ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 112, 2000-05-30 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת; היום יום שלישי, כ"ה באייר התש"ס, 30 בחודש מאי שנת 2000.

אברהם בורג: היום המליאה תיפתח בישיבה מיוחדת שתוקדש בחלקה הראשון לכבוד נשיאת האיגוד הבין-פרלמנטרי, ה-IPU, ולאחר מכן תתקיים ישיבה מיוחדת של הכנסת לציון 75 שנה לאוניברסיטה העברית בירושלים.

אברהם בורג: גברתי נשיאת ה-IPU, לעונג ולכבוד לי לארח אותך היום אצלנו בכנסת כיושב-ראש של 135 פרלמנטים ברחבי העולם, 135 דמוקרטיות פחות או יותר.

אברהם בורג: לחלק מחברינו הגברת הפטולה, ידידתנו, היא פנים מוכרות.

אברהם בורג: זו אשה רבת השראה, לוחמת חסרת פשרות למען זכויות האדם וידידה נאמנה של ישראל.

אברהם בורג: לא אמנה את מעלותייך, מכיוון שאצלנו אומרים, בעברית, שמקצת שבחו של אדם אומרים בפניו ואת כל השבח – שלא בפניו.

אברהם בורג: אציין רק, כי לד"ר נג'מה הפטולה מגילה ארוכה של הישגים.

אברהם בורג: היא כיהנה כסגן יושב-ראש הפרלמנט ההודי, כשתחום עניינה העיקרי הוא קידום ופיתוח המדע, ומדובר בדמוקרטיה של מיליארד אנשים.

אברהם בורג: יש לה מעגל היכרות רחב בארצות ערב, לשם יצאה בשליחות מיוחדת של נשיא ארצה.

אברהם בורג: לפני כמה ימים היתה לי הזדמנות להאזין לדבריה בכנס ראשי הפרלמנטים מארצות אגן הים התיכון ומאירופה, שנערך באלכסנדריה, ונהניתי מחוכמתה, מהשראתה וממנהיגותה.

אברהם בורג: גברתי הנשיאה, חברי כנסת לא מעטים מעורים ביצירה זו של קשר פרלמנטרי עם ארצות שונות ונותנים יד וכתף תומכת לארגון הבין-פרלמנטרי, מתוך רצון לקדם את הפרלמנטריזם ואת הדיפלומטיה הפרלמנטרית בעולם.

אברהם בורג: גברתי הנשיאה נמצאת עתה בכנסת ישראל, בית-הנבחרים של מדינת ישראל.

אברהם בורג: בבית זה יש מפלגות רבות מימין ומשמאל, דתיים וחילונים, ערבים, יהודים ודרוזים, נשים וגברים – עולם מלא.

אברהם בורג: הכנסת היא בבואה נאמנה של תושבי הארץ כולה.

אברהם בורג: אנחנו מקיימים בינינו דיונים נוקבים.

אברהם בורג: יש בינינו מחלוקות, ולא להאמין – יש בינינו גם הסכמות.

אברהם בורג: והכול נעשה תוך חופש דיבור וחופש ביטוי מלאים לחלוטין.

אברהם בורג: אנחנו עם חופשי, אנחנו עם דמוקרטי, ואנחנו גאים בכך.

אברהם בורג: כחברים באיגוד הבין-פרלמנטרי, אנחנו רואים באיגוד מפתח לגשר חיוני בין עמים, לקשר בין נציגים נבחרים של דמוקרטים בארצותיהם, ואנחנו נעזרים בבמה הבין-לאומית כדי להציג את ישראל ואת הישגיה וכדי להידבר עם העולם כולו.

אברהם בורג: אנחנו מאמינים גדולים בשלום בין אומות, מאמינים גדולים בשלום בתוך אזורנו, מאמינים גדולים בתוך החברות עצמן ומאמינים שהשלום הזה, ללא פשרות, ללא מלחמות, ללא אלימות וללא כפייה, יהיה שלום של כל הדמוקרטיות וכל המדינות שעדיין אינן דמוקרטיות בעולם.

אברהם בורג: דפוסי הפעולה של האיגוד הבין-פרלמנטרי, תחומי הפעולה, הנושאים העולים, ההחלטות המתקבלות בונים, בסופו של דבר, את ההידברות הבין-לאומית, שהיא כה מהותית להשגת השלום העולמי, ההרמוניה העולמית, השגת היעדים שאת הצבת לעצמך ואנחנו שותפים להשגתם.

אברהם בורג: אני מתכבד להזמין אותך, את נשיאת ה-IPU, הד"ר הפטולה, לשאת את דברייך בפני הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת נכבדים, כאשר אני עומדת כאן לחלוק את רגשותי עמכם, אני עושה זאת מתוך רגש שייכות.

אברהם בורג: תמיד הערכתי את התרומה שלכם.

אברהם בורג: ה-IPU דאג תמיד לקידום הדמוקרטיה, היציבות והשלום בכל חלק בעולם.

אברהם בורג: לא מזמן דנו בדו-שיח בין תרבויות וציוויליזציות.

אברהם בורג: זה היה אחד הנושאים העיקריים בוועידה שקיימנו לאחרונה בעמאן.

אברהם בורג: מדינה עתיקת יומין של נביאים וחכמים יכולה ללמד אותנו על דיאלוג בין תרבויות שונות.

אברהם בורג: כגוף גלובלי של פרלמנטרים, אנו שמחים ללמוד מכם ולחלוק עמכם את תקוותינו ומאמצינו להצלחת התהליך החשוב של דו-שיח והסתגלות.

אברהם בורג: העולם כולו שותף לשאיפת

אברהם בורג: כם לשלום, ליציבות, לפיתוח ולצמיחה.

אברהם בורג: אנו גדלנו ולמדנו על המפעל האגדי של העם היהודי.

אברהם בורג: אולי מצוינות

אברהם בורג: כם והצלחת

אברהם בורג: כם היו אחת הסיבות לכל הסבל שנאלצתם לסבול במשך המאות.

אברהם בורג: גאה אני לבוא ממדינה שבה חילוניות היא נורמה תרבותית.

אברהם בורג: אנו אוהבים את הקהילה היהודית הקטנה אך התוססת, שחיה בהרמוניה עם שאר חלקי הודו במשך אלפי שנים.

אברהם בורג: כהודית, אני יכולה להבין את כאבכם, את צערכם ואת כעסכם על שפיכות הדמים בעשורים האחרונים ורצח המנהיגים שלכם.

אברהם בורג: גם אנו למודי סבל כזה, אם כי למדנו ממנהיגים כמו מהאטמה גנדי, אשר הקריב את חייו למען הרמוניה ושלום, לסלוח ולהציב את הדאגה לזולת במישור אחד עם דאגותינו.

אברהם בורג: למדנו שרק באמצעות הסליחה והנכונות לתת אמון אפשר להימלט ממסכת השיגיונות והטעויות של ההיסטוריה.

אברהם בורג: תהליך הקמת הגשרים בין ובקרב אומות חשוב ודחוף.

אברהם בורג: בשחר המילניום החדש אנו מנסים לבנות כפר גלובלי.

אברהם בורג: הטכנולוגיות החדשות והשוק החדש מביאים אותנו קרוב קרוב ומאפשרים לנו למעשה מעורבות ברווחת הזולת יותר מאשר אי-פעם, אבל הטכנולוגיות האלה יישארו רק מתכת, כבלים וקורות אם לא נוכל לתרגם את הקומוניקציה ללכידות, אם לא נוכל לנצל את הטכנולוגיות האלה כדי לכונן גשרים בין בני אנוש, תרבויות וציוויליזציות.

אברהם בורג: הכפר הגלובלי חייב לשמור על חלק מן ההרמוניה והשכנות, האירוח והיושר שאנחנו מייחסים בדרך כלל למלה "כפר".

אברהם בורג: אסור שניצור עולם אוטומטי, דיס-פונקציונלי, ללא קשרי אנוש, ללא רגשות.

אברהם בורג: אין ספק שאין מקום לאלה שרוצים או שניסו לקדם את סדר-היום שלהם דרך שפיכות דמים.

אברהם בורג: הטרור פגע בחלק זה של העולם כפי שהוא פגע גם באזורי.

אברהם בורג: לטקטיקות כאלה אין מקום במאה החדשה הזאת.

אברהם בורג: אנו ב-IPU החלטנו להיאבק כדי להחדיר את תרבות השלום בקרב העמים, תוך אמונה שאם מלחמות נוצרות בנפשם של בני אדם, הרי ששם חייב השלום להיבנות קודם לכן, וזה ללא כל ספק קל יחסית באזור שהעמים שבו שותפים לאמונה באותם נביאים וחולקים אותם עקרונות ואמונות.

אברהם בורג: באתי אליכם כנציגת הארגון המאגד מוסדות דמוקרטיים, בניסיון לחזק את תרבות השלום שאתם מנסים באומץ רב להשיג בעשר השנים האחרונות.

אברהם בורג: אין אנו יכולים לשנות את ההיסטוריה, גם לא את הגיאוגרפיה.

אברהם בורג: אנו יכולים לשנות את הקווים שאנו מסמנים על המפות, ובניסיון לעשות זאת נוכל להזיע, להתווכח, להיאבק במשך עשרות בשנים, אך בסופו של דבר איכות חיינו תושפע הרבה יותר מן הגישות שאנו נבחר לחיות על-פיהן בכל צד של הקווים המפרידים או הקווים שחוצים.

אברהם בורג: הסתגלות, אמון, שגשוג, שוויון הזדמנויות הם מפתח לשלום בר-קיימא, לפחות כמו אותם קווים על המפות.

אברהם בורג: בכוונתי להעביר מסר זהה לנציגי העם הפלסטיני כאשר אדבר אל המועצה המחוקקת הפלסטינית.

אברהם בורג: כנשיאת ה-IPU מביאה אני אליכם שפע של רצון טוב מן העמים של העולם הדמוקרטי כולו.

אברהם בורג: בטוחני שכל אזרח מאותו כפר גלובלי מצטרף אלי באיחולים לעם בארץ הזאת להצלחה במאמצים לייצב שלום וביטחון בחלק זה של העולם.

אברהם בורג: ילד קטן במונגוליה או איכר בטנזניה, איש מקצוע בגרמניה או עקרת בית בברזיל – לכולם היום חלק בהשגת השלום הגלובלי בעתיד הנראה לעין.

אברהם בורג: אזור זה, שהוא צומת בין שלוש יבשות, עיצב את הציוויליזציה האנושית אולי יותר מכל אזור אחר.

אברהם בורג: חלק מן הרעיונות הנשגבים ביותר צמח באדמות סיני.

אברהם בורג: הומניזם, סובלנות ואידיאלים של הדמוקרטיה חייבים להיות אבן בוחן כאשר אנו מנסים לבנות עולם טוב יותר, בטוח יותר לילדינו.

אברהם בורג: עמיתים יקרים, כנציגי עמינו יש לנו אחריות לכונן שלום.

אברהם בורג: אנו יכולים ליצור את הסביבה הפוליטית הנחוצה כדי לקדם דו-שיח בין אנשים לבין ממשלות.

אברהם בורג: אנו חייבים לתת לממשלה תמיכה מספקת כדי ליטול החלטות אמיצות.

אברהם בורג: יש מעט מאוד אירועים בהיסטוריה של עם שדורשים הדרכה משפטית ומדיניות מצד המנהיגים.

אברהם בורג: הגיעה העת של האתגרים הגדולים.

אברהם בורג: העולם כולו נושא אליכם עיניים בתקווה אדירה.

אברהם בורג: תמיד טענתי, שפרלמנטרים כנציגי העם חייבים להיות מעורבים בכל משא-ומתן.

אברהם בורג: הם צריכים לתת ויכולים לתת תמיכה ליוזמות דיפלומטיות ורשמיות, ואף לחנך את הציבור לגבי מה שנעשה ומדוע כמה ויתורים חייבים להיעשות.

אברהם בורג: אנחנו המחוקקים חייבים לשאת את כעס הציבור אם החלטות שמתקבלות על-ידי הזרוע המבצעת אינן מתבצעות כהלכה, והעולם מכיר יותר ויותר בתפקיד הדיפלומטיה הפרלמנטרית, לא רק בניהול הסכסוכים אלא גם במשא-ומתן בענייני מסחר.

אברהם בורג: ל-IPU יש ועדה לענייני המזרח התיכון.

אברהם בורג: זו מהווה זירה לפרלמנטרים מן הצדדים הנוגעים בדבר להחלפת דעות ולדיונים.

אברהם בורג: בוועידת עמאן הוועדה ישבה, נפגשה ושמעה את העמדות הישראליות והפלסטיניות.

אברהם בורג: ה-IPU ימשיך במאמציו למען השלום.

אברהם בורג: אני באה לכאן לאחר שהשתתפתי בוועידה השנייה של יושבי-ראש פרלמנטים באזור אירופה–הים-התיכון.

אברהם בורג: הזדמן לי לפגוש אותך, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: למדתי על ההסתייגויות שלך לגבי סעיף מסוים בהחלטת ה-IPU במה שקשור בעניין הזה.

אברהם בורג: אם מותר לי לומר, היה מדובר כאן בביטוי רצונה של רוב הקהילה הדמוקרטית, ומעמדי כנשיאת המועצה אינו מאפשר לי לטשטש את הדברים.

אברהם בורג: ביטוי דומה נמצא גם בהכרזה שאומצה על-ידי ועידת יושבי-ראש הפרלמנטים באזור אירופה–הים-התיכון.

אברהם בורג: לאור הדברים האלה, אני רוצה פעם נוספת לבקש מכם לראות את ה-IPU כארגון שלכם, ולא כארגון יריב שמקבל אך ורק החלטות.

אברהם בורג: באתי לכאן כחברה, כשליחה של רצון טוב מן העולם הדמוקרטי.

אברהם בורג: אני יודעת שבמשך זמן רב ההיסטוריה לא היתה צודקת כלפיכם.

אברהם בורג: סבלתם בגלל מעשי שטות של אחרים.

אברהם בורג: מי מכיר את הסבל יותר מכם.

אברהם בורג: פעם נוספת, בצומת עדין זה של שלום אזורי, ההיסטוריה דורשת גדלות נפש אצילה מהעם בישראל.

אברהם בורג: אלה שחיים מן הצד השני הם אחיכם, אלה אשר נטלו חלק בציוויליזציה עמכם.

אברהם בורג: אולי הגורל דווקא הטיל עליכם את התפקיד הזה להציל את האזור מאלימות חסרת היגיון, אשר נטלה חיים של חפים מפשע משני הצדדים.

אברהם בורג: לאחר מרירות רבת ימים צפוי שתהליך כינון גשרי השלום והידידות יהיה אטי וקשה.

אברהם בורג: עם זאת, הוא חייב להמשיך מתוך אמונה בדרך.

אברהם בורג: צפוי שיהיו שלבים של חרדה ואף בעיות, וגם אז יהיה צריך ללכת קדימה כדי לבנות את האמון הנחוץ.

אברהם בורג: נסיגת ישראל לאחרונה מלבנון היא החלטה חשובה ואמיצה, אשר תקדם את תהליך השלום באזור.

אברהם בורג: מקווה אני, שכל מדינות החזית יתרמו לבניית האמון בפעילות בעתיד.

אברהם בורג: הצעד הזה חייב להתקבל כצעד נוסף לקראת שלום כולל ויציבות.

אברהם בורג: יש לנו חלום משותף לגבי עתיד האנושות.

אברהם בורג: החלום הזה מוצא ביטוי בהומניזם האוניברסלי של המשורר ההודי הגדול רבינדרנאת טגורי.

אברהם בורג: כאשר הוא אמר, ואני מצטטת, אדוני היושב-ראש: "מקום שבו הלב חף מפחד והראש נישא בזקיפות/ מקום שבו הידע חופשי לכול והעולם לא נשבר לרסיסים על-ידי קירות פנימיים צרים,/ מקום שבו המלים באות מעומק האמת ומאמצים בלתי-נדלים מושיטים יד לשלמות,/ מקום שבו נהר צלול של היגיון לא איבד את דרכו בחולות מדבר שומם של נוהל נטול חיים,/ מקום שבו נישאת הנפש קדימה לעבר מחשבה ופעולה מעמיקות תדיר,/ לאותו גן-עדן של חירות, אנא, אלי, תן לארצי להקיץ".

אברהם בורג: אני בטוחה שגם אתם שותפים לחלום הזה, ויחד נוכל להגשימו ולהפוך אותו למציאות.

אברהם בורג: ולכן אני מאחלת לכם הצלחה במאמציכם לכונן שלום, יציבות וקידמה בארץ עתיקת יומין זו.

אברהם בורג: תודה רבה לכם על ההזדמנות שנתתם לי לשאת את דברי בפניכם.

אברהם בורג: (מחיאות כפיים)

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, מותר למחוא כפיים לאורחים.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

אברהם בורג: אני רואה שסמכות היושב-ראש זה לא מה שהיה פעם.

רחבעם זאבי: – – – לתקנון.

אברהם בורג: בשם הכנסת על כל אגפיה המשתתפים בפעולה המתמדת של ה-IPU, תודה רבה לך, גברתי, נשיאת ה-IPU, האיגוד הבין-פרלמנטרי, תודה לך על בואך הנה, תודה לך על דברייך ותודה לך על הגינותך כלפי ישראל בפורומים הבין-לאומיים שבהם אנחנו שותפים.

אברהם בורג: כפי שתוכנן מראש, אנחנו ניפרד עתה מנשיאת ה-IPU ונמשיך בישיבתנו, בישיבה החגיגית, ליום ההולדת ה-75 של האוניברסיטה העברית, גברתי.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, הנושא השני בסדר-היום, הנושא החגיגי על סדר-היום שלנו, קרוב אלינו עד מאוד: ישיבה מיוחדת של הכנסת לציון 75 שנה לאוניברסיטה העברית בירושלים – אם האוניברסיטאות.

אברהם בורג: אני מבקש להתנצל התנצלות אישית קלה.

אברהם בורג: בדרך כלל מנהגי איננו לחזור על עיקרי דברים שאני אומר במקום אחד במקום אחר, אבל דברים שאני מתכוון להגיד עכשיו בדברי הפתיחה של הישיבה הזאת כבר אמרתי בצורה זו או אחרת בפורום של האוניברסיטה העברית, ומכיוון שמאוד רציתי שדברים אלה יהיו כלולים בפרוטוקול הכנסת, אחזור על עיקריהם.

אברהם בורג: כשנחנכה האוניברסיטה העברית, מלכת החוכמות שלנו, התרוצצו בקרב חונכיה שתי אסכולות.

אברהם בורג: חיים ויצמן, זיכרונו לברכה, טען ברוח הרטוריקה הציונית של אותם ימים, כי האוניברסיטה העברית היא "ממשיכת דרכן של ישיבות יבנה, נהרדעא ופומבדיתא".

אברהם בורג: ואנחנו נדייק בדבריו ונגיד: ממשיכה, ומחליפה בדרך האבולוציה, בערכיה הכלל-אנושיים, את היכלות התורה המסורתיים של העם היהודי לדורותיו.

אברהם בורג: לעומתו הציג הרב קוק, האב, זיכרונו לברכה, את הדגם האחר.

אברהם בורג: הוא נקרע בין רחבות הרוח של הפתיחות לבין הפחד הקיומי מפני ההיטמעות ואמר: "המכללה לבדה לא תסכם את כל הדרוש לחיינו העממיים, כי אם תהיינה לנו בראש ובראשונה ישיבות של תורה גדולות ואיתנות".

אברהם בורג: ויצמן ראה את באיה של האוניברסיטה הנחנכת כאוניברסליסטים טהורים, שהרי "מה ערכה של האוניברסיטה אם איננה אוניברסלית?"; ואני מקווה" – כך אמר – "כי פה יעשו כל הגזעים ובני האמונות השונות אגודה אחת בשאיפתם הגדולה והמשותפת לחקירת האמת".

אברהם בורג: והרב קוק דאז, לא מוותר לו ועונה כנגדו, כי באי האוניברסיטה "בין מצד המנהלים, בין מצד המורים ובין מצד התלמידים – – – אנשים אשר עם כל גדולת המדע שלהם כל אחד במקצועו יהיו גם שלומי אמוני ישראל בדעותיהם, ברגשותיהם ובכל דרכי חייהם".

אברהם בורג: עברו ימים, עברו שנים, עברו 75 שנים.

אברהם בורג: מי ניצח?

אברהם בורג: היהודי קוק או הציוני ויצמן?

אברהם בורג: נראה שאף אחד מהם לא ניצח ואף אחד מהם לא הפסיד.

אברהם בורג: הכול על-פי המבין והמתבונן.

אברהם בורג: לא כל באי האוניברסיטה, עד כמה שידוע לי, חברי הכנסת, מקפידים על קלה כבחמורה כחלומו של הרב קוק.

אברהם בורג: המוסד הוא חילוני במובן העמוק, הספקני והערכי של המלה.

אברהם בורג: ודווקא מכאן יצאו חידושי היהדות הגדולים ביותר של דורנו.

אברהם בורג: מחדרי החדרים של גבעת-רם והר-הצופים חדר גרשום שלום אל מעמקי המיסטיקה והמשיחיות של העם היהודי.

אברהם בורג: שם כתבו בן-ששון, אטינגר, מלמט, תדמור, שטרן וספראי את תולדות עם ישראל בראייה המודרנית של זמננו.

אברהם בורג: כאן פוענחו מגילות ים-המלח, וכאן נחקרים רזי השירה, החשיבה והקיום של קהילות ישראל מאז ולתמיד.

אברהם בורג: מכאן, מן הקמפוס הזה, זעזע ליבוביץ' את אמות הספים ורוטנשטרייך וטלמון וכל שאר הענקים שפרצו את דרך היהודים לתוך ההיסטוריה החילונית.

אברהם בורג: ולא נשכח את פרקש מהמתמטיקה ורקח מהפיזיקה, והיריעה עוד ארוכה ומרשימה.

אברהם בורג: ומחוץ, בתוככי ירושלים, בניגוד לציפיותיו של ויצמן המנוח, גדל עולם הישיבות והתרחב עד לבלי תקדים.

אברהם בורג: כמות גדולה ועצומה, כאשר לעתים עיקר האיכות חסר מן הספר.

אברהם בורג: כדבריו של פרופסור חיים הלל בן-ששון, זיכרונו לברכה: "בכל ההיסטוריה היהודית לא היה דור שמספר תלמידי הישיבות בו גדול כמו היום – עובדה שאין לה שום השפעה על דמות העם, מהותו ותכונותיו".

אברהם בורג: שני חצאי ניצחונות, שני חצאי הפסדים, וביחד כך נראה השלם הישראלי: בין המדינה לדת, בין החוק להלכה, בין הכנסת לבית-הכנסת בין האוניברסיטה לישיבה.

אברהם בורג: מכאן ואילך נשאל, כיצד יסתכלו חוגגי שנת ה-100 על האוניברסיטה העברית בירושלים, על 25 השנים שבין היום לאז?

אברהם בורג: מה מוטל עלינו היום לעשות כדי לזכות בציון "עובר" במבחנם של דורות העתיד?

אברהם בורג: מכיוון שהנטל אדיר ויריעת הזמן קצרה, אני מבקש, ברשותכם, לציין אך ארבעה מעגלי אדוות, זה מתוך זה: ירושלים, ישראל, המרחב האזורי והמרחב העולמי והאנושי, ובמרכז כולם שזורה האוניברסיטה המופלאה הזאת, האוניברסיטה של העם היהודי.

אברהם בורג: ירושלים.

אברהם בורג: נגזר על העיר המיוסרת הזאת להיות מורכבת מכל שסעיה של המציאות המזרח-תיכונית.

אברהם בורג: יהודים וערבים, מאמינים וכופרים, עשירים ועניים.

אברהם בורג: עיר ובלבה הרבה חומות אדם.

אברהם בורג: קוטב ההקצנה והפונדמטליזם מאיים עלינו לכלותנו, והאוניברסיטה העברית, לעתים כמעט לבדה, כנגד הרבה מאוד קטבים שליליים, היא הקוטב החיובי בשדה המגנטים הירושלמי.

אברהם בורג: האם תשכיל האוניברסיטה לרדת ממגדל השן ולחיות את חיי המעשה?

אברהם בורג: להתעלות ולהעלות אליה את כל אלה אשר הבורות, האופקים הצרים והלבבות הקשים והסגורים לא מאפשרים להם לראות את השלום ואת נקיות הדעת כדרך החיים האפשרית היחידה?

אברהם בורג: ומירושלים לישראל.

אברהם בורג: ישראל שכאן בתחומיה הגיאוגרפיים וישראל באשר הוא בתפוצותיו צריכים מקור אנרגיה פורה ומפרה; מקום חשיבה, נקודת מפגש והיתוך של דעות, עדות ומעמדות; מקום אשר תהליכיו ומסקנותיו נקיים מהסובייקטיביות האנוכית של עולמות כלכלת השוק ומהפוליטיקה של השווקים הצעקניים.

אברהם בורג: האוניברסיטה יכולה וצריכה להיות בית-העקד לשיג ולשיח של רחובות הנהר היהודי.

אברהם בורג: מוסד גבוה, אובייקטיבי אבל מעורב, יודע אבל דעתן.

אברהם בורג: שמא תתקיים בנו קללת חז"ל, ש"כל תלמיד חכם שאין בו דעה, נבלה טובה הימנו".

אברהם בורג: ומישראל אל אדוות המרחב.

אברהם בורג: ישראל שוכנת לבטח אבל לא בדד.

אברהם בורג: זוהי ארץ שני עמים הטוענים לה, וזהו מרחב של עמים רבים, הפרים, רבים, ורבים ביניהם.

אברהם בורג: זהו מרחב הזקוק נואשות, כצמא, לטיפת המים, לידע, לחוכמה, למדע, למצוינות ולמחויבות ההומנית של חוקרי ומדעני האוניברסיטה העברית.

אברהם בורג: עם הטוב שיש כאן ניתן לרוות את המרחב כולו עד לצמיחתם של גידולי השלום על מצעי האחווה, השוויון והשיתוף; מרחב אשר במרכזו רוח האוניברסיטה העברית, הנכונה ורוצה לחלוק את אשר לה עם כל דיכפין ועם כל דיצריך.

אברהם בורג: ומכאן אל האנושי, העולמי.

אברהם בורג: בחברה המודרנית שלנו, הקרה והמתנכרת, יש גם אדם המחפש משמעות, מחפש את התוכן שמעבר לטכנולוגיה.

אברהם בורג: רבים המחפשים את התשומה החברתית של האוניברסיטה, במובן המילולי הראשוני של המלה חבר או קהילה.

אברהם בורג: אוניברסיטה עברית בירושלים, השותפה במחקר החברתי ויוזמת במעשה דגמי חיים חדשים, מודלים של קהילה כמענה של סולידריות לאיש הבודד ובדידותו, היא האוניברסיטה שתגיע אל יובל ה-100 זקנה, רלוונטית, המתחדשת בכל יום תמיד; אוניברסיטה שהיא הלב הפועם של קהילת הדעת, הידע והמדע, קהילת כל אלה השוחרים דעת ורוצים להרחיב את אופקיהם, כאמירתו של אלברט איינשטיין באותו אירוע רחוק של הנחת אבן הפינה, או חנוכת האוניברסיטה: "שתתגבר בקרב בני האדם אותה רוח של הבנה רב-צדדית, שמביאה אליה שאיפה לאמת ללא פניות אנוכיות".

אברהם בורג: ולוואי שיתקיימו בנו דברי תפילתו של חיים נחמן ביאליק אז: "מי ייתן וידענו להרים את החוכמה ואת המדע, אשר יצאו מן הבית הזה, אל אותו הגובה המוסרי שהרים אליו עמנו את תורתו".

אברהם בורג: בשם הכנסת קיבלתי היום תנ"ך, החדש ביותר על מדף הספרים היהודי.

אברהם בורג: התנ"ך, בהוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, הנשען בדקדוקיו ובמסורתו על "כתר ארם-צובא", הקדום שבנוסחינו ואולי החשוב שבהם.

אברהם בורג: התחייבתי בפני באי האוניברסיטה, כי כמנהגה של הכנסת להשביע את נשיאי ישראל על התנ"ך –על התנ"ך הזה, המחדש את תפארת "כתר ארם-צובא", יושבעו נשיאי ישראל מכאן ואילך.

אברהם בורג: מזל טוב לך, האוניברסיטה העברית בירושלים, חזקי, חזקי ונתחזק כולנו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני שר החינוך והתרבות, בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה שחלה ביקש ממני למלא את מקומו במעמד חשוב ומכובד זה, ואני אשמיע באוזניכם את הדברים שראש הממשלה התכוון להשמיע, ואחר כך, בתום הדברים של ראש הממשלה, אני אומר כמה מלים משלי.

יוסי שריד: אנחנו, כמובן, מאחלים לראש הממשלה בריאות.

יוסי שריד: בחירתו של הר-הצופים כאתר להקמתה של האוניברסיטה העברית בירושלים היתה בחירה רבת-משמעות.

יוסי שריד: הלורד בלפור, שהוזמן לפתוח רשמית את האוניברסיטה לפני 75 שנה, עמד בנאומו על חלק מן הסמליות הזאת.

יוסי שריד: לדבריו משם, מהר-הצופים, אפשר לראות את המקום המדויק שבו נכנסו בני ישראל בבואם לכבוש את הארץ, ומצד שני שם, על הר-הצופים, הכין טיטוס את כיבושה של ירושלים, שרפתה והוצאתה לגלות.

יוסי שריד: מקום זה, שראה את הראשית המבטיחה אך גם את הסיום הטרגי, הוא שנבחר כדי להקים בו את מה שכונה גולת הכותרת של הבית הלאומי שהתנועה הציונית החלה בהקמתו המחודשת בארץ-ישראל.

יוסי שריד: 75 שנה אחרי, ואחרי 52 שנה של עצמאות מדינית, קשה לנו לתפוס באיזו התרגשות התייחסו אז לפתיחת האוניברסיטה, שסימלה יותר מכול את חזון התחדשותו הרוחנית של עם ישראל בארצו.

יוסי שריד: איש לא חשב אז, באותו מעמד, שביאליק מגזים כשהוא אמר בטקס ציטטה מאוד יפה: "ברגע הזה הדליק ישראל על הר-הצופים את הנר הראשון לחנוכת חיי רוחו.

יוסי שריד: היתד הראשונה לבניין ירושלים של מעלה נתקעה ולא תמוש עוד".

יוסי שריד: היום, כשירושלים יושבת לבטח, ומדינת ישראל בונה את עתידה במציאות המלהיבה של המאה ה-21, אני רואה סמליות אחרת בהקמת הבכיר והמוביל שבין המוסדות להשכלה גבוהה בארץ על הר-הצופים דווקא, שכן בעיני זה המקום הנאה למוסד אקדמי הראוי לשמו, עמדת תצפית נוחה, מרוחקת דיה כדי שתוכל לשמור על עצמאותה וחופש המחשבה שלה אך לא מנותקת מסביבתה ומעמה ונגישה לכל הרוצה לבוא בשעריה.

יוסי שריד: תרומתה של האוניברסיטה העברית להתפתחותה של החברה בישראל היא עצומה.

יוסי שריד: למעשה קשה לתאר התפתחות זו בלעדיה.

יוסי שריד: בכך היא הגשימה וממשיכה להגשים את שלוש המטרות שהציבו לעצמם מייסדיה: לשרת את מדינת ישראל בהכשרת כוח אדם מדעי, חינוכי ומקצועי, להעשיר ולשרת את עם ישראל כולו בהמשך קיומה של היצירה העברית הכללית ובמחקר מעמיק של ערכי היהדות ומורשתה ולשרת את האנושות כולה בהרחבת המחקר והדעת האוניברסליים.

יוסי שריד: את דבקותה של האוניברסיטה העברית בירושלים היא הוכיחה ב-19 השנים שבהן נותק ממנה הקמפוס בהר-הצופים והיא המשיכה לפעול בבירה ולעשות למען פיתוחה וקידום חיי הרוח שלה.

יוסי שריד: נאמנה להתחייבותה לחלוק את הישגיה בתחומי המדע עם עמי המזרח התיכון, לשם העמקת האמון בין ישראל לשכנותיה, מארחת האוניברסיטה העברית עשרות חוקרים ותלמידים מארצות ערב, רובם ירדנים ופלסטינים, אך גם חוקרים מצרים.

יוסי שריד: את ייעודה החינוכי-החברתי מילאה האוניברסיטה בהכשירה דורות של מנהיגים חברתיים ואקדמיים בארץ.

יוסי שריד: אם לתת דוגמה קרובה – היושב-ראש, כדאי לך להאזין – אם לתת דוגמה קרובה מהבית הזה, יותר מרבע מחברי הכנסת הזאת, 32 ליתר דיוק, הם בוגרי האוניברסיטה, ובהם גם כבוד היושב-ראש.

יוסי שריד: רבים מבוגרי האוניברסיטה העברית עומדים בראש מערכות הכלכלה בארץ.

יוסי שריד: רבים אחרים הם דמויות מובילות בתחומי המשפט, החקיקה החברתית ועולם התרבות הישראלי.

יוסי שריד: האוניברסיטה העברית משמשת מקום מפגש פורה לא רק למדענים ולחוקרים אלא גם לקבוצות בעלות אופי דתי וחברתי, התורמות להעשרת המרקם התרבותי במדינת ישראל.

יוסי שריד: בנאום שנשא ביאליק ביום פתיחת האוניברסיטה העברית, לפני 75 שנה, הוא אמר, בין השאר: "בית-הספר הלאומי בכל יצירותיו – החדר, הישיבה, בית-המדרש – אלה היו מבצרינו האיתנים ביותר בימי מלחמתנו הארוכה והקשה על קיומנו.

יוסי שריד: בימי סער וזעם נמלטנו אל בין כותלי המבצרים האלה, ושם ישבנו גם ליטשנו את כלי הנשק היחיד שנשאר עוד בידינו – את המוח היהודי, שלא יעלה חלודה".

יוסי שריד: 75 שנה עברו מאז, המוח היהודי שוב איננו הנשק היחיד העומד לרשותנו, אך גם היום הוא הנשק האולטימטיבי, והאוניברסיטה העברית, ועמה גם יתר המוסדות האקדמיים שקמו במדינת ישראל, המחנכים למקוריות, לתעוזת המחשבה ולחופש אקדמי בהבעת הדעות, שומרים עליו גם היום שלא יעלה חלודה.

יוסי שריד: מבצרים אלה של דעת וחוכמה שוב אינם עבורנו מקומות מפלט בימי זעם, אלא בתי-יוצר לפיתוח המצוינות ולניצול הפוטנציאל האנושי, אוצר הטבע המובהק והאין-סופי של ישראל, והם המצעידים אותנו היום קדימה אל צמרת המדינות המפותחות בעולם.

יוסי שריד: ברכות לאוניברסיטה העברית ביום חגה, שהוא יום חג לכולנו.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עד כאן דבריו של ראש הממשלה, ועכשיו אני רוצה להוסיף משפטים ספורים משלי.

יוסי שריד: אני רוצה להפציר באוניברסיטה העברית בירושלים לא לנוח על זרי הדפנה.

יוסי שריד: יש לאוניברסיטה הרבה זרי דפנה, אבל זרי דפנה עלולים, חלילה, להתכלות, לנבול, וחוץ מזה, וזה העיקר – אין שום סיבה בעולם לנוח.

יוסי שריד: אין מנוחה ליגע ואין מנוחה למודאג, ואנחנו חדורי דאגה, ואנחנו בטוחים שדאגותינו הן גם הדאגות של האוניברסיטה ושל רבים רבים בסגל האקדמי שמנהיג אותה ועומד בראשה.

יוסי שריד: הייתי מצפה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, כמו משאר המוסדות האקדמיים בישראל, מי יותר ומי פחות, הכול על-פי מידת המחויבות הנוכחית, ליותר סולידריות חברתית, ליותר מחויבות חברתית, ליד על הדופק.

יוסי שריד: דיבר קודם היושב-ראש על מגדל שן.

יוסי שריד: אני כבר לא בטוח שיש מגדל שן, ואם יש מגדל שן, אני לא בטוח אם מגדל השן הזה יחזיק מעמד ולא יתקעקע עד היסוד אם שורשיו, יסודותיו, לא יהיו נטועים בקרקע.

יוסי שריד: וכאשר אני אומר קרקע, אני מדבר על הקרקע של המציאות הישראלית הנוכחית, שהיא לא מציאות קלה.

יוסי שריד: הייתי רוצה שהאוניברסיטה תהיה יותר קשובה ויותר פתוחה, והייתי רוצה שהאוניברסיטה, כמו שאר המוסדות האקדמיים, תבחן הרבה דברים מחדש, למשל תבחן את תנאי הקבלה מחדש.

יוסי שריד: לא אחת אנחנו אומרים – וזה נשמע, אולי, כססמה, אולי כשגרת לשון, אולי כמצוות אנשים או מחנכים מלומדה – אנחנו אומרים: אנחנו מאמינים בכל ילד, ויש האומרים שאולי זו מליצה ואולי הפרזה.

יוסי שריד: אבל אנחנו יודעים, מתוך הניסיון של מערכת החינוך בבתי-ספר יסודיים ובחטיבות ביניים ובבתי-ספר תיכוניים, שאם אנחנו ממלאים את חובתנו ואנחנו משקיעים את מה שצריך להשקיע בכל תלמיד ובכל תלמידה, ואנחנו עושים את זה בדרך הנכונה ובשיטה הנכונה – אנחנו יודעים שהילדים והילדות לא מאכזבים, ובסופו של דבר המאמץ הזה נושא פרי הילולים, ואין שום סיבה בעולם שמה שקורה בבתי-הספר שלנו ובמערכות החינוך שלנו לא יקרה גם במוסדות להשכלה גבוהה.

יוסי שריד: אם המוסדות להשכלה גבוהה יעמדו יותר מכפי שהם עומדים במחויבות החברתית – כלומר, לבחון מחדש את תנאי הקבלה, לבחון מחדש את המבחן הפסיכומטרי, להכניס תחת הכנפיים של המוסדות להשכלה גבוהה יותר ויותר מקומות חלשים, יותר ויותר ציבורים חלשים, לתת הזדמנות ליותר אזרחים ואזרחיות צעירים וצעירות במדינת ישראל לא להסתגר ולא להתבדל, לצאת ממגדל השן אל המקומות היותר-חלשים.

יוסי שריד: אני יודע שיש הרבה מאוד פרופסורים חשובים שעושים את זה, ויש עמותת "בשער", שחברים בה מאות פרופסורים שעושים עבודת קודש, ואני לא יודע איך להוקיר את עבודתם, את המעמד שלהם – יותר מעורבות, יותר התערות, יותר התחשבות, יותר רגישות לבעיות ולמצוקות של החברה הישראלית, ופחות שמרנות כלפי רפורמות שמתחייבות מצורכי הזמן, כי אנחנו ואתם אנשים אחים אנחנו, אנשים שותפים אנחנו, כולנו יודעים שהפערים החברתיים במדינת ישראל, כפי שנבעו בשנים האחרונות, הם פערים בלתי נסבלים; אי-אפשר לשאת אותם, יש להם השלכות מאוד קשות על פני החברה, על דמות החברה, בעיקר על עתידה ועל גורלה של החברה.

יוסי שריד: אני סמוך ובטוח, שכשם שהאוניברסיטה העברית בירושלים ידעה בעבר לעמוד במשימות לאומיות חשובות, היא תדע גם לעמוד במשימות האלה לימים יבואו.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני שר החינוך.

אברהם בורג: חבר הכנסת אריאל שרון, בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, נשיא האוניברסיטה פרופסור מנחם מגידור, הרקטור פרופסור מנחם בן-ששון, סגן הנשיא, שגריר ישראל בארצות-הברית בעבר, משה ארד, יושב-ראש חבר הנאמנים, עורך-הדין יגאל ארנון, אנשי האוניברסיטה, כנסת נכבדה, בטקס הפתיחה שנערך ב-1 באפריל 1925 על פסגת הר-הצופים, אמר פרופסור חיים ויצמן – מי שעתיד היה להיות נשיאה הראשון של האוניברסיטה העברית, ומאוחר יותר נשיאה של מדינת ישראל – בין היתר, את הדברים הבאים: "בין חומות המוסד הזה יחדל כל ריב מדיני וכל מחלוקת תיפסק, ואני מקווה כי פה יעשו כל הגזעים ובני האמונות השונות אגודה אחת בשאיפתם הגדולה והמשותפת לחקירת האמת".

אריאל שרון: אחרי 75 השנים מעניין לראות כיצד התגשם חזונם של אישים כמו פרופסור חיים ויצמן, פרופסור מרטין בובר, פרופסור אלברט איינשטיין ופרופסור י"ל מגנס, מהאבות המייסדים של האוניברסיטה, להקים את "האוניברסיטה של העם היהודי", כך כינוה.

אריאל שרון: הם ראו בהקמתה של האוניברסיטה העברית, ששפת הלימוד בה עברית, חלק בלתי נפרד מעצם הגשמת החזון, החלום הציוני.

אריאל שרון: אין ספק, דרכה של האוניברסיטה העברית מאז טקס פתיחתה, צמיחתה, התפתחותה, הן אולי העדות המוחשית ביותר לניצחונה של המהפכה הציונית ולמימושו של החזון הציוני בארץ-ישראל.

אריאל שרון: טוב לזכור, כדאי לזכור, שהיו אחדים מהמייסדים ומראשי היישוב אז שביקשו לכנותה "מכון מחקר".

אריאל שרון: היה זה דווקא זאב ז'בוטינסקי, שתבע חד-משמעית לקבוע את הכינוי "האוניברסיטה העברית בירושלים".

אריאל שרון: חוקריה ומדעניה של האוניברסיטה העברית תרמו לתקומתה של מדינת ישראל ולעוצמתה הרוחנית והפיזית של ישראל בדרכים רבות ובכל התחומים.

אריאל שרון: תרומתם לביטחונה של ישראל היתה מכרעת.

אריאל שרון: כך גם בנושאי הביוטכנולוגיה, הבריאות והרפואה.

אריאל שרון: רציתי מכאן לפנות לראש הממשלה – אני מקווה שהוא יחלים במהירות – מכובדי ראש הממשלה, ולומר, כשאנו מעלים היום על נס את הישגיה האדירים של האוניברסיטה בתחום הרפואה, כמו גם בתחומים אחרים, אנא טפל וסיים את הבעיה הכואבת של רופאי ישראל; אנא שים קץ לשביתת הרופאים, כדי שיוכלו להמשיך ולקיים שירותי בריאות ברמה ובאיכות שווים לכולם.

אריאל שרון: תרומתה של האוניברסיטה לפיתוח חקלאית מודרנית ומשגשגת מן המתקדמות בעולם ולהתאמתה לארץ דלת מים ומשאבי קרקע ידועה ברחבי העולם כולו.

אריאל שרון: האוניברסיטה העברית ממשיכה להיות חוד החנית בעולם משתנה של כלכלה, של טכנולוגיה מתקדמת, של מדעי המחשב – שבהם האוניברסיטה העברית הינה כיום המובילה בתחומה בארץ – של התפוצצות המידע, ובתחומי הכימיה, המתמטיקה והפיזיקה, תרומתה לתעשייה גדולה ביותר.

אריאל שרון: קשה ובלתי אפשרי במילות ברכה לכסות את יריעת הישגי האוניברסיטה העברית, אבל אי-אפשר שלא לציין את תחומי החינוך, העבודה הסוציאלית והישגי הפקולטה למשפטים, הידועה בהקפדתה על רמתו ועל טיבו של החינוך המשפטי שהיא מקנה לתלמידיה, חינוך הקובע אמות-מידה לכל העוסק בתחומי המשפט בישראל.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, אינני יכול כיהודי, ואני בראש ובראשונה יהודי, שלא לציין את אחד ההישגים הגדולים ביותר בעיני: האוניברסיטה העברית הפכה למרכז עולמי למדעי היהדות; המחלקות למקרא, תלמוד, לשון עברית, ספרות עברית, מחשבת ישראל, קבלה, היסטוריה של ארץ-ישראל ועוד.

אריאל שרון: בידיה של האוניברסיטה העברית בירושלים נפלה הזכות לשמור את הפיקדון היקר ביותר של העם היהודי: הזיכרון, המקורות, השורשים והתיעוד המקיף ביותר לגבי זכותנו הבלתי-ניתנת לערעור על הארץ המובטחת.

אריאל שרון: הארץ קדושה לא רק ליהודים, היא קדושה גם למוסלמים, היא קדושה גם לנוצרים, אבל מובטחת היא רק ליהודים.

אריאל שרון: כנראה, אדוני היושב-ראש, שגם הרב קוק הצליח.

אריאל שרון: אין ספק, האוניברסיטה העברית תרמה תרומה מכרעת להכנת התשתית האינטלקלטואלית, המדעית והרוחנית למדינה היהודית העתידה, כפי שראו זאת מייסדיה, ומאז המשיכה ופעלה לחיזוקה ולהתפתחותה של ישראל.

אריאל שרון: האם חזונם של המייסדים, כפי שהתבטא בדבריו פרופסור חיים ויצמן בעת טקס הפתיחה התגשם אף הוא?

אריאל שרון: השלום עם שכנינו התפתח בקצב אטי מזה שחשבו המייסדים, אבל גם בו כבר היו לנו הישגים גדולים, ואני מאמין שעוד יהיו.

אריאל שרון: ובתחום שיתוף הפעולה המדעי, אין ספק שהמחקר המדעי חוצה גבולות.

אריאל שרון: בשנים האחרונות הורחב שיתוף הפעולה ואף הואץ, בנושאים הקשורים במזרח התיכון – עם מדענים מצרים בתחומי הרפואה, הביולוגיה הימית והחקלאות, בתמיכת ארצות-הברית; בנושאי מחלות טרופיות – עם חוקרים מתוניס, ממרוקו ומלבנון.

אריאל שרון: לאחרונה נערך גם מחקר משותף לחוקרים ישראלים, פלסטינים, מצרים וירדנים בתמיכת הקהילה האירופית.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, ברצוני לומר לסיום משהו אישי.

אריאל שרון: היתה לי הזכות, כבוגר האוניברסיטה העברית, להיות אחד מבין למעלה מ-120,000 מקבלי תארים עד היום, ורבבות רבות אולי יותר של תלמידי תעודה.

אריאל שרון: ואני רוצה להודות לאוניברסיטה על כך.

אריאל שרון: כשבאתי להירשם לאוניברסיטה, אז לפקולטה לחקלאות, ערב מלחמת העצמאות, והר-הבית נתגלה לעיני מרהיב במלוא הדרו, התנגנו בפי המלים: "מעל פסגת הר-הצופים, שלום לך ירושלים".

אריאל שרון: כך הרגשתי גם אחר כך, אחרי המלחמה, כשהייתי סטודנט בתחילת שנות ה-50 ומג"ד בחטיבה הירושלמית, כשהיינו עולים להר-הצופים, אם בשיירה מלווה באנשי או"ם אם בדרך לא-דרך בחשכת הליל.

אריאל שרון: 19 שנים היו הר-הצופים והאוניברסיטה בתוכו במצור ירדני.

אריאל שרון: ולעם היהודי במדינתו היה אז עוז רוח להיאבק בעקשנות להגן על ההר, לא לוותר, עד שהבאנו לאיחודה של ירושלים, וכך נשמור עליה לעולם; ונגיע בעזרת השם ל"שלום בחילינו ושלווה בארמונותינו".

אריאל שרון: ושוב, תודה לכם, אנשי האוניברסיטה.

אריאל שרון: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה לחבר הכנסת שרון.

אברהם בורג: אחרון המברכים, חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשי האוניברסיטה העברית, פרופסור מנחם מגידור הנשיא, פרופסור מנחם בן-ששון רקטור, מר יגאל ארנון יושב-ראש חבר הנאמנים, סגני הנשיא, הסגל האקדמי, האוניברסיטה העברית, שהיא אם כל האוניברסיטאות בארץ, מייסדת למעשה של ההשכלה הגבוהה, פרסמה אמנה לציון חגה.

זבולון אורלב: ואומרת האוניברסיטה העברית, שמתוך השאיפות הציוניות של העם היהודי הוקמה בשנת תרפ"ה–1925 האוניברסיטה העברית בירושלים, לשם עידוד הלימוד והמחקר וקידומם בכל ענפי הדעת, בעקבות החורבן שחוללה מלחמת העולם השנייה.

זבולון אורלב: עם מחיקתם של מרכזי תרבות ורוח יהודיים באירופה ותקומת מדינת ישראל, התעצם הצורך לעודד ולחזק את הלימוד והמחקר של מדעי היהדות ושל המדעים בעברית.

זבולון אורלב: ב-75 שנות קיומה הגשימה האוניברסיטה את המטרות האלה, כוננה את המסגרות הלימודיות, המחקריות והארגוניות, הביאה לגילויים מדעיים נכבדים בכל תחום, סייעה לבניית חברה מתוקנת בארץ-ישראל ובמדינת ישראל, הכשירה דור מנהיגים חברתיים ואקדמיים בישראל, העמידה אמות-מידה להצטיינות במחקר ובהוראה, בהיותה שותפה לבניית עוד מוסדות להשכלה גבוהה בארץ, והביאה, כמובן, את פיתוחה וביסוסה של השפה העברית.

זבולון אורלב: אני חושב שכנסת ישראל יכולה להעיד על כך ולקיים דברי אמת אלו.

זבולון אורלב: במעמד חנוכת האוניברסיטה, שגם קודמי הרבו לצטט ממנו דברים, השתתף, כפי שציינו קודמי, ראש רבני ארץ-ישראל, מרן אברהם יצחק הכהן קוק, ובמאמר מוסגר אזכיר שאין זה חיזיון נפרץ בימינו החיבור בין רבנים לפרופסורים באקדמיה, ובוודאי יש לברך על שבאותה תקופה זה היה אפשרי.

זבולון אורלב: בדבריו הדגיש הרב קוק זצ"ל, שהמכללה, כדבריו – כך כינה את האוניברסיטה – תוכל לשמש כלי מכשיר נשגב – מחד גיסא, להוצאת מושגים וערכים של יהדות מתוך רשות היחיד שלנו אל רשות הרבים של העולם הכללי, כדבריו; ומאידך גיסא, להכניס מהעולם החיצוני אל עולמנו שלנו גם מדעים כלליים מתוך האנושיות הרחבה ולהתאים את הטוב והתעמולה שלהם לאוצר חיינו בטהרתם.

זבולון אורלב: וכן ציין, ש"אהבת הדעת אשר מאז היא מקוננת בעם זו קנית, היא סמכתם לבנות הכול לחוכמה ותושייה".

זבולון אורלב: חיים ויצמן, שהיה באותה תקופה נשיא ההסתדרות הציונית העולמית, אמר דברים נוספים על אלה שצוטטו כאן: "בעמקי לבנו נרגיש כי מטרת האוניברסיטה הזאת היא להביע את רוחנו ולהשקיף על פני התבל מתוך נקודת מבטנו אנו.

זבולון אורלב: כשאתה נותן לעולם פרי תרבותנו המיוחדת, על העברית להיות השליטה בהיכלותיה.

זבולון אורלב: רוח היהדות והשפה העברית לא נפרדו לעולם האחת מעל רעותה, ועדה תהיה האוניברסיטה הזאת לאחדותן הנצחית – היהדות והשפה העברית".

זבולון אורלב: ועוד הוסיף ואמר: "בחנכנו את האוניברסיטה העברית הננו מכריזים בגלוי על אחווה בין העם היהודי לעמי התבל, וכי גם אנחנו נעמוד במערכות לטובת התרבות.

זבולון אורלב: הצעירה בבתי-המדרש היהודיים" – כך קרא לאוניברסיטה העברית – "תישא את דגל המסורת הארוכה של היהודי ומאמצי היהדות לגלות את סתרי התבל.

זבולון אורלב: היא נושאת את עיניה אל הנביאים והחכמים, לאלה אשר על חורבות המדינה היהודית כוננו את ישיבות יבנה" – כפי שציין היושב-ראש – "נהרדעא ופומבדיתא, ולאלה אשר במחשכי ימי-הביניים הוסיפו להרים את נס התורה והחוכמה בטהרתן בישיבות ובבתי-מדרש אשר בכל תפוצות הגולה".

זבולון אורלב: ועוד אוסיף ואקרא קטע קצר, ואחר כך אציין גם מי אמר זאת באותו מעמד של חנוכת האוניברסיטה העברית: "רבותי, יש אגדה עתיקה בישראל, כי בימות הגאולה עתידים בתי-כנסיות ובתי-מדרשות שבגולה להיעקר, הם וחוליות אדמתם עמם, ולבוא לארץ-ישראל.

זבולון אורלב: דברי אגדה אלה, אי-אפשר להם, כמובן, שיתקיימו במלואם.

זבולון אורלב: בית-המדרש לתורה ולחוכמה, שהוקם על הר-הצופים, יהיה משונה הרבה גם בחומר הבניין וגם בתוכנו ובצורתו מבתי-המדרש הישנים.

זבולון אורלב: "אבל, רבותי, בתוך תלי החורבות של הבתים הקדושים ההם עוד יש הרבה אבנים שלמות, אבני גזית, שיכולות לשמש אבני-שתייה ואבני-יסוד לבנייננו החדש.

זבולון אורלב: אל נא ימאסו הבונים באבנים האלה.

זבולון אורלב: בשעה קדושה זו הייתי מתפלל תפילה קצרה: מי ייתן ולא תישכחנה האבנים האלה.

זבולון אורלב: מי ייתן וידענו להרים את החוכמה ואת המדע אשר יצאו מן הבית הזה אל אותו הגובה המוסרי שהרים אליו עמנו את תורתו.

זבולון אורלב: לא היינו כדאים לחג הזה, אילו אמרנו להסתפק בחיקוי רע וגרוע למעשי ידיהם של עמים אחרים.

זבולון אורלב: יודעים אנו, כי החוכמה האמיתית היא זו הלומדת מכל אדם.

זבולון אורלב: חלונות הבית הזה ושעריו יהיו אפוא פתוחים לארבע רוחות השמים, להביא אליו את כל הטוב והנעלה מכל תנובות רוחו היוצר של האדם בכל הזמנים ובכל הארצות.

זבולון אורלב: "ואולם גם אנחנו לא טירונים אנו במלכות הרוח, ובלומדנו מכול יש לנו גם מה שהוא ללמד.

זבולון אורלב: ובטוח אני, כי יבוא היום ואותם פרינציפים מוסריים שהונחו ביסודם של בתי-תורתנו, כגון אלה המנויים בברייתא הקצרה שנקראת פרק קניין התורה, ייעשו לנחלת האנושיות כולה.

זבולון אורלב: " אלו דברים שאמר חיים נחמן ביאליק, ממש נאום תורני חוצב להבות.

זבולון אורלב: אני חושב, שקודמי, יחד עם הדברים שהושמעו כאן, מעמידים ברכה רבה לאוניברסיטה העברית ביום חגה, הוקרה על תרומה עצומה לתקומת מדינת ישראל ולקיומה.

זבולון אורלב: סיפורה של האוניברסיטה העברית הוא סיפורו של העם היהודי השב והמתבסס לעצמו.

זבולון אורלב: נאחל לראשי האוניברסיטה העברית, לסגל האקדמי, לעובדים, לתלמידים ולבוגרים לזכות להעמיד הלאה תלמידים הרבה לתפארת היהדות, הציונות, העם היהודי ומדינת ישראל.

זבולון אורלב: כה לחי.

אברהם בורג: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, חבר הכנסת אורלב.

אברהם בורג: תם החלק החגיגי של ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לעבודתנו כסדרה.

אברהם בורג: נעבור לנושא הראשון על סדר-היום.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, קיבלתי ממזכיר הממשלה את המכתב הבא: אדוני היושב-ראש, אבקש להודיע לכנסת, על-פי סעיף 35(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, על הפסקת כהונתו בממשלה של השר יצחק מרדכי, שר התחבורה, שנכנסה לתוקף היום, יום ג', 30 במאי 2000, לאחר שהודיע לראש הממשלה ביום 28 במאי 2000 על כוונתו לעשות כן.

אברהם בורג: על-פי סעיף 36(א) לחוק האמור, ימלא ראש הממשלה את תפקיד שר התחבורה עד שיתמנה מחליפו.

אברהם בורג: כנהוג, כמקובל וכנדרש, אני מודיע על דברים אלה לכנסת.

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: נאומים בני דקה, על-פי סעיף 33א(א) לתקנון הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת מלול, תפוס פיקוד.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה פורמלית בלבד לשם קיום מסגרת הנאומים בני הדקה.

מאיר שטרית: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת שטרית כנראה לא יודע את הנוהל הזה.

רחמים מלול: זה היה על-פי הצעתו של חבר הכנסת ליצמן.

רחמים מלול: בבקשה להצביע.

רחמים מלול: אתם יכולים גם להימנע.

רחמים מלול: מכיוון שיש לנו מסגרת של 30 דקות, אולי נאריך את הדקה, משום שיש רק 20 נרשמים.

רחמים מלול: זאת בתקווה שלא יבואו עוד.

רחמים מלול: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

מאיר שטרית: אולי תתחילו פעם מהסוף?

רחמים מלול: מנין לאדוני שהוא בסוף הרשימה?

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר ניצלתי את זכות הדיבור כדי לתאר את המקרה שבו שוטרים בגבעה-הצרפתית הפליאו את מכותיהם ברפיק שחאדה, סטודנט, תושב כפר-יאסיף.

אחמד טיבי: תלונה הוגשה לשר לביטחון פנים.

אחמד טיבי: אני מוצא עצמי נאלץ שוב לחזור לאותו נושא.

אחמד טיבי: לפני כמה ימים, בלב תל-אביב, נוהל מרדף כנגד תושב בקה-אל-ע'רביה, אזרח מדינת ישראל, אחמד וואג'יה אבו-מוך, שמשפחתו היא בעלת חנות מסחר באזור.

אחמד טיבי: נוהל נגדו מרדף באמצעות שוטרים בתוך האזור שיש להם בו חנות מסחר.

אחמד טיבי: לאחר שהוא עצר את הרכב וירד מהרכב הוא נורה על-ידי השוטרים ברגליו שתי יריות.

אחמד טיבי: לאחר שהוא נורה הושמו אזיקים על ידיו.

אחמד טיבי: לאחר שהושמו אזיקים על ידיו הפליאו בו השוטרים את מכותיהם – –

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: – – וזאת בטענה שהוא ברח, כאשר בבדיקה הרפואית התברר שירו בו מקדימה.

אחמד טיבי: גם בקלנסואה, בנתניה, היו אותם צעירים ממשפחת ראבוס.

רחמים מלול: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

אחמד טיבי: הדברים האלה זועקים לשמים.

רחמים מלול: תודה.

אחמד טיבי: אמרת שיש יותר מדקה.

רחמים מלול: שמענו את זעקתך.

אחמד טיבי: שמא יש נטייה סיסטמתית של יחידות מיוחדות במשטרה לפגוע באזרחים ערבים.

רחמים מלול: חבר הכנסת אורלב, אנא.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמענו הבוקר, ביומן הבוקר של "קול ישראל", על דאגתם וחרדתם של תושבי בקעת-הירדן לנוכח המשא-ומתן הנסתר והסודי שמתנהל בשטוקהולם בשבדיה בין נציגי ראש הממשלה לבין הפלסטינים.

זבולון אורלב: אני חושב, שזכותם של מתיישבים חלוצים, שנשלחו בשם המדינה וכולנו רואים בהם אזרחים חלוצים חשובים, לקבל מידע, לא לחיות באי-ודאות, לדעת שהמדינה דואגת להם ולא מוכרת אותם מאחורי הגב.

זבולון אורלב: לא עולה על הדעת שינהלו משא-ומתן מאחורי גבם של תושבי יישובים פורחים, שיושבים על גבולות המדינה ונשלחו לשם במצוות כל הכנסת והממשלה.

זבולון אורלב: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

רחמים מלול: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, התרעתי בכנסת לפני זמן מה, בהצעה לסדר-היום רגילה, מן המניין, על כך שהממשלה הפסיקה את הפרויקט "מחשב לכל ילד".

מאיר שטרית: נציג הממשלה ענה לי, שאין בזה משום הפסקה, ושרק על-פי הנחיית היועץ המשפטי הם מתכוונים להוציא מכרז חדש, כדי שהעמותה תשתתף בו ויפעילו מחדש את המחשבים.

מאיר שטרית: הוא אמר לי שמדובר בזמן קצר.

מאיר שטרית: אדוני, עברו מאז כמה חודשים, ולא קורה דבר.

מאיר שטרית: פרויקט "מחשב לכל ילד" מת בעצם, וזה חבל.

מאיר שטרית: זאת כאשר יש כל כך הרבה ילדים במצוקה.

מאיר שטרית: המחשבים האלה באמת שינו את חייהם.

מאיר שטרית: אינני מבין מדוע הממשלה לא מחדשת את הפרויקט.

מאיר שטרית: אם זה בגלל המעורבות והשם של ראש הממשלה שעבר בפרויקט – שיקראו לזה בשם אחר.

מאיר שטרית: אבל שיחדשו, במחילה מכבודם, את הפרויקט הזה, כי אני יודע איזו ברכה הוא הביא לאלפי משפחות בישראל, שלא היתה להן גישה למחשב וילדיהן לא יכלו לגשת למחשב.

מאיר שטרית: בזכות הפרויקט הזה יש להן מחשב בבית.

מאיר שטרית: הילדים גולשים באינטרנט, הם למדו הרבה מאוד, ואני מבקש, אדוני היושב-ראש, להעיר לממשלה, שמוטב שתקיים את דבריה.

מאיר שטרית: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת שטרית.

רחמים מלול: חבר הכנסת גולדשמידט יצא.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חיילי השייטת והיחידה למשימות תת-ימיות התאמנו עד היום בנחל הקישון, הנחל המזוהם ביותר בישראל.

נחום לנגנטל: רק אתמול הודיע דובר צה"ל, כי חיל הים מפסיק את פעילות הצלילה מכל הסוגים בנחל, אף שכבר לפני שנים התפרסמו דוחות של המכון לחקר ימים ואגמים ושל איגוד הערים לאיכות הסביבה על כך שבנחל מצויים גורמים כימיים המוכרים כמסרטנים לבני אדם.

נחום לנגנטל: אף שצה"ל ידע כי הצלילה בנחל מסכנת את חיי הלוחמים, לא מנע ממנו הדבר להמשיך לשלוח אותם בשליחות חיל הים להתאמן בנחל.

נחום לנגנטל: לפחות 20 צוללנים כבר חלו בסרטן, ומעבר למאבק שהם מנהלים במחלה עליהם לנהל מאבק נוסף במערכת הצבאית שלא מכירה באחריות שלה לנושא.

נחום לנגנטל: כמה מהלוחמים המובחרים ביותר בצה"ל מסתובבים היום בתחושה, שמישהו הפקיר אותם דווקא בעורף.

נחום לנגנטל: מדובר בחוסר אחריות מחריד של מי שנטל על עצמו לעשות זאת.

נחום לנגנטל: אין ספק, כי האחריות כלפי אותם אנשים היא של חיל הים הישראלי, ששלח אותם לצלילות בקישון.

נחום לנגנטל: על כן, אדוני היושב-ראש, לדעתי, יש לבצע ללא דיחוי חקירה מקיפה ומיידית בנושא, שהחשיבות המעשית ממדרגה ראשונה שלה היא אבחון מוקדם של הסרטן בקרב חיילי שייטת שצללו בקישון, ואולי אף הצלת חייהם.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, שמענו וכמובן גם הערכנו את האוניברסיטה העברית.

עזמי בשארה: אנחנו גם מעריכים אותה.

עזמי בשארה: אני מנצל הזדמנות זו לשאול שאלה אחת:

עזמי בשארה: האם כל כך נחוצים לאוניברסיטה העברית 3 דונמים על הגבעה-הצרפתית, אחרי שהיא הפקיעה כל כך הרבה אדמות בגבעה-הצרפתית, שעליהן עשר משפחות, אחרי שהן הוגלו כבר פעם אחת מליפתא, ועכשיו מיועדים בתיהן להריסה בשביל לקחת את האדמה?

עזמי בשארה: אלה בתים שנבנו כדין על אדמת טאבו בשנת 1952.

עזמי בשארה: האם נחוצה האדמה הזאת בשביל לבנות מעונות לסטודנטים?

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, הדבר השני – המקרה של אחמד וואג'יה אבו-מוך הוא המקרה החמישי בתוך כמה חודשים של ברוטליות של המשטרה כלפי ערבים כשהיא מגלה שהם ערבים.

עזמי בשארה: האיש נפצע ברגלו.

עזמי בשארה: הכדור יצא.

עזמי בשארה: יש לנו דוחות המשטרה.

עזמי בשארה: יש לו מקום בדיזנגוף-סנטר.

עזמי בשארה: בלשים רדפו אחריו.

עזמי בשארה: הוא לא זיהה אותם כמשטרה.

עזמי בשארה: הוא בא להתלונן במשטרה.

עזמי בשארה: כשהוא בא להתלונן במשטרה ירו עליו ברגלו.

עזמי בשארה: יש לנו המקרה של יפו.

עזמי בשארה: יש לנו המקרה הזה.

עזמי בשארה: יש לנו המקרה של אליק רון.

עזמי בשארה: אני חושב שצריך לקיים חשיבה ודיון כללי בבית הזה בעניין יחס המשטרה לציבור הערבי.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יצחק גאגולה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול חזרתי מביקור במוסקבה יחד עם השר הרב מלכיאור, ובין הפגישות החשובות קיימנו פגישה עם השר לענייני מיעוטים בממשלת רוסיה.

יצחק גאגולה: יצאנו מהפגישה מאוד מודאגים.

יצחק גאגולה: לפי מה שפרס לפנינו השר מתברר, כי ממשלת רוסיה, בראשותו של הנשיא פוטין, הולכת לעשות סדר מהסוג הדיקטטורי שיכול להזכיר לנו ימים אפלים בהיסטוריה שלה.

יצחק גאגולה: לצד קיצוצים בראשי המחוזות השולטים ברחבי רוסיה הוא רוצה להעמיד אדם אחד שיעמוד בראש הקהילה היהודית.

יצחק גאגולה: אי-אפשר לכפות ראש קהילה בניגוד לרצונם.

יצחק גאגולה: ממשלת ישראל צריכה להתערב בכל העוצמה והכוח כדי שיהודי רוסיה לא יסבלו ממשטר דיקטטורי וכדי להמשיך בדמוקרטיה ללא פגיעה באנשים.

יצחק גאגולה: אני מקווה שהקריאה הזאת תגיע לאוזניים המתאימות, ואני מקווה שבעזרת השם העניין הזה יסודר מצדנו.

יצחק גאגולה: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גאגולה.

רחמים מלול: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, בימים האחרונים נענה הבג"ץ לפרובוקציה של הרפורמים והקונסרבטיבים והחליט לאפשר לנשים הרפורמיות להתפלל עם טליתות ליד הכותל המערבי, המקום המקודש ביותר לעם היהודי אלפי שנים.

שמואל הלפרט: אני בטוח שהבג"ץ לא היה מתערב בפסיקה לגבי צורת ניהול של מסגד או כנסייה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, שלומי אמוני ישראל הגנו בגופם על קדושת הכותל ולא יניחו להפוך את הכותל להצגה תיאטרלית.

שמואל הלפרט: אני פונה מכאן לבג"ץ לקיים דיון חוזר בנושא ולבטל את החלטתו בעניין נשות הכותל.

שמואל הלפרט: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

רחמים מלול: חבר הכנסת עוזי לנדאו, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש כמה חברים בכנסת העוינים את מדינת ישראל, מחרפים ומגדפים כל מה שיקר בעינינו ומנצלים את הדמוקרטיה שלנו כדי לקעקע את יסודותיה.

עוזי לנדאו: אני רואה שיושבים כאן חברי הכנסת טיבי, ברכה ומח'ול, הם חלק מהקבוצה.

עוזי לנדאו: בשבוע שעבר כינה חבר הכנסת ברכה את אנשי צד"ל – בעלי בריתנו – בשם "בוגדים".

עוזי לנדאו: היו רשויות ערביות אשר הודיעו כי לא יסייעו לקלוט את אנשי צד"ל, אדרבה, קראו להעמידם לדין.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אני קורא לחברי הכנסת ולראש הממשלה להפחית מן הסיוע הממשלתי שישראל נותנת לאותן רשויות ערביות התוקפות את צד"ל ואינן מוכנות לקלוט אותו – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איזה סיוע?

עוזי לנדאו: – – ולהעביר את התקציבים האלה לרשויות שיהיו מוכנות לקלוט את בעלי בריתנו אלה.

עוזי לנדאו: אני מבקש עוד להדגיש בפני ראש הממשלה, המדבר על אחדות הציבור בישראל, כי כאשר מדובר על אחדות הציבור היהודי והציוני, אני קורא לו להפסיק את שיתוף הפעולה הפוליטי שלו עם קבוצה זו של חברי הכנסת העוינים את המדינה, תועמלני אש"ף בכנסת, וכמו בהחלטה לגבי אבו-דיס יקרא להשתית החלטות מסוג זה על ציבור יהודי וציוני ולא על מי ששונאים אותנו ומבקשים את נפשנו.

טלב אלסאנע: בושה וחרפה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת לנדאו.

רחמים מלול: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, ואחריה – חברת הכנסת יעל דיין.

רחמים מלול: אם היא לא תהיה – חבר הכנסת מאיר פרוש.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא מספיק שהאשה הערבייה מופלית פעמיים לרעה, אלא היא מופלית גם בביטוח הלאומי.

חוסניה ג'בארה: אצלנו בחברה הערבית המוסלמית נהוג לעשות כתובה בזמן שהאשה הערבייה מתארסת.

חוסניה ג'בארה: זה נרשם במשרד הפנים כאילו היא נשואה.

חוסניה ג'בארה: כשהיא הולכת לסניף הביטוח הלאומי לבקש השלמת הכנסה למשכורתה מסרבים לתת לה בטענה שהיא נשואה.

חוסניה ג'בארה: אני מבקשת, אדוני היושב-ראש, לבדוק את הנושא הזה בסניפים של הביטוח הלאומי.

חוסניה ג'בארה: תודה.

רחמים מלול: תודה לחברת הכנסת ג'בארה, גם על הקיצור בזמן.

רחמים מלול: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, היום מתפרסמת ב"ידיעות אחרונות" ידיעה על כך שבתוך שנה יש גידול של 120% – לא 120 חברי כנסת – בעבירות אלימות בבתי-ספר.

מאיר פרוש: מתוך השנתון הסטטיסטי לשנת 2000 של המועצה הלאומית לשלום הילד מתברר, שכ-50% תוקפים ילדים אחרים, מעל 50% סובלים מהאלימות בבתי-הספר, 15% מסתובבים עם סכינים להגנה עצמית.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים שזה יכול להיות גם בדרך אחרת.

מאיר פרוש: בקיצור, אנחנו עדים לכך שבמדינת ישראל, לעומת שנת 1995, כשאז היו כ-928 מקרים, הרי ב-1999, לפי נתונים של משטרת ישראל, היו יותר מ-3,000 מקרים של אלימות בבתי-הספר.

מאיר פרוש: כמו שאמרתי, זה גידול של 120% בעבירות אלימות בבתי-הספר לעומת 1998.

מאיר פרוש: אני שואל את הממשלה ואני שואל את עצמנו, חברי הכנסת: עד מתי?

מאיר פרוש: מתי נפסיק לראות את הדברים האומללים האלה כאן במדינת ישראל?

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת פרוש.

רחמים מלול: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, ב-30 ביוני 1998, לפני שנתיים, קיימה הכנסת ישיבה מיוחדת לציון 30 שנות התיישבות בבקעת-הירדן.

רחבעם זאבי: אמר אז חבר הכנסת אהוד ברק, ראש האופוזיציה אז, דברים יפים שאין לי זמן לקרוא את כולם, אבל אקרא לפחות משפט או שניים: "תמיד ראינו ביישובי הבקעה גם את קו הביטחון של מדינת ישראל.

רחבעם זאבי: ריבונותנו בבקעה מחזקת את הביטחון.

רחבעם זאבי: בקעת-הירדן ואחיזת הביטחון, אחיזתנו ההתיישבותית בה, הם שייצרו לא רק את חומת ההתיישבות אלא את חומת המגן על הגבול המזרחי של ישראל.

רחבעם זאבי: ההתיישבות בבקעה והאחיזה הביטחונית בה ימשיכו להיות חלק מקווי הביטחון, חלק מן הקווים האדומים של כל תוכנית מדינית שאנחנו בתנועת העבודה נתייצב מאחוריה" – וכו' וכו'.

רחבעם זאבי: אני מקווה, שזיכרונו הטוב של אהוד ברק יעמוד לו גם בימים האלה, כאשר הוא מנהל משא-ומתן באמצעות שליחים באירופה הרחוקה על עתידה של בקעת-הירדן.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת זאבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אמנון כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, מטיפים לעוד הפרדה ועוד אפליה ועוד מניעה כאילו האוכלוסייה הערבית מקבלת את כל הזכויות גם בתקציבים וגם בתחומים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתחקיר של עיתון "הארץ" מיום שישי, 19 במאי, דובר על שבט שלם, בני שבט אל-עזאזמה, אשר גורשו בשנת 1959 לסיני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר מלחמת 1967 הם הוחזרו לישראל, וחלקם גם עבדו כגששים בצה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד היום אין לשאירים שלהם תעודות זהות, ורושמים שם בזיוף גלוי שהם נולדו בגדה המערבית ובעזה, כאילו הם תושבי השטחים, דבר שאיננו נכון ואיננו אמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק זאת, אנחנו רואים את זה על ימין ועל שמאל, כל בוקר וכל ערב, ולא רק מה שחברי אמרו, זה רק חלק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שבמקרה של ראבוס בקלנסואה התיק נסגר, במקרה נוסף בטייבה התיק של עבד-אלעזים מסארווה נסגר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתיק זחאלקה בכפר-קרע עדיין לא קיבלנו תשובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגשתי ערעורים על סגירת התיקים האלה, הזכרתי את זה לשר המשפטים רק היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה, שכפי שהיועץ המשפטי שם קץ לעמימות הזאת ולאטימות בעניין א-רוחה, הוא ישים קץ גם למח"ש ויפתח את התיקים מחדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה שיורים בפושעים יועמדו לדין, מה הבעיה?

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אמנון כהן, ואחריו – חבר הכנסת משה רז.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי כתבה בעיתון של היום מתברר, כי יש בבתי-כלא עצירים רעבים שנלחמים על אוכל; עצירים לוקחים אוכל מהחלשים ומשאירים אותם רעבים.

אמנון כהן: קרבות דומים מתקיימים בין העצירים על מי שישן על המיטה ומי ישן על הרצפה; כי מספר העצירים גדול לאין שיעור ממספר המיטות הקיימות.

אמנון כהן: יתירה מכך, עצירים בוגרים ישנים עם קטינים בניגוד לחוק.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, קשה להעלות על הדעת, שמדינה שמתיימרת להיראות נאורה ומתקדמת לעיני העולם, מדינה שמסייעת לארצות נחשלות, מתנהגת בחדרי חדריה בצורה הפוכה ואזרחיה – אפילו שמדובר בעצירים – סובלים מחרפת רעב ומתנאים תת-אנושיים.

אמנון כהן: אני חושש שמא קיימים בארץ עוד מקרים חמורים מעין אלה אשר יצוצו ויעלו אט אט בעקבות חשיפה זו או אחרת.

אמנון כהן: עורו ישנים, הקיצו מתרדמת

אמנון כהן: כם למען שיפור החיים הכלכליים והחברתיים בארץ ככל הניתן.

אמנון כהן: יש מה לעשות, וכדאי לנו לטפל בבעיה כאובה זו, ויפה שעה אחת קודם.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת כהן.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה רז, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אתמול, בכנס התארגנות להקמת מיליציות של המתנחלים נאמר, שראש הממשלה הפקיר את צד"ל בצורה בוגדנית והוא עלול לעשות כך גם למתנחלים.

מוסי רז: אני רוצה לשגר מפה מסר למתנחלים: ראשית, ראש הממשלה לא בוגד, לא בגד ולא יבגוד.

מוסי רז: שנית, ראש הממשלה הוציא בשלום מלבנון את כל חיילי צה"ל וגם את חיילי צד"ל שרצו בכך, וכך הוא גם יוציא בשלום מהגדה המערבית וגם מבקעת-הירדן את חיילי צה"ל ואת המתנחלים.

מוסי רז: מתנחלים שירצו בכך יוכלו להישאר בשטחי הגדה המערבית אם יסכימו הפלסטינים, כפי שיהודים חיים בקזבלנקה, במרקש, בניו-יורק ובפריס, תוך כדי כך שיקבלו את החוקים, את החובות ואת הזכויות של המדינה המארחת.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת משה רז.

רחמים מלול: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת רובי ריבלין.

רחמים מלול: אם לא יהיה – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אף שאנחנו היום שבוע ימים אחרי הנסיגה הישראלית מלבנון, ואף ששוררת אווירה של רגיעה כללית בעקבות הנסיגה הזאת, עדיין ביום ראשון האחרון עלא מהדי, בת חמש שנים, ולנע חמאדי, בת שמונה שנים, מדרום-לבנון, קיפחו את חייהן, והילאל חמאדי האח, בן שש שנים, נפצע אנושות, כשעלו על מוקש שהוא משאריות הכיבוש בדרום-לבנון.

עסאם מח'ול: אני חושב, שזה אנושי, זה מוסרי, זו חובה מוסרית, שממשלת ישראל תנקוט את הצעד המתחייב היום, כדי להעביר לממשלה בלבנון את המפות של המיקוש הישראלי בדרום-לבנון, כדי לחסוך דם והרוגים ולחסוך את העצבות הזאת באווירה שיכולה להיות אווירה מבשרת תקווה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת מח'ול.

רחמים מלול: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לנצל את הימצאותו של השר הנכבד יוסי ביילין באולם, לא כשר המשפטים אלא כאישיות פוליטית ממדרגה ראשונה, מאדריכלי אוסלו, ולשאול אותו: היום בשטוקהולם, ידידו, חבר הכנסת בן-עמי, מנהל שיחות חשאיות – – –

רחמים מלול: השר בן-עמי.

ראובן ריבלין: השר בן-עמי.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים על אישים פוליטיים בעלי עמדה פוליטית מאוד מגוונת וברורה.

ראובן ריבלין: הם באוסלו אחרי שיחות חשאיות הביאו עלינו תוכנית שאנחנו רואים בה תוכנית שעלולה לרסק.

ראובן ריבלין: עכשיו יש בשטוקהולם תוכנית.

ראובן ריבלין: נאמר ש-92% יימסרו לערפאת ו-8% יישארו על מנת להחיל את הריבונות הישראלית, ובתמורתם יינתן שטח ממדינת ישראל לפלסטין, חלילה וחס.

ראובן ריבלין: אני שואל: האם 8% מכוונים לעארה?

ראובן ריבלין: לאום-אל-פחם?

ראובן ריבלין: האם נאבד את חבר הכנסת האשם מחאמיד, חלילה?

ראובן ריבלין: או ערערה, כפי שהתוכנית היתה קודם?

ראובן ריבלין: חומר למחשבה לכולנו: יהודים, ערבים, ישראלים, בארץ הזאת.

ראובן ריבלין: טלב, על הנגב לא נוותר, לא יעזור לך.

רחמים מלול: תודה, אדוני, על הדיוק בזמן.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, נודע לי שמשרד החינוך החליט משום מה לקצץ את התמריצים שניתנו למורי בתי-הספר העל-יסודיים מהצפון שמלמדים בבתי-הספר הערביים בנגב, בהשוואה לבתי-הספר היסודיים שעדיין ממשיכים לקבל, דבר שימנע את הגעתם של מורים מוכשרים ללמד בבתי-הספר התיכוניים ביישובים הערביים בנגב.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מתריע ופונה למשרד החינוך לחזור בו מהכוונה לקצץ בתמריצים שעד היום ניתנו לאותם מורים, על מנת להבטיח המשך חינוך נאות והולם באותם בתי-ספר תיכוניים בנגב.

מוחמד כנעאן: תודה.

רחמים מלול: תודה לך.

רחמים מלול: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר היתה ליושב-ראש הכנסת יוזמה ברוכה.

דוד אזולאי: מליאת הכנסת קיימה דיון בקריית-שמונה, והתחושה היא שהנה חברי הכנסת אמרו את שלהם והלכו.

דוד אזולאי: לכן אני רוצה להציע ליושב-ראש הכנסת שני דברים: דבר ראשון – ליזום אירוח של חברי הכנסת במשך החודש הקרוב, כל פעם תצא משלחת של חברי כנסת שילונו שם כמה ימים.

דוד אזולאי: דבר נוסף – אני מציע לקיים דיון במליאה על יישובי קו העימות, שבו תציג הממשלה בפני חברי הכנסת תוכנית אופרטיבית מה הם הולכים לעשות למען יישובי קו העימות בצפון לאחר נסיגת צה"ל מלבנון.

דוד אזולאי: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אזולאי.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

טלב אלסאנע: חברי הכנסת, כבר הזכרתי, אבל היום היתה גם כתבה בעיתון "הארץ" על מצב מביש שכולנו וכל הכנסת צריכים להזדעק עליו, והוא העובדה שעשרות אלפים מתושבי הנגב, אזרחי מדינת ישראל, צמאים למים.

טלב אלסאנע: אני לא מדבר על מים לחקלאות אלא על מי שתייה, שמובילים אותם במכלים ממרחק של עשרות קילומטרים.

טלב אלסאנע: מצד אחד, מוציאים נגדם צווי הריסה לבתיהם, והם צמאים למים, ומצד שני, עושים "עליהום", שהאנשים האלה מאיימים ויש אצלם הקצנה והסתה.

טלב אלסאנע: לדעתי, חברי הכנסת משמאל ומימין צריכים להיות מאוחדים נגד המצב האבסורדי הזה, כי הוא דוחף אנשים להתקומם.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לשלול מאנשים גם את קורת-הגג וגם מי שתייה, ולאחר מכן להגיד להם, תהיו שקטים ותקבלו את המדיניות המפלה והמקפחת הזאת במחיאות כפיים.

טלב אלסאנע: אני מתריע על המצב החמור הזה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אלסאנע.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, היום היתה שביתה כללית של העיר סח'נין בעקבות הידיעות על הכוונה להרוס שלושה בתים שם.

מוחמד ברכה: באותו זמן עומדים צווי הריסה בכפר דיר-אל-אסד.

מוחמד ברכה: בשני המקומות יש אוהלי מחאה.

מוחמד ברכה: אני חושב, שהמצב הזה של הכוונה הקיימת כל הזמן להרוס בתים הוא מדיניות נואלת, שפשוט מעכירה את האווירה במדינה ודוחפת את האוכלוסייה הערבית לקיר.

מוחמד ברכה: לכן חשוב מאוד שוועדת השרים תסיים את עבודתה ותכריז לא על איך להרוס ומתי להרוס, אלא איך לפתור את מצוקת הדיור בקרב היישובים הערביים ואיך לאשר את קיומם של הבתים הקיימים.

מוחמד ברכה: לא ייתכן – אין קורת-גג, אין תעסוקה, יש עוני, ואחר כך מדברים על קיצוניות.

מוחמד ברכה: פשוט מאוד, הממשלה הזאת, אם יש תקווה כלשהי, לפחות שתפתור את העניין הזה.

מוחמד ברכה: לא ייתכן להפקיד את כל הנושא הזה בידי מר שרנסקי, שכנראה רוצה להבעיר אש בין האוכלוסייה הערבית לבין הממשלה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת דני נוה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דיברו היום על דמוקרטיה, וחבר הכנסת לנדאו דיבר על דמוקרטיה והתפאר, ואחר כך דיבר על גורמים עוינים במדינה, לרבות חברי כנסת שהוא מנה.

האשם מחאמיד: אדוני, האם כאשר מישהו מעלה דעה שונה מדעתו של אחר זו דמוקרטיה?

האשם מחאמיד: כן, זו באמת דמוקרטיה.

האשם מחאמיד: כאשר באים והורסים בית, כמו שאמר קודמי, חבר הכנסת ברכה, ללא אלטרנטיבה, ללא אופציה אחרת, ואין לתושבים האלה אופציה אחרת – לא בסח'נין, לא בדיר-אל-אסד, באום-אל-פחם, במקומות שונים בקרב האוכלוסייה הערבית – האם זו דמוקרטיה?

האשם מחאמיד: האם הריסת בתים ללא שום פתרון זו דמוקרטיה?

האשם מחאמיד: ואדוני היושב-ראש, כשנאסר על שבעה סטודנטים ערבים להיכנס לגדה המערבית, האם זו דמוקרטיה?

האשם מחאמיד: אסור להם אפילו להיכנס לשעתיים לקבל תעודה.

האשם מחאמיד: זו דמוקרטיה?

האשם מחאמיד: לבסוף, כאשר אנשים מתמרמרים ומפגינים אומרים: אלה מהומות והקצנה.

האשם מחאמיד: זו תוצאה של מדיניות הממשלה הזאת.

האשם מחאמיד: זו תוצאה טבעית.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת מחאמיד.

רחמים מלול: חבר הכנסת דני נוה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת רענן כהן, ויחתום חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, דווקא לאור יציאת צה"ל מלבנון יש לנו חובה מוסרית גדולה יותר לזכור ארבעה מבנינו שלא יצאו מלבנון, ארבעה מבנינו שהשארנו מאחור: את רון ארד, זכריה באומל, יהודה כץ וצבי פלדמן.

דני נוה: הגברת בתיה ארד, אמו של רון ארד, התבטאה בצורה קשה וחריפה מאוד רק לפני כמה ימים.

דני נוה: ביקשתי להעלות את הנושא על סדר-יומה של הכנסת.

דני נוה: לצערי הרב, נשיאות הכנסת לא אישרה זאת.

דני נוה: חשבתי שראוי שכולנו בכנסת כאן, והממשלה, נסתכל בעיניה של בתיה ארד, נסתכל בעיני המשפחות, והממשלה תאמר להם מה היא עושה, מה שאפשר לומר באופן פומבי לגבי מה שהיא עושה, למען החזרתם הביתה של מי שלא חזרו.

דני נוה: יצאנו מלבנון והם נשארו מאחור.

דני נוה: אני מנצל את הדקה הזאת, אדוני היושב-ראש, כדי להעלות את הנושא הזה כאן היום בכנסת, ואני מקווה מאוד שהממשלה תגלה אומץ לב ציבורי, גם אם זה לא נעים, ותדע להסתכל בעיני בתיה ארד, משפחת פלדמן, משפחת כץ ומשפחת באומל, ולתת להם דין-וחשבון על מה שהיא עושה כדי להחזיר את השבויים והנעדרים.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת דני נוה על העלאת הנושא הרגיש והחשוב.

רחמים מלול: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אני שמח מאוד שגם שר המשפטים כאן.

רענן כהן: לפני כמה שנים התחייבה הממשלה והתחייב צה"ל לקצר את השירות הסדיר בשישה חודשים.

רענן כהן: משום מה, אחרי שאנחנו יוצאים מלבנון, אחרי שהמציאות הביטחונית השתנתה, אחרי שהמחזורים הרבה יותר גדולים – ההחלטה הזאת מאחרת להגיע, ועוד הפעם נתבקש להאריך פעם נוספת את השירות הסדיר.

רענן כהן: גם בג"ץ נתבקש לסוגיה הזאת, ונדמה לי שמדינת ישראל חייבת לקבל החלטה לקצר את השירות הסדיר בשישה חודשים, כפי שנובע מהחוק המקורי.

רענן כהן: נדמה לי שהכנסת כולה חייבת להיות מאוחדת ולתבוע מצה"ל, מממשלת ישראל ומשר המשפטים להביא לקיצור השירות המתחייב מעצם המציאות של מדינת ישראל.

רענן כהן: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת כהן, אם הצעתך תתקבל, תצטרך לבטל את הצעת החוק שאתה עומד להעלות היום בעניין חיילים משוחררים.

רענן כהן: חיכינו כי צה"ל אמר שנעשה זאת לפי 32 חודש.

רענן כהן: בינתיים מנצלת מדינת ישראל את חיילי ישראל במשך ארבעה חודשים, ולא נתנו להם במשך חמש שנים את הכסף שמגיע להם.

רחמים מלול: נשמע אותך אחר כך.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליהו בן-מנחם, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני נדהם לגלות בכל פעם מחדש את אוזלת היד של משרד העבודה והרווחה, אשר פוגעת בציבור הנזקקים.

אלי בן-מנחם: הפעם מתעכבת העברתם של עשרות מיליוני שקלים מהביטוח הלאומי למוסדות לנזקקים ולנכים, בגלל בעיות טכניות ומשפטיות.

אלי בן-מנחם: לא ייתכן מצב מגוחך, שבו פרויקטים לטובת הציבור לא יוצאים לפועל, משום שמועצת הביטוח הלאומי לא בחרה בוועדות האמורות לדון ולאשר את הנושאים הנדונים.

אלי בן-מנחם: אני מחזק את ידי מנכ"ל הביטוח הלאומי ופונה לשר העבודה והרווחה, שיפעל להענקת האישורים הנדרשים למינויים עבור חברי הוועדות.

אלי בן-מנחם: כל יום נוסף שבו הכספים לא מועברים גורם סבל עצום לאותם נכים ונזקקים המשוועים לכסף.

אלי בן-מנחם: בכל נושא כזה של כסף מיועד שאינו מועבר בגלל ביורוקרטיה יש להתערב ולפעול כדי שהבעיה תיפתר בהקדם.

אלי בן-מנחם: אני מקווה ששר העבודה והרווחה יתחיל להתעורר ולפעול יותר בענייני משרדו.

אלי בן-מנחם: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אלי בן-מנחם.

רחמים מלול: תם פרק הנאומים בני הדקה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: דין-וחשבון של משלחת הכנסת לאירועי 80 שנה לפרלמנט הטורקי – מפי חבר הכנסת אליעזר כהן.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: נעבור מהודו לטורקיה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אכן ביקרנו, שני חברי כנסת, מוחמד כנעאן ואנוכי, באנקרה, ב-23-21 באפריל, כאורחים של הפרלמנט הטורקי, לכבוד חגיגות לציון 80 שנה להקמת הפרלמנט הטורקי.

אליעזר כהן: במרכזן היו אירועי חג הריבונות הלאומית.

אליעזר כהן: לחגיגות האלה הוזמנו משלחות רבות, אבל אני שמח לציין, שרק המשלחת הישראלית התקבלה בחדרי אח"מים בכבוד ובהדר, עם שטיחים אדומים, עד כדי כך שפשוט התפעלנו כל פעם מחדש ולא האמנו שעושים את זה לכבודנו.

אליעזר כהן: המשלחת שלנו נכחה בכל האירועים: ארוחות מטעם יושב-ראש הפרלמנט, טקס פתיחת מושב הפרלמנט החדש, כל מיני מפגשים בינם לבין עצמם, ובכל מקום נתנו לנו כבוד והדר.

אליעזר כהן: אני רוצה לציין, שקבלת הפנים בטורקיה היתה חמה וחגיגית באופן יוצא מן הכלל.

אליעזר כהן: הם נתנו לנו להרגיש, בכל הזדמנות, גם בדיבורים וגם במעשים, שישראל נחשבת בעיניהם למדינה ידידותית ביותר.

אליעזר כהן: זו דוגמה מצוינת למדינה שרוב תושביה מוסלמים והיא מתייחסת אלינו כאל חברים אחים.

אליעזר כהן: אני רוצה לציין במיוחד שני דברים נוספים: האחד, שקיים אצלם רצון חזק מאוד להמשיך לפתח את הקשרים, גם הצבאיים, שאני לא יכול לדבר עליהם כי בהם לא נגענו, אבל במיוחד המסחריים והחקלאיים; ואחרון חביב – נושא המים.

אליעזר כהן: מכיוון שטורקיה היא ארץ שופעת מים, במיוחד בדרומה, בקרבה אלינו, במרחק של 700-550 ק"מ מישראל, הם חושבים ומדברים על אפשרויות ארוכות טווח של פיתוחי פרויקטים לאספקת מים דרך סוריה – גם לסוריה וגם לירדן הצמאה למים לא פחות מאתנו – לירדן ולפלסטינים וגם לישראל.

אליעזר כהן: אלה אומנם תוכניות לעתיד הרחוק, אבל הן בהחלט תוכניות מתקבלות על הדעת, וחלק מהן ראיתי.

אליעזר כהן: ומלה אחרונה: עיינתי בחוקה של טורקיה.

אליעזר כהן: יש בה כמה קטעים שאינם רלוונטיים למדינת ישראל, אבל הלוואי שתהיה גם לנו חוקה, אדוני שר המשפטים.

רחמים מלול: צריך לחוקק בטורקיה חוק נגד רעידת אדמה.

אליעזר כהן: נעבוד על כך וביחד.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

רחמים מלול: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (122) (חישוב נפרד לבני זוג שמקור הכנסתם אחד), התשנ"ט–1999 – הצבעה בלבד.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 3 בעד הודעת הוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 122) (חישוב נפרד לבני זוג שמקור הכנסתם אחד), התשנ"ט–1999, נתקבלה.

רחמים מלול: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רחמים מלול: אני קובע כי על הודעת ועדת הכלכלה יחול דין רציפות.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: נמשיך בסדר-היום: הצעת חוק נתיבים מהירים לרכב ציבורי (נתיבי אגרה) (הוראת שעה), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית, הצבעה בלבד.

רענן כהן: קודם קריאה שנייה.

אברהם פורז: אתה צריך לומר על איזה סעיפים וכו'.

אברהם פורז: זו הצעת חוק ממשלתית, רבותי.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, לסעיף 1 אין הסתייגויות.

רחמים מלול: חבר הכנסת לנגנטל הסתייג לסעיף 2, אבל הוא אינו נוכח כאן.

רחמים מלול: לפיכך, אנחנו עומדים להצביע על שם החוק ועל סעיפי החוק 7-1 בקריאה שנייה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 7-1 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 7-1 נתקבלו.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, בעד החוק – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך אני קובע, רבותי חברי הכנסת, שהחוק עבר.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: הצבעה מס' 5

רחמים מלול: רבותי, ההצבעה בוטלה – לא ביוזמתי כמובן.

רחמים מלול: אני מאפס את השעון, ושוב, חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: אני מתנצל.

רחמים מלול: ובכן, רבותי, יש תקלה בשעון.

רחמים מלול: נערוך הצבעה ידנית.

רחמים מלול: השעון שוב לא עובד.

רחמים מלול: זו המערכת הטכנולוגית החדישה שהתקינו ליושבי-ראש.

רחמים מלול: בעד החוק – רוב

רחמים מלול: ובכן, רבותי, אני קובע שהחוק אושר פה-אחד בקריאה שלישית.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 9), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית, הצבעה בלבד.

רחמים מלול: לחוק הזה יש הסתייגויות, רבותי חברי הכנסת, לסעיפים 3-1 אין הסתייגויות, לסעיף 4 יש הסתייגות של חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: מסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת אחמד טיבי מסיר את ההסתייגות.

רחמים מלול: לסעיפים 9-5 אין הסתייגויות.

רחמים מלול: לסעיף 10 יש הסתייגות של חבר הכנסת רביץ, שאינו נוכח.

רחבעם זאבי: קודם מצביעים על שם החוק, אחר כך על סעיפים 3-1, ואחר כך מגיעים לסעיף 4 שבו יש הסתייגות.

רחבעם זאבי: זה הסדר הטוב שאני רגיל אליו.

רחמים מלול: ממילא, אדוני, אנחנו צריכים להצביע לאחר מכן על כל הסעיפים.

רחמים מלול: כיוון שחבר הכנסת טיבי הסיר את הסתייגותו, וחברי כנסת נוספים שהסתייגו אינם נוכחים – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אתמול ביטלנו את ההצבעה.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שצריך לכבד את רצונם של אותם חברים שהסתייגו מהחוק.

רחמים מלול: הם אינם נוכחים, אדוני.

רחמים מלול: לפיכך, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שנייה.

רחמים מלול: נא להצביע על החוק, על שמו, על כל סעיפים מ-1 עד 18.

רחמים מלול: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 18-1 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 18-1 נתקבלו.

רחמים מלול: בעד הצעת החוק בקריאה שנייה – 19, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך אני קובע, שחוק הגנת הצרכן עבר בקריאה שנייה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: אוסיף את קולו של שר האוצר להצבעה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 9), התש"ס–2000, נתקבל.

רחמים מלול: רבותי, בעד – 20, אין מתנגדים, אין נמנעים, ואני מוסיף את קולו של כבוד שר האוצר.

רחמים מלול: לפיכך חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 9) עבר בקריאה שלישית.

דוד טל: הצבעתי לא נקלטה.

רחמים מלול: ובכן, אדוני, אוסיף גם את קולך, מכיוון שההצבעה איננה על נושא קריטי כבמקרה ריבלין.

ראובן ריבלין: אף פעם אין מקרה ריבלין.

רחמים מלול: הוספתי את קולו של שר האוצר בייגה שוחט וגם את קולו של חבר הכנסת נחום לנגנטל.

רחמים מלול: (תיקון), התש"ס–2000

רחמים מלול: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק סימון כלי רכב (מניעת גנבות) (הוראת שעה) (תיקון), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית, הצבעה בלבד.

רחמים מלול: לסעיף 1, שר המשפטים מציע הסתייגות.

יוסי ביילין: מסיר.

רחמים מלול: שר המשפטים מסיר את הסתייגותו.

רחמים מלול: לסעיף 2, חבר הכנסת בנימין אלון, האם אדוני מסיר את הסתייגותו?

בנימין אלון: כן.

רחמים מלול: אם כך, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק לסימון כלי רכב, (מניעת גנבות) (הוראת שעה) (תיקון), התש"ס–2000, בקריאה שנייה – שם החוק וסעיפים 4-1.

רחמים מלול: אבקש מהסדרן לבדוק את שעונו של שר האוצר.

רחמים מלול: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 4-1 – 23 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 4-1 נתקבלו.

רחמים מלול: בעד הצעת החוק – 23, אין נמנעים, מתנגד אחד, ואני מוסיף את קולו של שר האוצר, מר בייגה שוחט.

רחמים מלול: לפיכך אני קובע שהצעת החוק עוברת בקריאה שנייה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על שם החוק ועל כל סעיפיו בקריאה שלישית.

רחמים מלול: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – 1 חוק סימון כלי רכב (מניעת גנבות) (הוראת שעה) (תיקון), התש"ס–2000, נתקבל.

רחמים מלול: חברי הכנסת, אני קובע, שהצעת חוק סימון כלי רכב (מניעת גנבות) (הוראת שעה) (תיקון) עברה בקריאה שלישית ברוב של 22 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

רחמים מלול: אני מוסיף שוב את קולו של כבוד שר האוצר בייגה שוחט.

רחמים מלול: אני מתקן את עצמי ואומר שיש נמנע אחד.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף ח': הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 7), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית – הצבעה בלבד.

רחמים מלול: האם יש הסתייגויות, אדוני סגן המזכיר?

רחמים מלול: לשם החוק אין הסתייגויות.

רחמים מלול: לסעיף 1 – חבר הכנסת עזמי בשארה, האם אדוני מסיר את הסתייגותו?

עזמי בשארה: מסיר.

רחמים מלול: אם כך, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על החוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 7) בקריאה שנייה – על שם החוק ועל סעיף 1.

רחמים מלול: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 1 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

רחמים מלול: אני קובע שהחוק עבר בקריאה שנייה ברוב של 28 בעד, ואני מוסיף את קולו של שר האוצר בייגה שוחט, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 7), התש"ס–2000, נתקבל.

רחמים מלול: הצעת החוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 7) עברה בקריאה שלישית, ברוב של 28, ואני מוסיף את קולו של שר האוצר בייגה שוחט.

רחמים מלול: אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית – הצבעה בלבד.

רחמים מלול: הסתייגויות לשם החוק: חבר הכנסת טלב אלסאנע, האם אדוני מסיר את הסתייגותו?

טלב אלסאנע: כן.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

רחמים מלול: לסעיף 2 – חבר הכנסת טלב אלסאנע, האם אתה מסיר את הסתייגותך?

טלב אלסאנע: כן.

רחמים מלול: גם לסעיף 3?

טלב אלסאנע: מסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע מסיר את כל הסתייגויותיו.

רחמים מלול: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000 בקריאה שנייה.

רחמים מלול: בבקשה, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 3-1 – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

רחמים מלול: ובכן, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה) עברה בקריאה שנייה ברוב של 27 בעד, ואני מוסיף את קולו של שר האוצר בייגה שוחט, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, נתקבל.

רחמים מלול: בעד החוק – 23, ושוב אני מוסיף את קולו של שר האוצר מר בייגה שוחט.

רחמים מלול: לפיכך אני קובע, שחוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, עבר בקריאה שלישית ברוב של 23 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: אנחנו עוברים לסעיף י' בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39) (גמול והחזר הוצאות), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה – הצבעה בלבד.

רחמים מלול: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39) (גמול והחזר הוצאות), התש"ס–2000, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון 39) (גמול והחזר הוצאות), התש"ס–2000, עברה בקריאה ראשונה ברוב של 26 בעד, בתוספת קולו של כבוד שר האוצר מר בייגה שוחט, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך, החוק יועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה והרווחה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, הגענו לסעיף י"א: שאילתות ותשובות לשר המשפטים.

רחמים מלול: אדוני השר, האם אתה מוכן לדחות את הנושא עד לאחר ההצבעות על הצעות החוק?

ראובן ריבלין: אם אתה צריך להצביע – – – צריך לצלצל.

רחמים מלול: אנחנו דוחים את פרק השאילתות, וזה יתקיים, ברשות כבוד שר המשפטים, לאחר הצעות החוק.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: חברי הכנסת, אנחנו בסעיף י"א בסדר-היום: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 20), התש"ס–2000 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רחמים מלול: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

רחמים מלול: אדוני, בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק זו היא פרי יוזמתו של חבר הכנסת פריצקי.

אמנון רובינשטיין: סעיף 8 לחוק מימון מפלגות מטיל הגבלות שונות לגבי יכולתן של סיעה או רשימת מועמדים לקבל תרומות לפי הסעיף המדובר: סיעה או רשימת מועמדים אינן רשאיות לקבל תרומות בעילום שם או תרומות מתאגיד, ורשאיות הן לקבל תרומה, בסכום מוגבל, רק ממי שרשום בפנקס הבוחרים.

אמנון רובינשטיין: החוק המוצע בא להחיל את כל ההגבלות האמורות, בצורה מפורשת וחד-משמעית, גם על מועמד ברשימה וגם על מועמד לראשות הממשלה.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש מהכנסת להצביע בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ולהסיר את כל ההסתייגויות.

אברהם-בייגה שוחט: כל הכבוד.

רחמים מלול: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

רחמים מלול: האם צלצלתם?

רחמים מלול: האם עברו חמש דקות?

רחמים מלול: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 20), התש"ס–2000, בקריאה שנייה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 2-1 – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

ראובן ריבלין: מה עם כל אלה שירוצו לראשות הממשלה?

דני נוה: זה לא חל על המירוץ.

רחמים מלול: אני קובע, שהצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 20) עברה בקריאה שנייה ברוב של 27 בעד.

רחמים מלול: אני, שוב, מוסיף את קולו של כבוד שר האוצר, מר בייגה שוחט.

רחמים מלול: אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: הכנסת חוסכת כסף לממשלה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על חוק מימון מפלגות בקריאה שלישית.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 18 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – אין חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 20), התש"ס–2000, נתקבל.

רחמים מלול: רבותי, הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 20), התש"ס–2000, עברה בקריאה שלישית ברוב של 26 בעד.

רחמים מלול: אני מוסיף את קולו של שר האוצר מר בייגה שוחט.

רחמים מלול: אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: עתה, סעיף י"ב בסדר-היום: הצעת חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים, התש"ס–2000 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רחמים מלול: יציג את ההצעה כבוד יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

רחמים מלול: בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, אם הייתי צריך לספר לכם את ההיסטוריה של הצעת החוק הזאת, הייתם צריכים לשבת כאן עד חצות.

אמנון רובינשטיין: אני חוסך לכם.

אמנון רובינשטיין: מי שעבר את זה יודע על מה מדובר.

דני נוה: אין בעיה.

דני נוה: אני מוכן להישאר.

ראובן ריבלין: – – – יש לכם רוב נגד ההסתייגויות.

אמנון רובינשטיין: נראה.

אמנון רובינשטיין: על כל פנים, הצעת חוק זו באה להסדיר מצב קיים וליצור מצב משפטי חדש, שעל-פיו יוקמו בתי-משפט לעניינים מינהליים במסגרת בתי-המשפט המחוזיים בישראל.

אמנון רובינשטיין: בתי-משפט אלה יעסקו בעניינים מינהליים המצויים כיום בסמכות בג"ץ, למעט עניינים בעלי חשיבות מיוחדת אשר ניתן יהיה להשאירם במסגרת בית-המשפט העליון.

אמנון רובינשטיין: מקרב שופטי בית-המשפט המחוזי ייקבעו השופטים לעניינים מינהליים על-ידי נשיא בית-המשפט המחוזי, על-פי הנחיותיו של נשיא בית-המשפט העליון.

אמנון רובינשטיין: זה אחרי פשרה ארוכה ומתישה.

אמנון רובינשטיין: לכן, בקשתי לחברי הכנסת, ללא הבדל סיעה, אופוזיציה או קואליציה, לאשר את הצעת החוק הזאת רוויית הייסורים, שנמשכת מכנסת לכנסת, ולהסיר את כל ההסתייגויות.

אמנון רובינשטיין: אני אומר במפורש, שהפשרה אולי לא אידיאלית, אבל הפשרה הזאת הושגה לאחר מאמצים רבים מאוד על דעת שר המשפטים, על דעת נשיא בית-המשפט העליון.

אמנון רובינשטיין: אני גם רוצה להודות ליועץ המשפטי של הוועדה, מר שלמה שהם, שעסק בגישור הזה.

אמנון רובינשטיין: אני ממש מבקש מחברי הוועדה – זה לא עניין פוליטי – להסיר את כל ההסתייגויות ולהצביע בעד הצעת החוק כפי שהוצעה על-ידי ועדת החוקה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת רובינשטיין.

אברהם פורז: מה שם החוק?

אברהם פורז: מתי זה נקרא: בג"ץ קטן?

אמנון רובינשטיין: יש על זה הסתייגות של חברי כנסת.

רחמים מלול: רבותי, אנחנו עוברים למסתייגים לשם החוק.

רחמים מלול: חבר הכנסת סאלח טריף – –

יוסף יצחק פריצקי: איננו נוכח.

רחמים מלול: – – איננו נוכח.

רחמים מלול: חברת הכנסת ענת מאור – איננה נוכחת.

רחמים מלול: חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף – איננה נוכחת.

רחמים מלול: חבר הכנסת יוסף לפיד – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: הסיעה שלך מדברת הכי הרבה בכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כחבר כנסת השתתפתי בכל הישיבות שבהן דנו בנושא בתי-המשפט המינהליים והמחלוקות שנוצרו בין הכנסת לבין בית-המשפט, בין משרד המשפטים לבין הכנסת ובין משרד המשפטים לדורותיו לבין בית-המשפט בגרסאות שונות, והיו וקיימות כאן הסתייגויות.

ראובן ריבלין: האם לא היה ראוי לקרוא לאותם בתי-משפט מינהליים: בתי-המשפט המינהליים בשבתם כבית-המשפט הגבוה לצדק, או בתי-המשפט המחוזיים בשבתם כבתי-המשפט המינהליים וכשבתם כבית-המשפט הגבוה לצדק?

ראובן ריבלין: האם לא היה צריך לבוא ולומר, שיש בג"ץ קטן, שהוא הבג"ץ שממנו שואבים היום בתי-המשפט המינהליים ומכוח החוק שאנחנו עומדים לאשר את כוחם?

ראובן ריבלין: הרי אנחנו רצינו לבוא ולהסיר מעמסה גדולה מעל בית-המשפט העליון, בדיונים שהוא מנהל במסגרת זו ובסמכותו זו כבית-משפט גבוה לצדק.

ראובן ריבלין: העמיסו על בית-המשפט עבודה רבה, ובית-המשפט העליון, שמטבע הדברים יושב כערכאת ערעור, ישב רבות כבית-משפט גבוה לצדק היושב בערכאה ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע יודע עד כמה הדבר מצריך זמן – על מנת לשמוע עדויות ולשמוע חקירות.

ראובן ריבלין: כל אותם דברים הצריכו עניינים רבים.

רחמים מלול: חברי הכנסת אשר בגבם לנואם, נא לשבת.

ראובן ריבלין: האזרח הקטן מבקש לבוא ולקבל צדק, ועכשיו יצטרך לבוא ולקבל צדק בשני מוסדות שונים.

ראובן ריבלין: חשבנו אולי לתת אותה יוקרה ואותה תהילה לבית-משפט הבא לפסוק בין השלטון לבין האזרח, בבחינת האזרח – – –

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת אשר בגבם אל הדוכן, אנא.

ראובן ריבלין: – – – כאשר הוא מרגיש שהוא מקופח הוא יכול לבוא ולפנות ולבקש סעד מבית-המשפט על מנת שהוא יבוא ויפסוק בינו לבין השלטון.

ראובן ריבלין: חששנו חשש כבד, שאם אנחנו לא נכנה את בית-המשפט המחוזי, בית-המשפט המינהלי, כבית-משפט גבוה לצדק, עלול הדבר לערער על אותה סמכות, על אותה יוקרה ועל אותו תוקף שאנו נתנו לבית-המשפט על מנת שיפסוק בין האזרח הקטן לבין השלטון, שפעמים רבות נוקט באמת שרירות לב ומחזיק בעמדות שאינן תואמות את המקרה המפורט, או שיוצרות אפליה כזאת או אחרת, או העדפה כזאת או אחרת, שאסור שתהיינה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלון, חבר הכנסת יאיר פרץ וחבר הכנסת נסים זאב, אנא, אתם ניצבים עם גבכם אל הדוכן.

ראובן ריבלין: על-פי דרישתם של שופטי בית-המשפט המחוזי – כל שופטי בתי-המשפט המחוזיים באו ואמרו:

ראובן ריבלין: איננו רואים בכך פגיעה ביוקרה.

ראובן ריבלין: אנחנו מפחדים לבלבל את האזרח בין בית-המשפט הגבוה לצדק; טוב יהיה שבעניינים מאוד מיוחדים בית-המשפט הגבוה לצדק ימשיך לשמש בית-משפט כזה, והוא בית-המשפט העליון.

ראובן ריבלין: הם מרצונם ביקשו מאתנו, מחברי הכנסת, לחזור בנו מכוונתנו לתת אותה יוקרה לבתי-המשפט המינהליים המשמשים למעשה בג"ץ לכל דבר.

ראובן ריבלין: נענינו לבקשתם.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לברך את שר המשפטים על שעמד על כך שלגבי השופטים שיתמנו מפעם לפעם לבתי-המשפט המינהליים מתוך שופטי בית-המשפט המחוזי ייעשה הדבר על-ידי נשיאי בתי-המשפט המחוזיים, בהתייעצות עם נשיא בית-המשפט העליון.

ראובן ריבלין: דבר זה בא, בסופו של דבר, גם על דעתו של נשיא בית-המשפט העליון, וגם כאן הוסרה מחלוקת נוספת.

ראובן ריבלין: לפיכך, חברי הכנסת, אני באמת חושב היום, שכל הסתייגות נוספת רק לא תאפשר לנו לצאת לדרך, כשחוק מסודר זה בא לחולל מהפכה בחיי המשפט בישראל.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת רובינשטיין, על כל פנים, כחבר שישב פעמים רבות בדיונים – למעשה בכל הדיונים שערכה ועדת החוקה, חוק ומשפט – אני מצטרף לבקשתך לחזור בנו מכל הסתייגויותינו, לאחר שרבות מההסתייגות שאנחנו דרשנו נתקבלו על דעת הממשלה ונשיא בית-המשפט העליון, ומבקש מכל חברי הכנסת להסיר את כל ההסתייגויות ולהצביע פה-אחד עבור החוק הזה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

רחמים מלול: חבר הכנסת דוד טל – אינו נוכח.

רחמים מלול: אם כן, סיימנו את נושא ההסתייגויות לשם החוק.

רחמים מלול: לסעיפים 5-1 אין הסתייגויות.

רחמים מלול: לסעיף 6, חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

רחמים מלול: לאדוני שתי הסתייגויות, ואני מקווה שאדוני יסתפק בפחות מעשר דקות.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הנוכחית באה, לדעתי, לעשות צדק, אבל יוצא שהיא עושה צדק חלקי, כי המשמעות היא בעצם להוריד מסמכויותיו של בית-המשפט העליון בשבתו כבית-המשפט הגבוה לצדק ולהעביר סמכויות לבתי-המשפט המחוזיים.

טלב אלסאנע: התוצאה היא מתן סמכות ייחודית לבית-המשפט העליון בתקיפה של חוקיות חוקים, או בעצם מעמד של בית-משפט קונסטיטוציוני, והדבר הזה מחייב באמת ובתמים חקיקת חוקה למדינת ישראל, על מנת שבית-המשפט העליון יקבל את המעמד המשפטי שמיועד לו.

טלב אלסאנע: כשמעבירים ממנו את כל הסמכויות של עשיית צדק שביושר, יש לתת לו את הסוגיה שהוא יכול לדון בה, וזו הסוגיה של חוקיות חוקים.

טלב אלסאנע: עד היום אין במדינת ישראל חוקה.

טלב אלסאנע: יש חוקי-יסוד.

טלב אלסאנע: ולכן על משרד המשפטים להתחיל לחשוב על כך, שאחרי 52 שנה אכן תהיה למדינת ישראל חוקה שתעגן בתוכה את זכויות היסוד שנוגעות לאזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: כבוד שר המשפטים, הדבר השני הוא, שהעברת סמכויות מבית-המשפט העליון לבתי-המשפט המחוזיים מחייבת הגדלה של כוח האדם המוכשר למטרה זו.

טלב אלסאנע: בית-המשפט המחוזי התרגל לדון בעניינים אזרחיים, וזה על-פי חוק.

טלב אלסאנע: כאן מעבירים לו נושאים של צדק, שיקולי צדק, ולא בהכרח שיקולים שנובעים מכוח הוראות חוק מפורשות, והדבר הזה מחייב שינוי גישה ושינוי תפיסה במערכת בתי-המשפט המחוזיים, ולא ייתכן להעביר להם רק נטל ולהעביר להם סמכויות.

טלב אלסאנע: הם יכרעו תחת הנטל הכבד המועבר אליהם, והתוצאה תהיה שאזרחי המדינה שפונים לבית-המשפט המחוזי ייאלצו להמתין בתור ארוך על מנת לקבל את הסעד שהם מבקשים.

טלב אלסאנע: והערה שלישית, כבוד השר, היא בתחום אחריותך.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת ריבלין, אני הקשבתי לדבריך.

טלב אלסאנע: מאחר שמדובר בשיקולי צדק, השקפת העולם של השופט שיושב ודן היא גורם חשוב.

טלב אלסאנע: כל שופט מביא עמו את הרקע התרבותי, את הרקע החברתי שמשפיע על פסיקתו, במיוחד כשהפסיקה היא מכוח שיקולי צדק.

טלב אלסאנע: הדבר הזה מחייב איזון במערכת המשפט על-ידי קליטת שופטים ערבים בבתי-המשפט המחוזיים.

טלב אלסאנע: אני מברך אותך על כך שלאחרונה נתמנו שלושה שופטים ערבים מצוינים לבתי-המשפט המחוזיים, אבל על מנת ליצור את האיזון, וכדי שהשיקולים הכלליים ומגוון הדעות יבואו לידי ביטוי בפסיקה, יש לקלוט יותר שופטים ערבים, לא משום שהם ערבים אלא משום שהם גם מוכשרים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אלסאנע, שלא ניצל את מכסת זמנו כולה.

רחמים מלול: חברת הכנסת ענת מאור – אינה נוכחת.

רחמים מלול: חבר הכנסת עזמי בשארה מסיר את הסתייגותו.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

רחמים מלול: לאדוני שתי הסתייגויות.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אכן, כמו שאמר יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, תולדות חקיקת החוק הזה הן היסטוריה בפני עצמה שדי משפילה את הכנסת.

בנימין אלון: החוק הזה עבר בקריאה שנייה עוד בכנסת הקודמת, ובסך הכול הוא חוק טוב, שיש בו כ-30 סעיפים.

בנימין אלון: הוא עבר כולו, למעט שתי הסתייגויות שזכו לרוב פה, במליאה.

בנימין אלון: ראה נשיא בית-המשפט העליון שההסתייגויות אינן נראות לו – כך הוא כותב בביטאון לשכת עורכי-הדין – הורה ראש הרשות השופטת לשר המשפטים למשוך את החוק.

בנימין אלון: והחוק הזה מתעכב שנה, ועינוי הדין – עוד יותר, נוסף על כל מה שקורה, והכול בגלל שיקולים קטנוניים.

בנימין אלון: ובאמת מה קרה?

בנימין אלון: מה ההבדל?

בנימין אלון: ואכן התיקון המוצע כאן היום בסעיף 3, שהושג פה בפשרה, הוא תיקון הגיוני ומכובד.

בנימין אלון: בכל בית-ספר יש מנהל בית-ספר שמשבץ את המורים, ולכל בית-משפט יש נשיא בית-משפט שעושה את השיבוצים, והוא גם קובע את הקביעות.

בנימין אלון: והגיוני מאוד שנשיא בית-המשפט העליון, כמו שמוצע כאן, יקבע הנחיות עקרוניות לנשיאי בתי-המשפט המחוזיים איך להעדיף ואת מי למנות או לקבוע, כלשון החוק, כשופטים מיוחדים לעניין הזה של הדין המינהלי, כי הדין המינהלי הוא דין שחשוב מאוד לעודד אותו.

בנימין אלון: זה דין שנותן לאזרח שמרגיש שהרשות עושקת אותו את הזכות לפנות ולעתור, וצריך לפשט את ההליך הזה ולגרום להרחבת היכולת של האזרח למצות את זכותו.

בנימין אלון: וכמו שרבו הקובלנות ונוסף צדק כאשר העביר בית-המשפט העליון ללא חקיקה את קובלנות האסירים לבתי-משפט נמוכים ממנו, כך יהיה גם כאן.

בנימין אלון: לכן החוק הזה הוא טוב, וההסתייגות שבגללה ביקש נשיא בית-המשפט העליון למשוך את החוק ובסופו של דבר חזר בו ממנה לא היתה צריכה לעכב את החוק הזה במשך שנה.

בנימין אלון: מאוד מבייש שזה קרה, אבל זה קרה.

בנימין אלון: יש הסתייגות נוספת, ואני מבקש את תמיכת חברי הכנסת בהסתייגות הנוספת.

בנימין אלון: לצערי, היא לא היתה, כנראה, לנגד עיניהם של אלה שהגיעו לפשרה, שגם לי היה חלק בה, והם התעלמו ממנה.

בנימין אלון: אני אבקש מכבוד היושב-ראש רשות לנמק את ההסתייגות הנוספת שלי במעט הזמן שנותר לי.

בנימין אלון: זו הסתייגות פשוטה מאוד, והיא באה לדרוש את טובתה של המערכת הצודקת ביחס שבין הרשות המבצעת לבין הרשות השופטת.

בנימין אלון: בשיטה הדמוקרטית שלנו, עם כל הכבוד לנשיא ברק, יש שר משפטים, ונשיא בית-המשפט העליון קובע עקרונות, יוצר תקדימים בפסקים, יש לו, ברוך השם, כשרון להרבה תחומים, אבל הוא לא ראש המערכת המינהלית של בתי-המשפט.

בנימין אלון: בראש המערכת של הנהלת בתי-המשפט עומד שר המשפטים.

בנימין אלון: זו השיטה שלנו.

בנימין אלון: ולכן, ברוב החקיקות הקיימות עד היום שר המשפטים הוא זה, שבהסכמה, בהתייעצות עם נשיא בית-המשפט העליון, גם ממנה כל מיני שופטים.

בנימין אלון: אני לא עוסק עכשיו במינויים.

בנימין אלון: רבותי, יש סעיף 7 בחוק הזה.

בנימין אלון: הסעיף הזה אומר מה הם התחומים בתוספת שיושפעו מקבלת החוק.

בנימין אלון: אם החוק בידכם, הרי רוב העמודים של החוק מתייחסים לרשימת החיקוקים שיושפעו כתוצאה מקבלת החוק הזה, כלומר, בכך וכך תחומים תעבור סמכות הבג"ץ לבית-משפט מחוזי.

בנימין אלון: מה עוד ייכנס לתוספת הזאת?

בנימין אלון: מי יקבע מה ייכנס לתוספת הזאת?

בנימין אלון: אני דורש, ששר המשפטים, בעצה אחת, בהתייעצות עם נשיא בית-המשפט העליון ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט, הוא זה שיקבע, ושלא ייווצר מצב שבדלת האחורית יחליט נשיא בית-המשפט העליון שהוא שומר אצלו את הסוכריות הקונסטיטוציוניות להשקפתו ויעביר למטה רק דברים שלטעמו אין בהם עניין משפטי והם רק מטריחים והם רק גורמים לעומס עבודה.

בנימין אלון: ולכן אני חושב, שגם ההתייעצות שתהיה עם נשיא בית-המשפט העליון חשובה, אבל הסמכות להמשך קביעת התוספת לאישורה של ועדת החוקה, חוק ומשפט – הסמכות היא של שר המשפטים.

בנימין אלון: כך צריך להיות בחקיקה תקינה, ולא לשוב על התקדימים שהיו עד כה, שללא חקיקה העביר בית-המשפט העליון בדרך הפסיקה למטה, לבית-המשפט המחוזי, כל מיני סמכויות, כמו שציינתי, לדוגמה עם קובלנות אסירים.

בנימין אלון: עכשיו אנחנו משפרים את המצב.

בנימין אלון: אנחנו ממסדים אותו וקובעים חקיקה.

בנימין אלון: בחקיקה הזאת, מן הראוי שהמחוקקים ידאגו, שבראש המערכת יעמוד שר המשפטים, ובראש המערכת המשפטית נטו, בראש הסגל המשפטי יעמוד נשיא בית-המשפט העליון.

בנימין אלון: אבל מי שיקבע איזה תחומים עוברים ואיזה לא, יהיה שר המשפטים, בהתייעצות עם נשיא בית-המשפט העליון ובאישורה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

בנימין אלון: יכול להיות שלחברי הכנסת זה נראה קטנוני, אבל, רבותי, אם הבית הזה לא ידאג לסמכויותיו ולסמכויות הרשות המבצעת, הרשות השופטת תכרסם בכל חלקה טובה ונגיע למצב בלתי נסבל של ניהול המדינה בדרך לא דמוקרטית, בדרך שאבותינו לא שיערו ומונטסקיה לא תכנן.

בנימין אלון: לכן, למען הפרדת הרשויות ולמען הדמוקרטיה ולמען הניהול התקין של מערכת בתי-המשפט ומשרד המשפטים, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את ההסתייגות שלי.

בנימין אלון: אני מבקש מכבוד שר המשפטים, אם הוא יכול להבהיר – כן או לא.

בנימין אלון: אני מקווה, שאם ההסתייגות הזאת תעבור ידאג השר, לא כמו שהיה בפעם הקודמת, שמיידית – אפשר אפילו עכשיו, ואם לא, מקסימום בשבוע הבא – יתוקן העניין הזה בעצה אחת, ייכנס לנוסח ויובא החוק הטוב הזה לכאן לאישורו לקריאה שלישית.

בנימין אלון: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת בנימין אלון.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, לאדוני יש הסתייגות, האם הוא רוצה לנמקה?

רחמים מלול: אדוני מודע לכך שיש לו הסתייגות?

אברהם פורז: הוא לא מודע לכך.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב מסיר את הסתייגותו.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: לפני כן אני שואל את המסתייגים – – –

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, מלה אחת.

רחמים מלול: אדוני רוצה?

רחמים מלול: בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לענות רק לחבר הכנסת אלון.

אמנון רובינשטיין: גריעת סמכות מבג"ץ, זה לא עניין של עצמאות הרשות המחוקקת, מכיוון שאפשר לטעון, כפי שאמר לי אחד מחברי הכנסת, שזה בכלל דורש חקיקה ראשית.

אמנון רובינשטיין: להוריד סמכות מבג"ץ בלי הסכמה של המוסד שממנו לוקחים את זה, לדעתי זה דבר פגום.

אמנון רובינשטיין: לכן אנחנו מבקשים שזה יהיה בהסכמת נשיא בית-המשפט העליון.

אמנון רובינשטיין: זה לא קשור לסמכות הכנסת בכלל.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת המסתייגים, אני פונה אליכם ואני שואל: האם אתם מעוניינים שנצביע על ההסתייגויות שלכם?

רחמים מלול: חבר הכנסת סאלח טריף?

סאלח טריף: מסיר.

רחמים מלול: הסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת ענת מאור – אינה נוכחת.

רחמים מלול: חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף, מסירה?

דליה רבין-פילוסוף: מסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יוסף לפיד – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת ראובן ריבלין?

ראובן ריבלין: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת דוד טל?

דוד טל: מסיר – – –

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על שם החוק.

רחמים מלול: חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים, התש"ס–2000, כנוסח הוועדה, וגם סעיפים 1 עד 5 כנוסח הוועדה, שעליהם אין הסתייגות.

רחמים מלול: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 5-1 – 41 נגד – 2 נמנעים – אין סעיפים 5-1 נתקבלו.

ראובן ריבלין: היושב-ראש יכול להצביע רק ממקום מושבו.

רחמים מלול: כן, רבותי חברי הכנסת, בעד שם החוק וסעיפים 1 עד 5 – 41.

רחמים מלול: אני מוסיף את קולותיהם של שר האוצר מר בייגה שוחט ואת קולו של יושב-ראש הכנסת מר אברהם בורג.

רחמים מלול: לפיכך, שם החוק וסעיפים 1 עד 5 התקבלו בקריאה שנייה.

רחמים מלול: לסעיף 6 – חבר הכנסת טלב אלסאנע, האם אדוני מסיר את הסתייגותו?

טלב אלסאנע: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת ענת מאור – אינה נוכחת.

רחמים מלול: חבר הכנסת עזמי בשארה?

עזמי בשארה: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אני שואל גם את המסתייגים הנוספים לסעיף 6.

רחמים מלול: חבר הכנסת בנימין אלון?

בנימין אלון: לסעיף 6 – מסיר.

בנימין אלון: לסעיף 7 – משאיר.

רחמים מלול: אני שואל אותך על סעיף 6 בשלב זה.

בנימין אלון: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, אני מבין שאדוני אם לא נימק אז גם מסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע?

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת דוד טל?

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 6 כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 20 בעד סעיף 6 – 43 נגד – 2 נמנעים – אין סעיף 6 נתקבל.

רחמים מלול: אדוני שר האוצר, אני כבר מתורגל בהצבעה שלך, שהיא היום ידנית.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אני קובע, שסעיף 6 נתקבל כנוסח הוועדה ברוב של 43 בעד, ואני מוסיף את קולותיהם של שר האוצר מר בייגה שוחט ויושב-ראש הכנסת מר אברהם בורג.

רחמים מלול: אם כן, הסעיף הזה עבר בקריאה שנייה.

רחמים מלול: ולסעיף מס' 7.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת בנימין אלון.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ב' אלון לסעיף 7 – 13 נגד – 33 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת ב' אלון לסעיף 7 לא נתקבלה.

רחמים מלול: רבותי, אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת בנימין אלון נדחית ברוב של 33 מתנגדים, ובתוספת שני קולותיהם של שר האוצר ויושב-ראש הכנסת.

רחמים מלול: אם כן, רוב של 35 בסך הכול, 13 בעד ונמנע אחד.

רחמים מלול: אם כן, כעת אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 7 כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 22 בעד סעיף 7, כהצעת הוועדה – 40 נגד – 4 נמנעים – 1 סעיף 7, כהצעת הוועדה, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, סעיף 7 כנוסח הוועדה: בעד – 40, בתוספת קולו של שר האוצר מר בייגה שוחט.

רחמים מלול: יושב-ראש הכנסת איננו נוכח.

רחמים מלול: אם כן, 41 בעד, ארבעה מתנגדים, נמנע אחד.

רחמים מלול: לפיכך אני קובע, שסעיף מס' 7 עבר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 8 עד 31 כנוסח הוועדה, כיוון שאין הסתייגויות.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 31-8 – 42 נגד – 3 נמנעים – אין סעיפים 31-8 נתקבלו.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, סעיפים 8 עד 31 נתקבלו כנוסח הוועדה ברוב של 42 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך אני קובע שהסעיפים האלה נתקבלו בקריאה שנייה.

רחמים מלול: וכעת אנחנו עוברים להצבעה על החוק כולו – חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים, התש"ס–2000, בקריאה שלישית, על שם החוק ועל כל סעיפיו מ-1 עד 31.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 39 נגד – 3 נמנעים – 2 חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים, התש"ס–2000, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, אני קובע, שחוק בתי-משפט לעניינים מינהליים, התש"ס–2000, נתקבל בקריאה שלישית ברוב של 39 בעד ובתוספת קולו של שר האוצר מר בייגה שוחט – 40 בעד; שלושה מתנגדים, שני נמנעים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אנחנו ממשיכים.

רחמים מלול: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף ט"ז: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 11), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רחמים מלול: יציג את ההצעה חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר, שהחוק שאני מביא בפניכם, לדעתי הוא חוק בעל משמעות היסטורית.

אמנון רובינשטיין: הזדמן לי כבר שלוש פעמים בעומדי על דוכן זה להביא הצעות חוק שנוגעות לאוכלוסייה הערבית בישראל.

אמנון רובינשטיין: זה אולי החוק החשוב ביותר.

אמנון רובינשטיין: הצעת חוק זו היא פרי יוזמתם של שני חברי הכנסת, חבר הכנסת עזמי בשארה וחבר הכנסת סאלח טריף, שהסכימו גם לאחד את הצעות החוק.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, שבשנת 1993 תיקנו את חוק החברות הממשלתיות כך שהובטח ייצוג הולם לשני המינים, ובמבחן המעשה החוק הצליח מאוד מאוד.

אמנון רובינשטיין: הוכח שיש הרבה מאוד נשים דירקטוריות מוצלחות וטובות בחברות הממשלתיות.

אמנון רובינשטיין: החוק הזה מציע לקבוע הוראה דומה לגבי האוכלוסייה הערבית, שכמעט שלא מיוצגת.

אמנון רובינשטיין: יש רק שבעה דירקטורים ערבים, לרבות מוסלמים ודרוזים.

אמנון רובינשטיין: אמרתי, שמתוך השבעה, שישה אני מיניתי.

אמנון רובינשטיין: אבל את הדבר הזה לא בדקתי, זה לא בדוק.

אמנון רובינשטיין: לכן, אני מבקש מחברי הכנסת לקבל את הצעת החוק הזאת, כדי שתגדיל את השוויון בין ערבים, דרוזים, מוסלמים לבין יהודים בייצוג בחברות הממשלתיות.

אמנון רובינשטיין: אין צורך לומר, כל אלה חייבים לעמוד במבחן כשירות של התאמה לפי חוק החברות הממשלתיות.

אמנון רובינשטיין: דהיינו, הם צריכים להיות בעלי כישורים אקדמיים מתאימים.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת לקבל את הצעת החוק ולדחות את כל ההסתייגויות.

רחמים מלול: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

רחמים מלול: רבותי, לשם החוק אין מסתייגים.

רחמים מלול: לסעיף 1 – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: מסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת רביץ – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

רחמים מלול: יש לאדוני ארבע הסתייגויות.

רחמים מלול: אני מקווה שלא תנצל את כל 20 הדקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת, אני חייב לומר, שכאשר חברי הכנסת עזמי בשארה וסאלח טריף הביאו את החוק הזה בקריאה טרומית כאן למליאה, אם זיכרוני אינו מטעה אותי, אני הייתי בעד קבלת החוק כפי שנוסח בקריאה טרומית.

מאיר פרוש: אבל, מובן שלי היתה עוד כוונה.

מאיר פרוש: היתה לי עוד כוונה, כי סברתי, שאם בחוק נאמר שבהרכב דירקטוריון של חברה ממשלתית יינתן ביטוי הולם לייצוגה של האוכלוסייה הערבית, איך לא אנצל את ההזדמנות לבוא ולבקש, שבדיוק כמו שצריכים לתת לאוכלוסייה הערבית, מדוע שלא ייתנו לעוד אוכלוסיות במדינת ישראל.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לכם, שכאשר אני כיהנתי כסגן שר הבינוי והשיכון, הגשתי בקשות לוועדת בן-דרור, שיכללו בדירקטוריונים מסוימים שקשורים למשרד הבינוי והשיכון עוד אנשים שיהיו חברים בדירקטוריונים האלה.

מאיר פרוש: לצערי הרב, אני לא ארגנתי את עצמי טוב לדיון הזה, אבל הנושא הזה עלה לא אחת גם בישיבות הממשלה.

מאיר פרוש: אני לא רואה פה את יולי אדלשטיין, שהיה אז שר הקליטה.

מאיר פרוש: אני זוכר את שר השיכון הנוכחי, יצחק לוי, שהיה שר החינוך והתרבות.

מאיר פרוש: אני זוכר את רפול כשר החקלאות ופיתוח הכפר, ועוד כמה וכמה שרים שהתבטאו כמו שאני הייתי מתבטא.

מאיר פרוש: יולי אדלשטיין היה טוען שיש מגמה בוועדת בן-דרור לפגוע ברוסים.

מאיר פרוש: אלה דברים שנמצאים בפרוטוקולים של דיוני הממשלה, כאשר דנו שם על כל מיני תיקונים שגיבשו בוועדת בן-דרור נציב שירות המדינה יחד עם נציגים של היועץ המשפטי לממשלה.

מאיר פרוש: אני זוכר ששר החינוך התבטא פעם בעת דיון על הנושא הזה, שיש לו תחושה, שאם הוא מגיש בקשה לגבי אדם דתי, החברות של אותו אדם לא מתקבלת.

מאיר פרוש: לא אחת ביקשתי לכלול, כמו שאמרתי קודם, עוד חברים, וכל פעם נמצאה סיבה כזאת או אחרת, שהצד השווה להן, אם אני הייתי צריך לעשות סיכום, היה כמו אותו צד שווה שבית-המשפט העליון קבע היום, שלא ייתנו עוד הטבות לרוכשים דירה באלעד-מזור, ואותו בית-משפט עליון שקבע לפני כמה ימים שנשות הרפורמים יכולות לבוא ולהתפלל ליד הכותל, דבר שלא היה מעולם.

מאיר פרוש: אבל אם זה יכול לגרום לחיכוך, להתגרות ולמריבות, בית-המשפט העליון קיבל את העמדה הזאת, כמו שבית-המשפט העליון מקבל אחת לכמה ימים חוקים בדברים האלה, שהצד השווה להם, בסופו של דבר, נוטה יותר לעמדות שמרצ מייצגת ולא של המרכז במדינת ישראל.

מאיר פרוש: הדבר הזה, מבחינתי, אומר דורשני.

מאיר פרוש: אבל, אין סיבה שכאשר חברה ממשלתית צריכה לנהל את החברה, ויש צורך בייצוג של אישי ציבור, מדוע שלא יינתן ביטוי הולם לכל האוכלוסיות שנמצאות כאן במדינה, כי הרי עבורן לכאורה צריך לנהל את החברה?

מאיר פרוש: מדוע שלא ישב ערבי בחברת "עמידר" – הרי גם ערבים נהנים מאותם דברים ש"עמידר" נותנת?

מאיר פרוש: ומדוע שיהודי חרדי לא יוכל לשבת בחברת "עמידר", כאשר גם יהודים חרדים מקבלים את המעט שהם מקבלים?

מאיר פרוש: וכך זה בכל חברה וחברה.

מאיר פרוש: אבל אני חייב לומר, שוב, שהתחושה באופן כללי היתה, שמה שלא מתיישר עם אותה גישה שלכאורה שלטת גם בין כותלי בית-המשפט וגם בחוגי השמאל, לא עבר בשום פנים ואופן גם כאשר היו באים לדון על חברים בדירקטוריונים מסוימים.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר, שבעצם אדם ששותה יכול להיות חבר בדירקטוריון.

מאיר פרוש: אדם שלוקח סמים יכול להיות חבר בדירקטוריון.

מאיר פרוש: אין שום פסול.

מאיר פרוש: עם גברת ציפי לבני, שהיתה אז מנהלת החברות הממשלתיות והיום חברת כנסת, היו הרבה ויכוחים.

מאיר פרוש: אבל אדם ששותה יכול להיות חבר דירקטוריון.

רחמים מלול: שוטה או שותה, אדוני?

מאיר פרוש: שותה.

סאלח טריף: שכנעת אותנו.

מאיר פרוש: אני לא מדבר על שכנוע.

מאיר פרוש: אני מדבר על עצם המושג.

מאיר פרוש: היום במדינת ישראל יש דרישה לשוויוניות, אבל כאשר אנחנו מבקשים שייתנו ייצוג לאוכלוסייה כזאת או אחרת, הדבר הזה לא פועל.

מאיר פרוש: באופן עקרוני, טוב שהחוק הזה יתקבל, כי אולי זה יעזור לקבל אחר כך את החוק שהגיש חבר הכנסת הרב גפני יחד עם חבר הכנסת יובל שטייניץ, שהעתיק מלה במלה את נוסח החוק, אבל במקום "האוכלוסייה הערבית" הוא ביקש שייאמר שם, אם אני לא טועה, "האוכלוסייה החרדית".

מאיר פרוש: אני ביקשתי בהסתייגות שלי לומר, שלא רק האוכלוסייה הערבית – ולא שאני נגד האוכלוסייה הערבית.

מאיר פרוש: אני חושב שצריכים לכבד אותם, אני חושב שצריכים לתת להם את האפשרויות.

מאיר פרוש: הם לא צריכים להתגרות בנו, אנחנו לא צריכים להתגרות בהם.

מאיר פרוש: אבל לא רק האוכלוסייה הערבית.

מאיר פרוש: כל קבוצה זכאית לקבל ייצוג.

מאיר פרוש: מה גם שמדובר בחברות ממשלתיות שעושות משהו.

יוסף יצחק פריצקי: למשל ההומוסקסואלים, אתה תומך?

יוסף יצחק פריצקי: הם מיעוט.

מאיר פרוש: זה לא מבית-היוצר של שינוי.

מאיר פרוש: הרעיון הזה הוא לא מבית-היוצר של שינוי.

מאיר פרוש: שמענו זאת מסיעה אחרת, כך שזה לא מתאים לך להשתמש בדבר ששמענו מסיעה אחרת.

מאיר פרוש: זה רעיון של סיעה אחרת שהציעה זאת, ולא אתה.

מאיר פרוש: אתה צריך להביא משהו מקורי, משהו חדש.

יוסף יצחק פריצקי: אני נפעם לראות איך – – –

מאיר פרוש: מה שאני רוצה לומר זה – – –

בנימין אלון: חבר הכנסת פרוש, תגיד לו שכן, כדי שהוא יתמוך.

מאיר פרוש: מה שאני רוצה לומר הוא, שבחברות ממשלתיות שעושות דברים חשובים, חשוב שיהיה ייצוג הולם.

מאיר פרוש: אני רוצה לספר סיפור שהיה לפני כ-40 שנה.

רחמים מלול: אדוני, אני מקווה שהסיפור קצר.

רחמים מלול: יש לאדוני עוד חמש דקות.

מאיר פרוש: אני רוצה שחברי הכנסת ישמעו את מה שהיה לפני כ-40 שנה, כאשר היו צריכים לבחור לכהונה שנייה את הנשיא השני של מדינת ישראל, יצחק בן-צבי.

מאיר פרוש: היה דיון במה שהיה קרוי אז אגודת ישראל; היום זו יהדות התורה.

מאיר פרוש: היה שם דיון על השאלה: מה תהיה עמדת אגודת ישראל לגבי בחירתו של הנשיא בן-צבי לכהונה שנייה?

מאיר פרוש: והיו שם ויכוחים.

מאיר פרוש: בסופו של דבר, אגודת ישראל דאז נמנעה ולא הצביעה לא בעד בן-צבי ולא בעד מועמד אחר; אם כי אני לא יודע אם היה מועמד אחר.

מאיר פרוש: אני לא מכיר עד כדי כך את ההיסטוריה.

מאיר פרוש: אבל מה שאני כן רוצה לספר הוא, שאז, כמו שאנחנו יודעים, בתקופה ההיא בא הרב מבריסק וביקש באמצעות שליחיו שהם יאמרו את הדברים כדלקמן, באותה ישיבה שהתקיימה באגודת ישראל: כאשר מדובר על משהו כמו כנסת, או על משהו אחר שיש בו איזו תועלת ואפשר לפעול – יש על כך חילוקי דעות; יש כאלה שלא הולכים לבחירות, ויש כאלה שחושבים שזה חשוב לבוא ולהצביע, מכיוון שעל-ידי זה אפשר להשפיע.

מאיר פרוש: אבל מאחר שהתפקיד של נשיא מדינת ישראל הוא לא תפקיד עם עוצמה ביד, מה לה לאגודת ישראל לבוא ולהתערב דווקא בנושא של בחירת נשיא, כשבסך הכול זה עניין שמסמל את הציונות כפי שרובו של העם רואה פה?

מאיר פרוש: ולנו יש ויכוח גדול עם הציונים.

מאיר פרוש: אם הכוונה היא שבית ישראל הוא ככל העמים – יש לנו ויכוח גדול.

מאיר פרוש: אם הכוונה היא בבית להיות יהודי אבל בחוץ אתה יכול להיות גוי – יש לנו ויכוח גדול עם הציונות.

מאיר פרוש: אם הכוונה היא שיורדים ללוס-אנג'לס, או יורדים למקומות אחרים בעולם – יש לנו ויכוח גדול עם הציונות.

מאיר פרוש: ואז מה לנו, לאגודת ישראל דאז, לבוא ולהתערב בבחירת הנשיא?

מאיר פרוש: למה אני אומר זאת?

מאיר פרוש: – כי אם אני מחפש ייצוג, אני מחפש ייצוג במקום שאני יודע שאתו אני יכול להשפיע.

מאיר פרוש: השאלה היא – ואני מקשר זאת לדיון הזה – מה תפקידו של הנשיא יכול להשפיע בימינו?

מאיר פרוש: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת פרוש.

רחמים מלול: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, חברי חברי הכנסת, לפנינו הצעת חוק שהיא אולי אחת מהחשובות שאנחנו צריכים לדון בה מאז ראשיתה והקמתה של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: מדובר בדילמה שאנחנו מקיימים כאן מאז הקמתה של המדינה והכרזת העצמאות, ומדובר על הדרך שבה הציונות, באמצעות מדינת ישראל, מגשרת על הפער בין מדינה יהודית למדינה דמוקרטית.

ראובן ריבלין: באנו אל תוך ארצנו, ארצו של העם היהודי, מדינתו של העם היהודי, אשר עליה חלם, אליה ביקש לבוא, עליה נלחם ועמד מול אויבים רבים שביקשו לא להקימה, למנוע את הקמתה, ולאחר הקמתה – להשמידה.

ראובן ריבלין: אלה אויבים אשר אסרו עלינו מלחמות, כאשר אנחנו ביקשנו כל הזמן והושטנו יד לשלום.

ראובן ריבלין: אלה אויבים אשר עד אשר לא השכילו להבין, שבדרך המלחמה הם לא יוכלו להשמיד אותנו, הם ניסו ללכת בדרך הדיפלומטית על מנת להגיע לאיזה מצב שעלול, חלילה, בדורות הבאים, לסכן את עצם קיומה של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: עם כל זאת, חיים בתוכנו ערביי ארץ-ישראל, שנשארו בתוך מדינת ישראל, אשר "התקווה" לא היתה תקוותם ואשר הדגל הישראלי לא היה דגלם.

ראובן ריבלין: אבל בתוקף הנסיבות הם נאלצו או הבינו או רצו לשתף את גורלם בגורלו של העם היהודי במדינתו, מדינת ישראל, מדינת העם היהודי, שבה יש וצריך שיהיה שוויון וחופש לכל אזרחי המדינה.

ראובן ריבלין: חיים בתוכנו ערבים, ערביי ארץ-ישראל, שרבים מהם, מהוריהם, ממשפחותיהם, גרו כאן שנים רבות לפני שהצלחנו להגשים את חלומנו, חלום שיבת ציון, שעליו חלמנו, שעליו שרנו, שעליו בכינו, חלום אשר רק בגלל תשוקת הדורות להגשימו אנחנו הגענו אליו.

ראובן ריבלין: והיום אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו צריכים לחיות אלו עם אלו, ערבים ויהודים, במדינה היהודית, היא מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: ערביי ארץ-ישראל, שנמצאים בתוך מדינת ישראל, מבקשים שוויון, ומגיע להם כל שוויון בארץ הזאת.

ראובן ריבלין: עם זאת, בשוויון הזה הם צריכים לדעת, שאנחנו לא קובעים כללי משחק, אלא אלה הם כללי חיים שבהם אנחנו אומרים: זכות היתר, הפררוגטיבה היחידה שהעם היהודי מבקש לשמר לו במדינת היהודים, מדינת ישראל, היא זכות השיבה, זכות ההגדרה שמדינה זו אופיה יישמר כמדינה יהודית.

ראובן ריבלין: אנחנו גם נמצאים במאבק על השלום, מאבק שבו אנחנו צריכים לתת תשובה לאלה אשר מציבים סייגים לשלום ואומרים: לא יהיה שלום אם לא תיתנו את זה, אם לא תיתנו את זה, אם לא תעשו את זה ואם לא תעשו את זה.

ראובן ריבלין: ממשלות ישראל על כל גוניהן הפוליטיים מקיימות משאים-ומתנים כאלה ואחרים עם מדינות ערב, ופעמים רבות האינטרס של מדינות ערב לא עולה בקנה אחד עם האינטרס שלנו.

ראובן ריבלין: אם קמים בתוכנו אנשים החושבים שהם יכולים לחיות במדינת היהודים הדמוקרטית כאזרחים שווי זכויות, אבל עם זאת גם לצדד באותן דרישות שהן מנוגדות לאינטרס הקולקטיבי של מדינת ישראל בצורה מפורשת ביותר – יש פעמים רבות שאנשים בישראל שואלים את עצמם: אז מה אנחנו חייבים להם?

ראובן ריבלין: ואני אומר: אנחנו לא חייבים להם, אנחנו חייבים לעצמנו.

ראובן ריבלין: אני חושב שיש הצורך לקיים שוויון בארץ הזאת ולתת איזו אפשרות לכל אזרח ואזרח לבטא את עצמו ולהשתתף בחוויה של החברה הישראלית.

ראובן ריבלין: החברה הישראלית הנמצאת במדינת ישראל היא מדינת היהודים שבה קיימת הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: אנחנו מחויבים להסתכל בתשומת לב רבה על הצעת החוק של חבר הכנסת בשארה ולהיענות לה.

ראובן ריבלין: לכן, אני בא ואומר, רבותי: אם אנחנו מדברים על קיפוח מיעוטים – אנחנו, כמובן, נדאג לתיקון כל עוולה שנעשתה בשאלה של השוויון.

ראובן ריבלין: אם מערבבים אנחנו או מוותרים אנחנו על שוויון כתוצאה מכך שאינטרס זר לאינטרס של מדינת ישראל מנחה את החברים המבקשים לבוא ולומר: קודם נלך בשלב זה, נבקש הכרה, נבקש ביטול איזו אפליה שהיתה בארץ על-מנת לבוא ולומר שהארץ הזאת היא מדינת כל אזרחיה – אומר אני:

ראובן ריבלין: היא מדינת כל אזרחיה בכל מה שקשור לאותו שוויון מחויב, אבל היא מדינת היהודים, מדינת ישראל הדמוקרטית.

ראובן ריבלין: בהסתייגויות אלה אני חושב שצריכים כולנו להושיט יד להצעתו, שמנוסחת בצורה השקולה ביותר והמכוונת לנושא של שוויוניות במדינה דמוקרטית, היא מדינת ישראל, מדינתו של העם היהודי.

ראובן ריבלין: אני חושב שאנחנו צריכים לתמוך בחוק זה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את יוזמי הצעת החוק, חברי הכנסת עזמי בשארה וסאלח טריף, ואני רוצה לברך את הכנסת על ההזדמנות שנקרתה לה לתרום ולו במשהו לקידום העיקרון של השוויון בין יהודים לערבים במדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מודעים לעובדה, ששאלת הייצוג בחברות ממשלתיות ובמוסדות אחרים אינה השאלה המרכזית של אפליית האוכלוסייה הערבית, אבל גם תיקון של עוול שאיננו מרכזי הוא תיקון וגם עוול בייצוג הוא עוול בייצוג.

תמר גוז'נסקי: היה טוב אילו במדינת ישראל לא היו נחוצים חוקים כאלה, לא היו נחוצים חוקים שבהם מדובר על העדפה מתקנת לנשים, לא היו נחוצים חוקים שבהם היינו מוקיעים אלימות לסוגיה וקובעים עונשי מינימום על אלימות במשפחה וכו'.

תמר גוז'נסקי: היה טוב אילו יכולנו ללא כל אלה, אבל אנחנו לא יכולים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, האפליה של האוכלוסייה הערבית – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי, אנא.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי, שומעים אותך יותר מאשר את כבוד הנואמת.

רחמים מלול: אנא.

תמר גוז'נסקי: – – – לדאבוני הרב, האפליה של האוכלוסיה הערבית מעוגנת בכל מישורי החיים במדינת ישראל, ואני אביא לדוגמה נושא שעכשיו בכותרות; מדובר עכשיו רבות, בעקבות חוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה, על הנושא של הריסת הבתים שנבנו ללא רשיונות ביישובים ערביים וביישובים מעורבים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, לפי מיטב ידיעתי, אלפי בתים בארץ, במגזר היהודי, נבנו ללא רשיון, וכאשר הרשויות היו צריכות להתמודד עם הנושא הזה, הן התמודדו באמצעות הלבנה של אותם בתים, ולכן ההלבנה של בתים שנבנים היא צעד שנעשה בתנאים, כאשר הרשויות רוצות לעשות.

תמר גוז'נסקי: אבל מה קורה ביישובים הערביים?

תמר גוז'נסקי: מה שקורה הוא, שאין אפשרות לתת רשיונות כי אין תוכניות מיתאר, שאין אפשרות לתת רשיונות כי לא השלימו, הרשויות, את התוכניות האלה, או משום שאין בכלל היישובים האלה מקומות לבנות בתים חדשים לפי התוכניות הקיימות ולא מפשירים שטחים חקלאיים וכן הלאה וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: כאשר פונים ואומרים: מה קורה באוכלוסייה הערבית?

תמר גוז'נסקי: מדוע אינם בונים לגובה?

תמר גוז'נסקי: אני שואלת: כאשר הקימו את המצפים בלבם של היישובים הערביים, בסמיכות קרובה מאוד ליישובים הערביים בגליל או בוואדי-עארה, האם לא הקימו שם יישובים עם בתים צמודי קרקע?

תמר גוז'נסקי: מדוע שם לא דיברו אף פעם על בנייה לגובה?

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, היינו אתמול, מטעם הוועדה לקידום מעמד הילד, בסיור בנגב, ואני חושבת, שעדיין, למרות ההתקדמות המסוימת שהיתה, עדיין מצב מערכת החינוך והשירותים שניתנים לילדים הערבים בנגב הם בושה למדינה נאורה.

תמר גוז'נסקי: על רקע כל האפליות עומדת השאלה: איך נאבקים?

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שהכיוון הכללי שאנחנו ניהלנו כחד"ש במשך כל השנים, וגם הצעת החוק הזאת בעצם מבטאת אותו כיוון – הכיוון הזה אומר:

תמר גוז'נסקי: האוכלוסייה הערבית נאבקת על שוויון זכויות כאזרחי המדינה וכאוכלוסייה המשתייכת ללאום הפלסטיני.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שכל ניסיון לפתור את בעיות האוכלוסייה הערבית בדחיקתה לאיזו פינה והניסיון להדביק לה תוויות כאלה ואחרות – כל הניסיון הזה הוא ניסיון שפוגע לא רק באוכלוסייה הערבית אלא בעתיד של מדינת ישראל ובמערכת הדמוקרטית הישראלית.

תמר גוז'נסקי: באותה מידה כל מיני הצעות ופתרונות שכאילו מציעים לטובת האוכלוסייה הערבית לדחוק אותה לפינה, גם ההצעות האלה לא מקובלות.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אני מבקשת מכם להצביע על ההסתייגות שלי, שמדברת על דיווח של שר האוצר לוועדת החוקה, חוק ומשפט, על ביצוע החוק.

תמר גוז'נסקי: אחת הבעיות שלנו היא, שאנחנו מקבלים חוקים, אבל אחר כך הם לא מתבצעים.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שהחוק הזה אכן יתבצע.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחמים מלול: תודה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעות.

רחמים מלול: אני ממתין לחברי הכנסת שישבו במקומותיהם למען לא תהיינה תלונות.

רחמים מלול: רבותי.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אני שואל את המסתייגים: האם הם מסירים את הסתייגויותיהם?

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, כוונתי להסתייגות הראשונה שלך, לכותרת השוליים.

תמר גוז'נסקי: מסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

טלב אלסאנע: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת רביץ – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מאיר פרוש?

מאיר פרוש: לא מסיר.

רחמים מלול: לא מסיר.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת מאיר פרוש לסעיף 1 כמובן.

קריאות: – – –

רחמים מלול: רק רגע, רבותי חברי הכנסת.

רחמים מלול: סעיף 18א1, כן.

רחמים מלול: נא להצביע.

קריאות: – – –

רחמים מלול: הסתייגותו של חבר הכנסת פרוש.

רחמים מלול: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת מ' פרוש לסעיף 1 (סעיף 18א1 החדש) – 16 נגד – 30 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת מ' פרוש לסעיף 1 (סעיף 18א1 החדש) לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, הסתייגותו של חבר הכנסת מאיר פרוש אינה מתקבלת, ברוב של 30 מתנגדים, 16 בעד ואין נמנעים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת פרוש, אדוני מפריע לי באמצע ההצבעה.

רחמים מלול: חבר הכנסת סגן השר וקנין.

רחמים מלול: חבר הכנסת וקנין, אתם מפריעים לי באמצע ההצבעה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ריבלין.

רחמים מלול: חבר הכנסת ריבלין.

רחמים מלול: חבר הכנסת ריבלין, אדוני מסיר את הסתייגותו?

ראובן ריבלין: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

קריאות: – – –

רחמים מלול: לסעיף קטן (א), חבר הכנסת רביץ אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת פרוש, האם אדוני מסיר?

מאיר פרוש: לא מסיר.

רחמים מלול: לא מסיר.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת מאיר פרוש.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת מ' פרוש לסעיף 1 (סעיף 18א1(א) החדש) – 18 נגד – 30 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת מ' פרוש לסעיף 1 (סעיף 18א1(א) החדש) לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת מאיר פרוש לא נתקבלה ברוב של 30 מתנגדים, 18 בעד ואין נמנעים.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, להצביע על הסתייגותך?

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: השנייה, השנייה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לדבר – – –

רחמים מלול: לא, לא, סיימנו.

רחמים מלול: אתה ויתרת מההתחלה.

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: אדוני ויתר על זכות הדיבור – – –

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: אינני יכול להרשות לך לדבר כעת, כאשר אנחנו בשלב של הצבעות.

קריאות: – – –

רחמים מלול: אני שואל, האם אדוני מעוניין שנצביע בכל זאת על הסתייגותו, אף שלא היתה לך אפשרות דיבור?

טלב אלסאנע: אני מבקש להעיר – – –

רחמים מלול: תודה.

קריאות: – – –

רחמים מלול: אם כן, חבר הכנסת אלסאנע הסיר את הסתייגותו.

רחמים מלול: לסעיף קטן (ב), חבר הכנסת ריבלין – – –

ראובן ריבלין: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת רביץ – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת פרוש, אני מבין שלפי התקדים אדוני מעוניין שנצביע.

מאיר פרוש: כן.

רחמים מלול: טוב, רבותי, אנחנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת מאיר פרוש לסעיף קטן (ב).

רחמים מלול: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת מ' פרוש לסעיף 1 (סעיף 18א1(ב) החדש) – 17 נגד – 30 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת מ' פרוש לסעיף 1 (סעיף 18א1(ב) החדש) לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה ברוב של 30 מתנגדים, 17 בעד ונמנע אחד.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, האם אדוני מסיר גם את ההסתייגות הבאה שלו?

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: אין אפשרות כעת.

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: אין תוך כדי הצבעה, כי סיימנו את פרק הנימוקים להסתייגויות.

קריאות: – – –

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: אדוני מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: וגם לחלופין.

רחמים מלול: תודה.

קריאות: – – –

רחמים מלול: אדוני, אדוני, על-פי התקנון כעת אינני יכול לתת לך לדבר.

רחמים מלול: רבותי, לסעיף קטן (ג) – חבר הכנסת רביץ אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת פרוש, אני מבין שאדוני מעוניין שנצביע.

רחמים מלול: אנחנו מצביעים על הסתייגותך לסעיף קטן (ג).

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת מ' פרוש לסעיף 1 (סעיף 18א1(ג) החדש) – 17 נגד – 31 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת מ' פרוש לסעיף 1 (סעיף 18א1(ג) החדש) לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אני קובע, שהסתייגותו של חבר הכנסת מאיר פרוש לסעיף קטן (ג) לא נתקבלה ברוב של 31 מתנגדים, 17 בעד, אין נמנעים, תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – –

תמר גוז'נסקי: מסירה.

רחמים מלול: – – מסירה את הסתייגותה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על החוק בכללותו בקריאה שנייה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 11), התש"ס–2000, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על שם החוק וסעיף 1.

רחמים מלול: החוק כולל רק סעיף אחד.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, נא להצביע בקריאה שנייה.

רחמים מלול: הצבעה מס' 29 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 44 נגד – 4 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

רחמים מלול: אני קובע, שהצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 11), התש"ס–2000, עברה בקריאה שנייה ברוב של 44 בעד, ארבעה מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: בבקשה להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 30 בעד החוק – 39 נגד – 4 נמנעים – אין חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 11), התש"ס–2000, נתקבל.

רחמים מלול: רבותי, אני קובע, שחוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 11), התש"ס–2000, נתקבל בקריאה שלישית, בעד – 39, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

רחמים מלול: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת מאיר פרוש.

רחמים מלול: אם כן, ברוב של 40 בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים – החוק נתקבל בקריאה שלישית.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה מיום כ"ה באייר התש"ס, 30 במאי 2000, בקובלנת חבר הכנסת רחבעם זאבי נגד חברי הכנסת מוחמד ברכה ועזמי בשארה; וכן החלטת ועדת האתיקה מיום כ"ה באייר התש"ס, 30 במאי 2000, בעניין היעדרות חברי הכנסת מישיבות הכנסת בכנס הקיץ התשנ"ט.

ד' לב: תודה.

רחמים מלול: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנו ממשיכים בסדר-היום וחוזרים לסעיף י"ד: הצעת חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (הטלת סמכות הרשם על אחרים), התש"ס–2000, קריאה ראשונה – נוסח מתוקן.

רחמים מלול: יציג את ההצעה כבוד שר המשפטים, בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתקופה האחרונה גדל באופן ניכר היקף הפעילות של רשם הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר.

יוסי ביילין: על מנת להתמודד עם העומס המוטל על הרשם, מוצע להרחיב את סמכויותיו של סגן הרשם ולהסמיכו לדון ולטפל במרבית הנושאים שעד כה היו בסמכות הרשם בלבד.

יוסי ביילין: כמו-כן מוצע לאפשר לשר המשפטים להטיל על עורכי-דין, עובדי משרד המשפטים, הכשירים להיות שופט מחוזי, לדון ולטפל באותם נושאים.

יוסי ביילין: נוסף על אספקת פתרון לבעיית העומס בלשכת הפטנטים, הטלת סמכויות כאמור תמנע התעוררות של מצבים שבהם רשם יצטרך לפסול את עצמו בתיק מסוים מחמת ניגוד עניינים או כל סיבה אחרת, על-ידי מתן אפשרות ליותר מאדם יחיד לטפל בעניינים אלו.

יוסי ביילין: עם זאת, מוצע להותיר כמה סמכויות בנושאים מסוימים בלעדית בידי הרשם עצמו, בהתאם לסעיף 109 בחוק הפטנטים, שעניינו חברות בוועדה לענייני פיצויים ותמלוגים, ובהתאם לפרק ז' לחוק הפטנטים, שעניינו הגבלת זכויות בעל פטנט באמצעות רשיונות כפייה וביטולן בשל טובת הציבור.

יוסי ביילין: נוסף על כך מוצע להותיר עוד כמה סמכויות בנושאים מסוימים בלעדית בידי הרשם עצמו, בנוגע למדגמים ולסימני מסחר, לדוגמה: לסעיף 56 לפקודת הפטנטים והמדגמים, שעניינו התקנת תקנות.

יוסי ביילין: תיקון נוסף קשור לכך, שלפי חוק הפטנטים דהיום, כשיר לכהן כסגן רשם מי שכשיר להתמנות לשופט בית-המשפט המחוזי, או מי שרשום לפחות חמש שנים בפנקס עורכי פטנטים.

יוסי ביילין: היות שהתיקון המוצע מקנה לסגן הרשם, בין היתר, גם סמכויות שיפוטיות שמוקנות היום לרשם בלבד, לא ניתן להסתפק עוד בחלופה השנייה של ניסיון כעורך פטנטים, ולכן מוצע למוחקה.

יוסי ביילין: אני מבקש להעביר את הצעת החוק הזאת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: רבותי, אנחנו מתחילים בדיון.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

משה גפני: למה לא אני?

רחמים מלול: הקדמתי אותו משום שהוא צריך להחליף את יושב-ראש הישיבה בשעה 19:00.

רחמים מלול: שלוש דקות לכל דובר.

רחמים מלול: רבותי, הרשימה סגורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך על כי הצעת חוק שוויון דירקטורים, של חברי כנסת ערבים ואחרים, התקבלה זה עתה על-ידי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלמלא דבריו מלאי הרהב של חבר הכנסת ריבלין לא הייתי מגיב כפי שאני מגיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קבלת החוק הזה, חבר הכנסת ריבלין, היא אות שמעיד כאלף עדים על כך שאין החברה הזאת חברה דמוקרטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בחברה דמוקרטית ושוויונית לא צריך לחוקק חוקים כדי להכפיף אותה לשוויוניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אילו היתה החברה הזאת שוויונית ודמוקרטית לא היה צריך לחוקק חוק כזה.

ראובן ריבלין: אם היית נלחם על שוויון ולא על ערפאת הייתי אתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק זאת, יכול להיות מצב יותר גרוע, ואני רוצה להדגים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות, שחרף ועל אף קבלת החוק הזה בכנסת בעזרתם של אנטי-דמוקרטים ושל אנשים שלא מאמינים אפילו כאשר מתקבל חוק לשוויוניות ודמוקרטיות, גם אז יעשו לסיכולו ולא לביצועו, ומפני הסכנה הזאת אני רוצה להזהיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם רוצים להתפאר, צריך להתפאר בדברים אמיתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי אומר שבכל זאת יש בכך התקדמות, היות שלבסוף גם המסתייגים וגם המתנגדים הצטמצמו למיעוט מזערי ביותר, ארבעה חברי כנסת מתוך כל המצביעים הם מיעוט קטן שמעיד על עצמו שאיננו יכול להתעלות אפילו במצבים כאלה מעל שיקולים פרטניים או פרטיים, או שיקולים שיש להתבייש בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אומר כמה מלים בשפה הערבית לגבי החוק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום, רבותי המאזינים, לפני זמן קצר התקבל ברוב מוחלט החוק לשוויון במועצות המנהלים של החברות הממשלתיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חוק זה אומר באופן ברור, כי לתושבים הערבים יש הזכות המלאה שיהיו להם נציגים במועצות ובהנהלות האלה, יחסית למספרם באוכלוסייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חוק זה מוכיח, כי מדינת ישראל וממשלות ישראל במשך 50 שנה לא נהגו בשוויון ולא בדמוקרטיה ולא נתנו לערבים את זכותם לשוויון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לולא היה המצב כך לא היינו זקוקים לחוקק חוק כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגרוע מזה הוא, שיש מי שטוען, כי חוק זה, בשינויים קלים ובתמרונים, יכול להתקבל על-ידי כל בר-דעת שקודם לכן התנגד – או שבצורה מסוימת השתנה חוק שוויון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו אומרים לאותם אנשים, כי החוק הפך להיות בר-תוקף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו תקווה, שכעת, לאחר אישור החוק, יהיו כל האחראים דבקים בשוויון ובדמוקרטיה ושיהיו לחוק הזה שיניים בעזרת האל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת דני נוה – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, הייתי רשום.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, אני תומך בחוק.

משה גפני: אני חושב שיש עומס רב על רשם הפטנטים וצריך להסמיך סגן רשם וכל מה שאתה מבקש בחוק; לא הספקתי לעבור עליו בעיון.

משה גפני: אפשר להעביר לעיונו של רשם הפטנטים עוד פטנט שכדאי לבדוק איך הוא נעשה והאם הוא המצאה מקורית.

משה גפני: למשל, עמד פה חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, יושב-ראש ועדת החוקה, ואמר שבחברות הממשלתיות אין דירקטורים ערבים.

משה גפני: אני תומך בזה, חבר הכנסת בשארה.

משה גפני: מתחילת החוק אני סבור, אדוני שר המשפטים, שאסור שתהיה אפליה בדירקטוריונים של החברות הממשלתיות – – – אדוני שר המשפטים, עושים ממשלת אחדות?

יוסי ביילין: – – –

משה גפני: בסדר, אתם מתפקדים גם בקואליציה כזאת וגם בקואליציה אחרת.

משה גפני: בכלל לא רלוונטי איזו קואליציה יש לכם.

משה גפני: על כל פנים, אני תומך בזה והצבעתי בעד החוק של עזמי בשארה בקריאה הטרומית ובקריאה הראשונה, ותמכתי גם היום.

משה גפני: אני חושב שזה נכון.

משה גפני: עמד פה חבר הכנסת אמנון רובינשטיין ואפילו דיבר על מהלך היסטורי, שצריך לתת ייצוג לכל האוכלוסייה; כמובן, מי שכשיר ומי שעומד בכל התנאים להיות חבר בחברות הממשלתיות.

משה גפני: למדתי מחבר הכנסת עזמי בשארה, והגשתי הצעת חוק דומה, והבאתי את זה למליאת הכנסת במושב הקודם.

משה גפני: אני שומע שחבר הכנסת אמנון רובינשטיין מתנגד.

משה גפני: למה?

משה גפני: הערבים הם אנשים טובים, אני תומך בהם.

משה גפני: בחרדים, עזמי בשארה, אתה לא תומך?

משה גפני: אתה גם תומך.

משה גפני: אז אני מציע, אדוני השר, שהיות שאתה מסמיך עכשיו כרשם פטנטים גם את סגן הרשם, ואתה תשים עוד איש משרד המשפטים שהוא עורך-דין כדי לטפל בנושא, אני מציע שהוא יבדוק גם את הפטנט הזה: איך יכול להיות פטנט שמדברים על מי שאין לו ייצוג בחברות הממשלתיות.

משה גפני: ואתה, אדוני השר יודע, שבחברות הממשלתיות הייצוג של האוכלוסייה החרדית שואף לאפס, פחות מהציבור הערבי.

משה גפני: איך יכול להיות, שיושב-ראש ועדת החוקה של הכנסת, או אפילו איך הקואליציה יכולה לתמוך בחוק של חבר הכנסת עזמי בשארה – ואני מברך אתכם על התמיכה הזאת – ובמקביל אתם מתנגדים לחוק השני?

משה גפני: איזה פטנט זה?

משה גפני: באמת, רשם הפטנטים צריך לבדוק אותו.

משה גפני: זו המצאה מקורית שיש במדינת ישראל.

משה גפני: אני חושב שזה דבר שלא קיים בשום מדינה בעולם.

דוד טל: או שצריך להוריד את המסכה של הצביעות.

משה גפני: אולי רשם הפטנטים, כשיבוא לרשום, יבדוק אם משהו פה איננו מזויף.

משה גפני: יכול להיות באמת כמו שאתה אומר, שיש מסכה, שהם פשוט לא אוהבים את הציבור החרדי ולא רוצים שהוא יהיה בשום מקום.

משה גפני: מה שיפה בכל העניין, חבר הכנסת טל, ששר המשפטים הרבה פעמים אומר את זה, וזה בסדר גמור – הוא אומר שהציבור החרדי צריך להיות משולב בכל העשייה במדינת ישראל.

דוד טל: לא נותנים לנו.

משה גפני: זו אמירה טובה, ואני אפילו תומך בה.

משה גפני: כשמגיע דירקטור חרדי או דירקטורית, והוא כלכלן, עומד בכל תנאי הסף, יש לו כל התעודות – משום מה אתה לא מוצא אותם בחברות הממשלתיות.

משה גפני: אז מה אתם רוצים מאתנו?

משה גפני: מצד אחד אתם אומרים: בואו תשתלבו.

משה גפני: מצד שני, אומרים פה בחוק של עזמי בשארה, שזה מהלך היסטורי שצריך לשלב את כל האוכלוסיות, וכשמגיע חוק מאוד פשוט, אותו דבר, שצריך לעמוד בכל התנאים וצריך להיות כשיר להיות דירקטור, אין ממנים.

משה גפני: אדוני השר, אני לא צריך להסביר יותר.

משה גפני: יש משהו לא ברור?

משה גפני: מה שלא ברור זה מה שאמר חבר הכנסת טל.

משה גפני: את זה אני הולך לבדוק.

משה גפני: יכול להיות שבכלל מה שאני מדבר פה זה שטויות.

משה גפני: יכול להיות שהוא צודק.

יוסי ביילין: לא.

יוסי ביילין: אני מוחה בתוקף.

משה גפני: זה יכול להיות.

יוסי ביילין: אי-אפשר לכתוב דברים כאלה בפרוטוקול.

משה גפני: עזוב את הפרוטוקול, יש דברים יותר גרועים.

משה גפני: אדוני השר, אני מבקש ממך, זה היה כבר בדיון במליאת הכנסת, אני מקווה שבשבוע הבא זה יובא להצבעה, ונאמנים לדברים המאוד-רציניים שלכם בעניין של ייצוג שווה בחברות הממשלתיות, תתמכו גם בהצעת החוק של חבר הכנסת יובל שטייניץ ושלי, שגם ציבור חרדי שעומד בתנאים יוכל להיות בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות, ואז נדע שכל מה שאתם מדברים על הציבור החרדי באמת אתם מתכוונים אליו וזו לא צביעות.

משה גפני: נדע.

משה גפני: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת תאופיק חטיב – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מקסים לוי – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליהו בן-מנחם – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ויצמן שירי – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר גם לא לדבר, חבר הכנסת ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא חייבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ, ואם לא יהיה – חבר הכנסת עזמי בשארה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הנושא של הקניין הרוחני הוא נושא פרוץ במדינת ישראל, ובמיוחד בשפה הערבית.

מוחמד ברכה: יש יותר מדי גורמים שנותנים לעצמם את החופש לנהוג בנושא הזה כאוות נפשם, ללא רשות של האנשים.

מוחמד ברכה: זה היה מובן במשך הרבה שנים בגלל העדר יחסים בין מדינת ישראל למדינות ערב.

מוחמד ברכה: אבל לפחות יש יחסים עם שתי מדינות: עם מצרים ועם ירדן – – –

מאיר פרוש: אולי יש גם עם סוריה?

מאיר פרוש: ספר לנו.

מוחמד ברכה: עם סוריה אני מקווה שיהיו.

מוחמד ברכה: לכן הנושא הזה של שימוש בזכות קניין רוחני וספרותי של דברים שמתפרסמים במדינות האלה, אני חושב שיש מקום שיוסדר ולא יהיה פרוץ.

מוחמד ברכה: מדי פעם אנו שומעים על תביעות ועל ניסיונות לתבוע, אבל גם בגלל יחסים שקשורים בנורמליזציה וכו', הדברים תקועים באיזה מקום.

מוחמד ברכה: לכן חשוב שבמסגרת כל ההסכמים הפוליטיים והמדיניים יהיה גם מאמץ להסדיר את הנושא התרבותי והנושא של זכות קניין בין מדינה למדינה.

מוחמד ברכה: לדעתי, זה אחד הגשרים החשובים ביותר שיכולים לחבר בין העמים באזור.

מוחמד ברכה: כולנו זוכרים בבית הזה את המהומה שקמה לאחר החלטתו של שר החינוך, מר יוסי שריד, בנוגע ללימוד שירתו של המשורר הפלסטיני הדגול מחמוד דרוויש בבתי-הספר העבריים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: לצערי, הנושא הזה קיבל ממדים של התנגדות שאין לה שום נגיעה לנושא של ספרות ושל הכרת האחר.

מוחמד ברכה: אני סולד מהמושג שנקרא "הכרת האויב", כי קניין רוחני וידע תרבותי וספרות אצל שני העמים יכולים לקרב, ויכולים אפילו לדלג על הסכמים פוליטיים ומדיניים, וליצור אווירה של שלום בין העמים.

מוחמד ברכה: אבל הדברים האלה כרוכים, כמובן, וחייבים להיות מוסדרים גם על בסיס של הזכויות הפוליטיות וכיבוד הריבונות של המדינות האחרות.

מוחמד ברכה: אני, כמובן, מחבר את זה עם הנסיגה האחרונה שהיתה, נסיגת צה"ל מלבנון.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהדברים האלה יתרמו לכך שיהיה הסכם שלום אמיתי גם עם לבנון, גם עם סוריה וגם עם הפלסטינים.

מוחמד ברכה: הסכם כזה יכול לפתוח לא רק אופקים של חיי שלום ושלווה בין מדינות, אלא יכול להוריד חומות בין העמים וליצור אזור נורמלי יותר, אזור שבו ההידברות וההעשרה ההדדית יהיו על בסיס ערכי התרבות והמורשת המתקדמת של עמי האזור.

מוחמד ברכה: לכן הדברים האלה צריכים להיות כהשלמה להשלמה המדינית והפוליטית בין כל מדינות האזור.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא, אם יהיה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי הזכירה לי שיכולתי לבקש את הזכות לדבר אחרי שהתקבלה הצעת החוק לתיקון חוק החברות הממשלתיות, בתור יוזם החוק, ולא ניצלתי אותה, ולכן אני רוצה לנצל את הקריאה הראשונה על החוק שאנו דנים בו כרגע, ואני תומך בו, בשביל לאזכר כמה דברים על החוק הקודם.

עזמי בשארה: התיקון לחוק החברות הממשלתיות הוגש בתקופת הממשלה הקודמת ולא התקבל, ולכן אני מודה לשר המשפטים, שמלכתחילה עשה מאמץ שהחוק הזה יעבור.

עזמי בשארה: אני יודע שבמשרד המשפטים הם עובדים על החוק הזה, ואולי אפילו על חוק יותר מפותח, בעניין שירות המדינה, אחרי שההצעה שלי בעניין שירות המדינה גם התקבלה בקריאה טרומית, ונתחיל לעבוד על זה ביחד בוועדה עכשיו.

עזמי בשארה: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שתמכו בחוק הזה.

עזמי בשארה: גם בימין יש חברי כנסת שתמכו בחוק הזה, ולא רק בשמאל.

עזמי בשארה: בנושא הזה, האזרחי לפחות, היתה אחדות דעים לגבי הייצוג.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני שותף לדעה, שבמדינה דמוקרטית ליברלית באמת לא היה אמור להיות צורך בחוקים כאלו.

עזמי בשארה: אני אומר לכם כאן, שאם אני אהיה בפרלמנט הזה כאשר אולי, ואני לא יודע מתי, יתממש איזה שוויון, לא יהיה צורך בחוקים האלה.

עזמי בשארה: צריך יהיה להציע לבטל אותם.

עזמי בשארה: כאשר הם ישיגו את מטרתם, לא יהיה להם מקום בספר החוקים.

עזמי בשארה: עניין האוכלוסייה הערבית כן שונה מהנושא של חרדים ואחרים.

דוד טל: למה?

עזמי בשארה: חבר הכנסת טל, אגיד ואסביר לך.

דוד טל: בחייאת עזמי, תסביר.

עזמי בשארה: חבר הכנסת טל, אסביר לך.

עזמי בשארה: כאשר דיברת על צביעות, אמרתי לך: לפחות צביעות זה לא פטנט של אף אחד – לפחות לא בבית הזה.

עזמי בשארה: אין פטנטים על צביעות.

עזמי בשארה: בנוגע לאוכלוסייה הערבית, מדובר כאן בקבוצה לאומית, כאשר מי שעומד כאן ותומך בזכותה להיות מיוצגת – חלקים גדולים של הבית מדגישים ושמים מיליון קווים מתחת למלים "מדינת היהודים", וזו מדינה יהודית.

עזמי בשארה: כלומר, החרדים שייכים לקבוצת הרוב במדינה הזאת, ואין מה לדבר.

עזמי בשארה: אני חושב שאולי יש בכמה חלקים של האוכלוסייה, בחלקים של המשק ובדברים אחרים, הצטברות של אפליה, ואין ספק בכך, או שיש הצטברות של הזנחה, ואין ספק בכך, או שיש גם אופי חיים אחר, וגם בזה אין ספק.

דוד טל: אתה מוכן להמליץ לשר המשפטים על אפליה מתקנת?

עזמי בשארה: אדוני חבר הכנסת טל, אני רוצה להגיד לך, שמתחת לקווים שהדגיש כאן חבר הכנסת ריבלין, שזו מדינת היהודים, מדינה יהודית וכו', החרדים הם חלק מזה ללא שום ספק.

עזמי בשארה: כאשר אני נאבק כאן על שוויון, כאשר אני מדבר פה על שוויון – –

ראובן ריבלין: אין ספק.

עזמי בשארה: – – אני מדבר על קבוצה לאומית מופלית בגלל המבנה של המדינה הזאת.

ראובן ריבלין: זו היתה התרסה – – –

עזמי בשארה: היה צריך להילחם ויש צורך, ולדעתי נמשיך בצורה הזאת, לצערי הרב, של לבקש משהו מתקן בייצוג, בלי לוותר על הנושא של כישורים.

עזמי בשארה: דעתנו היא, שיש במגזר הערבי אנשים מוכשרים להיות בדירקטוריונים, אבל הם צריכים לדעת – ואני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת להגיד זאת – שהחוק הזה לא מיועד להם.

עזמי בשארה: זה לא חוק שוויון בין אליטות, שייכנסו כמה לדירקטוריונים.

עזמי בשארה: האנשים האלה שייכנסו לדירקטוריונים, תפקידם יהיה להיאבק לשלב עובדים בחברות האלה.

עזמי בשארה: לא שיהיה לנו דירקטור עלה תאנה בתוך דירקטוריון של איזו חברה ממשלתית, אלא יש גם לשלב עובדים ערבים.

עזמי בשארה: אתם יודעים את המצב, שהוא לא פחות גרוע, של שילוב אקדמאים ערבים בחברות הממשלתיות.

דוד טל: חובת הנאמנות – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טל, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת בשארה לסיים.

דוד טל: – – שלהם היא לחברה, ולא לאנשים אחרים.

עזמי בשארה: נכון.

דוד טל: זה לא עולה בקנה אחד עם הנאמנות שלהם קודם לחברה עצמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים.

עזמי בשארה: לא.

עזמי בשארה: אני חושב, שזה האינטרס של החברה גם שייכנסו ערבים מוכשרים.

עזמי בשארה: חבר הכנסת טל, שלא יגיד לי אף אחד, שבחברת החשמל, שישה ערבים מתוך 14,000 הם האנשים הערבים המוכשרים היחידים, וזה האינטרס של החברה.

עזמי בשארה: אנחנו יודעים עכשיו – ואת זה כבר אמרתי לחבר הכנסת פרץ – שחבר דירקטוריון נוטל אחריות רבה בכך שהוא מונע שילוב עובדים ערבים.

עזמי בשארה: חבר ערבי בדירקטוריון של חברת החשמל צריך להיאבק שמהנדסי חשמל ערבים ייכנסו לשם, ויש אנשים מוכשרים לזה.

עזמי בשארה: על כל פנים, אני מודה לכל האנשים שתמכו בחוק הזה.

עזמי בשארה: אני מודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, לשר המשפטים ולעורך-הדין יהושע שופמן, שעזר לנו בניסוחים, בתיקונים ובפשרות שהיו בחוק הזה.

עזמי בשארה: תודה רבה לכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא לא יהיה – יהיה חבר הכנסת אברהם רביץ, שנוכח באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אברהם הירשזון, ואחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית וחבר הכנסת האשם מחאמיד.

בנימין אלון: האם אני רשום?

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני אצביע בעד החוק המוצע, אבל אני רוצה יותר לדבר על החוק שעבר ולהמשיך את הקו שבו התחיל חברי עזמי בשארה – לעשות ניסיון להמחיש את התשובה, למה זה לא בדיוק מה שדרש חבר הכנסת גפני, ולמה זה נוגד וחייב להיות מנוגד לתפיסת העולם שהציע כאן חבר הכנסת ריבלין.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על מציאות שבה יש עיוות מצטבר.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על מציאות שפגעה, שהפלתה ציבור מסוים, או חלק מהציבור, על בסיס שייכותו הלאומית.

עסאם מח'ול: אולי דברי חבר הכנסת ריבלין המחישו את הבסיס התיאורטי לאפליה זו.

עסאם מח'ול: אם אנחנו נסתכל על המציאות הטופחת על פנינו, אז רק השבוע אנחנו קוראים על כך ש-50% מהנוער שלא לומד ולא עובד בישראל שייך לקבוצת מיעוט לאומי שמהווה פחות מ-20% מתושבי המדינה.

עסאם מח'ול: אם אנחנו מדברים על האבטלה, אזי התפרסם החודש, שמתוך 22 יישובים מוכי אבטלה, שהוגדרו כמוכי אבטלה, 20 יישובים הם ערביים.

עסאם מח'ול: כאשר אנחנו מדברים על העוני בישראל, 40% מהעניים בישראל שייכים ל-18% שהם המיעוט הלאומי הערבי.

מוחמד ברכה: 38%, ולא 40%.

עסאם מח'ול: 38%.

עסאם מח'ול: זה לא דבר שהוא מקרה, וזה לא דבר שפתאום נפל מהשמים.

עסאם מח'ול: זה פרי מציאות.

עסאם מח'ול: זה פרי מדיניות מתמשכת ועקבית, שהגיע הזמן לעצור בעדה.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן להפסיק אותה.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לתקן את המציאות הזאת.

ראובן ריבלין: אתה יכול לנאום על צד"ל כל יום – – –

עסאם מח'ול: תעזוב עכשיו את צד"ל.

עסאם מח'ול: מחר אני אדבר אתך על צד"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת מח'ול לסיים את דבריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לו הרבה זמן.

עסאם מח'ול: מחר אני אדבר אתך על צד"ל.

עסאם מח'ול: אם אנחנו מדברים על מציאות שיש בה תופעה של יישובי יחיד, כאשר מדובר על כך שהמטרה היא להקצות לאדם אחד עשרות אלפי דונמים בנגב או בגליל כדי לגאול את האדמה הזאת מסכנת הפלישה, או מסכנת השימוש בה על-ידי ערבים – אני חושב שהחוק הזה הוא קצה הקרחון בדרך ארוכה שצריכה להתחיל בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים.

עסאם מח'ול: רחוק היום שבו אנחנו נסיים אותה, כדי להשוות את מצב התושבים הערבים, האזרחים הערבים במדינה הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהבעיה של חבר הכנסת ריבלין ושל התפיסה שלו היא, שהוא רוצה לתת לנו, לאפשר לנו, לחיות בשוויון וכו'.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: זה המפא"יניקים.

ראובן ריבלין: אלה החברים שלך מהספסלים שם.

ראובן ריבלין: אני לא פטרון של אף אחד.

עסאם מח'ול: השאלה היא רק – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מח'ול, זה בפעם הבאה.

עסאם מח'ול: אני מסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסביר לנו את זה בפעם הבאה.

עסאם מח'ול: חבר הכנסת ריבלין, השאלה היא רק, האם אתה מציע שותפות באזרחות – –

ראובן ריבלין: כן.

עסאם מח'ול: – – שותפות מלאה ואזרחות מלאה במדינה הזאת.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: יש לך מאה אחוז.

עסאם מח'ול: אם כך, אתה צריך להפחית את מינון ההכרזה החוזרת ונשנית שלך: מדינה יהודית.

ראובן ריבלין: נכון.

עסאם מח'ול: זו מדינה שחיים בה רוב יהודי ומיעוט לאומי ערבי – –

ראובן ריבלין: אין לנו – – –

עסאם מח'ול: – – וצריך לכבד את זכותו לשוויון גם בתור שכזה.

ראובן ריבלין: בלי לאבד את זהותה הלאומית של המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גדעון עזרא – איננו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אברהם רביץ, אתה רוצה לדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מוזמן.

ראובן ריבלין: יותר חשוב לך צד"ל – – –

עסאם מח'ול: צד"ל חשוב לך ולא לי – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי חבר הכנסת אברהם רביץ יעלה חבר הכנסת אברהם הירשזון, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מאיר שטרית, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים את הוויכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה לספר לכם על השתלשלות העניינים בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שהכינה את החוק הקודם.

אברהם רביץ: הגשתי הסתייגות.

אברהם רביץ: חשבתי שההסתייגות ראויה.

אברהם רביץ: כאשר באים לתקן עיוותים בחברה, יש לתקן את כל העיוותים, כי ברגע שאתה מתקן רק עיוות אחד, בעצם אתה לא בא עם תוקף מוסרי מספיק ואומר: תשמע, יש כאן עיוות.

אברהם רביץ: צריך לתקן.

אברהם רביץ: אתה בא ומדבר על עצמך.

אברהם רביץ: לכן, אני ביקשתי להרחיב את הצעת החוק הקודמת כך שייאמר "מיעוט" במקום "המיעוט הערבי".

אברהם רביץ: מכיוון שיושב-ראש הוועדה אמר: אם ההסתייגות שלך תתקבל, אני אמשוך את החוק חזרה לוועדה, אמרתי והצהרתי בוועדה, שמכיוון שאני חושב שנעשה עוול למיעוט הערבי במדינת ישראל, גם אם לא מתקנים באותו זמן את העוול שנעשה כלפי הציבור החרדי במדינת ישראל – נתחיל.

אברהם רביץ: הודעתי, שאם אכן ההסתייגות שלי היא שתעכב ותגרום לכך שהחוק הזה לא יעבור, אני אסיר את הסתייגותי.

אברהם רביץ: אדוני שר המשפטים, ואם חברת הכנסת ענת מאור היתה מאפשרת לי לומר כמה דברים אינטימיים שיש לי עם השר – – –

ענת מאור: חבר הכנסת רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אני אמרתי עוד משפט אחד שחשוב לומר אותו, והוא מבטא את ההרגשה של הציבור החרדי במדינת ישראל היום.

אברהם רביץ: אמרתי שם, בוועדה, שיש דברים רבים, לצערי, שאנחנו מרגישים שנוכל לשפר בהם את מצבנו אם אנחנו נתחבר למיעוט הערבי.

אברהם רביץ: המצב במדינת ישראל כיום הוא כזה, שיש היענות, יש אוזן שומעת ויש אולי אפילו לב מרגיש למצוקות של הציבור הערבי במדינת ישראל, אבל באותו שעה, חבר הכנסת ריבלין, לצערי – ואפשר לבכות אם רוצים – המצב איננו דומה כלפי הציבור החרדי במדינת ישראל.

אברהם רביץ: זה לא יעזור לאיש אם יגידו וידברו דברים רמים.

אברהם רביץ: המצב בשטח הוא כזה, שהפכנו, שלא ברצוננו, מיעוט.

אברהם רביץ: נכון אמר כאן קודם חבר הכנסת מח'ול, נדמה לי, שכלפי המיעוט הערבי זו אפליה על רקע לאומי.

אברהם רביץ: נו, מה ההבדל אם האפליה היא לא על רקע לאומי אלא על רקע של לבוש, על רקע של הקשר אל המקורות, אל השורשים, התנהגות וצורת חיים?

אברהם רביץ: במה האפליה הזאת יותר טהורה, יותר קדושה ויותר נכונה?

ראובן ריבלין: אפילו תרבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רביץ, הזמן לסיים.

אברהם רביץ: אדוני, אני מסיים במשפט אחרון.

אברהם רביץ: אני חושב, שהמפלגות הערביות עשו כאן טעות.

נסים זאב: – – –

אברהם רביץ: הן היו צריכות לומר: אנחנו מדברים על תיקון העיוותים בכלל בחברה בישראל – לכל המיעוטים באשר הם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלוואי שיכולנו.

עסאם מח'ול: – – – מיעוט.

אברהם רביץ: לכן, אני אומר לעצמנו עכשיו: רבותי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש סיעת מפלגת העבודה, יושב-ראש המפלגה, הגיע הזמן – – –

ראובן ריבלין: הוא עוד יהיה – – –

אברהם רביץ: חברים, הגיע הזמן שיראו את כל מגזרי החברה בישראל, לרבות הציבור החרדי, כשווים בין שווים.

אברהם רביץ: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו נוכח; חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו נוכח; חבר הכנסת האשם מחאמיד – איננו נוכח; חבר הכנסת סאלח טריף – איננו נוכח; חבר הכנסת חיים כץ – איננו נוכח; חבר הכנסת נחום לנגנטל – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אחריה – חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת בנימין אלון.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי השר, קודמי, הרב רביץ, התייחס בהרחבה לאותה הסתייגות ולדרך שבה הוא נאלץ להוריד את ההסתייגות לחוק הקודם, של חברי הכנסת עזמי בשארה וסאלח טריף.

מאיר פרוש: לצערי, הכנסת לא קיבלה את ההסתייגות שבעצם היתה גם על שמו של חברי הרב רביץ, אבל בסופו של דבר אני הצבעתי בעד החוק, כי אני סברתי שלפחות נתחיל לתקן את העוול שנעשה כלפי האוכלוסייה הערבית ואולי זה יעזור לנו בהמשך לגבי תיקון העוול כלפי האוכלוסייה החרדית.

מאיר פרוש: אני בטוח, ששר המשפטים – שנמצא אתנו כאן במליאה, ועסוק לרגע בנושא חשוב אחר – יעלה לבמה עוד מעט כדי לענות או להתייחס למה שנאמר כאן.

מאיר פרוש: אף שאנו דנים עכשיו על חוק לתיקון דיני קניין רוחני, אין לי ספק שהוא יבוא ויסביר לנו כאן את עמדת הקואליציה: איך יכול להיות דבר כזה שכנסת ישראל – – –

ראובן ריבלין: זה פטנט שאפשר לדבר עליו בחוק הפטנטים.

מאיר פרוש: עוד מעט אדבר על פטנט שיש לי ומצאתי אותו.

מאיר פרוש: איך זה יכול להיות שעמדת כנסת ישראל והקואליציה היתה כך.

מאיר פרוש: יכול השר לבוא ולומר: אני נגד החוק ככלל, אני חושב שיש ועדה של שופט ויחליטו כך וכך.

מאיר פרוש: הייתי נגד הדבר הזה, ושכנעו אותי.

מאיר פרוש: צריכים לתקן עוול.

מאיר פרוש: הלכנו עם זה.

מאיר פרוש: אבל, אחרי שהלכנו עם העניין הזה שמתקנים עוול כלפי האוכלוסייה הערבית, באותו יום, כאשר יש אפשרות להכליל עוד אוכלוסיות מיעוט?

מאיר פרוש: אפילו נזהרתי בלשוני.

מאיר פרוש: בדרך כלל אני לא נזהר, אבל הפעם נזהרתי ולא הזכרתי את המלה "חרדי".

מאיר פרוש: כדי לא להזכיר את המלה "חרדי", הסתפקתי בזה שאמרתי: "אוכלוסיות מיעוט".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל, אם תתקן את החוק, צריך להגדיר גם מה זה "חרדי".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך – – –

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: יש על זה כבר הגדרות; הבג"ץ של היום, שבא ואמר שהחרדים זכאים לשכונות משלהם – עיין אלעד-מזור.

מאיר פרוש: הם זכאים לשכונות משלהם, אבל לא להטבות מיוחדות.

מאיר פרוש: הייתי מצפה שהשר יבוא ויסביר לנו, אחרי שהוא נאלץ לקבל את העמדה שהוא בעד החוק הזה, בעד ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית, איך הקואליציה מתייצבת כאיש אחד ולא תומכת בהסתייגות שאומרת שזה יכלול עוד אוכלוסיות.

מאיר פרוש: זה נותן תחושה טובה?

מאיר פרוש: אם מתקבלת ההסתייגות הזאת שהיא אולי משמעותית לציבור החרדי, אז מה יש אם זה עבר בהסתייגות?

מאיר פרוש: מפלגת העבודה היתה יכולה לתרום ולהוכיח ולהיראות טוב יותר.

מאיר פרוש: על מה זה?

דוד טל: – – –

מאיר פרוש: הרי זה לא בתקציב, שגם בזה היא רוצה לעזור.

מאיר פרוש: זה לא בחוקים, שאני מקווה שגם בזה היא רוצה לעזור.

מאיר פרוש: אבל, בייצוג בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות, מה היה קורה אם הייתם משפיעים על מי שצריך להשפיע שם, בקואליציה, ותבואו ותתמכו, תביאו את ההסתייגות הזאת?

מאיר פרוש: חבל שהיום יום שלישי, כ"ה באייר, יירשם, שלערבים כן – ואני בעד, כי הרי הצבעתי בסופו של דבר בעד הערבים – ולאוכלוסיות האחרות, שבמקרה חלק מהם גם חרדים, לא.

מאיר פרוש: אבל, לי יש פטנט.

מאיר פרוש: אני מגיש בג"ץ.

מאיר פרוש: אותו בג"ץ שאומר שלנשים מותר ללכת לכותל להתפלל ולא משנה באיזה קטע ויש שוויון, אותו בג"ץ שאומר שיש שוויון מינים, שתי נשים, זוג, בסדר והכול שוויון; אם לאוכלוסייה הערבית מגיע ייצוג הולם, מדוע לחרדים לא? אני מגיש בג"ץ.

מאיר פרוש: תודה.

ענת מאור: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת בנימין אלון.

דוד טל: תזכירי במשפט את קריית-שמונה, כדי שראש הממשלה ישמע אותנו גם כן.

דוד טל: אני אומר זאת בדברי.

תמר גוז'נסקי: איך קלעת לדעתי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמוך בהצעת החוק.

תמר גוז'נסקי: רציתי לדבר על פטנט לא מקורי, אבל פטנט של הממשלה לבוא ולנאום נאומים ולפזר הבטחות בדבר דאגה מוגברת לצפון הארץ, לגליל, ובמיוחד לקריית-שמונה.

תמר גוז'נסקי: סיורים, ביקורים, נאומים, הבטחות והודעות חגיגיות – השורה התחתונה: עומד להיסגר מפעל הטקסטיל "סלילים חולה בע"מ", הממוקם בקריית-שמונה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת טל, האם מדובר ב-200 פועלים?

דוד טל: לא, 50.

דוד טל: היו 110, וכתוצאה מהחשיפה – גרמו לכך שיפטרו 60–50 פועלים.

תמר גוז'נסקי: הבנתי.

תמר גוז'נסקי: 50 העובדים, רובם ככולם עובדים במפעל 30 שנה ויותר, יושלכו לרחוב.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, הובטחו מיליונים, ואומרים שמיליארד שקל, לגליל.

אברהם רביץ: 1.6 מיליארד שקל.

תמר גוז'נסקי: צריך לשקם, לפתח מפעלים, שתהיה עבודה ולאנשים יהיה עכשיו טוב, אחרי שיצאו מלבנון.

תמר גוז'נסקי: שמעתי שהבטיחו גם מאות מיליונים לאנשי צד"ל לשיקומם וכו' בארץ.

תמר גוז'נסקי: היום היה דיון פה בכנסת.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר למצוא 5 מיליוני שקלים כדי לחדש את עבודת המפעל הזה?

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר?

תמר גוז'נסקי: זה מפעל פרטי, נכון, אבל הוא נפל בגלל מדיניות החשיפה, כי הוא לא יכול לעמוד ביבוא הזול של חוטים לארץ.

תמר גוז'נסקי: אתה יודע, אנשים שם רוצים לעבוד במפעל, באמת רוצים לעבוד במפעל, אבל לא משום ששכרם כל כך טוב.

תמר גוז'נסקי: פועל עם ותק של 36 שנים – 36 שנים, הם התחילו לעבוד כשהיו נערים – מקבל שכר נטו של 3,800 שקל, אחרי 36 שנה.

תמר גוז'נסקי: פועלת עם אותו ותק הולכת הביתה עם 3,000 שקלים.

תמר גוז'נסקי: והם רוצים לעבוד בשכר הזה.

תמר גוז'נסקי: ואני שואלת, מה ההיגיון של הממשלה, מה הטעם לדבר על דאגה לקריית-שמונה כשאי-אפשר להבטיח עבודה של מפעל?

תמר גוז'נסקי: וזה עוד מפעל שקורס ועוד מפעל שקורס, ואין עבודה ואין עבודה; וזה אחרי שנסגרו המתפרות בגליל.

תמר גוז'נסקי: אז מה?

תמר גוז'נסקי: אז מה הפיתוח של הגליל, מה?

תמר גוז'נסקי: רק צימרים, זה הכול?

תמר גוז'נסקי: ומי יישאר לגור בקריית-שמונה אם לא תהיה שם עבודה?

תמר גוז'נסקי: אז אנחנו בעד פינוי לבנון.

תמר גוז'נסקי: טוב מאוד שפינו את צה"ל מלבנון.

תמר גוז'נסקי: אז מה עכשיו?

תמר גוז'נסקי: לפנות את קריית-שמונה, כי אין שם עבודה, כי אין שם עתיד?

תמר גוז'נסקי: ובסופו של דבר, מה החשבון של הממשלה?

תמר גוז'נסקי: יצטרכו לשלם להם דמי אבטלה?

תמר גוז'נסקי: – יצטרכו.

תמר גוז'נסקי: יצטרכו לשלם להם אחר כך הבטחת הכנסה כי הם אנשים מבוגרים והם לא ימצאו עבודה אחרת?

תמר גוז'נסקי: – יצטרכו.

תמר גוז'נסקי: לא כדאי יותר לשלם להם שכר עבודה?

תמר גוז'נסקי: לא כדאי יותר לתת להם הזדמנות?

תמר גוז'נסקי: ואם כבר גומרים על סגירת המפעל ובנק הפועלים, שהוא הנושה, מוכן לתת סכום מסוים לפיצויים, אי-אפשר לעזור?

תמר גוז'נסקי: לכן אני רוצה לומר לך, אדוני השר, שהפטנט הזה – לזרוק פועלים לכל הרוחות אחרי עשרות שנות עבודה, בלי עתיד, בלי פיצויים הולמים ובלי שום דבר – זאת אכזריות שאין כמוה, ושום מלה יפה ושום הבטחה חגיגית ושום נאומים נמלצים לא ימחו את הסבל ואת העצבות מהפנים של הפועלים האלה, שביקרו היום בכנסת.

תמר גוז'נסקי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל קליינר – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביחס לחוק של הקניין הרוחני, אני מייפה את כוחו של שר המשפטים.

בנימין אלון: אם צריך לעשות תיקוני חקיקה כדי שאפשר יהיה לתת סמכויות לסגן הרשם וכו' לאכוף את החוק בצורה יותר טובה, מה טוב.

בנימין אלון: בכלל, אם שר המשפטים יכול להיות עסוק יותר במשרד שלו ופחות בעניינים שמדירים שינה מעיני, זה יהיה הרבה יותר טוב.

בנימין אלון: זה מה שיש לי לומר על החוק עצמו.

בנימין אלון: אני חושב שזה דבר מבורך.

בנימין אלון: אני סומך על השר שהדברים נעשים.

בנימין אלון: לגבי הנושא שאתה, אדוני היושב-ראש, דיברת עליו בדיון הזה, וזה הנושא של האפליה המתקנת – אתה טעית או הוטעית או הטעית כאשר נאמת, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: הרי אין חוק שאוסר על ערבי להיות בשום דירקטוריון.

בנימין אלון: אין חוק כזה ולא יהיה כזה לעולם במדינת ישראל.

בנימין אלון: חלילה וחס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה לא הבנת אותי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא דיברתי על חוק שאוסר ולא דיברתי על אפליה מתקנת.

בנימין אלון: שנייה.

בנימין אלון: החוק שהתקבל עתה, אדוני, הוא חוק שאומר, שערבי, משום שהוא ערבי, יקודם כדירקטור בדירקטוריון לפני יהודי עם כישורים דומים.

תמר גוז'נסקי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם זה לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק אומר שתהיה שוויוניות בקבלת – – –

בנימין אלון: זאת לא שוויוניות, אלא אפליה מתקנת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא אפליה מתקנת, אלא שלאוכלוסייה הערבית תישמר זכותה היחסית באוכלוסייה להיות גם בדירקטוריון.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אין פה שום דבר של שמירת זכות יחסית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, לא נתווכח אתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מהדוכן הזה אומרים מה שרוצים, גם אם זו טעות.

בנימין אלון: זה כמו החוק לגבי נשים, שהייתי מאוד בעדו, כי נשים הן 50% פלוס מהאוכלוסייה, וצריך לעשות את זה.

תמר גוז'נסקי: – – – ייצוג הולם, לא יותר מזה.

בנימין אלון: ולכן עושים קידום על-ידי אפליה מתקנת, ואומרים שאשה תקודם כדי לעודד יותר ויותר נשים.

תמר גוז'נסקי: – – –

בנימין אלון: ואילו כאן מה אמרו היום המחוקקים?

בנימין אלון: הם אמרו, שסטודנט באוניברסיטת חיפה, אם הוא הבן שלי והוא יכול ללמוד רק מגיל 21.5, כי עד אז הוא צריך לשרת בצבא, ובגיל 25 יהיה לו B.A. – כשיהיה לו B.A. ויהיה מוכשר, הוא יוכל להיות דירקטור.

בנימין אלון: אבל סטודנט ערבי, שלא משרת בצבא ובגיל 21 יש לו B.A. יהיה דירקטור.

ענת מאור: – – –

טלב אלסאנע: – – –

בנימין אלון: וחבר כנסת ערבי, חברת הכנסת מאור, לא משרת בצבא, כי חבר הכנסת טלב אלסאנע אומר לבדואים שמשרתים בצבא שהם בושה.

ענת מאור: – – –

בנימין אלון: ואת לא מוחה.

בנימין אלון: את מחניפה להם, כי את זקוקה להם לשלטון.

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: אני גם לא מאמין בכנות ההומניסטית שלכם.

ענת מאור: – – –

בנימין אלון: לעולם לא יהיה לכם שלטון בלי הערבים.

בנימין אלון: לעולם לא תזכו לא בבחירה ישירה ולא בשום בחירה בלי הקולות של הערבים.

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: ולכן אתם תעבירו פה חוקים נגד סטודנטים יהודים שהם בוגרי צה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סיימת, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת אלון.

בנימין אלון: ולכן אתם תעבירו פה חוקים שהם חוקים מפלים נגד בוגרי צה"ל.

בנימין אלון: כך עשיתם בביטוח הלאומי, וזה לא משיקולים ערכיים – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלון, חבר הכנסת אלון, אל תאלץ אותי לסגור מיקרופון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אבקש לסיים.

ענת מאור: – – –

בנימין אלון: – – אלא משום שאתם תאבי שלטון, וחברי הכנסת הערבים קוראים לאויבים שלנו, ל"חיזבאללה", "תנועת שחרור" – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה לסגור לך את המיקרופון.

בנימין אלון: – – ולצד"ל, בעלי הברית שלנו, הם קוראים "זבל", ואומר חבר הכנסת ברכה: אני לא מזבלה ולא אקבל את הזבל הזה, וחבר הכנסת עסאם מח'ול, שצוחק עכשיו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלון, כבר אין לך – – –

בנימין אלון: אין לי?

בנימין אלון: אני אומר: הוא מגרש את משלחת צד"ל שבאה לכנסת.

בנימין אלון: את, חברת הכנסת ענת מאור, בתמימותך הלא-התמימה – כי אתם תאבי שלטון, כי אתם יודעים שבלעדיהם לעולם לא יהיה לכם רוב, וזה כל מה שמסתתר מאחורי הקידום החיובי הזה – – –

עסאם מח'ול: זה פאשיזם.

עסאם מח'ול: אתה גזען, זה מה שאתה.

ענת מאור: זה לא לזכותך הנאום הזה, תאמין לי.

טלב אלסאנע: לא, זה דווקא לכבודו, כי הוא תת-רמה.

ענת מאור: הוא לא תת-רמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, שמענו את חבר הכנסת בנימין אלון מעבר לזמן, ולדעתי הוא נהג באופן לא מקובל, מעל ומעבר לכל פרופורציה מקובלת.

בנימין אלון: מקובל להשתיק על-ידי סגירת מיקרופון?

בנימין אלון: מתי יושב-ראש הכנסת עשה את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עברת על מכסת הזמן, הזהרתי אותך כמה פעמים.

בנימין אלון: מתי ראית – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תפריע לי יותר, הפרעת מספיק.

בנימין אלון: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, בטעות זה לא נסגר הפעם, אבל אם תחזור על זה, זה ייסגר, ולא בטעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, ואם הוא לא יהיה – חברי הכנסת רוני מילוא, דוד אזולאי, עוזי לנדאו, חוסניה ג'בארה, רענן כהן, שביקש לא להשתתף, אבשלום וילן וטלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני רוצה לנצל את נוכחותו של שר המשפטים כאן קודם כול כדי לדווח שבכוונתי להעלות בשבוע הבא הצעת חוק שתיתן הקלות במס לתושבי באר-שבע והנגב, לרבות בשש מועצות מקומיות, רשויות מקומיות בדואיות שמקופחות בכך שברגע שהן קמו הן לא נכללו במפת היישובים המוטבים במס.

ישראל כץ: ואני חושב שזאת צריכה להיות הגישה, ללכת על החלטה עקרונית שיש לה גיבוי של אזור, של פרמטרים, של קריטריונים.

ישראל כץ: הנגב זקוק לסיוע, בנגב חיים יהודים, חיים בדואים, חיים בעיר, חיים במושב, חיים בקיבוץ, חיים בעיירה, חיים בכל צורה, וצריך לקבוע קריטריונים אחידים.

ישראל כץ: אני מתכונן להעלות את הצעת החוק.

ישראל כץ: אני מקווה שהפעם, לשם שינוי, הממשלה תעמוד בהבטחות שלה שניתנו לפני הבחירות ואחרי הבחירות, תסתכל על מה שצריך לעשות במדינה ותתמוך בהצעת החוק הזאת.

ישראל כץ: אבל אני גם מעלה את הדבר כדי להשוות את זה להחלטה שאתה ושלושה מחבריך קיבלתם היום, כפי שפורסם – אני חושב שזו החלטה של ועדת שרים – ושהכותרת שלה היא "הלבנת בנייה לא חוקית במדינת ישראל", אבל בעצם הכוונה היא להלבין בנייה בלתי חוקית במגזר הערבי.

ישראל כץ: כבר החלטתם כשלב ראשון לעשות זאת לגבי 550 מבנים, זה מה שפורסם, שיש לגביהם, אם אני לא טועה, צווי הריסה של בית-משפט, ובהם כמובן שלושה מבנים בעיר סח'נין.

ישראל כץ: אני רואה בדרך כזאת של קבלת החלטות יותר משמץ של שוחד פוליטי, של כניעה, של עסקה שעשיתם עם חלק מחברי הכנסת הערבים.

ישראל כץ: אגב, מבחינתם זה לגיטימי.

ישראל כץ: אף פעם אין לי טענות אליהם, הם רוצים במקסימום היכולת שלהם לדאוג במיוחד לאזורים או לציבורים שהם מייצגים אותם.

ישראל כץ: אבל אתה, כמי שאמון על שמירת החוק, להוביל החלטה כזאת שהיא החלטה מפלה – הרי יש גם חריגות בנייה במגזר היהודי.

ישראל כץ: מי שפותח במטר אחד מרפסת, אני לא צריך לספר מה עושים לו.

ישראל כץ: יש מושבניקים שכללתם אותם כאילו בבחינה, אבל הרי הם לא יעמדו בקריטריונים של תוכניות מיתאר.

ישראל כץ: בעצם אתם לוקחים את החוק, מגמישים אותו ומלבישים אותו לפי מתווה שקבעו עברייני חוק, והעבריינים האלה במקרה הזה הם המגזר הערבי.

ישראל כץ: לא עשיתם כאן שיקול ענייני כמו שאני עושה כשאני מגיש את הצעת החוק, שיהיה שוויון בין יהודים לבין בדואים מבחינת מה שמגיע להם, אלא אתם עושים זאת כאקט פוליטי.

ישראל כץ: יש כאן סכנה אמיתית, אדוני היושב-ראש, ובזאת אני מסיים ומודה לך על אורך הרוח, יש כאן סכנה אמיתית, דבר שישמש מופת לא נכון, כיוון לא נכון של עבריינות והפרת חוק.

ישראל כץ: במקום לעשות סדר, במקום לתקן, אתם לוקחים את החוק, מגמישים אותו ומציירים אותו לפי המתווה הפוליטי של שוחד פוליטי וכניעה ללחצים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל כץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מיכאל איתן, רוני מילוא, דוד אזולאי, עוזי לנדאו, חוסניה ג'בארה, אבשלום וילן – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחריו – חבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואחרון הדוברים – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לברך את הכנסת וגם את שר המשפטים ואת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, גם את חברי חברי הכנסת עזמי בשארה וסאלח טריף, על העברת החוק של ייצוג הולם בדירקטוריונים של חברות הממשלתיות.

טלב אלסאנע: וראה איזה פרדוקס, כבוד השר – אנחנו מדברים על ייצוג הולם בחברות ממשלתיות, במינהלת של החברות הממשלתיות, ובאותו יום מתפרסם, שאוכלוסייה שלמה שהם תושבי המדינה, אזרחי המדינה, אין להם אפילו מים לשתות.

טלב אלסאנע: מדובר על אנשים שגם מוציאים נגדם צווי הריסה.

טלב אלסאנע: ומדוע?

טלב אלסאנע: כי זה 50 שנה מדינת ישראל לא ראתה לנכון להקים אפילו עיר ערבית אחת או יישוב ערבי אחד.

טלב אלסאנע: מה, האוכלוסייה הערבית מ-1948 עד היום לא גדלה?

טלב אלסאנע: אין ריבוי טבעי?

טלב אלסאנע: האם לא צריכים להיות פתרונות דיור?

טלב אלסאנע: אנחנו שומעים מהצד הזה של הבית אנשים שכל הזמן חשבתי שיש ביניהם מחלוקת פוליטית – כן שלום עם הפלסטינים, איזו צורה, מה יהיו הגבולות.

טלב אלסאנע: אבל יש מחלוקת מהותית בתוך המדינה.

טלב אלסאנע: הם פשוט לא רואים בנו, לא רואים באזרחי המדינה הערבים אזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: הם לא הפנימו היטב שאנחנו שייכים לכאן, לפני שהיתה המדינה אנחנו שייכים לאדמה, ולאחר מכן אנחנו שייכים גם למדינה.

טלב אלסאנע: אתם לא עושים לנו שום טובה, ואם לא תפנימו אז תהיה התנגשות, כי אין ברירה אחרת.

טלב אלסאנע: אנחנו לא ניכנע, אנחנו לא נתאדה באוויר, אנחנו נישאר כאן.

טלב אלסאנע: ואם ב-1948, למרות כל הניסיונות ולמרות הממשל הצבאי לא נכנענו, לא עזבנו, לא ברחנו, נשארנו, גם הנאומים האלה וההסתה הזאת שלך וגם של חבר הכנסת בני אלון, שהוא לדעתי בושה וחרפה לכנסת ולדמוקרטיה שמכבדת את עצמה – לדעתי אדם כזה, עם הגישה הזאת כלפי אזרחי המדינה, שהם חלק אינטגרלי מהמדינה, היינו צריכים למנוע ממנו לרוץ לבחירות.

טלב אלסאנע: באים ומכריזים מלחמה נגד אזרחי המדינה הערבים.

טלב אלסאנע: מה, במדינה הזאת מותר להיות רק יהודי?

טלב אלסאנע: אזרחי המדינה הערבים, על מנת שתהיה להם זכות לחיות כאן בכבוד צריכים להתגייר או צריכים להיות משת"פים של צד"ל על מנת להביא אותם לכאן ולעשות על גבם הצגות פוליטיות?

טלב אלסאנע: צריך קצת להפנים שאנחנו נמצאים כאן בזכות, נמצאים כאן בלי טובה של אף אחד, ולא רוצים אישור מאף אחד.

טלב אלסאנע: אנחנו ניאבק על זכותנו לחיות בכבוד, ואנחנו גם ניאבק על זכותנו לבנות את הבתים שלנו.

טלב אלסאנע: אם לא ייתנו לנו, נבנה וגם נדרוש וגם נתבע את הזכות לבנות.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת ישראל כץ, אמרת שבמושבים לא מאפשרים לבנות מרפסת.

טלב אלסאנע: אז תן לתושבים ביישובים הלא-מוכרים שיהיו כמו ביישוב שלך, ולאחר מכן תדרוש מהם שיבנו מרפסת על-פי דין ועל-פי היתר.

טלב אלסאנע: אבל אתה לא מאפשר להם לבנות, אתה לא מכיר בקיומם ובזכותם לחיות על אדמתם, אין תוכניות מיתאר, ואתה אומר שאתה משווה אותם ליישוב שלך.

טלב אלסאנע: אז קודם כול תן להם מה שאתה מקבל, תן להם יישוב כמו היישוב שלך, תכיר ביישובים הבדואיים, תכיר ביישוב חקלאי אחד במגזר הערבי, ולאחר מכן תיישם את החוק.

טלב אלסאנע: אבל אתה לא מכיר בקיומו, אין תוכנית מיתאר, ולאחר מכן אתה אומר לו: תבנה על-פי היתר.

טלב אלסאנע: ממי הוא יקבל היתר?

טלב אלסאנע: הרי מי שצריך לתת לו את ההיתר זאת המדינה, והמדינה לא נותנת לו.

טלב אלסאנע: עם זאת אומרים לו: אל תבנה.

טלב אלסאנע: אז החוק הזה, שהוא גזירה שאי-אפשר לעמוד בה, מי שחוקק אותו צריך לשנות אותו.

טלב אלסאנע: מה זה היתר בנייה?

טלב אלסאנע: היתר בנייה הוא אישור פורמלי של מוסדות התכנון, זו לא תורה מסיני.

טלב אלסאנע: וכשיש מדיניות שמתעלמת מהמגזר הערבי במשך 50 שנה – הגיע הזמן להפנים שיש כאן% 20 אזרחי המדינה שרוצים לחיות בשוויוניות מלאה ממש.

טלב אלסאנע: לא פחות, אבל לא יותר.

טלב אלסאנע: אנחנו מבקשים, כמו שהתושבים היהודים מקבלים זכויות, גם הערבים יקבלו; כמו שהילדים היהודים מקבלים, גם הילדים הערבים יקבלו.

טלב אלסאנע: וכך נטפח דו-קיום, לא מערכת יחסים של אדון והעבדים שלו.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לקבל מערכת יחסים של שווים בשווים, אזרחי המדינה ללא הבדל דת, לאום וגזע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת נסים זאב.

איוב קרא: ראשית אני רוצה לברך את הבית הזה על עצם הדיון.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזו חובה מוסרית לבית הזה, כשתוקפים את אנשי צד"ל שהגיעו הנה אתמול, להטיח כאילו זו הצגה תקשורתית או משהו, זה מעליב.

איוב קרא: האנשים האלה לא רוצים להיות פה, איש מהם לא רצה להיות פה.

איוב קרא: כורח הנסיבות הביא עליהם חורבן בית.

איוב קרא: היתה לי זכות להשתתף אתמול עם ידידי חברי השדולה למענם, ענת מאור ממרצ, אלי בן-מנחם ממפלגת העבודה, עד הליכוד, ישראל ביתנו; היו חברי כנסת מכל המפלגות, וראינו חובה מוסרית לנסות לפעול למען אנשים שבסיטואציה המדינית נגזר עליהם להיות פה.

איוב קרא: בבית הזה, שכולם נשבעים לדגלו ורוצים בהמשך קיומו, במקום לבוא ולנסות לפתור בעיה הומנית, אנשים היו רוצים לראות אולי את האנשים הללו נתלים על איזה חבל, או נזרקים לכלבים.

איוב קרא: אני מצטער, זו לא דרך-ארץ, זה לא דבר אנושי לדבר בצורה הזאת בבית הזה.

איוב קרא: אתמול כל הבית הוכיח שהוא מאוחד בדבר אחד, לעזור לאנשים הללו, לפעול למענם.

איוב קרא: אני חושב שאין שום ביקורת על מישהו בבית הזה בקטע הזה.

איוב קרא: אנחנו נבקר אצלם, בעזרת השם, ביום ראשון במקלטים שלהם, נביא את דברם לאן שצריך להביא, נפעל למענם – יותר מכול, להחזיר אותם לארץ מוצאם.

איוב קרא: הם רוצים בכך, אנחנו רוצים בכך.

איוב קרא: בכל הסכם מדיני הייתי רוצה לראות אותם חוזרים כחבילה אחת להיות לבנונים גאים.

איוב קרא: הם לא רוצים להיות פה, ואסור להטיח בהם רפש בצורה מעליבה כזאת.

איוב קרא: עם כל הכבוד, זו סיטואציה שנוצרה בשטח, אף אחד לא נגד אף אחד, אף אחד לא רוצה להיות פה.

איוב קרא: הייתי רוצה לראות מישהו חושב שהוא במקומם בשעה כזאת, איך הוא היה מרגיש.

איוב קרא: בכלל, כל נושא לבנון יועלה כנראה לדיון בשבוע הבא כוועדת בדיקה ממלכתית, לא נגד אף אחד.

איוב קרא: אנחנו רוצים להסיק מסקנות, להפיק לקחים, למנוע מלחמות, למנוע קורבנות בעתיד.

איוב קרא: אני בטוח ומשוכנע שזה לטובת כולם.

איוב קרא: אנחנו לא באים חלילה לזרוק רפש על איש.

איוב קרא: אני חושב שזכותו של הבית הזה גם לדעת מה היה בפנים ואם הכול התנהל כשורה ועל-פי שורת הדין, ואין לי ספק שכל המערכת תצא נשכרת מכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני כבוד שר המשפטים, מורי ורבותי, אחרי שהצבענו על הרפורמה במערכת המשפט שמביאה להורדת העומס מבית-המשפט העליון, מבג"ץ; הואיל ונכון להוריד את העומס הרב שיש במערכת של רשם הפטנטים, וצריך גם למנות לו סגן עם סמכויות; אם לא די בכך, נסמיך גם את השר שיסמיך את אחד מאנשי משרד המשפטים שתהיה לו הסמכות הזאת כמו לרשם הפטנטים.

דוד טל: אדוני השר, מתוך הערכה רבה וכנה אני רוצה להודות לך על שישבת כאן כל שעת הדיון.

דוד טל: זה דבר קצת מרענן בנוף הזה סביב שולחן הממשלה.

דוד טל: אני סבור שגם חברי הכנסת מעריכים מאוד את העובדה שאתה יושב כאן בסבלנות רבה ומקשיב לדברים שנאמרים.

דוד טל: בכל אופן הייתי רוצה, ברשותך, אדוני השר, לדבר על עומס מסוג אחר, עומס על אותם 74% מכלל ילדי קריית-שמונה שחרדים, לא כמו הבן שלי ולא כמו הבן שלך ולא כמו בנים אחרים שגרים במרכז או בדרום או באיזה מקום בצפון אבל לא בקריית-שמונה.

דוד טל: אני רוצה לדבר על 28% מהאנשים שמתכוונים לעזוב את קריית-שמונה בזמן הקרוב.

דוד טל: אני רוצה לדבר על דמעות התנין שהממשלה הזאת – לולא כיבדתי כמה משריה הייתי אומר שהיא ממשלה מטומטמת, מהשורש אטומה, ולא שמה לב מה היא רוצה.

דוד טל: אין לה דרך, והיא לא יודעת לאן לנווט.

דוד טל: בנושאים חברתיים היא מתעלמת, חסרת רגישות ואטומה, כמו שאמרתי.

דוד טל: רק בשבוע שעבר כולנו בכינו, לרבות השרים כאן ובייגה שוחט, על כתפיהם של עובדי "סלילים חולה", והבטיחו להם שם הרים וגבעות.

דוד טל: אין ברירה, בגלל החשיפה, אבל זה לא משנה כרגע, זה אולי לא רלוונטי לנקודת זמן זאת – בגלל חשיפה היו צריכים לפטר הרבה מאוד אנשים, 50% מהאנשים.

דוד טל: נותרו 50% מהאנשים, ואין שום הצדקה כלכלית לקיים את המפעל הזה, אלא אם כן הוא מסובסד בממדים שהם גדולים גם לפי טעמי.

דוד טל: אבל דבר אחד הבטיח יועץ ראש הממשלה לעניינים חברתיים, והוא נאמר בצורה מפורשת.

דוד טל: יש 4 מיליוני שקלים – אל תתפסו אותי בפרוטוקול אם זה 4 מיליונים או 3.8 – לצורך העניין הזה, ולמחרת התבשרנו, כשהיינו בקריית-שמונה בדיון מליאה, שבייגה שוחט השיג עוד 3.5 מיליוני שקלים.

דוד טל: זה סכום שאתו אפשר, פחות או יותר, לפטר את האנשים, לתת להם פיצויי פרישה ואולי תנאי פנסיה כאלה או אחרים, כדי שיצאו בכבוד ממעגל העבודה ונזרוק אותם למעגל האבטלה.

דוד טל: אבל, גם אחרי שבייגה שוחט השיג 3.5 מיליוני שקלים משלמה נחמה, יושב-ראש בנק הפועלים, נראה שהיה לו קשה להוציא את 3 או 4 מיליוני השקלים שהובטחו בהתחלה, ועובדי "סלילים חולה" נותרו רק עם 3 מיליוני שקלים.

דוד טל: מדברים אתנו על 1.6 מיליארד שקל.

דוד טל: איזה שטויות, איזה שקרים.

דוד טל: עוד בממשלתו של פרס הסכום הזה הובטח.

דוד טל: גם בממשלתו של ביבי נתניהו הסכום הובטח.

דוד טל: היום הוא הוסיף אולי 400-300 מיליון מעבר לסכומים שהובטחו, אבל אלה סכומים שהובטחו פעם אחר פעם, ועד לרגע הזה אין שום התייחסות.

דוד טל: אני מזמין אותך, אדוני, לראות את העיניים הכבויות של אותם אנשים, את הכאב ואת הדמעות שהם נושאים אתם.

דוד טל: אנחנו כחברי כנסת, כנבחרי ציבור, ואתם כשרים צריכים לדעת, מי שאין לו זמן לחברים, יהיה לו זמן, לא יהיו לו חברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת מאור, ואחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אני בהחלט חושב שצריכים לתת סמכות לשר, אם נראה לו להסמיך מי מעורכי-הדין במשרד המשפטים.

נסים זאב: זה יקל את המלאכה, זה יקל את העבודה.

נסים זאב: אבל צריך לזכור שחוק הפטנטים הוא פטנט אחד גדול.

נסים זאב: השאלה איך מיישמים את הפטנט ולא איך מייצרים אותו.

נסים זאב: אנחנו משתמשים בכל הטכניקות האפשריות על מנת למנוע שכלי רכב יעברו לרשות הפלסטינית חינם אין כסף.

נסים זאב: אנחנו גאים על כך שבשנת 1999 נגנבו רק 40,000 מכוניות.

נסים זאב: אתם מבינים את המשמעות?

נסים זאב: אז אנחנו נהיה ממציאי הפטנטים שבעולם.

נסים זאב: השאלה היא איך אני יכול ליישם אותו פטנט בכל הדרכים והכלים שיש ברשותנו על מנת למנוע את הגזלות ואת הגנבות היומיומיות.

נסים זאב: כמה חול נגנב מפה, מחולון, מתל-אביב, לרשות הפלסטינית?

נסים זאב: משאיות רבות.

נסים זאב: זה הפטנט שאנחנו לא צריכים ליישם אותו בחוק.

נסים זאב: כולם מכירים חול גנוב במשאיות גנובות בעלות מספר ישראלי.

רחמים מלול: חולות גנובים ומשאיות גנובות.

נסים זאב: תראו מה הפטנט הנוסף.

נסים זאב: היום, כדי לא לתפוס את הגנבים, אתה בא היום למוסך ביפו, ברמלה, לא משנה, אתה בא להחליף מנוע, הוא נוסע עם האוטו שלך לרעננה, אתה לא יודע שהוא נוסע לרמאללה.

נסים זאב: הוא מחליף מנוע שאתמול גנבו אותו מעיר אחרת, ואתה משלם עליו.

נסים זאב: על-פי ההלכה אתה חייב להחזיר את הגנבה.

נסים זאב: אתה יודע מה ההלכה אומרת?

נסים זאב: אם אדם שם קורה גנובה בתוך בית, צריכים לפרק את כל התקרה, אלא אם כן הוא מסכים, הנגזל, לוותר ולמחול והוא יקבל רק את דמי הקורה הזאת.

נסים זאב: אז תארו לכם שאני הולך היום לתקן את המכונית שלי – אני צריך לפרק אותה אחרי תיקון, משום שאני מאמין שאותו אחד תיקן באמת לא בצורה של גנבה וגזל.

נסים זאב: עכשיו תראו דבר נוסף.

נסים זאב: מה שאמר ידידי חבר הכנסת דוד טל – אני הייתי בוועדה הבוקר, ואני חייב לומר משפט אחד, אדוני השר.

נסים זאב: ראיתי בכתובים מסמך שאומר שיש התחייבות של שלושה שרים, בהם השר רמון, ש-3.5 מיליוני שקלים יעברו לבית-החרושת "סלילים חולה", ועוד 3.5 מיליונים – בנק הפועלים.

נסים זאב: נראה, שלאחר ששר האוצר ראה שלבנק הפועלים יש נכונות להעביר את 3.5 המיליונים, הוא התנער מאחריותו.

נסים זאב: חבל שזה קורה.

נסים זאב: יש תקווה גדולה שהממשלה הזאת באמת תעשה מאמץ, לפחות בסיטואציה הזאת, במצב הקשה שבו נמצאת העיר קריית-שמונה, ללכת לקראתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדיון אומנם הוא על הצעת החוק, אבל מטבע הדברים עלו כל כך הרבה נושאים, ואני רוצה להתייחס קודם כול לעקרון ההעדפה המתקנת.

ענת מאור: אני רוצה לברך מאוד את הכנסת שהעבירה את החוק להעדפה מתקנת – ולא אפליה – לאוכלוסייה של ערביי ישראל.

ענת מאור: כל ניסיונותיו של חבר הכנסת בני אלון לקשור בין מחלוקות שיכולות להיות לגיטימיות לבין החוק, הם פשוט הטעיה שאינה במקומה.

ענת מאור: יש לי מחלוקת עם עמיתי חברי הכנסת הערבים לגבי יחסם לצבא דרום-לבנון.

ענת מאור: אני גם חושבת שהבית הזה מקצין בהרבה מאוד תחומים, אז יש גם הקצנות בכיוון לאומי.

ענת מאור: עם זאת, אוכלוסיית ערביי ישראל היא אוכלוסייה מרכזית אצלנו.

ענת מאור: שחרורם מן הצבא הוא הסכמה חברתית ולאומית במשך כל השנים.

מאיר פרוש: גברתי עוזרת לנו לקיים את הקואליציה?

ענת מאור: חבר הכנסת פרוש, אני חושבת שאתם מכניסים פוליטיזציה למקומות שיש בהם השקפת עולם.

ענת מאור: יש פה תפיסה של היותנו אזרחים ותפיסה של שוויוניות, והנאמנות שלהם הוכחה לאין ערוך לאורך כל השנים.

מאיר פרוש: אסור לעשות זאת כאן במליאה.

ענת מאור: בשביל ליצור את הקשר ואת הגשר צריך קודם כול שיהיה שוויון בהשקעות.

ענת מאור: הם מקופחים בתחומי החינוך, בתחומי תשתיות, בתחומי כלכלה.

ענת מאור: שנית, עיקרון של העדפה מתקנת נועד לאוכלוסיות שמטבע הדברים וההתפתחות נבצר מהן, לא באופן פורמלי בגלל תקרת זכוכית, אלא בגלל מציאות, להיות מיוצגים בדירקטוריונים בשירות הציבורי.

ענת מאור: ולכן, לומר שכיוון שהבנים שלנו משרתים במשך שלוש שנים בצבא, הם בסוף לא מגיעים לדירקטוריונים או לשירות הציבורי?

ענת מאור: חבר הכנסת פרוש, אני רוצה לומר לך לגבי אוכלוסיית החרדים – אני חושבת שכל האוכלוסיות כולן צריכות להיות מיוצגות.

ענת מאור: אוכלוסיית החרדים מיוצגת בשירות הציבורי.

ענת מאור: ראשית, בגלל העובדה שהחרדים לוקחים חלק בממשלות ישראל.

ענת מאור: נכון, לא מפלגתך.

ענת מאור: אבל גם סגני שרים.

ענת מאור: היית סגן שר.

ענת מאור: מטבע הדברים, כשיש שרים, קהילת עובדי המשרד, קהילת המשרתים בשירות הציבורי – – –

מאיר פרוש: סאלח טריף היה סגן שר הפנים.

ענת מאור: באופן כללי אנחנו יודעים לפי נתונים וסטטיסטיקה, שהקיפוח היה של נשים, ולכן הכנסת חוקקה זאת ב-1992.

ענת מאור: טוב שהיא הרחיבה זאת לגבי ערביי ישראל, שכן מקומם נעדר בסטטיסטיקה מדירקטוריונים בשירות הציבורי, ולא כן עם החרדים.

ענת מאור: לכן זאת הטעיה כשרוצים להשוות בין הדברים.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להעיר שתי הערות בקצרה לגבי עובדי קריית-שמונה.

ענת מאור: קודם כול אני מברכת את הממשלה על שני דברים.

ענת מאור: האחד – הנסיגה המורכבת והקשה מלבנון, ועל ההצלחה שזה נעשה ללא כל פגע, והאחריות והמורכבות וההתמודדות היום עם הביטחון ועם הצמיחה בצפון גדולים מאוד.

ענת מאור: ברכה שנייה – פעם ראשונה שממשלת ישראל מתייחסת לפיתוח ולצמיחת הצפון ולא רק לביצור הצפון.

ענת מאור: ההגנה הטובה ביותר היא קודם כול למנוע את החדירות, למנוע את ה"קטיושות", אבל לא פחות מכך לדאוג שתהיה סיבה ויהיה סיכוי לצעירים לצמוח, למשכילים, לקהילה של האזרחים שם.

ענת מאור: לכן העניין של המפעל הוא עניין סמלי.

ענת מאור: אני חושבת שעוד לא מאוחר – אני הבנתי משר התעשייה והמסחר שהוא מוכן להקציב את הכסף, אלא שיש ויכוח בגלל הפרטה וכו'.

ענת מאור: לבסוף, בעניין הקניין הרוחני, אני רוצה לפנות כדי לזרז את החוק המקביל של הגנה על קניין של יוצרים, הנושא של העתקות.

ענת מאור: אני יודעת שאדוני השר עוסק בזה, אבל המצב בארץ פשוט מחייב עשייה הרבה יותר אינטנסיבית, כי כך נפגעת הפרנסה וגם נוצר איום על מצבנו ברמה הבין-לאומית בשל הפגיעה בזכויות רוחניות וזכויות קניין של יוצרים.

ענת מאור: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, אחרון הדוברים בדיון הזה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, לאחר מכן אנחנו נצביע על הצעת חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (הטלת סמכות הרשם על אחרים), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רוצה לברך את שר המשפטים ואת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט על הצעת החוק, שבלי כל ספק באה להיטיב ולהקל את העומס בבתי-המשפט.

מוחמד כנעאן: אני חושב שזו הצעה ראויה, הצעה שיש לברך עליה, הצעה שיש לתמוך בה.

מוחמד כנעאן: יש לתמוך בהצעות דומות גם בעתיד, הצעות שבאות להקל על האזרחים הפשוטים בבתי-המשפט.

מוחמד כנעאן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, הקשבתי לחברי מהסיעות השונות שדיברו קודם, לחבר הכנסת בני אלון ולחבר הכנסת ישראל כץ – גם שמעתי את חבר הכנסת הרב פרוש – שיש להם טענות בעניין החרדים, ועל הצעת החוק שעברה, ואני רוצה גם לברך את ועדת השרים לענייני חוקה ששר המשפטים עומד בראשה.

מאיר פרוש: הצבעתי בעד.

מוחמד כנעאן: – – – לברך את הכנסת על החלטה תקדימית מבורכת שבאה לתקן עוול של 52 שנים, חבר הכנסת ישראל כץ, גם מאז אתם עליתם לשלטון, בשנת 1977, לצערי – – –

ישראל כץ: על מה אתה מדבר, על רשות החברות?

ישראל כץ: אני לא דיברתי על זה.

מוחמד כנעאן: אני מדבר בכלל.

מוחמד כנעאן: ממשלת ישראל שאתם עמדתם בראשה לא היטיבה עם האוכלוסייה הערבית, התעלמה מהדברים הבסיסיים שמגיעים לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: החוק הזה לא בא לגרוע כהוא-זה מזכויותיהם של החרדים.

מוחמד כנעאן: ואני מתפלא.

מוחמד כנעאן: מה לא קיבלו החרדים במדינת ישראל?

מוחמד כנעאן: מה הם לא קיבלו במדינה הזאת?

מוחמד כנעאן: יש להם שרים, סגני שרים.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת פרוש מתרעם, הוא קיבל שלושה חברים בוועדת הכספים בעבור חמישה מנדטים, בזמן שהוא לא תמך בראש הממשלה ברק.

מוחמד כנעאן: אנחנו כן תמכנו ולא קיבלנו.

מוחמד כנעאן: אנחנו באים לדרוש דברים בסיסיים הנוגעים לחיי היום-יום של האוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: כל פעם באה המנגינה הזאת, שכבר אבד עליה כלח, מנגינת השירות הצבאי, של בני אלון וחבריו.

מוחמד כנעאן: אני חושב שזה מגוחך, חסר אחריות לדבר על דבר כזה, כי הוא יודע טוב מאוד, שגם אותה אוכלוסייה חרדית שהוא משבח אותה, שהוא תומך בה, לא משרתת בצבא, אבל מקבלת הכול במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: אני רוצה שלאותם אנשים יהיה האומץ הציבורי והפוליטי והם יגידו את הדברים ולא יסלפו את האמת.

מוחמד כנעאן: כאשר מדברים על הלבנת בנייה בלתי חוקית, חבר הכנסת ישראל כץ מנסה כאילו להאשים את ועדת השרים.

ישראל כץ: זה בסדר?

מוחמד כנעאן: אני רוצה להזמין את חברי, חבר הכנסת ישראל כץ, לבוא אתי לסח'נין, לדיר-אל-אסד ולאן שאתה רוצה, לראות את המקומות.

מוחמד כנעאן: במקום שתגיד, רבותי – – –

ישראל כץ: יש צו של בית-משפט.

ישראל כץ: אני פניתי לשר המשפטים, לא אליך.

ישראל כץ: עד כדי כך לכופף את בית-המשפט?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לא להפוך זאת לוויכוח, חבר הכנסת ישראל כץ.

מוחמד כנעאן: ראוי שיהיה לך האומץ הציבורי, חבר הכנסת ישראל כץ, כחבר במפלגת הליכוד, והייתם כ-20 שנה בממשלות ישראל, לומר: ממשלות ישראל לא עשו שום דבר לגבי תוכניות המיתאר במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: שום דבר לא עשינו לגבי שטחי השיפוט.

מוחמד כנעאן: אנחנו רק הפקענו והפקענו ולא עשינו מאומה.

מוחמד כנעאן: אני מצפה ממך להגיד זאת באומץ לב, באומץ ציבורי.

מוחמד כנעאן: אני מזמין אותך לבקר ולראות, האם הבתים האלה שנבנו אכן נבנו מפני שיש הרבה מקומות בסח'נין ובדיר-אל-אסד ובמקומות אחרים.

מוחמד כנעאן: בואו תראו את האמת ביישובים.

מוחמד כנעאן: תגיד לחבר שלך גדעון עזרא, שהסתובב ביישובים הערביים לקראת הבחירות האחרונות, תשאל אותו מה הוא ראה שם.

מוחמד כנעאן: תגיד את האמת.

מוחמד כנעאן: פעם אחת תגידו את האמת.

מוחמד כנעאן: אל תבואו לכאן על מנת לרצות את הימין שאתה רוצה שיבחר בך בעתיד.

מוחמד כנעאן: תגיד את האמת; שיהיה לך אומץ ציבורי ופוליטי להגיד את האמת מעל דוכן הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (הטלת סמכות הרשם על אחרים), התש"ס–2000, קריאה ראשונה, נוסח מתוקן – מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (הטלת סמכות הרשם על אחרים), התש"ס–2000, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 11 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים, הצעת חוק לתיקון דיני הקניין הרוחני (הטלת סמכות הרשם על אחרים), התש"ס–2000, נתקבלה בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הבזק (תיקון מס' 23), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ד' לב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-יומנו: שאילתות ותשובות לשר המשפטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני השר, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ר' מלול שאל את שר המשפטים ביום ח' באדר ב' התש"ס (15 במרס 2000): בשבוע שעבר נעצר עורך-דין בחשד שתקף נער שהכיר באמצעות שיחה וגלישה באינטרנט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מומחים הסבירו, שאין אפשרות להטיל פיקוח וצנזורה על קשרים, גם מזיקים ואף מסוכנים ופליליים, שנרקמים באמצעות האינטרנט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם במשרדך נדרשו לעניין זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האומנם אין מה לעשות?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוסי ביילין: עבירות כגון פגיעה בפרטיות, הטרדה או פרסום פוגע חלות גם כאשר הן מבוצעות באמצעות מחשב, לרבות דרך רשת האינטרנט.

יוסי ביילין: לכן הבעיה אינה בקיומם או באי-קיומם של סעיפי חוק מתאימים, אלא בקשיי החקירה וההוכחה של מעשים כאלה.

יוסי ביילין: משרד המשפטים, כמו גם משטרת ישראל, משקיעים מאמצים בחיפוש פתרונות לייעול האכיפה.

יוסי ביילין: חבר הכנסת י' פרץ שאל את שר המשפטים בהמשך לתשובתך ביום ח' באדר ב' התש"ס, 15 במרס 2000, על שאילתא בעל-פה של חבר הכנסת אבשלום וילן מ-1 במרס 2000, שעניינו של החוקר ביאח"ה – יחידה ארצית לחקירות הונאה – שנטען שסטר לנחקר נחקר במח"ש – רצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם הסתיימה החקירה, ומה היא העלתה?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: מי נחקר ומי העיד במח"ש?

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: האם נחקר גם נושא הטחת הגידופים בראש הממשלה, ואם כן – מה העלתה החקירה בעניין זה?

יוסי ביילין: 1.

יוסי ביילין: החקירה הסתיימה, ובעקבותיה הוחלט להעמיד את הקצין לדין בפני בית-דין למשמעת על שסטר לנחקר.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: נחקרו המתלונן, עדי ראייה והקצין עצמו.

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: התשובה שלילית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לשר המשפטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר המשפטים ביום ח' באדר ב' התש"ס (15 במרס 2000): בכתבה, שהעתקה מצורף, דווח כי התשלום לעדים המופיעים בבתי-משפט עומד על 50 ש"ח בתוספת הוצאות נסיעה בתחבורה ציבורית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשים הממלאים חובתם על-פי דין ובאים להעיד נאלצים להפסיד יום עבודה והוצאותיהם בשל מתן העדות גבוהות פי כמה מהתשלום המשולם להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתי עודכן לאחרונה התשלום לעדים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נשקל לעדכן את התשלום באופן שישקף את שכר המינימום ולהצמידו לשכר הממוצע במשק באופן אוטומטי?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: ביוזמת הנהלת בתי-המשפט הועלה התשלום לסך 50 שקל לפני כארבע שנים.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: מתוך הראייה כי התייצבות לעדות היא חובה אזרחית, שאין שכר או פיצוי בצדה, הרי שאין מקום להצמיד את התשלום לשכר הממוצע במשק.

יוסי ביילין: חבר הכנסת ע' חוגי שאל את שר המשפטים ביום ט"ו באדר ב' התש"ס (22 במרס 2000): פורסם ב"ידיעות אחרונות", כי בא' באדר ב' התש"ס, 8 במרס 2000, נדקר עורך-הדין י"ל – שמו המלא מופיע במקור – כנראה בגין פעילותו לפינוי דיירים בעלי חוב; מצורף פרסום בנושא.

יוסי ביילין: יש כאן עדות למצוקת המפונים, אבל גם להיחשפותם של עורכי-דין לתוקפנות.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם משרדך מודע לבעיה זו?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: מה ייעשה להגנת עורכי-דין?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יוסי ביילין: הפרקליטות עושה כל שלאל-ידה כדי להילחם בנגע האלימות שפשה בחברה הישראלית, לרבות אלימות נגד עורכי-דין.

יוסי ביילין: במקרים המתאימים נדרשת ענישה מחמירה ומרתיעה, ובמקרי הצורך אף מוגשים ערעורים על קולת עונש.

יוסי ביילין: חבר הכנסת י' סבן שאל את שר המשפטים ביום ט"ו באדר ב' התש"ס (22 במרס 2000): בא' באדר ב' התש"ס, 8 במרס 2000, השבת על שאילתא של חבר הכנסת רחמים מלול, מס' 870 – מצורף הפרוטוקול – לגבי קצין משטרה שנחשד כי התעמר בפעיל ש"ס, הכה אותו וניבל את פיו; המתלונן אף טען כי הקצין זרק את דרגותיו ודרך עליהן.

יוסי ביילין: אולי במח"ש הסתפקו בהעמדתו לדין משמעתי.

יוסי ביילין: בתשובתך לא השבת על שתיים משאלות חבר הכנסת מלול, והריני שב ושואלן: 1.

יוסי ביילין: האם היו עדים שראו כי המתלונן הוכה?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: האם הודה השוטר בזריקת הדרגות ובהשמעת ביטויים גסים?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: מחקירת מח"ש בתיק 2936/99 עלה, כי לאירוע היו עדי ראייה שמסרו את גרסתם בהודעות שניתנו לחוקרי המחלקה.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: השוטר הודה כי השליך את דרגותיו.

יוסי ביילין: בתשובתי על השאילתא הקודמת באותו עניין אמרתי, שממצאי החקירה הצדיקו את העמדת השוטר לדין משמעתי ולא פלילי בשים לב לאופי האירוע – ויכוח או עימות על רקע תעמולת בחירות אסורה – ולחלקו של המתלונן באירוע.

יוסי ביילין: השוטר הועמד לדין משמעתי, הורשע על-פי הודאתו וננזף בתיקו האישי.

יוסי ביילין: חבר הכנסת ג' עזרא שאל את שר המשפטים ביום כ"ב באדר ב' התש"ס (29 במרס 2000): למשרדי הגיעה פנייה מאזרח שהיה עד למחדל של היחידה לגביית קנסות הפועלת בהנהלת בתי-המשפט ואמורה להתמודד עם סרבני תשלום.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: האם נכונים הנתונים שמעלה הפונה על תפקודה של היחידה לגביית קנסות, ואם כן – מה יעשה משרדך כדי שפסקי-הדין יבוצעו עד תום?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) המרכז לגביית קנסות גבה בשנת 1998 כ-26 מיליון שקל, ובשנת 1999 עמד סך הגבייה על 28 מיליון שקל.

יוסי ביילין: גביית פיצוי בהליך פלילי עומדת בראש סדר העדיפויות של המרכז, ורק בשנת 2000 הועברו כ-100,000 שקל דמי פיצוי לזכאים.

יוסי ביילין: המרכז לגבייה משתמש בסך הכלים העומדים לרשותו לאיתור החייב ולאיתור מקורות כספיים – מאגרי מידע, חקירות שטח ועוד כהנה וכהנה.

יוסי ביילין: אם יאותרו חשבונות בנק, משכורת, רכב, נדל"ן, הללו יעוקלו על מנת להביא לתשלום הפיצוי הנקבע בחוק.

יוסי ביילין: כיום לא ניתן להפעיל מאסר בתמורה במקרה של פיצוי בהליך פלילי, וכך במקרים של חסרי יכולת כלכלית לא ניתן לאכוף את פסק-הדין.

יוסי ביילין: חבר הכנסת נ' לנגנטל שאל את שר המשפטים

יוסי ביילין: ביום כ"ט באדר ב' התש"ס (5 באפריל 2000): פורסם כי נזקי תעשיית הזיופים נאמדים בחצי מיליון ש"ח לשנה.

יוסי ביילין: חלק גדול מהזיופים מגיע מהרשות הפלסטינית.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: מה עושה מדינת ישראל כדי למנוע מעבר של זיופים מהרשות הפלסטינית לתחומה?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) נושא הפרת זכויות הקניין הרוחני ותעשיית הזיופים בתחום זה עומד על שולחנה של הוועדה המשפטית המשותפת הישראלית-הפלסטינית, אשר נוסדה בהסכם הביניים.

יוסי ביילין: הוועדה המשפטית חידשה השנה את עבודתה, לאחר כמעט כשלוש שנים שבהן לא התכנסה.

יוסי ביילין: נושא הקניין הרוחני הועלה כנושא מרכזי במפגשי הוועדה, ואף הוקמה תת-ועדה משותפת במסגרת הוועדה המשפטית שיוחדה לנושא זה, וחברים בה נציגים של המשרדים השונים בישראל, הנוגעים לעניין.

יוסי ביילין: מטרתה למסד את שיתוף הפעולה בין ישראל לבין המועצה הפלסטינית במאבק במפירי זכויות יוצרים ובתעשיית הזיופים.

יוסי ביילין: התת-וועדה החלה את פעילותה בחודש פברואר שנה זו.

יוסי ביילין: נוסף על כך, בחודש פברואר התקיים במסגרת הוועדה המשפטית סמינר משותף ישראלי-פלסטיני בנושא הקניין הרוחני, אשר מטרתו היתה ללמוד את הנושא על כל היבטיו, מתוך מגמה למגר את התופעה.

יוסי ביילין: בסמינר נכחו גם נציגים מאירופה ומארצות-הברית, אשר היו גורם ממריץ לשיתוף פעולה בין ישראל לבין המועצה בתחום זה.

יוסי ביילין: בעקבות הפעילות המתוארת לעיל, נראה כי חל שיפור בנכונות של המועצה הפלסטינית לפעול לקידום העניין ולשתף פעולה עם ישראל.

יוסי ביילין: יצוין, כי נוסף על האמור לעיל, תלונות המגיעות מגורמים בישראל על זיופים בתחומי המועצה הפלסטינית מועברות אל המועצה הפלסטינית באמצעות הממונה על העזרה המשפטית, המקיים קשר שוטף ויומיומי עם נציגיה.

יוסי ביילין: חבר הכנסת ד' טל שאל את שר המשפטים ביום י"ט באייר התש"ס (24 במאי 2000): בכ"ב באדר ב' התש"ס, 29 במרס 2000, השבת על שאלתי בעניין תלונה נגד שופט שאמר לנשפט דתי: "האם הזקן שלך מודבק או אמיתי" – "התלונה הועברה לבדיקה, שבסיומה יוחלט בדבר".

יוסי ביילין: מצורף העתק השאילתא והתשובה מפרוטוקול הכנסת.

יוסי ביילין: כעת, בחלוף חודש ומחצה, ברצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: מה העלתה הבדיקה? 2.

יוסי ביילין: מה הוחלט בסיומה?

יוסי ביילין: 2-1.

יוסי ביילין: במסגרת בדיקת התלונה, התבקש השופט להגיב על הנטען.

יוסי ביילין: השופט ציין, כי הדברים נאמרו בהלצה, ברוח טובה, וללא כוונה לפגוע ברגשותיו של בעל הדין, המתלונן.

יוסי ביילין: כמו כן, השופט התנצל על דבריו.

יוסי ביילין: המתלונן הושב ברוח זו ביום 3 במאי השנה על-ידי יועצי הבכיר, שהוסיף: "אנו מצטערים על ההתבטאות; ועם התנצלות השופט אנו מקווים כי יושרו ההדורים".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני השר, אני רוצה להוסיף ולשאול, איך אפשר להשאיר שופטים כאלה על כנם?

דוד טל: הטרם תדע שהאמון במערכת המשפט הוא במגמת ירידה, כתוצאה מאי-נקיטת צעדים של כבוד שר המשפטים וכבוד נשיא בית-המשפט העליון נגד שופטים אלה?

דוד טל: נכון הדבר במקרה זה, ונכון שבעתיים לגבי השופט עודד אליגון, שבמקרה שלו התקפלתם משום-מה.

דוד טל: אני שואל, על מי אתם מגוננים?

דוד טל: עליכם לבער את הנגע, ויפה שעה אחת קודם, אם רצונכם באמון גדול יותר במערכת המשפט בישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני השר, בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בנושא הספציפי הזה, לכאורה האמירה הזאת היא אמירה מאוד בעייתית, אבל המערכת השתכנעה, ובצדק, שלא נאמרה מתוך זדון.

יוסי ביילין: זו היתה הלצה בלתי מוצלחת.

יוסי ביילין: מכיוון שגם היתה כאן התנצלות, לא חשבנו שיש מקום ללכת מעבר לזה.

יוסי ביילין: תמיד זו שאלה של מידתיות.

יוסי ביילין: אני יכול להבין את הכעס, הוא היה גם שלי, אבל לא תמיד דבר כזה יכול וצריך להביא למסקנה מרחיקת לכת, ובמקרה הזה אכן החלטנו שלא.

יוסי ביילין: אני יכול להגיד לך, אדוני חבר הכנסת טל – – –

דוד טל: אותו הדבר היה במקרה של השופט אליגון.

דוד טל: זו לא היתה הלצה.

יוסי ביילין: דוד, אני רוצה לומר לך, שהעניין של השופט אליגון הוא עניין לגמרי אחר, ובו האיש עצמו ביקש שלא ייעשה דבר כלפי השופט, כלומר עורך-הדין שנפגע על-ידו ביקש זאת.

יוסי ביילין: אני מוכרח לומר לך, שיש מקרים אחרים בתוך המערכת, שבהם יש טיפול מאוד-מאוד רציני וללא שום ויתורים.

יוסי ביילין: לא תמיד העולם יודע על כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לכבוד שר המשפטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד השר, אתה יכול להישאר במקומך, כי בנושא הבא תענה על הצעות דחופות לסדר-היום מס' 2488, 2492, 2502 ו-2503, בנושא:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החלטת בג"ץ המתירה תפילת נשים בסמוך לכותל המערבי – של חברי הכנסת חיים דרוקמן, משה גפני, אילן גילאון ודוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני השר.

יוסי ביילין: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, היועץ המשפטי לממשלה החליט אתמול לבקש דיון נוסף של בית-המשפט העליון, בהרכב מורחב, בנושא תפילת נשים בכותל המערבי.

יוסי ביילין: היועץ המשפטי לממשלה ביקש זאת, מכיוון שההחלטה מהווה חידוש מהותי, המשנה מסורת וסטטוס-קוו שנהגו בכותל המערבי כל השנים, ומכיוון שהוצעו חלופות, ובמיוחד החלופה הספציפית של קשת רובינסון, המאפשרת גישה לכותל ללא יצירת חיכוך.

יוסי ביילין: על כן אני מבקש להסיר את הנושא מסדר-היום.

יוסי ביילין: אם המציעים ירצו לערוך דיון במליאה, אין לי התנגדות לכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לשר המשפטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת המציע חיים דרוקמן – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת משה גפני, השר מציע להסיר את הנושא מסדר-היום.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מקבל את דברי השר, אבל אני מציע שיהיה דיון במליאה.

משה גפני: לא נביא את הנושא לדיון עד שתהיה החלטה של בג"ץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמענו, אתה לא צריך לנמק.

ענת מאור: למה?

ענת מאור: זה נגד נשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מציע דיון במליאה?

משה גפני: כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תלבנו את הנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים נשמע הצעה אחרת, של חבר הכנסת מאיר פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אני חושב שאפשר להסיר את כל ההצעות שהועלו כאן, בלי לפגוע חלילה בחברות שיש לי כלפי חברי הכנסת.

מאיר פרוש: אני לא חושב שיש טעם בכל האמירות שאנחנו אומרים כאן כל זמן שלא ניקח את עצמנו בידיים ולא נחוקק חוק ששופטים יכולים להיות אלה שנבחרים על-ידי העם.

מאיר פרוש: אם לא נעשה זאת, סתם נעלה כאן הצעות, והדבר פוגע בכל העניינים החשובים לנו.

מאיר פרוש: בכותל בג"ץ פוגע, בנושא של זוג הורים שהן שתי נשים שוב פוגעים בנו.

מאיר פרוש: אם מדובר על האוכלוסייה החרדית, פוגעים בנו כמעט בכל נושא.

מאיר פרוש: אם הוא מזכיר משהו שקשור בחרדים, יש פגיעה.

מאיר פרוש: אני חושב שאין ייצוג הולם לציבור החרדי בקרב השופטים.

מאיר פרוש: לכן, חבל שמעלים את ההצעות האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה נוספת אחרת לחברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושבת שבג"ץ מוכיח מקצועיות ואיזון שכולנו צריכים להתברך בהם.

ענת מאור: חבר הכנסת פרוש, אני למשל סבורה שהחלטת בג"ץ להעביר את נושא גיוס בחורי הישיבות לוועדת-טל מנוגדת מאוד לעמדתי, או ההחלטה בנושא כביש בר-אילן והנסיעה בו בשבתות.

ענת מאור: אני מאוכזבת מאוד מהתוצאה, אבל יש לי כל הכבוד להחלטה שהתקבלה.

ענת מאור: שתי ההחלטות האחרונות, אדוני שר המשפטים, זו שהכירה בזכות הבחירה של שתי נשים לגדל את הילד וזו שנתנה את זכות התפילה על-פי פנייה של נשים, וזאת בלי לפגוע בחרדים, הן החלטות טובות.

ענת מאור: הדבר נעשה בלי לפגוע בחרדים.

ענת מאור: היינו שם בסיור, אדוני שר המשפטים, והשתכנענו מפרופסור פרנסס רדאי, מהמעולות שבמשפטנים במדינה.

ענת מאור: בג"ץ קיבל את הנימוקים, תוך שמירת זכויות האזרח של כולם, לרבות הזכויות הדתיות.

ענת מאור: לכן אני רוצה להביע את אכזבתי מהחלטת היועץ המשפטי לממשלה, אף-על-פי שיש לי כמובן כל הכבוד גם אליו.

ענת מאור: אני חושבת שהערעור לא היה במקום, ואני מקווה שבג"ץ ישמור על זכויותיהן של הנשים, בלי לפגוע בזכויות כלל אזרחי המדינה.

משה גפני: גם במרצ מתקבלות החלטות בניגוד לדעתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גפני, אנחנו חוזרים לעמדתכם: השר מציע להסתפק בתשובתו, מה עמדתך?

מאיר פרוש: רק בחירות לשופטים.

משה גפני: להעביר את הנושא לוועדת הפנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד טל, גם כן לוועדת הפנים?

דוד טל: כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד העברת הנושא לוועדת הפנים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 32 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 בעד ההצעה שללא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא שהעלו חברי הכנסת מ' גפני וד' טל לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, רוב של שבעה בעד, ללא מתנגדים ועם נמנע אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מוסיף את קולי כנמנע בהצבעה זו, מאחר שלא הספקתי להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה תועבר לוועדת הפנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מחצרים בנוכחות קטין), התש"ס–2000

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (מס' 4) (ביצוע הוצאת מעוקלים מחצרים בנוכחות קטין), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה – של חברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תציג את ההצעה חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, אקצר בהצגת החוק.

ענת מאור: הוא מוסכם על כולם, ואני מקווה שגם עמיתי שיקבלו את רשות דיבור יצטמצמו כך שיהיה לנו מניין סביר להצבעה.

ענת מאור: הצעת החוק שהוגשה על-ידי הוכנה על-ידי המועצה לשלום הילד, וזו הזדמנות להודות לה על כך.

ענת מאור: הגשתי את הצעת החוק כיושבת-ראש הקודמת של השדולה למען הילד.

ענת מאור: מדובר כאן במניעת טראומה נוראית שעוברים קטינים כאשר מעקלים את החפצים בנוכחותם.

ענת מאור: אנחנו תיקנו את זה ב-1994, בחוק ההוצאה לפועל, כאשר יש עיקול בגלל חובות לבנק או חובות אחרים, ועכשיו באים להחיל זאת לגבי עיקולים של מס הכנסה.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, אני רוצה לומר לכם שזו הצעה מינימלית, וקיבלתי את הסתייגות ועדת השרים לענייני חקיקה.

ענת מאור: עם זאת, המועצה לשלום הילד שוקדת עכשיו על הרחבת חוק ההוצאה לפועל ופקודת המסים (גבייה), כי עדיין יש יותר מדי נזקים גם אם עושים את העיקול בנוכחות ילדים כאשר יש מבוגר.

ענת מאור: אבל, כאמור, אלה תיקונים לעתיד.

ענת מאור: כרגע מדובר בהתאמה של פקודת המסים לחוק ההוצאה לפועל.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: אני מקווה שגם האחרים יצמצמו את דבריהם ונוכל לאשר זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לדיון בנושא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת משה גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא לא יהיה – חברי הכנסת מקסים לוי, דני נוה, אליהו בן-מנחם, אחמד טיבי, ויצמן שירי, מוחמד כנעאן, מוחמד ברכה, ישראל כץ, עזמי בשארה וכו'.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני תומך בהצעת החוק של חברת הכנסת ענת מאור.

משה גפני: אני חושב שיש בה היגיון רב.

משה גפני: אני חושב שהיא נכונה, וזה ברור לגמרי.

משה גפני: אני לא הייתי מנצל את רשות הדיבור בעניין אלמלא הדברים שאמרה חברת הכנסת ענת מאור קודם לכן.

משה גפני: אבל אני אתמוך בהצעת החוק, וזה מעבר לוויכוח הקשה שיש לנו בנושאים אחרים.

משה גפני: הצעת החוק הזאת היא ראויה, ואני, כמובן, אתמוך בה.

משה גפני: יש מצב נורא משונה.

משה גפני: לא נמצאים פה הרבה חברי כנסת, אבל אני רוצה לפנות להיגיון שלך.

מוחמד כנעאן: – – –

משה גפני: חשובים מאוד, אני מתכוון.

משה גפני: מעט בכמות ורב באיכות.

משה גפני: איך קורה דבר כזה, שכל הזמן את מרוצה מהחלטות הבג"ץ ואני לא.

ענת מאור: נתתי שתי דוגמאות של החלטות שאני לא מרוצה מהן.

ענת מאור: מההחלטה לגבי כביש בר-אילן אני לא מרוצה.

משה גפני: אני לא מרוצה.

משה גפני: אין החלטה אחת עקרונית בנושא דת, שאין זה מסמכותם של שופטי הבג"ץ, לחלוטין לא – נושא של דת ומדינה זה נושא ציבורי שראוי לדיון בין נבחרי הציבור, בין הסקטורים השונים.

משה גפני: אנחנו כל הזמן מדברים על דיאלוג.

משה גפני: אנחנו נגד קבלת החלטות שהן חד-משמעיות לצד זה או אחר.

משה גפני: והנה, ראה זה פלא, רק השבוע שתי החלטות בג"ץ – את מרוצה, קורנת מאושר, אלא שאת מתקוממת נגד החלטת היועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לגופו של עניין, כי הייתי יכול לנמק בדיוק מה הולכים לעשות בהחלטה המטופשת הזאת, מה היא הולכת לגרום.

משה גפני: אגב, היא לא תיושם.

ענת מאור: יכלו לא להגיע לבג"ץ אילו היו מתפשרים.

משה גפני: מתפשרים.

משה גפני: היתה הצעה של מזכיר הממשלה, שאני מתנגד לה, אבל היא היתה יכולה לעבור.

משה גפני: בג"ץ ידע שיש הצעה של מזכיר הממשלה, ובכל זאת הוא קיבל החלטה דורסנית, פוגעת, מקוממת, חמורה.

משה גפני: שתי החלטות רק השבוע – את מרוצה ואני רותח מזעם.

משה גפני: אין לך מושג כמה זה מקומם את היהודים שומרי המסורת בארץ ובעולם.

משה גפני: ואת אומרת: בסדר, בג"ץ.

משה גפני: אני מתייחס לזה היום, אני אומר לך את האמת, בנושא דת ומדינה כמו לסניף של מרצ, ממש כמו לסניף של מרצ.

משה גפני: וזה בית-משפט שאילולא מוראו איש את רעהו חיים בלעו.

משה גפני: אני רוצה כמוך שיהיה פחד בקרב האנשים, שישמרו על החוק.

משה גפני: בדברים שבין אדם לחברו, בדברים שבין אדם לרשויות, צריך שבית-המשפט יפסוק.

משה גפני: בדברים העקרוניים של דת ומדינה יבואו שופטי בית-המשפט העליון, והשקפת עולמם ידועה, כולם באים מאותו חלק באוכלוסייה, שהוא חלק קטן מאוד, כולם מאותו חלק, והם מחליטים בנושאים של השקפת עולם.

משה גפני: את מדברת על שתי נשים.

משה גפני: אני לא רוצה להרחיב את הדיבור.

משה גפני: את מדברת על הכותל, את מדברת על כל הנושאים שבכולם את בעד ואני נגד.

משה גפני: איך קורה דבר כזה?

משה גפני: התשובה היא חד-משמעית: זוהי דיקטטורה שנכנסת לדברים המהותיים ביותר של החברה הישראלית.

משה גפני: יש ויכוח בינינו, וזה לגיטימי.

משה גפני: אנחנו נבחרנו על-ידי הציבור.

משה גפני: כאן זה המקום להתווכח, כאן זה המקום לקבל החלטות.

משה גפני: אם לא מקבלים החלטות, יש סטטוס-קוו, צריך לחכות עד שתתקבל החלטה.

משה גפני: בא בית-המשפט העליון ובאופן חד-צדדי, לא פוחד מאיש והולך נגד היהדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת מוחמד ברכה, ישראל כץ, עזמי בשארה, עסאם מח'ול וכו'.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך את חברת הכנסת ענת מאור על הצעת החוק הטובה.

מוחמד כנעאן: פשוט זה מוכיח עד כמה ההצעה הזאת באה לענות על מצוקה שקיימת בחברה הישראלית, ובו בזמן להגן על אותם קטינים שנתקלים בתופעות שגורמות להם לטווח ארוך בעיות רבות.

מוחמד כנעאן: על כן אני תומך בהצעת החוק; ואני מברך אותך.

מוחמד כנעאן: כולי תקווה שהצעת החוק תעבור בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית, ואנחנו נעשה כמיטב יכולתנו על מנת שההצעה הזאת תתקדם.

מוחמד כנעאן: בנוסף, אני רוצה להגיד לחבר הכנסת גפני.

מוחמד כנעאן: אני אולי לא מסכים אתך לגבי בית-המשפט העליון, אבל לגבי ההחלטה האחרונה, בנושא שתי הנשים, גם אני שותף לדעתך בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: גם לי יש דעה אחרת בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: אני לא מסכים לזה.

משה גפני: היה שופט ערבי בבית-המשפט העליון שהביא את העמדה שלך?

מוחמד כנעאן: היה.

מוחמד כנעאן: הוא שהתנגד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא היה במיעוט.

משה גפני: השופט ברק רצה לקחת את הרב דייכובסקי, שיהיה עלה תאנה כלפי החרדים, ואנחנו לא רצינו.

מוחמד כנעאן: בנושא הזה אני כן מסכים, אבל מכאן ועד למתקפה על בית-המשפט העליון – יש הרבה החלטות שאני לא מסכים אתן, אבל אני חושב שזה המבצר האחרון של הדמוקרטיה.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, לאור מה שקורה לפעמים כאן בבית הזה וגם בחוץ, זה המבצר האחרון של הדמוקרטיה הישראלית, אף שיש מחלוקת על החלטות שונות שנוגעות לנושאי הדת.

מוחמד כנעאן: ועל כן אני חושב שאין שום סיבה לא להפריד דת מהמדינה על מנת להבטיח את הנושא הזה.

מוחמד כנעאן: עם זאת, לצערי הרב, לאחרונה גם רבו מקרי האלימות, ולא רואים שיש היום מדיניות ברורה.

מוחמד כנעאן: אין אף שר ששומע את חברי הכנסת שמוכנים להישאר עד שעה מאוחרת, יחידים בבית הזה שמוכנים לשמוע, מוכנים לדבר, מוכנים להעלות נושאים.

מוחמד כנעאן: לממשלה הזאת אין שום מדיניות.

מוחמד כנעאן: ציינתי שהשופט שהתנגד הוא שופט ערבי, אבל לצערי הרב הוא אמור לסיים את תפקידו בעוד תקופה קצרה.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה ששר המשפטים והוועדה לבחירת שופטים אכן יבחרו שופט ערבי שישב בבית-המשפט העליון, כדי שיהיה מגוון בבית-המשפט העליון.

מוחמד כנעאן: אני גם לא מתנגד שיהיה שופט חרדי, כדי שיהיה ייצוג הולם לכל האוכלוסיות במדינת ישראל.

משה גפני: השופט הערבי יוחלף רק במי שהשופט ברק ירצה.

מוחמד כנעאן: אנחנו תובעים, תבענו ונמשיך לתבוע שיהיה ייצוג הולם בכל בתי-המשפט, בית-משפט השלום, המחוזי והעליון.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה שעד שהשופט זועבי יסיים את תפקידו, ואני מאחל לו הצלחה בכל מקום שהוא ילך אליו, השופט ברק ושר המשפטים וועדת השרים יבחרו שופט, ויש אנשים ראויים מהמגזר הערבי למשרה הזאת.

מוחמד כנעאן: יש שופטים, יש אקדמאים, יש משכילים שיכולים למלא את המשרה הזאת.

משה גפני: הלוואי שכל השופטים בבית-המשפט העליון היו ערבים.

משה גפני: הלוואי.

מוחמד כנעאן: אני לא דרשתי ואני לא דורש זאת.

מוחמד כנעאן: אני דורש שוויון.

משה גפני: אני אומר לך, שמבחינתי הלוואי שכל השופטים בבית-המשפט העליון היו ערבים.

מוחמד כנעאן: אני דורש שוויון, גם בבית-המשפט העליון, גם במערכת בתי-המשפט, בכל הנושאים שקשורים לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: אני מקווה מאוד, שעד שהשופט זועבי יסיים את תפקידו כבר יהיה שופט שייבחר לא לשנה, לא זמנית, אלא שופט שייבחר כשופט קבוע בבית-המשפט העליון.

מוחמד כנעאן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת גדעון עזרא, אברהם רביץ, אברהם הירשזון, מאיר שטרית, האשם מחאמיד, סאלח טריף, חיים כץ, נחום לנגנטל, מאיר פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מספיק, עד כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר כנסת שקראתי בשמו ולא יהיה נוכח, לא יקבל את זכות הדיבור, כמובן.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך על הצעת החוק הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב שהיא הצעה ראויה.

עסאם מח'ול: אני חושש רק שאנחנו נצטרך לחוקק בהקדם חוק, או להציע הצעת חוק, שתגן על כבודו של האדם באשר הוא אדם.

קריאה: יש.

עסאם מח'ול: יש, אבל נראה שיש צורך בעוד, ועוד, ועוד.

עסאם מח'ול: הרי הצעת החוק הזאת באה להגן על חסרי ישע מול בריונות גם אם היא מכוונת כדי לבצע צו או לבצע חוק.

עסאם מח'ול: כאן מדובר בילדים, אבל אני חושב שבכלל צריך להעמיד את השאלה: איך אפשר להבטיח גישה יותר אנושית גם כדי לבצע את החוק?

ענת מאור: המלה בריונות גורפת מדי.

עסאם מח'ול: לא, לא, אדבר קונקרטית.

עסאם מח'ול: תני לי, חברת הכנסת מאור.

עסאם מח'ול: אני לא חושב שזה קשור רק לעיקולים.

עסאם מח'ול: אני קורא על אותו אב בית-משפט צבאי ברמאללה, בבית-אל, שמעמידים בפניו – ולא משנה על איזו עבירה – אדם פלסטיני כדי לשפוט אותו, והוא מתעלל בו.

עסאם מח'ול: המקרה הבוטה והבולט האחרון היה עם השופט יורם חניאל.

עסאם מח'ול: מדובר באותו אדם שמואשם בעבירת תנועה והוא כופר בה; אחרי שנגמר המשפט הוא קרע את טופס העבירה.

עסאם מח'ול: עקב כך הוא הכניס אותו לבית-הסוהר למשך ארבעה ימים.

עסאם מח'ול: אחר כך הוא גם התנגד לבצע את הערעור שקבע שצריך להוציא אותו מבית-הסוהר אלא אם הוא ישלם כך וכך כסף כערבות.

עסאם מח'ול: אני חושב שיש כאן התעללות.

עסאם מח'ול: אני חושב שההתעללות הזאת הופכת להיות, לפעמים, בידי בעלי הכוח והשלטון, לדבר לא הגיוני.

עסאם מח'ול: אני מסתכל על עיקולים שנעשים בעניין אגרת הטלוויזיה ומוטלים על משפחות שלמות, על חשבונות בנק בפורידיס, בנצרת, בסח'נין ובמקומות אחרים.

עסאם מח'ול: דווקא בשבוע אחד, כדי להחניק, כדי לתת הרגשה שאתם לא תוכלו לברוח, דווקא בשעה רגישה כזאת אתפוס לכם את חשבונות הבנק.

עסאם מח'ול: חשבון הבנק זה לימודים.

עסאם מח'ול: חשבון הבנק זה אוכל.

עסאם מח'ול: חשבון הבנק זה חג.

עסאם מח'ול: חשבון הבנק זה תרופות.

עסאם מח'ול: לכן, אני חושב שגם זו התעללות קשה, אף שהיא לא נוגעת רק לילדים שצופים באלימות בזמן העיקול.

עסאם מח'ול: אני חושב שבכלל צריך לשקול ולהעמיד למבחן את כל השיטה החדשה שהולכת ומתפשטת, שיטה של עיקולים, במקום ניסיון לתפקד נכון יותר ולטפל בבעיות העומדות על הפרק.

עסאם מח'ול: היום, למשל, מקובל, שכדי לגבות ארנונה בעיריות, העיריות לא מתעסקות עם זה, אלא הן שוכרות חברות עיקול.

עסאם מח'ול: אלה מתנהגות עם מלוא הכוח שיש להן, ויש להן מספיק שרירים, בכל בית ובכל מצב, כדי להשיג את הרווחים שלהן.

עסאם מח'ול: נראה שהן מקבלות אחוזים על כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהצעת החוק הזאת היא חשובה, מכיוון שהיא צעד אחד נוסף בכיוון הנכון, אבל צריך להמשיך את הצעדים הבאים כדי לשרש את הבעיה ואת התופעה הזאת מהחברה.

עסאם מח'ול: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מאיר פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת בנימין אלון, חבר הכנסת זבולון אורלב, חבר הכנסת מיכאל איתן, חבר הכנסת רוני מילוא, חבר הכנסת דוד אזולאי, חבר הכנסת עוזי לנדאו, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה ועוד שניים או שלושה דוברים נוספים, אם יהיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

משה גפני: חבר הכנסת פרוש, היתה לי הצעה שכל שופטי בית-המשפט העליון יהיו ערבים.

משה גפני: אתה בעד?

מאיר פרוש: אני בעד בחירות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לי שום דבר נגד ההצעה של חברת הכנסת ענת מאור.

מאיר פרוש: אבל כאשר היא מדברת מהרהורי לבה נגד פסיקה של בית-המשפט העליון, אני רוצה להפנות את תשומת לבם של חברי הכנסת לדבר שנאמר אתמול.

מאיר פרוש: זה מעניין מאוד.

מאיר פרוש: בית-המשפט העליון אמר אתמול, שהוא מאוד רוצה לדעת מה היא עמדת ראש הממשלה בעניין של השיח' עובייד ודיראני.

מאיר פרוש: פתאום מעניין את השופט מה הפוליטיקאים אומרים.

מאיר פרוש: מדוע?

מאיר פרוש: כי אולי הוא חושב ששם תהיה דעה כזאת או אחרת?

מאיר פרוש: ממתי שופטים מתייחסים למה שפוליטיקאים חושבים?

מאיר פרוש: אני לא יודע.

מאיר פרוש: אבל אני מבקש שגם את הדבר הזה חברי הכנסת יביאו לתשומת לבם.

מאיר פרוש: בכל אופן, אני מבקש לנצל את זכות הדיבור שיש לי במסגרת הצעת החוק הזאת של ביצוע הוצאת מעוקלים מחצרים בנוכחות קטין.

מאיר פרוש: יש דבר שקרה לפני חודשיים ועברנו עליו לסדר-היום.

מאיר פרוש: בלשכת עורכי-הדין, אחת מהשאלות שנתנו לעורכי-דין לשאול – אם אני לא טועה, וחבר הכנסת כץ יתקן אותי אם אני טועה – היתה: מה תעשה אם אתה תצטרך לקבוע שצריכים לקחת חפצים מביתו של בנימין נתניהו והוא לא יהיה בבית, אלא רק יאיר יהיה בבית?

מאיר פרוש: היתה שאלה כזאת שהדריכו בה מלשכת עורכי-הדין.

מאיר פרוש: זה חמור מאוד.

מאיר פרוש: זה חמור.

ענת מאור: זה חמור מאוד.

מאיר פרוש: בסופו של דבר, מה שקרה הוא שמלשכת עורכי-הדין התנצלו ופרסמו הודעת התנצלות.

מאיר פרוש: את מדברת על חוק?

מאיר פרוש: תראה לאיזה דבר הגענו.

מאיר פרוש: אם רוצים לפגוע בראש הממשלה, אז לא רק שפגעו בו, לא רק שפגעו במשפחה שלו, אלא גם מלשכת עורכי-הדין יוצאים באיזו שאלונת:

מאיר פרוש: מה תעשה אתה כעורך-דין אם תצטרך לקבוע שצריך לבצע חיפוש אצל הקטין יאיר נתניהו?

מאיר פרוש: והיתה התנצלות.

מאיר פרוש: אם החוק שלך יכול להועיל ולהביא לכך שלא יעלה על הדעת של מישהו, מאן דהוא, שינסה לומר את האמירה הזאת – גם בשביל זה צריך להצביע בעד החוק.

מאיר פרוש: אבל בכל מקרה אצביע בעד.

מאיר פרוש: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רענן כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אבשלום וילן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, חוקים באים להכניס סדר למערכת היחסים החברתית.

טלב אלסאנע: אבל לא כל דבר בין בני אדם חייב להיות מעוגן בחוק.

טלב אלסאנע: יש דברים שהם טבועים ומובנים מאליהם.

טלב אלסאנע: למשל, אין חוק האומר שמותר לאדם לנשום אוויר, דבר שהוא מובן מאליו.

טלב אלסאנע: אין גם חוק שאומר שמותר לאדם להתחתן, למיטב ידיעתי, או להביא ילדים לעולם.

טלב אלסאנע: אלה זכויות ברורות, טבעיות.

טלב אלסאנע: בכלל, אני חושב שכל דבר הוא מותר, אלא אם נאמר בחוק שזה אסור.

טלב אלסאנע: זה עיקרון הנגזר מעקרון החירות, שהכול מותר אלא אם נקבע אחרת ונאסר על-פי חוק.

טלב אלסאנע: אבל אנחנו מגיעים למצב שבמדינה על כל דבר צריך חוק כדי לקבל אותו.

טלב אלסאנע: צריך חוק כדי לקבל מים לשתות במגזרים מסוימים, צריך חוק כדי להיות מיוצג בחברות ממשלתיות, אף שזה דבר שהיה צריך להיות מובן מאליו, צריך חוק כדי להיות מיוצג בהרכב של בתי-המשפט, אף שזה מובן מאליו במערכת משפט נורמלית, צריך חוק אולי כדי לנאום או משהו כזה.

טלב אלסאנע: לכן, כשמגיעים למצב כזה יש משהו פגום, או מיוחד, כשמדובר בחברה המתיימרת להיות חברה דמוקרטית.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה אחד הדברים שמעוררים מחשבה.

טלב אלסאנע: צריך לחשוב בדיוק למה מגיעים למצב הזה.

טלב אלסאנע: אני סבור שמגיעים למצב הזה כי הדמוקרטיה הישראלית נתפרה על-פי ממדים או לתוך תפיסה מסוימת שמתעלמת ממגזרים מסוימים.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים את המגזר הערבי שסובל מקיפוח, מאפליה, וכל בעיות האבטלה הקיימות, וזאת לא גזירה מהשמים, והחרדים רואים את הבעיות של החברה החרדית ושל המגזר החרדי.

טלב אלסאנע: אומנם האפליה שונה אבל התוצאה היא אחת, ומשטר דמוקרטי צריך לתת הזדמנויות שוות וגישה שוויונית לכל אזרח ואזרח.

טלב אלסאנע: אני רוצה, בהקשר זה, להתייחס גם לנושא שהועלה בדיון הקודם, והוא הזכות להיות מיוצגים במערכות המשפט, והתייחס לזה חברי חבר הכנסת כנעאן.

טלב אלסאנע: אין שום סיבה שבמערכת המשפט לא יהיו מיוצגים המגזרים השונים, במיוחד המגזר הערבי.

טלב אלסאנע: ואיך זה יכול להשפיע?

טלב אלסאנע: זה יכול להשפיע על שיקוליו של שופט.

טלב אלסאנע: בדקו גם מבחינה סטטיסטית.

טלב אלסאנע: כשמביאים עצור או חשוד שהוא ספרדי בפני שופט ספרדי – הוא יכול להבין את הרקע שלו ולהתייחס אליו אחרת.

טלב אלסאנע: היום התברר ש-40% מהמעצרים הם מעצרים לקויים.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, נפל פגם במעצר; או מעצר בלתי חוקי או מעצר ללא עילה, וגם, אני בטוח, דרשתי שיבדקו את זה בשאילתא, אני בטוח שברוב המעצרים הבלתי-חוקיים החשודים הנעצרים הם ערבים, כי קציני המשטרה מתייחסים בקלות כשמדובר בעצור או בחשוד ערבי.

טלב אלסאנע: זה לא מקרי לחלוטין שבבתי-המשפט יש גם נטייה להעמיד לדין או יש נטייה להרשיע כשהנאשם הוא ערבי, וכשמרשיעים – לאחר מכן יש נטייה לגזור עונשים חמורים יותר.

טלב אלסאנע: ואיך אפשר להתמודד עם זה?

טלב אלסאנע: – ניתן להתמודד עם זה כשבמערכת המשפט יש ייצוג הולם שמקרין על המערכת, והשופטים יתייחסו באופן שוויוני כי הם רואים שיש ייצוג גם לאותם חשודים מהמגזר הזה או מהמגזר הזה, ולכן הייצוג הוא – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבקש לסיים, חבר הכנסת.

טלב אלסאנע: – – – הייצוג הוא לא אך ורק לצורך הייצוג.

טלב אלסאנע: הייצוג הוא על מנת להקרין על כלל החברה, שהחברה היא של כולם, שכולם משולבים, שכולם מעוצבים ושותפים לעיצוב החברה, כולם שותפים לקבלת החלטות, ואין מקרה שחלק הוא אדון שנותן והחלק השני מקבל.

טלב אלסאנע: חברה שוויונית היא חברה שצריכה לתת שוויון הזדמנויות וייצוג הולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת איוב קרא.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני לברך את הגברת חברת הכנסת ענת מאור על הצעת החוק.

נסים זאב: אני חושב, שמי שלא חווה את הסיוט הזה, שבאים מעקלים באופן פתאומי לבית של משפחה שיש שם קטנים, באים כבריונים, באים לעקל, אני אומר לך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כץ.

נסים זאב: – – – כל מה שאני אומר לך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כץ.

נסים זאב: – – – הם שליחים, הם עושים את עבודתם – – –

ראובן ריבלין: מי שלא משלם את החובות שלו – – –

נסים זאב: הם עושים את עבודתם.

נסים זאב: אבל תשמע אותי רגע.

נסים זאב: תגיד לי, אצלך באו פעם אחת לעקל בבית?

ראובן ריבלין: לא, כי אני משלם את החובות שלי.

נסים זאב: לא, אז תסמוך עלי שמה שאני אומר לך זה בדוק.

ראובן ריבלין: אם אני אקנה ממישהו דבר ואני לא אשלם בעדו – – –

נסים זאב: הם באים כבריונים; לא בריונים, כבריונים, הם נראים בריונים, וזה חבל.

נסים זאב: הסיוט שהמשפחה עוברת, הטראומה שהילדים עוברים – זה חודשים רבים.

נסים זאב: הם באים לעקל ב-2,000 דולר, והנזק הנפשי שגורמים למשפחה שלמה – שום סכום שבעולם אין לו פה ערך.

נסים זאב: ולכן אני חושב שהחוק הזה ראוי, והגון לתמוך בו, ואני מהראשונים שאתמוך בחוק הזה.

נסים זאב: הרי למי בדרך כלל באים לקחת ולעקל מהבית?

נסים זאב: לא למיליונרים שיש להם היכולת לשלם.

נסים זאב: אותם מסכנים שבעקבות פסיקה של בית-משפט, ואותו אחד שאין לו היכולת – אין לו היכולת, כי אם היתה לו היכולת, אם היו לו חשבונות בנקים, אם היה לו נכס, היו מעקלים לו את הנכס.

נסים זאב: לא מעקלים את הריהוט, חבר הכנסת ריבלין.

נסים זאב: אם מגיעים למצב שבאים לעקל את הריהוט, זאת אומרת שכבר מיצו את כל הדרכים האפשריות ואת כל האפשרויות – – –

ראובן ריבלין: אתה יודע למה הקים הלל – – – כדי לאפשר ליותר אנשי מצוקה לקבל הלוואות – – – אני מבין את חברת הכנסת מאור שאומרת לא לעשות עיקול כאשר יש ילדים קטנים בבית, אבל היא לא שוללת את עקרון העיקול – – –

נסים זאב: לא, לא, אני לא שולל.

ראובן ריבלין: – – –

נסים זאב: אני לא שללתי את העיקול – – –

ראובן ריבלין: – – –

נסים זאב: אני לא שולל את העיקול, אבל אני אומר, בהחלט, שזו תחנה אחרונה מבחינת אותו חייב שבאים לעקל לו את הרהיטים בבית.

נסים זאב: בדרך כלל המערכת עובדת בצורה כזאת, גם מבחינת האינטרסים של הזוכה.

נסים זאב: הוא לא רוצה לקחת רהיטים.

נסים זאב: מה הוא יעשה עם רהיטים?

נסים זאב: הוא קודם כול מנסה לעקל כספים בבנק – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – אם יש כזה דבר – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים.

נסים זאב: – – אז לכן אני חושב שהחוק הזה נאה ויאה וכולנו מברכים עליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, אחרון הדוברים, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית כול, גברתי ענת מאור, אני רוצה לברך אותך על החוק, ואני, באופן אישי, אתמוך בו.

איוב קרא: אני חושב שהחוק הוא חוק חכם, בא להסדיר סוגיה מאוד כואבת לפעמים, ואני הייתי עד לא אחת לסיטואציה שמעקלים באו לבתים, השאירו טראומה במוחם אולי לפחות של אותם יושבי בית צעירים, קטינים.

איוב קרא: לכן אני מודה לך על עצם הצעת החוק.

איוב קרא: אני חושב שזה דבר מאוד מתקן בחברה ומוסיף רבות, אבל אני גם לא יכול לשכוח את מה שהיה בחדשות כרגע, שתינוק שעבר ניתוח לב נמצא ליד שער-פאטמה באזור הצפון ולא מוצאים לו הורים.

איוב קרא: על-פי הדיווחים, הוא עבר ניתוח בהצלחה, ואני מאחל לו שיגדל וידעו מי ההורים שלו והוא יצליח בחייו.

איוב קרא: כל הסיטואציה הזאת מזכירה לי דבר מאוד משונה, שרק לפני ימים מספר, בעזרתו של ידידי חבר הכנסת ישראל כץ, הצלחנו, לא רחוק משם, להביא למתן 15% הנחה במס לתושבי רג'ר, ואני קיבלתי טלפון היום מראש המועצה, שהוא מודה והוא מחזק מאוד אותנו, אבל דבר אחד הוא מתקומם עליו, שהיתה ידיעה בעיתון שהולכים לחצות את הכפר הזה לשניים.

איוב קרא: הולכים לחצות את הכפר הזה, דבר שאני לא מבין איך יכולה להיות סיטואציה כזאת.

איוב קרא: גם ככה הוא אחד הקטנים במדינת ישראל, עוד לחצות אותו לשניים?

איוב קרא: מדובר באזרחים שבעצם כולם מחזיקים באזרחות ישראלית, בניגוד לכפרים שעל הגולן.

איוב קרא: לכן לסוגיה הזאת צריך הבית הזה לתת את הדעת, ואני מקווה שייתנו הסברים בהתאם.

איוב קרא: לעת עתה שום הסבר לא מצאנו לסוגיה הזאת מכל אלה שפנינו אליהם, לרבות השר וילנאי שדיברתי אתו.

איוב קרא: הם לא יודעים על מה מדובר בכלל, ואני מבקש להרגיע בכך את תושבי רג'ר, הם צופים בנו.

איוב קרא: אתם אזרחים ישראלים, וכל עוד אתם כאלה – אין שום סיבה שמישהו יחצה את כפרכם לשניים.

איוב קרא: אני רוצה לומר בהזדמנות זו, שביום ראשון, השדולה למען צד"ל שגברתי ענת מאור מובילה אותה אתי, תבקר במרכז הקליטה של צד"ל – –

ענת מאור: בנתניה.

איוב קרא: – – בנתניה, בבית-גולדמינץ.

איוב קרא: אני חושב שהבית הזה צריך להצטרף לשדולה הזאת, ולהביא לעשייה חיובית מאוד למען האנשים הללו.

איוב קרא: אנחנו נהיה בעירייה, אורחי העירייה בשלב הראשון.

איוב קרא: כבר גייסתי משאית של ציוד שתגיע יחד אתנו למרכז הקליטה הזה, תיאמתי את זה.

איוב קרא: אני מייחל לרגע שכל האנשים הללו יזכו לקצת נחת אחרי הטראומה שהם עברו, ובבוא היום נכרות ברית או הסכם מדיני עם ביטחון אמת בגבול הצפון והם יוכלו לחזור הביתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (מס' 4) (ביצוע הוצאת מעוקלים מחצרים בנוכחות קטין), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 33 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (מס' 4) (ביצוע הוצאת מעוקלים מחצרים בנוכחות קטין), התש"ס–2000, לוועדה החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של תשעה תומכים, אין נמנעים ואין מתנגדים, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת מאיר פרוש בעד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן, ההצעה נתקבלה ברוב של עשרה תומכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרחבת תחולה), התש"ס–2000

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 12) (הזכאים לתגמול – הרחבת תחולה), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה – של חברי הכנסת הירשזון ומאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תציג את ההצעה חברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת על תמיכתם בהצעת החוק החשובה הקודמת.

ענת מאור: הצעת החוק הזאת הוצעה על-ידי חבר הכנסת הירשזון ועל-ידי.

ענת מאור: אני אסביר אותה בקצרה.

ענת מאור: זו אחת מהצעות החוק החשובות והצודקות.

ענת מאור: בכל נושא נכי רדיפות הנאצים – נערים שנגזר עליהם להישאר בגרמניה כי לא היה מי שיביא אותם, הם היו שארית הפליטה, לא מקבלים היום דבר.

ענת מאור: כאשר הם פנו בהתחלה אל חבר הכנסת הירשזון ואלי, לא האמנו שהמצב הוא כזה.

ענת מאור: אני מצטערת שהאוצר לא פתר זאת באמצעות חוק, אבל היום הכנסת חייבת לקדם זאת.

ענת מאור: אני שמחה שבסוף הגענו לפשרות ולהסכמה עם הממשלה וועדת הכספים קידמה את הנושא.

ענת מאור: אני מקווה שהכנסת תאשר את החוק.

ענת מאור: בהזדמנות זו אני רוצה לציין, שחבר הכנסת הירשזון פועל בתחומים חשובים רבים אחרים בנושא של נפגעי ונכי הנאצים.

ענת מאור: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולפנות אל האוצר לגבי ההישג שהשיג חבר הכנסת שילנסקי.

ענת מאור: אני מבקשת שיפסיקו לבדוק בציציות – האם האיש אכן לקה בנכות מחמת מחלה, האם הוחמרה מחלתו.

ענת מאור: אנחנו יודעים שיש הרבה נזקים ופגעים שאנשים לא סבלו מהם במשך השנים, ודווקא לעת זיקנה הם פגועים מהם.

ענת מאור: חבר הכנסת שילנסקי הגיע בזמנו להסדר, ועכשיו הבדיקות והקריטריונים הוחמרו מחדש.

ענת מאור: צריך להפסיק זאת.

ענת מאור: בתקופה שאנחנו יודעים שיש מכחישי שואה – אני מברכת את חברת הכנסת נעמי בלומנטל, יושבת-ראש ועדת הקליטה והעלייה, ואת פרופסור דבורה ליפשטט שהגיעה הנה.

ענת מאור: היה מרגש לראות את המאבק נגד מכחישי השואה.

ענת מאור: אנחנו ככנסת צריכים לתת בבית הזה את הסיוע הסביר לאלה שנפגעו מאותה שואה וטראומה נוראה.

ענת מאור: מדובר בכמה אלפים, זו חובתנו.

ענת מאור: אודה לחברי הכנסת שיקצרו בדברים ונוכל לאשר זאת ולקדם את ההצעה עד גמר המושב לקריאה שנייה ושלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא את רשימת המשתתפים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר כנסת שאיננו באולם מאבד כמובן את זכותו להשתתף בדיון.

ראובן ריבלין: אני מבקש עוד הפעם להפנות את תשומת לב הנשיאות שזה לא לכבודם של חברי הכנסת שהם נרשמים, או שעוזריהם רושמים אותם לדיון – כשהם לא נמצאים הם כאילו מזלזלים בעבודתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין, א.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי כנסת שאינם רוצים שייקרא שמם באים ומבקשים לא להשתתף, ואני לא קורא את השמות שלהם; ב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר כנסת יכול לדאוג שעוזר שרשם אותו גם ימחק אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו הולכים לפי השמות, וזה סדר הדיון.

ראובן ריבלין: אדוני, אולי אפשר להנהיג שיטה אחרת: מהחברים הנוכחים באולם, מי שמאשר נקרא, ומי שלא מאשר לא קוראים את שמו, כדי לא לבייש חברי כנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כדי לאשר צריך להנהיג תיקון נוסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שכבר הנהגנו את הדרך הנכונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יהיה צורך בתיקונים, הדבר יובא לדיון בנשיאות הכנסת או בוועדת הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מכריז על שמות המשתתפים:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת משה גפני, אופיר פינס-פז, תאופיק חטיב, מקסים לוי, דני נוה, אליהו בן-מנחם, אחמד טיבי, ויצמן שירי, מוחמד כנעאן, מוחמד ברכה – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אם יהיו נוכחים, חברי הכנסת עזמי בשארה, עסאם מח'ול, גדעון עזרא, אברהם רביץ, אברהם הירשזון, מאיר שטרית, האשם מחאמיד, סאלח טריף, חיים כץ ונחום לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא אקרא את השמות עוד הפעם, אבל אלה שיבואו מאלה שקראתי יקבלו גם כן זכות דיבור.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, החוק הוא חשוב וודאי שאתמוך בו.

ישראל כץ: קודם לכן דיברתי על העסקה שנעשתה בין ממשלת ישראל, ועדת שרים, לבין חברי כנסת ערבים לגבי הלבנה של מבנים לא-חוקיים במגזר הערבי.

ישראל כץ: אותה עסקה נעשתה בצורה שנראית ממש כשוחד פוליטי וכאפליה מול מגזרים אחרים שגם כן סובלים מהבעיה.

ישראל כץ: אני יכול לציין כל עיר ועיר, כל עיר פיתוח, כל מושב ואנשים שלצורכי פרנסה לא בנו אלא השתמשו אפילו במבנים קיימים, השתמשו במה שנשאר להם מהחקלאות.

ישראל כץ: הוציאו נגדם צווי הריסה והטילו עליהם קנסות בגובה 100,000 שקל ובכך הרסו משפחות.

ישראל כץ: הם פנו ופנו, אבל בבית-משפט אמרו: זה החוק.

ישראל כץ: מבקר המדינה מותח ביקורת, בצדק, על כך שלא מיישמים את החוק.

ישראל כץ: אני זוכר, שאחד הסעיפים שעלו בדיוני התקציב היה משא-ומתן בין המפלגות הערביות לבין הממשלה, עם השר חיים רמון אז, ואכן התברר שהעסק הזה נושא פירות.

ישראל כץ: אין לי טענה אל חברי הכנסת הערבים; בכלל כל אזרח יכול לדרוש מה שהוא רוצה.

ישראל כץ: יש לי טענה לשר המשפטים שישב כאן קודם, איך בצורה כל כך בוטה הוא יכול לכופף את החוק, לדרוס אותו ולהחליט היום שמלבינים 550 בתים במגזר הערבי שנבנו בצורה לא חוקית ויש צו של בית-המשפט להרוס אותם, לרבות שלושה בתים בסח'נין, שאומרים: לא נהרוס אותם.

ישראל כץ: זה לא נעשה בצורה ממלכתית, זה לא נעשה מתוך ניתוח הצרכים של כל האוכלוסייה בישראל, בכלל זה המגזר הערבי, עם תוכנית אב, עם תשתיות, עם הקצאת משאבים בדרך מכובדת, אלא זה נעשה כדין שנוהג אדון בפילגש.

ישראל כץ: מאחר שחברי הכנסת הערבים מסכימים לשמש כפילגש ולא כאשה החוקית, גם את הדברים שהם מקבלים הם מקבלים בדרך של אתנן פוליטי, לצערי, בדלת האחורית, בוועדות שרים, בשוחד.

ישראל כץ: הם התרעמו על כך שהממשלה נאלצה לתמוך בהצעות חוק בעניין ירושלים, בעניין מניעת שיבתם של פליטים ערבים – הצעה שהיה לי הכבוד להגיש אותה.

ישראל כץ: חבר הכנסת אלסאנע פנה אל ראש הממשלה ואמר לו עד כאן, ובאו וסידרו להם כאן את הדבר הזה.

ישראל כץ: גם אם יש דברים שצריך לסדר אותם – לא בדרך הזאת; אם צריך לסדר למגזר הלא-יהודי, ודאי שצריך לסדר לכלל האוכלוסייה.

ישראל כץ: לא על הדרך הזאת תהיה תפארתנו.

ישראל כץ: גם הנאומים של חבר הכנסת אלסאנע ואחרים שמנסים לקשור בין זה לבין חוק החברות – שלא היתה לי הזכות להצביע בעדו או נגדו, כי לא הייתי כאן – הם לא ממין העניין.

ישראל כץ: על כל נושא יש לנו מה להגיד, אבל אני התייחסתי לנושא הזה ולא חברי כנסת אחרים, ולא צריך לערבב בין דעותיהם לבין דעותי.

ישראל כץ: יש כאן הפרת חוק, רמיסת חוק רטרואקטיבית על רקע של שוחד פוליטי ועסקות פוליטיות.

ישראל כץ: זה רגע שמבייש אותי מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אם יהיו באולם – חבר הכנסת מיכאל קליינר, חבר הכנסת בנימין אלון, חבר הכנסת זבולון אורלב וחבר הכנסת ראובן ריבלין.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מובן שאני אתמוך בהצעת החוק לנכי רדיפות הנאצים שמגישה חברת הכנסת ענת מאור יחד עם חבר הכנסת אברהם הירשזון.

מאיר פרוש: אני מנצל את רשות הדיבור כדי להביא רשמים מסיור שערכנו היום, חברי ועדת הכספים, בכמה מוסדות תורה וחסד בירושלים.

מאיר פרוש: ביקרנו בבית-המדרש הגדול של חסידי גור, שממוקם בסמוך למחנה שנלר; ביקרנו בבית-הכנסת הגדול של חסידי בעלז; ביקרנו בקומפלקס של ישיבת מיר ובאולמות השונים הסמוכים לישיבה, עם 4,000 הבחורים, ואחר כך ביקרנו גם במוסד "עזר מציון", מפעל חסד, ובמוסד "עלה" לילדים פגועי מוח.

מאיר פרוש: אבל אני רוצה להתייחס לביקור בשלושת המוסדות הראשונים.

מאיר פרוש: כולנו יודעים מה שהיטלר, יימח שמו, גרם לחסידות המפוארת הזאת, חסידות גור, מה שהוא גרם לחסידות בעלז ומה שהוא גרם לישיבת מיר, ולא רק לשלוש אלה, אלא מה שהנאצים גרמו, ששישה מיליוני יהודים נכחדו, נשחטו, נטבחו.

מאיר פרוש: אני חושב, שלא יכולה להיות נקמה טובה יותר, גדולה יותר, מנצחת יותר אותו שטן הנאצי שרצה להשמיד את עם ישראל מאשר הקמתם של מרכזי תורה וחסידות – לא רק שלושת המרכזים הגדולים שביקרנו היום, החסידויות וישיבת מיר, הישיבה הגדולה ביותר בעולם, שזכינו והיא נמצאת כאן בירושלים, אלא כך כל החסידויות וכך כל הישיבות.

מאיר פרוש: מה שרצו לעשות לעם היהודי – כי הם ראו אותנו כעם הספר, כעם שממשיך עם המסורת, עם המורשת היהודית, וניסו לקעקע, וחיפשו לא רק את היהודי אלא חיפשו את מי שעשה בעיה יהודית.

מאיר פרוש: היו כאלה שניסו לברוח ולהתחמק, אבל מאחר שהסבא והאבא של הסבא והאבא של האבא של הסבא היה יהודי, גם את זה היטלר רצה לקעקע ולקחת מאתנו.

מאיר פרוש: ביום כזה, שבו הכנסת התייחסה ובאה לבדוק ולראות את הקמת המרכזים האלה כהנצחה למה שהיה לפני השואה, ודאי שטוב יותר ונוח לי יותר להצביע בעד הצעת החוק הזאת, שבאה לתקן תיקון מסוים שהוא גם חשוב.

מאיר פרוש: כמוך, גם אני רוצה לומר, שאני רואה את חבר הכנסת הירשזון מגיע לכאן בדבקות מדי פעם עם עוד הצעה איך אפשר לגרום לכך – אני לא יודע אם אפשר בכלל – שנקבל משהו בחזרה, אבל בכל אופן, לאחר שנגזר עלינו מה שנגזר, שנוכל לקבל ולהיטיב עם אלה שסבלו.

מאיר פרוש: ביום כזה ודאי שחשוב להצביע בעד הצעת החוק.

מאיר פרוש: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סיימת בדיוק בזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ראובן ריבלין, ואחריו, אם יהיו כאן, לפי הסדר שאני קורא, ישתתפו בדיון: חברי הכנסת מיכאל איתן, רוני מילוא, דוד אזולאי, עוזי לנדאו, חוסניה ג'בארה, ציפי לבני, רענן כהן, אבשלום וילן ונסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת ענת מאור, יחד עם חבר הכנסת אברהם הירשזון, מגישים לנו חוק נוסף שהוא תוצאה של השואה הנוראית והאיומה שנפלה על עמנו.

ראובן ריבלין: השנה הייתי ב"מצעד החיים", ופעם ראשונה חזיתי פנים אל פנים במצבות נוראיות שהן זיכרון נורא לשואה שנפלה על עמנו.

ראובן ריבלין: פעמים אני תוהה מדוע אנחנו כל פעם מגלים איזה דברים חדשים בבחינת, הנה, עוד הפעם ועוד הפעם.

ראובן ריבלין: יש לפעמים איזה טעם מר אפילו.

ראובן ריבלין: אני יודע שנתגלו דברים רבים עם פתיחתם של שערים לגלויות שונות שלא היו לנו קשר אתן מאז קום המדינה.

ראובן ריבלין: מסך הברזל גרם למצב שבו למעשה היו קהילות שונות שלא יכולנו להתוודע לנושאים שהיו מיוחדים להן, ולא היתה אפשרות לתת בהתאם לחוק הישראלי איזה פתרון למצוקה או למצב דברים שנוצר כתוצאה ממצבן המיוחד.

ראובן ריבלין: אבל אולי הגיעה השעה.

ראובן ריבלין: אנחנו דור אחרון, כי בעוד עשור או שניים כבר לא יהיו אנשים שהיו עדים לנוראה שבמכות שנפלו על העולם, אולי על האנושות.

ראובן ריבלין: הייתי מציע לאותם חברים שעוסקים יום ולילה, בבחינת לא נשכח לעולם ולא נעזוב לעולם ולא נניח לעולם אלא אם תימצא ולו מעט נחמה או יימצא מעט פתרון לאיזה שבר שמישהו נשבר בו – הייתי מציע שהחברים האלה יחוקקו חוק מסגרת שבו ייקבע, שבהתאם לתקנות ניתן לפתור כל דבר בלי צורך לחזור למחוקק, כי לפעמים אנחנו מרבים כל כך בחוקים שקשורים לשואה ולתוצאותיה ולמתן פתרונות שהם מחויבי המציאות, כדי לעשות מעט צדק עם ניצולי השואה או צאצאיהם.

ראובן ריבלין: היום אנחנו יושבים ומבקשים מהבנקים הישראליים לפתוח את חשבונותיהם לביקורת חיצונית.

ראובן ריבלין: כל זאת לא משום שאנחנו לא מאמינים בבנקים שלנו, אלא מפני שזאת דרשנו מהבנקים בחוץ-לארץ.

ראובן ריבלין: אם דרשנו זאת מארצות העולם, מדוע שלא נקיים בבחינת נאה דורש, נאה מקיים, בארצנו אנו?

ראובן ריבלין: אני שמח לשמוע, וזה מפי השמועה אני אומר, שאכן איגוד הבנקים הסכים שלא ניאלץ לעשות איזו חקיקה שתאפשר לחוקר חיצוני לבדוק כל אותם חשבונות של ניצולי שואה, כאלה או אחרים, שנכחדו מן העולם ואיש לא יודע מה קרה אתם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ענת מאור, ברוכה יוזמתך ותהיי ברוכה לעולמי עד על כך שאת נמנית עם אלה שפועלים בתחום זה, יחד עם חבר הכנסת אברהם הירשזון, שעושה לילות כימים ומקדיש למעשה את רוב תפקידו כחבר כנסת – מלבד אותם תפקידים נכבדים שהוא עושה בתחום הציבורי – לנושא השואה.

ראובן ריבלין: אני מציע לכם לשאול ולראות אולי ולהתייעץ עם משפטנים, על מנת שנקבע חוק מסגרת שיאפשר באמת לרשות המבצעת לעשות כל דבר כאשר מתגלה משהו שלא חשבנו עליו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ריבלין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – אחרון הדוברים בדיון הזה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אגב, החוק הזה לא פורסם בסדר-היום והוא אינו על שולחן חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אכן, הוא הובא בשלב יותר מאוחר כתוספת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בהחלט מצטרף בתמיכה בהצעת החוק לגבי נכי רדיפות הנאצים שזכאים לתגמול.

נסים זאב: לפי החוק היום, מי שהיה על אדמת גרמניה בשנת 1947 אינו זכאי.

נסים זאב: אני חושב שזה לא נכון.

נסים זאב: זה אותו ציבור, אלה אותם אנשים שעברו את הסיוטים, את הגיהינום ואת הזעזועים שעד היום לא נשכח מהם.

נסים זאב: לפני שבועות מספר פגשתי יהודי בגיל גבורות.

נסים זאב: הוא לא נראה בגיל גבורות, צעיר ברוחו.

נסים זאב: הוא הביא לי ספר שהוא חיבר על השואה המשפחתית.

נסים זאב: הוא איבד את כל בני משפחתו – בניו, אשתו, הוריו.

נסים זאב: את כולם הוא איבד בתקופת הנאצים.

נסים זאב: הוא ביקש ממני לסייע לו להפיץ את הספר שלו בבתי-הספר.

נסים זאב: שאלתי אותו מה הוא חש אחרי 55 שנה, והוא אומר לי: אני חש את הסיוטים כאילו אני עדיין בתוך האש, בתוך הגיהינום של גרמניה הנאצית.

נסים זאב: אני לא יכול לישון בלילות, אני לא עוצם עיניים.

נסים זאב: אני נמצא בחרדות.

נסים זאב: קשה לי לעכל.

נסים זאב: חושבים שעם השנים האדם שוכח בדרך כלל – נשכחתי כמת מלב.

נסים זאב: ולמה כמת מלב?

נסים זאב: האבל הוא עד 12 חודש, כי בדרך כלל המת נשכח לאחר 12 חודש.

נסים זאב: לכן דיני אבלות חלים עד 12 חודש.

נסים זאב: אבל את הגיהינום הזה שבו איבד את בני משפחתו הוא אינו שוכח.

נסים זאב: במקרה דיברנו על הנושא שהעלתה עכשיו הגברת הנכבדה, חברת הכנסת ענת מאור, לגבי האפשרות שהוא יקבל את הזכאות שלו כאדם נכה ופגוע.

נסים זאב: לא הבנתי בדיוק, לא נכנסתי אולי לעומקם של דברים על איזו זכאות נוספת מדובר.

נסים זאב: אבל אני חושב שתיקון החוק יכול באמת לתת תשובה ומענה לאותם אנשים.

נסים זאב: יישר כוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, ענת, יישר כוח.

איוב קרא: כמי שבדיוק חזר מסיור בגרמניה, אני חושב שבכל מה שנעשה למען האנשים הללו, ניצולי השואה, לא נפצה אותם בחלקית האחוז על מה שעברו שם ועל הטראומות שראיתי לנגד עיני.

איוב קרא: אני באופן אישי, כמובן, הזדעזעתי עמוקות למראה כל מיני פינות שבהן ביקרתי.

איוב קרא: כל פעם שאני נזכר זה מעביר בי חלחלה ורגשות מעורבים מאוד.

איוב קרא: היה רגע שבו אפילו אמרתי לחברי מאיר שטרית: אני עוזב.

איוב קרא: אחרי הביקור בבוכנוואלד היה לי סיוט אדיר כל היום, כמעט לא יכולתי להמשיך את הסיור.

איוב קרא: אבל היו לנו גם מפגשים מעניינים עם הצמרת הגרמנית, עם שר החוץ הגרמני, יושקה פישר, סגן הקנצלר, ועם כל מיני גורמים בקהילה היהודית וגם עם ארגונים תומכי ישראל השונים.

איוב קרא: ואני שמח בדבר אחד, לפחות, שיש אוזן קשבת לפחות בממשל הגרמני.

איוב קרא: מהמפגש עם היהודים, שמונים כיום כ-100,000 איש, אני שמח לומר שהתרשמתי שלפחות היום, על פניו, הם מקבלים יחס די טוב ומכובד.

איוב קרא: אני מייחל לרגע שבו ישכון שלום בעולם כולו, וכמובן, גם באזור הזה.

איוב קרא: כששמעתי ביום ראשון שנוצרים לא היו יכולים לקיים את המיסה שלהם בדרום-לבנון בגלל גזענות או בגלל כל מיני סוגים של פנאטיות שאני לא יודע למה הם צריכים להתקיים בעולם הזה, מאוד כאב לי, מאוד חרה לי.

איוב קרא: וכששמעתי שבראמש נורה אתמול נוצרי על-ידי ארגון עוין, אמרתי: אלוהים, מתי ייפסקו המלחמות הללו, מתי תפסיק להתקיים הפנאטיות העדתית, הדתית.

איוב קרא: ושוב, אדוני היושב-ראש, אני מאחל ששקט ישרור באזור הצפון, שהעם פה יחיה בשלום ועמי האזור יחיו בשלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרון הדוברים, חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אחרי זה נעבור, כמובן, להצבעה על הצעת החוק.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שזו הצעת חוק נכונה, ואני תומך בה ואצביע בעדה.

טלב אלסאנע: צריך לזכור, ששורש הרע מתחיל קודם בלאומניות, לאחר מכן הלאומניות הזאת מגיעה לשלילת הזכויות של הזולת, ולאחר מכן – לשלילת חייו.

טלב אלסאנע: ולכן צריך גם להילחם בתופעה הזאת מתחילתה – תופעה שהיתה קשה וגרמה לתוצאה הטרגית, לשואה, שעד היום זוכרים אותה, וכל מי שרק לומד אותה בהיסטוריה מזדעזע.

טלב אלסאנע: אני מנצל את הזמן שעומד לרשותי כדי להתייחס לדבריו של חבר הכנסת ישראל כץ, שדיבר על שוחד או על איזו עסקה כביכול בין חברי הכנסת הערבים לבין הממשלה, שבעקבותיה הממשלה מכשירה או מלבינה 550 דירות במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה פסול להתייחס לסוגיה של פתרון בעיות המגזר הערבי כאל שוחד.

טלב אלסאנע: הממשלה מחויבת למתן פתרונות לאזרחיה, וזה שהיא נותנת את הזכויות, זה לא עניין של שוחד.

טלב אלסאנע: זו זכות שמגיעה לאזרחים בתור אזרחים.

טלב אלסאנע: ממשלות לא התייחסו למגזר הערבי, למצוקותיו, לבעיות של תוכניות המיתאר, ולכן נוצרה הבעיה.

טלב אלסאנע: היום מנסים להתמודד אתה, ולכן קמה ועדה בראשותו של דובי גזית, בעקבות תביעות של הסיעה הערבית המאוחדת, רע"ם, והיום היא הגישה את המלצותיה, וההמלצות אושרו על-ידי ועדת השרים: יוסי ביילין, שלמה בן-עמי ומתן וילנאי.

טלב אלסאנע: אומנם התוכנית הזאת אינה מספקת אותנו, אינה נותנת מענה ליישובים הלא-מוכרים, אבל יש בה איזה צעד, ולו קטן, לקראת הפתרון.

טלב אלסאנע: הסוגיה האחרונה שאני רוצה להתייחס אליה ושנדונה בזמן הזה היא העניין של נשיא המדינה.

טלב אלסאנע: לצערי הרב, כשבאים ומתייחסים לסוגיה הזאת, מתייחסים אליה כאילו השאלה מי יהיה נשיא המדינה היא הדבר החשוב ביותר שיכול להיות במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: המעמד הזה איבד, לצערי, את משמעותו מבחינה מהותית, מה גם שאנחנו במיוחד, הסיעות הערביות, כבר נכווינו, אם זה במסגרת התמיכה המסיבית והאוטומטית שלנו באהוד ברק ואם בתמיכתנו אז בעזר ויצמן.

טלב אלסאנע: ולכן החלטנו שלא נתמוך באף אחד משני המועמדים.

טלב אלסאנע: אנחנו נשקול לגופו של עניין ונחליט על עמדתנו בהתאם לתשובות שנקבל בכל הנושאים הנוגעים למגזר הערבי.

טלב אלסאנע: מי שיתייחס בצורה עניינית, הוגנת ואמיתית לגישה השוויונית לאזרחי המדינה הערבים – נשקול בהתאם לכך את עמדתנו.

טלב אלסאנע: לדעתי, גם אם התוצאה – – –

ענת מאור: – – – אין התייחסות לעשייה לקידום השלום?

טלב אלסאנע: אם אנחנו שמים לב למידת השינוי שחל בחברה הישראלית, ובעקבותיו לשינוי הטבעי שחל במעמד האוכלוסייה הערבית, הפער רק הלך וגדל, ואין סגירת פערים.

טלב אלסאנע: העולם כולו משתנה, ולכן השינוי שבמגזר הערבי הוא, לדעתי, טבעי מאוד.

נסים זאב: אי-אפשר להשוות את רמת החיים של ערביי ישראל לרמת-החיים של הערבים שנמצאים בכל ארצות ערב.

נסים זאב: להוציא סעודיה וכוויית, אלה הערבים המאושרים עלי אדמות.

ענת מאור: – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת נסים זאב, רמת החיים שלך בשנת 1948 – – –

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: תרשה לי.

טלב אלסאנע: רמת החיים שלך בשנות ה-50 דומה לרמת החיים שלך היום?

טלב אלסאנע: ודאי שלא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו רוצים לסיים את הדיון הזה.

טלב אלסאנע: חל שינוי טבעי בכל העולם, גם בארצות-הברית.

טלב אלסאנע: מה שיש היום זה לא מה שהיה לפני 40 שנה.

טלב אלסאנע: השאלה אם אנחנו – – –

נסים זאב: לערבים שחיים בירדן – – –

טלב אלסאנע: כשנחיה בירדן – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבקש שלא להתייחס ולסיים את הדברים.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לשאול מדוע חבר הכנסת נסים זאב מדבר, למשל, על רמת החיים בירדן ולא מדבר על רמת החיים בשווייץ.

טלב אלסאנע: הוא משייך אותנו אוטומטית לירדן.

טלב אלסאנע: אנחנו לא צריכים להיות שם.

טלב אלסאנע: אנחנו לא רוצים להיות בירדן, ואנחנו לא רוצים להיות בשווייץ.

טלב אלסאנע: אנחנו כאן, והמדד לרמת החיים שלנו הוא רמת החיים כאן, לא שם ולא בשום מקום אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט טוב לסיום.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 12) (הזכאים לתגמול – הרחבת תחולה), התש"ס–2000, קריאה ראשונה – של חברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים להצבעה בעד ונגד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 34 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 12) (הזכאים לתגמול – הרחבת תחולה), התש"ס–2000, לוועדת הכספים נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רוב של ארבעה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה – מחר, יום רביעי, כ"ו באייר התש"ס, 31 במאי 2000, בשעה 11:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חוזר, ישיבה זו נעולה.