוי שמגיע להם על-פי דין הם לא יקבלו.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: אחרון חביב, חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, בכתבה שפורסמה היום בעיתון "מעריב" – גברים מישראל קונים נשים מאוקראינה במחיר של 4,500 דולר – – –

האשם מחאמיד: אשה אחת?

אמנון כהן: הנישואים הם אזרחיים, והחתונה נערכת בכנסייה בעיר חרסון.

אמנון כהן: הגברים מחזיקים בדרכונים של הנשים, כדי שלא יברחו להם.

אמנון כהן: מתווכים ישראלים מייבאים את הנשים, ואף מבטיחים שאם האשה לא תמצא חן בעיניהם במהלך הנישואים – ידאגו להעיף אותה ולהביא לה מחליפה.

אמנון כהן: איזו צורה זו, לאן הגענו ולהיכן פנינו מועדות?

אמנון כהן: הייתכן שבמדינה מתוקנת ומתקדמת כשלנו גברים יהודים מייבאים נשים גויות מארצות אחרות?

אמנון כהן: איפה הקונטרול?

אמנון כהן: מה בכוונת שר הפנים לעשות למיגור התופעה ומה אומר על כך השר לביטחון פנים?

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון כהן.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, 25 מחברי הכנסת נשאו בחצי השעה האחרונה נאומים בני דקה, ואני מודה לכולם על השתתפותם.

ראובן ריבלין: יש לנו איזה חידוש מרענן: הממשלה נמצאת.

ראובן ריבלין: שר החינוך היה פה תמיד כשהוא היה בתפקיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש שני שרים.

ראובן ריבלין: או, עכשיו כבר יש פה שני שרים ושר לשעבר.

ראובן ריבלין: כבוד שר המדע, התרבות והספורט, שהוא השר התורן כאן, מבקש להשיב לכמה חברים על נושאים שהם העלו בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה, יעלה ויבוא אדוני שר המדע, התרבות והספורט.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רציתי לענות לחבר הכנסת טלב אלסאנע, שלא נמצא אתנו כרגע, אבל אני בטוח שהוא יקבל את התשובה.

מתן וילנאי: אכן התת-ועדה שמינינו לנושא הבדואים, בראשותו של השר חיים אורון, לא פועלת כרגע, מכיוון שהשר לא נמצא בתפקיד – – –

חיים רמון: לא פועלת זמנית.

מתן וילנאי: לא פועלת זמנית, ואנחנו ניתן מענה על העניין הזה, כי הנושא כבד ובעייתי.

מתן וילנאי: אנחנו מתכוונים – – –

ראובן ריבלין: אדוני שר החינוך לשעבר, חבר הכנסת הנכבד יוסי שריד, אני מבקש לא להפריע לקולגה לשעבר, משכבר הימים.

מתן וילנאי: אנחנו מתכוונים לגבש תוכנית כוללת לטיפול במגזר הבדואי, תוכנית רחבה שתיתן מענה ארוך טווח לנושא.

מתן וילנאי: במקביל גיבשנו, בשיתוף ראשי המועצות הערביות, תוכנית למגזר הערבי, לא כולל המגזר הבדואי.

מתן וילנאי: התוכנית הזאת תוצג על-ידי בשבוע הבא לחברי הכנסת הערבים שיושבים אתנו כאן.

מתן וילנאי: היא תוצג לכלל ראשי המועצות, ובסופו של דבר תצטרך לקבל גם את ברכתה של הממשלה.

מתן וילנאי: הדברים האלה שהבטחנו נמצאים בתהליך, ובשבועות הקרובים הם יבואו לידי ביטוי.

מתן וילנאי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לשר המדע, התרבות והספורט מתן וילנאי.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח על שולחן הכנסת לוח תיקונים לחוק העונשין (תיקון מס' 56), התש"ס–2000.

א' האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא, בנושא הבא שעל סדר-היום, יושב-ראש ועדת הכנסת, על מנת להציג את הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 122 לתקנון הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

): אני מבקש, אם אפשר, כיוון שכבר קראת את העניין הזה, אם אפשר מייד אחרי כן גם להודיע הודעה.

ראובן ריבלין: אין בעיה.

): תודה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מביא הצעה לתיקון סעיף 122 לתקנון הכנסת.

): אנחנו מדברים על שילוב, על דיון משולב בהצעות חוק דומות וזהות.

): כיום מאפשר תקנון הכנסת דיון משולב בהצעות חוק שעברו קריאה טרומית לפי סעיף 140, הוא גם מאפשר למזג הצעות חוק דומות וזהות שעברו בקריאה ראשונה, אבל הוא אינו מאפשר, כרגע, למזג הצעות שעברו בקריאה טרומית וכאלה שעברו בקריאה ראשונה.

): אנחנו מבקשים לשנות ומציעים לתקן את התקנון, כדי לאפשר מיזוג של הצעות זהות או דומות בעיקרן, גם כאשר אחת ההצעות עברה קריאה טרומית וההצעה השנייה עברה בקריאה ראשונה מאוחר יותר.

): לכן אנחנו מציעים לתקן את סעיף 122 לתקנון כדלקמן: בפסקה (1), אחרי "למזג שתי הצעות חוק או יותר" יבוא "שעברו קריאה ראשונה"; האמור בסעיף יסומן (א), ואחריו יבוא (ב): "עברה הצעת חוק בדיון מוקדם, ולאחר מכן עברה הצעת חוק זהה או דומה בעיקרה בקריאה ראשונה, רשאית הוועדה שאליה הועברו ההצעות, על-פי יוזמתה ובאישור ועדת הכנסת, לדון בהצעות במשולב, בהתאם לנוסח שעבר קריאה ראשונה, ולהביאן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בכנסת".

): אני חוזר ומדגיש כאן, שכאשר חבר כנסת מסוים – אנחנו באים להגן יותר על חברי הכנסת – מגיש הצעה טרומית בנושא מסוים, ואחרי כן הממשלה מגישה הצעה בקריאה ראשונה, אנחנו לא רוצים שהצעתו של חבר הכנסת תיפול מייד, אלא לאפשר לוועדה למזג את שתי ההצעות, כדי שאכן זכותו של חבר הכנסת להמשיך בהצעת החוק שלו תישמר גם כאשר הממשלה מגישה הצעת חוק באותו נושא.

): ועדת הכנסת שהניחה את הצעת התיקון לתקנון המתינה 14 יום לקבלת השגות, אך לא היו השגות כאמור.

): הנני מבקש מהכנסת, בהתאם להוראות סעיף 152 לתקנון, לאשר את הנוסח המוצע על-ידי ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: האם צריך להצביע על ההחלטה הזאת?

): כן, בוודאי.

ראובן ריבלין: אם כן, נא לשבת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגש להצבעה.

ראובן ריבלין: כל מי שמבקש להצביע בעד יצביע בעד, ומי שנגד – יצביע נגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 11 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 122 לתקנון הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, ברוב של 11 חברים, באין מתנגדים ובאין נמנעים, אושרה הצעתה של ועדת הכנסת, כפי שהוצגה על-ידי יושב-ראש ועדת הכנסת, בנושא סעיף 122 לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: ההצעה מאושרת.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

): אני מודה לך מאוד, אדוני, על רוחב הלב ועל ההתייחסות היפה.

): אדוני היושב-ראש, הנני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): מטעם סיעת ישראל אחת: במקום חבר הכנסת אליעזר כהן תכהן חברת הכנסת קולט אביטל, ובמקום חבר הכנסת עוזי ברעם כממלא-מקום יכהן חבר הכנסת אליעזר כהן.

): הכול, כאמור, חילופי אישים בוועדת החוקה, חוק ומשפט מטעם ישראל אחת.

): אדוני היושב-ראש, עוד הודעה חשובה למליאה.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק כדלקמן: ועדת החוץ והביטחון תדון: 1.

): בהצעת חוק קביעת שכר חיילים בשירות סדיר, התש"ס–2000, של חבר הכנסת אליעזר כהן וקבוצת חברי הכנסת; 2.

): בהצעת חוק כליאתם של אנשי כוחות אויב שאינם זכאים למעמד של שבויי מלחמה, התש"ס–2000; 3.

): בהצעת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) (תיקון – פדיון שבויים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת דני נוה; 4.

): בהצעת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) (תיקון – הרחבת סמכויות מעצר), התש"ס–2000, של חבר הכנסת זבולון אורלב.

): ועדת הכספים תדון בהצעת חוק להקטנת פערי שכר במשק, התש"ס–2000, של חבר הכנסת עמיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת החינוך והתרבות תדון: 1.

): בהצעת חוק רשות השידור (תיקון – ייצוג לאוכלוסייה הערבית), התש"ס–1999, של חבר הכנסת טלב אלסאנע וקבוצת חברי הכנסת; 2.

): בהצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חובת הלימוד בכיתות של קבע), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

): אני מאוד מודה לך, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, ועדת הבית, על הערותיו וחילופי האישים שהוא ציין.

ראובן ריבלין: יוסי שריד, שר התעשייה והמסחר רן כהן ושר החקלאות ופיתוח הכפר חיים אורון ועל העברת תפקיד שר התחבורה

ראובן ריבלין: מינוי סגני שרים

ראובן ריבלין: אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הודעת ראש הממשלה על הפסקת כהונתם של שרים והודעת הממשלה על מינוי סגני שרים וחלוקת תפקידים בין שרים.

ראובן ריבלין: מדובר בהודעה לפי סעיף 35(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, על הפסקת כהונתם בממשלה של שר החינוך יוסי שריד, שר התעשייה והמסחר רן כהן ושר החקלאות ופיתוח הכפר חיים אורון.

ראובן ריבלין: כמו גם על הודעת הממשלה לפי סעיף 54 לחוק-יסוד: הממשלה ועל-פי סעיף 38(2) לחוק האמור על פקיעת כהונתם של סגני שרים, וכן על הודעת הממשלה על-פי סעיף 37(א) לחוק-יסוד: הממשלה על מינוי סגני שרים, ועל הודעת הממשלה על-פי סעיף 39(א)(2) על שינוי חלוקת התפקידים בין השרים והעברת תפקיד שר התחבורה לשר התיירות.

ראובן ריבלין: חברי כנסת, חברי כנסת במספר הדרוש ביקשו כי על הודעת הממשלה ייערך דיון, והממשלה אכן מוכנה לדיון זה.

ראובן ריבלין: אנו מתחילים בדיון.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם רביץ, אינו נוכח.

ראובן ריבלין: הבא אחריו, חבר הכנסת רוני מילוא, גם הוא אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הבא שצריך לנאום נוכח אבל אינו יכול לנאום, כי הוא משמש יושב-ראש, והוא ינאם מאוחר יותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הבא, מוחמד כנעאן – בבקשה, אדוני, יבוא ויהיה ראשון הדוברים.

האשם מחאמיד: אני יכול להתחלף אתו?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כנעאן, בבקשה.

ראובן ריבלין: דברים כאלה נא להסדיר עם המזכיר.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: יש לנו סדר-יום ארוך, ואני מבקש להקפיד על לוח הזמנים, עד כמה שאפשר.

ראובן ריבלין: שלוש דקות לכל נואם.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מקיימים היום דיון על התפטרותם של השרים יוסי שריד, שר החינוך, רן כהן, שר התעשייה והמסחר, וחיים אורון, שר החקלאות.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, ההתפטרות שלהם באה בתקופה שהממשלה והכנסת זקוקות להם.

מוחמד כנעאן: אני מבין את השרים, אבל אינני מקבל את ההתפטרות שלהם בתנאים של היום, כשהממשלה מנהלת משא-ומתן לשלום, כשהשר חיים אורון עומד בראש ועדת שרים, ועדת משנה לענייני הערבים הבדואים בנגב, ומנסה לעשות עבודתו נאמנה, והשר יוסי שריד עשה כמיטב יכולתו בקידום האפליה המתקנת במשרד החינוך כלפי האוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: ההתפטרות שלהם באה בזמן שבו דווקא המשרדים שהם עמדו בראשם התחילו להבין את המצוקה של האוכלוסייה הערבית, התחילו לתת את התקציבים, בניגוד ליתר משרדי הממשלה.

מוחמד כנעאן: השר רן כהן קיבל משרד שנתן בשנת 1999 כ-0.25% מסך כל התקציב לאוכלוסייה הערבית, בו בזמן שניתנו כ-25% מתקציב משרד התעשייה והמסחר להתנחלויות.

מוחמד כנעאן: על כן אני חושב, שזה הזמן לפנות לחברים האלה, לחבר הכנסת יוסי שריד, לחבר הכנסת רן כהן ולחבר הכנסת חיים אורון, ולסיעת מרצ.

מוחמד כנעאן: אני חושב שמקומכם בשולחן הממשלה, כי אתם תרמתם ואתם יכולים לתרום לקידום השלום.

מוחמד כנעאן: אתם יכולים לתרום לשוויונה של האוכלוסייה הערבית בממשלה כזאת שיש לה ראש ממשלה והיא אטומה, לצערי הרב, עד עכשיו.

מוחמד כנעאן: אתה, כבוד חבר הכנסת יוסי שריד, נתת את האות לשוויון במשרד שניהלת, ולכן אני חושב, שלמרות הכול, למרות הבעיה עם סיעת ש"ס, למרות בעיית רשת "מעיין החינוך התורני", אתם בהתפטרות

מוחמד כנעאן: כם נותנים לאויבי השלום ולאויבי השוויון בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה היהודית צ'אנס לחגוג בתקופה שבה הממשלה והמדינה זקוקות לשירותכם.

מוחמד כנעאן: אני חושב, שיחד עם הסיעות הערביות אתם יכולים להוות משקל ולתרום לשוויון אמיתי בין ערבים ליהודים במדינת ישראל, לתרום לחיי דו-קיום בין ערבים ליהודים במדינת ישראל, ולא לתת את המגרש לאותם אנשים מאותן סיעות שרוצים דווקא לראות אותנו מחוץ למעגל הזה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת להקפיד.

ראובן ריבלין: יש לנו סדר-יום ארוך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מבקש להפנות את תשומת לבו של חבר הכנסת הנכבד, פרופסור אמנון רובינשטיין: מה היה קורה אם חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר אורון היה מבקש עכשיו לבוא ולהתייחס להודעת חברי הכנסת או לדבריהם?

ראובן ריבלין: האם היה אפשר להעלות אותו ולתת לו רשות דיבור?

ראובן ריבלין: זו שאלה חוקתית, והייתי מבקש את חוות דעתך.

אמנון רובינשטיין: כמשפטן אני לא יודע.

ראובן ריבלין: כי אנחנו יכולים לקבוע כאן תקדים מאוד מעניין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.

חיים רמון: זה רצוי אבל בלתי אפשרי.

אופיר פינס-פז: אני בעד לתת ליושב-ראש סמכות בעניין הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס, יושב-ראש הקואליציה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת שריד, האמת שלא הכנתי נאום.

אופיר פינס-פז: אני אומר זאת גם לג'ומס.

אופיר פינס-פז: אבל אני חושב שבדיונים מהסוג הזה לא צריכים להכין נאומים.

אופיר פינס-פז: קרה לנו מקרה, בעיני מאוד מאוד מצער, שבו שרי מרצ, או סיעת מרצ, החליטו לפרוש מהחברות בממשלה ולהישאר חברים בקואליציה.

אופיר פינס-פז: זה מצב אנומלי.

אופיר פינס-פז: זה מצב אנומלי מכל בחינה שהיא, והוא פועל יוצא של משבר, שהתארך מדי, לצערי, הפך להיות מסובך, מורכב, ובעצם חסר מוצא.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להרחיב את היריעה, אבל אני חושב ששלושת השרים שעליהם מדובר – יוסי שריד, רן כהן וחיים אורון, עשו עבודה בלתי רגילה במשרדים שלהם, אף שמדובר רק בשנה.

יהושע מצא: אל תספיד אותם.

אופיר פינס-פז: להיפך.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהעובדה שהמשרדים האלה בשלב הזה מוחזקים על-ידי ראש הממשלה מבטאת מצב לא טוב.

אופיר פינס-פז: אני מנצל את ההזדמנות הזאת ואת הבמה הזאת לקרוא לשרי מרצ לחזור לממשלה.

אופיר פינס-פז: הממשלה חסרה אתכם.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שהממשלה בלעדיכם, כפי שאמר חיים רמון, הפכה להיות ממשלה נכה.

אופיר פינס-פז: היא בוודאי ממשלה לא מאוזנת, היא בוודאי ממשלה שלא מצליחה לייצג באופן אמיתי את הקואליציה שמגבה אותה.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שכל יום שחולף, שבו שרי מרצ אינם בממשלה, פוגע בממשלה, פוגע בקואליציה, והחשוב מכול – פוגע בציבור כולו.

אופיר פינס-פז: יוסי שריד, יש לי תחושה, שאם מרצ תעשה סקר דעת קהל גם בקרב הציבור וגם בקרב הציבור שתומך בה, אני בטוח שתוצאת הסקר הזה תהיה תמיכה חד-משמעית בחזרת מרצ לממשלה.

אופיר פינס-פז: אני מוסיף כאן את קולי הצנוע וקורא לכם באמת לחזור ובמהירות.

אופיר פינס-פז: המשימות הן משימות גדולות.

אופיר פינס-פז: יכול להיות, שתהיה פסגה בעוד שבועיים או שלושה שבועות, וקראתי זאת בעיתון.

ויצמן שירי: – – –

אופיר פינס-פז: תהליך השלום נמצא לפני פרשת דרכים מאוד מכריעה.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שהנוכחות שלכם סביב שולחן הממשלה ובמשרדים היא נוכחות ממש קריטית להצלחת הממשלה הזאת.

אופיר פינס-פז: כפי שאמרתי, אני מוסיף את קולי הדל כדי לשכנע, כדי שבאמת תיפול החלטה חיובית בסיעת מרצ ברוח הדברים האלה.

אופיר פינס-פז: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: עתה, חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות אני מבקש להתריע על כך שחסר שר חינוך לתלמידים, ל-1.7 מיליון תלמידים, וחסר שר חינוך לכ-100,000 מורים.

זבולון אורלב: יושבים כאן שני שרי חינוך לשעבר, גם חבר הכנסת יוסי שריד וגם פרופסור אמנון רובינשטיין, והם יכולים להעיד על הצורך בכך שלמערכת החינוך יהיה שר חינוך במשרה מלאה.

זבולון אורלב: צריך שלתלמידי ישראל יהיה סניגור לפתיחת שנת הלימודים, לפתרון בעיות קשות עם רשויות מקומיות ועם ארגוני המורים.

זבולון אורלב: צריך שיהיה מנהיג למערכת הציבורית הגדולה ביותר במדינה.

זבולון אורלב: צריך שר שיפעל וימשיך לפעול לצמצום הפערים ולהנהגת החידושים הדרושים בתוך מערכת החינוך.

זבולון אורלב: צריך גם שר שייאבק על תקציב החינוך.

זבולון אורלב: לצערנו, מדינת ישראל עדיין לא מבינה, שתקציב החינוך הוא נכס ולא נטל, שתקציב החינוך צריך לגדול מדי שנה וצריך שיהיו בו פתרונות לבעיות רבות.

זבולון אורלב: מי יהיה השר שיבוא בממשלה, כמו שעשה שר החינוך בפתיחת שנת הלימודים הקודמת והפך את הקערה על פיה, ובמקום קיצוץ של מאות מיליונים בקואליציה רחבה הצלחנו, בראשותו, לבטל את הקיצוץ הזה?

זבולון אורלב: אין שום ספק, שגם הפעם יהיו אנשים שירצו לקצץ.

זבולון אורלב: מי יוביל את הדבר הזה?

זבולון אורלב: אומנם טוב שראש הממשלה זה שר החינוך.

זבולון אורלב: לכאורה הטוב ביותר הוא, שראש המערכת, ראש הממשלה, הוא גם שר החינוך – –

נסים זאב: אני מקווה שלא יהפכו את הנאומים פה להספד.

זבולון אורלב: – – אבל, זה רק למראית עין, כי אנחנו יודעים שראש הממשלה הוא שר הביטחון, שר התעשייה והמסחר, שר החקלאות וגם שר התיירות.

זבולון אורלב: התחום הזה של שר חינוך נעשה כלאחר יד.

זבולון אורלב: אני חושב, שחלק מהסיכומים של הדיון הזה צריכים להיות: מתוך אחריות למערכת החינוך, לקרוא לראש הממשלה לחשוב על הרחבת הבסיס הקואליציוני של הממשלה, להרחיב מחדש, להשיג הסכמה לאומית רחבה יותר, ובעיקר למנות שר חינוך לתלמידי ישראל לקראת פתיחת שנת הלימודים החדשה.

זבולון אורלב: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אורלב.

יהושע מצא: יש סגן שר.

יהושע מצא: הוא השאיר שם – – –

מיכאל קליינר: נהרי?

יהושע מצא: סגן שר – – –

ראובן ריבלין: עתה, חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת חיים כץ.

זבולון אורלב: הוא השאיר שניים.

יוסי שריד: אני מודיע, שאם מישהו יביא ציטטה שאמרתי את הדבר הזה, שהם – – –

זבולון אורלב: לא חשוב.

זבולון אורלב: כך מצטטים אותך.

יוסי שריד: הם אומרים שאמרתי את זה.

יוסי שריד: שיביאו – – –

ראובן ריבלין: רבותי – – –

יהושע מצא: אבל, אתה מזמין – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב.

ראובן ריבלין: האם חברי הכנסת מבקשים שאכריז על הפסקה, על מנת שהם יוכלו לקיים דיון?

ראובן ריבלין: זו לא ועדה.

יהושע מצא: אתה מסכים אתי – – – חושבת שזה נכס.

ראובן ריבלין: רבותי, חברת הכנסת גלאון ניצבת על דוכן הנואמים, וזכותה לקבל את הדקות המגיעות לה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני, חברי, השר לשעבר יוסי שריד, חבר הכנסת שריד – חבר הכנסת טל, אני מודה גם לך.

דוד טל: אני דיברתי עם יושב-ראש הסיעה שלך.

זהבה גלאון: אני מודה לך.

דוד טל: יושב-ראש התנועה שלך.

ראובן ריבלין: האם סגן יושב-ראש הכנסת טל מבקש לנהל את דיוני הישיבה מהמקום שלו כאן?

דוד טל: אני רוצה להחליף אותך.

ראובן ריבלין: עוד מעט יחליף אותי וייתן לי את רשות הדיבור.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי השרים לשעבר, לא היה לנו קל, זו לא היתה החלטה קלה להחליט שמרצ פורשת מהממשלה.

זהבה גלאון: זו בוודאי לא היתה החלטה קלה לחברי השרים.

זהבה גלאון: מישהו אמר: בטח לא היה קל לכם "לוותר" על מנעמי השלטון.

זהבה גלאון: אני חשבתי: מסכנים שכמותם, עוד מנעמי שלטון כאלה – ואבדנו.

זהבה גלאון: המשבר הזה, שמרצ היתה בו בתוך הממשלה, מה שהיה קרוי משבר מרצ-ש"ס – לדעתי, הביא אותנו לכך, שרק מתוך אחריות ורק מתוך דאגה לגורל הממשלה הזאת ורק מתוך תחושת שותפות החלטנו שבסופו של דבר אנחנו פורשים, כי אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, שהממשלה הזאת, שאהוד ברק עומד בראשותה, תדיח אותנו למקום שרצו להדיח אותנו להגיע אליו.

זהבה גלאון: המשבר הזה יכול היה להסתיים מזמן, לו נקט ראש הממשלה מהלכים שהיה צריך לנקוט, או הייתי אומרת – לחתוך.

זהבה גלאון: אבל, הוא חתך.

זהבה גלאון: הוא בחר, והוא בחר בש"ס.

זהבה גלאון: זו היתה בחירה שלו.

זהבה גלאון: המשבר הזה, שהתקיים לאורך כל התקופה הזאת מפני שאלי ישי היה צריך לקבע ולייצב את מעמדו כמנהיג ש"ס, והיה לו אינטרס קבוע שהמשבר הזה יתרחש או ימשיך להתקיים – אנחנו חשבנו, שאנחנו לא יכולים להיות לאורך זמן התירוץ.

זהבה גלאון: אנחנו לא יכולים להמשיך ולספק לאורך זמן את האליבי הזה לקיומו של המשבר.

זהבה גלאון: חשבנו שיש דברים שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שיקרו.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לרגע לפתוח סוגריים ולומר לכנסת הזאת, שהרבה פעמים מצאנו את עצמנו, דווקא מתוך אותה תחושת אחריות לממשלה, יושבים כאן במליאה ומצביעים.

זהבה גלאון: ואני חוזרת ואומרת, וקשה לי להגיד את זה – בניגוד לעמדות שלנו, בניגוד למצפוננו.

זהבה גלאון: מצביעים בסוגיות דת ומדינה, וזה לא היה לנו קל.

זהבה גלאון: עשינו את זה, ועיגלנו פינות וחטפנו מהבוחרים שלנו, כי חשבנו שהממשלה הזאת חשובה לנו.

זהבה גלאון: לא כך נהגו חברינו האחרים בקואליציה, ובטח לא כך נהגה ש"ס.

זהבה גלאון: עשינו את זה, כי אנחנו ראינו את עצמנו השותפים הטבעיים והברורים של הממשלה הזאת.

זהבה גלאון: כל בוחרי מרצ הצביעו לראש הממשלה.

זהבה גלאון: ראש הממשלה בחר להישאר בקואליציה שכל הבוחרים שלה לא בחרו בו.

זהבה גלאון: זו בחירה, ואני מניחה שיש מאחוריה חשיבה אסטרטגית.

זהבה גלאון: אנחנו לא יכולנו להרשות לעצמנו, שעקרונות, שהם חשובים, ואולי השלום חשוב מכול, אבל עקרונות שהם לא פחות חשובים, כמו שקיפות ומינהל תקין – שאת העקרונות האלה אנחנו נצטרך לקפל, או לצורך העניין שר החינוך יצטרך לקפל אותם.

זהבה גלאון: אני מייד מסיימת.

ראובן ריבלין: נא לסגור את הסוגריים, וזה בטוח.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני סוגרת את הסוגריים.

ראובן ריבלין: לסיים.

זהבה גלאון: מפני שהממשלה הזאת חשובה לנו, החלטנו לנקוט מהלך שאני חושבת שהוא כמעט חסר תקדים בפוליטיקה הישראלית – ששרים מרצונם מתפטרים מהממשלה, או מודיעים שדווקא מתוך אותה תחושת אחריות ושותפות אנחנו מתפטרים מהממשלה, ולצורך העניין אלה שרי מרצ.

זהבה גלאון: מרצ התפטרה מהממשלה ונשארה שותפה בקואליציה.

זהבה גלאון: אנחנו נעשה כל מאמץ כדי שהקואליציה הזאת תשרוד בשביל אותם תהליכים שראש הממשלה מדבר בשמם – על גודל השעה, על הנסיעה לוושינגטון, על קיום הפסגה ועל כך שאולי יהיה כאן שלום.

מיכאל קליינר: – – –

זהבה גלאון: אם יהיה כאן שלום, ואם נראה שאנחנו הולכים לקראת זה, אני מניחה שיהיה לנו שיקול מחודש לגבי המשך ישיבתנו בממשלה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני חייבת לסיים בנימה אישית.

זהבה גלאון: כמו שזה היה נראה אתמול, אחרי העברת חוק-טל, אחרי שהכנסת הזאת אישרה את חוק-טל, אני אומרת לכם שיש לי לבטים לגבי הממשלה הזאת והבחירה בראש הממשלה.

זהבה גלאון: אבל, הדברים האלה כמו תמיד יבואו לדיון אצלנו בסיעה.

ראובן ריבלין: עוד ייכתבו בספר "דברי הכנסת".

מיכאל קליינר: נכתבו – – –

זהבה גלאון: אומנם יש לנו מדי פעם וריאנטים שונים בסיעה, אבל כל סיעת מרצ וכל הנהלת מרצ וועידת מרצ – היתה אחדות בהבנה שזה המעשה הנכון.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש הקודם, אדוני היושב-ראש החדש – –

דוד טל: מה זה חדש?

דוד טל: ותיק.

האשם מחאמיד: – – אדוני השר לשעבר שריד, אדוני השר לשעבר – לא יעזור לך, אקרא לך ג'ומס, והשר לשעבר רן כהן, אבל אשמח מאוד אם אוכל למחוק את המלה "לשעבר" ולראות אתכם שרים.

האשם מחאמיד: אני אומר כמה דברים.

האשם מחאמיד: צר לי מאוד ששלושת

האשם מחאמיד: כם התפטרתם, התפוטרתם, פוטרתם, כבר לא משנה המשקל או הבניין בעברית.

האשם מחאמיד: אני לא במפלגה שלכם, אבל צר לי מאוד שאתם לא במשרד החקלאות, במשרד החינוך ובמשרד התעשייה והמסחר.

האשם מחאמיד: צר לי מאוד שאתם לא שם, כי כל אחד מכם קידם משהו.

האשם מחאמיד: שריד יודע זאת טוב מאוד, התלמידים יודעים זאת טוב מאוד, המורים יודעים זאת טוב מאוד.

האשם מחאמיד: למה אני רוצה אתכם בממשלה?

האשם מחאמיד: כי אני יודע שכאשר אתם לא שם אתם בעצם מפקירים את הממשלה הזאת בידי המפד"ל וישראל בעלייה.

האשם מחאמיד: אתם מפקירים.

האשם מחאמיד: ואני לא אומר שהממשלה היא החלום שלי, ותיכף אגיד כמה מלים בעניין זה, ברשות היושב-ראש.

דוד טל: היושב-ראש מסכים, מרשה לך ורוצה לשמוע ולהאזין.

האשם מחאמיד: תודה.

האשם מחאמיד: אני מודה לך, אדוני.

האשם מחאמיד: בממשלה כזאת, עם קואליציה כזאת, עם מספר כזה של מפלגות, אי-אפשר לקדם לא רק תהליך שלום; שום תהליך במדינה לא יזוז.

האשם מחאמיד: ויכול אדם מן השורה לשאול אותי, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים – – –

דוד טל: לשעבר.

האשם מחאמיד: אני לא מכיר ולא רוצה להכיר בעובדה שזה לשעבר.

האשם מחאמיד: יכול אדם מן השורה לשאול אותי, מה אכפת לך?

האשם מחאמיד: מה אתה נכנס לדברים לא לך?

האשם מחאמיד: איזה קשר יש לך לממשלה הזאת?

האשם מחאמיד: פתאום אתה מרשה לעצמך להתערב בממשלה שעד עכשיו הוכיחה שהיא לא שלך?

האשם מחאמיד: מה אתה מתערב בכלל?

האשם מחאמיד: מה זה עניינך?

האשם מחאמיד: מה עשתה הממשלה הזאת ל-20% מאזרחי המדינה?

האשם מחאמיד: מה היא עשתה בכלל לכל אזרחי המדינה, אבל במיוחד ל-20% מאזרחי המדינה?

האשם מחאמיד: אבל אני רוצה להזכיר למר ברק ולשר היחיד היושב פה, שהוא שר בכיר מאוד, אדוני השר חיים רמון, שר בכיר – – –

דוד טל: אתה מתכוון לשר המתאם?

האשם מחאמיד: לשר המתאם.

חיים רמון: אני מבקש שחבר הכנסת שריד יסביר את העניין של הבכירים.

ראובן ריבלין: מאז חוק הבחירה הישירה, יש רק שר אחד בכיר – – –

יוסי שריד: היום שאל אותי – – – ואני אמרתי שאני לא מכיר בכירים בישראל אחת.

יוסי שריד: יש רק בכיר אחד.

יוסי שריד: אין בכירים.

ראובן ריבלין: התכוונת לשלמה בן-עמי?

האשם מחאמיד: לא, הוא התכוון למר ברק.

האשם מחאמיד: נכון?

האשם מחאמיד: התכוונת לראש הממשלה.

האשם מחאמיד: יוסי, אתה יודע טוב מאוד – – –

דוד טל: אדוני, שמונה שניות לסיום.

האשם מחאמיד: כולם דיברו.

האשם מחאמיד: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

חיים רמון: שתי דקות לפחות.

האשם מחאמיד: אני רוצה להגיד למר – ליוסי.

האשם מחאמיד: כמעט אמרתי מר שריד, אבל אני רוצה להגיד ליוסי – –

דוד טל: חבר הכנסת שריד.

האשם מחאמיד: – – אותו איש בכיר שנקרא אהוד ברק, שאתה זוכר וכולנו זוכרים, ואני רוצה להזכיר לו שאנחנו בחרנו בו, שילך ויבדוק עכשיו ברחוב הערבי איך הוא נתפס שם.

האשם מחאמיד: אני אגיד לכם מלה אחת – ואני אסיים, אדוני – הוא נתפס כאכזבה כואבת.

האשם מחאמיד: תודה.

דוד טל: יש לו עוד זמן לתקן.

דוד טל: חבר הכנסת ראובן ריבלין יעלה ויבוא.

תאופיק חטיב: ואחריו?

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר חיים רמון, באתי להלל את שרי מרצ לשעבר.

ראובן ריבלין: אם הייתי יכול להספיד את הממשלה, הייתי עושה זאת ברצון, ובעיקר על חשבונם של אותם שרים, שאני מוכרח לומר כי תהום רובצת בינם לביני מבחינת השקפות העולם הציוניות, אבל אני מכבד ומעריך קודם כול – לפני אישיותם – את ציוניותם, ואני אומר זאת כאן מבמת הכנסת, קבל עם ועדה, כי יצאה בת קול ואמרה: שמא, חלילה, באותם שלושה שרים, חברינו כאן, יש איזה פגם.

ראובן ריבלין: ואני מוכרח לומר לכל אותם אנשים החושבים על טובת הציונות כל אחד בדרכו, שהפוסל במומו פוסל.

ראובן ריבלין: לפני שאגע בדברים הקשורים בתפקודה של הממשלה ובמצב שאליו נקלעתם, כמו כולנו, אני גם רוצה לומר לכם, שרבים מחברי, אנשי ליכוד בשטח, גמרו את ההלל על עבודתם של השרים המתפטרים.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שרבים מחברי, ראשי ערים וחברי מועצות, דיברו בשבחו של שר החינוך יוסי שריד וראו בו שר יוצא דופן מבין השרים שהיו במשרד הזה במשך עשרות שנים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לכם, שכחבר כנסת מהליכוד, מהימין, שמנהל מאבק חסר פשרות לגבי הדרך שבה רוצה יוסי להוביל את הציונות לעומת הדרך שבה אני חושב שצריך להוביל את הציונות – לא נעים לי להגיד שיוסי שריד היה שר החינוך של כולם, ויש לכבד אותו על כך.

ראובן ריבלין: הוויכוח שהיה בינו לבין חברי מש"ס הוא ויכוח שכולנו מכירים, והציבור, כנראה, יפסוק, או יפסוק מי שיפסוק.

ראובן ריבלין: על ג'ומס אין לי מה לומר כי אחי הוא, וגם רן כהן.

ראובן ריבלין: אני לא עוסק בנושאים האלה, אבל שמעתי מאותם אנשים שהתפקוד שלהם היה לעילא ולעילא.

ראובן ריבלין: ג'ומס הוא בן הציונות החקלאית, הציונות המגשימה בדרך של החקלאות.

דוד טל: מלח הארץ.

ראובן ריבלין: אני לא יודע, כולנו מלח הארץ, אבל אין כל ספק שאם יש בכל זאת משהו שאפשר להצביע עליו מהדוכן כאשר אנחנו מדברים על מלח הארץ, ג'ומס היה יכול להיות דוגמה מצוינת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מוכרח לומר שאין אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: אתמול סיעה קואליציונית, שהפכה כולה לסיעה אופוזיציונית – ובה שלושה חברי כנסת שרק שבוע לפני כן ישבו כשרים בממשלה – הצביעה נגד הממשלה.

ראובן ריבלין: שבוע לפני כן הצביעה נגד הממשלה סיעה אחרת, שהיא קואליציונית והיא עדיין בממשלה, אבל איימה בהתפטרות.

ראובן ריבלין: וראה זה פלא, שיטת הבחירות, שיצאה גם מבית-מדרשם של חברי במרצ, עושה פלאות.

ראובן ריבלין: אין אמון בראש הממשלה.

ראובן ריבלין: בציבור ובכנסת הזאת אין אמון בראש הממשלה, ובכל זאת הוא שורד – בעניין זה, לא מלשון שריד, אלא הוא שורד אף שהוא לא ראש הממשלה של כולם, כאשר במניפולציה הוא יוצר מצב שבו פעם כאן, פעם שם, פעם כאן, פעם פה, איך הליכוד מצביע כאשר זה נגד זה.

ראובן ריבלין: רק מניפולציות, רק קומבינות משאירות אותו על כיסאו.

ראובן ריבלין: וזה חומר למחשבה.

ראובן ריבלין: ובעקבות התפטרותם של אותם שרים, שהם ראויים – ומבחינה פוליטית בהחלט יכול להיות ששר ראוי יתפטר, כי לא קיבלנו את השר לפי הכשרונות, כי לו היינו מקבלים לפי הכשרונות, אני בטוח שכל חברי בליכוד היו ממלאים במאות ובאלפים ממשלות שהיו בישראל.

דוד טל: תודה.

ראובן ריבלין: אבל לא הכשרון קובע, אלא הדעה הפוליטית.

ראובן ריבלין: אבל צאו ולמדו ותחשבו, אולי הגיעה השעה שנחזור בנו מדרכנו הרעה והמטופשת, שבה ראש ממשלה שאין לו שום סיכוי להישרד בכנסת עושה לכנסת בית-ספר.

ראובן ריבלין: תודה.

דוד טל: תודה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת יוסי שריד, אני מאמין שהבוחרים של מרצ וגם הבוחרים של סיעת רע"ם שיצאו לקלפי נשאו בידיהם ושלשלו לתוך הקלפי שני פתקים:

טלב אלסאנע: פתק אחד לראש הממשלה ופתק אחר למפלגה שהם מאמינים בה.

טלב אלסאנע: בלבם אמרו: אנחנו רוצים שזה יהיה ראש הממשלה וזו תהיה המפלגה אשר תהיה המשענת הפרלמנטרית לראש הממשלה כדי להגשים את המדיניות שבה אנחנו מאמינים, סדר עדיפויות אחר.

טלב אלסאנע: הם לא האמינו שבפתק אחד הם העלו את ברק לראשות הממשלה ובפתק השני הם העלו את ש"ס לשלטון ואת המפד"ל לשלטון ואת ישראל ביתנו לשלטון.

דוד טל: ישראל מה?

טלב אלסאנע: ישראל בעלייה.

טלב אלסאנע: הם העלו את ברק, וזה פשוט יצר זיווג מוזר.

טלב אלסאנע: זה מזכיר את הסיפור על ברנרד שאו, שיפהפייה פנתה אליו וביקשה להתחתן.

טלב אלסאנע: הוא שאל: למה?

טלב אלסאנע: והיא אמרה לו: כדי שהבן שלנו יהיה יפה כמוני וחכם כמוך.

טלב אלסאנע: אמר לה: ואם הוא יצא יפה כמוני וחכם כמוך?

טלב אלסאנע: למעשה יצאה ממשלה שהיא יפה כמו ברנרד שאו וחכמה כמו אותה בחורה.

טלב אלסאנע: יצא שקיבלנו ממשלה עם הדברים השליליים משני הכיוונים.

סופה לנדבר: חבר הכנסת עזמי בשארה אומר שאין בחורות לא חכמות.

טלב אלסאנע: אותו מקרה היה בדיחה, אבל זה לא בהכרח.

טלב אלסאנע: ההקשר היה פוליטי לחלוטין, ולא קשור לפמיניזם ולדעות שלי לגבי נשים.

טלב אלסאנע: אני מאמין שיש נשים מאוד חכמות ויש גברים מאוד טיפשים, וזה קיים.

טלב אלסאנע: השר לשעבר יוסי שריד, אני גם מאמין שהוא יהיה שר בהווה, עשה דברים שלא נמדדים בכסף או במבנים או בכיתות שנתן לסקטור הערבי.

טלב אלסאנע: הוא הכניס שינוי בגישה, במדיניות, הוא הכניס ערכים של חינוך ושיעורים על הטבח בכפר-קאסם.

טלב אלסאנע: זה לא חשוב רק למגזר הערבי שחי את הטראומה, זה חשוב גם לסקטור היהודי שהמגזר הערבי על כל צורותיו זר לו.

טלב אלסאנע: במקום שיהיו כאן אנשים שחיים ביחד, אבל זרים זה לזה, שיהיו אנשים שחיים ביחד אף אם הם חולקים זה על זה, אבל מבינים זה את ההיסטוריה של זה.

טלב אלסאנע: את השירים של מחמוד דרוויש – אני לא מאמין שכולם יתחילו לשיר ולזמר ולהלל את מחמוד דרוויש, אבל עצם הרעיון הזה, עצם הגישה, עצם הנכונות.

טלב אלסאנע: זה מראה על עוצמה.

טלב אלסאנע: אדם שיש לו משנה חינוכית והוא רוצה להעביר אותה ולהביא לשינוי.

טלב אלסאנע: אפשר לחלוק עליו, אפשר לעורר ויכוח, והדברים האלה עוררו ויכוח, אבל זה לא פסול, זה לא גורע.

טלב אלסאנע: לדעתי הוויכוח שהיה רק מוסיף, והוויכוח היה ברמה של החינוך.

טלב אלסאנע: הדברים חשובים, זה לא מפחית מהתרומה ומהמהפכה שהובלת בעניין הנגב לגבי היישובים הלא-מוכרים, לגבי המגזר הבדואי, לגבי המגזר הערבי בכלל.

טלב אלסאנע: בהקשר זה אני גם רוצה לציין את חבר הכנסת ג'ומס, יושב-ראש ועדת המשנה למגזר הבדואי, שהוא במקור מהנגב.

טלב אלסאנע: יש לו כוונות טובות, אבל לא העבירו לו את מינהל מקרקעי ישראל.

טלב אלסאנע: נתנו לו את האחריות, אבל לא העבירו לו את הסמכות, והכול היה משותק ולא התקדם.

טלב אלסאנע: אני מאמין שרק כוונות טובות ומדיניות אמיתית יכולות להוביל לשינוי, ולא הצהרות בלבד, כפי שאנחנו חיים עמן לאחרונה.

טלב אלסאנע: עם הצהרות בלבד אי-אפשר להוביל לשינוי אמיתי בחברה הישראלית.

דוד טל: אני מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק גאגולה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

טלב אלסאנע: תקרא לפלאפון, אדוני היושב-ראש, הוא צלצל, לא אני.

דוד טל: עוד רגע אני אקרא לפלאפון פעם שנייה ושלישית, אבל גם יש גבול לחוצפה כאשר הטלפון מצלצל מהדוכן.

יצחק גאגולה: אני מקווה שזה לא היה מתוזמן.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום החלטתי לדבר לא מן הכתב.

יצחק גאגולה: אני רוצה לומר לך, אדוני – – –

דוד טל: חבר הכנסת גאגולה, אני יכול להציע לידידי משהו?

יצחק גאגולה: כן, בבקשה.

דוד טל: בעצם הימים הללו, כשאנחנו מנסים לבנות איזה בסיס לגשר בין הרבדים השונים במדינה, אולי שהנימה תהיה אופטימית ונינוחה.

יצחק גאגולה: אני חשבתי על זה, ואני רוצה לומר לך שאכן קלעת בול למה שאני עומד לעשות.

יצחק גאגולה: חבר הכנסת יוסי שריד, אומרים עליך שהיית שר חינוך טוב.

יצחק גאגולה: אני אישית מסכים לדברים האלה.

יצחק גאגולה: היית שר חינוך מצוין, אבל רק לצד אחד, רק לסקטור אחד.

יצחק גאגולה: את הדברים שאני רוצה לומר לך עכשיו עדיין אפשר לשנות.

יצחק גאגולה: אני אומר את הדברים בכאב.

יצחק גאגולה: אתם מכירים אותי ואתם מכירים את התנועה שלנו, כמה באמת אנחנו עושים למען כלל הציבור.

יצחק גאגולה: הממשלה הזאת החלה, לצערי הרב, ברגל שמאל; לא רק שהיא היתה קצת שמאלנית, אלא התחילה ברגל שמאל.

יצחק גאגולה: זה התחיל מאולטימטום שהצבתם לנו לפטר את היושב-ראש שלנו, אריה דרעי, וזה המשיך בהוצאת משרד הפנים מאתנו.

יצחק גאגולה: בלענו את הצפרדע ואנחנו ממשיכים הלאה.

יצחק גאגולה: כל מה שהתחיל עם רשת החינוך וכו'.

יצחק גאגולה: כשאנחנו רואים את הדברים האלה, אנחנו שואלים את עצמנו, ריבונו של עולם, אנחנו שותפים או לא שותפים?

יצחק גאגולה: הרי אי-אפשר שתהיה שותפות חד-צדדית.

יצחק גאגולה: אי-אפשר שאנחנו נהיה עם הקואליציה רק בשביל להצביע בעד השלום, כי קודם כול צריך להיות שלום בתוכנו, שלום בתוך הקואליציה, שלום בתוך העם, אחד צריך לבוא לקראת השני; ולא להגיד: אתם יכולים להיות ילדים טובים ורק כשצריכים אתכם.

יצחק גאגולה: אני אומר את הדברים בכאב.

יצחק גאגולה: לצערי הרב נסחפנו – אני אומר את הדברים ברבים: נסחפנו – הגיע הזמן שכולנו נעשה את חשבון הנפש הראוי והנוקב שאולי באמת צריכים לשנות כיוון.

יצחק גאגולה: אני אומר את הדברים לא רק לך, אני אומר את הדברים גם לעצמי, ואני אומר את הדברים גם לחברים אחרים.

יצחק גאגולה: לא יכול להיות שנהיה שותפים והדברים יתנהלו כמו שהתנהלו.

יצחק גאגולה: מה קורה כאן?

יצחק גאגולה: מדובר על ילדי ישראל; נכון, ילדי ישראל.

יצחק גאגולה: אני חוזר על הדברים – אתה לא אוהב את המונח הזה, אדוני חבר הכנסת יוסי שריד, אתה לא אוהב את המלה הזאת, את המלים הללו, אני יודע זאת, אבל זה המצב.

יוסי שריד: אני מאוד אוהב את המונח ילדי ישראל, אבל אני לא אוהב של-13,000 ילדים קוראים ילדי ישראל.

יצחק גאגולה: זה יותר מ-13,000 ילדים, אתה יודע את זה.

יוסי שריד: 50,000 ילדים.

יצחק גאגולה: מאה אחוז, אבל זה מה שיש עכשיו, ואני מקווה שבשנה הבאה הם יהיו 100,000 ילדים.

יצחק גאגולה: אבל כל ילד הוא ילד.

יצחק גאגולה: כאשר מדובר על ילדים, כל אחד צריך לקבל באופן שוויוני.

יצחק גאגולה: אנחנו לא מבקשים שקל אחד יותר ממה שמגיע לנו.

יצחק גאגולה: נלחמים ברשת – – –

דוד טל: חבר הכנסת גאגולה, אני מבקש לסיים.

יצחק גאגולה: מה מלמדים?

יצחק גאגולה: מלמדים מורשת ישראל, מלמדים את המקצועות השונים, מלמדים "לא" לסמים ו"לא" לכל הכולירות, לצערי הרב, שבני הנוער חשופים אליהם היום.

יצחק גאגולה: אני אומר את הדברים האלה פעם נוספת.

יצחק גאגולה: נאמתי כאן מהבמה הזאת נאומים מאוד נוקבים, אבל היום אני קצת ברוח ההתפייסות.

יצחק גאגולה: אני אומר לעצמי ואומר לכם – רובי, בכדורגל יש פתגם: ככה לא בונים חומה, נכון?

יצחק גאגולה: אני שואל אתכם שאלה.

יצחק גאגולה: כאשר מדובר על שותפות, איך אפשר לבוא ולומר: אנחנו נהיה שותפים רק כשצריכים אתכם?

יצחק גאגולה: שותפות צריכה להיות משני הצדדים.

דוד טל: חבר הכנסת גאגולה, אני מודה לך מאוד.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, עוד לא התחלתי.

דוד טל: הנימה היתה אופטימית, לא רציתי – – –

יצחק גאגולה: מי שמכיר את הנאומים שלי – אני חושב שהדברים שאמרתי מאוד אופטימיים יחסית למה שנאמתי כאן, ואני אומר שוב את הדברים האלה, כי באמת הגיע הזמן שאנחנו – – –

ראובן ריבלין: תאמר את זה לשר גם אם הוא יחזור לממשלה?

יצחק גאגולה: אני אומר שהגיע הזמן בכלל בציבור הרחב, שכולנו נעשה חשבון נפש נוקב, ומספיק לשסע ולפלג את העם הזה לחתיכות-חתיכות, כי זה לא מוסיף לאף אחד.

יצחק גאגולה: ובמקום לחשוב כל הזמן רק על שלום עם אויבינו מסביב, אנחנו צריכים לחשוב קודם כול על השלום בתוכנו.

דוד טל: תודה.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, אם כבודו לא מרשה לי יותר, אני אסיים במלים לבורא עולם: עושה שלום במרומיו, הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל ואמרו אמן.

דוד טל: אמן.

דוד טל: אגב, זה השם של מרכז בין-לאומי לשלום שסיעת ש"ס הקימה.

דוד טל: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, שרים לשעבר, שרים, חברי הכנסת, אני לא מתכוון לעמוד כאן ולהרעיף שבחים על יוסי שריד, על חיים אורון – –

חיים רמון: למה לא?

עזמי בשארה: מגיע להם.

עסאם מח'ול: – – אף שיש לי מה להרעיף ומגיע להם ואפשר לעשות זאת בנפש שלמה.

עסאם מח'ול: אני קצת מתפלא או התפלאתי כששמעתי שהשאלה העומדת לכאורה על הפרק היא לשכנע את השרים שהתפטרו לחזור בהם, ובכל זאת לעשות את הצעד ולקבל את רצון העם ולחזור לממשלה.

עסאם מח'ול: לדעתי, הם לא התפטרו.

עסאם מח'ול: במקרה הטוב הם התפוטרו.

עסאם מח'ול: היתה הזדמנות להגיד להם: אל תעשו את זה, והיא לא נוצלה על-ידי מי שהיה צריך לעשות את זה והיה יכול לעשות את זה, אבל לא רצה לעשות את זה.

יוסי שריד: אני רוצה לספר לך, שמהיום שהגשנו את מכתבי ההתפטרות, אף פעם אחת לא קראו לנו לקחת אותם בחזרה, אפילו מתוך נימוס.

עסאם מח'ול: טוב, כנראה הם – – –

חיים רמון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת שריד והשר רמון, הפעם, לפנים משורת הדין היושב-ראש נוהג באורך רוח, גם כשמפריעים לדובר.

חיים רמון: אם הוא היה אומר, ראש הממשלה לא קרא – מילא, אבל אני טענתי שהפכתי להיות נכה ביום ששריד עזב את הממשלה.

עסאם מח'ול: טוב, אתה בנית על זה שלא מכבדים את הזכויות של הנכים.

דוד טל: חבר הכנסת עסאם, הזמן תם.

עסאם מח'ול: לא, עכשיו זה המשך.

עסאם מח'ול: אני חושב שהשאלה שעומדת על הפרק היא שאלה פוליטית יותר.

עסאם מח'ול: היא לא שאלה אישית, והיא לא שאלה של הערכת השרים שפעלו כפי שפעלו.

עסאם מח'ול: השאלה שעומדת על הפרק היא שאלה של ממשלה שמתיימרת להיות ממשלת השלום, ממשלת השוויון, ממשלת הדמוקרטיה וזכויות האזרח, והיא רוצה ומתעקשת לנהל את החיים שלה ואת החיים שלנו בכלים שהם לא מתאימים ולא תואמים את המטרות האלה, ואני חושב שזו הבעיה.

עסאם מח'ול: האם אפשר להשיג, או להתקדם לקראת השלום ולקדם את תהליך השלום על-ידי אלה שמתנגדים לתהליך השלום, על-ידי הרחקת כל אלה שכן תומכים ותמכו בתהליך השלום בתוך הממשלה ובתוך הכנסת?

עסאם מח'ול: אני חושב שלא.

עסאם מח'ול: האם אפשר לקדם את השוויון על-ידי כוחות, מפלגות, קואליציה שלא בנויים על אותם כוחות שכן דוגלים ומרימים את דגל השוויון, או שלא מתכוונים לזה?

עסאם מח'ול: או שהממשלה הזאת היא דבר שצריך להעביר דרכו מדיניות שהיא לא אותה מדיניות שמצהירים עליה?

עסאם מח'ול: יש בעיות אקוטיות בשטח היום.

עסאם מח'ול: יש בעיות של תהליך שלום מקרטע.

עסאם מח'ול: יש בעיות של תהליך שלום שמתנהל על-ידי איומים, ואחר כך באים וטוענים, כשמגיבים על האיומים של הרמטכ"ל הישראלי, שכל הסיפור מתחיל באיומים של ערפאת, כשהוא לא איים, אלא אמר:

עסאם מח'ול: אנחנו לא נקבל את האיומים האלה.

נסים זאב: – – –

עסאם מח'ול: מדברים על שוויון, כאשר בעיר תמרה, היום, שנת 2000, חקלאי בתמרה צריך להסתפק ב-250 מטר מעוקב מים לדונם ירקות, כאשר במושב לידו לא מסתפקים ב-700 מטר מעוקב לדונם לאותם ירקות, בתנאים שאחרי הקיצוץ.

עסאם מח'ול: אני אומר שאלה דברים בלתי אפשריים.

עסאם מח'ול: אי-אפשר לדבר על שוויון, לדבר על שינוי ולדבר על שלום, כאשר כפר כמו עין-מאהל נתון כיום מול מצור רצחני, שסוגר את המעגל ומחניק את הכפר הזה על-ידי הפקעת שארית הקרקע שנשארה לכפר הזה והעברתה לשליטתה של נצרת-עילית.

עסאם מח'ול: צריך ממשלה אחרת, כדי שתטפל בבעיות העומדות על הפרק.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת גדעון עזרא – איננו.

דוד טל: חבר הכנסת אורי סביר.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת מקסים לוי, אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ, שאם הוא חזר מכפר-בלום, הוא בטח יגיע.

דוד טל: אחר כך – חבר הכנסת אברהם פורז, חבר הכנסת יוסף טומי לפיד, חבר הכנסת רחבעם זאבי, ועכשיו, כאמור – חבר הכנסת אורי סביר.

ראובן ריבלין: יש סדר-יום ארוך – – –

דוד טל: אני אעשה כמצוות היושב-ראש.

ראובן ריבלין: – – –

אורי סביר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת יוסי שריד, חבר הכנסת והשר לשעבר ידידי ג'ומס, חבר הכנסת שריד, חלק מהנאומים כאן נשמעים כמו הספדים, ואני לא מתכוון להצטרף להספד הזה.

אורי סביר: אני לא יודע למה אי-אפשר לפרגן לאדם, כאשר הוא עדיין בתפקיד, ושם הייתי רוצה לראות את החברים שריד, כהן וג'ומס.

אורי סביר: וגם כשהייתם בממשלה חשבתי בכנות שאתם אולי הנבחרת המקצועית ביותר.

אורי סביר: ואם בשנה שעברה היו בחירות שסימנו שינוי, אם אני מסתכל לאחר שנה, אז אולי שלושתכם הצבתם את השינוי המיוחל, בניגוד לתחומים אחרים שבהם היתה יותר מדי אינרציה.

יוסף יצחק פריצקי: – – – מפלגת המרכז?

אורי סביר: אני יודע, חבר הכנסת פריצקי, שביקורת עצמית היא לא תכונה שאתה מעריך כל כך, אבל הייתי מציע לך גם לנהוג בה מדי פעם.

אורי סביר: עם זאת, אני רוצה לקחת אתכם, בייחוד את ידידי יוסי שריד, לשנת 2020, לספרי ההיסטוריה – –

דוד טל: האם תוכל לעשות את זה בדקה?

אורי סביר: בקלות רבה.

אורי סביר: תן לי דקה וחצי.

דוד טל: יש לך.

אורי סביר: לא יודע מה יש לך נגד ש"ס.

אורי סביר: – – ושם ייאמר, שבשנת 2000 עמדנו ערב פסגה, כשברקע קולות של פלסטינים שזועקים למלחמת עצמאות וקולות של יהודים שאומרים שלא יקבלו הכרעת רוב באופן דמוקרטי.

אורי סביר: וייאמר שהיתה הזדמנות לפשרה ההיסטורית הגדולה ביותר לאחר 100 שנות סכסוך.

אורי סביר: לאחר מכן, באותו ספר יעברו דף ויסתכלו על המצב הפנימי בפוליטיקה הישראלית, ויהיה כתוב שהיה עימות סביב משאבים וסמכויות למפלגת ש"ס.

אורי סביר: ואני מבקש מכם כדבר שאני מאמין בו מעומק לבי, כן להסתכל מהפרספקטיבה ההיסטורית.

אורי סביר: מקומכם סביב שולחן הממשלה, גם אם אתם פעלתם מנימוקים ערכיים וגם אם נתתם דוגמה שאתם מוכנים לשלם מחיר תמורת דבר שאתם מאמינים בו.

אורי סביר: יש היום שיקול היסטורי מכריע יותר, ושם מקומכם – סביב שולחן הממשלה, ולא רק בקואליציה.

אורי סביר: ולכן, יש לכם ממני ומסיעתי כל הפרגון וכל ההערכה; רק את התכונות החיוביות תביאו לידי ביטוי, גם אם קשה לכם, בשולחן ההכרעות ההיסטורי שבשבועות הקרובים נעמוד בפניו, ואין זה נכון – מי שהיום הולך וגורס שאין הזדמנות כזאת.

אורי סביר: ההזדמנות קיימת, ויש סכנה גדולה שתהיה מוחמצת.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי, חבר הכנסת יובל שטייניץ, חבר הכנסת אברהם פורז וחבר הכנסת יוסף טומי לפיד – אינם.

דוד טל: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי – בבקשה, אדוני.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, על הודעת הממשלה יש לי שתי הערות.

רחבעם זאבי: הראשונה – שזוהי ממשלה משונה מאוד.

ראובן ריבלין: מצד אחד היא מוזרה, ומצד שני היא מוזרה מאוד.

רחבעם זאבי: מצד אחד היא גדולה בהיקפה, אחת הממשלות הגדולות ביותר שהיו לנו בתולדות המדינה.

רחבעם זאבי: גדולות אני מתכוון לא בגדולה שבהן, אלא בהיקף שבהן.

חיים רמון: כבר לא, יש 19 שרים.

רחבעם זאבי: ובכן, ממשלה כל כך גדולה, כאשר בפועל אין בה שר ביטחון, בפועל אין בה שר לביטחון פנים.

רחבעם זאבי: בפועל יש בה שלושה שרי חוץ: האחד שקיבל מינוי רשמי כזה, השר דוד לוי, ולצדו, או לא לצדו, לצדם משמשים עוד שני שרים בתפקיד של שרי חוץ.

רחבעם זאבי: האחד הוא פרופסור בן-עמי, והשני הוא השר יוסי ביילין.

רחבעם זאבי: שלושה שרי חוץ עובדים על אותו נושא באפיקים נפרדים, לא מתואמים, למיטב ידיעתנו, אחד לא יודע מהשני, ויש לי על כך אישור לפחות מאחד מהשלושה, שמודה שהוא לא יודע בדיוק מה עושים השניים האחרים, אבל הוא יודע שהם פועלים בתחום האחריות שלו.

רחבעם זאבי: זה דבר משונה מאוד.

רחבעם זאבי: להוסיף לשמחה הזאת, צריך להגיד שראש הממשלה הכול-יכול שלנו הוא בעצם חמישה שרים.

רחבעם זאבי: הוא גם ראש ממשלה, הוא גם שר ביטחון, הוא גם שר חינוך, הוא גם שר חקלאות, הוא גם שר תעשייה ומסחר.

רחבעם זאבי: אני מכיר את כישוריו ואת יכולתו של אהוד ברק, אני מכבד אותו, אבל הוא לא גאון כזה כי אין גאון כזה.

רחבעם זאבי: נפוליאון נגמר לפני 200 שנה.

רחבעם זאבי: ואנחנו אוכלים אותה, אוכלים במלוא מובן המלה, בנושא של הביטחון.

רחבעם זאבי: אחד המשרדים החשובים ביותר לחיינו, לעתידנו, לקיומנו, להישרדותנו – משרד הביטחון – איננו מטופל על-ידי ראש הממשלה ברק, מפני שהוא לא יכול פיזית, אנושית, הוא לא יכול להיות גם ראש ממשלה, גם ראש מפלגה, גם ראש קואליציה בעייתית, גם למלא תפקידים ייצוגיים, גם לנהל משא-ומתן מדיני בשתי גזרות, וגם וגם, וגם לנסוע מעבר לים – כל זה איש אחד לא יכול לעשות אפילו הוא נולד במשמר-השרון.

רחבעם זאבי: הוא לא יכול, פשוט הוא לא יכול לעשות את זה.

רחבעם זאבי: אומנם אומרים שזה סידור זמני, עוד מעט קט מרצ תחזור לחיק הממשלה, לקואליציה, אבל בינתיים, שבועות, חודשים, אנחנו לא יודעים כמה, המדינה הזאת, הממלכה מתנהלת לא טוב.

רחבעם זאבי: אז יש מנכ"לים, הם פועלים וכו', אבל לא במקרה יש שר נבחר בדרג המדיני שמייצג את האינטרסים של המשרד גם בשולחן הממשלה, גם בשולחן הקבינט.

רחבעם זאבי: כל זה לא יכול לעשות איש אחד.

רחבעם זאבי: אני חושב שאת זה – לא מפני שאני באופוזיציה, אני מודה שאני באופוזיציה ואני צריך להתנגד, אבל גם אם הייתי איש שבא מבחוץ ומסתכל על זה, הייתי מרים גבה ושואל: הכיצד זה המדינה הזאת מתנהלת בלי שר ביטחון, בלי שר לביטחון פנים?

רחבעם זאבי: מפני שעם כל הכבוד לפרופסור בן-עמי, הנושא של המשטרה פחות מעניין אותו מאשר המשא-ומתן המדיני החשאי בשבדיה.

רחבעם זאבי: אולי מראש מי שמינה אותו לתיק הזה לא רצה כל כך שהוא יצליח, והוא מינה אותו לתיק לא לפי כישוריו.

אלי בן-מנחם: הוא שר טוב גם כשר לביטחון פנים וגם בתפקיד הזה.

רחבעם זאבי: השר בן-עמי עוסק הרבה מאוד בשליחויות המדיניות.

רחבעם זאבי: עוד לפני שהוא קיבל אותן הוא שחרר הרבה הצהרות מדיניות, מעט מאוד בענייני משרדו, המשרד לביטחון פנים.

רחבעם זאבי: משטרת ישראל איננה מטופלת.

רחבעם זאבי: בשבוע שעבר הגשתי הצעה לסדר-היום, שאני אחזור עליה גם בשבוע הבא, על משטרת ישראל והישגיה בעת הזאת.

רחבעם זאבי: והערה שנייה, שהיא המשפט המסכם, על השרים הפורשים ממרצ, שממשיכים למשוך בחוטים של משרדיהם.

רחבעם זאבי: זו אמת גלויה שכולם יודעים אותה.

רחבעם זאבי: עד כדי כך היא גלויה שהיום עיתון "הארץ" מביא את הידיעה מפיו של הכתב יוסי ורטר, כי בפגישה סוכם כי שרי מרצ לשעבר, יוסי שריד, כהן ואורון, יעודכנו בקביעות על-ידי קוצ'יק ושוחט לגבי מרכיבי תקציבי משרדיהם – – הם כבר לא שלהם, אבל זה משרדיהם – ויתאפשר להם לקבוע במידה רבה את התקציבים של משרדי החינוך, התעשייה והמסחר והחקלאות בדיונים על תקציב 2001.

רחבעם זאבי: עוד סוכם, כי שריד ייפגש בקביעות, ככל הנראה אחת לשבוע, עם ברק; ועוד ועוד.

רחבעם זאבי: כלומר, הם פרשו – אין פה אף אחד מש"ס כדי שאני ארגיז אותו בזה – אבל הם ממשיכים להיות חלק מהממשלה הזאת.

דוד טל: אדוני הדובר, אתה ממש כפוי טובה.

דוד טל: נתתי לך שתי דקות יותר ואתה אומר שאין אף אחד מש"ס, כשיושבים פה שני אנשי ש"ס.

רחבעם זאבי: כבוד היושב-ראש, אם אתה רואה, אני סוגר עין אחת כי אני לוקה בזה שאני רואה ראייה כפולה כעת, אז בצד שמאל אני לא ראיתי.

דוד טל: ונסים זאב נעלם מעיניך?

רחבעם זאבי: נסים זאב התערבב לי עם מי שיושב מאחוריו.

רחבעם זאבי: אני רואה כפול.

דוד טל: תודה, אדוני.

רחבעם זאבי: רגע, משפט אחרון.

רחבעם זאבי: אני חושב, שש"ס צריכה לפקוח את העיניים ולהבין, שאתם לא הצלחתם להוציא את מרצ מהמערכה.

רחבעם זאבי: אתם רק מאפשרים למרצ לנהל מאחורי הקלעים.

רחבעם זאבי: יגמרו לנצל אתכם בתהליך הנקרא תהליך השלום – בטעות ובשקר הוא נקרא כך – ואחרי כן אתם תיפלטו על אמת.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, לא היתה לנו שום כוונה להוציא את מרצ מהקואליציה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת משה רז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ידידי ממרצ השרים לשעבר יוסי שריד, חיים אורון וידידי רן כהן, שאינני רואה אותו באולם, נאמרו פה מלים, כולן בצדק, בשבחכם, אבל לא לשם כך עליתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לשבח את עצמנו ואת ידידינו באופן פרטי, דבר זה ניתן לעשות וראוי לעשות, אולי לאו דווקא לתת לכך את המשקל הגדול ברמה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי רוצה לדבר על פן אחר, על מה שייצגתם ועל מה שאתם מייצגים, וזה מה שחשוב לנו, זה מה שחשוב לבית הזה, וזה מה שחשוב לעם כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיני, ואני מעיד על מה שחשתי ווידאתי בעצמי, ייצגתם יושר, ייצגתם אומץ, יפה אמרתם ויפה עשיתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אומר זאת כפרגון, אני לא אומר זאת בהגזמה, אני רואה זאת מפני שראיתי דברים בשטח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן לא יהיה מן הגוזמה לומר, שיציאתכם מהממשלה, אף כי אתם עדיין במחצית הדרך ועדיין החוטים לא ניתקו ואתם בקואליציה ועדיין יש אפשרות, אני מקווה שאכן כן תגבר, שתחזרו לתפקיד הביצועי ולאחריות הפעילה שלה אתם ראויים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שבכך תהיה נחמה פורתא לכולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא התברכנו בהרבה שרים שיפה אומרים ויפה עושים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא התברכנו באף ממשלה שיפה אומרת ויפה עושה; גם לא הממשלה הזאת, ידידי השר חיים רמון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד הרגע הזה, הממשלה הזאת, כמו אחרות, יפה אמרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל יפה עשו אולי שרים בודדים, אולי חלק ממנה, אולי פה ושם בהצלחות שונות ובדירוג שונה, אבל ודאי שאי-אפשר לומר שהממשלה הזאת גם יפה קיימה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שהממשלה הזאת תהיה לה גדולה נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שהיא אכן תזכה בסופו של דבר לפרוע את השיק ולקיים את התחייבויותיה האדירות להביא לשלום וגם לשוויון חברתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה האתגר, זאת המשימה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצדי אני הייתי מתפלל שאכן כך יהיה, ושאכן הממשלה הזאת כן תזכה לבצע את המשימות האדירות ואת ההתחייבויות הגדולות והעצומות שהיא נטלה על עצמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באופק זה לא נראה כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עומדים, ככל הנראה, על פרשת דרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שעון החול אוזל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין עוד הרבה זמן ואין עוד הרבה חמצן לממשלה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לי עצה אחת לכל אלה שמרגישים אחריות לדברים החשובים ולאתגר הגדול והעצום הזה – שעה יפה לכולנו להתעשת ולאזור אומץ ולגשת לפעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לשרים ממרצ, אני שוב מקווה שלא ירחק היום ואתם תחזרו למקום הפעולה ולמקום הכהונה, ושאכן אלה שמאמינים כמוכם ועושים כמוכם, אלה הם שיהיו בממשלה, ולא מי שאיננו מקיים ומי שאיננו מבצע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה ליושב-ראש.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: ברוח הפיוס הלאומי – חבר הכנסת טומי לפיד.

דוד טל: בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יוסף (טומי) לפיד: אתמול נחל אהוד ברק, כמו המלך פירוס, ניצחון פירוס, שבו הוא ניצח בקרב והפסיד את המלחמה.

יוסף (טומי) לפיד: אם ישאלו, מתי הוקדמו הבחירות ומתי הפסידה מפלגת העבודה את הבחירות הבאות, אדוני השר רמון, יאמרו לך שזה היה אמש.

יוסף (טומי) לפיד: כי אתה יכול לעשות פשרות טכניות, אתה יכול לעשות מהלכים טקטיים, אתה יכול לעשות הליכים אסטרטגיים, ולשרוד.

יוסף (טומי) לפיד: מה שלא יכול להיות, זה בלתי מוסרי בעליל.

יוסף (טומי) לפיד: כאשר מי שעומד בראש ממשלת ישראל מתכחש לחלוטין לכל מה שהוא מאמין בו, ועומד פה ומעמיד פנים שהוא חדל להאמין במה שהוא, אנחנו כולנו יודעים, והעם יודע שהוא כן מאמין בו, אז הוא מאבד את הבסיס, את התשתית המוסרית לזכותו לשלוט במדינה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: אז תרשום לך את התאריך.

יוסף (טומי) לפיד: הייתי אמור לברך עכשיו את השר יוסי שריד וחבריו על התפטרותם מהממשלה, כי הרי הם התפטרו מסיבה נכונה, אבל הם איחרו בשנה.

זהבה גלאון: – – –

יוסי שריד: – – –

יוסף (טומי) לפיד: את כל המסקנות שאתם הסקתם בשבוע שעבר, המפלגה ששמה שינוי הסיקה לפני שנה.

יוסף (טומי) לפיד: אתם הבנתם רק אחרי שנה של ביזיונות והתבזות והשפלות ומיקח וממכר שעם האנשים ששמם ש"ס אתם לא יכולים לשבת בממשלה אחת.

יוסף (טומי) לפיד: מה שאני מציע לשר ברק, שהוא ינצל את ההזדמנות הזאת ויקטין בחזרה את מספר משרדי הממשלה שהוא הגדיל באופן מוחץ, מיותר ושחצני ל-18, ויתקן במקצת את עוולות שלטונו הנוכחי.

זהבה גלאון: קשה לך לפרגן.

יוסף (טומי) לפיד: אבל, אני מניח שהוא לא יעשה את זה, מפני שהוא הרי מחכה לשובם של חברי מרצ לממשלה הזאת, ואני מניח שחברי מרצ ישובו לממשלה הזאת אחרי שייתנו לאהוד ברק לעשות את העבודה המלוכלכת של חלוקת הכספים שיוסי שריד לא היה מוכן לחלק.

יוסף (טומי) לפיד: ולכן, אני גם לא מקווה שאהוד ברק יקטין את מספר משרדי הממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: אלא מה?

יוסף (טומי) לפיד: אני מציע לחברי מרצ למהר.

יוסף (טומי) לפיד: אתם לא כל כך מתכננים לחזור בעוד שבוע-שבועיים אלא בעוד חודשיים, שלושה חודשים.

יוסף (טומי) לפיד: לפי כל הרושם שאני מקבל עכשיו, אתם עלולים לאחר את הרכבת, כי הממשלה הזאת לא תחזיק מעמד הרבה זמן.

יוסף (טומי) לפיד: ולכן, הכוונות שלכם לחזור בכם, ואחרי הרהורים, ובייסורים המתאימים לממשלת ברק, עלולות להתאחר, ואתם עלולים למצוא את עצמכם בחוץ, ואתם תצטרכו לרוץ לבחירות הבאות, ושם הבוחרים יעשו אתכם חשבון על השנה הזאת שבזבזתם מחיי מדינת ישראל ומחייו של הציבור החילוני.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני סוגר את הרשימה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את רשות הדיבור.

דוד טל: אני אאפשר לך, אבל אני מודיע שהרשימה סגורה.

דוד טל: אפשרתי לפנים משורת הדין לחבר הכנסת טומי לפיד, ולא אוכל שלא לאפשר לחבר הכנסת מקסים לוי לומר את דברו, ולחבר הכנסת אברהם פורז.

דוד טל: אבל בזאת אני אסגור את הרשימה ולא אאפשר לכל אלה שלא היו נוכחים באולם כשקראתי בשמם לומר את דברם.

דוד טל: חבר הכנסת שריד, אתה רוצה לעלות עכשיו לדוכן?

יוסי שריד: כן.

דוד טל: בבקשה.

חיים רמון: גם אני מבקש רשות דיבור.

דוד טל: גם אתה, אדוני, רוצה?

חיים רמון: כן.

דוד טל: אתם מנצלים את טוב לבי, השר רמון?

חיים רמון: אני מנצל את טוב לבו של התקנון.

חיים רמון: אחת הסיבות שאני לא – – – מהממשלה הזאת – – –

דוד טל: הודעתי לחבר הכנסת קליינר, שלפנים משורת הדין אפשרתי לשלושה אנשים שלא נכחו, לדבר.

מיכאל קליינר: – – –

דוד טל: נכון, אבל ציינתי שברוח הפיוס הלאומי היום אפשרתי לו.

דוד טל: אז אם אדוני כועס, אני מוכן שלא לאפשר לאיש מחברי הכנסת שלא היו כאן לומר את דברם.

מיכאל קליינר: אחרי – לא אכפת לי.

דוד טל: חבר הכנסת שריד, שלוש דקות, בבקשה.

חיים רמון: הוא יכול יותר, שר שמתפטר יכול לדבר יותר זמן.

דוד טל: חמש דקות?

דוד טל: חבר הכנסת שריד, בשבילך שש דקות.

יוסי שריד: תודה, יכול להיות שזה לא ייקח שש דקות.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, יש אנשים בעלי תפיסה מהירה, כמו טומי לפיד, הוא תופס מהר, הכול מראש.

יוסי שריד: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת לפיד, אני מאושר שעשיתי את השנה הזאת בממשלה.

יוסי שריד: כי עשיתי הרבה דברים שאותך באמת לא מעניינים.

יוסי שריד: אני מבין.

אברהם פורז: – – –

יוסי שריד: עשיתי דברים מאוד מאוד חשובים, עשיתי דברים מאוד חשובים בשדרות, באופקים, בדימונה, בירוחם, בקריית-שמונה, בקו העימות.

יוסי שריד: אולי אתה לא יודע עליהם, אז תלך לשם ותשאל.

יוסי שריד: אני לא מוותר על השנה הזאת, ואני לא מוותר על הדברים שעשיתי, אבל אותך זה לא מעניין.

יוסי שריד: קראתי באיזה ריאיון שנתת, שמאז הבחירות לא היה לך זמן לבקר בעיר פיתוח.

יוסי שריד: למה שתבקר בעיר פיתוח?

יוסי שריד: מעניין אותך עיר פיתוח?

יוסי שריד: אתה מחובר לחברה הישראלית?

יוסי שריד: אתה מכיר את המצוקות של החברה הישראלית, את הצרות שלה, את הכאבים שלה, את הסבל שלה?

יוסי שריד: אתה נהנתן תל-אביבי, פוסק שפתיים, ובזה אתה מסתפק.

יוסי שריד: יש לך דגל אחד.

יוסי שריד: אנחנו לא יכולים להסתפק בדגל הזה.

יוסי שריד: הדיאטה של בוחרי מרצ ושל הציבור של מחנה השלום היא דיאטה יותר עשירה ממה שאתה מציע.

יוסי שריד: איזו דיאטה אתה מציע?

יוסי שריד: לזלול חרד בבוקר, לזלול חרד בערב, זו דיאטה ענייה מאוד.

יוסי שריד: הדיאטה של הציבור שלנו היא אחרת.

יוסי שריד: לנו יש דגל חברתי, חינוכי, אנחנו מאוד מאוד מתעניינים בחינוך, בילדים, בילדות, בתלמידים, בתלמידות.

יוסי שריד: מה זה מעניין אותך?

יוסי שריד: אני מציע לך שתעקוב אחרי תגובות שנשמעות במערכת החינוך על-ידי אנשים צעירים, הם לא חייבים שום דבר לאיש.

יוסי שריד: מה בכלל אכפת לאנשים צעירים מי השר שלהם?

יוסי שריד: אבל הם רצים, ונראה שהם יודעים למה, והם אומרים: תישארו, תישארו – – –

יוסף (טומי) לפיד: כי הזמנתם אותם, ארגנתם אותם.

יוסי שריד: נכון, בוודאי, את הילדים, בוודאי, הזמנו אותם לרוץ אחרינו, אלא מה?

יוסי שריד: את הילדים מבאר-שבע הזמנו.

יוסי שריד: יש לך ראש מעוות, באמת.

יוסי שריד: ראש מעוות, לארגן את הילדים.

יוסי שריד: אז זה מה שעשינו באופקים, בשדרות ובקריית-שמונה.

יוסי שריד: למשל, בעיתון המקומי של קריית-שמונה – גם את זה ארגנתי – בשבוע האחרון היה דבר מאוד מאוד מרגש, כבר לא צריך לקרוא את תוכן הרשימה, היה כתוב: "תודה" – בקריית-שמונה, אבל מה זה מעניין אותך קריית-שמונה?

יוסי שריד: שמעתי גם על הביקור שלך, ואיך התנהגת שם – "תודה על כל מה שנתת".

יוסי שריד: אני לא מוותר על זה.

יוסי שריד: זו היתה שנה מאושרת, זו היתה שנה מאושרת, לא עסקנו בענייני ש"ס – – –

יוסף (טומי) לפיד: קודם אמרת שאני לא נוסע לערי פיתוח.

יוסי שריד: לא, נסעת לשם להצגה הזאת של הכנסת, לא נסעת לעיר פיתוח.

יוסי שריד: נסעת – אני לא רוצה להגיד מה זה היה, טוב, לא חשוב – להצגה של הכנסת.

יוסי שריד: לא היית בעיר פיתוח, אבל אף אחד לא חייב, אין לך שום חובה כזאת.

יוסי שריד: אין שם מסעדות טובות במקומות האלה, יש המון צרות, הצרות האלה לא מעניינות אותך.

יוסי שריד: אני מאוד גאה בשנה הזאת, ואני מאושר שניתנה לי ההזדמנות להקל במשהו, וגם להתוות איזו דרך.

יוסי שריד: היום, אני חושב שיודעים באיזו דרך צריך ללכת כדי לשכך את המכאובים הכל-כך כבדים של החברה הישראלית.

יוסי שריד: אם אתה רוצה, בהזדמנות, ורחוק, תעלה גם למרגליות.

יוסי שריד: גם זה, אגב, תכננתי.

יוסף (טומי) לפיד: אתה עושה הצגות.

יוסי שריד: אתה האיש שנולד ב"פופוליטיקה" וחי מ"פופוליטיקה".

יוסי שריד: בחייך, אתה מדבר על הצגות?

יוסי שריד: הרי כולך הצגה אחת גדולה.

יוסי שריד: היתה לי הזדמנות בשנה האחרונה לעזור להרבה ילדים בחינוך המיוחד: ילדים עם תסמונת דאון, ילדים אוטיסטים.

יוסי שריד: אבל מה זה מעניין אותך הילדים האלה.

יוסף (טומי) לפיד: זה ממש מרגש.

יוסי שריד: אני בטוח.

יוסי שריד: אתה אדם ידוע בהתרגשותו.

יוסי שריד: אני לא מוותר על השנה הזאת, כי אני חושב שההורים שאמרו לי לפני כמה ימים, אנחנו נעלה אליך למרגליות עם הילדים שלנו האוטיסטים והלוקים בתסמונת דאון, אמרתי: אם אתם תעשו את זה, אני לא אוכל לחכות לכם, כי אני לא בטוח מה תהיה תשובתי במקרה הזה.

יוסי שריד: ואני אסיר תודה להם שהם לא עשו את זה, בסופו של דבר.

יוסי שריד: בימי חייך אתה לא הושטת יד לילד אוטיסט ולילד עם תסמונת דאון.

יוסי שריד: אני מודה על ההזדמנות שניתנה לי לעשות את זה.

יוסי שריד: אני מודה על ההזדמנות שניתנה לי לעשות משהו במגזר הערבי בכללותו ובמגזר הבדואי בפרט.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, זה נאום בחירות?

יוסי שריד: הוא מדבר.

יוסי שריד: לא נוח לך – לך לך.

יוסי שריד: מתי היית שם בפעם האחרונה, במגזר הבדואי?

יוסי שריד: מה אתה יודע על המגזר הבדואי?

יוסי שריד: מה אתה יודע על הכאב והסבל של אנשים שחיים בתת-תנאים?

יוסי שריד: נהנתן תל-אביבי, איש "פופוליטיקה".

יוסף (טומי) לפיד: למה הכנסת את ש"ס לממשלה?

יוסף (טומי) לפיד: על זה תענה.

יוסי שריד: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, אני מרחם על אנשים שיש להם אובססיה של איש אחד.

יוסי שריד: לא ראיתי דבר כזה.

יוסף יצחק פריצקי: למשל, שולמית אלוני, אובססיה של איש אחד.

יוסי שריד: תאר לעצמך, אדוני, שאני בכל הזדמנות, בבוקר, בערב, בצהריים, משדר א', משדר ב', ערוץ-1, ערוץ-2 – תאר לך שבכל הזדמנות הייתי מזכיר שם של מישהו והייתי חי ממישהו במין מנהג טפילי כזה.

יוסי שריד: האנשים היו מרחמים עלי.

יוסי שריד: הם היו אומרים: תשמע, האיש הזה הוא איש אומלל.

יוסי שריד: אני עכשיו עושה רק סיבובים על עזמי בשארה.

יוסי שריד: היו מרחמים עלי.

יוסי שריד: היו אומרים: תשמע, מה עובר על האיש הזה?

יוסי שריד: מסכן.

דוד טל: למה דווקא עזמי בשארה?

יוסי שריד: אני מרחם על אנשים שיש להם אובססיה, אבל אתה לא הראשון.

יוסי שריד: הרבה אנשים בפוליטיקה הישראלית עשו לא מעט סיבובים על הגב שלי.

יוסף (טומי) לפיד: לך היתה אובססיה ששמה שולמית אלוני.

יוסי שריד: לפחות תאמר דבר מקורי.

יוסי שריד: מפריצקי, מפי עוללים ויונקים ייסדת עוז.

יוסף (טומי) לפיד: אתה זוכר איך סילקת אותה?

יוסי שריד: אני רואה שנורא כואב הנאום הזה.

יוסי שריד: לא חשבתי שזה יהיה כל כך כואב.

דוד טל: חבר הכנסת שריד, אני חשבתי שברוח הפיוס הלאומי היום נדבר משהו פייסני.

יוסי שריד: אבל אתה לא הראשון.

יוסי שריד: אתה יודע כמה אנשים עשו כבר סיבובים על הגב הזה של יוסי שריד?

יוסי שריד: אתה בעצם האחרון.

יוסי שריד: אנחנו איכשהו עברנו את כולם וניערנו אותם.

יוסף (טומי) לפיד: אתה זוכר את ההבטחות שלך?

יוסי שריד: אני גם מרחם על אנשים שלא רק שיש להם אובססיה של איש אחד, יש להם גם נושא אחד.

יוסי שריד: מסכן האיש שיש לו נושא אחד: חרדים, חרדים, חרדים – חרדים לבוקר, חרדים לערב, חרדים לצהריים.

יוסי שריד: אבל כשזה מגיע נניח לרמת-הגולן – רמת-הגולן בעיה חדשה.

יוסי שריד: רק עכשיו הבעיה הזאת נולדה.

יוסי שריד: חבר הכנסת לפיד אומר שהוא צריך לחשוב על זה.

יוסי שריד: שמע, אדם רציני.

יוסי שריד: זה לא עניינים של מה בכך.

יוסף (טומי) לפיד: Read my lips.

יוסי שריד: כן, אדם רציני.

יוסי שריד: רמת-הגולן הוא עוד לא יודע, הגדה הוא עוד לא יודע, מה לעשות עם הגדה, מה יחסינו עם הפלסטינים, איך זה ייגמר בסופו של דבר.

יוסי שריד: הוא לא יודע כי הוא חדש בארץ.

יוסף יצחק פריצקי: אין לנו מידת התבונה האדירה שיש לך.

יוסי שריד: לכן, חבר הכנסת טומי לפיד, אתה לא רק איש קטן, אתה גם איש נורא נורא מסכן.

יוסי שריד: לכן, אני ממש מרחם עליך.

יוסי שריד: איש מסכן, טומי לפיד, נהנתן מתל-אביב, איש "פופוליטיקה" היה ונשאר.

יוסי שריד: כל טוב לך.

יוסף (טומי) לפיד: אני באמת מודה לך.

יוסף (טומי) לפיד: Read my lips – יוסי שריד.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אחרי ההצגה של הכנסת בקריית-שמונה ואחרי ההצגה כאן, כדברי טומי לפיד, אנחנו עוברים לסדר-היום, שהוא יותר מכובד.

דוד טל: אדוני השר רמון, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, למה היתה הצגה?

דוד טל: אדוני לא היה פה בתחילת הדיון.

משה גפני: אבל שמעתי את דבריו מהחדר.

קריאה: – – –

דוד טל: את השר רמון שאני אגביל בשלוש דקות?

דוד טל: לא יעלה על הדעת אפילו, ועל דעתי ודאי שלא.

יהודית נאות: לא יעלה על הדעת.

יהודית נאות: חלילה לך.

דוד טל: המורה הפוליטי, בבקשה.

יהודית נאות: אתמול שתקת, היום תדבר.

חיים רמון: נתתי לכם לדבר.

משה גפני: אדוני השר, האם אתה יכול להגיד כמה מלים על הנאום של יוסי שריד?

חיים רמון: כל אחד התנבא בסגנונו.

זהבה גלאון: – – –

חיים רמון: אני רושם עכשיו את כל הבקשות ואני אתייחס לבקשה-בקשה.

חיים רמון: מה ביקשה חברת הכנסת גלאון?

זהבה גלאון: שתתייחס לנאומו של השר הפורש.

חיים רמון: אגב, זו בקשה משותפת לך ולחבר הכנסת גפני.

חיים רמון: זיווגים מוזרים מזווגת הכנסת לאחרונה.

בנימין אלון: – – –

חיים רמון: זיווגים פוליטיים, ודאי.

חיים רמון: חס וחלילה, לא חשבתי ולא העליתי על הדעת זיווגים מסוג אחר.

חיים רמון: אני אשתדל, תוך כדי נאומי, בדרכי שלי, להתייחס גם לנאומו של חבר הכנסת טומי לפיד.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מאוד מצטער על פרישתם של שלושת שרי מרצ.

חיים רמון: מלבד העובדה שהם מילאו את תפקידם בצורה מעוררת כבוד, אני משוכנע שלהתפטרות הזאת לא היה מקום.

חיים רמון: אני חושב, שהשר יוסי שריד, השר חיים אורון והשר רן כהן לא היו צריכים להתפטר מהממשלה; לא היתה שום סיבה שבעולם, אני חוזר ואומר, ואני אנסה להוכיח זאת.

חיים רמון: הם היו צריכים וחייבים להישאר בממשלה.

חיים רמון: כאשר רואים את כל התמונה, ואף פעם התמונה היא לא שלמה, ואף פעם בחיים הפוליטיים ודאי, אבל לא רק בחיים הפוליטיים, אי-אפשר להשיג את כל היעדים.

חיים רמון: אני אומר לכם: השר שריד – אני אקרא לו השר שריד גם כשהוא לא שר, כי הוא יהיה שר על אפו ועל חמתו, הרבה יותר מהר ממה שהוא חושב – – –

יוסף יצחק פריצקי: לא יכול להיות.

חיים רמון: אתה תראה.

דוד טל: אדוני, אתה מאיים?

חיים רמון: אני לא מאיים, אני מקווה ומייחל.

דוד טל: קובע עובדות.

חיים רמון: אני מקווה ומייחל וגם חושב שזאת תהיה עובדה.

חיים רמון: השר שריד הציג תוכנית עבודה לשנה הבאה של מערכת החינוך – תוכנית עבודה חדשנית, יוצאת דופן ברגישותה, בקידום יעדים שדיברו עליהם שנים רבות, והוא איננו עכשיו במשרד.

חיים רמון: אז מיליון וחצי ילדים מופקרים עכשיו, ואין מי שיטפל בהם, ואין מי שיילחם את מלחמתם, ואין מי שייאבק למענם, ואין מי שיישם את התוכנית היוצאת מן הכלל שהשר שריד הציג בפני הממשלה.

אברהם פורז: אחד משרי ש"ס.

חיים רמון: אין.

דוד טל: אנחנו מסכימים.

נסים זאב: לא אלמן ישראל.

חיים רמון: אין, מכיוון שזו תקופת ביניים – – –

אברהם פורז: נסים זאב מוכן לקחת את התפקיד.

חיים רמון: חשבתי שגם אתה מוכן, חבר הכנסת פורז.

חיים רמון: נדמה לי שגם אתה.

חיים רמון: זה לא יכול להיות בתקופה של הכנה לשנת הלימודים.

חיים רמון: כל הנזקים יהיו עכשיו.

חיים רמון: זה לא שיקול?

דני נוה: ראש הממשלה הוא לא שר החינוך?

חיים רמון: אני מבקש ממש לנסות לא להפריע לי ולא להתחכם.

חיים רמון: אפשר להיות חכמים, לא צריך להתחכם.

דני נוה: אם אתה אומר שהמצב קשה, זה אומר שראש הממשלה בעצם לא ממלא את אחריותו.

חיים רמון: חבר הכנסת דני נוה, אפילו אתה יכול לענות לעצמך תשובה אינטליגנטית על ההתחכמות שלך – אפילו אתה.

חיים רמון: למה לך?

חיים רמון: זה לא כל כך חכם מה שאתה אומר.

דני נוה: איך אתם יכולים להמשיך כך?

זהבה גלאון: אדוני השר, למה ראש הממשלה לא הביא את זה בחשבון?

חיים רמון: ראש הממשלה, אני מקווה, הביא בחשבון הכול.

דוד טל: חברת הכנסת גלאון, מדוע אתם לא הבאתם את זה בחשבון?

זהבה גלאון: – – –

דוד טל: אני מנהל את הישיבה, גברתי.

דוד טל: אשר על כן, מה שמותר לי להעיר, לגברתי אסור.

חיים רמון: הדברים דומים והדברים קשורים גם למשרד התמ"ס וגם למשרד החקלאות.

חיים רמון: אבל דווקא בקיץ, בתקופה הזאת, שבה נראה שהפערים הולכים ומחריפים, שהשפה הופכת להיות יותר קשה, כשנראה שאנחנו בתקופה שבה יש שסעים והמשבר בין מרצ לש"ס הגיע למצב שאני חושב שהוא לא היה צריך להגיע אליו, מצב שהביא להתפטרות שרי מרצ – אני אומר לכם, שלמען היעדים שגם יוסי שריד וגם אני, ובסופו של דבר גם ש"ס מאמינים בהם, אין קואליציה אמיתית במדינת ישראל, שיש בה גם משום אחדות, גם משום יכולת לקדם את תהליך השלום, גם משום שותפות בעניינים חברתיים, וגם בסופו של דבר יכולת לדו-קיום, אלא קואליציה של ישראל אחת, מרצ וש"ס.

חיים רמון: אין אלטרנטיבה.

חיים רמון: כל האלטרנטיבות הן אשליות, הן לא קיימות, הן דמיוניות, הן מצבי רוח, הן וירטואליות.

חיים רמון: כאשר יגיעו לרגעים האמיתיים, כאשר יבואו וישאלו, יתברר שאין קואליציה אחרת, אין, בשום פנים ואופן, ואני יכול להוכיח זאת עם כל המספרים שאתם רוצים – גם בכנסת הבאה וגם כשיהיו הבחירות הבאות.

חיים רמון: ואני מדבר על היעדים שאנחנו מאמינים בהם.

חיים רמון: יש קואליציות אחרות.

חיים רמון: אלה קואליציות שראינו בין 1996 ל-1999.

חיים רמון: היו שני ניסיונות לא רעים לקואליציה בין מרצ, ש"ס ומפלגת העבודה, או אנשים ממפלגת העבודה, גם בין 1992 ל-1996 וגם בהסתדרות.

חיים רמון: חבר הכנסת סילבן שלום, זה קשה, זה מסובך, זה מורכב.

חיים רמון: האם החברה הישראלית לא מורכבת, לא מסובכת, לא קשה?

חיים רמון: זו בדיוק החברה הישראלית.

חיים רמון: יש כאלה שרוצים לבנות להם חברה דמיונית.

חיים רמון: חבר הכנסת טומי לפיד בנה לו חברה דמיונית, שמתמקדת בשתי גדות לירקון.

חיים רמון: זו חברה דמיונית, היא לא קיימת.

חיים רמון: הוא מתעלם מכך ש-50% מאזרחי מדינת ישראל הם או מסורתיים, או דתיים, או חרדים.

חיים רמון: בשבילו הם לא קיימים.

חיים רמון: הם אוויר.

חיים רמון: אין להם חלק ונחלה.

חיים רמון: הם לא צריכים להיות מיוצגים בשום דבר.

חיים רמון: הם לא קיימים בשום דבר.

חיים רמון: אבל מי שחי באמת – כמו שחבר הכנסת שריד תיאר כרגע – בחברה הישראלית ומכיר אותה על בעיותיה, על מצוקותיה, על מורכבותה, מבין שאין קואליציה אמיתית בלי לפרק את העם הזה.

חיים רמון: אין.

אברהם פורז: אז למה הם פרשו?

חיים רמון: טעות, טעות גדולה.

חיים רמון: אני אומר שזו טעות גדולה.

סילבן שלום: בזה שיוסי שריד פרש, הוא השאיר אותך שר.

חיים רמון: חבר הכנסת סילבן שלום, אני – – –

סילבן שלום: אני גם עד למה שאמר לי ג'ומס.

סילבן שלום: הוא אמר: אנחנו לא ניתן לממשלה הזאת ליפול.

סילבן שלום: אנחנו עוזבים אותה.

דוד טל: חבר הכנסת סילבן שלום, אדוני נהיה דובר של מרצ?

סילבן שלום: לא.

סילבן שלום: אני אומר את האמת.

דוד טל: את האמת אדוני יאמר כאן מהדוכן.

חיים רמון: אני גם חושב ששרי ש"ס לא היו צריכים להתפטר.

חיים רמון: זאת אומרת, אם הם היו מתפטרים הם היו עושים גם כן טעות.

סילבן שלום: אבל היה מצב ששרי ש"ס התפטרו.

חיים רמון: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה מדבר על טקטיקה.

חיים רמון: אני מדבר על דבר הרבה יותר מהותי.

סילבן שלום: אתה אומר שהם לא היו צריכים להתפטר.

סילבן שלום: אם הם לא היו מתפטרים לא היית שר.

חיים רמון: הם יכלו להישאר בממשלה, בלי שום ספק, לרבות הישארות של שרי ש"ס.

יוסי שריד: בתנאים של ש"ס?

חיים רמון: לא בתנאים – – – חבר הכנסת שריד, ואגיד גם משהו על התנאים הבלתי-אפשריים והנוראיים.

יוסי שריד: אני מציע לך לא להיכנס לזה, כי אם תיכנס לזה אני אעלה על הבמה ואסביר כל מיני דברים.

חיים רמון: לא, לא.

חיים רמון: חבר הכנסת שריד, בניגוד לחבר הכנסת טומי לפיד, אני יכול לעלות על הבמה אחריך וגם להשיב.

חיים רמון: לכן, אני מציע לא להפחיד אותי.

חיים רמון: אני מציע לא להפחיד אותי.

בנימין אלון: אבל הפקידים יבואו וישיבו.

חיים רמון: מהם אני באמת פוחד.

חיים רמון: מהם אני באמת פוחד.

נסים זאב: אף חבר כנסת לא ירצה להישאר במליאה.

חיים רמון: האמן לי, יבואו לשמוע.

חיים רמון: יש לי תחושה שיבואו אפילו לשמוע.

חיים רמון: אף אחד לא מדבר על כיפוף ידיים.

חיים רמון: אף אחד לא מדבר על כך שהיה צריך להיכנע לאיזה תכתיב כזה או אחר.

חיים רמון: אני באמת לא רוצה להיכנס עכשיו למורכבות של כל העניין.

חיים רמון: יש רשת – כפי שאתה ציינת, חבר הכנסת שריד – שיש בה 26,000 ילדים.

חיים רמון: במשך חצי שנה אתה בעצמך הקמת רשת של 30,000 ילדים, שעושה את העבודה שעושה הרשת הזאת, לטענתה, ולדעתי, הרבה יותר טוב.

חיים רמון: אם היית נשאר במשרד, להערכתי היא היתה עולה ופורחת ומגיעה ל-50,000 ו-60,000 ילדים.

חיים רמון: אם הממשלה היתה עוד יותר רגישה, היא היתה יכולה להגיע גם ל-100,000 ילדים.

חיים רמון: לבוא ולהפוך את הרשת הזאת, עם כל הבעיות שיש בה, ויש בה – ובאיזה מקומות אין בעיות – לדבר שאי-אפשר לחיות אתו והוא מחייב פרישה מהממשלה, בעת הזאת הדבר הזה בעיני הוא בלתי סביר.

חיים רמון: כפי שאני חושב, מאז עזבתם את הממשלה הזאת היא ממשלה נכה.

חיים רמון: היא ממשלה נכה מכל בחינה שהיא.

חיים רמון: היא ממשלה שהרבה יותר קשה לה להגשים את היעדים שאתה נלחמת עבורם כל השנה וכל חייך הפוליטיים.

חיים רמון: זה בלתי אפשרי?

חיים רמון: אני יודע, זה קשה, זה קשה.

חיים רמון: אני לא בא ואומר שלא.

חיים רמון: כבר ציין זאת חבר הכנסת אורי סביר.

חיים רמון: אבל לבוא ולומר על סמכויות נהרי – ואני יודע שזה קשה, זה בעייתי, זה מורכב – שאתה לא יכול להמשיך ולמלא את התפקיד המצוין הזה שמילאת בממשלה הזאת?

חיים רמון: ואני לא אומר זאת אחרי שהתפטרת.

חיים רמון: אמרתי זאת בזמן שהיית שר החינוך.

חיים רמון: אנחנו לא יכולים להכין שנת לימודים כמו שצריך ל-1.5 מיליון ילדים עם תוכנית שפשוט ראוי לקרוא אותה מעל דוכן הכנסת.

חיים רמון: שנים לא היה דבר כזה במשרד החינוך.

חיים רמון: אחרי שנים באמת אכפת סוף-סוף מילדים שאיש לא זרק עליהם יריקה.

חיים רמון: אז אפשר להגיד: נכון, היינו מסתבכים והיינו רבים עם נהרי.

חיים רמון: אני לא יודע, אבל אפשר היה גם את זה לפתור.

חיים רמון: על זה להתפטר?

חיים רמון: עכשיו?

חיים רמון: ולא לחזור?

חיים רמון: אז זה הידרדר לעניין הזה.

חיים רמון: אני מבין, זה הידרדר לכך.

חיים רמון: בוא נאמר שיש יותר מדי אשמים בהידרדרות הזאת.

חיים רמון: זה לא היה צריך לקרות.

חיים רמון: זה היה צריך להיפתר כבר לפני חצי שנה ושמונה חודשים, ובהתייחסות שונה.

חיים רמון: אני לא מטיל אחריות.

חיים רמון: אבל הגענו לרגע מסוים, וברגע הזה לא מה שאומרת שינוי זה חשוב.

חיים רמון: תאמין לי, זה לא חשוב.

חיים רמון: אני בטוח שזה לא שיקול, כי הם יגידו דברים על כל דבר.

חיים רמון: הרי לא אכפת להם מכלום.

חיים רמון: הרי יש להם ש"ס בראש.

חיים רמון: זה העניין.

חיים רמון: אגודת ישראל היא משאת נפש בשבילם.

אברהם פורז: כשהיו לכם בעיות עם ש"ס בעניין אבו-דיס, אל מי באתם?

חיים רמון: סליחה, אגיד לך משהו, חבר הכנסת פורז.

ראובן ריבלין: זו היתה קומבינה.

חיים רמון: אגיד לך, חבר הכנסת הכנסת פורז, אל מי באתי ואל מי לא באתי.

חיים רמון: אני באתי אליך כדי שאתה תציית לבוחרים שלך.

חיים רמון: אתה לא עשית טובה.

חיים רמון: תקשיב טוב.

אברהם פורז: בפעם הבאה אני אשלח אותך – – –

חיים רמון: חבר הכנסת פורז, תקשיב טוב.

חיים רמון: רוב מכריע בבוחרים שלך באו ממקום שלא היו רוצים שתצביע נגד אבו-דיס.

חיים רמון: יכולת להצביע, יכול להיות שהאובססיה האנטי-חרדית היא מעל לכול.

אברהם פורז: הבוחרים של ש"ס תמכו בברק, נכון?

חיים רמון: תיכף אני אספר לך על הבוחרים של ש"ס.

אברהם פורז: הם רצו שתוותרו על התיקים.

אברהם פורז: לי אתה מטיף?

חיים רמון: חבר הכנסת פורז, אתה מוכן להקשיב – אז תקשיב.

חיים רמון: כשאתה נבחרת לכנסת, לבוחרים שלך היו כמה אג'נדות, והיה להם עוד דבר.

חיים רמון: אל תשאל אותי, תשאל את בוחריך.

חיים רמון: כי מה בוחריך היו אומרים לפי הערכתי?

חיים רמון: אבל אם אני טועה, תשאל מה בוחריך אומרים.

חיים רמון: האם הבוחרים היו נגד או בעד להעביר את אבו-דיס – – –

בנימין אלון: אתה יודע כמה – – –

אברהם פורז: – – –

ראובן ריבלין: כל אנשי רפול הצביעו בעד.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, סדר באולם.

חיים רמון: היו בעד או נגד?

חיים רמון: רק שני-שלישים מכם הצביעו.

חיים רמון: אני משוכנע שיותר משני-שלישים מבוחרי שינוי תמכו בהעברת אבו-דיס, ורק שני-שלישים מכם הצביעו.

חיים רמון: מה עשיתם?

חיים רמון: לקחתם קולות של אנשים שתומכים בתהליך השלום, ובגלל כל מיני שיקולים זרים לעניין ולא בראש סדר העדיפויות הצבעתם נגד העברת אבו-דיס.

אברהם פורז: הבוחרים של ש"ס – – –

דוד טל: חבר הכנסת פורז.

חיים רמון: חבר הכנסת פורז, קודם כול תבין שאתה לא עושה לי טובה שאתה מצביע.

חיים רמון: יהודית נאות לא הגיעה לכנסת – – –

אברהם פורז: תן לנו בפעם הבאה לפעול לבד.

חיים רמון: אני נותן לך, חבר הכנסת פורז, תמיד אני נותן לך, אני רק מזכיר לך, מותר לי להזכיר לך כמו שאתה רוצה להזכיר לכולם, מי הם בוחריך ומה הם מצפים ממך.

חיים רמון: הם לא מצפים ממך רק לדבר אחד, הם מצפים ממך עוד לכמה דברים.

אברהם פורז: תן לי לדאוג לבוחרים שלי.

דוד טל: חבר הכנסת פורז, אני קורא לך, במטותא ממך.

חיים רמון: מה אתה לקחת?

חיים רמון: למעשה לקחת רוב מכריע של בוחרים שאם היית שואל אותם אני מניח שהיו בעד תהליך שלום, או בעד להעביר את אבו-דיס, ואתה לקחת והעברת רק שני-שלישים מהם.

חיים רמון: אז לא עשית טובה.

חיים רמון: עכשיו נגיע לש"ס, מה לעשות – – –

יהודית נאות: תקרא את הסקרים.

חיים רמון: אני קורא את הסקרים של הבוחרים שלכם, מה הבוחרים שלכם מצפים מכם בנושאים כאלה.

אברהם פורז: בינתיים אנחנו עולים ב-50%.

דוד טל: חברת הכנסת נאות.

דוד טל: חבר הכנסת סילבן שלום.

סילבן שלום: מעולם לא עשינו להם את זה, יש כללים.

חיים רמון: חבר הכנסת פורז, מה לעשות – – –

מקסים לוי: – – –

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי, הוא שר בממשלת ישראל ומותר לו, מה לעשות?

דוד טל: התקנון מאפשר לו להתערב בכל רגע.

אברהם פורז: הוא עושה פיליבסטר.

חיים רמון: מה לעשות שהרוב המכריע שבמכריע, זאת האמת, של בוחרי ש"ס, אם הייתי שואל אותם, היו מצביעים נגד העברת אבו-דיס.

חיים רמון: פעם היה חשוב לך תהליך השלום – אני מקווה שזה עדיין חשוב לך – ובאים נציגי ש"ס, ובמקרה יצא, אני לא יודע למה, שבדיוק שמונה מהם נמנעים, ואם בדיוק שמונה אלה היו מתנגדים על-פי מצוות בוחריהם, אבו-דיס לא היתה עוברת.

אברהם פורז: מבחינה ערכית, זה בסדר מה שהם עשו?

דוד טל: חבר הכנסת פורז, אני קורא לך ומבקש שוב.

דוד טל: למה שאקרא לאדוני לסדר?

חיים רמון: הרי זה בדיוק מה שאתה טוען.

חיים רמון: אתה טוען שהם לא תמכו, עובדה, מה לעשות?

חיים רמון: הרי כל הזמן אתם באים וטוענים שזה בלוף, שזה שקר.

חיים רמון: אני לא רוצה לדבר אתך על מה שהיה לפני שבע-שמונה שנים, אני מדבר אתך על כאן ועכשיו, לא מה שהיה לפני עשר שנים, לא מה שהיה לפני שנתיים, אני מדבר אתך על מה שהיה כאן בכנסת בדיוק לפני חודש או חודש וחצי.

חיים רמון: בכנסת הזאת באו אנשים ואמרו – אגב, הם לא ב"שלום עכשיו", הם אפילו לא ממרצ לשעבר, הם באים ממקום אחר – ובמקום האחר הזה יש להם מנהיג שהוא כזה וכזה והוא אומר להם בכל זאת:

חיים רמון: בנושאים מסוימים תאפשרו מעבר של חלק מתהליך השלום.

חיים רמון: זה מה שהיה בכנסת.

חיים רמון: הרי אם כל סיעת ש"ס היתה מצביעה נגד אבו-דיס זה לא היה עובר.

חיים רמון: אתה חושב שהם לא יודעים את זה?

חיים רמון: הם לא שמעו על זה?

חיים רמון: הם לא יודעים את החשבון?

חיים רמון: הם לא עושים את האריתמטיקה?

קריאה: עושים קומבינות.

חיים רמון: אבל מה לעשות, זה לא משכנע אתכם כי העובדות לא משכנעות אתכם.

דוד טל: אדוני השר יכול להצטמצם?

חיים רמון: אני מצמצם.

חיים רמון: כשהקימו את הקואליציה באת ואמרת: יהדות התורה היא דבר נפלא ואתם אני ארצה להיות בקואליציה.

אברהם פורז: אנחנו?

אברהם פורז: לא אמת.

אברהם פורז: לא אמת.

חיים רמון: הודעתם חד-משמעית.

אברהם פורז: אנחנו אמרנו – – – לא אמת.

דוד טל: חבר הכנסת פורז, למה שאקרא לך לסדר?

חיים רמון: חבר הכנסת פורז, הודעתם, אני מצטט אותך.

יוסף (טומי) לפיד: הובלת את ברק להתרסקות.

יוסף (טומי) לפיד: ברק התרסק אתמול, ואתה אשם בכך.

חיים רמון: חבר הכנסת טומי לפיד, אני ממש לא רוצה להתחיל אתך בעניין הזה.

דוד טל: בוא ונסיים את הקטע הזה, יש לנו רשימה ארוכה, המלאכה מרובה.

יוסף (טומי) לפיד: מי הציל אתכם באבו-דיס?

חיים רמון: כבר הסברתי שלא עשית לי שום טובה, לא עשית שום טובה.

חיים רמון: הסברתי לך, לא רק שלא הצלת – – –

יוסף (טומי) לפיד: בפעם הבאה כאשר ברק מבקש טובה אגיד לו: לא.

חיים רמון: חבר הכנסת טומי לפיד, מכיוון שאתה יודע מי בחר בך, ובחרו בך אנשים שרוצים שאתה תצביע בעד אבו-דיס, מה לעשות?

חיים רמון: אם היית מצביע נגד, היית מצביע נגד הבוחרים שלך.

חיים רמון: זה הכול.

דוד טל: אדוני השר, אני מבקש להפסיק את הדיאלוג ולסיים במשפט.

חיים רמון: אתם באתם ואמרתם, שהקואליציה עם יהדות התורה היא בסדר, והקואליציה עם ש"ס היא לא בסדר.

יוסף (טומי) לפיד: כי הם בממשלה והם לא היו אמורים להיות בממשלה.

חיים רמון: מאה אחוז.

חיים רמון: והם בממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: אתה יודע את זה טוב מאוד.

חיים רמון: אני מניח, שכאשר הם היו רק בקואליציה, הם עדיין היו רוצים את חוק-טל.

חיים רמון: לא נעים להגיד לש"ס – מי שעשה את חוק-טל זו יהדות התורה, הם אלה שעמדו מאחורי זה, הם אלה שש"ס תיאמה אתם עמדות.

חיים רמון: אתם רצית לשבת, עם אלה שאתמול הלכת ודיברת אתם רצית לשבת בקואליציה.

חיים רמון: הם האדריכלים של ועדת-טל, ואתם רצית לשבת.

אברהם פורז: לא אמת.

דוד טל: חבר הכנסת פורז, מעל הדוכן הזה אומרים את האמת, את כל האמת ורק את האמת.

חיים רמון: חבר הכנסת פורז, אתה חושב שאחר כך לא היה מגיע חינוך עצמאי?

אברהם פורז: השר רמון, התנינו שיהיה לנו חופש הצבעה בענייני דת, ואמרתם שיהדות התורה – – –

חיים רמון: מאה אחוז.

חיים רמון: אבל עדיין החופש הזה – – –

אברהם פורז: לא ישבנו בקואליציה – – –

יהודית נאות: מה התוצאה?

חיים רמון: אני אגיד לכם מה מבחן התוצאה.

אברהם פורז: בפעם הבאה אסור לתת לכם אפילו חצי קול.

אברהם פורז: השר רמון, תמשיך כך.

מקסים לוי: מה אתה חושב, שרק טומי לפיד פה?

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי, חבר הכנסת אברהם פורז, אדוני השר, בוא נסיים.

חיים רמון: זה לא יעזור לכם.

חיים רמון: באתם בטענות לחבר הכנסת שריד.

חיים רמון: חבר הכסת שריד, כשהיה שר החינוך, התחיל לעשות סדר, בניגוד לדעתכם.

יוסף (טומי) לפיד: העביר 52 מיליון שקל לש"ס.

חיים רמון: לא העביר אגורה שחוקה.

אברהם פורז: אלה הפטנטים שלכם.

ראובן ריבלין: הכול זה קומבינות.

ראובן ריבלין: ממשל חדש.

דוד טל: מכובדי, חבר הכנסת ריבלין,

ראובן ריבלין: לא ידעתי מה זה קומבינות, רציתי לדעת.

חיים רמון: הדרג המקצועי, לא אני ולא השר שריד, תיאר את השינויים שקרו ברשת "מעיין החינוך התורני" כתוצאה מהעמידה של השר שריד על מינהל תקין.

חיים רמון: זה לא יעזור לכם.

חיים רמון: כשנשאל החשב של משרד החינוך, האם שקל אחד עובר מאז תוכנית ההבראה מרשת "מעיין החינוך התורני", שהיא ממלכתית, שהיא על-פי חוק – אני יודע שאתם מכבדים את החוק באופן סלקטיבי, אבל היא על-פי חוק – לעמותה כלשהי?

חיים רמון: השיב החשב: לא עובר אפילו שקל אחד.

אברהם פורז: תמיד עובר.

דוד טל: חבר הכנסת פורז, אם תעיין בפרוטוקול – קראתי לך כבר עשר פעמים.

דוד טל: אני אקרא לך בסוף לסדר.

חיים רמון: זה לא יעזור לכם, אתם תשמעו את האמת.

חיים רמון: כאשר באו בתוך המערכת ההיא, נעשו שינויים – יש נאמן שמשגיח על כל חוב שיוצא, יש רואה-חשבון שמבקר כל שיק שיוצא מהרשת.

חיים רמון: יש מעט מאוד גופים שמקבלים – – –

קריאה: – – –

חיים רמון: מה לעשות – – – שמקבלים כסף – – –

קריאות: – – –

חיים רמון: אני כבר הסברתי למה.

אברהם פורז: – – –

דוד טל: הוא מסכם.

דוד טל: אדוני השר מסכם?

חיים רמון: לא, אני מבקש שנייה, הם לא נותנים – – –

דוד טל: חבר הכנסת פורז, המלאכה מרובה, נו, באמת.

מקסים לוי: – – –

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי – –

חיים רמון: וכל הדברים האלה הראו – – –

דוד טל: – – השר יכול להתערב בכל חלק מהדיון.

חיים רמון: – – – של השר שריד – – – בסופו של דבר אתם, עם כל הרצון, שתדעו, הייתם מוכנים לשבת בממשלה עם מפלגה שיש לה רשת משלה, לא קטנה כמו "מעיין – – –

יוסף (טומי) לפיד: – – –

חיים רמון: – – – בקואליציה, אני מסיים – – –

דוד טל: הוא כבר מסיים.

חיים רמון: – – – רשת של סיעה קואליציונית שהיתה, כמובן, ממשיכה לקבל את זה, כי היא סיעה קואליציונית, שלא מקבלת 150 מיליון שקל, חבר הכנסת לפיד, אלא חצי מיליארד – – –

יוסף (טומי) לפיד: לא נכון.

חיים רמון: אתה רצית לתת להם, אתה רצית לתת להם חצי מיליארד, אתה, רק זה לא ש"ס אז זה בסדר.

חיים רמון: ליהדות התורה היית מוכן לתת חצי מיליארד – –

אברהם פורז: – – –

דוד טל: תודה.

חיים רמון: – – זה מה שהיית מוכן לתת להם.

דוד טל: חבר הכנסת לפיד.

חיים רמון: היית מוכן לתת להם את זה, והיית מוכן לתת להם את ועדת-טל – –

יהודית נאות: – – –

דוד טל: יהודית.

חיים רמון: – – והיית מוכן לשבת אתם – – –

אברהם פורז: – – –

דוד טל: פורז, פורז.

חיים רמון: – – היית מוכן לשבת אתם, כי לא היתה קואליציה אחרת.

אברהם פורז: – – –

דוד טל: פורז.

חיים רמון: זה לא יעזור לכם.

חיים רמון: הייתם מוכנים לשבת עם סיעה – –

אברהם פורז: – – –

חיים רמון: – – קואליציונית – – –

אברהם פורז: – – –

חיים רמון: ודאי, זה היה התנאי שלהם להיות בקואליציה.

דוד טל: אדוני השר, בוא נסיים – – –

אברהם פורז: – – –

חיים רמון: לא, לך היה חופש הצבעה.

חיים רמון: זה היה בסדר.

חיים רמון: לכם היה חופש הצבעה ולהם היתה ועדת-טל.

חיים רמון: אתם לא התניתם שלא תהיה ועדת-טל, אתם התניתם שלכם יהיה חופש הצבעה, אבל הייתם מוכנים לשבת בממשלה כזאת.

חיים רמון: זה מה שהייתם מוכנים.

יוסף (טומי) לפיד: מותר לי חופש הצבעה, להצביע כמו שאני רוצה?

חיים רמון: ודאי, אבל אתה לא יכול להיות בממשלה.

חיים רמון: איך אמרת?

חיים רמון: – עניין מוסרי, ערכי שאין כדוגמתו.

חיים רמון: היית מוכן לשבת בממשלה.

חיים רמון: אתם כן ואתם לא.

קריאות: – – –

דוד טל: אדוני השר, תודה.

חיים רמון: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ר' קפלן: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה ביום כ"ד בסיוון התש"ס, 27 ביוני 2000, החלטת ועדת האתיקה בקובלנת ארגון "בצלם" נגד חבר הכנסת גדעון עזרא.

ר' קפלן: תודה רבה.

ר' קפלן: ושר החקלאות ופיתוח הכפר חיים אורון ועל העברת תפקיד שר התחבורה לשר התיירות אמנון ליפקין-שחק;

ר' קפלן: מינוי סגני שרים

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

קריאה: – – –

דוד טל: איך אמר – – –

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: – – – ארוכה הדרך לחירות, ארוכה הדרך לסיום.

דוד טל: שלוש דקות, ואני מבקש לעמוד במסגרת הזמן.

דוד טל: חבר הכנסת לפיד.

דוד טל: אדוני השר.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד טל: אדוני השר רמון, השר המתאם.

מקסים לוי: אדוני השר רמון, אולי תאפשר לי גם לדבר?

דוד טל: אדוני השר רמון, חבר הכנסת מקסים לוי האזין בקשב רב לדבריך.

דוד טל: אנא ממך.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כאן באות חשבון זו עם זו סיעות חרדים, חילונים, ושכחו את מצוקת העם.

מקסים לוי: אדוני השר רמון, אם ראש הממשלה יעשה חשבון נפש לשנה הזאת, מה הוא יכול להביא בפני הציבור שאליו הוא פנה בעת הבחירות בנושאים חברתיים?

מקסים לוי: מה הוא יכול להביא בנושא המובטלים?

מקסים לוי: מה הוא יכול להביא בנושא הנכים?

מקסים לוי: מה הוא יכול להביא בנושא הזוגות הצעירים?

מקסים לוי: היום קמה תנועת אוהלים במדינת ישראל, משום שהזוגות הצעירים אינם יכולים להחזיר עוד את המשכנתאות שלהם.

מקסים לוי: היום קמה עמותה שהצעקה שלה תישמע כאן, משום שאף אחד לא שומע לבני עיירות הפיתוח, משום שכל הסליחה לדורות של אותם סטודנטים שילמדו חינם באוניברסיטאות היתה עושה צדק עם אותן משפחות קודם כול בעיירות הפיתוח.

מקסים לוי: רק אתמול התבשרנו על 56 משפחות, על סגירת מפעל בקריית-שמונה.

מקסים לוי: נכון אמר יוסי שריד שזו היתה הצגה של הכנסת בקריית-שמונה, אבל עד שנופלות "קטיושות" ומתים אנשים, אין אנחנו יכולים לגשת ולסייע.

מקסים לוי: תראה מה קורה בעיירות הפיתוח.

מקסים לוי: אולי אנחנו אטומים מלראות מה קורה בשכונות שיקום?

מקסים לוי: פרויקט שיקום השכונות הלך ממשרד השיכון.

מקסים לוי: ילדים שהיו נתמכים על-ידי פרויקט שיקום השכונות בנושא קייטנות לא מופיעים היום למתנ"סים.

מקסים לוי: למה?

מקסים לוי: משום שהמתנ"סים היום דורשים – – –

אברהם פורז: – – –

דוד טל: חבר הכנסת פורז, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מקסים לוי: ולכן, אם נבוא לעשות חשבון נפש – ואני בתוך ישראל אחת, נכון, ואני אומר, שמתוך כל הוויכוחים שבין חרדים לחילונים, לא פתרנו את הבעיות החברתיות במדינת ישראל.

מקסים לוי: מה זה, מי שהולך למהלכים מדיניים, חשוב שיהיה לו שקט בבית.

מקסים לוי: ואתה מתבשר היום ב"מעריב" על 1,000 משפחות שנזקקות לטיפול בשירותי הרווחה, ובגלל אי-העברה של האפוטרופוס הכללי למשרד העבודה והרווחה הופסק כל הטיפול בהן.

מקסים לוי: ריבונו של עולם, צריך להפסיק עם המלחמה הזאת של החרדים והחילונים.

מקסים לוי: אולי נתחיל לעסוק בבעיה חברתית כואבת.

מקסים לוי: ומי שלא מבקר בעיירות הפיתוח לא יודע מה זאת מצוקה של אנשים.

מקסים לוי: אנשים הפכו להיות סוחרי סמים בעיירות הפיתוח.

מקסים לוי: אני מטפל בנרקומן בן 14-15 מירוחם שבא אלי היום לכנסת.

מקסים לוי: על מה אנחנו מדברים?

מקסים לוי: על צעקות כאן במשכן ולשכוח?

מקסים לוי: לכן, אם ייעשה חשבון נפש, ראש הממשלה לא טיפל בבעיה החברתית, והתבערה הזאת לא תיתן לכל מהלך מדיני להתקיים.

דוד טל: תודה.

מקסים לוי: ואני רוצה לומר עוד דבר אחד.

מקסים לוי: אני לא איש מרצ, ולא יחשדו בי שאני איש מרצ, אבל אפשר לומר שהדיור הציבורי בא בזכותה של מרצ.

מקסים לוי: אפשר לומר שגני-ילדים בדימונה ובשדרות נפתחו בגלל מרצ, אפשר לומר גם את הדברים האלה.

דוד טל: אפשר לומר שזמנך תם, אדוני?

מקסים לוי: ולכן אני קורא לראש הממשלה להתנער מכל הוויכוחים האלה ולהתחיל לעבוד, כי המצוקה החברתית זועקת – –

דוד טל: תודה.

מקסים לוי: – – והנורה האדומה דולקת – –

דוד טל: תודה.

מיקי לוי: – – ולכן אין זמן משום שהתבערה הזאת תבוא ונראה את בעיות הזוגות הצעירים – –

דוד טל: אין זמן, אדוני.

מקסים לוי: – – כאן בהפגנות מול משרד ראש הממשלה.

דוד טל: תודה רבה לך, חבר הכנסת מקסים.

דוד טל: חבר הכנסת משה רז.

אברהם פורז: מי אחריו?

דוד טל: אדוני נכנס לסוף הרשימה אלא אם כן יבקש להשתלב עכשיו – – –

אברהם פורז: – – –

דוד טל: לא, לא.

דוד טל: אמרתי שאני אוסיף אותך לסוף הרשימה, אבל אם תרצה מאוד עכשיו או בין הקרובים – אין לי בעיה.

אברהם פורז: – – –

דוד טל: עוד 40-30.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך – – – אנשים ומשנים את הסדר אז אחר כך אחד כמוני שפעל בתום לב – – – אז כל העסק משתבש.

אברהם פורז: אם לא שומרים על הסדר אתה לא יכול – – –

דוד טל: אם אני שומר על הסדר, חבר הכנסת פורז, אני לא צריך לתת לאדוני לדבר, ואם אני שומר על הסדר אני לא צריך לתת לטומי לפיד לדבר, ואם אני שומר על הסדר אני לא אתן למקסים לוי לדבר.

דוד טל: אז אני יכול ונהגתי הרבה פעמים כך, אבל אתה מחנך אותי עכשיו מחדש ואני אשמור על זה אם כך.

דוד טל: כל אלה שדילגו – לא יקבלו רשות דיבור.

דוד טל: חבר הכנסת משה רז, בבקשה.

דני נוה: אולי אדוני יגיד מי אחריו?

זבולון אורלב: – – –

דוד טל: אחריו יהיה חבר הכנסת בני אלון.

דוד טל: בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת – אני רואה שתיים – השנה שמרצ היתה בממשלה, אני חושב שהיתה החשובה ביותר של מרצ מאז הקמתה, וטוב שהיא לא ויתרה עליה.

מוסי רז: בוודאי אין לה מה להתחרט.

מוסי רז: זו השנה שמרצ הניפה את כל הדגלים החשובים לה – – –

אברהם פורז: – – –

דוד טל: חבר הכנסת אברהם פורז, אני קורא לאדוני – – –

מוסי רז: – – – הדגלים החשובים לה, גם השלום, גם זכויות האזרח, גם הזכויות החברתיות, גם קידום עניינים חברתיים, ואולי בראש ובראשונה מינהל תקין.

מוסי רז: מרצ בוודאי לא תתבייש – – –

אברהם פורז: – – –

דוד טל: מה?

אברהם פורז: הבנתי שבגלל – – – ממש עוזב במחאה.

דוד טל: אנשים מנצלים את טוב לבי.

דוד טל: אדוני השר רמון, ממש מנצלים את טוב לבי.

מיכאל קליינר: – – – לכאן או לכאן אבל צריך להיות עקבי.

דוד טל: אדוני, אתה צודק ואני אנהג כך.

דוד טל: מעכשיו, כל מי שיבוא לא יקבל.

דוד טל: חבר הכנסת רז.

מוסי רז: שמענו פה ביקורת מפי ראש סיעה שבהצבעה על החוק האומלל של חבר הכנסת סילבן שלום התפצלה, אפילו לא היתה לה עמדה – חצי כאן וחצי הפוך, והוא עוד מעז לבקר אותנו כסיעה על מה שאנחנו עשינו.

מוסי רז: אני חושב, שראש הממשלה, שהממשלה, שהכנסת, והכי חשוב, שמדינת ישראל, איבדה את שלושת השרים שתרמו לממשלה יותר מכל שר אחר בממשלה, השרים שהביאו אותה להישגים הכי חשובים שלה, לצד הישג אחד שהוא הישג אולי כמעט נטו של ראש הממשלה, שזה היציאה מלבנון.

מוסי רז: מרצ נקטה את המהלך הזה כי עמדה על כללים של מינהל תקין ועמדה לאורך כל השנה על הכללים האלה, ובהסכמת כל חברי הסיעה היא ניסתה להיאבק נגד הניסיון לכופף את השירות הציבורי, לכופף את משרד החינוך, לעשות דברים שמשרד ממשלתי, בוודאי משרד החינוך, אינו אמור לעשות.

מוסי רז: מרצ פרשה מהממשלה, ועכשיו אנחנו מצפים מהממשלה, שלאחר שיש בה הרמוניה מסוימת, תפעל לקידום תהליך השלום, לצמיחה, ליציאה מאבטלה ולהקטנת הפערים החברתיים.

מוסי רז: בכל הדברים האלה מרצ תעזור לממשלה.

מוסי רז: אני רוצה להתייחס להערה של ידידי, חבר הכנסת אורי סביר, על ספרי ההיסטוריה.

מוסי רז: פרישת מרצ מהממשלה לא תשנה במאומה את ספרי ההיסטוריה, מפני שמרצ בקואליציה מחוץ לממשלה תתמוך בתהליך השלום לא פחות, אולי אפילו יותר, מכפי שיכלה לתמוך בו בתוך הממשלה.

מוסי רז: מרצ בקואליציה מחוץ לממשלה תתמוך בממשלה אם תתקדם בתהליך השלום, ואפילו יותר מזה, תתנגד ותתקוף את הממשלה אם תעשה מהלכים שאינם תואמים את תהליך השלום, ותתנגד ותתקוף שרים בממשלה, בעיקר שר מאוד ספציפי, שמקשים על תהליך השלום.

דוד טל: תודה.

מוסי רז: תן לי עוד דקה.

דוד טל: לא.

דוד טל: חברי חברי הכנסת ביקרו אותי, ובצדק.

דוד טל: ניצלו את הרצון שלי להתגמש היום, והם צודקים.

דוד טל: אני צריך להיות צמוד לתקנון.

דוד טל: משפט אחרון.

מוסי רז: אני חושב, שספרי ההיסטוריה, שבהם יתברר אם ישראל הצליחה להגיע בעת המכריעה הזאת להסכם שלום היסטורי עם הפלסטינים, אינם תלויים בישיבתה של מרצ בממשלה, הם תלויים בעם ישראל ובעם הפלסטיני, בהנהגות שלהם, האם יצליחו להגיע לפשרה בנושאים המרכזיים שעומדים על סדר-היום.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת בנימין אלון.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת אברהם יחזקאל, חבר הכנסת דוד אזולאי, חבר הכנסת אביגדור ליברמן, חבר הכנסת נוה, חבר הכנסת פריצקי.

אחמד טיבי: מה אתי?

דוד טל: אתה מס' 76.

דוד טל: זו לא תוכנית כבקשתך, חבר הכנסת טיבי.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת אלון.

בנימין אלון: אדוני השר, אדוני השר לשעבר, מה שעצוב לי עם פרישתם של שרי מרצ זה שנדמה לי, חבר הכנסת שריד, שאתה סך הכול כן נכנעת לנייר הטואלט של חבר הכנסת לפיד; אם אתה זוכר את נייר הטואלט עם הכשר הבד"ץ ועם הכשר הבג"ץ.

בנימין אלון: אתה כן החלטת שנושא התעמולה של הבחירות – ואתה נקבת בתאריך, עוד חצי שנה, יהיו ש"ס ואנטי-ש"ס.

בנימין אלון: לכן הימרת על ההחלטה הזאת, ורק רצית להתנקות – – –

יוסי שריד: נושא מספר אחת של מרצ בבחירות יהיה חינוך.

בנימין אלון: או.

בנימין אלון: קיי.

בנימין אלון: , אבל אתה לא רוצה להיות מואשם בבחירות ככזה שלא נתן צ'אנס לשלום.

בנימין אלון: אתה יודע, שגם אם ברק ילך לפסגה, והיא כן תתפוצץ או לא תתפוצץ, אתה יודע שלא זה יהיה הנושא של הבחירות.

בנימין אלון: הנושא המדיני הוא לא זה שמעניין את הציבור היום בארץ.

בנימין אלון: זה מה שמדאיג אותי.

בנימין אלון: כמובן, מעודי לא הייתי שותף למפלגה שלך ולדעותיה, אבל היתה לנו מחלוקת מה קיומי למדינה הזאת ברמה הזאת – האם זה שלום, שסוף-סוף ייתן פה שלווה ונורמליות, או שזה אסון ותקום לנו מדינה מתחרה, מדינה פלסטינית שתסכן היום, בעוד עשר שנים, בעוד 20 שנה את קיומה של מדינת ישראל.

בנימין אלון: גם אם ברק יביא לבחירות הסכם, לא זה מה שיעניין את הציבור.

בנימין אלון: יעניין את הציבור נייר הטואלט של חבר הכנסת לפיד.

בנימין אלון: יעניינו את הציבור השנאות הפנימיות בתוך עם ישראל.

בנימין אלון: לכן המרת בתבונה פוליטית על עזיבה, כדי לא לתת לו את הקהל הזה, כדי להתחרות עם שינוי.

בנימין אלון: ובעצם גם בנאום שלך כאן היום ובדיאלוג המעניין שנוצר כאן בינך לבין חבר הכנסת לפיד, נתתם לנו מין פרומו כזה, מין קדימון, לתעמולת הבחירות שתבוא.

בנימין אלון: ומה שאותי מדאיג זה האם עדיין ימשיכו מצביעי ימין להאמין ששינוי יכולה להיות כתובת בעבורם, האם יהיו כאלה מצביעים שבכל אופן יבינו ששאלה קיומית כמו הקמת מדינה פלסטינית בגבולותיה של ארץ-ישראל היא אכן על הפרק.

בנימין אלון: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת אברהם יחזקאל.

דוד טל: חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני לא שייך לאלה שקוראים ליוסי שריד ולמרצ לחזור מייד לממשלה, למרות החשיבות הרבה של נוכחות שלושת השרים, גם יוסי שריד, גם רן כהן וגם חיים אורון, כתרומה איכותית, ואף שלי, כאזרח ערבי במדינה הזאת, שמייצג מגזר שסובל מקיפוח סיסטמתי מתמשך, היה חשוב הניסיון הבולט של משרד החינוך, שבראשו עמד השר יוסי שריד, לצמצם פערים במידת האפשר.

אחמד טיבי: אני גם בטוח שיוסי שריד לא רצה ומרצ לא רצתה לצאת מהממשלה.

אחמד טיבי: היא אולצה לעזוב את הממשלה במין התנערות מאוד מביכה של אהוד ברק, ראש הממשלה, מאנשים שהלכו אתו כברת דרך ארוכה, ובגללם הוא נהיה ראש הממשלה – בגללם, בגלל הציבור ששלח אותם לכנסת.

אחמד טיבי: נוצר מצב מאוד מוזר, שכל מי שתמך באהוד ברק מוצא את עצמו בחוץ, וכל מי שהתנגד לאהוד ברק בבחירות מוצא את עצמו בפנים.

אחמד טיבי: זה מצב מוזר כזה שאדם מרגיש נבוך כלפיו.

אליעזר כהן: אתה מצחיק את היושב-ראש.

אליעזר כהן: הוא צוחק.

אחמד טיבי: היושב-ראש גם הצביע נגד ברק, גם נהנה מהעוגה, והוא יכול להמשיך בכל הדרך אל רשת החינוך.

אחמד טיבי: יש, אגב, דרישות צודקות לרשת החינוך, לציבור ששלח את דוד טל לממשלה, אבל אי-אפשר להתעלם מציבור אחר.

אחמד טיבי: נכון, קשה להרכיב קואליציה כזאת, אבל יש מין חסמים מוסריים שלעתים גם מי שעומד בראש הפירמידה שעוסקת בעניינים פוליטיים חייב להציב בפני עצמו ובפני מהלכים שפוגעים בציבור ובנציגיו.

אחמד טיבי: אבל יש בלבי על יוסי שריד, יוסי שריד שסירב במערכת הבחירות הקודמת להיות מועמד של מחנה שדרש ממנו להיות מועמד של המחנה השפוי, הליברלי, הדמוקרטי, שרצה לראות מועמד אלטרנטיבי לראשות הממשלה.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

אחמד טיבי: יוסי שריד לא שעה לעצות האלה, כי הוא אמר שהאחריות מחייבת אותו לא לעשות כן על מנת לא לסכן את הניצחון.

דוד טל: תודה.

אחמד טיבי: אני קורא לך, השר יוסי שריד, כפי שקוראים לך אנשים רבים: הגיע הזמן שאת האחריות הזאת תיקח על עצמך, ותיענה לקריאות רבים בשמאל, יהודים וערבים כאחד, להיות מועמד לראשות הממשלה בבחירות הבאות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – לא נמצא.

דוד טל: עתה, חבר הכנסת דני נוה, ואחריו, כאמור, חבר הכנסת פריצקי, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת לנדאו, חבר הכנסת איוב קרא, חבר הכנסת מוחמד ברכה וחבר הכנסת קליינר.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי לפני רגעים קצרים את נאומו של השר חיים רמון.

דני נוה: חברי הכנסת, אני חייב לומר לכם שזה ממש נאום מרגש ונוגע ללב, אבל משום מה כשהסתכלתי לעבר חבר הכנסת שריד, לא ראיתי שהדמעות חונקות את גרונו מהתרגשות לשמע דבריו והפצרותיו הנוגעים ללב של השר רמון.

דני נוה: אם יורשה לי להשתמש בביטוי שהשתמש בו קודם לכן השר רמון כלפי כשהוא עמד כאן על הדוכן, אני חושב שאפילו השר רמון מבין למה.

דני נוה: בסופו של דבר, הרי כל אזרח בישראל יודע את האמת.

דני נוה: כל אזרח בישראל ששמע כאן את השר רמון מדבר באותו נאום נרגש לעבר חבר הכנסת יוסי שריד יודע את האמת, שראש הממשלה אהוד ברק העדיף את המצב הזה.

דני נוה: הוא רצה במצב הזה.

דני נוה: הוא חשב, שהקומבינציה הפוליטית הזאת, שלפיה מרצ יצאו וש"ס תישאר, עדיפה.

דני נוה: זו האמת.

דני נוה: לכן, ודאי שנאומו הנרגש והנוגע ללב של השר רמון כאן מעל הדוכן לא נוגע ללב חבר הכנסת שריד, כי הוא משום מה קצת יותר מדי מאוחר, כמה שבועות מאוחר יותר.

דני נוה: אילו עמד כאן ראש הממשלה לפני שבועיים ולפני שלושה שבועות וחסם בגופו ובהפצרותיו ובשכנועו את חבר הכנסת שריד וחבריו מלפרוש מהממשלה, זה היה דבר אחר.

דני נוה: אלא מאי?

דני נוה: הציבור בישראל כבר למד – אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, שנה לממשלה – שלפנינו תופעה שקוראים לה ברק א' וברק ב'.

דני נוה: ברק א' הוא זה שלפני הבחירות, וברק ב' הוא זה של היום.

דני נוה: ברק א' הוא זה שלפני הבחירות, כדי להיבחר לראשות הממשלה, שם את הנושאים החברתיים והכלכליים בראש סולם העדיפויות שלו, וברק ב' כראש ממשלה הוא זה שמיומו הראשון כראש ממשלה לא עוסק בנושאים האלה, הם לא מעניינים אותו והם לא בראש סולם העדיפויות שלו.

דני נוה: הם רחוקים מראש סולם העדיפויות שלו.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, שמעתי את חבר הכנסת מקסים לוי כאן לפתע פתאום מגלה שהנושאים החברתיים לא מעניינים את ראש הממשלה.

דני נוה: יש לנו ראש ממשלה, שכבר שנה שלמה הנושאים האלה לא נוגעים ללבו.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, השר רמון אמר פה עד כמה המצב חמור היום במערכת החינוך שלנו, כתוצאה מזה שהשר שריד פרש ואין מי שמופקד על התיק.

דני נוה: על אחת כמה וכמה כאשר יש ראש ממשלה שהנושאים האלה רחוקים ממנו מרחק מזרח ממערב, לא מעסיקים אותו ולא מעניינים אותו.

דני נוה: ברק א' וברק ב' – ראינו גם אתמול.

דני נוה: אותו ברק א', שקרא לגיוס כל החרדים במדינת ישראל, ואותו ברק ב' שראינו אתמול.

דני נוה: כך גם בנושאים המדיניים; אותו ברק א' שהלך לבקעת-הירדן ונשבע אמונים לבקעת-הירדן, ואמר להם, אני מצדיע לכם, וברק ב', שהיום, לאחרונה, כבר מסר לערפאת באמצעות שלוחיו את עמדתו, שלפיה ישראל יכולה ומוכנה לוותר על הריבונות הישראלית בבקעת-הירדן.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, הבעיה שעומדת כאן, או הנושא שעומד כאן על סדר-היום הוא הרבה יותר רחב, והוא, למעשה, חוסר אמינותו של ראש הממשלה אהוד ברק ודאגה שצריכה להיות בלב כולנו, משום שאם זו הדרך שבה מנהל ראש הממשלה את ענייני הפנים שלנו, כולנו צריכים להיות מאוד מוטרדים מהדרך שבה הוא מנהל את המשא-ומתן בעניינים הלאומיים החשובים של עם ישראל.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת פריצקי – איננו; חבר הכנסת לנדאו – איננו.

דוד טל: עתה, חבר הכנסת איוב קרא.

יהודית נאות: אני במקומו.

דוד טל: אין "במקום".

דוד טל: החברים שלך לימדו אותי לפני חצי שעה שאין "במקום" ואין גמישות ואין לפנים משורת הדין.

דוד טל: חבר הכנסת קרא, בבקשה.

יהודית נאות: איך אומר הפסוק: "על כל העדה תקצף"?

זבולון אורלב: "האיש אחד יחטא ועל כל העדה תקצף".

יהודית נאות: רציתי שהוא ישלים.

דוד טל: אני מאוד רציתי לצאת לקראת הרבה חברי כנסת, והטיחו בפני וביקרו אותי, ובצדק.

דוד טל: הם צודקים.

דוד טל: חבר הכנסת קליינר מאוד צודק.

דוד טל: אני חוזר בי.

דוד טל: נלך לפי הסדר ולפי התקנון.

דוד טל: שלוש דקות ולא יותר, וכל השאר לטובה.

דוד טל: חבר הכנסת קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשאני מביט לאורך שנה על נקודות אור שהיו בממשלה הזאת, אני לא יכול שלא לזכור את הדברים הטובים, הנחמדים והחיוביים שאמרו ראשי עיירות פיתוח לדמותו של יוסי שריד כשר החינוך.

איוב קרא: צריך לומר זאת לזכותו.

איוב קרא: שמענו את זה בכל מקום.

איוב קרא: אני חושב, שלפעמים צריך אדם לומר את האמת.

איוב קרא: אף פעם לא שמעתי את זה מכיוון עיירות הפיתוח כלפי איש, לפחות במרצ.

איוב קרא: לכן, יש פה מין הרגשת פספוס שיוסי שריד בחוץ.

איוב קרא: כשאני מביט על הממשלה, מה עשתה ואילו דברים היא תרמה במשך השנה הזאת, אין לי ספק שהנקודה המרכזית היתה הנסיגה מלבנון.

איוב קרא: אבל, כשאני מביט על הדברים שקרו מסביב לנסיגה הזאת, אני לא יכול לשכוח את האווירה ששררה ביום הנסיגה סביב אנשי צד"ל.

איוב קרא: משום מה, הרגע שמעתי מחברתי, חברת הכנסת ציפי לבני, שגורמים בממשלה לא מעוניינים שיהיה בפומבי טיפול בנושא צד"ל.

איוב קרא: בינתיים, העיתונות בערבית שהיתה לפני יציאתי לוושינגטון מלאה בכותרות שהולכים להטיל עונשי מוות על חלק מהאנשים הללו.

דוד טל: חבר הכנסת קרא, קיבלת רשות מחברת הכנסת ציפי לבני לומר את הדברים?

איוב קרא: כן.

דוד טל: אם קיבלת, זה בסדר.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, שראינו ואנחנו שומעים ודיברתי עם השר וילנאי, שמחר יהיה טרנספר ל-400 אנשי צד"ל לגרמניה.

איוב קרא: ראש הממשלה מנסה להוציא מעליו את הגבנון של הנסיגה, שיש בה הרבה סימני שאלה.

איוב קרא: לא היה לי כוח להביא לוועדת חקירה בנושא הזה, כשיש הרבה סימני שאלה שמישהו יום אחד יתעורר ויבין שהיו הרבה פספוסים – מעבר לדברים החיוביים שאנחנו בירכנו עליהם, וזה הצבת הצבא על הקו הבין-לאומי, ולכל הדעות יש קונסנסוס בעניין הזה שזה דבר חיובי מאוד.

איוב קרא: אבל, כדי למנוע מלחמות ומצבים לא נעימים בעתיד, היה מן הראוי שהממשלה הזאת תעמוד על הרגליים ותאמר שיש הרבה דברים שנעשו לא בסדר ותגלה אותם.

איוב קרא: הרי אנחנו יודעים: הגיוס שנעשה, כאשר הצעתי ועדת חקירה, דיבר בעד עצמו על הפחד מהצפוי.

איוב קרא: כשמישהו פוחד ממשהו, זה סימן שיש לו מה להסתיר.

איוב קרא: משהו להסתיר – משמעות העניין שיש דברים שצריכים להביא אותם בחשבון, שנעשו בשגגה, בתמימות ובנאיביות.

דוד טל: אבקש לסיים.

איוב קרא: לכן, אני חושב שהממשלה הזאת – טוב היה עושה העומד בראשה לו שמר על האנשים הטובים כמו יוסי שריד.

איוב קרא: אבל אין לי ספק, שההוצאות הגדולות שהביאו בהרחבת השולחנות והכיסאות הללו – –

דוד טל: תודה.

איוב קרא: – – השאירו טעם רע עד שהממשלה הזאת לא מצדיקה את קיומה.

דוד טל: חבר הכנסת שריד, יש לי הרושם שעוד הרבה שרים ירצו להתפטר, אם ישמעו דברים כאלה טובים.

יוסי שריד: לזכות חברי הכנסת אני חייב לומר, ששמעתי את הדברים האלה גם לפני שהתפטרתי.

יוסי שריד: אין בעיה.

דוד טל: יפה מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

דוד טל: שלוש דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אין ספק שהעובדה ששלושת שרי מרצ נאלצו להתפטר – ולא הייתי אומר, התפטרו – היא עובדה מצערת מאוד.

מוחמד ברכה: על אף הנטייה לייחס את כל המשבר כאילו לוויכוח בין מרצ לבין ש"ס, אני חושב שהבעיה נעוצה במקום אחר – בראש הפירמידה של הממשלה.

מוחמד ברכה: מלכתחילה הלך ראש הממשלה על חיבור בלתי אפשרי בין הכינוי "ממשלת שלום" לבין מפלגות שאין להן זיקה, ולו כהוא זה, לתהליך השלום.

מוחמד ברכה: ונכון שמצער שמרצ מצאה את עצמה מחוץ לממשלה, והמפד"ל וישראל בעלייה נמצאות בתוך הממשלה, אבל גם הן מחוץ לממשלה בכל מה שקשור למחויבות הבסיסית להחלטותיה של הממשלה, במיוחד בכל מה שנוגע לתהליך השלום.

מוחמד ברכה: לדעתי, המגמה הזאת שמר ברק שקד עליה, של קירוב רחוקים והרחקת קרובים, ובמלים אחרות, לבסס את ממשלתו על הקואליציה הקודמת, או לבסס את ממשלתו על מפלגות שלא הצביעו עבורו לראשות הממשלה – על אף כל הטקטיקות, שכנראה הוא מתכוון אליהן, מגמה זו פשוט סותרת את כל הגישה שהממשלה, לפחות על-פי האמירות של העומד בראשה, מתיימרת לייצג בכל הקשור לנושא השלום ולסדר עדיפויות חברתי חדש.

מוחמד ברכה: אנחנו רואים שאצל יצחק לוי הפך משרד השיכון למשרד ההתנחלויות, ואצל שרנסקי הפך משרד הפנים למשרד הנקמנות הפוליטית, במיוחד כלפי האוכלוסייה הערבית ובמיוחד כלפי מועצות מקומיות ערביות; וראה המשבר שמחריף כמעט בכל הרשויות הערביות, שגם אינו נעדר גישה סלקטיבית מובהקת מאוד.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, תרשה לי להתייחס למושב האחרון של המועצה המרכזית הפלסטינית ולכל מה שקשור לנושא ההכרזה על המדינה הפלסטינית.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד מבמה זו דברים שאני מקווה שיהיו מספיק ברורים.

מוחמד ברכה: אם ההנהגה הפלסטינית תגיע למסקנה, שלא נותרה לה ברירה אלא להכריז על מדינה פלסטינית, אני חושב שכוחות השלום במדינת ישראל, יהודים וערבים, צריכים לעמוד ולגבות את ההחלטה הזאת.

דוד טל: אבקש לסיים.

מוחמד ברכה: כן, אדוני.

מוחמד ברכה: אבל אני יודע, שמבחינה מורלית ההחלטה על הקמת מדינה פלסטינית כבר נעשתה ב-1988.

מוחמד ברכה: אומנם גם אני הייתי מעדיף בהחלט שהמדינה הפלסטינית תוכרז במסגרת של הסכם ובמסגרת של נסיגה מלאה של ישראל, אבל אם העם הפלסטיני ייקלע עם הגב אל הקיר, כנראה לא תהיה ברירה אלא לתמוך בזה.

דוד טל: תודה.

מוחמד ברכה: ואני באמת פונה לממשלה – לשר וילנאי, ודרכו לממשלה כולה – שבחודשים שנותרו עד ה-13 בספטמבר, ואם תרצו עד נובמבר, עד דצמבר, צריך פשוט לעשות שינוי כיוון.

דוד טל: תודה.

מוחמד ברכה: לא רק אמירות, לא רק מלים באוויר, אלא שינוי כיוון אמיתי, שיענה על הצרכים של העם הפלסטיני להקים את מדינתו לצד מדינת ישראל על-פי החלטות האו"ם.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחריו – חברת הכנסת ציפי לבני.

דוד טל: חבר הכנסת קליינר, אני מתנצל בפני אדוני אם כתוצאה מהסדר החדש שעשיתי התעכבת במשהו.

דוד טל: רציתי לתת אפשרות לחברי הכנסת אחרים, אבל בכל אופן אדוני צודק, ואני אשתדל להיות כפוף וצמוד לתקנון, ואז לא תאמרו שאני קשוח.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, בעיקרון אני מסכים לכאן או לכאן, ובלבד שתהיה עקביות.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, יש לנו ראש ממשלה ביוני.

מיכאל קליינר: סטיב אוסטין לא מגיע לקרסוליו.

מיכאל קליינר: ליכולותיו אין שיעור.

מיכאל קליינר: הוא נכנס לנעלי ענקים, ועדיין הן לוחצות, עדיין צרות מלהכיל את גדולתו.

מיכאל קליינר: יודע חקלאי פיקח – ולהיות שר חקלאות אהוד ברק היה כשיר כבר בהיותו טר"ש – שעם ברק החסה בשטחים והחקלאות ישגשגו ויפרחו.

מיכאל קליינר: יודע כל מורה פיקח, שלהיות שר חינוך ברק היה יודע טוב יותר כבר בהיותו סמל ראשון.

מיכאל קליינר: להיות שר תמ"ס מעולה – היה קטן עליו עוד לפני הבר-מצווה.

מיכאל קליינר: אני בטוח שלא ייחשב הדבר לעלבון לשרים לשעבר שריד, כהן ואורון אם אומר, שכחגבים הם לעומתו, והוא לוקח אותם, איש-איש בתחומו, אחד על אחד, ואוכל אותם בלי מלח גם כאשר הוא ממלא את כל הכהונות במקביל, ומהצד יש לו עוד שני תפקידונים קטנטנים, לא משמעותיים, כמו שר הביטחון וראש הממשלה.

מיכאל קליינר: על התיירות אני עושה לו הנחה.

מיכאל קליינר: יודעי דבר מספרים גם, שברק הוא איש מאוד ריכוזי בכל תחום, בכל עניין שבו הוא עוסק.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, לאור המגוון הרחב כל כך של יכולותיו, המקצועיות המופלגת שלו, יכולת הלמידה שלו, שתהילתה רצה לפניו, שגבולה השמים, לדעתי יש מקום שראש הממשלה ייקח על עצמו את תפקידיהם של כל שרי הממשלה – נכון, של כו-לם – ואני משוכנע שהוא יעמוד יפה בכל המשימות הלאומיות, ואז הוא יוכל ליהנות מהפריווילגיה, שאני כחבר הכנסת המכהן כסיעת יחיד מוכן להעיד שאני מאוד מאוד נהנה ממנה.

מיכאל קליינר: בכל יום ראשון, בישיבות הממשלה, תהיה לו ממשלה בלתי מתפצלת, בלתי פצילה, הוא יקבל החלטות פה-אחד, והממשלה תהיה מלוכדת תמיד.

מיכאל קליינר: חוץ מזה הוא גם יחסוך הרבה זמן, הרבה כסף.

מיכאל קליינר: אולי ייכנס בכלל לספר השיאים של גינס כראש הממשלה הביוני הראשון, ואז גם אפשר יהיה לומר עליו שהוא האיש השווה מיליונים – של חיסכון למשק, כמובן.

מיכאל קליינר: אשרי העם שיש לו ראש ממשלה כזה.

מיכאל קליינר: אלא שדא עקא, בעיצומו של הדיון עלה הערב על הדוכן השר רמון וגלולה מרה בפיו.

מיכאל קליינר: לדבריו, קרוב היום שמרצ תחזור לממשלה.

מיכאל קליינר: איזו בשורה רעה זאת כשהוא אמר כאן, על הדוכן הזה, אדוני היושב-ראש: אני מבטיח לכם שמהר מאוד תחזור מרצ לממשלה.

מיכאל קליינר: כמה עצוב.

מיכאל קליינר: שוב יחזרו הבינוניות והאפרוריות לשכון בחינוך, בחקלאות ובתעשייה.

מיכאל קליינר: שוב ידיחו שריד, אורון וכהן את ברק, יורידו אותו להילוך שני, ימנעו ממנו למצות את הפוטנציאל הטמון בו ואת מה שיש לו לתרום.

מיכאל קליינר: אבל מה שמטריד אותי יותר זה שלאור דבריו של רמון יותר ויותר נראית פרישתה של מרצ כקונספירציה לפתות את ש"ס להישאר בממשלה, להפיל את חוק הקדמת הבחירות, וכשהכושי יסיים לעשות את שלו, מרצ תחזור.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לתקן פה דבר שנאמר – לא בעניין זה – או להביא איזו עובדה חשובה לאור דברים שנאמרו כאן במהלך הנאומים בני דקה שניהל סגן היושב-ראש חבר הכנסת ריבלין.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

מיכאל קליינר: אני מסיים בעניין הזה, למען תיקונו של עולם.

מיכאל קליינר: איחרתי לנאומים בני דקה.

מיכאל קליינר: הופיעו פה כמה חברי כנסת, בהם דהאמשה ואחרים, וקראו כרוז, הודעה לעיתונות כביכול של "לשכת אודסר בישראל", ובה דברי נאצה וגידופים מתועבים ממש נגד הנביא מוחמד, נגד אנשים אחרים ונגד דת האסלאם.

מיכאל קליינר: עיתונאי חרדי, ישראל אייכלר, התקשר אל הכתובת שנמצאת כאן, ואכן מספר הטלפון שייך ללשכת חסידי נחמן מברסלב של אודסר, אלא מה?

מיכאל קליינר: הם אומרים: מספרי הטלפון נכונים, אנחנו מקבלים כל היום טלפונים, המכתב הזה לא שלנו, ניגשנו למשטרה, הגשנו תלונה למשטרה על מעשה הכזב הזה, על הדבר המזויף הזה, והמשטרה אמרה "אין עניין לציבור", ואנחנו לא מפסיקים לקבל טלפונים בעניין הזה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לך על ההבהרה.

דוד טל: חברת הכנסת ציפי לבני, ואחריה – חברת הכנסת נאות וחבר הכנסת לנגנטל וחבר הכנסת איתן.

דוד טל: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא יכולה שלא להיזכר בעת הזאת לפני שנה, כשעמד ראש הממשלה על הדוכן ושכנע אותנו לרמוס חוק-יסוד, כי מוכרחים להגדיל את הממשלה ל-24 שרים, ולא פחות, כי אם יהיה, חלילה, שר אחד פחות, הממשלה לא תוכל לתפקד, וזה לגופו של עניין, לא מחמת כיבודים ומתן כספים.

ציפי לבני: והכנסת הזאת, לצערי ולבושתי, עשתה את המעשה במהירות ובחיפזון, שינתה את החוק ואפשרה לראש הממשלה ממשלה של 24 שרים.

ציפי לבני: אבל מסתבר, אדוני היושב-ראש, שהפער בין מספר השרים שהחוק מאפשר לראש הממשלה לבין מספר השרים המכהנים היום גדול כמו הפער שבין ההבטחות שראש הממשלה הזה נתן ערב הבחירות לבין מה שהוא יכול לקיים בפועל.

ציפי לבני: ועוד לא דיברתי על השרים שמכהנים בתפקידים שכנראה לא ממש מהווים את תחומי העניין שלהם.

ציפי לבני: אין שר חינוך, ואנחנו נשב פה בכנסת ונדבר על בעיות של סמים ונדבר על בעיות של אלימות, ונגיע כולנו למסקנה שהכול טמון בחינוך, אבל אין שר חינוך במדינת ישראל, כי כנראה זה לא חשוב בעיני ראש הממשלה.

ציפי לבני: ישבתי עכשיו בפגישה עם בעלי עסקים קטנים שזה אחר זה עומדים לפשוט את הרגל, זקוקים לעזרה, ואין להם עם מי לדבר, כי שר תמ"ס זה כנראה לא ממש משהו חשוב בעיניו של ראש הממשלה.

ציפי לבני: נדמה שראש הממשלה הזה אין שום דבר שהוא חשוב בעיניו באמת חוץ מהיותו ראש ממשלה.

ציפי לבני: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהגיד, שגם חילופי הדברים שהיו כאן, אדוני שר החינוך לשעבר, בשאלת מדד הנהנתנות, או מי פועל כך או אחרת, ומי שונא יותר – נמאס.

ציפי לבני: יש רוב במדינת ישראל שהוא לצורך העניין הרוב הדומם, שאין לו ייצוג בממשלת ישראל, ממשלה שכל כולה ייצוג סקטוריאלי צר, שעסוקה בעניינים שאינם לדאוג לרוב הציבור אלא לשלם לזה, לשלם לזה, לנסות להחזיק את זה, ובוויכוחים בין מרכיביה, חייבת לדעת היום שיש אנשים שם בחוץ שקיוו באמת ובתמים – ואני לא נמנית עם אלה ששמו את הפתק לאהוד ברק, כמובן – אבל היו אנשים שבתום לב קיוו שמישהו יטפל בהם, ואין מי שעושה זאת.

ציפי לבני: זכותם של האנשים האלה שקולו של הרוב הדומם יישמע לפחות כאן היום בכנסת.

ציפי לבני: הערה אחת אחרונה כהערת אגב, היא לא כל כך הערת אגב כי השיטה היא כל כך בעייתית – אני קוראת ליוסי שריד, ביום שעזבת את הממשלה אמרת שבבחירה שלך בין המפלגה למדינה בחרת במדינה.

ציפי לבני: אני מבקשת שכשיבוא חוק הבחירה הישירה לכנסת תבחר אותה בחירה.

ציפי לבני: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חברת הכנסת יהודית נאות.

דוד טל: אחריה – כאמור, חבר הכנסת נחום לנגנטל.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, והרשימה ארוכה.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מאמינה שיש לי זכות מוסרית לעמוד כאן היום ברוח נכאה מאוד.

יהודית נאות: אמש לא הצלחתי להירדם אחרי מה שהיה בכנסת.

יהודית נאות: אני חושבת שחלק גדול ממה שאירע אתמול בכנסת – ומבחינתי הוא לא עוד יום ולא עוד חוק, הוא ציון דרך במה שסברתי כמעט כל חיי הבוגרים שהוא חלק מהמהות ומהחינוך שאנחנו מנסים להקנות – התמסמס לו בשמונה שעות דיון ובהצבעה שעדיין לא הצלחתי – המלה המודרנית היום היא להפנים אותה.

יהודית נאות: חבר הכנסת עזמי בשארה, גם את הצבעתכם אני עדיין לא יכולה לקלוט.

יהודית נאות: אני אומרת זאת כאדם שכל חייו האמין שהוא צריך להיאבק לשוויון זכויות, משום שתמיד האמנתי שלא אפשרו למגזר הערבי גם לעשות שוויון חובות.

יהודית נאות: זו היתה אמונה מאוד בסיסית אצלי.

יהודית נאות: ואמרתי תמיד, אתם לא יכולים מצד אחד להלקות ומצד שני לא לתת.

יהודית נאות: אני מגיעה כאן למהות הדיון היום.

יהודית נאות: אני חושבת שהדיון אמש הוא תולדה של ההתפטרות או ההתפוטרות של שרי מרצ מהממשלה.

יהודית נאות: כאשר הם התפטרו סברתי שזה היה הצעד היחיד שיכול היה להציל את הממשלה הזאת.

יהודית נאות: אני חושבת שהם עשו צעד נכון ושהם ראויים להערכה על הצעד הזה.

יהודית נאות: אבל אני לא יכולה לברך את אלו שהביאו אותם לכך, אני בוודאי לא יכולה לעמוד כאן ולהקשיב לדברי השר המקשר, דברי החנופה שמגיעים רגע אחד מאוחר מדי.

יהודית נאות: ראש הממשלה היה צריך בתחילת הדרך לעשות את הדברים אחרת.

יהודית נאות: אני סבורה, שלשר רמון יש תרומה לא מבוטלת לדברים שאירעו.

יהודית נאות: אני רוצה להביא בפניכם את מה שקרה אתמול בוועדת החינוך של הכנסת.

יהודית נאות: האם מישהו חושב שאם יוסי שריד לא במשרד החינוך נפתרו בעיותיה של הרשת?

יהודית נאות: אתמול – ביקשתי זאת אומנם לפני כחודש, כי כבר קצה נפשי לקרוא בעיתונים שאלה אומרים ככה, אלה אומרים ככה וכולם גם מתכסים בדרג מקצועי.

יהודית נאות: אם היו נותנים לדרג המקצועי – מי שלא יודע לקבל החלטות פוליטיות, שיפסיק להתכסות בדרג המקצועי.

יהודית נאות: אני חושבת שזו גם תופעה מבוזה שאני עדה לה רק מאז נהייתי פה חברת כנסת.

דוד טל: תודה.

יהודית נאות: אני רוצה לומר משפט סיום.

יהודית נאות: אני חושבת, שלא יוסי שריד ולא השר לשעבר רן כהן ולא חבר הכנסת שבעצם איננו חבר הכנסת, ממש מצער, ג'ומס, אני לא חושבת שהם היו מקור הבעיה.

יהודית נאות: מקור הבעיה הוא מי שלא יודע מלכתחילה להרכיב ממשלה עם דברים מוגדרים כאשר הבסיס להם הוא מה שהוא הבטיח.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו באולם.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו באולם.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו באולם.

דוד טל: חבר הכנסת ישראל כץ – איננו באולם.

דוד טל: חבר הכנסת עזמי בשארה – בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא רוצה לדבר היום בשבחו של השר שריד או בשבחם של שרי מרצ, מכיוון שאני לא רוצה להשתמש הרבה במלה היית, היית שר טוב והיית וכו', אני השתמשתי ואמרתי מספיק דברים בזמן שהוא כיהן כשר גם במקומות שלא היה כל כך נוח לדבר בגלל המחלוקת הפוליטית.

עזמי בשארה: אני רוצה להגיד כמה דברים בנוגע לעתיד.

עזמי בשארה: ברור לכולנו, אני חושב שחברת הכנסת לבני מיקדה את הנושא במקום שלו, ששיטת הבחירות עושה ברית של סקטורים.

עזמי בשארה: ברור לנו מאוד, שכל עוד השיטה הזאת נמשכת, לא רק שראש הממשלה מקריב את מצביעיו מהמגזר הערבי, אלא אפילו את מרצ יוכל להקריב אם הוא ימצא לנכון.

עזמי בשארה: לכן כל הערבים שחשבו שאפשר להתמקח עם ברק אחרי הבחירות – ואני ניסיתי במהלך הבחירות להסביר להם שצריך להתמקח אתו לפני הבחירות ולא אחרי הבחירות, מכיוון שאחרי הבחירות הוא לא יקים קואליציה עם הערבים.

עזמי בשארה: צדקתי, מה לעשות.

עזמי בשארה: השיטה הזאת היא שיטה שפוגעת בדמוקרטיה בסופו של דבר והיא תהרוס את המבנה המפלגתי של מדינת ישראל.

עזמי בשארה: אבל אתה, השר שריד, עשית דבר מאוד מאוד חשוב בממשלה בכך שניסית לאזרח את תפקידך לפחות כשר ולא לפעול למען סקטור מסוים.

עזמי בשארה: זאת המלחמה האמיתית, ולא הקרב עם טומי לפיד.

עזמי בשארה: נכון שאתה יצאת בשביל לא להפסיד, אולי יש שיקול טקטי כזה, אני לא יודע, אני מניח שבכל מפלגה, יש גם במפלגתי, בכל מפלגה יש שיקולים מפלגתיים לא להפסיד כיסא או שניים לטומי לפיד, והרווחת את הקרב הזה.

עזמי בשארה: והיום עוד יותר, במיוחד בדקה החמישית של הנאום שלך.

עזמי בשארה: אבל המלחמה האמיתית היא על האזרוח ועל כך שבמקום להתמקח פוליטית בטלוויזיה עם ש"ס, אתה תפנה את התקציבים לציבור של ש"ס בלי התיווך של ש"ס.

עזמי בשארה: זה העניין.

עזמי בשארה: בלי התיווך של הסקטורים למי שצריך.

עזמי בשארה: בלי התיווך של האליטות שרוצות לעשות ממסד חדש וכמה אומות וכמה עמים, אלא כאזרחים ערבים, יהודים, כשר חינוך.

עזמי בשארה: הנושא איננו משולם נהרי.

עזמי בשארה: זה היה הנושא, שאתה פנית לדימונה, לשדרות וכו' וכו'.

עזמי בשארה: זה הדבר הכי חשוב, לא הוויכוח על משולם נהרי.

עזמי בשארה: בתור אופוזיציה אתה תצטרך להתווכח עם ש"ס אידיאולוגית.

עזמי בשארה: בתוך הממשלה אתה תוכל לעשות את זה בבניית החברה לכיוון ההוא.

עזמי בשארה: לדעתי, משקלך בממשלה הזאת הוא לא בעניין השלום.

עזמי בשארה: בממשלה אין לך השפעה חשובה על הקונסנסוס בנושא השלום שברק מתיימר לייצג.

עזמי בשארה: אבל בנושאים האלה יש לכם השפעה, ולכן חשוב שתחזרו.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, אדוני.

דוד טל: חברת הכנסת לימור לבנת, חבר הכנסת עופר חוגי וחבר הכנסת מאיר שטרית – אינם.

דוד טל: חבר הכנסת תאופיק חטיב.

דוד טל: אחריו – חברת הכנסת ענת מאור, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, חבר הכנסת אדלשטיין וחבר הכנסת נודלמן.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר.

תאופיק חטיב: אני כבר אמרתי, שלדעתי הממשלה הזאת היא ממשלה מוזרה מראשית דרכה, ועכשיו היא עוד יותר מוזרה, כי מבין המפלגות השותפות לישראל אחת בממשלה היתה מרצ המפלגה היחידה שתמכה בברק כראש ממשלה, ועכשיו כאשר היא עזבה, כל תומכי ברק מלבד ישראל אחת הם מחוץ לממשלה.

תאופיק חטיב: וזה קצת מוזר במשחק הדמוקרטי, שראש ממשלה זוכה ומרכיב ממשלה דווקא מהמתנגדים, אולי באמת כדי להיות של כו-לם, אבל של כל הימין במקרה הזה.

תאופיק חטיב: אני יכול להלין על הדה-לגיטימציה של הציבור הערבי, אף שלא היה סיכוי ועדיין אין בסיס וקווי יסוד לשותפות של מפלגות ערביות בממשלה.

תאופיק חטיב: זה היה צריך לבוא מכיוון המפלגות הערביות, אבל הממשלה לא נכנסת לדיון.

תאופיק חטיב: ראש הממשלה לא מתייעץ ולא נכנס לדיון עם המפלגות הערביות בנושא הרכבת הממשלה, כי הוא עדיין חושש – – –

סילבן שלום: אז למה אתה תומך בו?

תאופיק חטיב: מכיוון שאתם יותר גרועים.

סילבן שלום: אהה, אז אילו טענות יש לך?

תאופיק חטיב: אילו טענות?

תאופיק חטיב: הטענות שלי הן בין הגרוע לפחות גרוע, אז אני תומך בפחות גרוע.

סילבן שלום: אז אתה תמשיך ככה, אף אחד לא יתייחס אליך.

סילבן שלום: אתה יודע למה?

סילבן שלום: כי אלה בטוחים שאתם בכיס שלהם, ופה אומרים שבחיים לא תלכו אתם, אז גמרנו.

סילבן שלום: אז אתם תהיו דפוקים.

עזמי בשארה: – – –

תאופיק חטיב: בדיוק.

נסים זאב: – – –

דוד טל: אני מבקש לא להפריע לדובר.

תאופיק חטיב: כאשר אתה במפלגה שלך ונסים זאב במפלגה שלו תתמודדו על ראשות הממשלה, תהיה לנו אלטרנטיבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה אומר, שבמקום שתעשו קואליציות – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אדוני העיר לי שאנחנו נסיים היום בשעה 01:00.

תאופיק חטיב: גם אני בקרב התומכים בחזרתה של מרצ לשולחן הממשלה, ובדיוק מאותה סיבה שחברי בשארה הזכיר כאן, שההשפעה שלה דווקא פונקציונלית במשרדים שהיא נמצאת בהם.

תאופיק חטיב: היא חשובה יותר וקיימת בפועל, הרבה יותר מאשר השפעתה על תהליך השלום, כי חוששני, שאם חבריה בחוץ, המשרדים שלהם לא מתפקדים כפי שצריך, וגם שלום לא יהיה.

תאופיק חטיב: אז בכלל אינני יודע בשביל מה הממשלה הזאת קמה בסופו של דבר.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, אדוני.

דוד טל: חברת הכנסת ענת מאור וחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

זהבה גלאון: האם יש עוד הרבה דוברים?

דוד טל: לא, על-פי הרשימה שבידי שלושה-ארבעה ותו-לא.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, זה כמובן דבר מאוד נעים וחיובי לשמוע בשבחם של שרי מרצ, שהם לשעבר כרגע, השר יוסי שריד, השר רן כהן והשר חיים אורון.

ענת מאור: אני חושבת שדברי ההערכה לא נאמרו מתוך נימוס.

ענת מאור: שמחנו וידענו על העשייה החשובה ביותר שלהם, על הקו, על המדיניות, על הנחישות ועל סדרי העדיפויות הנכונים לאורך כל שנת עבודתם.

ענת מאור: אני רוצה לפנות לשרי מפלגת העבודה.

ענת מאור: שמעתי בקשב רב את השר חיים רמון.

ענת מאור: גם מיותר להיכנס לניתוח מה שאירע, שכן אין די לעמוד פה באולם המליאה ולומר שהפרישה היתה בלתי אפשרית.

ענת מאור: השר חיים רמון ואנשי מפלגת העבודה יודעים, שמה שמרצ רצתה ומה שהיה נכון לממשלה ולכל המדינה הוא אכן לשמור על האיזון והמורכבות בין החתירה לשלום – ואיש לא צריך להבהיר למרצ, שמשנת 1967 מתייצבת בראש מחנה השלום, מהו השלום – לבין ערכים של מינהל תקין, שהם לא ערכי מרצ בלבד.

ענת מאור: נכון, גם פה אנחנו לא לבד בראש החזית, אלה הם ערכים של ממשלה.

יאיר פרץ: הם ערכים של כו-לם.

ענת מאור: יתר על כן, אני רוצה לומר, שכל מה שמרצ נאבקה עליו באותם חודשים זה בדיוק על מה שחתום בקווי היסוד של הממשלה.

ענת מאור: הרי לא רצינו להוסיף דבר חדש.

ענת מאור: לכן, אני פונה אל מפלגת העבודה, אל הממשלה ואל ראש הממשלה: כדי שאותו איזון עדין של היותנו בקואליציה יתממש לחזרתנו לממשלה, המעשה צריך להיעשות על-ידי מפלגת העבודה, על-ידי ישראל אחת ועל-ידי ראש הממשלה.

ענת מאור: צריך קודם כול לשמור על העיקרון של מינהל תקין בכל המשרדים שמרצ שירתה בהם, ובוודאי במשרד החינוך.

ענת מאור: לא יעלה על הדעת שהשר שריד לא יחזור גם למשרד החינוך וגם להיות אחראי – כן, על הילדים של כו-לם, לרבות ילדי "מעיין החינוך התורני" של ש"ס, כי הוא לא פגע בהם בדבר.

ענת מאור: זה דבר אחד.

ענת מאור: דבר שני – אשר להבאת חוק, כמו אתמול, חוק כל כך מפלג, כל כך מפצל, צריך להיאבק נגד הדברים הללו כך שזה יהיה המכנה המשותף.

ענת מאור: שלישית – חברות וחברי הבית, אני רוצה להזכיר, שהחוק של חבר הכנסת הלפרט באשר למשפחות מרובות ילדים, עלותו מיליארד וחצי ש"ח.

ענת מאור: השר שריד ישאל: האם כבר קיבלנו את 10 מיליוני הש"ח בעבור פנימיות לילדים במצב כה קשה?

ענת מאור: מדובר על 10 מיליוני ש"ח מול מיליארד וחצי ש"ח.

ענת מאור: חוק כזה לא יכול לעבור בשקט.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

ענת מאור: אני מסיימת, חבר הכנסת טל.

ענת מאור: אני רוצה לומר, ששלושת היעדים החשובים ביותר הם זה של השלום, זה של צמצום פערים חברתיים – תוך כדי מכנה משותף שהממשלה מתמקדת גם בתחום החברתי ולא רק בתחום של השלום – וזה של שמירה על מינהל תקין, הם יהיו המפתח לשובה של מרצ לממשלה, על מנת לתרום לקידום המדינה.

ענת מאור: הכדור במגרשם של מפלגת העבודה וראש הממשלה.

ענת מאור: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – המחליף של יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת נחום לנגנטל.

דוד טל: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לו הייתי בנעליהם של שרי מרצ – ואני שמחה שלא הייתי בנעליהם – אינני יודעת מה הייתי מחליטה ברגע שראש הממשלה כבר קיבל החלטה; ואני לא חושבת שההחלטה של שרי מרצ היתה נטולת השפעה חיצונית.

תמר גוז'נסקי: ככל שאני מכירה את שלושת השרים האלה – והיה לי הכבוד לעבוד אתם בעשר השנים האחרונות בכנסת – הם לא אנשים שמזניחים עמדות קרב ולא אנשים שבורחים מהתמודדות.

תמר גוז'נסקי: אבל כפי שראש הממשלה ברק הכריע, נוצר בעצם הכורח הזה של ההתפטרות.

תמר גוז'נסקי: אינני יודעת כיצד יתגלגלו העניינים הקואליציוניים, והייתי בהחלט רוצה לראות קואליציה אחרת, כפי שאתם יכולים לנחש.

תמר גוז'נסקי: אבל אני רוצה לראות קואליציה אחרת לא לשם קואליציה, בוודאי לא כדי שמי מחברי חד"ש יקבל תיק מיניסטריאלי, דבר שלא עומד כלל על הפרק ואנחנו לא מבקשים אותו.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים קואליציה אחרת כדי שראש הממשלה ברק סוף-סוף יעשה את הבחירה האמיתית, והבחירה האמיתית איננה בין ש"ס למרצ, זו בחירת דמה, זו בחירת כאילו.

תמר גוז'נסקי: הבחירה האמיתית היא בין המתנחלים לבין מה שהם מסמלים, לבין הציבור הישראלי בכללותו, יהודים וערבים.

תמר גוז'נסקי: הרבה פעמים מציגים את זה כך: למי ברק ייכנע, לערפאת או למתנחלים?

תמר גוז'נסקי: זאת הצגה שקרית של הדילמה שעומדת בפני ברק.

תמר גוז'נסקי: ההכרעה האמיתית היא כזאת: האם להמשיך לכפוף את כל האינטרסים הביטחוניים, הכלכליים והחברתיים של מדינת ישראל בפני האינטרסים של קבוצה צרה וקטנה של כ-150,000 איש, או לקחת את האינטרס הלאומי של שני העמים, שהוא שלום, הסדר קבע וסיום הסכסוך.

תמר גוז'נסקי: ולמה אני אומרת את הדברים הללו?

תמר גוז'נסקי: אני מחזיקה ביד את "במחנה" של השבוע, עיתון רשמי של המדינה שמחולק חינם לחיילים.

תמר גוז'נסקי: ב"במחנה" הזה, בעיתון של החיילים, אומר אדם בכיר בפיקוד המרכז, כפי שמצוטט פה, כך: בפיקוד המרכז הבטיחו למתנחלים כי צה"ל מחויב לביטחונם ולשלומם.

תמר גוז'נסקי: עכשיו תשמעו את המשפט ההיסטורי: הבטחת שלומם של המתיישבים, שלומם של המתנחלים, היא הסיבה המרכזית להימצאות הצבא בשטחים.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, אין סיבות ביטחוניות.

תמר גוז'נסקי: לא צריך להגן על ישראל, לא צריך למנוע איזו שואה מישראל, אין סכנה אמיתית מהפלסטינים – אנחנו מחזיקים צבא בשטחים כדי להגן על המתנחלים שהם האסון למדינה.

תמר גוז'נסקי: לכן, ראש הממשלה ברק צריך לקבל את ההכרעה ההיסטורית הזאת, האם הוא הולך עם ערפאת לשלום, להסדר קבע, שבתוכו, במסגרתו קמה מדינה פלסטינית, יש שתי בירות בירושלים, פותרים את כל הבעיות שבמחלוקת, או שאנחנו ממשיכים להקריב קורבנות חינם למען התיאוריות המופרכות של ארץ-ישראל השלמה ואלה שנושאים אותן.

תמר גוז'נסקי: זאת הבחירה האמיתית.

תמר גוז'נסקי: תודה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ולאחר מכן – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בסוגיה הזאת אני חושב שיש שני דברים קשים בממשלה, אחרי בערך שנה.

נחום לנגנטל: האחד, משרד החינוך, והשני, אני רוצה לומר משהו על יציאתה של מרצ מהממשלה.

נחום לנגנטל: היתה לי שיחה לפני כשנה, עם הרכבת הקואליציה, עם מי שהיה אז המיועד לתפקיד שר החינוך, יוסי שריד.

נחום לנגנטל: במפד"ל היתה לנו אז הרגשה מאוד קשה, משום שהבנו שאחרי כמה שנים שהיינו במשרד אנחנו נאלצים לוותר על המשרד הזה, והתיק הזה יימסר לבר-פלוגתא אידיאולוגי מאוד מבחינתנו, כמעט בכל תחומי החיים הפוליטיים.

נחום לנגנטל: דבר אחד היה אז בשיחה בינינו, ומאוד שמחתי שהדבר הזה יושם במהלך השנה שבה עמד יוסי שריד בראש משרד החינוך, ואני חושש שהדבר הזה לא יימשך, והוא, שיזכו לחינוך מועשר הילדים שלהוריהם אין היכולת או המודעות להעניק זאת להם.

נחום לנגנטל: משרד החינוך יגיע למקומות אלה ובאופן ממלכתי יחלק את הדברים האלה לאנשים האלה, וכך אולי הוא יבטל את הפער הזה שקיים בתוך החברה הישראלית בין המקומות הפריפריאליים, שסובלים מהזנחה מתמדת ואין להם היכולת, ובין יישובים יותר מפותחים או בתי-ספר יותר מפותחים.

נחום לנגנטל: לפני כחודש הייתי בסיור של ועדת הכספים בדימונה וראיתי איך כל גני-הילדים שם מקבלים את התגבור, בכל מערכת החינוך לגיל הרך, ולבי רחב מאוד.

נחום לנגנטל: אמרתי, אם בתוך שנה הצליחו להגיע לדברים הללו, חבל שבזמננו לא יכלו לעשות אותו דבר.

נחום לנגנטל: שמחתי אז מאוד מאוד שהמפנה הזה חל במשרד החינוך: לתת יתרון ממלכתי לכל זרמי החינוך.

נחום לנגנטל: כולם ייתנו הזנה, כולם ייתנו יום חינוך ארוך וכולם יאפשרו לתלמידים איזו נקודת התחלה יותר טובה מזאת שההורים שלי נתנו לי, או שאני נותן לילדי, בגלל המודעות, או בגלל היכולת הכלכלית, או בגלל הדבר הסביבתי.

נחום לנגנטל: בדבר הזה אני רוצה מאוד לשבח את יוסי שריד, ואני חושב וחושש, שאולי גם המפעל הזה היה ב-peak לשנה, ואני לא בטוח שהוא יימשך, כי לצורך העניין הזה צריך גיוס ואיגום משאבים והפניית משאבים, ואני לא בטוח שהדבר הזה יהיה.

נחום לנגנטל: הלוואי שיהיה.

נחום לנגנטל: הדבר השני שאני מאוד מאוכזב ממנו מאז יציאתה של מרצ מהממשלה – אם כי באופן עקרוני ישיבתנו היום בממשלה ללא מרצ במובנים מסוימים היא הרבה יותר קלה, משום שזו ממשלה שהיא הרבה יותר נוחה לנו מבחינה מדינית.

נחום לנגנטל: אבל צריך להודות בדבר אחד: אם בממשלה שהוקמה אחרי בחירתו של ברק היתה באמת הבנה שהממשלה הזאת תהיה ממשלה של כו-לם, ובאמת המתחים והחברה הישראלית אחרי התיקו, אחרי כל הבחירות שהיו פה ב-20 השנים האחרונות, וההרגשה של ציבור נגד ציבור ומשחקי הורדת ידיים בין אשכנזים לספרדים, בין דתיים לחילונים, בין ערבים ליהודים – עכשיו זכה פה ראש ממשלה ברוב כזה והוא מרכיב ממשלה רחבה כל כך, ובאמת, כל אותם משקעים קשים בתוך החברה הישראלית וכל הפערים אכן יירגעו קצת למשך קדנציה אחת.

נחום לנגנטל: אני חושב, שביום השנה לממשלה הזאת, שבו מרצ צריכה לעזוב את הממשלה, זו בעצם הקבורה גם של הרעיון שהממשלה הזאת היא של כולם.

נחום לנגנטל: ואם אני עושה בדיקה לאחור לגבי השנה האחרונה, אני חושב שזו היתה שנה עם הכי הרבה מתחים בחברה הישראלית, עם הכי הרבה מתחים בבית הזה.

ראובן ריבלין: זו ממשלה בלי קומבינות.

נחום לנגנטל: רובי ריבלין יותר טוב ממני בניסוחים ובטרמינולוגיות.

נחום לנגנטל: אבל גם בממשלה וגם בחברה הדבר הזה חלחל.

ענת מאור: – – –

נחום לנגנטל: חברת הכנסת מאור, יעיד יום האתמול כמה גרמנו לפערים ולתהומות בתוך החברה הישראלית בתוך שנה אחת, ואפילו בחוק שלכאורה אולי היה צריך ליצור פה הרמוניה בחברה.

נחום לנגנטל: זה רק מראה שיש כישלון בשנה האחרונה, שבעצם לא הצלחנו במשימה, שתחת ממשלה רחבה ותחת ראש ממשלה שנבחר ברוב כל כך מיוחס, להפוך לגשר בתוך החברה הישראלית.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת יולי אדלשטיין – איננו באולם.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, חבר הכנסת נסים זאב, וחבר הכנסת אבשלום וילן יחתום את הרשימה.

דוד טל: ההצבעה בנושא זה תתקיים מחר.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו היינו עדים להרחבת הממשלה בתחילת הקדנציה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה היה צעד בלתי אפשרי.

מיכאל נודלמן: בכל העולם רוצים ממשלה יותר קטנה, וזו הממשלה הכי גדולה שיש בקרב כל המדינות עם כלכלה ליברלית.

מיכאל נודלמן: אבל אני לא רוצה לדבר על זה.

מיכאל נודלמן: אני מבין למה הממשלה כל כך גדולה.

מיכאל נודלמן: ראש הממשלה רצה ממשלה יציבה וקואליציה יציבה, ואחרי שנה אנחנו רואים שמהיציבות הזאת הכנסת כמעט נפלה, כל המפלגות מכינות עצמן לבחירות חדשות.

מיכאל נודלמן: זו יציבות.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לשאול, למה זה קרה כך?

מיכאל נודלמן: ממשלה כל כך גדולה, יציבות וכו'.

מיכאל נודלמן: אני חושב שיש אחריות לראש הממשלה, כי נראה לי שמכל הכישורים שלו יש לו דבר אחד: הוא איש של מטרה אחת, וכדי להשיג את המטרה האחת הוא יכול לזרוק מהקואליציה חברים שלו כמו מרצ, שרים הכי טובים כמו שריד, כמו חיים אורון, כי יש לו מטרה, ולא כולם מקבלים רק מטרה אחת.

מיכאל נודלמן: יש בארץ הרבה מטרות, לא רק שלום הוא מטרה.

מיכאל נודלמן: יש רווחה, יש נכים, יש סטודנטים, יש ערבים, ולראש הממשלה לא אכפת מה המצב אצלם.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה כישלון גדול ושכך אי-אפשר לנהל מדינה.

מיכאל נודלמן: דיברתי על עודף שרים, על הרבה שרים.

מיכאל נודלמן: יש איזו אופנה, ששר אחד הוא שר של שני משרדים, אבל יש כמה שרי חוץ וכל אחד בכיוון שלו.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת וחברי הממשלה לא יודעים לאן אנחנו הולכים.

מיכאל נודלמן: בסוף אני רוצה להגיד – יש פתגם על שבע מטפלות בילד שנשאר בלי אף; אני פוחד שראש הממשלה שלנו נשאר עם אף, אנחנו נשארים בלי מדינה.

נחום לנגנטל: תודה רבה, חבר הכנסת נודלמן, גם על כך שהותרת לנו רבע דקה שלא ניצלת אותה.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריה ידבר חבר הכנסת נסים זאב, ובאופן מפתיע אחריו יהיה אבשלום וילן, ולא נסים זאב חותם.

נסים זאב: גם על זה צריך להצטער?

נחום לנגנטל: אני מצטער שאתה לא האחרון.

נחום לנגנטל: אני רגיל שאתה האחרון כשאני מנהל את הישיבות.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בפני מרצ עמדו שתי ברירות: או התפטרות או התקפלות.

חוסניה ג'בארה: מרצ בחרה בהתפטרות, מכיוון שמרצ לא מתקפלת.

חוסניה ג'בארה: ראש הממשלה שלנו הוכיח שהוא לחיץ וסחיט.

חוסניה ג'בארה: הבחירה בש"ס תמורת ראשה של מרצ היא בחירה לא אידיאולוגית.

חוסניה ג'בארה: ראש הממשלה שלנו ויתר על מרצ והמפלגות הערביות, ובמקומן הציב בקואליציה שלו מפלגות ימניות שלא הצביעו עבורו ומעולם לא תמכו בתהליך השלום.

חוסניה ג'בארה: מרצ הוכיחה כי היא נאמנה לעקרונותיה וכי האידיאולוגיה שלה היא נר לרגליה.

חוסניה ג'בארה: אנו היום ספינת העוגן, ההצלה של מצביעי השמאל.

חוסניה ג'בארה: נותרנו, לצערי, אולי מפלגת השמאל היחידה.

חוסניה ג'בארה: מרצ גם ידעה מה היא משמעות המושג נאמנות.

חוסניה ג'בארה: עזבנו את הממשלה אך נתמוך בקואליציה מבחוץ, במיוחד בקידום השלום.

חוסניה ג'בארה: אנו עוזבים את הממשלה בראש מורם לא רק כי אנו נאמנים לעקרונותינו; כי בשנה האחרונה הצלחנו לשנות את פניה של המדינה.

חוסניה ג'בארה: השר רן כהן, חברי חברי הכנסת, שר התעשייה והמסחר, פעל בשנת כהונתו לעידוד הצמיחה וליצירת מקומות עבודה במשק.

חוסניה ג'בארה: בתקופה קצרה זו הוא ניסה לגבש חבילת הטבות ייחודיות ליישובי קו העימות.

חוסניה ג'בארה: שר התעשייה רן כהן נתן דחיפה לאזורי התעשייה הממוקמים בפריפריה והצליח למנוע את סגירת המפעל "נגב קרמיקה" ואחרים.

חוסניה ג'בארה: מדינת ישראל זכתה לשר חינוך טוב, אולי הטוב ביותר שידעה; משרד ששם לו למטרה לקדם את כל ילדי ישראל בצורה שווה, תוך שימת דגש בחינוך המיוחד, החינוך בעיירות הפיתוח, ביישובי קו העימות ובקרב האוכלוסייה הערבית.

חוסניה ג'בארה: שר החקלאות שלנו, חיים אורון, איש חכם, ישר דרך והגון, אדם הנאמן לעקרונותיו, שמחפש רק את הצדק.

חוסניה ג'בארה: הוא תרם רבות למשרדו, בעיקר בניסיון לפתור את בעיית המים.

חוסניה ג'בארה: לסיום, חברי חברי הכנסת, אני מחזקת את ידיכם, חברי השרים שריד, כהן ואורון וגאה בכם.

חוסניה ג'בארה: המאבק שלכם מעורר כבוד והערכה.

חוסניה ג'בארה: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת נסים זאב.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר לשעבר, חודש טוב ומבורך.

נסים זאב: היום א' תמוז, ב' דראש חודש תמוז.

נסים זאב: אני אומר משהו מה"הלל", דווקא לא מההספד.

נסים זאב: היום אמרנו: הללו את השם כל גויים, שבחוהו כל האומים, כי גבר עלינו חסדו.

נסים זאב: השאלה הנשאלת, מדוע הללו את השם כל גויים אם גבר עלינו חסדו?

נסים זאב: הגויים צריכים להלל מכיוון שלישראל היה איזה נס?

נסים זאב: יש על זה משל מאוד יפה.

נסים זאב: רבי ברכיה אומר: משל לבעל בשר, אדם שמן, שהיה רוכב על חמור והיו צריכים לעבור מעיר לעיר.

נסים זאב: כנראה בעל הבשר הזה היה כל כך שמן, כל כך כבד על החמור, ששניהם היו בוכים.

נסים זאב: החמור בוכה ובעל הבשר בוכה, כי לשמן קשה לרכוב על החמור ולחמור קשה לשאת את השמן.

נסים זאב: כשהגיעו לעיר שניהם היו שמחים.

נסים זאב: השאלה מי יותר שמח, החמור או הרוכב על החמור.

נסים זאב: זה המשל.

נסים זאב: הנמשל כאן: היה לנו פה מצב של קואליציה כזאת, שמן עם חמור שקשה לו לשאת את המשא הזה, ובעצם כשפרשו מהקואליציה שניהם היו שמחים.

זהבה גלאון: מי זה החמור?

נסים זאב: לא משנה.

נסים זאב: אני אומר את זה לצורך המשל.

נחום לנגנטל: הוא לא התכוון אלייך, חברת הכנסת גלאון, כי אחרת הוא היה אומר אתון.

נחום לנגנטל: אין חמור נקבה.

נחום לנגנטל: אז תנוח דעתך.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את המשל והנמשל.

נסים זאב: אני אומר לך משהו מפתיע.

נסים זאב: היום זכינו לקיים סיור של ועדת המדע בזכותה של חברת הכנסת מאור.

נסים זאב: אגב, הצעתי לקיים שם גם ישיבת כנסת.

נסים זאב: אני רוצה להגיד לכם, שהשלווה והמרגוע שהיו שם – פשוט קינאתי.

נסים זאב: אמרתי שחבל שהכנסת לא מאמצת ישיבה כזאת לפחות פעם אחת בשנה.

נסים זאב: פשוט לא הבנתי, מכל התשובות של חבר הכנסת יוסי שריד, מדוע בכל זאת החליטה מרצ לפרוש מהממשלה.

נסים זאב: אנחנו לא שמחנו בפרישתה, לא דרשנו זאת מעולם.

נסים זאב: האלטרנטיבה היתה פשוטה ביותר, האלטרנטיבה היתה להעביר סמכויות ולהתפטר בעצם מהמשא.

נסים זאב: אבל בכל זאת מרצ העדיפה להתפטר מתוך אחריות לאומית, כביכול.

נסים זאב: אני לא יודע איזו אחריות יש כאן.

נסים זאב: 17 מיליארדי שקלים הלכו לקיבוצים, לא הפריע להם; מאות מיליונים הלכו לקופות-החולים, לא הפריע להם; מפעלים שנסגרים פה ושם וצריכים לשקם אותם, לא הפריע להם.

נסים זאב: שום דבר לא מפריע להם, מפריע להם לשבת עם ש"ס בקואליציה.

נסים זאב: אני מברך על החלטתכם, אני מחזק אתכם, ואני מקווה שבאמת תישארו נחושים בדעתכם עד סוף הקדנציה הזאת ותגבו את הממשלה הזאת כפי שאתם רוצים לגבות אותה.

נסים זאב: בכלל אין צורך בקואליציה.

נסים זאב: אם יש סיעות שיכולות לגבות את הממשלה הזאת מבחוץ, הנה מה טוב ועדיף.

זהבה גלאון: מי זה החמור?

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אבשלום וילן, אחרון הדוברים.

נחום לנגנטל: יש החלטה של היושב-ראש לפני לנעול את הרשימה.

נחום לנגנטל: אחרת הייתי נותן לישראל כץ, כי חבר הכנסת כץ ביקש לדבר.

ראובן ריבלין: – – –

נחום לנגנטל: יש אצלנו בנשיאות החלטה, שיושב-ראש לא מבטל החלטה של הקודם לו.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום שמענו פה דברי הספד ושבח רבים.

אבשלום וילן: אני רוצה להודות, קודם כול, לכל מספידנו ומשבחינו, ולהזכיר לכם רק דבר אחד: בזהירות, אנחנו עוד עשויים לחזור.

אבשלום וילן: לנושא עצמו – מרצ לא עזבה את הממשלה ונשארה בקואליציה עקב גחמה כלשהי.

אבשלום וילן: אנחנו נלחמנו, לאורך השנה האחרונה, על סדר עדיפויות אחר בחברה הישראלית.

אבשלום וילן: את סדר העדיפויות הזה ניסינו להראות באמצעות שלושת המשרדים שעליהם היינו מופקדים.

אבשלום וילן: בצדק ציין פה חבר הכנסת עזמי בשארה, שאולי הנושא החברתי הוא החשוב מכול, התפיסה שאנחנו ייצגנו, הדגל שאותו הרמנו, הם מספיק חשובים, ולו רק אולי כדי לעשות פשרות בנושאים אחרים ולהמשיך את המאבק.

אבשלום וילן: אנחנו לא נצמדנו לכיסאות, שרינו לא נצמדו ל"וולבואים" והוויכוח לא היה ואיננו על 25 מיליון שקל.

אבשלום וילן: מיותר להתייחס פה לדברי הדובר האחרון.

אבשלום וילן: הוויכוח הוא: לאן הולכת החברה הישראלית?

אבשלום וילן: מה הן הנורמות שלה?

אבשלום וילן: מה הם כללי עשה ואל תעשה?

אבשלום וילן: ובמובן הזה יש לנו ויכוח אמיתי, ואתמול ראינו את המערכה השנייה של הנושא הזה בצורה מאוד ברורה ובהירה.

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד פה משהו לחבר הכנסת טומי לפיד.

אבשלום וילן: כפי שגם ציין פה קודם יוסי שריד, לנו אין לפיד אחד, לנו יש כמה וכמה אורות, פנסים, פרוג'קטורים מאוד מאוד גדולים.

אופיר פינס-פז: – – –

אבשלום וילן: אנחנו לא מתלבטים, אופיר פינס ידידי, מה תהיה עמדתנו בנושא רמת-הגולן ולא בתהליך השלום.

אבשלום וילן: אצלנו במפלגה אין חברי כנסת תומכי ארץ-ישראל השלמה, שהיום הם בליכוד או באיחוד הלאומי, זה לגיטימי.

ראובן ריבלין: – – –

אבשלום וילן: אבל לשבת בתוך מפלגת שינוי, רוממות ארץ-ישראל השלמה בגרונם, ולהופיע כמפלגה יונית, זה בעצם עוד השחתה של התרבות הפוליטית – – –

ראובן ריבלין: עוד קומבינה.

נחום לנגנטל: האם אדוני אומר שאצלכם יש קולקטיבים רעיוניים?

אבשלום וילן: לא, אבל אצלנו יש קווי מגרש מוגדרים, ומי שמאמין בתהליך השלום ובפיוס ובהשלמה היסטורית עם הפלסטינים, ומי שמאמין בצדק חברתי, ומי שמאמין בזכויות אדם ואזרח ומי שמאמין בהפרדת הדת מהפוליטיקה – – –

ראובן ריבלין: גם מידה של פטרוניות – – –

אבשלום וילן: סליחה, שאל אותי מה זה מרצ, הסברתי לו מה זה מרצ; ומי שמאמין לפחות בשניים, שלושה וארבעה מהעקרונות הללו, נמצא אצלנו.

אבשלום וילן: זה הכול.

אבשלום וילן: כל הניסיון הזה לאכול את החרדים בבוקר, לאכול אותם בצהריים ולקנח בערב, ועל זה להניף דגל, וזאת כל התורה, ולצעוק ולהגיד: זו הבשורה.

אבשלום וילן: זאת לא דרכנו, וכבר ציין זאת, כפי שאמרתי קודם, יוסי שריד.

יוסי שריד: – – –

אבשלום וילן: אנחנו נשארנו כאמור בקואליציה, ואני מאוד מקווה, שתהליך השלום באמת יצא לדרך, שהקואליציה הזאת תתייצב מחדש על התמיכה בשלום, על התמיכה בצדק חברתי ועל שינוי סדר העדיפויות, כפי שאכן הבטיח אהוד ברק לבוחר בדיוק לפני שנה.

אבשלום וילן: לצערי הרב, אם להשתמש במונחים סטטיסטיים, הממשלה הנוכחית נמצאת בסטיית תקן קשה, אבל עוד לא מאוחר לתקן.

אבשלום וילן: אני מניח, שאם סטיית התקן הזאת תתוקן, תימצא הדרך, מבחינתנו, לא רק לתמוך בקואליציה, ואולי גם לשוב לממשלה, ובתנאי שהכיוון והדרך אכן יהיו נכונים, על-פי קווי היסוד של אותה ממשלה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מסיימים בזאת את הדיון בנושא זה.

נחום לנגנטל: ההודעות של הסיעות יהיו במועד אחר, וגם ההצבעה תהיה מחר.

נחום לנגנטל: אדוני המזכיר, אם מחר נצביע שאנחנו לא מאשרים את העזיבה שלהם, אז הם יישארו בממשלה?

יוסי שריד: אם תהיה הצבעה נגד, אז נחזור – – –

נחום לנגנטל: אני מבין שההצבעה יש לה נפקות, שאם אנחנו לא נאשר את הפרישה שלכם, אתם חוזרים לממשלה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף ד' בסדר-היום: הודעת ועדת החינוך והתרבות להחיל דין רציפות על הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד, התשנ"ט–1999 – הצעות סיעות הליכוד, רע"ם, יהדות התורה, חד"ש, בל"ד, תע"ל וחרות שלא להחיל את דין הרציפות.

נחום לנגנטל: ישיב על הערעורים חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, ולאחר מכן נקיים כמובן הצבעה.

נחום לנגנטל: ראשון מנמקי הערעורים, חבר הכנסת ישראל כץ – חמש דקות, בבקשה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אני מזמין אותך להחליף אותי.

נחום לנגנטל: תודה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קיבלתי באינטרנט, כרגע, ידיעה בלעדית לקוראי "עניין מרכזי": ברק החליט לבטל את עסקת ה"פאלקון" עם סין.

ישראל כץ: האמריקנים יפצו את ישראל חלקית על הנזק הכלכלי שייגרם בעקבות ביטול העסקה.

ישראל כץ: יצא לי להיות עם חברים נוספים בבית-הנבחרים האמריקני, לפגוש חברי קונגרס, חברי סנאט, ונוכחתי שהנזק שנגרם לישראל בחודשים האחרונים בדעת הקהל ובקרב חברי בית-הנבחרים כתוצאה מהעדר טיפול, אטימות וטיפול כושל בנושא העסקה הזאת, הוא נזק כמעט חסר תקדים, ואני מקווה שלא חסר תקנה.

ישראל כץ: דיברנו עם ידידים מובהקים של מדינת ישראל בקונגרס ובסנאט, והם מתחו ביקורת קשה מאוד על הגישה הישראלית להתעלם, זה כתשעה חודשים, מפניות חוזרות ונשנות של האמריקנים לבטל את העסקה הזאת.

ישראל כץ: מה לעשות ולממשלת ארצות-הברית ולממשל האמריקני יש כנראה קצת יותר כוח מאשר לתנועת ש"ס או מרצ או אפילו מאשר לרוב חברי ישראל אחת, שבהם ראש הממשלה כנראה לא צריך כל כך להתחשב, והוא מנווט ומרקיד אותם ימינה ושמאלה, פנימה והחוצה.

ישראל כץ: אבל כשזה מגיע ליחסים עם המעצמה מספר אחת בעולם, שהיחסים בינינו לבינה הם נדבך חשוב בתשתית האסטרטגיה והביטחון של מדינת ישראל, ההזנחה שגילה כאן ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, היא פשוט מדהימה.

ישראל כץ: מעבר לכל מחלוקת מפלגתית, ניסיתי לא לדבר שם, בעניין הזה, בצורה מפלגתית, אלא לנסות להציל משהו לפחות, לשכנע.

ישראל כץ: ראינו כאן תפקוד כושל של ראש ממשלה; תפקוד כושל, שאי-אפשר, כמו שעושים בארץ, לכסות אותו בכל מיני פליקלקים וטריקים פוליטיים, שינוי עמדות ודברי שקר לבוחרים, אלא יש מחיר שצריך לשלם.

ישראל כץ: אני מודאג מאוד ממה שראיתי שם וממה שאני רואה עכשיו, מרמת התפקוד של ראש הממשלה שלנו בעניינים האמיתיים, בבסיס האמיתי של קיום וביטחון במדינת ישראל.

ישראל כץ: מה עשה כאן ראש הממשלה שלא קרא את הכתובת על הקיר.

ישראל כץ: נכון שהוא לא חתם את העסקה, העסקה ניזומה בימי רבין, זיכרונו לברכה, בימי שמעון פרס, ונחתמה על-ידי בנימין נתניהו כראש ממשלה, והיתה עסקה מבורכת לתעשייה האווירית ולתעשיות הביטחוניות בישראל בסך של כמיליארד דולר עם אפשרות לתעסוקה, לפיתוח טכנולוגי.

ישראל כץ: וראש הממשלה, שלא ידע לקרוא את מפת היחסים שבין סין לטייוואן, את התגברות המתיחות, את שינוי הטון בפניית נציגי ארצות-הברית, בעצם מוצא את עצמו בפני שוקת שבורה, ואתו מאות רבות, ואולי אלפים מעובדי התעשיות הביטחוניות בישראל, עם פגיעה חסרת תקנה ביחסים שבין ישראל לבין הידידים הטובים ביותר שלה, כאמור, בקרב חברים בקונגרס ובסנאט.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהציבור בישראל חייב לדעת שזה ראש הממשלה שלו; שהאינטרסים המובהקים ביותר, החשובים ביותר שלו – לא דברים פוליטיים, דברי קומביניות פוליטיות מפלגתיות, אלא נושאים ביטחוניים, קיומיים, מהשורה הראשונה, שאותם מפקידים האזרחים בידי ממשלה, בידי ראש הממשלה – הוזנחו כאן, לא טופלו.

ישראל כץ: היום הגענו למצב החמור ביותר – גם מבטלים את העסקה; גם פוגעים ביחסים עם סין, שהיא היום מעצמה מהראשונות בעולם, כוח עולה בעולם; גם פוגעים בתעשיות הביטחוניות מאחר שלא נוהל בזמן משא-ומתן על שווקים חלופיים ועל שמירת אינטרסים – כעת אולי יהיה פיצוי מזערי בנושא הזה – וגם משאירים משקעים קשים ביותר בקרב ידידינו עד כדי סנקציות, איום בסנקציות מצד חברינו בממשל ובבית-הנבחרים האמריקני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב, שאם כך, בצורה הכושלת הזאת, ראש הממשלה מתכוון לטפל בשאר האינטרסים שלנו, במשא-ומתן על עתיד ארץ-ישראל, על ירושלים, על רמת-הגולן, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו במצב מביך ביותר.

ישראל כץ: לכן, אולי הגיע הזמן, כמו שאנחנו כבר אומרים, לקיים בחירות חדשות, לפנות לציבור כדי שישקול מחדש, האם זה ראש הממשלה שהם רוצים להפקיד בידיו את ההחלטות החשובות ביותר, או להניח את הדברים לחוסר התפקוד שלו, כמו שהדבר בא לידי ביטוי בפרשה הכאובה הזאת.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש; אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול; אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה; אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי; אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך את חבר הכנסת המציע, את ועדת החינוך, על הצעת חוק חשובה שבאה לפתור בעיה שסבלו ממנה אלפי סטודנטים, אלפי צעירים המעוניינים ללמוד באוניברסיטאות לימוד אקדמי, אך הם לא יכלו לעשות כן מפאת חוסר אמצעים תקציביים ומפאת חוסר יכולת.

מוחמד כנעאן: אני אומר זאת במיוחד לגבי המגזרים החלשים, כמו המגזר הערבי, הפריפריה והשכבות החלשות בחברה הישראלית.

מוחמד כנעאן: הם לא יכלו לממש את זכותם ללימודים אקדמיים מחוסר אמצעים תקציביים, מחוסר אמצעים פיננסיים, מחוסר יכולת אישית, או משפחתית.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהחוק הזה בא לפתור במקצת את מצוקתם של מאות אלפי הסטודנטים במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: כמו כן, אני רוצה מאוד, שהוועדה שמונתה על-ידי הממשלה לדון בהפחתת שכר הלימוד, תשלים את העבודה שלה במהרה, על מנת להקל באמת על הסטודנטים המעוניינים ללמוד לתואר שני, או שלישי, או גם לתואר ראשון, ובאמת להבטיח את זכות הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה במדינת ישראל לכל דורש, לכל בוגר תיכון במדינת ישראל, בלי הבדל דת, מין וגזע.

מוחמד כנעאן: אך, אדוני היושב-ראש, בסעיף 7 בהצעת החוק נאמר, שתנאי ההלוואה, גובה הריבית, תנאי החזר ההלוואה וכל תנאי אחר הקשור בהם ייקבעו על-ידי השרים.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך, לדעתי, צריך לבטל את הסעיף הזה.

מוחמד כנעאן: לא צריכה להיות בכלל ריבית על הלוואה שניתנת לסטודנט שרוצה ללמוד, ואחר הלימודים הוא רוצה לתרום לחברה הישראלית, ליישוב שלו, לעיר שלו, לשכונה שלו ולבני עמו.

מוחמד כנעאן: לכן, אני חושב שיש צורך שוועדת החינוך תתנגד לסעיף הזה, תמחק אותו מהצעת החוק, על מנת שבאמת נרגיש שאכן בהצעת חוק כזאת אנחנו רוצים לעזור לסטודנטים ולא להקשות עליהם באופן שהם לא יוכלו בעתיד להחזיר את ההלוואה, אם קורה, וקורים מקרים כאלו, שלא מוצאים עבודה לאחר סיום הלימודים.

מוחמד כנעאן: לעתים זה לוקח להם כמה שנים עד שהם מוצאים עבודה, או נקלטים במשרד ממשלתי, או במוסד חינוכי כלשהו.

מוחמד כנעאן: יש לנו מקרים כאלה, ולא מעטים.

מוחמד כנעאן: על כן, אני כחבר ועדת החינוך אדאג, יחד עם יתר החברים, לכך שסעיף זה באמת יבוטל.

מוחמד כנעאן: זאת למרות חשיבותו מנקודת ראות הממשלה.

מוחמד כנעאן: אבל מנקודת ראות של מדינה שרוצה באמת לאפשר לכל דורש לרכוש השכלה גבוהה, צריך לבטל את הסעיף הזה.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אדוני היושב-ראש, אני חושב, שאנחנו, המועצה להשכלה גבוהה ומשרד החינוך, צריכים לדאוג ביחד לכך שתהיה אפשרות סוף-סוף – כמו שיש אפשרות כזאת במדינות רבות בעולם, וביניהן גם מדינות ערביות, ויותר מאחת – שהלימוד באוניברסיטאות יהיה חינם.

מוחמד כנעאן: זאת אומרת, כל אדם, אם הוא בן למשפחה ענייה, או בן למשפחה עשירה, יוכל ללמוד לאחר סוף תקופת התיכון כל מקצוע שהוא רוצה ושואף אליו.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה, שלא ירחק היום ואכן נזכה ויזכו בקרוב תלמידי התיכון במדינת ישראל, בוגרי כיתות י"ב, ללמוד ולהירשם לכל מוסד שמוכר על-ידי המועצה להשכלה גבוהה, אם זו אוניברסיטה, או מכללה מוכרת כהגדרתה בחוק.

מוחמד כנעאן: אני מקווה שהם יזכו באמת לחינוך חינם, כמו שהיום נהוג חינוך חינם בבתי-הספר היסודיים, בחטיבות הביניים והתיכון.

נחום לנגנטל: תודה.

מוחמד כנעאן: בהזדמנות זו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר עוד הערה; גם כתבתי דברים בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: לצערי, השר התפטר.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה שהנושא הזה ימצא את פתרונו.

מוחמד כנעאן: אני מנצל את ההזדמנות הזאת, שכן אני מדבר על חוק שקשור בחינוך.

מוחמד כנעאן: לא מזמן שמעתי שמשרד החינוך החליט משום מה להפסיק את תשלומי הנסיעות והמגורים.

נחום לנגנטל: ראיתי שאדוני מופיע בסדר הדוברים גם בדיון הבא.

נחום לנגנטל: אולי אדוני ידבר אז גם על הסוגיה הזאת?

מוחמד כנעאן: אני רק משלים את המשפט.

מוחמד כנעאן: שמעתי שמשרד החינוך מפסיק תשלום למורי התיכון מהצפון אשר מלמדים בנגב.

מוחמד כנעאן: זה דבר אשר יגרע הרבה מאוד מרמת החינוך בבתי-הספר התיכוניים בנגב, בבתי-הספר הערביים בנגב.

מוחמד כנעאן: מעל במה זו אני פונה למשרד החינוך, להנהלת משרד החינוך, למנכ"לית ולכל האנשים הנוגעים בדבר ומבקש לשקול את ההחלטה, לבטל אותה ולהמשיך במתכונת שהיתה נהוגה עד היום.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; הוא לא ידבר גם אם הוא יגיע.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים אלה הסטודנטים שקועים בבחינות שלהם.

עסאם מח'ול: אבל מאחר שהם מסיימים שנת לימוד נוספת, הם כנראה שוקעים גם בחובות שהם צברו במשך השנה, או במקרה האחר הם שוקעים בעבודה שהם צריכים לעשות אותה, שזה ממוצע של 250 שעות עבודה חודשיות, כדי לכסות את הוצאות הלימוד שלהם לחודש.

זבולון אורלב: – – –

עסאם מח'ול: כדי שהם יכסו את העלות של הלימודים שלהם, הם צריכים לעבוד בממוצע מספר שעות עבודה כזה.

עסאם מח'ול: המשמעות של הדבר הזה היא, שהם עוד הפעם ישקעו בבחינות במועד ב', אולי במועד ג', ואולי הם יחזרו על קורסים ולא יסיימו את לימודיהם.

עסאם מח'ול: לפי הסטטיסטיקה, 70% מהסטודנטים לא מסיימים את לימודיהם לתואר ראשון בשלוש שנים; 30% מהם לא מסיימים את לימודיהם כלל, ו-40% מסיימים את הלימודים, שאותם הם היו צריכים או אמורים לסיים בשלוש שנים, בתקופה של חמש שנים.

עסאם מח'ול: אלה דברים שלא מובנים מאליהם, אלה לא דברים מהשמים, אלא תוצאה של סדר עדיפויות, של מדיניות, של קו חשיבה.

עסאם מח'ול: השאלה היא, איך אנחנו מתייחסים בחברה שלנו, היום בשנת 2000, לחינוך הגבוה; איך אנחנו מתייחסים לכך שהנה עומדת הצעת חוק שיכולה קצת להקל ולהיטיב עם ציבור הצעירים שרוצים ללמוד ולהשכיל.

עסאם מח'ול: יש תחושה שהחברה כאילו עושה להם טובה, כאילו זה עול על החברה ומישהו פורע את העול הזה ומסכים שייתנו להם עוד הלוואה, שיחזירו אותה בגמר הלימודים שלהם.

עסאם מח'ול: אם לא ניטיב להבין, שהיום, בחברה שלנו, החינוך הגבוה הוא לא מעמסה, וסטודנטים הם לא מעמסה על החברה אלא הם הערך המוסף שלה, שחינוך גבוה הוא הדרך לרפרודוקציה, לייצור מחדש, ליצירה מחדש של כוחות הייצור בחברה הזאת, לא נעשה כלום ולא נבין על מה אנחנו מדברים.

עזמי בשארה: זו אפילו השקעה.

עסאם מח'ול: נכון.

עסאם מח'ול: זו אפילו בניית התשתית של עתיד החברה הזאת.

עסאם מח'ול: לכן אף אחד לא עושה טובות לסטודנטים, אף אחד לא עושה טובות לדורות הצעירים שמצטרפים לאותם בעלי מקצוע, אם זה בהנדסה, אם זה בהיי-טק, אם זה ברפואה, אם זה במדעי הרוח ובמדעי החברה ובכל דבר ודבר.

עסאם מח'ול: הרי החברה הזאת לא יכולה לתפקד בלי הקבוצות האלה.

עסאם מח'ול: האוניברסיטאות כבר לא מייצרות אליטות, הן מייצרות את הליבה של החברה החדשה.

עסאם מח'ול: השאלה היא, איך אנחנו מתייחסים לזה, מה החובות של החברה ומה החובות של המדינה כלפי אותו ציבור שמוטל עליו לבנות את העתיד של החברה הזאת.

עסאם מח'ול: גם אחרי שמקבלים את החוק הזה הדרך עדיין ארוכה להשיג את מה שצריך להשיג היום.

עסאם מח'ול: גם בהכרזה של האומות המאוחדות על זכויות האדם נאמר בצורה ברורה, שהחינוך הגבוה יהיה פתוח לכול ובמידה שווה, על יסוד הכשרון.

עסאם מח'ול: זו חובה, זו לא פריווילגיה.

עסאם מח'ול: אנחנו לא מדברים על חינוך גבוה שייהנו ממנו רק העשירים ורק העשירונים העליונים, חברה שלמה צריכה ליהנות מהזכות הזאת.

עסאם מח'ול: בחברות בעולם מנסים לתת מענה על האמירה הזאת על-ידי מתן חינוך גבוה חינם, על-ידי אספקת מעונות, על-ידי מלגות ותנאים שיבטיחו את היצירה של הדור החדש.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהמגמה צריכה להיות, שיש להגיע במדינת ישראל לחינוך גבוה חינם, ועד אז – לבצע את כל ההסכמים ואת כל ההבטחות.

עסאם מח'ול: צריך להיענות לכל התביעות שהעלו הסטודנטים במאבק המפורסם שלהם אשתקד ולקבל את החוק הזה כצעד אחד קדימה, כשהיעד האסטרטגי במובן הזה צריך להיות ברור.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול דיברו הרבה על ססמת הבחירות: "עם אחד – גיוס אחד".

עזמי בשארה: אתה, אדוני היושב-ראש, בחרת להיעדר.

נחום לנגנטל: אדוני היה פה והוא שמע למה.

עזמי בשארה: הדבר הראשון שעשה שלמה בן-עמי כחבר כנסת חדש – אני זוכר טוב מאוד – היה הגשת הצעת חוק חינוך גבוה חינם.

עזמי בשארה: אני זוכר שחתמתי לחבר הכנסת בן-עמי על הצעת חוק חינוך גבוה חינם.

עזמי בשארה: איפה הלובי של חינוך גבוה חינם עכשיו בממשלה והקטע של גיוס?

עזמי בשארה: איפה שלמה בן-עמי?

עזמי בשארה: הוא הפרופסור, הוא אמור להיות הלובי האקדמי בממשלת ישראל.

עסאם מח'ול: הוא הכניס את המשטרה לאוניברסיטה.

עזמי בשארה: בדיוק.

עזמי בשארה: הוא הכניס את המשטרה לאוניברסיטה.

עזמי בשארה: לא די בכך שבתקופתו האלימות של המשטרה גאתה יותר מאשר בכל תקופה שאני מכיר, לאחרונה ב-23:30, בלוד, שוטרים תקפו את עבדאללה אל-אמיר אחרי עבירת תנועה.

עזמי בשארה: אנחנו חוזרים על זה עוד הפעם.

עזמי בשארה: מר בן-עמי הוא שר המשטרה והוא לא מתעסק בנושאים הקרובים ללבו באמת, ומבחינת המרות שלו, קציני המשטרה כנראה מתגרים ונוקטים אלימות כעובדה קיימת, במיוחד בכל הנוגע לאזרחים הערבים.

עזמי בשארה: בכל שבוע יש לנו תמונה של אזרח ערבי שהכו אותו ללא סיבה.

עזמי בשארה: אני אתמוך בהצעת החוק.

נחום לנגנטל: רק רגע, רבותי, חבר הכנסת אליעזר צ'יטה כהן, חברת הכנסת ג'בארה, חבר הכנסת כנעאן, חבר הכנסת חטיב, תתפזרו קצת.

נחום לנגנטל: השר מלכיאור, הדברים של חבר הכנסת בשארה מאלפים.

עזמי בשארה: הוא גם מתכוון לכך, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: זה חוק מצוין, חבר הכנסת נודלמן.

עזמי בשארה: חבר הכנסת ריבלין המציא את הפטנט הזה, שבהחלת דין רציפות עולים בשביל לדבר, והאנשים מהשמאל מנצלים פטנטים של הימין, זה מותר.

עזמי בשארה: חבר הכנסת נודלמן, במקומות שבהם יש הלוואות שאחרי כן מחזירים אותן – אגב, אפילו במקומות שהחינוך הגבוה הוא חינם יש הלוואות – מחזירים את ההלוואות כשעובדים, לא כשמסיימים את הלימודים; כשמתחילים לעבוד מתחילים להחזיר את ההלוואות.

עזמי בשארה: זה הדבר הכי חשוב בעניין.

עזמי בשארה: אתה מכיר את מצב האבטלה בארץ, אפשר לעבוד שנה או שנתיים אחרי כן.

עזמי בשארה: החינוך הגבוה אמור להיות לא לפי איזו תורה סוציאליסטית, חבר הכנסת נודלמן, לפי הקפיטליזם המעודן של צרפת וגרמניה, זו ההשקעה הכי טובה לצמיחה הכלכלית של משטר קפיטליסטי.

עזמי בשארה: כלומר, במדינת ישראל, שבה שלטת תורת הצמיחה – תשאל את בייגה והוא יגיד לך: צמיחה זו השקעה בחינוך – אז תשקיע בחינוך.

עזמי בשארה: מה שקורה במדינת ישראל הוא מצב מוזר.

עזמי בשארה: החינוך אמור לצמצם פערים בחברה, כמו שהצמיחה אמורה לעשות זאת והיא לא עושה את זה, אבל החינוך במדינת ישראל לא רק שלא מצמצם פערים אלא מגדיל פערים.

עזמי בשארה: כלומר, הפער בכיתה א' נמוך בהרבה מהפער בכיתה י"ב; הפער בין הלומדים באוניברסיטה לבין אלה שלא לומדים גדול הרבה יותר מהפער בין אלה שמסיימים את כיתה י"ב.

עזמי בשארה: החינוך במדינת ישראל הוא כמעט פשע, הוא מגדיל פערים.

עזמי בשארה: הוא אמור להיות ההיפך ולתת לאנשים שלא נולדו לעשירים צ'אנס להתקדם בחיים, איזה מקצוע להתקדם בו.

עזמי בשארה: במדינת ישראל קורה ההיפך, ומישהו צריך לתת את הדעת על זה.

עזמי בשארה: פעם דנו בוועדת החינוך בכל מיני מכשירים.

עזמי בשארה: פעם דיברנו על הבחינה הפסיכומטרית כאחד המכשירים, וצריך לדון בנושא הזה.

עזמי בשארה: הנה, חבר הכנסת סילבן שלום מציע לבטל את הבחינה הפסיכומטרית, וצריך לדון בזה בכובד ראש.

עזמי בשארה: אבל המכשול העיקרי הוא שכר הלימוד.

עזמי בשארה: אי-אפשר להפוך את החינוך, במיוחד את ההשכלה הגבוהה, כלי לצמצום פערים בחברה.

עזמי בשארה: במקרה שלנו הפער בין החברה היהודית לבין החברה הערבית גדול יותר באוניברסיטה מאשר בשאר התחומים.

עזמי בשארה: אנחנו 5%–6% ממספר הסטודנטים, במספר המרצים אנחנו פחות מ-0.5%, או 0.25%.

עזמי בשארה: אם החינוך אמור להיות כלי לצמצום פערים, הוא אמור להיות חינוך חינם.

עזמי בשארה: ללא ספק, זו צריכה להיות המטרה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

נחום לנגנטל: אם הוא לא יהיה נוכח, אנחנו נסיים ונקנח בחבר הכנסת זבולון אורלב.

נחום לנגנטל: אם תרצה, אדוני, אקיים לך על זה גם הצבעה.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני, יש לך חמש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – – –

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני, אתה לא חייב להשתמש בכל חמש הדקות שלך, אבל יש לך חמש דקות.

אחמד טיבי: אני מודה לך מאוד על נדיבות הלב.

אחמד טיבי: האמת היא, שאני רוצה לחזור להצבעה על חוק-טל.

אחמד טיבי: בנימוקים שלי להצבעה בעד החוק אמרתי, שלי יש הצעת חוק רחבה יותר על פטור מטעמי מצפון, ואני רואה בפטור שניתן לאנשים שמצהירים שתורתם אומנותם גם כן מצפון, שיקול של מצפון דתי.

אחמד טיבי: ומי ייתן והפטור הזה יורחב ויחול על מי שמצהיר בפני בית-משפט על שיקולים מצפוניים.

אחמד טיבי: אמרתי גם שיקול נוסף – מגזר שלם אומר שזה ציפור נפשו, שזה הדבר הקרדינלי החשוב ביותר, ולכן המגזר הזה גם פנה אלי, פנה אלינו, חברי הכנסת הערבים, ואמר: חשוב לנו מאוד שתתמכו בחוק.

אחמד טיבי: זה היה שיקול חשוב בהכרעתי לעבור מנמנעות לתמיכה בחוק, כי חשבתי ואמרתי כמה זה חשוב להם – אף שאיש מהם לא נמצא באולם, בעיקר אנשי ש"ס, ש"ס ויהדות התורה.

אחמד טיבי: אני חושב שהם לא גילו אותה מידה של רגישות כל הכנסת הזאת לצרכים הקיומיים הקרדינליים הרגישים של מגזר אחר, של המגזר הערבי, לדברים שגם הם ציפור הנפש.

אחמד טיבי: אבל הכנסת הזאת עדיין נמשכת, מתפקדת, מכהנת, והם ייתבעו – מוסרית אולי, אין לנו כוח לאלץ אותם – הם ייתבעו מוסרית למידה מסוימת של הדדיות בעמדה המוסרית שאני הצבעתי עליה.

אחמד טיבי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור לנושא אחר – האלימות ששוטפת את הארץ, את החברה הישראלית בכלל, ובתוכה גם החברה הערבית.

אחמד טיבי: לאחרונה התרחשו מעשים אלימים באזור רמלה-לוד, ונער בן 14 נהרג מירי מנשק אוטומטי על-ידי אדם שהסתכסך עם דודו.

אחמד טיבי: באותו יום נורו גם ארבעה אנשים באזור הזה.

אחמד טיבי: יש תופעה מאוסה ומכוערת של רצח נשים, וכפי שאני זועק בערבית, אני גם רוצה לזעוק מהבמה הזאת נגד האלימות הפושה.

אחמד טיבי: מדובר בנגע קשה ביותר, נגע שיכול לכלות חברה ויכול לקעקע את יסודותיה.

אחמד טיבי: חברה אשר נמצאת בפני אתגרים וניצבת בפני אתגרים קשים רבים אחרים, ובאים אנשים אלימים, ללא שום שיקול מוסרי, וקוצרים אדם בנשק אוטומטי.

אחמד טיבי: כפי שאדם הוא ממש לא מוסרי, בלתי מובן, כאשר הוא רוצח אדם בגלל כיסא נוח או בגלל זכות קדימה או משחק כדורגל – ומכאן אני בא, אולי כאן אני אסיים ושוב אדבר על ערכו של אדם, על חיי אדם.

אחמד טיבי: איך זה שציבור שלם במדינת ישראל לא ידע, אדוני היושב-ראש, על תאונת דרכים מחרידה ביותר, ואני ממשיך לדבר על זה וחוזר ומדבר על זה כמעט בכל פורום, בשל – – –

נחום לנגנטל: שלושת הילדים?

אחמד טיבי: שלושה ילדים שנהרגו בתאונת דרכים באזור שכם, תאונה בין רכב פלסטיני לרכב ישראלי, רכב של מתנחל – אגב, בעבר הוא ירה בפלסטיני, ב-1989, והרג אותו, רצח אותו.

אחמד טיבי: אבל אני רוצה לדבר על תאונת דרכים, תאונת דרכים שבה אשה נמצאת במצב קשה בבית-חולים, היום היא שוחררה, שלושה ילדים נהרגו, כל המשפחה, כל הילדים, וכאילו לילדים האלה אין שם, אין פרופיל, אין דיוקן, אין תמונה, וכאילו לאבא שלהם אין רגש.

אחמד טיבי: היה דיווח לקוני ב"קול ישראל", ב"גלי צה"ל", ב"קול ישראל" בערבית, אבל עיתוני הערב לא דיווחו.

אחמד טיבי: יש מדרג של המוות בחברה הישראלית.

אחמד טיבי: פלסטיני מת בתאונת דרכים עם טרגדיה קשה – לא שווה דיווח.

אחמד טיבי: ערבי אזרח מדינת ישראל שנהרג בתאונת דרכים מדווח באופן משני אם בכלל.

אחמד טיבי: ישראלי יהודי שנהרג בתאונת דרכים מקבל דיווח.

אחמד טיבי: חייל שנהרג מקבל יותר דיווח.

אחמד טיבי: גם למוות יש מדרג, והמוות הזה כואב ביותר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מיכאל קליינר – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: ישיב יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו נקיים את ההצבעה – רק תזכה לאריכות ימים.

נחום לנגנטל: סליחה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת המציע, פרופסור מיכאל נודלמן, שכבר בכנסת הקודמת זיהה את הצורך לסייע לסטודנטים.

זבולון אורלב: אני מסכים מאוד עם הדברים שאמר חבר הכנסת ד"ר עזמי בשארה על כך שהחינוך מגדיל פערים.

זבולון אורלב: כדי להכניס איזה צבע רק אומר, שלפי הממצאים של פרופסור ויקטור לביא מהאוניברסיטה העברית, וכבר ציטטתי זאת פה מהבמה הנכבדה, אם יש שוויון, ד"ר עזמי בשארה, אם בכיתה ד' יש שוויון, הפער בסוף בחינות הבגרות הוא 16%, בסוף תואר ראשון במדעי הרוח והחברה – 30%, ובסוף תואר ראשון במדעים ומדעי הטבע – קרוב ל-70%.

זבולון אורלב: ולכן יש צורך לסייע כלכלית לסטודנטים.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר, שעל-פי בקשת הסטודנטים, המאמץ העיקרי שכרגע אנחנו עושים הוא להבטיח הפחתה בשכר הלימוד.

זבולון אורלב: כבר כיום יש הלוואות שלא מנוצלות עקב תנאים לא טובים, ולכן הוקמה ועדה בראשותו של השופט וינוגרד.

זבולון אורלב: הוועדה הוקמה על-ידי הממשלה גם על-פי בקשת ועדת החינוך והתרבות, והמאמץ שכרגע כולנו עושים הוא להפחית את שכר הלימוד באופן הדרגתי.

זבולון אורלב: ולכן, בהסכמת המציע, לאחר שהכנסת תאשר – אני מקווה – פה-אחד את ההודעה על החלת הרציפות, אנחנו נמתין בוועדה עד שתושלם עבודתה של ועדת-וינוגרד, נראה את התמונה בכללותה, ונוכל כולנו להסתייע כדי לעזור לסטודנטים.

זבולון אורלב: לכן אני קורא לכל הבית על כל חלקיו לתמוך בהצעת החוק.

זבולון אורלב: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה – – –

ראובן ריבלין: – – –

נחום לנגנטל: רבותי, אני מפנה את תשומת לבם של חברי וחברות הכנסת; כל מי שמצביע בעד הוא מצביע בעד – – –

ראובן ריבלין: – – –

נחום לנגנטל: לא, בעד ההתנגדות להחלת הרציפות.

נחום לנגנטל: מי שמצביע נגד מצביע בעד הצעת החוק כפי שהיא, לכן מי שרוצה שהחוק ימשיך הלאה צריך להצביע נגד, אם אדוני שואל אותי באופן יותר מפורט.

אליעזר כהן: מי שבעד החוק מצביע נגד.

נחום לנגנטל: בהחלט, אדוני.

נחום לנגנטל: לכן, רבותי, אתם יכולים לגשת להצבעה.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 3 בעד הודעת ועדת החינוך והתרבות – 21 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת החינוך והתרבות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד, התשנ"ט–1999, נתקבלה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אני קובע, שנגד הצעת אי-החלת הרציפות הצביעו 21, אף אחד לא הצביע בעד, אף אחד לא נמנע, אשר על כן – – –

אברהם פורז: יכול להיות שאני לא רואה טוב, שהממשלה לא קיבלה אף קול?

נחום לנגנטל: דין הרציפות יוחל על החוק, חוק הלוואות לשכר לימוד, התשנ"ט–1999, והוא יועבר לוועדת החינוך והתרבות להכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

נחום לנגנטל: (קריאה ראשונה)

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לסעיף ה' בסדר-היום, להצעת חוק זכויות התלמיד, התש"ס–2000, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת סילבן שלום.

נחום לנגנטל: יציג את ההצעה חבר הכנסת סילבן שלום.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה: – – –

סילבן שלום: רק בשבילך אני עושה את החוקים האלה, תאמין לי.

סילבן שלום: תראה את החוק.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק הזה שמוגש היום לקריאה ראשונה, חוק זכויות התלמיד, פותח עידן חדש במערכת החינוך בישראל.

סילבן שלום: הוא מהווה פריצת דרך בתפיסת החינוך, במעמד ובזכויות התלמיד, הנער והילד.

סילבן שלום: חוק זה הינו בין המתקדמים בעולם בנושא זכויות תלמידים, והוא מעמיד את מדינת ישראל בשורה הראשונה של המדינות הדמוקרטיות בעולם.

סילבן שלום: חוק זכויות התלמיד בהגדרתו חוקק לצורך שמירה על זכויות התלמידים בישראל, ובפועל יביא גם לצמצום פערים חינוכיים, חברתיים, כלכליים, עדתיים ובין-עדתיים.

סילבן שלום: לאחרונה אנו עדים למקרים רבים שבהם הופרו זכויות בסיסיות של תלמידים במסגרת בית-הספר ובתחומו, ולעתים אף על-ידי מנהלי מוסדות החינוך ומוריהם – הפרות יומיומיות, כמו מניעת תלמידים מהשתתפות בפעילויות שגרתיות של המוסד, כגון טיולים ושימוש במתקני בית-הספר, עקב חובות ההורים.

סילבן שלום: היינו אף עדים למקרים שבהם נמנעה כניסת תלמידים למוסד שבו הם לומדים בגין אי-עמידה בתשלומים שונים ומשונים.

סילבן שלום: היינו עדים, לצערנו הרב, להעלבת תלמידים ולשימוש בכינויי גנאי על-ידי צוות המורים; לשימוש באלימות גופנית ומילולית כלפי תלמידים בתחומי בתי-הספר; מניעת תלמידים מלגשת לבחינות בגרות משיקולים זרים, כגון ממוצע בית-ספר, דירוגו ויוקרתו של בית-הספר.

סילבן שלום: רק בסוף השבוע פורסמו באחד העיתונים נתונים מדאיגים על אודות הנשרה מלאכותית של תלמידים מבתי-ספר תיכוניים במרכז הארץ, מהסיבות שנמנו לעיל.

סילבן שלום: רוב הנושרים הם, כמובן, משכבות חלשות שאינן יכולות לעמוד בדרישות בית-הספר, מצד אחד, ואין להן האפשרות למנוע את הגזירה, מצד שני.

סילבן שלום: הרחקה של תלמידים ממערכת חינוך ללא הליך הגון והוגן היא לרעת התלמיד.

סילבן שלום: אי-קבלת תלמידים על רקע עדתי, חברתי וכלכלי או השקפה פוליטית של הוריו היא לרעת התלמיד.

סילבן שלום: חוק זה בא למנוע את העוול הקיים במשך עשרות שנים נגד ילדים ממגזרים שונים, אבל ממגזרים מאוד מאוד ספציפיים בדרך כלל, שהם אלה אשר עומדים חסרי אונים מול המערכת שנקראת מערכת החינוך.

סילבן שלום: הצעת חוק זכויות התלמיד, שלה היה שותף יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת זבולון אורלב, בהדרכה, בהכוונה, בעצה טובה, כמנכ"ל משרד החינוך לשעבר, כמנהל מחוז, כמפקח ראשי, נותנת הגדרה של שבעה עקרונות יסוד: 1.

סילבן שלום: הזכות לחינוך; 2.

סילבן שלום: איסור האפליה; 3.

סילבן שלום: זכות השימוע; 4.

סילבן שלום: זכות הערעור; 5.

סילבן שלום: הזכות להיבחן; 6.

סילבן שלום: איסור ענישה גופנית; 7.

סילבן שלום: איסור ענישה בגין מחדל או מעשה של ההורים.

סילבן שלום: החוק הזה מביא למהפכה.

סילבן שלום: לא ניתן עוד למנוע מתלמידים לגשת לבחינות בגרות כי המורה רוצה להציג ממוצע גבוה, או בית-הספר רוצה להציג ממוצע גבוה.

סילבן שלום: הזכות להיבחן היא זכות יסוד של תלמידים באשר הם בכל מגזר – יהודי, דתי, ערבי, חרדי, בכל מקום.

סילבן שלום: הדבר הזה יביא למצב שבו יוכלו לגשת תלמידים רבים ונוספים, וכך יורחב מעגל הזכאים לבחינות בגרות, ויביא בסופו של דבר לשינוי באחוזי הזכאים בעיירות הפיתוח ובשכונות המצוקה.

סילבן שלום: החוק הזה קובע איסור אפליה בקבלה לבית-הספר מכל טענה שהיא – של לאום, של דת, של גזע, מכל טענה מופרכת יותר או פחות.

סילבן שלום: לא ניתן עוד להרחיק תלמיד מבית-הספר בלי שיש לו או להוריו מה לומר.

סילבן שלום: לפני הדיון בהרחקתו מבית-הספר תינתן לו זכות השימוע, אבל לאחר ההרחקה, ופה המהפכה הגדולה, תינתן לו האפשרות לערער בפני ועדה חיצונית, שתהיה מורכבת ממנהל המחוז של משרד החינוך באותו מחוז, מנציג מועצת התלמידים הארצית, מנציג ועד ההורים הארצי ומנציג הסתדרות המורים.

סילבן שלום: גם על ההחלטה שתתקבל תינתן האפשרות לערער בפני בית-המשפט לעניינים מינהליים.

סילבן שלום: כך שבסופו של דבר כל החלטה שתתקבל בדבר הרחקה לצמיתות, שצריכה להיות, כמובן, כתובה ומנומקת, תעמוד למבחן שיפוטי בעתיד, ותמנע את המצב הקל הזה, שבו לא יכולים להתמודד עם תלמידים ומסלקים אותם מבית-הספר, כאשר תמיד הסילוק הוא פועל יוצא של מעמד התלמיד והוריו, שלהם אין האפשרות לעמוד מול אותה מכונה משומנת.

סילבן שלום: איסור ענישה גופנית, שעד היום לא נכתב בחקיקה ונאמר רק בפסיקה של בית-המשפט העליון לפני כמה חודשים, ייכתב כאן בפעם הראשונה במסגרת חוק זכויות תלמידים במדינת ישראל.

סילבן שלום: איסור הענישה הגופנית, שהוא דבר כל כך מובן מאליו, הופך להיות בימים האחרונים נושא לוויכוח גם בין שופטים וגם בין ארגונים כאלה ואחרים, האם הדבר מותר אם לאו.

סילבן שלום: יש מצב שבו ילדים אינם מגיעים לאפשרות לומר את דעתם ולהגיע לזכות ביטוי.

סילבן שלום: החוק הזה קובע, שעל בית-הספר לעודד, ואף אסור עליו למנוע, הקמת מועצת תלמידים.

סילבן שלום: מועצת התלמידים היא גוף חיוני, גוף חשוב, לא כדי לערער על סמכות המורים, לא כדי לערער על סמכות המנהלים, אלא כדי שאפשר וניתן יהיה להביא את דברם בצורה הראויה והנכונה.

סילבן שלום: העניין המרכזי שיהיה למועצת התלמידים הוא שותפות בהליך השימוע ובהליך הערעור, דבר שעד עכשיו איש לא העלה על דעתו.

סילבן שלום: מדי יום שוהים ילדים וילדות, נערים ונערות בבית-הספר כחמש, שש, שבע ואף שמונה שעות ביממה.

סילבן שלום: חוק זה בא להגן עליהם בזמן שהותם בבית-הספר מפני פגיעה בזכויותיהם כתלמידים וכאזרחים.

סילבן שלום: רק השנה נשרו ממערכת החינוך 14,500 תלמידים, מספר עצום, המהווה 6% מכלל אוכלוסיית התלמידים בארץ.

סילבן שלום: חוק זה יביא לצמצום מספר התלמידים הנושרים ממערכת החינוך, ובעזרתו יוכלו כל ילדי ישראל לזכות בחינוך הולם, טוב והוגן.

סילבן שלום: ככל שנתרום יותר לחינוך של הדור הבא נביא לצמצום סיכויי העוני בדור הצעיר בעתיד.

סילבן שלום: אין שום נוסחה אחרת, רק צמצום פערים בחינוך מביא לצמצום פערים בהכנסה, וצמצום פערים בהכנסה מביא לצמצום פערים חברתיים.

סילבן שלום: חודש לאחר פרסומו של חוק זה תחול חובה על כל מוסד חינוכי להביא לידיעת התלמידים את דבר החוק הזה ככתבו וכלשונו.

סילבן שלום: אני רוצה להביע פעם נוספת תודה אישית עמוקה לחבר הכנסת זבולון אורלב, שלקח אתי חלק בעניין הזה, מינה ועדת משנה, ויחד הצלחנו להבקיע אותה חומה קשה מאוד שעמדה מולנו ולהגיע ליום הזה.

סילבן שלום: אני מקווה, שיושב-ראש הוועדה יוכל להוביל את החוק הזה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עד סוף חודש יולי, סיום כנס הקיץ של הכנסת.

סילבן שלום: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: ראשון הדוברים חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, ואחריה – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת אלי בן-מנחם, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת דני נוה.

נחום לנגנטל: רשומים 43 חברים.

נחום לנגנטל: אני מודיע שאחרי חברת הכנסת ג'בארה אני אסגור את הרשימה, ומי שקוראים בשמו ולא נמצא, לא יוכל לחזור, כדי שנוכל להצביע.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, החוק הזה הוא חוק חיובי וחשוב.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שהחוק הזה יחולל מהפכה.

חוסניה ג'בארה: הגיע הזמן שגם התלמידים וגם ההורים ידעו ויערערו על צעדים שננקטים על-ידי מנהלי מוסדות החינוך וגם על-ידי כל הצוות שעובד בהם.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולדבר על נושא אחר.

חוסניה ג'בארה: בתאריך 20 במאי 2000 ירו שלושה מתנחלים על אנשים מכפר קריות: סאלח ראתב אסמר וסלימאן ראתב אסמר, שני אחים שנמצאים עכשיו במצב קריטי בבית-החולים בשכם.

חוסניה ג'בארה: מי שירה עליהם הם מתנחלים שהגיעו ונכנסו לכפר שלהם.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול, אדוני היושב-ראש, מה עושים אותם מתנחלים בכפר קריות?

חוסניה ג'בארה: אני פונה לכל המשרדים האחראים לדבר, ואני מבקשת מהכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית שתבדוק את התקרית הזאת.

חוסניה ג'בארה: אני גם מבקשת מהאחראים לדבר לעשות ולאסור על המתנחלים להיכנס לכפרים, או לכפרים הערביים הפלסטיניים.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול: מה עושים מתנחלים שם, בכפר ערבי-פלסטיני?

חוסניה ג'בארה: אני לא מבינה מה הם מחפשים שם, מה הם איבדו שם.

חוסניה ג'בארה: הם מסתובבים שם כדי להתנכל לחיי אדם.

חוסניה ג'בארה: אני לא מבינה את זה.

חוסניה ג'בארה: כשמתנחל מתנכל לחיי אדם פלסטיני – אף אחד לא מעיר דבר ומאומה, וכשמישהו מהפלסטינים זורק אבן על רכב של מתנחל – הופכים עולמות במדינה שלנו.

חוסניה ג'בארה: אם אתם רוצים לדבר על שוויון ועל צדק במדינה הזאת, צריכים למנוע מהאנשים האלה להיכנס לכפרים האלו; לדאוג אפילו לאסור בצו איסור על המתנחלים להסתובב שם.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת, שזה דבר חמור שנותנים לאותם אנשים להיכנס.

חוסניה ג'בארה: אני חוזרת ומבקשת הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית שתחקור את התקרית הזאת ואת המקרה הזה, תאסור על האנשים להיכנס לשם, וגם תביא לשפיטת המתנחלים במשפט באמת צודק והגיוני.

חוסניה ג'בארה: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריו – חברי הכנסת אלי בן-מנחם, גדעון עזרא, דני נוה ועבד-אלמאלכ דהאמשה – לו התרתי עד אחרי התפילה שהוא הלך כרגע להתפלל, ואז אני אחזיר אותו, כי כרגע הוא היה פה והתרנו לו – ואחריו חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נחום לנגנטל: אני מודיע כרגע, שאף אחד לא יחזור וייכנס לרשימה.

נחום לנגנטל: אתם תגנו עלי.

נחום לנגנטל: אני נתון ללחצים גדולים.

נחום לנגנטל: תעזרו לי.

נחום לנגנטל: אדוני, בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת סילבן שלום, חבר הכנסת זבולון אורלב, אני חושב שחייבים להודות לכם על הצעת החוק הזאת, שהיא הצעה מאוד טובה.

האשם מחאמיד: אני אומר זאת כיועץ חינוכי – לפני שהפכתי לפוליטיקאי, לחבר כנסת, ואני גאה גם במה שהייתי.

האשם מחאמיד: אני חושב שהצעת החוק טובה, אבל יש לי לגביה כמה השגות.

האשם מחאמיד: אני מקווה שבדיון לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית תהיה ראייה מזויות שונות.

האשם מחאמיד: רציתי לשאול, האם משרד החינוך, או מערכת החינוך לא יכלה, דרך תקנות, לעשות את הדברים האלה, או שמא עד עכשיו לא היו תקנות כאלה במשרד החינוך?

סילבן שלום: יש – – –

האשם מחאמיד: האם זה היה במקום?

האשם מחאמיד: מה ההבדל אם אנו מחוקקים את החוק, או פועלים לפי התקנות ששר החינוך או מנכ"ל משרד החינוך נותן לבתי-הספר?

האשם מחאמיד: אני חושב שהילדים אינם חיים בחממה.

האשם מחאמיד: זו לא חממה.

האשם מחאמיד: הם חיים בעולם מלא בעיות; מה עוד שאנחנו, המבוגרים, באים ומכתיבים להם חוקים.

האשם מחאמיד: השאלה היא: האם נעשה משהו?

האשם מחאמיד: האם שאלנו כמה ילדים, כמדגם מייצג?

האשם מחאמיד: אני חושב שהיה צריך לשאול את הילדים האלה.

האשם מחאמיד: אולי חלק מהחוקים האלה בעצם באים ומצרים עליהם.

האשם מחאמיד: אולי חלק מהדברים האלה – – –

סילבן שלום: הם שותפים.

האשם מחאמיד: הם שותפים.

זבולון אורלב: נציגי מועצת התלמידים השתתפו בכל הדיונים והם תומכים לחלוטין בחוק הזה.

האשם מחאמיד: משום שאינני חבר ועדת החינוך והתרבות, אני חושב שזו זכותי לשאול, ולדעתי זו שאלה הוגנת.

זבולון אורלב: זו שאלה מצוינת.

האשם מחאמיד: אני רוצה להזכיר עוד משהו.

האשם מחאמיד: למה אמרתי "לא בחממה"?

האשם מחאמיד: חבר הכנסת סילבן שלום, יש ילדים שלא רק הזכויות האלה חסרות להם – ואני אומר באופן כללי, ואני רוצה, כמו שחבר הכנסת אורלב אמר קודם, לא להטות את הדיון לנושאים אחרים.

האשם מחאמיד: אבל ילד שאין לו מה לאכול, ילד שאין לו במה לקנות ספר, ילד שאין לו מרפאה ליד הבית, ילד שאין לו בית-ספר וילד שאין לו מורים – ואני מדבר על כפרים ערביים בנגב ובמקומות שונים – הרי כל הזכויות האלה יהיו ריקות, כל עוד הזכויות האלמנטריות האחרות אינן קיימות.

האשם מחאמיד: לכן, את החסר שקיים בבית-הספר אתה לא יכול למלא דרך החוק הזה, אבל אני חושב שצריך לחוקק חוק אשר יגן על זכותו של הילד להיות ככל הילדים במדינת ישראל – שוויון בין ילדים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר שהחוק זה טוב.

האשם מחאמיד: אני רק מקווה, שהוא לא יסבך – ואמרתי זאת לחבר הכנסת זבולון אורלב – את העניינים.

האשם מחאמיד: מה אנחנו עושים?

האשם מחאמיד: ככל שאנחנו מחוקקים יותר חוקים, אנחנו איכשהו מסבכים את החיים עוד יותר.

האשם מחאמיד: אני מקווה, שאתם, ועדת החינוך והתרבות, וכולנו נצליח לנווט את החוק הזה כך שהוא יפעל באמת בצורה קונסטרוקטיבית ונכונה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אלי בן-מנחם – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גדעון עזרא – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת דני נוה – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – הרשינו לו.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת משה גפני – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת ציפי לבני – איננה נוכחת.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: מי אחריו?

נחום לנגנטל: אחריו – חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, מאיר פרוש וראובן ריבלין.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב, שהצעת חוק זכויות התלמיד, של חבר הכנסת סילבן שלום, היא מהצעות החוק החשובות ביותר שהונחו על שולחן הבית בעשור האחרון.

זבולון אורלב: זה חוק שפותח עידן חדש במערכת היחסים בתוך מערכת החינוך.

זבולון אורלב: זה חוק שהוא תעודת כבוד ואות לבגרותה של מערכת החינוך.

זבולון אורלב: אני משבח מאוד את חבר הכנסת סילבן שלום – –

ראובן ריבלין: אלה סופרלטיבים.

זבולון אורלב: – – שידע לזהות תחום שראוי לטפל בו בחקיקה, והיתה לו התבונה לבנות את האיזון המאוד-רגיש בין הזכויות של ילד כתלמיד לבין הצורך לנהל את בית-הספר באופן פדגוגי.

זבולון אורלב: צריך לשמור כל הזמן, שבית-הספר יוכל להתנהל באופן כזה שהמורה הוא המנהיג החינוכי, המורה הוא המנחיל, יש הייררכיה בבית-הספר, יש הוראות, יש מי שנותן הוראות, יש מי שצריך להשמיע ויש מי שצריך לשמוע, זה לא מוסד דמוקרטי, ויחד עם כל זה שיתנהל באופן שיכולים להתקיים בו זכויות אדם.

זבולון אורלב: אני חושב, שהתחומים שמנה כראוי חבר הכנסת סילבן שלום בדברי הפתיחה שלו הם תחומים מאוד חשובים ומאוד משמעותיים.

זבולון אורלב: אני יודע, מתוך הדיונים שהיו לנו עם הפקידות המקצועית של משרד החינוך והתרבות, שהפקידות המקצועית בלשון המעטה לא התאהבה אהבה גדולה בחוק הזה, והיו לנו הרבה מאוד קשיים.

זבולון אורלב: אבל בהרבה סבלנות הבהרנו והסברנו, ואני בטוח שגם לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית נעשה כן, ואולי נרחיב את המעגל, כי אנחנו רוצים שהחוק הזה באמת יתקבל באהבה בתוך מערכת החינוך.

זבולון אורלב: מחנכים ומנהלי בתי-ספר יוכלו להתגאות שהם שייכים למערכת חינוך שיש לה חוק כזה, שמצד אחד לא פוגע בשום סמכות ובשום יכולת לנהל את בית-הספר מבחינה חינוכית, ומצד שני שומר על זכויות יסוד אלה.

זבולון אורלב: זה גם משתלב באמנה המפורסמת של זכויות האדם ושל זכויות הילד.

זבולון אורלב: הממשלה אימצה את האמנה הזאת.

זבולון אורלב: אני חושב, שנוכל להנחיל את החוק הזה גם מהבחינה החינוכית.

זבולון אורלב: אני חייב לומר, כהשלמה לדברי חבר הכנסת סילבן שלום, שלפי הדיונים בוועדה, ארגוני המורים תומכים תמיכה מלאה בחוק בנוסח הזה.

זבולון אורלב: ארגוני התלמידים – מועצת התלמידים הארצית – שהשתתפו באופן פעיל מאוד בכל ישיבות הוועדה והעירו הערות שהשפיעו על נוסח החוק, תמכו תמיכה מלאה, ובסופו של דבר גם הגורמים המקצועיים – אני לא יכול להגיד כולם, אבל רובם – תמכו, ואני מקווה שלקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית נוכל להגיש את החוק בהסכמה רחבה, מלאה.

זבולון אורלב: אני מברך על החוק הזה וממליץ לכולם לתמוך בו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת רובי ריבלין.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף למברכים את חבר הכנסת סילבן שלום ואת ועדת החינוך על הכנת החוק הזה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו במדינת ישראל אשררנו את האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד, אבל הממשלות השונות מתנגדות להפיכת האמנה הזאת לחלק מהחוק הישראלי, ולכן אנחנו בעצם צריכים לקחת רעיונות וקטעים מתוך האמנה הזאת ולנסות ליישם אותם באמצעות חוקים נפרדים, ואני חושבת שהחוק שלפנינו הוא בכיוון הזה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך, ברשותך, אני רוצה להציע כמה הצעות.

תמר גוז'נסקי: ראשית, אני חושבת שהסעיף הראשון, הסעיף המנחה והמוביל של החוק הזה – צריך לומר, שהחוק הזה יהיה ברוח חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו ועקרונות האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד.

תמר גוז'נסקי: נדמה לי שיש מקום להזכיר את האמנה הזאת ולומר שמשם אנחנו שואבים, ולדעתי גם טוב להזכיר את האמנה הזאת בכל הזדמנות.

תמר גוז'נסקי: נקודה שנייה.

תמר גוז'נסקי: במקום שהחוק מדבר נגד אפליה אני מציעה להוסיף גם: בשל מין או לאום.

תמר גוז'נסקי: לפחות בחלק ממערכות החינוך יש לנו בעיה של אפליית בנות, והבעיות הן לא פשוטות.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שכאשר ניתנת הזדמנות לבנות – קראתי עכשיו כתבה מדהימה על – – –

זבולון אורלב: – – –

תמר גוז'נסקי: אני מוכנה לשבת ולדון בנושא הזה, אבל אני מציעה לעשות את זה לפחות.

סילבן שלום: יש בעיה שעלתה בוועדה, מה יקרה אם – – –

נחום לנגנטל: אולי תעשו את זה בוועדה, חבר הכנסת שלום?

נחום לנגנטל: אין לה זמן.

נחום לנגנטל: נותרה לה דקה.

תמר גוז'נסקי: אני גם מבקשת להציע עוד דבר.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת סילבן שלום, בצדק הדגשת את העניין הזה של ענישה גופנית.

תמר גוז'נסקי: אני מציעה שזה ינוסח לא בנוסח "יש לו זכות", אלא ייאמר: לא יופעלו נגד תלמיד אלימות בכל צורה שהיא או אמצעי משמעת גופניים או משפילים, והעובר על הוראות סעיף זה דינו כך וכך.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, לפחות בחלק ממערכת החינוך יש לנו בצורה בולטת בעיה של ענישה גופנית, ואני חושבת שאנחנו צריכים להגיד לא רק שיש לו זכות שלא ייתנו לו מכות, אלא שמי שייתן לו מכות גם ישלם על זה.

תמר גוז'נסקי: וזו מערכת שהיא חיונית לא פחות ממערכת האפליה.

תמר גוז'נסקי: והדבר האחרון: כשאתם אומרים שאין לפגוע בתלמיד בשל מעשה או מחדל של הוריו, אני חושבת שצריך להזכיר את העניין של השתתפות באירוע, לרבות טיול שנתי – הבעיות הכספיות החוזרות ונשנות.

סילבן שלום: זאת הכוונה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להציע, שכאשר יבואו לפרש את החוק נעזור לשופטים או לתלמידים או למערכת להגיד: התכוונו לזה.

תמר גוז'נסקי: חברים, לא התכוונו בכלל – – –

סילבן שלום: – – –

תמר גוז'נסקי: לא, לא, אני אומרת: לרבות.

תמר גוז'נסקי: יש הרבה אירועים, אבל זה הדבר הבולט.

נחום לנגנטל: תודה.

סילבן שלום: אי-תשלום זה מחדל של ההורים – – –

תמר גוז'נסקי: אני מסכימה אתך.

תמר גוז'נסקי: אני רק אומרת: מאחר שאנחנו אומרים שנתלה את זה בבתי-הספר, ככל שזה יהיה יותר ברור, קריא ומובן לתלמיד, זה יהיה יותר טוב.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שנגיע בהקדם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

תמר גוז'נסקי: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חבר הכנסת סילבן שלום, השתתפתי בתחילת הדיונים בוועדת החינוך, לפני הקמת ועדת המשנה, בישיבות הראשונות שבהן דנו בחוק כפי שהוגש וכפי שעבר בקריאה טרומית.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר קודם כול, שיש לי הערכה מלאה והערצה לך, כמי שרואה את עצמו כמועמד למשרות רמות במדינת ישראל על מנת להנהיג את העם, אתה רואה כפעולה עיקרית את נושא החינוך, ואני מברך אותך על כך, כי רבים מבני עמנו חושבים שהנושאים האחרים הם החשובים, והם חשובים, אבל אין כל ספק שעניין החינוך הוא בנפשנו.

ראובן ריבלין: ואני ראיתי בתחילת הדרך של אותו חוק, שהיה עב כרס יותר, שהוא נגע בהחלט לזכויות, כלומר, בצד החובה ללמוד יש גם אותה זכות שניתנת, כי כאשר אנחנו אומרים שיש חינוך חובה, לפעמים אנחנו חושבים שאנחנו מנהלים היום, באלף השלישי, בתי-ספר ויקטוריאניים, ויש גם מורים עם מסורת כזאת, מורים שחשבו שהם יכולים להתעמר לא רק בהורים אלא גם בילדים עצמם.

ראובן ריבלין: בתחילת הדרך חששתי משום שהדיסציפלינה במערכת חינוך היא דבר חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: מעצם טבעו, נוער בגיל ההתבגרות פורק עול פעמים רבות, לא מבקש ללמוד, מבקש לא להיות במערכת, ופעמים רבות הוא בוכה על כך לאחר מכן בכייה לדורות.

ראובן ריבלין: למעשה הוא מפסיד את כל הצ'אנסים שניתנו לו בחייו.

ראובן ריבלין: והיסוד המשמעתי, היסוד שיש בו מעין כפייתיות, היה הדבר שהיינו עדים לו וערים לו במשך אלפיים שנים.

ראובן ריבלין: אם יש מקורות היסטוריים שמצביעים עליהם – רוב מערכות החינוך חשבו שהיסוד הזה הוא יסוד חשוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סילבן שלום, ראיתי שיחד עם יושב-ראש הוועדה הסכמת להרבה פשרות בדרך שהתחלת בה.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שבחלק מהפשרות אנחנו טעינו ואתה צדקת.

ראובן ריבלין: לכן אני חושב, שהחוק במתכונתו כרגע הוא חוק ראוי.

ראובן ריבלין: שמתי לב שנערכו בו כמה ניתוחים.

ראובן ריבלין: ייתכן שחלק מהחלקים שהוצאו מתוכו יצטרכו להיתוסף לו לאחר מכן.

ראובן ריבלין: אני רואה שמועצת התלמידים תומכת, ואני מברך אותה על כך, כי בתחילת הדרך היתה מועצת תלמידים שלמרבה הפליאה התנגדה לחוק ולרעיון.

ראובן ריבלין: הם חשבו כמו מבוגרים.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אנחנו שנחשבים לפוליטיקאים, ובינינו גם כאלה שמזדקנים, היינו בעלי רוח יותר צעירה מאשר אותם ילדים שבאו לפנינו – – –

תמר גוז'נסקי: הקונפורמיזם יהרוג אותנו.

סילבן שלום: – – –

ראובן ריבלין: אגב, אני מוכרח לומר לך, חברת הכנסת גוז'נסקי, שאנחו באנו וישבנו כנערים צעירים הרוצים להפרות, לחדש או לעשות איזה דבר שובבי, כי בכל זאת ראו נא, התלמידים עומדים מול המערכת המשמעתית של המורה, עם כל הדיסציפלינה שיש למורה, ודווקא התלמידים באו ואמרו: הרף לכם, אנחנו לא צריכים זאת.

ראובן ריבלין: אני שמח לראות שאותם תלמידים – – –

סילבן שלום: לא, התחלפה מועצת התלמידים.

ראובן ריבלין: אני שמח שהמועצה שהחליפה את המועצה הקודמת רואה את הדברים בראייה אחרת, וכמובן, נשתתף בדיונים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ואני מברך על הגשת הצעת החוק כפי שהיא מונחת לפנינו.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, גם אני מצטרף למברכים את היוזם ואת הוועדה, ואני מקווה שהחוק הזה יגיע מהר מאוד לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

תאופיק חטיב: נוסף על מה שאמרה חברת הכנסת גוז'נסקי, אני חושב שצריך ליידע בצורה כלשהי את ההורים לגבי החקיקה, כיוון שיש כאן דברים שהם בנפשם ובנפש ילדיהם.

תאופיק חטיב: אני חושב שאומנם זכותו של הילד לדעת איפה הוא לומד ולמה הוא עובר ואיך הוא נרשם ולמה הוא נרשם, אבל אני רוצה לעבור לנושא הנגב ולהגיד, נוסף על כל מה שכתוב בחוק, שזכותם של תלמידי הנגב ללמוד סוף-סוף, בשנת 2000, במדינת ישראל, בכיתות בנויות מאבן.

תאופיק חטיב: צריך הצעת חוק.

זבולון אורלב: בשבוע שעבר עבר חוק שאוסר לימוד בקרוונים.

סילבן שלום: אבל מה שיקרה, לצערי, הוא שיפסיקו ללמוד; לא שיבנו להם משהו חדש.

סילבן שלום: זה מה שהחוק יחולל.

סילבן שלום: אז צריך לחוקק חוק שיאמר שצריך להחליף את הקרוונים בבנייני קבע – –

זבולון אורלב: זו הצעת החוק.

תאופיק חטיב: – – ולא להגיד שאסור שילמדו; או שיעבירו אותם לבאר-שבע ולדימונה ויגידו שהם יתחילו לרכוב עכשיו על חמורים למרחק של 70 קילומטר.

תאופיק חטיב: ממילא שוקעים שם בבוץ לאורך כמה קילומטרים טובים.

תאופיק חטיב: אני חושב, שבשנות האלפיים ללמוד בקרוון הלוהט בקיץ ובקרוון הקפוא בחורף – זה פשוט עוול שאני לא יודע איך מתקנים אותו.

זבולון אורלב: זו הצעת החוק.

תאופיק חטיב: ילדים מגיל ארבע עד גיל 14 מתקבצים שם בשלושה-ארבעה קרוונים.

תאופיק חטיב: היום יש תוכניות של מחשב לכל ילד ומזגן לכל כיתה.

תאופיק חטיב: בנגב אין מים ואין חשמל לבית-הספר, לא לכיתה ולא לילד.

תאופיק חטיב: אין מים ואין חשמל לכלל בית-הספר.

תאופיק חטיב: אני חושב, שוועדת החינוך צריכה ליזום מדי שנה סיור קבע לאותם יישובים בנגב, אולי זה יהיה תמריץ לממשלה לעשות משהו כדי לא לצאת מבוישת, כי התקשורת תגיע עם ועדת החינוך.

תאופיק חטיב: לצערי, בלי ועדת החינוך התקשורת לא תגיע.

תאופיק חטיב: מה שקורה שם מבייש כל אדם, על אחת כמה וכמה מי שדוגל ומדבר על טכנולוגיות, מחשוב וכל האמצעים המתקדמים של שנות האלפיים, והילדים האלה לא זוכים לכלום.

תאופיק חטיב: הם בקושי זוכים להיכנס למסגרת, בתנאים שהזכרתי, עם עט ונייר, בהתקבצות כזאת תחת חום כבד מאוד של 40 מעלות ולנסות ללמוד.

תאופיק חטיב: זה לא יצלח.

תאופיק חטיב: כולי תקווה, שאחרי החקיקה הזאת יבוא משהו שייטיב עם אותם ילדים מסכנים.

תאופיק חטיב: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני המועמד לראשות הממשלה חבר הכנסת סילבן שלום – למה אני אומר את זה?

אחמד טיבי: כי אני מדבר על נושא שאתה כמועמד לראשות הממשלה חשוב שתהיה לך דעה בו יותר מאשר לאחרים.

אחמד טיבי: זה לא קשור ישירות לנושא שבעטיו אני נמצא כאן על הדוכן.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על זיהום אוויר במדינת ישראל, גם בשל העובדה שאני אזרח מודאג, אבל בעיקר בשל העובדה שאני יושב-ראש ועדת המשנה לאיכות הסביבה, ושימוש בכלי רכב המונעים בגז פחמימני מעובה – LPG – – –

סילבן שלום: בשפה מקצועית קוראים לזה גפ"מ.

אחמד טיבי: גפ"מ, כן.

אחמד טיבי: יש כ-4 מיליוני כלי רכב המונעים בגפ"מ.

אחמד טיבי: 1.2 מיליון רכב באיטליה – היא המובילה בעולם בנושא הזה.

אחמד טיבי: 350,000 בארצות-הברית, ו-325,000 בהולנד.

אחמד טיבי: במצרים, בקהיר, כל התחבורה הציבורית תוסב לגז טבעי.

אחמד טיבי: בהלסינקי הוסבו חמישה אוטובוסים כפיילוט להסבת 340 אוטובוסים לגפ"מ, ועוד.

אחמד טיבי: מרבית יצרני הרכב, רבותי חברי הכנסת, מציעים רכבים המונעים בגז או בחשמל כחלק בלתי נפרד מכלי הרכב הנמכרים.

אחמד טיבי: יש לציין, כי במדינות מסוימות, כמו הולנד וקליפורניה, הממשלה עצמה מעודדת הסבה לכלי רכב המונעים בגז במטרה לשפר את איכות האוויר בערים, על-ידי תמריצים כמו הנחות מס.

נחום לנגנטל: ברכבים פרטיים או ברכבים ציבוריים?

אחמד טיבי: פרטיים.

אחמד טיבי: ברכבים ציבוריים הממשלה יוזמת.

נחום לנגנטל: למיטב זיכרוני, בקליפורניה העזרה של הממשלה ברכבים פרטיים היא בחשמל, לא בגז.

אחמד טיבי: אני אומר לך, שבכמה מקומות יש פיילוט, כמו בהלסינקי, לגבי גפ"מ.

אחמד טיבי: ובאיטליה נתתי את המספר המדהים של 1.2 מיליון רכבים.

נחום לנגנטל: אגב, באוסטריה כבר כל התחבורה הציבורית מונעת בגפ"מ.

אחמד טיבי: אבל מה התועלת?

אחמד טיבי: אני רוצה לעמוד על התועלת שיש ברכב המונע בגפ"מ, או גז טבעי: א.

אחמד טיבי: הקטנת זיהום אוויר; ב.

אחמד טיבי: חיסכון משמעותי בצריכת הדלק עקב התכונות של הגפ"מ; ג.

אחמד טיבי: הארכת חיי המנוע.

אחמד טיבי: על-פי החקיקה הקיימת כיום, חוק הפעלת רכב, התשכ"א–1961, אסור השימוש ברכב ממונע בגפ"מ, ועל מנת לאפשר הכנסת רכב גפ"מ, יש צורך, א.

אחמד טיבי: בהכנת תקן ישראלי לגפ"מ; ב.

אחמד טיבי: בהכנת מפרט לתחנות תדלוק; ג.

אחמד טיבי: בהכנות מפרט לכלי הרכב; ד.

אחמד טיבי: בחקיקת משנה.

אחמד טיבי: לאחרונה – ואת זה אתה יודע, כי שוחחנו על הנושא רבות – התפרסמו המלצות ועדה במינהל הדלק והגז בעניין – – –

נחום לנגנטל: אדוני סיים את זמנו.

אחמד טיבי: אני יודע שיש מגעים בין-משרדיים בנושא הזה – – –

זבולון אורלב: נגמר לך הדלק.

אחמד טיבי: אבל יש לי גז טבעי.

אחמד טיבי: ועל כן אני מודה לך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה ידבר כרגע, כי הוא יצא לתפילה ואני אמרתי לו שברגע שהוא יחזור אני אתן לו את רשות הדיבור.

נחום לנגנטל: עד שאדוני יתפוס את מקומו, אני פונה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

נחום לנגנטל: רק שתדע שהבעיה הגדולה היא, שחשבו במדינת ישראל על הנושא של השימוש בגפ"מ, בתחנות תדלוק וכל הצרכים האלה, אבל בתקופה שחוקק החוק היו התקפות הטרור על האוטובוסים, ופחדו שהאפקט של פיצוץ ברכבים המונעים בגז יהיה גדול וקשה יותר מאשר ברכבים המונעים בדלק.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה, כפי שכתוב בדברי ההסבר, להגן באופן מפורש על זכויות התלמיד ולהשקיף על חוקי החינוך מנקודת מבטו של התלמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לי שום בעיה עם זה שלתלמידים יהיו זכויות מלאות ושלמות, זה מאוד חשוב, חבר הכנסת סילבן שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לפני כן צריך שיהיו לנו תלמידים, צריך שיהיו לנו בתי-ספר, צריך שיהיו לנו מנהלים שיעסיקו את התלמידים האלה כדי שנוכל להגן עליהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האלמנט היסודי חסר בהרבה שכבות, ולא רק אצל הערבים, ולא רק בנגב, ולא רק בכפרים הבלתי-מוכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשר בממשלה הקודמת – היית שר המדע תקופה מסוימת, מדע אולי לא כולל את החינוך באופן ישיר, אבל איכשהו זה נושק לעניין כאן, ולא במקרה אתה מציע את הצעת החוק הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לשאול, מה אנחנו כן עושים, מה אנחנו משפרים ומה אנחנו מחילים על התלמידים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קודם כול, זכויות היסוד – שיוכלו ללמוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחר כך אין לי בעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה כמו המשל של אותה מלכה בצרפת – אנחנו מתקרבים למועד הזה – כאשר השאלה מה הולך בחוץ, מה בונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרו לה: רעבים ללחם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא ענתה: אם אין להם לחם אז שיאכלו ביסקוויטים, או עוגות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ביסקוויט זה לא בדיוק עוגה בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בדיוק מה שאני אומר, יפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין בינינו חילוקי דעות.

סילבן שלום: סעיף 3 בחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ודאי, תנאי יסוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אתה מהדרום בצורה כלשהי, אתה מכיר את בתי-הספר שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי שם לא לפני הרבה זמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בחורף אי-אפשר לשבת מהקור ומהרוח ומהעזובה; יושב-ראש ועדת החינוך גם היה שם לא לפני הרבה זמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקיץ ובימים האלה גם כן אי-אפשר לשבת וללמוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פרט לזה שהם צריכים לנסוע – פעם על חמור ופעם בלי חמור – 8-7 קילומטרים; עכשיו, כאשר רוצים להקים שם עוד בית-ספר, אז גם כן מקימים אותו לא יותר קרוב מבית-הספר הקודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה תנאים שאינם עונים על המינימום הדרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לנו בעיה עם החוק הזה, כמובן אין לי בעיה עם שיפורים נוספים, אבל קודם כול נתחיל מהיסוד, נתחיל בדברים החשובים יותר, ניתן לתלמידים את רף המינימום של כולם ואחר כך נשפר מה שניתן גם לאחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אומר את הדברים גם בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום, רבותי המאזינים, החוק היום הוא בעניין החינוך והתרבות ושיפור מצב התלמידים בבתי-הספר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק מדברת על כך שיש להסתכל על כל חוקי החינוך והלימוד מנקודת מבטו של התלמיד כך שלתלמידים יהיו הרבה זכויות ולא יהיה אפשר לגרום להם איזה קיפוח או עוול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בין היתר נאמר, שאי-אפשר להרחיק תלמיד מבית-הספר אלא לאחר שישבו ועדות ולאחר החלטה סופית של בית-הדין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר למגיש הצעת החוק, שר החינוך בממשלה הקודמת, כי הצעה זו יכולה להיות טובה, אולם אי-אפשר לומר לאלה שאינם מוצאים לחם שיאכלו עוגות או ביסקוויטים, כפי שאמרה בזמנה מלכת צרפת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איננו יכולים לומר לתלמידים הערבים בנגב ובמקומות רבים אחרים, וגם למי שאינם ערבים, שאין להם תנאים מינימליים ללימודים ואין להם כיתות ואין להם כיתות ממוזגות ומתאימות – איננו יכולים להציע להם חוקים בעודם רחוקים מהם מרחק רב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחילה עלינו לתת לכל תלמיד את האפשרות המינימלית ללמוד בתנאים הגיוניים, סבירים ומוכרים, ורק אחר כך יש להגיע אל האספקט התחיקתי ואל הרבה יותר זכויות נוספות, אם יש מקום לכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לך, אדוני יושב-ראש הישיבה, ושלום עליכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת עסאם מח'ול – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מוחמד כנעאן יעלה ויבוא.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, האם הסיפא של נאומו של חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה דמה להתחלה?

טלב אלסאנע: כן, כן.

טלב אלסאנע: זה זהה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך את חבר הכנסת סילבן שלום, שהציע את הצעת החוק, ואת ועדת החינוך והתרבות, אשר הכינה את ההצעה לקריאה ראשונה.

מוחמד כנעאן: הצעת החוק באה לפתור בעיה ולמנוע עיוות במצב התלמידים, או במצבם של אחדים מהתלמידים.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת שלום, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק.

מוחמד כנעאן: היא באה לפתור עיוות שהיה נהוג כשמנהל בית-ספר במוסד חינוכי היה מחליט באופן עצמאי – ולפעמים הייתי אומר שהוא לא צודק, אף שאין צדק מוחלט – להביא תלמיד לעזוב את בית-הספר ולעזוב את הלימודים בכלל.

מוחמד כנעאן: הצעת החוק באה למנוע המשך מצב זה, והיא מערבת את התלמיד, את ההורים שלו, לרבות מנהל בית-הספר, לרבות משרד החינוך במחוז, לרבות מועצת התלמידים ולרבות ועד ההורים הארצי.

מוחמד כנעאן: בהתחלה חשבתי, למה חבר הכנסת סילבן שלום רשם בהצעה נציגי ועד ההורים הארצי, או ראש מועצת התלמידים המחוזית, ואחר כך אמרתי שאולי הוא עשה זאת על מנת שיופעל שיקול אובייקטיבי ונייטרלי על-ידי אנשים שהם לא מהיישוב עצמו אלא מהאזור.

מוחמד כנעאן: לדעתי זה חשוב, וכך זה בסדר.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה, כמו שיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות אמר קודם לכן, שהצעת החוק תזכה לאישור בהקדם האפשרי ותעבור בקריאה שנייה ושלישית, וכמו כן שהחוק הזה יצא לדרך ויתחילו לממש אותו, כי לדעתי חוק זה יתרום למערכת החינוך במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: הוא יתרום לייצוב המערכת ולייצוב המצב בבית-הספר וימנע עיוותים.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד ליושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, וגם לחבר הכנסת סילבן שלום, שלצערי הרב לאחרונה – אני באמת לא יודע איך, אבל לדעתי חייבים לפתור את הבעיה הזאת – קורה שתלמידים שאנחנו רוצים להגן עליהם בכל דרך, מתנפלים על מורים ועל מחנכיהם.

מוחמד כנעאן: לא מזמן קרה מקרה כזה ביישוב מסוים שאני מכיר.

מוחמד כנעאן: גם הורים, לצערי הרב, מתנפלים על מורים ועל מחנכים.

מוחמד כנעאן: זו גם חובתנו כמחוקקים למנוע מקרים כאלה ולמנוע מצב שתלמיד אשר אנחנו הולכים להגן עליו ולשמור על זכויותיו יתנפל ויכה מורה או מחנך באותו בית-ספר, או שהורה של תלמיד מסוים יכה מורה מפני שהמורה כביכול נתן סטירה לבן שלו.

מוחמד כנעאן: אני גם חושב, שעל ועדת החינוך והתרבות לבדוק אפשרות לפתירת הבעיה הזאת, על מנת לייצב את המערכת מכל הכיוונים ולשמור על יציבות מוחלטת בכל המערכות שקשורות לאותו בית-ספר.

מוחמד כנעאן: אני רוצה שוב לברך על כך, ואני מאוד מקווה, שיחד, בוועדת החינוך והתרבות, נוכל לקדם את החוק הזה, ובאמת נוכל להבטיח קידום מערכת החינוך במדינת ישראל, מבחינת התלמידים, ההורים, משרד החינוך, המחנכים, המנהלים וכולם ביחד.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מבקש להודיע, כפי שאכן הודיעו כאן מקודם, שכל חבר כנסת שלא יהיה נוכח באולם, לא תינתן לו זכות לדבר אם הוא יבוא מאוחר יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא תהיינה חנינות בערב הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מכולם, אלה שרוצים לפחות להשתתף בדיון, להיות נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו נוכח; חבר הכנסת רענן כהן – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אקרא כמה שמות לטובת אלה שממתינים בחדריהם – יובל שטייניץ, ויצמן שירי, טלב אלסאנע, מיכאל איתן, נחום לנגנטל, בנימין אלון, אבשלום וילן ועוד רשימה ארוכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה שרוצים להשתתף בדיון יואילו להיות במליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

עזמי בשארה: אני נכחתי בחלק מהישיבות – אומנם לא בכולן – של ועדת החינוך והתרבות כשדנה בחוק, ואני מברך על החוק הזה ומברך את חבר הכנסת סילבן שלום שהגיש אותו.

עזמי בשארה: אני מברך גם על כל הגישה שהתייחסה בקצת יותר ביזור ודמוקרטיה בגיל הזה.

עזמי בשארה: חבר הכנסת סילבן שלום התייחס אליהם כאל מבוגרים שמגיעות להם זכויות גם באופי הניהול של חייהם בתוך בית-הספר – מועצות תלמידים וזכויות מועצות תלמידים וכו'.

עזמי בשארה: אני מברך על הצעד הזה, אבל, חבר הכנסת סילבן שלום, אני באמת רוצה להצטרף להערותיו של חבר הכנסת דהאמשה; לא בשביל לסתור את החוק הזה בכלל ולא להחסיר שום דבר ממנו – במקום שיש בתי-ספר, באמת צריך שיתקיים החוק הזה, אבל אני חושב גם כאיש מהדרום וגם כאיש שהיה פעם סטודנט באוניברסיטת באר-שבע, ואתה מודע לבעיות הדרום, כדאי להסב את תשומת לבך לכך, שיש אזור שלם במדינת ישראל שבו בית-הספר נחשב עד היום לפריווילגיה, וזה אזור הנגב.

עזמי בשארה: בחלק מהמקומות צריך ללכת ברגל כמה קילומטרים לבתי-הספר.

עזמי בשארה: אתה רואה איך נראה הקיץ היום, ובחורף זה לא נראה יותר נעים ללכת כמה קילומטרים, ומדברים אם לארגן או לא לארגן הסעה מכפרים בלתי מוכרים או מכפרים אחרים לבתי-ספר מרוחקים.

עזמי בשארה: זאת זכות יסודית.

עזמי בשארה: זאת זכות התלמיד, זכות ההורה וזכות המחנך.

עזמי בשארה: אני הייתי מצפה, שאפילו חברי כנסת מהימין ייתנו יד לנושא הזה ויפעלו וישפיעו אתנו בעניין הזה.

עזמי בשארה: הנושא הזה של הנגב פשוט נראה כמו קושיה שאין לה פתרון.

עזמי בשארה: זה עובר בירושה מממשלה לממשלה.

עזמי בשארה: אתה היית סגן שר האוצר בממשלה הקודמת.

עזמי בשארה: סגן שר הביטחון, סליחה.

עזמי בשארה: רצינו לראות אותך כשר האוצר.

עזמי בשארה: לא יודע, זה Freudian slip.

עזמי בשארה: על כל פנים, היית באקזקוטיב, היית בממשלה, ובעצם שום דבר לא זז.

עזמי בשארה: להיפך, הדברים החריפו.

עזמי בשארה: בממשלה הזאת – הנה, שום דבר לא קורה, לבד ממלים על הנייר, והסובלים הכי גדולים מהקטע הזה זה הדור החדש שנולד בתוך מדינת ישראל בסוף המאה, הילדים.

עזמי בשארה: אני לא כל כך דואג למבוגרים כפי שאני דואג לדור הצעיר, לילדים באזורים האלה, שהחינוך הוא זכות יסודית מזכויותיהם.

עזמי בשארה: הייתי מאוד מאוד רוצה להסב את תשומת לבך לדבר הזה.

עזמי בשארה: נקודה אחרונה, ואני מסיים עם הסיפור הזה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש וחבר הכנסת סילבן שלום, אסור לרגע אחד להסיט את תשומת לבנו מכך, שזכויות התלמיד – גם בשיטת החינוך המודרנית ביותר, ואני מהבחינה הזאת מוכן אפילו לאקספרימנטים במודרניות – לא פותרות את בעיית המשמעת כתנאי לחינוך.

עזמי בשארה: אני לא מדבר על חינוך פרונטלי בלבד, אלא על כך שכל סוג של חינוך בלי מינימום של משמעת הוא בלתי אפשרי.

עזמי בשארה: וכפי ששמעת וכפי שכולנו שומעים, יש ללא שום ספק בעיה של אלימות ושל היפר-אקטיביזם בחברה הישראלית, במיוחד בדור הזה.

עזמי בשארה: אני בטוח שחוק כזה לא פותר את השאלה הזאת של היחס, לא רק של המורה לתלמיד.

עזמי בשארה: יש גם יחס של התלמיד למורה, כדי לאפשר חינוך.

עזמי בשארה: ואני חושב שזו בעיה גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי, דרך אגב.

עזמי בשארה: בלשכה הפרלמנטרית שלי בנצרת אני מקבל עשרות תלונות של תלמידים שהכו אותם, ממש עם סימנים בגוף, ומנסים לעזור להם דרך המועצה לקידום מעמד הילד וכו'.

עזמי בשארה: אבל תטפל גם בתלונות של המורים שלא מתאפשר להם ללמד כי הם לא משתלטים על כיתה.

עזמי בשארה: גם בשאלה כזאת צריכים לטפל.

עזמי בשארה: בשאלת זכויות לא מטפלים.

עזמי בשארה: הדבר הזה צריך טיפול הרבה יותר עמוק מאשר הצעת חוק.

עזמי בשארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת יובל שטייניץ וויצמן שירי אינם באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שהצעת החוק הזאת היא צעד חשוב קדימה בהנחלת ערכים דמוקרטיים הלכה למעשה בתוך המוסד המחנך לדמוקרטיה, בתוך בית-הספר.

טלב אלסאנע: לא די ללמד, אלא יש גם להשרות אווירה במערכת היחסים ההדדית בין ההנהלה לבין התלמידים, שהתלמידים לא יהיו נתונים לשרירות לבם, לפעמים או לעתים, של מורה שם או כאן, או בשל חשש שיתעמרו בתלמיד.

טלב אלסאנע: לכן חשוב מאוד לתת מעמד משפטי חוקי לחובות האלה של ההנהלה ולזכויות של התלמידים.

טלב אלסאנע: אני גם מסכים עם חברי שדיברו לפני, לרבות היושב-ראש, חבר הכנסת דהאמשה, וחברי מוחמד כנעאן, שזכויות התלמיד זה לא רק זכות לערער.

טלב אלסאנע: זכות התלמיד היא גם זכות לחינוך ברמה נאותה, סבירה והולמת.

טלב אלסאנע: לא יעלה על הדעת, חבר הכנסת סילבן שלום, להקים בית-ספר מפחון, שדומה יותר למכלאה מאשר לבית-ספר, ולהגיד שהמדינה מילאה אחר חובתה להקים בתי-ספר.

טלב אלסאנע: לא יעלה על הדעת, שיש היום תלמידים שלומדים בכיתות בצפיפות של למעלה מ-40 תלמיד, או תלמידים שלומדים בבתי-ספר שאין בהם אפילו מים לשתות, או שאינם מחוברים לרשת החשמל, במאה ה-21, כשכל העולם לומד דרך האינטרנט ודרך המחשב.

טלב אלסאנע: זכויות התלמיד הן הזכויות המהותיות, הזכויות הבסיסיות להנחיל ולו גם חינוך וגם תרבות ולאפשר לו ללמוד בצורה נאותה ונכונה מבחינה פיזית, שיהיה לו שולחן וכיסא וכיתה ראויים, שיהיו גם התנאים הבסיסיים, שתהיה נגישות, שיהיה מרחק סביר בין מקום מגוריו של התלמיד לבין בית-הספר.

טלב אלסאנע: במצב הקיים, במיוחד בנגב, ביישובים הלא-מוכרים, התלמידים הפכו להיות משחק בידי מערכת החינוך, כדי לאלץ את ההורים להעתיק את מגוריהם מהכפרים הלא-מוכרים ליישובי הקבע.

טלב אלסאנע: לא מקימים בית-ספר ביישוב כמו אל-עזאזמה, ומאלצים את התלמידים גילאי שש-שבע לנסוע 70 קילומטר הלוך וחזור, כי משרד החינוך והמדינה לא רוצים להקים שם בית-ספר, זאת כדי לאלץ את ההורים להעתיק את מקום מגוריהם.

טלב אלסאנע: התלמידים הופכים להיות כלי פוליטי על מנת לאלץ את ההורים לעבור, כלי פוליטי על מנת לבצע מדיניות ממשלתית.

טלב אלסאנע: צריך להוציא את הילדים ואת הזכות שלהם לחינוך מהמשחק הפוליטי הגרוע והשלילי הזה.

טלב אלסאנע: לכן, הצעת החוק הזאת היא צעד חשוב, אם כי יש צורך בצעדים משלימים אשר יבטיחו את מלוא החינוך ומלוא זכויות התלמיד, וראוי שיהיה סל זכויות לתלמיד, שיכלול איפה ללמוד, איך ללמוד, באיזו מערכת חינוך, באיזו רמת חינוך, מה החובות שלו כלפי המורה ומה זכויות המורה כלפי התלמיד.

טלב אלסאנע: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם יהיו נוכחים, חברי הכנסת בנימין אלון, אבשלום וילן, ישראל כץ, סאלח טריף, רוני מילוא, והרשימה עדיין ארוכה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב אמר קודם לכן, ואחר כך גם שאלתי אותו, שהחוק הזה הוא באמת מהחוקים החשובים ביותר שחוקקו בעשר השנים האחרונות.

נחום לנגנטל: הוא אמון עלי כאדם שמבין מאוד בענייני חינוך, בוודאי יותר ממני, ועל כך אני רוצה קודם כול לפתוח בברכת שבח למציע, חבר הכנסת סילבן שלום, על כך שהוא זכה להביא חוק כזה ועל כך – ואני אומר את זה באופן אמיתי – שהוא רואה לעצמו זכות או חובה להתעסק בדבר שאולי בעיניהם הציניות של אנשים אחרים זה נחשב להתעסקות בזוטות.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת סילבן שלום, חסר לי משהו בהקדמה לחוק, כי כשאתה קורא אותו בנפרד עולה מין הרגשה של משהו שרווח בחברה הישראלית, שכל הזמן אנחנו מדברים על זכויותיו של האדם, על כבוד האדם; כל היום מדברים רק על זכות הפרט, ואין פה ראייה של חובתו של האדם לחברה, או של חובתו של התלמיד לחברה שבה הוא נמצא.

נחום לנגנטל: אני אומר את זה רק במישור החינוכי, או כהקדמה מסוימת לפירוט הזכויות שיש לתלמיד, שמסדירים אותן בפעם הראשונה בספר החוקים של מדינת ישראל – בצד הזכויות יש איזו חובה שהוא צריך לקיים כלפי המערכת, כלפי החברה.

נחום לנגנטל: נכון שבשאר הסעיפים בחוק החינוך, יש הרבה דברים שקשורים לחובתו של התלמיד ולענישה כלפיו, אבל אני חושב שראוי מבחינה חינוכית, ואני מבקש ממך רק לשקול את זה, ותעשה כמיטב הבנתך בעניין, שבהקדמה, באיזו צורה, הדבר הזה יבוא לידי ביטוי, שלא נחנך ונרגיל פה, בוודאי לא תלמידים – שכל הזמן הם צריכים לדבר רק על זכויותיהם ואיך הם לוקחים לעצמם, לפרט שלהם, את הזכויות שקיימות אולי בעוגה החברתית, בעוגה הקהילתית, בכלל בעוגה של המדינה או של הציונות.

נחום לנגנטל: דבר שני שאני רוצה לומר לך – יש כאן הסדרה מאוד חשובה של נושא הענישה, וזו לא מספיקה.

נחום לנגנטל: אני לא יודע אם זה צריך להגיע לידי ביטוי בחוק הזה.

נחום לנגנטל: אני לא מכיר את החוק שהגשת מלכתחילה, אבל כל סוגיית הענישה כלפי תלמידים, לא יכול להיות שהיא תימדד במערכת החינוך רק במישור של הרחקה.

נחום לנגנטל: הגיעו אלי כמה מכתבים, וטיפלתי בכמה מקרים בשבועות האחרונים, בנושא ההרחקה מבחינות הבגרות, או הרחקה, ולזה יש התייחסות, או הרחקה בכלל מבתי-הספר, שאלה החלטות מאוד קשות שבעטיין לפעמים פונים לחבר כנסת ואומרים: תעזור לנו.

נחום לנגנטל: אבל יש הרחקות או פעולות עונשיות שנעשות במערכת החינוך שצריך אחת ולתמיד גם אותן לבדוק.

נחום לנגנטל: ואם אתה עוסק בתחום הזה, אולי באמת צריך בכלל לבדוק עם המינהל הפדגוגי – – –

סילבן שלום: הוצאנו את זה, כי משרד החינוך היה נגד הכול.

נחום לנגנטל: אה, הוצאתם את זה?

נחום לנגנטל: זה היה.

נחום לנגנטל: הבנתי.

נחום לנגנטל: אם כך, כיוונתי לדעתך וכנראה לא כיוונתי לדעתו של משרד החינוך.

נחום לנגנטל: אז ראוי לו לחוק הזה יום אחד להשמין קצת בוורסיות נוספות של מערכות ענישה וליצור את כל ה"באלאנס" למערכות הענישה כלפי הדבר הזה, כי לא יכול להיות מצב, שמישהו חטא חטא קטן או גדול, ויאמרו לו: אין מקומך עמנו ואתה מייד חייב לעבור למערכת אחרת, ואז נכנסים לסינדרום של השימוע וכל מה שהסדרתם כאן בחוק.

נחום לנגנטל: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק טוב, ואני מבקש רק שתשקלו את הדברים האלה.

נחום לנגנטל: בהצלחה רבה לכם.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת בנימין אלון ואבשלום וילן – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם יהיו, חברי הכנסת סאלח טריף, רוני מילוא, מיכאל קליינר, מקסים לוי, עוזי לנדאו, איוב קרא ועוד.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, החוק שאנו דנים בו הוא חוק חינוכי חשוב, ואני מברך את חבר הכנסת סילבן שלום על היוזמה ומאחל לו הצלחה בהמשך החקיקה.

ישראל כץ: אנחנו מדברים כאן על חינוך, ואי-אפשר שלא להתייחס לראש הממשלה שאמור להוות דוגמה חינוכית ולהקרין יושר, וכבר אתמול והיום אנחנו רואים איך בנושא כל כך חשוב ועקרוני כמו גיוס לצה"ל, לימוד תלמידי ישיבות, איך אתמול בא לכאן ראש ממשלה, ולשיטתו, בלי קשר להתייחסות שלי לנושא הזה, הפר הבטחה מפורשת שנתן, הבטחה מרכזית שנתן לבוחרים שלו.

ישראל כץ: והיום אנחנו רואים איך אותו ראש ממשלה שולח שליחים, שר בממשלתו, את השר מתן וילנאי, כדי להבטיח עוד הפעם למפגינים נגד החוק, שהוא כבר יעשה שינויים באותו חוק, שינויים כאלה שאם הם מרצים את המפגינים הם בוודאי לא מרצים את מי שרוצים את החוק הזה.

ישראל כץ: זה ראש ממשלה שיש לו כנראה בעיה כרונית לשמור על אמינות, בעיה כרונית לומר את האמת, ולא נעים לומר באופן לא פרלמנטרי, יש לו בעיה כרונית לא לשקר.

ישראל כץ: אנחנו רואים את זה, יש לו בעיה כרונית בעניין הזה.

ראובן ריבלין: הוא רק עושה קומבינות.

ראובן ריבלין: הוא קומבינטור.

ישראל כץ: אני מנסה בצורה המתונה ביותר להבין את מה שאני רואה כאן ב-24 השעות האחרונות.

ישראל כץ: ראש ממשלה שהרים בבחירות דגל מרכזי של שירות חובה – איך הוא קרא לזה?

ישראל כץ: צו גיוס לחרדים, ובכל דרך שהוא כינה את זה.

ישראל כץ: הוא קיבל הרבה קולות בבחירות על סמך הדגל הזה, ואתמול הפך את זה לחלוטין, כדי להרוויח עוד כמה ימים בשלטון, כדי לשרוד פוליטית.

ישראל כץ: והיום, תחת הלחץ התקשורתי, עוד הפעם שלח שר בממשלתו להבטיח בשמו, עוד הפעם לשנות את החוק בצורה שתעוות ותשנה את הייעוד שלו.

ישראל כץ: אם נצרף לכך את העובדה, שזה כארבעה חודשים אנחנו נמצאים בשביתה כואבת וחמורה ביותר של הרופאים בבתי-החולים, ברפואה הציבורית, ומי שנפגע כאן זה בעיקר מחוסרי היכולת, אנשים שאין להם כסף לשלם לרפואה הפרטית, הם מעוכבים בניתוחים, בטיפולים, באבחונים.

ישראל כץ: שר הבריאות יש לו מנהג לבוא לכאן אחת לחודש ולספר שמדובר באובדן נפשות, במוות.

ישראל כץ: אני קצת מתפלא על שר הבריאות, שלא מסיק מסקנות יותר חמורות מהאמירות האלה ויושב לבטח על כיסאו, אם זו אכן המציאות.

ישראל כץ: אבל, אדוני היושב-ראש, כדאי לקרוא מכאן לראש הממשלה, וכדאי שגם דוברים אחרים יעשו זאת, לזכור מה האחריות שלו כלפי הציבור, להתערב כאן, לסיים את השביתה הזאת ולמנוע סבל מהציבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל כץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רוני מילוא – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מקסים לוי – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, כנראה אחרון הדוברים בדיון הזה, כי כל היתר – דוד אזולאי, יוסף פריצקי, רחבעם זאבי, יורי שטרן, ועופר חוגי – לא נוכחים באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יגיעו לפני שחבר הכנסת קרא יסיים את דבריו, אתן להם את זכות הדיבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרשו לי לחזק את ידו של ידידי סילבן שלום על החוק המאוד דרוש וחיובי לחברה בישראל.

איוב קרא: אנחנו עדים לכך שבתקופה האחרונה החוקים שהבאת לבית הזה הביאו כבוד רב, לנו כסיעה וגם לנו כבית-המחוקקים.

איוב קרא: יישר כוח.

איוב קרא: אני חושב, שהחינוך בישראל הוא הדבר החשוב ביותר בחיינו, ובהרבה פינות בבית הזה הוא לא תופס, לצערי, את המעמד הראוי לו, ואנשים מעדיפים להתעסק עם כל מיני דברים, אולי טובים, אבל יש טובים יותר.

איוב קרא: ואני חושב שהחינוך הוא בנפשנו, כי בית שאין בו חינוך, לעולם לא יהיה בית שאפשר לסמוך עליו בדברים מרכזיים שבעולם הזה, וככל שבית מגיע לרמה אינטלקטואלית רצינית – אין לי ספק שהוא גם מביא לברכה, לתשתית בכלל, ברכה כלכלית, חברתית, וכל מה שמשתמע מכך, באופן דרסטי.

איוב קרא: לכן, אנחנו חייבים לחזק בבית הזה את החוק הזה, קודם כול, לחזק חוקים כאלה שהביא סילבן.

איוב קרא: אני רוצה לומר לך, וצר לי שאני אומר זאת, העדה הדרוזית נמצאת בתחתית הסולם, יחד עם האתיופים, על-פי כל הסקרים של משרד החינוך, דבר שלא יעלה על הדעת, והסיבה לכך היא הזנחה של ממשלות ישראל של אוכלוסיות לויאליות לדרכה של המדינה הזאת.

איוב קרא: אנשים שלא מתגייסים לצה"ל הולכים ללמוד, ואלה מתגייסים לצה"ל ולא הולכים ללמוד.

איוב קרא: אחרי שהם חוזרים מהצבא, מתחילים לדאוג לפרנסה, לבית וכו', וגם תעסוקה אין, לצערי הרב, ולא משקיעים.

איוב קרא: גם ראשי רשויות על הפנים, הזנחה מכל הכיוונים.

איוב קרא: נראה שזה המחיר שהממשלה הזאת חרתה על דגלה שאנחנו צריכים לשלם.

איוב קרא: לא מזמן ביקרתי בנגב וראיתי את זה גם בקרב הבדואים.

איוב קרא: יש שם הזנחה בלתי רגילה בנושא החינוך, ואף אחד לא נותן את הדעת על כך, גם מבחינה בריאותית, גם מבחינת תשתית מוניציפלית.

איוב קרא: כל הדברים האלה יוצרים מועקה והרגשה של חוסר פרגון, חוסר דאגה לזולת.

איוב קרא: גם בנושא צד"ל היו לי בתקופה האחרונה תלונות לא מעטות.

איוב קרא: גם כאן היתה צריכה להיות תוכנית אופרטיבית, לרבות חינוך.

איוב קרא: אין תשתית, אין דין ואין דיין בשום כלום.

איוב קרא: מחר בבוקר עושים טרנספר לגרמניה ל-400 אנשי צד"ל, אם מישהו לא יודע.

איוב קרא: אף אחד לא יודע למה ואיך.

איוב קרא: מה שבטוח, לא בחינוך מטפלים בהם, לא בנושא כלכלי-חברתי, וגם משדלים אותם לעזוב.

איוב קרא: זה המחיר שידידי ישראל צריכים לשלם, על-ידי הממשלה הזאת, וצריך לזרוק אותה מהעולם מהר ככל האפשר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד אזולאי – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף פריצקי – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יורי שטרן – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עופר חוגי – איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תם סדר המתדיינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מציע החוק יקבל את זכות התשובה, בבקשה.

סילבן שלום: במסגרת התודות אני רוצה להודות לשר החינוך לשעבר יוסי שריד על כך שתמך בחוק מלכתחילה.

סילבן שלום: לצערי הרב כרגע הוא לא השר שיכול להשלים את העניין.

סילבן שלום: גם הוא נאבק באנשי משרדו, שבלשון המעטה לא גילו התלהבות יתירה מהחוק הזה.

סילבן שלום: בסופו של דבר, אני רוצה להודות למורים, שגם הם חששו, ובסופו של דבר הגענו באמת להחלטה מתואמת של כולם, שבאה להסדיר את מערכת היחסים של מורים ותלמידים.

סילבן שלום: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שאמרו את הדברים, בתקווה שנוכל לבוא עד סוף החודש הזה לאשר את החוק הזה באופן סופי.

סילבן שלום: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת סילבן שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק זכויות התלמיד, התש"ס–2000, של חבר הכנסת סילבן שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות התלמיד, התש"ס–2000, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 12 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק תועבר לוועדת החינוך והתרבות להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 17), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 17) התש"ס–2000.

דוד טל: על-פי המצב הקיים, מזכה חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה את הנפגעים ואת בני משפחותיהם בפיצויים ובתגמולים שונים.

דוד טל: אולם, לגבי חללי צה"ל מטפלת יחידת ההנצחה, בין השאר, בקברים ובמצבות, ואין גוף מקביל לכך בטיפול בחללי פעולות האיבה.

דוד טל: הסיבה העיקרית לכך היא, שחללי צה"ל מובאים לקבורה בבתי-קברות מרכזיים, ואילו חללי פעולות איבה קבורים ברחבי הארץ, דבר שמקשה על הטיפול בקבריהם.

דוד טל: התוצאה היא, שעול אחזקת הקברים והטיפול בהם נופל על המשפחות, והצעת החוק שבפניכם באה לתקן מצב זה.

דוד טל: מדובר בהצעת חוק הממשיכה את מגמת ההשוואה ביחסה של המדינה לחללי פעולות האיבה ולחללי צה"ל, מגמה שיש לעודדה.

דוד טל: עלות החוק מוערכת בכ-400,000 שקל לשנה, ואני מבקש את תמיכתכם באישורו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד טל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון המסתייגים וגם יוזם החוק, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדובר בהסתייגות לשם החוק.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מובן שההסתייגות נועדה אך ורק כדי לאפשר לי לומר כמה מלים על הצעת החוק הזאת שיזמתי ואני מקווה שהיום אני מביא אותה לכלל גמר הדיון ולקבלתה.

ראובן ריבלין: זה ישולם דרך הביטוח הלאומי?

אלי גולדשמידט: כן.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר, שהדרך והרעיון להביא את הצעת החוק הזאת היה באמצעות פנייה של קרובת משפחה של נפגע פעולות איבה באחד היישובים בארץ, שפנתה אלי וסיפרה לי שהקבר של בן המשפחה שנהרג בפעולת איבה פשוט מוזנח.

ראובן ריבלין: נרצח בפעולת איבה.

אלי גולדשמידט: נרצח בפעולת איבה.

אלי גולדשמידט: הקבר מוזנח, לא מטופל.

אלי גולדשמידט: לעתים קרובות אנחנו מדברים על משפחות שמצבן הכלכלי לא כל כך טוב ונוצר מצב שבו קבר של אדם שנפגע בפעולת איבה נמצא במצב בלתי ראוי.

אלי גולדשמידט: שלא נזדקק לזה אף פעם, וכולנו מתפללים שיהיה שלום ומדינת ישראל לא תדע עוד שכול, אבל אנחנו בהחלט יכולים, אפילו במידה רבה, להתגאות בדרך שבה היחידה להנצחה במשרד הביטחון מטפלת בכל הנושא של אחזקת בתי-הקברות הצבאיים.

אלי גולדשמידט: אני בטוח שכולנו פוקדים את בתי-הקברות הצבאיים כמה פעמים בשנה, ובוודאי כל אחד מאתנו מכיר את בית-הקברות הצבאי שבאזור מגוריו, או באזור שחברו או יקירו שנפל קבור בו, והוא יודע כיצד התחום הזה מאוד מטופח, מאוד נשמר, לכבודם של החללים ולכבודם של בני המשפחות שלהם.

אלי גולדשמידט: אנחנו גם יודעים על המחלוקת שהיתה במשך שנים לא מעטות והיא נפתרה – – –

ראובן ריבלין: למגינת לבם.

אלי גולדשמידט: אבל בכל אופן יש התחלת דרך של ניסיון להביא לכך שגם ביום הזיכרון לחללי צה"ל יבוא לידי ביטוי עניין איחוד הזיכרון לחללי פעולות האיבה.

אלי גולדשמידט: הצעת החוק שלי בעצם אמורה לתת פן נוסף, נדבך נוסף, לא גדול, לא משמעותי מאוד מבחינה כספית, אבל לדעתי כן משמעותי מבחינה סמלית ומבחינת היחס שהמדינה צריכה לבטא כלפי חללי פעולות האיבה בכך שקבריהם יתוחזקו בצורה נאותה.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר, שהחוק עדיין לא מכסה את כל הבעיה, לא פותר את כל הבעיה, כי החוק עוסק רק במקרים שיש מי שמקבל תגמולים.

אלי גולדשמידט: זאת אומרת, שיש שאר בשר שאכן מקבל סכום כסף כתגמול.

אלי גולדשמידט: אותו שאר בשר יקבל גם את ההוצאות לאחזקה עבור אותו קבר של בן המשפחה.

אלי גולדשמידט: אבל יש לא מעטים, ואנחנו שמענו זאת גם בוועדה, אולי חללים רבים עוד מקום המדינה ועד היום, שאין להם שארי בשר, והשאלה כיצד לטפל בקבריהם עדיין נשארה פתוחה.

אלי גולדשמידט: אני אומר את הדברים האלה כי אני מעוניין שגם הנושא הזה יגיע לכלל פתרון, אלא שהוא מחייב עריכת סקר מסודר על-ידי מערכת הביטוח הלאומי.

אלי גולדשמידט: סיכמנו, על דעת יושב-ראש הוועדה העבודה והרווחה, שאנחנו נעודכן על-ידי הגורמים המטפלים בדבר בהמשך הדרך, ואולי נצטרך להביא חקיקה נוספת על מנת שגם אותם חללים שאין להם שארי בשר היום, שאין מי שמקבל את התגמולים – – –

ראובן ריבלין: – – – אני יודע שבירושלים יש חלקת נפגעי טרור – – –

אלי גולדשמידט: אני לא יודע אם זאת הבעיה.

אלי גולדשמידט: גם בהנחה שאתה מקצה את החלקה או שהקבר ישנו, השאלה מה קורה לקבר אחרי שנתיים, אחרי שלוש שנים.

ראובן ריבלין: אם היה ריכוז, היה הרבה יותר קל לרשויות לטפל.

אלי גולדשמידט: יכול להיות שזה גם אחד הפתרונות שאולי חברות הקדישא צריכות לתת את הדעת עליו, אולי משרד הפנים.

אלי גולדשמידט: זה נושא מאוד עדין.

אלי גולדשמידט: בכל אופן, אני מסתפק בדברים אלה, ואני מבקש מחברי בכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת.

אלי גולדשמידט: נקווה שלא נזדקק להצעות חוק מסוג זה בעתיד.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט, מציע החוק ויושב-ראש ועדת הכספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו שני מסתייגים נוספים: חבר הכנסת דוד טל וחבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד טל מבטל את הסתייגותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע ינמק את הסתייגותו לשם החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מציע: חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 17) (החזר הוצאות על אחזקת קבר), התש"ס–2000, במקום השם המוצע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שהוגשה היא הצעת חוק נכונה, ואני תומך בה.

טלב אלסאנע: לדעתי התיקון הנדרש והמתבקש הוא הרבה יותר עמוק, הרבה יותר מהותי.

טלב אלסאנע: כידוע לכם, חוק נפגעי פעולות איבה מגדיר כנפגעי פעולות איבה אך ורק יהודים שנפגעו על-ידי פעולות של ערבים או של פלסטינים.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני רוצה לעדכן אותך.

אלי גולדשמידט: יש הצעת חוק של כמה חברי כנסת, בהם חבר הכנסת טיבי, חברת הכנסת גלאון, חבר הכנסת גילאון וחברת הכנסת ג'בארה.

אלי גולדשמידט: היא נמצאת אצלי בוועדה להכנה לקריאה שנייה ושלישית, שמרחיבה את ההגדרה בהתאם לסוג הפוגע – – –

טלב אלסאנע: יפה מאוד.

טלב אלסאנע: לכן אני חושב שההגדרה הנכונה היא, שכל אדם שנפגע על-ידי פעולה שהיא פעולת איבה, ללא קשר למוצא הלאומי של מבצע הפעולה – מה זה חשוב, הקורבן הוא קורבן, התוצאה הקטלנית היא אותה תוצאה, הדם הוא אותו דם, הנזק והכאב, והאבל זה אותו אבל.

טלב אלסאנע: לכן לא צריכים להיות שום קשר ושום סיבה להבחנה על רקע מי מבצע את הפיגוע ומי הקורבן.

טלב אלסאנע: אם אדם שהוא אזרח או תושב או מי שנמצא בישראל נפגע על-ידי פעולה שהמטרה שלה היא לפגוע באותו אדם על רקע היותו יהודי או על רקע היותו ערבי, והפוגע לא משנה אם הוא יהודי או ערבי, צריך להגדיר את הקורבן כנפגע פעולות איבה ולתת לו את כל הזכויות שנוגעות לו על-פי חוק נפגעי פעולות איבה.

טלב אלסאנע: לדעתי, היום יש צורך אפילו להרחיב את זה עוד יותר.

טלב אלסאנע: אנחנו עדים בתקופה האחרונה להרבה אלימות ברחובות, בחוף הים, והנפגעים לא נפגעים כתוצאה מפעולות איבה.

טלב אלסאנע: לכן, המדינה שאמורה לספק ביטחון אישי לכל אחד ואחד, שהיא תישא בנטל, ולא משפחתו של הנהרג עקב הקטטה או עקב האלימות שהולכת ומתפשטת בחברה.

טלב אלסאנע: לדעתי, אם המדינה לא סיפקה ביטחון אישי ולא הגנה עליו, שהיא תישא בנטל ותפצה את המשפחה שניזוקה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גולדשמידט, אני מבין שאתה מושך את ההסתייגות שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך עשה גם חבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלסאנע, אתה עומד על הסתייגותך?

טלב אלסאנע: אני מסיר אותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כך, חברי הכנסת, לשם החוק אין לנו מסתייגים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש הסתייגות אחת לסעיף 1, של חבר הכנסת פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא איננו נוכח וההסתייגות יורדת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המצב, אם כן, שאין לנו הסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 2-1 – 6 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רוב של שישה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 5 נגד – אין נמנעים – אין חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 17), התש"ס–2000, נתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רוב של חמישה תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק עבר בקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות רוצה לומר דברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודה לחברי הכנסת שאישרו את ההצעה.

דוד טל: אני רוצה להודות ליוזם ולמגיש ההצעה, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, ידידי הטוב, יושב-ראש ועדת הכספים, על היוזמה שלו.

דוד טל: אני רוצה להודות להילית, היועצת המשפטית שלנו, שהתחילה לעבוד אתנו, שגילתה חריצות ומסירות עד אין קץ לא רק בחוק הזה אלא גם בחוקים אחרים ונוספים.

דוד טל: אני רוצה להודות ליועץ המשפטי מר בוטון, למנהלת הוועדה הגברת שירלי אברמי, למזכירת הוועדה אתי ולכל מי שעסקו ותמכו ועשו כדי שהחוק הזה יעבור.

דוד טל: תודה רבה לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה תהיה מחר, יום רביעי, ב' בתמוז התש"ס, 5 ביולי 2000, בשעה 11:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.