ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 79, 2000-02-01 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום, יום שלישי, כ"ה בשבט התש"ס, 1 בפברואר 2000 למניינם.

ראובן ריבלין: בפתח ישיבת הכנסת אני מבקש, בשם חברי הכנסת כולם, להביע את השתתפותה של הכנסת באבלה – אני מבקש מחברי הכנסת לקום – של משפחת זנגוויל על נפילתו של בנה, סמל ראשון רפאל זנגוויל, זיכרונו לברכה; באבלה של משפחת טמפלהוף על נפילת בנה, רב-סרן תדהר טמפלהוף, זיכרונו לברכה; באבלה של משפחת ניב על נפילת הבן, סמל ראשון ליאור ניב, זיכרונו לברכה; ובאבלה של משפחת מלכה על נפילתו של בנה, סמל ראשון צחי מלכה, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: אין בכוחן של המלים לנחם את היחיד, ובוודאי בשעה שמתו מוטל לפניו.

ראובן ריבלין: ברם, אם אותו יחיד אינו יחיד סתם, אלא איבר מאיבריו של הציבור, והציבור בוכה עמו ומתאבל עמו וכואב יחד עמו, ובעיקר מכיר תודה, אפילו בשעה זו, תוך כדי ההלוויות עצמן, הרי זוהי תחילתה של נחמה.

ראובן ריבלין: לא בכדי נפטרים מן המתאבל בברכת "בבניין ירושלים תנוחם".

ראובן ריבלין: נחמתו של הכלל זוהי תחילתה של נחמת היחיד.

ראובן ריבלין: והיום, כאשר מובאים למנוחות ארבעה לוחמים שחייהם ומיתתם למען הכלל היו, דין הוא שנחזור אל הדברים שכתב נתן אלתרמן לפני יובל שנים, ועדיין הם נראים בעינינו כאילו נכתבו היום: "לובשי חול וחגור, וכבדי נעליים/ בנתיב יעלו הם/ הלוך והחרש.

ראובן ריבלין: / לא החליפו בגדם, לא מחו עוד במים/ את עקבות יום-הפרך וליל קו-האש.

ראובן ריבלין: / עייפים עד בלי קץ, נזירים ממרגוע/ ונוטפים טללי נעורים עבריים – – / דום השנים ייגשו/ ועמדו לבלי-נוע/ ואין אות אם חיים הם או אם ירויים.

ראובן ריבלין: / אז תשאל האומה, שטופת דמע-וקסם/ ואמרה: מי אתם?

ראובן ריבלין: והשניים, שוקטים/ יענו לה: אנחנו מגש הכסף/ שעליו לך ניתנה מדינת-היהודים.

ראובן ריבלין: / כך יאמרו.

ראובן ריבלין: ונפלו לרגלה עוטפי-צל.

ראובן ריבלין: / והשאר יסופר בתולדות ישראל.

ראובן ריבלין: " מובן שאנחנו גם מאחלים החלמה שלמה לפצועי צה"ל שנפגעו באותה תקרית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לשלוח תנחומים בשם הכנסת כולה למשפחת נתניהו במות צילה נתניהו, זיכרונה לברכה, אמו של ראש הממשלה לשעבר, בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת לקריאה ראשונה: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (היטלים וארנונה) (תיקון מס' 16), התש"ס–2000 – מטעם הממשלה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 121) (זיכוי ממס לתושב עכו), התש"ס–2000 – מטעם חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי כנסת.

א' האן: עוד אודיעכם, כי הונחה ביום אתמול, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 25) – מטעם ועדת הכנסת.

א' האן: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לסדר-היום – נאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: ראשון הנואמים – חבר הכנסת עוזי ברעם; אחריו – חבר הכנסת אברהם הירשזון.

עוזי ברעם: בחרתי לדבר כאן דווקא משום שדעותי המדיניות על פשרה ידועות, גם בנושא הסורי וגם בנושא הפלסטיני.

עוזי ברעם: כאשר אני שומע את דבריהם של יוסי ביילין ודני נוה על נסיגה מיידית מלבנון, אני רוצה להזהיר את הכנסת, את העם ואת המדינה, שמוטב לסגת בהסכם, אבל אסור לסגת במצב שזנבנו בין רגלינו ואנחנו בורחים, חרף מוראותיו של המוות שהיה אתמול.

עוזי ברעם: מדינת ישראל צריכה להיות חזקה ולצאת על דגלה בהסכם.

עוזי ברעם: יציאה מלבנון היום לאלתר היא שגיאה מדינית ממדרגה ראשונה.

עוזי ברעם: רציתי לומר את זה בצורה ברורה ובפחות מדקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם הירשזון; אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, לפני שבועיים העליתי הצעת חוק שהיתה אמורה לאחד את כל סיעות הבית בכנסת, וביקשתי בה, שאם יהיה הסכם שלום עם סוריה, סוריה תתחייב למסור לנו את הארכי-פושע הנאצי שיושב ברשותה, אלואיס ברונר.

אברהם הירשזון: הכנסת דחתה את ההצעה על-פי בקשת ממשלת ישראל באטימות גדולה מאוד.

אברהם הירשזון: לא עברו שבועיים והעיתון "תישרין", ביטאון הממשל בסוריה, יוצא בהתקפה חריפה תחת הכותרת: המחלה של האלף השלישי.

אברהם הירשזון: הוא אומר, שהשואה לא היתה ולא התקיימה, ושאנחנו, מדינת ישראל יותר גרועה מאשר הנאצים.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכנסת ישראל על כל חלקיה צריכה לקרוא היום לממשלה שתאמר: כל זמן שלא תהיה התנצלות של נשיא סוריה בנושא הזה, לא נוכל לחדש את המשא-ומתן לשלום עמה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רחבעם זאבי; אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, אף אני נדרש לנושא של המאמר ב"תישרין", מאת עורכו ובהשראתו של נשיא סוריה.

רחבעם זאבי: היומון הזה השווה אתמול את הציונות לנאציזם, והוא מספר על המגפה הנאצית החדשה המקננת בישראל: ישראל גירשה את הפלסטינים ממולדתם, קברה אנשים ובני ערובה חיים וביצעה מעשי טבח נגד חפים מפשע; הציונות יצרה את מיתוס השואה כדי לסחוט אנשי רוח ופוליטיקאים בעולם הגדול ולהטיל עליהם אימה, ועוד פנינים כיוצא בזה.

רחבעם זאבי: כך מדברים הסורים אחרי שראש הממשלה ברק מפאר כל הזמן את הרודן אסד בשבחים ובתארים שלא מגיעים לו.

רחבעם זאבי: זוהי תשובת אסד לכינוס הבין-לאומי לזכר השואה שנערך בשבוע שעבר בשבדיה.

רחבעם זאבי: פיגועי ה"חיזבאללה" בצה"ל ובצד"ל, כמו גם מאמר השטנה הזה, אלה הצעדים בוני האמון מצדם והמחוות שלהם כלפי ישראל.

רחבעם זאבי: שתיקתה של ישראל בשתי החזיתות האלה מעידה על חולשה ובלבול עשתונות של ממשלה פושטת רגל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת תאופיק חטיב; אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, אני בחרתי לדבר על נושא אחר.

תאופיק חטיב: בסוף השבוע הייתי בסיור בעיר יפו, בשכונה הערבית שכונת-דקה, שם הוצפו שמונה בתים עד לגובה מטר וחצי, וכל הציוד הושמד לגמרי.

תאופיק חטיב: עיריית תל-אביב, עד עצם היום הזה, לא עשתה מאומה, לצערי הרב, כדי לתקן את מה שאירע שם.

תאופיק חטיב: כל גשם שיבוא יציף עוד הפעם את הבתים.

תאופיק חטיב: בבתים החדשים נוצרו סדקים, ובוודאי הישנים יותר עומדים ליפול.

תאופיק חטיב: אינני יודע אם יש שר אחראי לנושא הזה.

תאופיק חטיב: אף שר לא ביקר שם עד עכשיו.

תאופיק חטיב: כל הסיבה נעוצה בכך שעיריית תל-אביב חפרה בור ניקוז גדול מאוד בתוך השכונה, שמנקז אליו את כל המים של תל-אביב, ומשם המים מועברים במשאבות לים.

תאופיק חטיב: הניקוז הזה מציף את השכונה, מאחר שהמשאבות הן משנות ה-60 המאוחרות ותחילת שנות ה-70, ועדיין לא שופצו והן אינן מספיקות לנקז את המים של השכונה.

תאופיק חטיב: אני מקווה שיש איזה שר שמודע לבעיה הזאת עכשיו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חטיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש, ולאחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר על כך שאף אחד משרי הממשלה לא נמצא ליד שולחן הממשלה, אבל אפשר כרגע לדבר גם על המחסור במיטות ביחידות לטיפול נמרץ – דבר שהוא כאוב, אפשר לדבר על כך שהולכים לבטל את השמירה בבתי-ספר שיש בהם פחות מ-200 ילדים.

מאיר פרוש: אני רוצה כן להתריע, אף שעל טעם וריח אין להתווכח, על כך שהאוטובוסים של "אגד" נצבעים בירוק.

מאיר פרוש: בעיתונות יש התרעות על כך שבחושך לא יוכלו לראות את האוטובוסים האלה, ואנחנו עלולים להיות במצב של תאונות אוטובוסים, וכתוצאה מהתאונות של האוטובוסים בירוק, בלילה עלולים להיות חלילה נפגעים.

מאיר פרוש: על כך אני מתריע עכשיו, שצריכים לדרוש מ"אגד" לבטל את ההחלטה הזאת לצבוע בירוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, ולאחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום פורסם, כי המשרד לביטחון פנים הודיע לרשויות המקומיות על קיצוץ וביטול שמירת המשטרה בבתי-ספר בהיקף של 27 מיליון, וכי הוא מפחית שמירה מ-500 בתי-ספר.

זבולון אורלב: דומני שחייבים להתריע על כך, כי יש גבול להפקרות ולשאננות בכל הקשור לביטחון תלמידים.

זבולון אורלב: לא צריך לקרות חס וחלילה אסון כדי להבין שאסור לקצץ בביטחון תלמידים.

זבולון אורלב: ב-1995 עברה האחריות ממשרד החינוך למשטרה, והמשטרה קיבלה מאות תקנים וניידות.

זבולון אורלב: אם המשטרה מקצצת בביטחון התלמידים, זה כנראה לא חשוב לה, יש להחזיר את האחריות ואת התקציב לשמירת בתי-הספר למשרד החינוך.

זבולון אורלב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת יאיר פרץ.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הבוקר התפרסמו בעיתון "הארץ" דבריה של מנהלת תיכון עירוני ד' בתל-אביב בנוגע למנקות ערביות בבתי-הספר.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, נאמר בכתבה, שמנהלת בית-הספר אמרה דברים לגבי יכולתן של מנקות ערביות לנקות בבתי-ספר.

נעמי חזן: אלה הם דברי הבל, דברי שטנה ודברי גזענות.

נעמי חזן: אשת חינוך במדינת ישראל, מנהלת בית-ספר, איננה יכולה להתבטא כך.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, אני רואה בחומרה רבה את העובדה שאנשי חינוך מתבטאים בצורה גזענית.

נעמי חזן: אני מבקשת מהכנסת ומכל סיעות הכנסת לגנות אמירות מסוג זה כלפי כל אדם וכל קבוצה במדינת ישראל.

נעמי חזן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בשם סיעת ש"ס אני שולח תנחומים למשפחות השכולות והחלמה לפצועים.

יאיר פרץ: לגופו של עניין – אדוני היושב-ראש, לאחרונה אנו עדים לתופעה שהולכת ומחריפה במגזר החקלאי.

יאיר פרץ: נגע הגנבות בקרב היישובים החקלאיים מגיע לממדים קשים.

יאיר פרץ: מדובר בגנבת ציוד חקלאי, כוורות של דבורים ועוד.

יאיר פרץ: לאחרונה נגנבו כ-300 כוורות על-ידי תושבים מהרשות הפלסטינית.

יאיר פרץ: לדעתי, אם הנושא לא יטופל במהרה, זה יהיה המסמר האחרון בארון המתים של המשק החקלאי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת צ'יטה, אליעזר כהן.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, את מנהלת בית-הספר הזה, שעליה דיברה חברת הכנסת חזן, צריך לפטר.

עזמי בשארה: שר החינוך הוא ממרצ.

עזמי בשארה: אסור לה לדעתי להיות מנהלת בית-ספר, ואסור גם לערביות שינקו אצלה לא בבית ולא בבית-הספר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, היועץ המשפטי לממשלה קיבל בשבוע האחרון החלטה להסכים להחלטת המשטרה שלא לחקור את עצמה באירועי א-רוחה.

עזמי בשארה: אירועי א-רוחה שהתפרסמו בכל העולם, לרבות בארץ, זעזעו הרבה אנשים מכל הקשת הפוליטית.

עזמי בשארה: 600 פצועים, חלק מהם נכים, שאיבדו את העין או את היד וכו'.

עזמי בשארה: השתמשו נגד המפגינים בנשק חם, אבל המשטרה החליטה שלא לחקור את עצמה, והיועץ המשפטי אישר ולא ערער על החלטת המשטרה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אנחנו נבקש שההחלטה הזאת תשתנה ושהיועץ המשפטי יורה למשטרה כן לחקור.

עזמי בשארה: כמו כן, צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית במדינה הזאת, שסוף-סוף תקבע הוראות מיוחדות לפתיחה באש, לא רק בעניין א-רוחה, אלא בכל העניינים שבהם יש איפה ואיפה וסטנדרדים כפולים בטיפול בהפגנות של האוכלוסייה הערבית מול אוכלוסיות אחרות במדינת ישראל.

עזמי בשארה: לדעתי הכנסת ככנסת, כפרלמנט, צריכה להגיד את דברה, לא פחות מאשר בעניין כמו העמותות וכו'.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני כשנה נתקלה יחידה לוחמת בצה"ל, סיירת הצנחנים, במארב של אויב.

אליעזר כהן: במארב זה נהרגו מפקד הכוח ועוד חיילים ביחידה.

אליעזר כהן: כוח האש הגדול ביותר של אותו כוח לוחם היה בידי החייל עופר שרון.

אליעזר כהן: המקלע של עופר שרון לא הופעל, כי החייל פחד.

אליעזר כהן: זה קורה, וכל מי שנלחם יודע שזה קורה.

אליעזר כהן: מאז שכחנו מהעניין, עד שקצין חינוך ראשי הוציא איגרת נגד חייל זה והתנהגותו כדוגמה שלילית.

אליעזר כהן: החייל, במקום לשתוק, לכסות את ראשו ולהיעלם, קם ומתחצף ועוטף את תגובתו באידיאולוגיה.

אליעזר כהן: זה מעשה חמור ביותר.

אליעזר כהן: אני אפנה מכתב לרמטכ"ל, שיקרא לו וישפוט אותו על מעשיו ועל דבריו.

אליעזר כהן: צריך להוקיע אותו ולשפוט אותו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו – חבר הכנסת סילבן שלום.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, החדשות הטרגיות מאתמול הן עוד הוכחה לכך שהבלגה וותרנות לא עוזרות.

יורי שטרן: הן לא עוזרות גם במקרה שכבר הוזכר על-ידי חבר הכנסת אברהם הירשזון.

יורי שטרן: לא יכול להיות, שמצד אחד מדינת ישראל מוחה נגד התבטאויות אלה או אחרות, הראויות לגינוי, של מנהיג אחת המפלגות באוסטריה, ומצד שני, כנסת ישראל מסרבת לתמוך בדרישה הזאת של חבר הכנסת הירשזון לדרוש מהצד הסורי את הסגרתו של פושע נאצי אמיתי, לא סתם אחד שמדבר, אלא עוזרו של אייכמן – אלואיס ברונר, ועוברים לסדר-היום על ההתבטאויות האנטישמיות של הסורים, שאתם אנחנו מנהלים משא-ומתן.

יורי שטרן: לא יכולה להיות פה איפה ואיפה.

יורי שטרן: מול הגינויים שלנו באירופה, פי כמה גרועה השתיקה שלנו מול הסורים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שטרן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סילבן שלום, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתריע על תופעה חמורה שקורית בימים האחרונים ופוגעת, לדעתי, בשלטון החוק בצורה קשה ביותר.

סילבן שלום: נושא העמותות צריך להיבדק על-ידי המשטרה.

סילבן שלום: בדבר הזה אל לנו כמובן להתערב בחקירתה.

סילבן שלום: היא צריכה לעשות זאת ללא מורא ראש הממשלה מצד אחד, וללא מורא של אלה שמבקשים את רעתו מצד שני.

סילבן שלום: ביום-יומיים האחרונים קרה לפי דעתי דבר בישראל.

סילבן שלום: השר לביטחון פנים אומר שלא יהיה שום דבר מהחקירה הזאת.

סילבן שלום: שר המשפטים מחרה-מחזיק אחריו ואומר שלא יצא מכך כלום, כי אין כלום.

סילבן שלום: שני אנשים, שאני באופן אישי מכבד אותם, מביעים דעה בנושא שנמצא היום תחת חקירה ותחת בדיקה של המשטרה והפרקליטות.

סילבן שלום: אני חושב שהם פוגעים לא רק בעצמם, כי הציבור מבין שהם לא צריכים לומר את הדברים האלה, אלא הם פוגעים קשה מאוד בשלטון החוק במדינת ישראל.

סילבן שלום: הייתי מציע להם שלא להתראיין בנושא הזה עד לסיום החקירה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר הצטרפתי בשם סיעתי לעצומה שעליה החתים חבר הכנסת נוה, בנושא אפשרות הצטרפותו של היידר לממשלת אוסטריה, וכך נהגו, נדמה לי, כל ראשי סיעות הבית, אם לא רובם המכריע.

מוחמד ברכה: היום אנחנו שומעים על דברים גזעניים באותה מידה, שמעוררים אותו שאט נפש, אשר קיימים במדינת ישראל: מנהלת בית-ספר מדברת על ערביות מסריחות.

מוחמד ברכה: סגן ראש העיר בנצרת-עילית מקים מיליציות כדי לפגוע בערבים.

מוחמד ברכה: היועץ המשפטי לממשלה מחליט לסגור את התיק על כל מה שקשור בפציעתם של יותר מ-500 אזרחים ערבים באירועי א-רוחה.

מוחמד ברכה: על כן, אני חושב, שאנחנו צריכים לטפל בגזענות הפושה בחברה ובמערכת השלטון בישראל, לפני שאנחנו מתייחסים לכל תופעה אחרת בעולם.

מוחמד ברכה: חשוב שהקול הזה יישמע מכל חלקי הבית במה שקשור למדינת ישראל, כפי שנשמע בכל מה שקשור לאוסטריה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול נערך בכנסת יום התיירות.

סופה לנדבר: אני רוצה להביע צער וכאב, כתושבת אשדוד, על זה שאחד מהיזמים שראש עיריית אשדוד הביא לעיר, לפני כמה שנים, כדי לבנות מלון, ברח אחרי שנתיים וחצי, לאחר שהיה מכרז על קרקע מינהל מקרקעי ישראל, והמינהל דרש עבור האדמה פי-שניים ממה ששווה אדמה שלידה, אצל יזם פרטי.

סופה לנדבר: אני חושבת שזהו דבר מאוד מאוד חמור: לא רק מקומות פרנסה קשורים בכך, לא רק ייחודה של העיר אשדוד נפגע.

סופה לנדבר: נגנב כאן משהו.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לערוך חקירה פרלמנטרית, על מנת לבדוק איך יכול להיות שנכס ששייך למדינת ישראל עולה פי-שניים מהקרקע בפרויקט הפרטי.

סופה לנדבר: אני חושבת שהדבר לא ראוי ולא יכול להתקיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תפקידה של המדינה הוא להגן על כל אזרחיה.

מיכאל קליינר: הוזכרה כאן התופעה החמורה של גנבות מהחקלאים בהיקפים עצומים, שמאיימת למוטט את המגזר החקלאי.

מיכאל קליינר: בייחוד חמור העניין בנושא הכוורות, שבאופן טבעי מניחים אותן בכל חלקי הארץ.

מיכאל קליינר: הכוורות האלה הן הפקר, הכוורנים מפסידים הון עתק, ולא מגינים עליהם ברצינות.

מיכאל קליינר: רוצים לסבסד את הרשות הפלסטינית, תואיל הממשלה להביא חוק לכנסת לסבסוד הרשות הפלסטינית, ולא על חשבון החקלאים, על-ידי העלמת עין מתופעת הגנבות.

מיכאל קליינר: עם קצת מאמץ במעברים או באזורים שבהם הם עושים את הדברים, אפשר למנוע את הנגע הזה ולהגן על החקלאים, על הכוורות ועל הדבש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

אחמד טיבי: רובנו הזדע

אחמד טיבי: זענו לקרוא היום בעיתון "הארץ" על מנהלת בית-הספר עם ההצהרות הגזעניות שלה לגבי המנקות הערביות.

אחמד טיבי: לאחר בירור קצר שערכתי עם מישהו ממשרד החינוך, הוא אמר לי שהדברים חמורים.

אחמד טיבי: הוא התפלא על כך שהיא שמאלנית.

אחמד טיבי: הדבר מכאיב שבעתיים, אדוני היושב-ראש, כאשר הדברים באים מאנשים המתיימרים להיות שמאלנים, אבירי זכויות האדם, ועל כן העונש שהיא צריכה לספוג הוא עונש כפול ומכופל, גם בגלל העובדה שהיא אשת חינוך.

אחמד טיבי: גם אני הייתי בין אלה שחתמו על העצומה נגד היידר באוסטריה.

אחמד טיבי: קראתי את הדברים שהתפרסמו בעיתון "תישרין", ואני חושב שיש לדחות על הסף את הדברים האלה.

אחמד טיבי: יש לי ויכוח קשה ונוקב עם הציונות, אבל אזכור השואה באופן הזה והכחשתה הם דברים שיש לדחותם על הסף.

אחמד טיבי: אלה דברים שלא מוסיפים לצד שמזכיר אותם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, בעקבות העלייה השנתית בשכר הממוצע במשק עודכנו קצבאות המוסד לביטוח לאומי ב-6.1%, ואילו קצבאות הילדים עודכנו ב-1.3% בלבד, בשל היותן צמודות למדד המחירים לצרכן.

שמואל הלפרט: צעד זה מעיד על המשך המגמה לשחוק את קצבאות הילדים, אחרי שנשחקו במשך השנים ביותר מ-50%.

שמואל הלפרט: קיים חוסר רגישות של האוצר ל-440,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני, כאשר אחת הסיבות המרכזיות לכך היא שחיקת ערכן של קצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: צעד זה של האוצר יוביל להעמקת העוני בקרב משפחות ברוכות ילדים ולהגדלת הפערים.

שמואל הלפרט: אני פונה לשר האוצר לתקן מייד את העוול המשווע ולעדכן את קצבאות הילדים ב-6.1%.

שמואל הלפרט: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברשותכם, אני רוצה להביא לידיעת הכנסת את התחקיר שערך "קול ישראל", שעל-פיו רבנים ביישובים רבים אינם חיים ביישובים עצמם.

אבשלום וילן: תושבי מושבים, עיירות ואחרים לא יכולים להגיע לשירותי דת אלמנטריים, כתוצאה מכך שמשרד הדתות ממשיך לשלם משכורות לאנשים שאינם ממלאים את תפקידם.

אבשלום וילן: יתירה מזו, התפרסמו כמה מקרים שבהם אנשים לוקחים שלמונים תמורת תעודות הכשר ואישורים אחרים.

אבשלום וילן: חבר הכנסת, ידידי נחום לנגנטל, הגיש הצעת חוק בתחום זה.

אבשלום וילן: אני חושב, שעד אשר הצעת החוק תעבור, חייב שר הדתות לעשות סדר בדברים האלה, ובאופן מיידי.

אבשלום וילן: פנו אלי אנשי מושבים דתיים מאזורי אשר סובלים מהתופעה.

אבשלום וילן: בצר להם, הם פנו אל אנשי מרצ על מנת שיעזרו.

אבשלום וילן: אני חושב שמשרד הדתות חייב להתחיל להקפיד על צדק וזכויות דת אלמנטריות לכול במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מתוך כאב גדול על ארבעת החיילים שנהרגו בלבנון, ומתוך תפילה לרפואה שלמה לאלה ששוכבים בבתי-החולים, חייב אני לקבוע שאיבדנו כל קורטוב של שפיות.

צבי הנדל: במהלך הזה של תהליך מדיני הכול מותר: כובלים את ידיו של צה"ל, והוא לא יכול להשיב כפי שהוא חושב; לא כפי שאני חושב, כפי שכל כוחות הביטחון חושבים.

צבי הנדל: מצד שני, מצמצמים את מספר השוטרים והחיילים, מצמצמים את מד"א ביש"ע, כי הולך להיות שלום עם ערפאת.

צבי הנדל: ומנגד אני שומע, שבמוסדות החינוך מורידים את כוחות המשטרה.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, השלום זו תקווה, עוד נגיע אליו, אבל רק אם נהיה שפויים וחזקים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת הנדל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת לנגנטל.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור אל הגזענות, שאני מגנה את כל גווניה ואת כל צורותיה, תהיה אשר תהיה; יורג היידר הוזכר קודם.

האשם מחאמיד: אני מאלה שמתנגדים ואמשיך להתנגד לצירופו לממשלה, לצירופו לקואליציה באוסטריה.

האשם מחאמיד: אבל, אדוני היושב-ראש, בו בזמן מותר לי אולי לומר את הפתגם העברי שאומר: טול קורה מבין עיניך.

ראובן ריבלין: טול קורה מבין עיניך.

האשם מחאמיד: זה בעצם טול, אבל זה לא חשוב.

ראובן ריבלין: טול זה בארמית, שקרובה מאוד לעברית.

האשם מחאמיד: נכון.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שכאשר אוסרים איסור מוחלט על ערבים להיכנס ל"קאונטרי קלאב" בנהרייה, וכאשר אותה מנהלת בית-ספר אומרת את אשר אמרה: לערביות המסריחות לא הייתי נותנת לנקות ברחוב שלי – – –

ראובן ריבלין: תסיים בדבר טוב, וזהו.

האשם מחאמיד: לא מספיק לומר: התבטאות אומללה, או: דברי הוצאו מהקשרם.

האשם מחאמיד: אין די בהתנצלות.

האשם מחאמיד: אני קורא לשר יוסי שריד ולראש עיריית תל-אביב לפטר את המנהלת הזאת.

האשם מחאמיד: זהו המבחן שלהם.

האשם מחאמיד: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חלק מההסכם על פיצוי בעבור התהליך המדיני ב"וואי" – הוחלט להעביר כספים על מנת לאפשר לאותם יישובים ביהודה, בשומרון ובעזה להיות מצוידים באמבולנסים של מגן-דוד-אדום.

נחום לנגנטל: בחלק מהקיצוץ האחרון שעבר בתקציב המדינה, החליטו לקצץ את עמדות האמבולנסים ביישובים מסוימים, וחושפים אותם לבעיה חמורה מאוד של חיי אדם.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אני אומר את זה לחברי הכנסת ממרצ ולחברי הכנסת מהמפלגות הערביות.

נחום לנגנטל: כשם שאני חושב שההתבטאות של אותה מנהלת בית-ספר היתה נוראה, ולא רק אומללה, אם אכן אמרה את מה שיוחס לה, אני חושב שזהו דבר שצריך לגנות אותו מכול וכול ולפעול בהתאם – אני חושב שגם אתם צריכים להימדד בהתייחסות ההומניטרית כלפי אותם אנשים שכרגע יכולים להימצא בסכנת נפשות.

נחום לנגנטל: לא יהיו להם אמבולנסים שייקחו אותם מהמקום שהם גרים בו אל בתי-החולים.

נחום לנגנטל: אני חושב, שאם מדובר כאן על קיצוץ של 4 מיליוני שקל, המדינה צריכה לתת את זה.

נחום לנגנטל: כולנו צריכים להיות מלוכדים, כדי שנחסוך בחיי אדם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת דני נוה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, לפני כשעתיים חזרנו מסיור ברכס שועפאט, רמת-שלמה.

נסים זאב: אני חייב לומר את תחושת תושבי השכונה והמינהלת.

נסים זאב: זו תחושה של מחנק.

נסים זאב: צריך לזכור שבית-חנינא מקבילה לרכס שועפאט, ומתבצעת שם מדי יום בנייה בלתי חוקית; מתקרבים בשיטת הסלאמי לשכונה, ויש חשש סביר, סביר מאוד, שבית-חנינא עלולה להפוך לאזור B בשלב א' ואחר כך לאזור A.

נסים זאב: הניסיון להעביר שכונות בשיטת הסלאמי לפלסטינים, חייב להדליק בפנינו נורה אדומה.

נסים זאב: דבר נוסף, והוא חמור ביותר, שמתנהלת אינתיפאדה כמעט בכל שבת נגד הילדים שחוצים את השכונה לכיוון הכותל המערבי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דני נוה, ואחריו – חבר הכנסת בן-מנחם.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, שמעתי בראשית השעה הזאת את חבר הכנסת עוזי ברעם, שפתח את דבריו בכך שאמר שהוא מדבר כאיש התומך בפשרה.

דני נוה: אני רוצה לומר, כאיש התומך בעמידה תקיפה ובעמדה ניצית במשא-ומתן גם מול הפלסטינים וגם מול הסורים, בניגוד למר ברעם, ששאלת היציאה מלבנון איננה עניין לוויכוח בין ימין לבין שמאל.

דני נוה: היא לא עניין אידיאולוגי.

דני נוה: יש כיום מחלוקת אחת פשוטה בציבור הישראלי: האם אנחנו יוצאים מלבנון תוך כדי כך שהיציאה קשורה במשא-ומתן עם סוריה, ואהוד ברק רוצה להשתמש בזאת כדי להרוויח עוד תמיכה בנסיגה מרמת-הגולן, או שאנחנו יוצאים מלבנון ללא קשר עם המשא-ומתן עם סוריה.

דני נוה: אני אומר, שאפשר לצאת מלבנון גם בלי לוותר על הגולן וצריך לצאת מלבנון גם באופן חד-צדדי, אבל זה צריך להיות מלווה גם בעמידה תקיפה ומרתיעה שלנו מול לבנון ובמדיניות תקיפה שלנו מול לבנון, על המחיר שזו תשלם אם אנחנו נשלם מחיר, במידה שנותקף וניפגע כאשר נצא מלבנון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דני נוה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, ואחריו – חברת הכנסת נאות.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת תאופיק חטיב, אני מדבר אליך.

אלי בן-מנחם: אתה העלית את נזקי השיטפונות בשכונת פרדס-דקה.

אלי בן-מנחם: כפי שאני מכיר אותך, עשית את זה בתום לב.

אלי בן-מנחם: אתה האשמת את עיריית תל-אביב.

אלי בן-מנחם: בור הניקוז הוקם כבר לפני הרבה מאוד שנים, כאשר בפרדס-דקה לא גרו 160 משפחות אלא משפחות בודדות.

אלי בן-מנחם: מי כמוך וכמוני יודעים, שבאזורים של השיטפונות בתל-אביב יש אחוז גבוה מאוד של בנייה בלתי חוקית והם בנו ללא מערכות ניקוז.

אלי בן-מנחם: מה שכולנו יחד צריכים לעשות פה זה להביא למצב של חקיקת חוק או תוספת לחוק נזקי טבע, ולהוסיף שם גם את הבעיה הכאובה הזאת, שחלק משכונות המצוקה נשטפות במצבים של עודף גשם.

אלי בן-מנחם: מערכות הניקוז בנויות לקלוט 53 מילימטרים של גשם ביום, באזורים של שכונות המצוקה.

אלי בן-מנחם: מה שצריך לעשות זה לתקן את החוק וגם לפעול ביחד כדי להפעיל את החוק הקיים, של פינוי ובינוי בשתי השכונות, גם בפרדס-דקה וגם בשכונת-הארגזים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יהודית נאות, ואחריה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יהודית נאות: אני רוצה לשוב לנושא של חבר הכנסת סילבן שלום ולהרחיב אותו מעט.

יהודית נאות: אני מאוד מדוכאת לשמוע, ששר המשפטים ושר המשטרה, בתפקידים שהם נושאים היום, מרשים לעצמם להביע את הדעות האישיות שלהם באשר לנושא הנתון בחקירת משטרה.

יהודית נאות: אני סבורה, שזה לא דבר שיש לעשותו.

יהודית נאות: אני חושבת שהם היו צריכים להימנע מכך, והם צריכים לזכור שהם היום בתפקיד ממלכתי, ויש השלכה למלים שלהם כלפי אלה שנושאים במלאכה.

יהודית נאות: יתר על כן, אני מתקוממת נגד דברים שנושאים פה חברי כנסת, במתקפה נגד היועץ המשפטי לממשלה ונגד מבקר המדינה.

יהודית נאות: אני חושבת, שלא בכדי, אנחנו, כולם, נושאים בנטל אחד רציני.

יהודית נאות: הציבור חושב שאנחנו קבוצה של פורצי גדר, ואני סבורה שאם לא יישאר האמון לפחות באלה שמופקדים על החוק לא יישאר כלום בעם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת נאות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת בני אלון, כנראה אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: אם יהיה עוד זמן, יעלה גם חבר הכנסת קרא.

ראובן ריבלין: אנחנו נעמוד בזמנים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת גלאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

ראובן ריבלין: אתה בסיעה של חמישה, קיבלת כמו הליכוד.

ראובן ריבלין: שניים מחבריך דיברו.

ראובן ריבלין: אתה יושב-ראש ותיק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לעשות סיעת יחיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, ראיתי אותך.

ראובן ריבלין: יש אנשים שמשתתפים פחות ונותנים להם יותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חטיב מצביע כל הזמן בשקט וקיבל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את השר לביטחון פנים על מינויה של תת-אלוף אורית אדטו לנציב השב"ס.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה מינוי מצוין.

זהבה גלאון: אני חושבת שהגיע הזמן שנשים תכהנה בתפקידים בכירים.

זהבה גלאון: זה שובר את המחסום, שנשים אינן יכולות לכהן בתפקידים גבריים.

זהבה גלאון: לנציב השב"ס החדשה, אורית אדטו, יש תפקיד חשוב מאוד.

זהבה גלאון: השב"ס זה החצר האחורית של החברה הישראלית והתנאים שם מחפירים.

זהבה גלאון: הייתי אומרת שהם אות קלון לחברה הישראלית.

זהבה גלאון: נדהמתי לשמוע שבכירים בשב"ס מבקרים את המינוי.

זהבה גלאון: אני סבורה שהמינוי מתאים לאורית אדטו ושהיא ראויה לתפקיד.

זהבה גלאון: שוב אני רוצה לברך את השר לביטחון פנים, ואני מקווה שזאת תהיה פריצת דרך לנשים נוספות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בני אלון, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש הזכיר בפתח דבריו את הבעת התנחומים למשפחות טמפלהוף, ניב, מלכה וזנגוויל, ואולי שגגה נפלה בפי אדוני היושב-ראש, שלא הזכיר את קולונל האשם עאקל.

בנימין אלון: אני מעיר את הדבר, כי לצערי הגדול, אני שותף פה למה שנאמר קודם נגד הגזענות.

בנימין אלון: יש לפעמים גזענות שפושה גם בין חברי כנסת פה בבניין.

בנימין אלון: כשהגיעו בעלי הברית שלנו מצד"ל לבקר בכנסת, היו פה כמה חברי כנסת שגירשו אותם וצעקו עליהם שיתביישו, כי הם משתפים פעולה עם האויב.

בנימין אלון: יש חברי כנסת שהתבטאו על ערבים, שצריך לחתוך אותם לקציצות, כי הם משתפים פעולה עם ישראל.

בנימין אלון: אני חושב, שאנחנו צריכים לחסל את הגזענות הזאת, אותה גזענות שהעזה להגיד, שמי שרצח ויש לו דם על הידיים לא ישוחרר, אבל רק אם הדם יהודי.

בנימין אלון: אם הדם הוא של ערבי ששיתף פעולה עם ישראל, זה לא דם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, ונותרו עוד שתי דקות, אז יעלו חבר הכנסת בריילובסקי, ואחריו – הרב דרוקמן.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היתה לי הזכות להכיר את האשם עאקל, חבר הכנסת אלון, לפני 52 שנה, ושמרתי אתו על קשר גם בתקופה הזאת.

איוב קרא: לפני ימים מספר ביקרתי אותו, ויחד עם ועדת החוץ והביטחון היה לנו ביקור משותף לפני שבועיים.

איוב קרא: אני רוצה לומר לך, שמעבר לכך שנותנים לו תווית של לוחם, הבחור היה שוחר שלום אמיתי ואף דגל בהסדרים עם סוריה.

איוב קרא: הוא היה שוחר שלום אמיתי, ולא דיבר על שום אחיזה של גורם זר בדרום-לבנון; להיפך, הוא אמר:

איוב קרא: אני מחכה לרגע הזה, שתהיה דרום-לבנון חופשית מכוחות וממלחמות ומצבאות.

איוב קרא: אני חושב שצריך לחזק אנשים כאלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, ואחרון הדוברים, לפני חבר הכנסת דהאמשה שיהיה אחרון, הרב דרוקמן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה למשוך את תשומת הלב של הכנסת הנכבדה לכך, שמערכת המיסוי שקיימת בישראל, למעשה חונקת את התפתחות המשק.

ויקטור בריילובסקי: אתמול דיברנו על ענף התיירות בישראל, ואני שאלתי: למה בישראל אין רשת מפותחת של בתי-מלון, עם מחירים נמוכים או בינוניים?

ויקטור בריילובסקי: התברר, שאחת הסיבות היא גובה המיסוי.

ויקטור בריילובסקי: תיירות היא התחום שבו אנחנו מפסידים מדי שנה מיליארדי דולרים וגם את האפשרות ליצור אלפי מקומות עבודה חדשים.

ויקטור בריילובסקי: אפילו בהיי-טק המצב דומה.

ויקטור בריילובסקי: בגלל המיסוי הגבוה, יש תופעות כמו בריחת מוחות, ואפילו בריחת חברות שלמות מישראל.

ויקטור בריילובסקי: התופעה הזאת הולכת ומתרחבת.

ויקטור בריילובסקי: ידוע, שעכשיו מדברים הרבה על רפורמה במערכת המיסוי, ואנחנו זקוקים למיסוי שמעודד ולא חונק צמיחה כלכלית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים דרוקמן, ואחרון הדוברים – סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת דהאמשה.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, מאמר המערכת בעיתון הסורי הרשמי, שכבר הוזכר כאן לאחר שהכחיש את השואה ביחס ליהודים והאשים את ישראל בפשעים חמורים מאלה שעשו הנאצים, חושף פעם נוספת את פרצופו האמיתי של הפרטנר הסורי למשא-ומתן.

חיים דרוקמן: אם לא הספיקה לנו העובדה שחאפז אל-אסד איננו רק אויב שלנו, כי אם רוצח צמא דם, שבתוך שבועיים רצח 25,000 ממתנגדיו בפעולת נקם מטורפת; ואם לא הספיקה לנו העובדה, שאסד הודה שזה זמן רב יש בידו מידע על גורלם של נעדרי קרב סולטן-יעקוב, ועד היום הוא לא העביר לנו מידע זה, אף שמדובר בעניין הומני ממדרגה ראשונה ביחס למשפחות שמתענות כל כך הרבה שנים על יקיריהן הנעדרים, בא מאמר המערכת ומבטא פעם נוספת את היחס של הסורים אלינו, למרות המשא-ומתן שאנחנו מנהלים אתם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: לאחר מכן אומר כמה מלים בקשר לניסיון שאנחנו עורכים פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בעיר נצרת שורר עכשיו שקט, תודה לאל, לאחר שכוחות פוליטיים ואחרים בעיר הגיעו לעמק השווה, ועכשיו העירייה מתפקדת עם קואליציה והכול טוב ויפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נראה שיש גורמים שהעניין הזה לא מוצא חן בעיניהם, והם מצאו לנכון לשלח רימון רסס לאחת המסעדות, שהיה לה קשר לחקירה של רצח שהיה בנצרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באותו לילה שמו גם רימוני רסס ברחבת המסגד שיהאב א-דין בנצרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב, שהמשטרה חייבת להיות יעילה בעניין הזה, למצוא מייד את הפושעים ולהעמיד אותם לדין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לגבי המנהלת שדיברה על ערביות מסריחות, ייאמר לה שהיא הוציאה את הסירחון שלה החוצה ונראה שהיא מסריחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם היא מסריחה, שלא תעביר את הסירחון הזה לתלמידים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן שמסריחים כאלה לא ינהלו בתי-ספר במדינה הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, זה השבוע הרביעי אנחנו עורכים ניסיון של נאומים בני דקה, ורוב חברי הכנסת עמדו בדקה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת צריכים להבין, שכולם מבקשים לצוד את עינו של היושב-ראש, והיושב-ראש צריך לראות מי מצביע וגם לעשות צדק בין הסיעות ובין הדעות השונות.

ראובן ריבלין: היום, מכיוון שהיו חברי כנסת זריזים מהסיעות הקטנות, הם קיבלו יותר זמן, לא באופן יחסי אלא באופן מוחלט, מאשר הסיעות הגדולות.

ראובן ריבלין: ממפלגת העבודה דיברו רק שניים, ממפלגת מרצ שלושה, ממפלגת ש"ס רק שניים, ממפלגת הליכוד ארבעה, שניים מהמפד"ל, כך שצריכים לדעת שאנחנו מנסים ליצור מצב שבו גם הזריזים יוקדמו וגם תינתן זכות הבעת עמדות לכל חלקי הבית.

ראובן ריבלין: סגנית יושב-ראש הכנסת נעמי חזן רוצה להעיר הערה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, הערה לסדר.

נעמי חזן: בשבוע שעבר היו שר או שרה תורנים רק מחצית הזמן בשעת הנאומים מהצד.

נעמי חזן: היום אני רואה שאין אף שר.

נעמי חזן: הדבר גובל, לדעתי, בזילות הכנסת.

נעמי חזן: אני אשמח אם אתה, כיושב-ראש הכנסת, תעיר גם מהבמה בעניין הזה.

נעמי חזן: לא ייתכן שכ-25 חברי כנסת נואמים, ואין שר שיוכל להתייחס לדבריהם.

נעמי חזן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת חזן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: מצער ומדכא שרק חברי כנסת ערבים דיברו על גזענות נגד ערבים.

ראובן ריבלין: זה כבר נאום אחר, אני מציע לך להגיש הצעה לסדר.

נעמי חזן: לא נכון.

זבולון אורלב: לא נכון.

מוחמד ברכה: אני מתנצל בפני חברת הכנסת חזן.

זבולון אורלב: תתנצל גם בפני חבר הכנסת לנגנטל.

בנימין אלון: כמו סוריה הגזענית.

בנימין אלון: לא הוזכר האשם עאקל.

מוחמד ברכה: יושב-ראש הישיבה צריך לומר כמה מלים על התופעות הגזעניות שפושות בחברה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: תם הנושא הראשון בסדר-היום.

ראובן ריבלין: המצב בלבנון

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מברך את סגן שר הביטחון, שבא לכאן בעת כזאת.

ראובן ריבלין: לפנינו הצעות לסדר-היום מס' 1744, 1747, 1758, 1762, 1763, 1764, 1765, 1769, 1787, 1797, 1802, 1803, 1804, 1805 ו-1810, בנושא: המצב בלבנון.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת עוזי לנדאו לומר את דבריו בנושא ההצעות לסדר-יום, שאושרו כדחופות, בעניין המצב בלבנון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לנדאו – ראשון הדוברים, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עם ישראל והכנסת מלווים היום לקבורה את החיילים שנפלו, משתתפים בצער המשפחות ומאחלים רפואה שלמה לפצועים.

עוזי לנדאו: הטרור בלבנון הוא סורי, ה"חיזבאללה" אינם אלא שליחים וסוכנים.

עוזי לנדאו: כשהסורים רוצים, יש טרור, וכשירצו כי ייפסק – הטרור ייפסק.

עוזי לנדאו: חוכמתו של ראש ממשלת ישראל צריכה להיות למצוא את התמריץ שיביא את הסורים לרצות להפסיק את הטרור.

עוזי לנדאו: יש לכך מרשם בדוק, לגבות מחיר מן הסורים.

עוזי לנדאו: לפני שנה וחצי, באוקטובר 1998, טורקיה ניסתה זאת בהצלחה מרובה.

עוזי לנדאו: הסורים שילחו את הטרור הכורדי מסוריה לתוך טורקיה, לטורקים נמאס מהדבר הזה והם אמרו לסורים דבר פשוט: אם אתם לא מתחייבים בכתב לא רק להפסיק את הטרור, אלא לגרש מסוריה את אוג'אלן, מנהיג הטרור, אנחנו נפלוש.

עוזי לנדאו: הם לא דיברו הרבה כמונו, הם קודם כול צברו כמה דיביזיות.

עוזי לנדאו: וראה זה פלא: אסד מיהר לחתום על הסכם, ושלום על סוריה וטורקיה.

עוזי לנדאו: אסד מבין טורקית.

משה ארנס: תן את הדוגמה שלנו.

עוזי לנדאו: גם ישראל ניסתה זאת, אדוני השר ארנס, בתקופתך, ביוני האחרון.

עוזי לנדאו: היו הפצצות, היו פגיעות קשות בישראל.

עוזי לנדאו: גם אז ממשלת ישראל לא דיברה, אדוני סגן שר הביטחון.

עוזי לנדאו: לא פטפטנו הרבה ולא קשקשנו.

עוזי לנדאו: הפציצו תחנות כוח, הפציצו גשרים.

עוזי לנדאו: לא פגעו באזרחים, פגעו בתשתיות כלכליות לבנוניות, שהן בעקיפין גם תשתיות כלכליות סוריות.

עוזי לנדאו: בוטלו הבנות "ענבי זעם", ישראל ביטלה את השתתפותה בוועדת ההבנות, קראנו לנציג שלנו הביתה, וכמו במטה קסם, כמו בטורקיה, השטח נרגע.

עוזי לנדאו: היה אפשר לזקוף ראש, היה אפשר ללכת בלי שום סכנה.

עוזי לנדאו: אדוני סגן שר הביטחון, לצערי לא נמצא כאן ראש הממשלה – ראש הממשלה מקפיד להתחמק בשבועות האחרונים מן הכנסת ואיננו משיב על דבר.

עוזי לנדאו: אבל אז, כאשר הליכוד עזב, הוא הניח לכם מצב יוצא מן הכלל.

עוזי לנדאו: מי שרצה לצאת חד-צדדית, יכול היה אז לצאת.

עוזי לנדאו: אם היום יוצאים חד-צדדית, זו בריחה, זה בתנאים שלהם.

עוזי לנדאו: ואם היינו מוסיפים לנקוט מדיניות כזאת, לא רק אנחנו היינו רוצים הסכם, גם הם היו רוצים הסכם.

עוזי לנדאו: היינו יכולים, אגב, לנקוט מדיניות ביניים, חד-צדדית או לא חד-צדדית, לקבוע מתי ניסוג, כמה ניסוג.

עוזי לנדאו: השטח נרגע.

עוזי לנדאו: עד מתי נרגע השטח?

עוזי לנדאו: עד אשר אהוד ברק לקח את המושכות ומחדש אימץ את הבנות "ענבי זעם" האומללות, אותן הבנות שאומרות שאפשר לפגוע בחיילי צה"ל ומדי פעם ישראל מוכנה לשאת בפועל הפגזות "קטיושות" על כפרי הגליל, על קריית-שמונה.

עוזי לנדאו: מר ברק הוסיף עוד, שישראל תיסוג בחודש יוני, בהסכם או בלי הסכם, אבל תביא את הבנים הביתה.

עוזי לנדאו: הוא קשר את הטרור בלבנון עם המשא-ומתן על רמת-הגולן.

עוזי לנדאו: מר ברק אימץ עוד כלל – הבלגה.

עוזי לנדאו: לאחר שעלה מר ברק לשלטון, הגביר ה"חיזבאללה" את פעולותיו עשרות מונים.

עוזי לנדאו: הרמטכ"ל דיווח על כך בוועדת החוץ והביטחון לפני כשבועיים, ולא עשינו דבר.

עוזי לנדאו: הרי לא צריך לחכות עד שיהיו פגיעות, צריך לעצור את הדבר הזה באמצע.

עוזי לנדאו: וראש הממשלה אימץ עוד כלל – לנהל משא-ומתן עם הסורים וגם שנהיה מוכנים לספוג טרור באמצע.

עוזי לנדאו: עובדה, זה מה שאנחנו עושים.

עוזי לנדאו: אני מוכרח לומר, שאפשר לנהל משא-ומתן, אבל באופן סימטרי – או ששני הצדדים מניחים את נשקם, או ששני הצדדים נוקטים פעילות לחימה, הם פוגעים וגם אנחנו פוגעים.

עוזי לנדאו: אבל אם רק הם פוגעים בנו ואנחנו שק החבטות שלהם, אדוני סגן שר הביטחון, אז זה גם טיבו של המשא-ומתן שאתה מנהל אתם.

עוזי לנדאו: המשא-ומתן מתקיים בתנאים שלהם, ואז אנחנו לא רק שק החבטות שלהם בשטח, אנחנו שק החבטות שלהם במשא-ומתן.

עוזי לנדאו: אני שואל אותך, אדוני סגן שר הביטחון, איזה שלום תוציא ממשא-ומתן מן הסוג הזה?

עוזי לנדאו: רוח מינכן מרחפת מעל השלום הזה.

עוזי לנדאו: ברק אומר שהאחראים ייענשו, ואני אומר לך, אדוני סגן שר הביטחון, שהאחראי הראשי הוא אסד.

עוזי לנדאו: איך הוא ייענש?

עוזי לנדאו: אם המסר של הממשלה הוא תגובה מאופקת, זה אומר לאסד – ניתן לך מכה, זה לא יכאב לך.

עוזי לנדאו: איזה מין מסר זה?

עוזי לנדאו: זה מסר מרתיע?

עוזי לנדאו: זאת תעודת ביטוח.

משה ארנס: – – –

עוזי לנדאו: רק שנייה, אני צריך לסיים.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לקרוא לו עוד קריאות ביניים כי הוא סיים את דבריו.

עוזי לנדאו: זה אומר, שאסד יכול להמשיך לפגוע, אבל ממשלת ישראל לא תעשה לו שום דבר.

עוזי לנדאו: מדיניות כזאת מזיקה, מדיניות כזאת אומרת לאסד: תוסיף ותפגע.

עוזי לנדאו: ואני אומר לך, אדוני סגן שר הביטחון, אם תוציאו מטוסי חיל אוויר להפצצות כתגובה – טעות קשה.

עוזי לנדאו: היא נועדה לא להגיב ולהרתיע, היא נועדה להיות מראית עין של תגמול לדעת הקהל הפנימית.

עוזי לנדאו: דבר כזה אסור לעשות.

עוזי לנדאו: אני גם אינני מבין את השבחים שראש הממשלה קושר לאסד בשטוקהולם.

עוזי לנדאו: אנחנו רואים שאסד אומר עלינו תוקפנים, ואנחנו אומרים עליו שהוא מייסד סוריה המודרנית.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה אומר עליו.

עוזי לנדאו: אסד אומר עלינו שאנחנו לא מקיימים הסכמים, וראש הממשלה אומר עליו שאפשר לבטוח בו.

עוזי לנדאו: אומר השופר של אסד אתמול בדמשק, שאנחנו, ישראל, גרועים מהנאצים, אבל ברק אומר עליו: מייסד סוריה המודרנית, הוא רוצה שלום אסטרטגי, הוא פרטנר.

עוזי לנדאו: אני רוצה לצטט לך, אדוני סגן שר הביטחון, מה שאמר צ'מברליין בשעתו על היטלר, עם כל ההבדלים.

עוזי לנדאו: הוא אמר: על אף הקשיחות והאכזריות שנדמה לי שראיתי בפניו – לאחר שפגש בהיטלר – היה לי רושם שכאן לפני אדם שאפשר לסמוך על דברתו.

עוזי לנדאו: ולו בגלל סמיכות הפרשיות ההיסטורית הזאת, אל יאמר עוד ראש הממשלה שום דבר על אסד, שניתן לבטוח בו.

עוזי לנדאו: הטרור המתגבר, אדוני סגן שר החוץ, הוא ביטוי מובהק לחוסר האונים של הממשלה והוא כישלונו הגדול של מר ביטחון, אהוד ברק, כישלונו בתחום הביטחון.

עוזי לנדאו: אני מייד מסיים, אדוני, מייד.

עוזי לנדאו: גם הדיבורים על אסד הם טעות מדינית, ומעבר לזה – יש בהם העדר כבוד עצמי.

עוזי לנדאו: אני קורא לך, אדוני סגן שר הביטחון, להביא לבדק בית במדיניות ישראל בלבנון, משום שמדיניות זו, אם תימשך, מדיניות המבקשת הסכם שלום בכל מחיר, היא מדיניות שלא יהיה בה שלום אבל את מלוא המחיר נשלם.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עוזי לנדאו.

ראובן ריבלין: רבותי, אני אאפשר לאנשים עוד דקה או חצי דקה, אבל אני מבקש לא להפריז ברוחב לבו של היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, תנחומי למשפחות השכולות.

נסים זאב: עם ישראל כואב את כאבן, דואב על נפילת מיקירי בנינו.

נסים זאב: צריכים לזכור שאיבדנו גם ידיד נאמן, איש אהוד וחזק, את הקולונל האשם עאקל.

נסים זאב: אני מאחל רפואה שלמה לפצועים, ושישובו במהרה לבתיהם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, "אני שלום וכי אדבר המה למלחמה".

נסים זאב: האירועים האחרונים והמחיר הכבד שישראל שילמה בשבוע האחרון מחייבים אותנו לחשבון נפש.

נסים זאב: עלינו לזכור, כי האויב נשאר אויב, ושכל הדיבורים על שיחות השלום אינם משפיעים על הצד השני, שאינו רואה את עצמו מחויב בנקיטת צעדים למניעת הטרור.

נסים זאב: הטרור הסורי ממשיך לפעול באמצעות ה"חיזבאללה" האירני באופן מלא וחופשי, דרך המגרש הלבנוני, בגיבויה המלא של סוריה, וזו מנסה להתנער מאחריותה.

נסים זאב: אינני מבין מדוע הממשלה אינה דורשת באופן חד-משמעי את הפסקת הטרור בגבול הלבנוני כתנאי לחידוש שיחות המשא-ומתן עם סוריה.

נסים זאב: כיצד יכולה הממשלה להרשות לעצמה שתהליך ההסלמה יימשך בעידוד גלוי של הסורים?

נסים זאב: הרי הניסיון כבר הוכיח, שההבלגה מתפרשת על-ידי האויב כחולשה של ישראל ומעודדת אותו לפעולות טרור נוספות, ורק תגובה הולמת של ישראל יכולה לרסן אותו.

נסים זאב: עוד שלשום ציפה ה"חיזבאללה", עם הריגתו של הקולונל האשם עאקל – והיתה קודם לכן הפגזה על היישוב מרגליות, ובדרך נס לא נפגעו הילדים בגן – למכת גמול של צה"ל.

נסים זאב: ה"חיזבאללה" ציפה באמת שצה"ל יגיב באופן נחרץ, אבל התגובה איחרה לבוא, ואז התיאבון גבר.

נסים זאב: הסורים חייבים להבין, שהסלמה בלבנון תפגע בראש ובראשונה באינטרסים החיוניים שלהם ושהם עלולים להפסיד נכסים כלכליים, מדיניים וצבאיים בלבנון.

נסים זאב: חוסר התגובה מאפשר ל"חיזבאללה" לשכלל את שיטות הלחימה בכמות ובאיכות.

נסים זאב: ה"חיזבאללה", שהתקשה בתקופה האחרונה לפגוע בחיילי צה"ל בתוך המוצבים במרגמות ובטילים, הפיק לקחים, והוא משתמש בטיל מתקדם יותר, הוא שיפר את כושר הדיוק שלו ועלה ככל הנראה על נקודות התורפה של הביצורים בעמדות, מצליח יותר לחמוק לאחר פעולות פיגוע בשטח בנוי, בידיעה שצה"ל לא יגיב לתוך שטח מאוכלס.

נסים זאב: אין ישראל יכולה להרשות לעצמה לשבת בחיבוק ידיים ואף להרגיע את צד"ל ולדרוש ממנו איפוק, כאשר האויב הטרוריסט מגיב בירי נוסף ומוגבר על כל שתיקה שלנו.

נסים זאב: התגובה חייבת לבוא בזמן ולשנות את מאזן האימה כפי שהיה ביוני 1999.

נסים זאב: רק פגיעה ביעדי תשתית יש בה כדי לאותת באופן ברור לממשלת לבנון וסוריה שישראל לא תבליג על המשך המתקפות של ה"חיזבאללה" במקביל לתהליך המדיני, כל עוד נמשכת כסדרה אספקת אמצעי הלחימה ל"חיזבאללה" דרך דמשק.

נסים זאב: האפשרות שהסורים יסרבו לשבת אל שולחן הדיונים למשא-ומתן ולחדש את השיחות בגלל תגובה ישראלית לא צריכה להדאיג אותנו.

נסים זאב: עלינו לזכור, שלסוריה יש שליטה מלאה בכל מה שנעשה בלבנון והיא נושאת באחריות.

נסים זאב: אין לי ספק, שאם ישראל תעמיד אולטימטום ותדרוש את הפסקת האש בדרום-לבנון, הדבר ייעשה.

נסים זאב: מאז הכרזתו של ראש הממשלה על נסיגת צה"ל מלבנון, ה"חיזבאללה" מרשה לעצמו לפעול ביתר שאת, מספר ניסיונות הפיגוע עלה וכללי המשחק שונו.

נסים זאב: כפי ששמעתי מהקולונל לאחד, עצם ההכרזה של ראש הממשלה גרמה לנזק ולחולשה מצד צד"ל.

נסים זאב: ה"חיזבאללה" מרשה לעצמו יותר ויותר לפעול כנגד צד"ל וכנגד חיילי צה"ל בידיעה שהישארותם של צה"ל וצד"ל במקום זמנית.

נסים זאב: חיסולו של הקולונל האשם בביתו מעידה על כך שה"חיזבאללה" הולך על כל הקופה בדרום-לבנון, וההפגזה ביישוב מרגליות מעידה על סיום הטבו של שיגור "קטיושות" לעבר הגליל.

נסים זאב: חייבים לומר את האמת לציבור – צה"ל מגן על יישובי הצפון, עם כל הזעם והכאב, אין אפשרות שיציאה חד-צדדית מלבנון תבטיח את סיומה של הלחימה, אלא אדרבה, היא תסכן יותר את האזרחים ותגבה חלילה וחס מחיר דמים גבוה יותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה בשמי ובשם סיעת ישראל אחת למסור את תנחומינו למשפחות השכולות ואת ברכתנו להחלמה מהירה של הפצועים.

משה ארנס: אתה יכול לומר את זה בשם כל הכנסת.

אופיר פינס-פז: ודאי, אני אשמח לומר את זה בשם כל הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו פתחנו את ישיבת הכנסת, חבר הכנסת ארנס – – –

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה כיושב-ראש סיעת ישראל אחת, גם בשם חברי, כי אני מדבר בדיון מטעם הסיעה, אבל בוודאי כל הכנסת שותפה לתחושות הקשות.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחיל דווקא בדבר שהוא בשולי העניין.

אופיר פינס-פז: היום צוטטה ב"ידיעות אחרונות" ידיעה שאני רוצה לקרוא אותה לחברים, לחברי הכנסת: "קצינים בכירים מתחו אתמול ביקורת על ההחלטה שהתקבלה בצה"ל להתפאר בירידה החדה במספר הנפגעים בלחימה בלבנון.

אופיר פינס-פז: הנתונים הוצגו על-ידי הרמטכ"ל לפני כשבועיים, כשסיכם את שנת העבודה 1999.

אופיר פינס-פז: מאז פרסום הנתונים נהרגו ארבעה חיילים בלחימה.

אופיר פינס-פז: 'אסור אף פעם להתפאר בירידה במספר הנפגעים', אמר אתמול גורם ביטחוני בכיר.

אופיר פינס-פז: זה מדרבן את הצד השני להגביר את המאמצים, והניסיון בלבנון לאורך השנים מגלה שהמצב מאוד נזיל.

אופיר פינס-פז: כמה הצלחות של 'חיזבאללה' משנות את התמונה ואת מצב הרוח מן הקצה אל הקצה".

אופיר פינס-פז: ואני מודה, שכשראיתי את מסיבת העיתונאים ואת הכתבות בטלוויזיה, היתה לי תחושה מאוד לא נוחה, תחושה מאוד לא נוחה.

אופיר פינס-פז: לא שאני תולה את העניין בעניין, אבל אני חושב שלא צריך לנהוג כך.

אופיר פינס-פז: צריך כל הזמן להשתפר, צריך כל הזמן לבחון את עצמנו, אבל דברי רהב לא עושים שירות טוב.

אופיר פינס-פז: דרך אגב, גם לפי דעתי לא לנו, גם לא לכוחותינו, אני לא רוצה לדבר על הצד השני.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שבעניין הזה הדברים יופנמו ולא יישנו.

אופיר פינס-פז: במצב הנוכחי אנחנו מחויבים להניף בעת ובעונה אחת שני דגלים.

אופיר פינס-פז: אני לא אומר שצריך לעצור תהליכי שלום.

אופיר פינס-פז: היה מי שחשב, אמרו כאן שהתהליכים כבר התקדמו ובאים רק לטקס של חתימות עם סוריה ולבנון.

אופיר פינס-פז: אנחנו רואים, שהתהליך הוא תהליך קשה, מורכב, מסובך, לא מוסכם.

אופיר פינס-פז: אני לא מציע להפסיק אותו בשום פנים ואופן, זה אינטרס חיוני של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אבל בה בעת צריך להכות בטרור חד-משמעית – –

משה ארנס: הטרור בא מסוריה.

אופיר פינס-פז: – – בשכל, בצורה מושכלת, בצורה אחראית, בצורה מקצועית, אבל אי-אפשר לעמוד מול האסקלציה, מול ההסלמה, מול הפגיעה גם בכוחותינו וגם בכוחות צד"ל בלי לעשות מעשה או סדרה של מעשים, שאני משאיר אותם, כמובן, לדרג המדיני ולצבא.

אופיר פינס-פז: דבר שני, הקביעה שראש הממשלה אמר – ואני אומר את זה על דעתי – על יולי 2000, צריכה להיות קביעה ברורה.

אופיר פינס-פז: צריך לצאת מלבנון עד יולי 2000, לא לקשור את זה להסכם השלום עם סוריה.

אופיר פינס-פז: ודאי שכל יציאה תלווה בהסדרים, אבל צריך לעמוד על זה, צריך להוביל את זה, צריך להיערך לכך, והתנאי לעניין הזה כמובן צריך להיות ביטחון היישובים בצפון ושמירת צד"ל, ביטחון צד"ל וכל מה שצד"ל מייצג בדרום-לבנון.

אופיר פינס-פז: על בסיס העקרונות האלה צריך להמשיך קדימה במדיניות הזאת, כי היא מדיניות נכונה, לא רק משום שהתחייבנו עליה, אלא משום שזו המדיניות המתבקשת והמתחייבת לאור מצב הדברים בלבנון.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אורלב.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות השכולות בשמי ובשם חברי, חברי סיעת רע"ם, ובכלל בשם האוכלוסייה הערבית, שלדעתי עמדתם ברורה בעניין הזה, ואיחולי החלמה מהירה לפצועים.

טלב אלסאנע: שמעתי בקשב רב את הדברים שנאמרו.

טלב אלסאנע: יש שתלו את הפיגוע בהכרזתו של ראש הממשלה על נסיגה חד-צדדית של צה"ל.

טלב אלסאנע: אמרו שזה דרבן את "חיזבאללה".

טלב אלסאנע: ויש כאלה שאמרו שהסיבה היא מסיבת העיתונאים של הרמטכ"ל מופז, שהיא דרבנה את "חיזבאללה".

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לכם בצורה חד-משמעית: לא ההצהרה של ברק ולא מסיבת העיתונאים של הרמטכ"ל.

טלב אלסאנע: מה שדרבן אותם, מה שמדרבן אותם, צריך להגיד את זה בצורה גלויה וחד-משמעית, זה המשך הנוכחות של צה"ל על אדמות לבנון.

טלב אלסאנע: מישהו מעלה על דעתו שהלבנונים יקבלו את הכיבוש של אדמותיהם במחיאות כפיים?

טלב אלסאנע: מישהו מעלה על דעתו שהלבנונים שמחים שצה"ל שולט בחלק מהאדמות הריבוניות של הלבנונים?

טלב אלסאנע: ודאי שלא, לחלוטין לא.

רחבעם זאבי: הסורים לא נוכחים בלבנון?

טלב אלסאנע: מי שחושב כך רק משלה את עצמו, חבר הכנסת זאבי.

טלב אלסאנע: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו: מה יש לצה"ל לעשות בלבנון?

טלב אלסאנע: זו אדמה לבנונית.

טלב אלסאנע: מה יש להם לעשות שם?

רחבעם זאבי: מה יש לסורים לעשות שם?

טלב אלסאנע: כל מדינות העולם מגינות על אדמותיהן מתוך הגבולות שלהן.

טלב אלסאנע: טורקיה, סעודיה, ארצות-הברית – מתוך גבולות המדינה.

טלב אלסאנע: רק מדינת ישראל רוצה – – –

רחבעם זאבי: סוריה גדולה, ענקית.

רחבעם זאבי: למה סוריה נמצאת שם?

טלב אלסאנע: סליחה, לא להפריע לי.

טלב אלסאנע: רק מדינת ישראל, היא היחידה שחושבת שהיא יכולה להגן על גבולותיה מאדמות של המדינות השכנות.

טלב אלסאנע: היא כובשת, היא רוצה להגן על האדמות שלה מהאדמות של המדינות השכנות.

טלב אלסאנע: אני רוצה לשאול אתכם, רבותי, מה מונע היום מ"חיזבאללה" לירות "קטיושות" ולפגוע ביישובי הצפון?

טלב אלסאנע: זה לא הנוכחות של צה"ל, זה הבנות "ענבי זעם".

טלב אלסאנע: זאת אומרת, מה שמונע מ"חיזבאללה", זה לא הנוכחות ברצועת הביטחון, שמזמן איננה רצועת ביטחון – זה הסכם.

טלב אלסאנע: לכן, אם ניתן להגיע עם הלבנונים להסכם, כמו שיש בהבנות "ענבי זעם", המונע פגיעה ביישובי הצפון, מדוע לא לעשות הסכם לסגת מלבנון באופן מיידי ולהסיר את העילה לפיגוע, שהיא הנוכחות של צה"ל בדרום-לבנון?

רחבעם זאבי: עם מי לעשות הסכם, עם "חיזבאללה"?

טלב אלסאנע: לא, לא.

טלב אלסאנע: לדעתי, מדינת ישראל צריכה לעשות הסכם עם עצמה, שכיבוש הוא עילה ישירה להמשך המלחמה, והפתרון הוא לסגת מלבנון.

טלב אלסאנע: צה"ל נכנס ללבנון, למיטב זיכרוני, לא על מנת להילחם נגד הלבנונים.

טלב אלסאנע: הוא נכנס ללבנון נגד אש"ף, כדי להוציא את יאסר ערפאת מלבנון.

טלב אלסאנע: יאסר ערפאת מזמן לא בלבנון, יאסר ערפאת כבר ברצועת-עזה, בבית-לחם, ברמאללה.

טלב אלסאנע: אז מה יש לכם לעשות שם?

טלב אלסאנע: לדעתי, ממשלות ישראל שכחו את צה"ל בלבנון, וצריך להוציא אותו, ובאופן מיידי.

טלב אלסאנע: לצערי הרב, יש כאלה שהם כבר שבויים באיזו קונספציה.

טלב אלסאנע: היינו בלבנון, אנחנו נתקעים בלבנון, לא יכולים לצאת משם, ומי שמשלם את המחיר אלה החיילים התמימים, שלדעתי אין סיבה ואין הצדקה להישארותם על אדמות לבנוניות על תקן של כובשים.

טלב אלסאנע: ואני רוצה לומר משפט אחרון, ברשותך, היושב-ראש.

טלב אלסאנע: היום בעצם צה"ל לא רק שלא מגן על יישובי הצפון, הוא זקוק להגנה על חייליו, כי "חיזבאללה" לא פוגע ביישובים, הוא פוגע בחיילים.

טלב אלסאנע: לכן, מה שמביא להפסקת שפיכות הדמים הוא הסרת העילה למלחמה.

טלב אלסאנע: הסרת העילה למלחמה משמעותה לצאת באופן מיידי מלבנון ולשים קץ לכיבוש.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת זבולון אורלב.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני מבקש להביע בשמי ובשם סיעת המפד"ל, ובוודאי גם בשמם של חברי הכנסת, תנחומים ורגשי השתתפות באבלן הכבד של משפחות זנגוויל, טמפלהוף, מלכה וניב בנפול בניהם רפאל, תדהר, צחי וליאור, השם ייקום דמם ויהי זכרם ברוך, ולפצועים לשלוח ברכת החלמה מהירה ורפואה שלמה.

זבולון אורלב: ביום קשה כזה, שבו אנו מובילים את חללינו למנוחת עולמים, ובשעה שחיילינו ממשיכים לחרף את נפשם בלבנון על הגנת יישובי גבול לבנון, יש צורך לחפש את המאחד, המלכד והמשותף בעם.

זבולון אורלב: הממשלה היא ששלחה את צה"ל להחזיק ברצועת הביטחון בלבנון, וחיילינו מקיימים בגופם את ההחלטות החוקיות של מוסדות המדינה הנבחרים.

זבולון אורלב: זוהי הדמוקרטיה.

זבולון אורלב: אסור שמחלוקות פוליטיות לגיטימיות ישתלבו ברוח הקרב וביכולת הלחימה של צה"ל בלבנון ובכל מקום.

זבולון אורלב: טוב עשה קצין חינוך ראשי, שעמד על האבחנה החשובה בין החובה המוחלטת של כל חייל, יהיו דעותיו הפוליטיות אשר יהיו, להילחם בחירוף נפש עם חבריו לקרב על-פי ההחלטות הדמוקרטיות של הממשלה והכנסת, לבין הזכות הדמוקרטית המלאה של כל אזרח לחלוק על הדרך המדינית של הממשלה.

זבולון אורלב: יש לי חשש, שנטישה חד-צדדית של צה"ל בלבנון, בלי הסכם ובלחץ צבאי של ה"חיזבאללה", לא תסתיים רק בנטישת צה"ל זו.

זבולון אורלב: לאחרי נטישת צה"ל שכזו מאיימים חלק מתושבי מושב מרגליות לנטוש את יישובם, שהוא ממש על הגבול.

זבולון אורלב: ואם צה"ל ייטוש חד-צדדית את לבנון בלי הסכם, יש לי חשש שאלפי אזרחים יעשו כמוהו וינטשו חס וחלילה את יישובי גבול לבנון, מקריית-שמונה ועד שלומי ונהרייה, מפחד שמא ה"חיזבאללה" יגיע לגבול הלבנון ויעבור אותו.

זבולון אורלב: אסור שערך הנטישה יהיה הערך המוביל.

זבולון אורלב: אני מבקש לחזק את ידי ראש הממשלה, שצריך לצאת מלבנון בהסדר, ואני מדגיש: רק בהסדר.

זבולון אורלב: אסור שלבנון תהיה בת ערובה של סוריה.

זבולון אורלב: יש לפעול בתגובה צבאית נחרצת וחכמה נגד ה"חיזבאללה"; ובמקביל, לפעול מדינית עם ידידינו בעולם כדי להגיע להסדר מדיני בלבנון, בלי קשר להסכם המדיני עם סוריה ברמת-הגולן.

זבולון אורלב: ובכל מקרה, אני חושב שצריך לומר חד-משמעית לידידינו בעולם, לאמריקנים ולסורים: לא נוכל לקיים שום משא-ומתן מדיני בשעה שאתם שולחים את ה"חיזבאללה" להילחם בצה"ל.

זבולון אורלב: אם אתם רוצים להיפגש אתנו בשדה הקרב, ניפגש אתכם בשדה הקרב.

זבולון אורלב: אנחנו מעדיפים להיפגש ליד שולחן המשא-ומתן.

זבולון אורלב: אבל אם יש צורך להיפגש בשדה הקרב, צה"ל ידע לתת את המענה ההולם.

זבולון אורלב: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבין את כאבן של המשפחות ומשתתף בו.

עסאם מח'ול: אני מבין למה זה שורף להן כל כך ולמה זה מחניק אותן כל כך.

עסאם מח'ול: מכיוון שאלה קורבנות שווא, ומישהו צריך לשלם את המחיר הפוליטי על זה שהוא גורם לכך שנערים צעירים משלמים בדמם – – –

נסים זאב: מה זה קורבנות שווא – – –

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב, שב בשקט.

גדעון עזרא: תן לו לדבר.

עסאם מח'ול: אתה מחרחר מלחמה ידוע.

עסאם מח'ול: תירגע.

עסאם מח'ול: זאב צמא לדם אתה.

גדעון עזרא: תן לו לדבר שישמעו אותו.

נסים זאב: אתם שותי דם, אתם צמאי דם, אתם שותים את דמנו.

עסאם מח'ול: אתה זאב רעב.

עסאם מח'ול: אתה לא יכול לחיות בלי לראות דם – – –

גדעון עזרא: חבר הכנסת זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עסאם מח'ול: אתה צריך לשתוק ולהתנצל.

עסאם מח'ול: נשפך פה דם.

בנימין אלון: אתה צריך.

עסאם מח'ול: גם אתה צריך לשתוק.

עסאם מח'ול: מחרחרי מלחמה.

בנימין אלון: על קציני צד"ל צעקת שכירי חרב.

גדעון עזרא: חבר הכנסת בני אלון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עסאם מח'ול: אני עוד אגיד לך, עוד תשמע.

נסים זאב: – – –

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב, אני מבקש.

גדעון עזרא: פעם שלישית – אני מבקש שתצא.

עסאם מח'ול: אלה קורבנות שווא של אותם מפיצי עצות מעל במה זו ללכת ולהכות עוד, ללכת וללחום יותר, ללכת ולחפש מלחמה נוספת.

עסאם מח'ול: מי שנמצא עם הרגליים בערימת הבוץ לא יעזור לו.

עסאם מח'ול: ככל שהוא נכנס יותר לבוץ, הוא ישקע עוד יותר.

עסאם מח'ול: הבעיה היא שאתה לא משלם.

עסאם מח'ול: אתה מספסר בדמם של אלה שמשלמים את הדם הזה.

עסאם מח'ול: אלה עמדות פאשיסטיות מוכרות, שאף פעם לא עזרו.

נסים זאב: – – – תתבייש לך.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב, אני מבקש ממך לצאת.

גדעון עזרא: תסלח לי, תוציא אותו.

גדעון עזרא: (חבר הכנסת נ' זאב יוצא מאולם המליאה.

גדעון עזרא: )

בנימין אלון: הוא מייצג את האויב.

עסאם מח'ול: אתה מייצג את האויב.

בנימין אלון: אתה אויב של עם ישראל.

בנימין אלון: אתה עושה את זה יפה מאוד.

גדעון עזרא: חבר הכנסת בני אלון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עסאם מח'ול: אתה מייצג את האויב של אותם בחורים שנשפך דמם השבוע.

עסאם מח'ול: אתה מייצג את האויב העיקרי של אותם צעירים שנפלו.

עסאם מח'ול: אתה ושכמוך הפכו את לבנון למולך שלכם.

בנימין אלון: – – – מבסוטים ממך.

בנימין אלון: כל הכבוד לך.

עסאם מח'ול: שולחים את הבנים שלכם, ילדים צעירים שעוד לא הספיקו לעשות כלום עם החיים שלהם, ואתם באים כאן ונואמים וקוראים לעוד תוקפנות, לעוד מלחמה, לעוד דם.

עסאם מח'ול: זה מה שאתם מציעים, זו הברירה שאתם מציעים לשני העמים בכל הגזרות.

עסאם מח'ול: אתם צריכים ביום כזה לשתוק, ללכת ולהתנצל ולהכות על חטא.

עסאם מח'ול: זה מה שאתם, מחרחרי מלחמה.

בנימין אלון: – – – ננצח אתכם בכל החזיתות.

בנימין אלון: ננצח אתכם בכל החזיתות.

מוחמד ברכה: אתה מחרחר מלחמה.

עסאם מח'ול: אתם מחרחרי מלחמה.

עסאם מח'ול: אתם צריכים היום ללכת ולצום.

עסאם מח'ול: ביום כזה היית צריך לשים שק על הראש שלך.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן להגיד את הדברים באמיתותם.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך ולשקר.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך ולשקר למשפחות השכולות על-ידי התלהמות פאשיסטית כזאת.

בנימין אלון: תשלח תנחומים למשפחת הקולונל עאקל.

בנימין אלון: אני רוצה לשמוע.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מח'ול, זמנך תם.

גדעון עזרא: חינכת אותנו, לימדת אותנו, זמנך תם.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, עוד לא דיברתי.

גדעון עזרא: קיבלת ארבע דקות.

עסאם מח'ול: אבל לא נתנו לי לדבר.

גדעון עזרא: אני מבקש ממך לרדת.

עסאם מח'ול: אתה מגן על זכות הדובר לדבר או על זכות המפריע להפריע?

גדעון עזרא: אני מבקש ממך לרדת.

גדעון עזרא: סיימת את דבריך, תודה רבה.

עסאם מח'ול: אני כבר מסיים.

גדעון עזרא: משפט אחד.

עסאם מח'ול: כן.

עסאם מח'ול: צריך לדעת סוף סוף, שגם אלה מבין המשת"פים, מבין אלה ששיתפו פעולה עם הכיבוש תמורת בצע כסף, הם קורבנות של המדיניות הזאת, ושום השתקה, גם של היושב-ראש, לא תעזור.

גדעון עזרא: תודה רבה על החינוך.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רחבעם זאבי, ואחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

מוחמד ברכה: היושב-ראש אמור לתת הערות על הסדר ולא על – – –

גדעון עזרא: אני לא שואל אותך מה לעשות.

מוחמד ברכה: תכבד את התפקיד שלך.

מוחמד ברכה: תכבד את הכיסא שאתה יושב עליו.

גדעון עזרא: תגיד לי, אתה רוצה לחנך אותי?

מוחמד ברכה: כן.

גדעון עזרא: מה אתה אומר?

מוחמד ברכה: – – –

בנימין אלון: הוא לא מהאו"ם.

מוחמד ברכה: ואתה מה?

מוחמד ברכה: מחרחר מלחמה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ברכה, אתה מפריע.

בנימין אלון: תן כבוד ליושב-ראש.

בנימין אלון: תן כבוד לכנסת.

מוחמד ברכה: כל פעם אתם רוקדים על הדם.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מוחמד ברכה: איפה ואיפה.

גדעון עזרא: בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, צה"ל וצד"ל סופגים מכות לאחרונה בדרום-לבנון, וזאת אחרי תקופה של שישה-שבעה חודשים שקטים בגזרה הזאת, שבאו לעולם אחרי שיעור מאלף שנתן צה"ל ב-24 ביוני 1999, כאשר הופצצו על-ידינו תחנות שידור, מפקדות, מחסני תחמושת, גשרים ותחנות כוח, והיתה בכך פגיעה כואבת בתשתית הלבנונית.

רחבעם זאבי: ממשלת ביירות הבינה את השיעור וכך גם אדוניה בדמשק, שיש להם אינטרסים ביטחוניים, כלכליים ואסטרטגיים בארץ הארזים.

רחבעם זאבי: אבל נראה ששיעור אחד לא מספיק ויש לחזור עליו מדי פעם, וזאת כפי שאנחנו מכירים משיעורי אילוף של בעלי חיים.

רחבעם זאבי: אבל אולי אין להאשים את הסורים, הלבנונים, "חיזבאללה", בכך שאין להם זיכרון.

רחבעם זאבי: הם פשוט למדו לקרוא אותנו, ומצאו כי לישראל יש ראש ממשלה שמתאווה בכל מאודו להגיע להסכם עם סוריה, אם מרצונו ואם מרצונו של הפריץ מעבר לים, וזה התחזק מאוד עם פרשת העמותות, שכדאי להאפיל עליה בהישג דחוף כלשהו.

רחבעם זאבי: והם מצאו שהיהודים טובים באיומים חסרי כיסוי, אבל שוכחים ונרגעים במהרה; והם מצאו שאפשר לפורר את צבא דרום-לבנון, המעורער בלאו הכי, בשל ההכרזות שלנו על נסיגה קרובה; והם מצאו שכדאי לנהל משא-ומתן עם ישראל בליווי לוחץ של טרור וקורבנות; והם מצאו שאפשר להשמיץ ולהעליב את ישראל והיא בולעת הכול ומתכופפת.

רחבעם זאבי: השיעור שנתן להם צה"ל בסוף תקופתו של משה ארנס כשר הביטחון היה שיעור מאלף, שלא הצריך קורבנות מצדנו, והחליש עד מאוד את ה"חיזבאללה" ואת הלבנונים, והכניס אותם להתנהגות ממושמעת מתוך יראה מזרועו של צה"ל.

רחבעם זאבי: אבל זה טוב מדי עבור הממשלה בירושלים, והיא עד מהרה אימצה מדיניות מבולבלת ופחדנית, שמביאה עלינו קורבנות חינם.

רחבעם זאבי: ברק טועה לחשוב שהסורים לא ישובו לשולחן המשא-ומתן אם ישראל תכה בלבנון, והוא נוקט את מדיניות "ההבלגה" הנפסדת, שמסרסת את צה"ל ומעקרת את כושר ההרתעה שלנו, שתובעת קורבנות, שמזרזת את פירוק צד"ל, שמחלישה את יישובי הצפון, שמביאה אותנו חלשים ובעלי מום במשא-ומתן עם סוריה, שמשפרת מאוד את עמדות המיקוח הסוריות מולנו.

רחבעם זאבי: אם היה היום למדינת ישראל שר ביטחון במשרה מלאה, מן הסתם הוא היה מפסיק את פטפוטי ההבל על "מטכ"ל השלום", בוחן ברצינות את ההצעות המבצעיות של צה"ל, מנחה את המטכ"ל להכין מבצעים בנוסח "רפואה חליפית" שצה"ל עשה ביוני אשתקד.

רחבעם זאבי: את השפה הזאת מבינים הערבים, ועובדה היא שהם לא הגיבו על ההתקפה המסיבית הזאת וריסנו עצמם במשך למעלה מחצי שנה.

רחבעם זאבי: אבל אין לנו שר ביטחון במשרה מלאה, אלא ראש ממשלה טרוד ומעופף, המחפש "שלום" בכל מחיר, גם במחיר עתידה של ישראל.

רחבעם זאבי: חבל.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אבשלום וילן.

גדעון עזרא: אחריו – חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי, כמו כל קודמי, אני רוצה להשתתף באבלן של המשפחות השכולות ולאחל החלמה מהירה לפצועים.

אבשלום וילן: צר לי שדווקא ביום כזה הדיון פה גולש לוויכוח עם סממנים פוליטיים.

אבשלום וילן: הבעיה איננה מדיניות ראש ממשלת ישראל, או מדיניות ממשלת ישראל.

אבשלום וילן: הבעיה החמורה הפעם היא ההיתר שנותן הנשיא אסד ל"חיזבאללה" בזמן משא-ומתן לשלום לפעול נגדנו ונגד כוחות צד"ל.

אבשלום וילן: כאיש מחנה השלום אני אומר, שאי-אפשר לנהל משא-ומתן לשלום כאשר מנסים בכוח הזרוע להכתיב עובדות ומטרות.

אבשלום וילן: במובן הזה, כמי שמאמין שאין לנו אלטרנטיבה טובה מהשלום, אני מזהיר מעל בימת הכנסת את הנשיא אסד לבל ישגה באשליות שכאילו הציבור הישראלי לא מוכן להילחם על החיוני לו באמת.

אבשלום וילן: אסד כבר עשה מספיק טעויות אסטרטגיות בימי שלטונו.

אבשלום וילן: ב-1996 הוא עמד בפני הסדר, הוא לא קרא נכון את המפה הפוליטית, וסופו שיצא בלי דבר.

אבשלום וילן: גם הפעם, אם התקפות ההבל האלה בעיתונות הסורית יימשכו, ואם הניסיון להכתיב באלימות מהלכים פוליטיים יימשך – ממשלת ישראל תמצא את הדרך להגיב.

אבשלום וילן: אני, כמובן, לא אכנס לשום מהלכים או הצעות כלשהן.

אבשלום וילן: אני רק חושב, שהציבור הישראלי כולו צריך להתלכד מאחורי שני נושאים היום: האחד – גינוי חד-משמעי של האלימות, ויש להעביר את המסר הזה מכל חלקי הציבוריות הישראלית.

אבשלום וילן: באלימות, הנשיא אסד, לא תשיג דבר.

אבשלום וילן: ההיפך הוא הנכון.

אבשלום וילן: יש החוכמה הזאת, שכאילו מכיוון שראש ממשלת ישראל וממשלת ישראל להוטים להשיג את השלום, ומכיוון שעד סוף השנה מתחלף נשיא בארצות-הברית וגם הוא להוט להשיג שלום – "אני אוכיח לכם שאני לא להוט לשפר הישגים".

אבשלום וילן: לא יהיה כדבר הזה.

אבשלום וילן: ב"וואי" ב-1996 נקבע הסדר.

אבשלום וילן: קודם כול יסוכמו כל הפרטים של ההסדרים הפרטניים ולאחר מכן תסוכם סוגיית הגבולות.

אבשלום וילן: אם הנשיא אסד חושב שבאמצעות היתרים ל"חיזבאללה" לפעול הוא ישפר במשהו את עמדתו בסוגיית גבולות הקבע בנושא רמת-הגולן, אני, כאיש מחנה השלום, כמי שרוצה בכל מאודו להשיג הסכם שלום עם הסורים, אומר לו כך: אני לא מוכן לדבר בצורה כזאת, אני לא מוכן לנהל משא-ומתן בצורה כזאת.

אבשלום וילן: ואני מזהיר פה: מי שאומר היום, בזמן משא-ומתן, שתהיה נסיגה חד-צדדית מלבנון עכשיו – ויהיו אלה חברי כנסת מהליכוד, ויהיו אלה חברי מהשמאל – מחליש את עמדתה הבסיסית של ישראל בנושא השלום.

אבשלום וילן: זה לא פופולרי, אבל אני צריך לומר את האמת הזאת.

אבשלום וילן: גם כל הטענה – ויכול להיות שנצטרך לסגת בסופו של דבר חד-צדדית – שמחר כאילו תושבי הצפון, אנשי מרגליות וכל תושבי הצפון עוזבים, היא טענה שאגיד עליה שלא היו דברים מעולם.

אבשלום וילן: למדינה הזאת יש כוח עמידה חזק מאוד.

אבשלום וילן: חשוב מאוד שהסורים יבינו זאת.

אבשלום וילן: חשוב מאוד שהנשיא אסד יבין זאת.

אבשלום וילן: אני קורא פה לכל סיעות הבית, דווקא ביום הזה, להתלכד מאחורי מדיניות ממשלת ישראל, ביד אחת להילחם עד חורמה בטרור, וביד שנייה לעשות את הכול כדי להשיג את השלום.

רחבעם זאבי: אבו, אנחנו שומרים לך מקום אצלנו.

רחבעם זאבי: אתה משתפר מאוד.

רחבעם זאבי: אתה משתפר באופן יוצא מן הכלל.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

גדעון עזרא: אחריה – חבר הכנסת מאיר פרוש.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, גם אני רוצה להביע מעל בימה זו את תנחומי למשפחות השכולות ולאחל החלמה לפצועים.

דליה רבין-פילוסוף: שוב קורבנות ושוב היה ברור כי תעלה ותגבר הדרישה: הוציאו את ילדינו מלבנון, ושוב תעלה פה ההצעה, כפי שהבטיח ראש הממשלה, לנסיגה חד-צדדית.

דליה רבין-פילוסוף: אני רוצה לצרף את קולי למתנגדים ליציאה החד-צדדית, ובוודאי ובוודאי בנסיבות שנוצרו היום.

דליה רבין-פילוסוף: אקדים ואומר, שגם אני, כמו חבר הכנסת אופיר פינס, חשתי חוסר נוחות מסוים כאשר ראיתי את הכתבה על ההצלחה הגדולה של צה"ל ועל מיעוט הקורבנות.

דליה רבין-פילוסוף: היה לי מין תחושה של התגרות במזל הרע, התגרות בגורל, מין דברים שאסור לומר אותם בקול רם.

דליה רבין-פילוסוף: והנה, לנוכח המציאות, שוב אנחנו עם קורבנות.

דליה רבין-פילוסוף: המסקנה חייבת להיות אחת: שלום בהסדר ובמשא-ומתן.

דליה רבין-פילוסוף: נהיה מתוחכמים ככל שנהיה, נפתח עליונות ככל שנפתח ויד חזקה ככל שנפתח על ה"חיזבאללה", על הסורים, על האירנים, עדיין מלחמה גובה את קורבנותיה, והשלום צריך למצוא את פתרונו סביב שולחן הדיונים.

דליה רבין-פילוסוף: אני רוצה היום, בהקשר של הנסיגה החד-צדדית, להיות פה ליישובי קו העימות.

דליה רבין-פילוסוף: רבותי, נכון שבמשך כל השנים הם מגלים עמידות מופלאה, עומדים בגאון על קו הגבול, עם רצועת הביטחון או בלי רצועת הביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: תמיד הם חשופים להפגזות, ל"קטיושות", והם לא מתלוננים.

דליה רבין-פילוסוף: אבל, רבותי, היום, כאשר גובר הקול לנסיגה חד-צדדית וכאשר אנו מדברים על נסיגה, מוכרחים מנהיגינו, ואדוני סגן שר הביטחון, אני פונה אליך להבין את המורכבות ואת החומרה שבמצבם של יישובי קו העימות.

דליה רבין-פילוסוף: קודם כול כלכלית.

דליה רבין-פילוסוף: אלה יישובים שקמו לפני 40 ו-50 שנה, בנויים על חקלאות, והתעשייה שנבנתה סביבם גם היא היתה בנויה על מוצרי החקלאות.

דליה רבין-פילוסוף: החקלאות נכתשה במשך השנים והיא בשפל המדרגה.

דליה רבין-פילוסוף: אתה יחד חטפה התעשייה שסביב לה מכה ניצחת.

דליה רבין-פילוסוף: המצב הכלכלי קשה.

דליה רבין-פילוסוף: יישובים כמו מנרה, מרגליות, משגב-עם, מסווגים ברמת עדיפות לאומית כמו יישובים באזור יוקנעם.

דליה רבין-פילוסוף: האם אפשר להשוות ביניהם?

דליה רבין-פילוסוף: על הקושי הכלכלי האובייקטיבי הזה מיתוסף נושא המים.

דליה רבין-פילוסוף: דווקא באזור הזה, שהוא מקור המים של מדינת ישראל, נערכו קיצוצים חסרי תקדים בקצבאות המים.

דליה רבין-פילוסוף: ומעל לכול – המתח הביטחוני הבלתי-פוסק – – –

רחבעם זאבי: הקצבות.

דליה רבין-פילוסוף: הקצבות, סליחה.

דליה רבין-פילוסוף: המתח הביטחוני, שגם הוא כותש ומביא לירידה במוטיבציה, לכתישה של כוח העמידה של תושבי האזור ולעזיבה מכל היישובים.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני סגן שר הביטחון, הגיע הזמן להחליט אם יישובי קו העימות הם נכס או נטל ביטחוני, ובהתאם להחלטה שתתקבל בדרג גבוה בנושא הזה – לכוון את כל המדיניות הכלכלית ואת מתן הביטחון ואת תחושת הוודאות ליישובים באשר לעתידם.

גדעון עזרא: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים אלה מתאחד העם כולו ביגונן של המשפחות השכולות.

מאיר פרוש: אנחנו שולחים להם מכאן את תנחומינו; המקום ינחם אתכם בתוך שאר אבלי ציון וירושלים, ולא תוסיפו לדאבה עוד.

מאיר פרוש: אנחנו שולחים גם דברי עידוד למשפחות הפצועים.

מאיר פרוש: אנחנו מתפללים לקדוש-ברוך-הוא שישלח רפואה שלמה לחיילים האמיצים, אלה שנפצעו ואלה שנמצאים כאן.

מאיר פרוש: כמנהגי, אני רוצה גם להזכיר בראשית דברי היום את סיכום קציר הדמים בכבישי הארץ בשבוע שעבר, שבו 11 בני אדם קיפחו את חייהם ו-11 נפצעו קשה.

מאיר פרוש: נוסף על כך, שלשום היתה תאונה ליד צומת תמרה, בכביש שפרעם–אחיהוד, שם נהרגה משפחה שלמה – זוג צעיר עם בתם הקטנה, ובן השנתיים פצוע ומצבו קשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, היתה איזו תחושה של רגיעה בלבנון בשבועות האחרונים, אבל היא התגלתה כאשליה.

מאיר פרוש: נכון הוא שמספר נפגעי צה"ל – וכבר דובר על כך קודם – פחת, אבל פעולות הגרילה של ה"חיזבאללה" לא נפסקו אפילו לא ליום אחד.

מאיר פרוש: צר לי לומר, ואני לא אומר את זה כדי לקנטר, אבל ראש הממשלה שגה מאוד, וביום הזה אני לא רוצה להפוך את הדיון לפולמוס פוליטי, אבל זה בלתי נמנע לציין, שראש הממשלה שגה, ואני חושב שסגן שר הביטחון, גם לו היתה עמדה אחרת, לפחות לפני שמונה חודשים; אבל ראש הממשלה שגה כאשר חשב, שפתיחת השיחות עם סוריה תחולל תפנית ברמת האלימות בלבנון, אולי אף תעצור את הלחימה לגמרי.

מאיר פרוש: לבנון זו לבנון, ושוב נאמר – זו לבנון, והסורים הם סורים, ואין חדש תחת השמש.

מאיר פרוש: לכן ראש הממשלה חייב היה להתנות את חידוש השיחות עם סוריה בהבטחה ברורה להפסקת מלחמת הגרילה בלבנון.

מאיר פרוש: אני סבור, שההשפעה הסורית על ה"חיזבאללה" גדולה, והיא הרבה יותר גדולה מאשר נוטים לחשוב.

מאיר פרוש: ואם סוריה אינה רוצה לרסן את ה"חיזבאללה", זה פשוט מעיד על הנכונות בעתיד ועל חוסנו של הסכם השלום שייחתם, אם בכלל ייחתם.

מאיר פרוש: אני נמנה עם אלה שסבורים, שיש לצאת מלבנון עכשיו, לאלתר, ולאמץ את האסטרטגיה של שר הביטחון לשעבר משה ארנס, שעל כל "קטיושה" צריך להגיב בפעולות של חיל האוויר על תשתיות בלבנון, אם זה גשרים, תחנות חשמל וכדומה, ולאט לאט לגרום להרס בכלכלה של לבנון, לפגוע באינטרסים הכלכליים של הסורים ושל הלבנונים עד שהם יפיקו את הלקח וייפסק הטרור ועד שאנחנו נוכל, על-ידי זה ובעזרת השם, להביא גם שלום ושלווה לצפון הארץ.

מאיר פרוש: מובן שנצטרך לדאוג בדרך זו או אחרת גם לאנשי צד"ל, שגם הם קיבלו מכה קשה באבדה של הקולונל, השבוע.

מאיר פרוש: אבל אינני סבור שיש דווקא להתנות את יציאתנו מלבנון בהסכם מסוים, משום שכך אנחנו הופכים את לבנון לבת ערובה, והיוזמה חייבת להיות שלנו בחזית המדינית ובחזית הצבאית כאחת.

מאיר פרוש: חברי הכנסת, נדמה לי שאין היום ויכוח על כך שצה"ל צריך לפעול ולהגיב ובחריפות, לתת לאלה בביירות להרגיש את הרעידה שהם צריכים להרגיש.

מאיר פרוש: צריך להרוס גם בתי מחבלים בדרום ולפגוע נקודתית גם בתשתיות.

מאיר פרוש: כי גם הלבנונים וגם הסורים חייבים ללמוד, שדם היהודים, דם הישראלים, אינו הפקר, ושאנחנו נחושים להגן על שלום האזרחים שלנו.

יורי שטרן: – – –

גדעון עזרא: סליחה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יורי שטרן, הנואם – – –

מאיר פרוש: מובן שאני מוצא לנכון להזכיר ולומר זאת תמיד.

מאיר פרוש: מבחינתי זה ברור, אבל צריך גם לזכור, ששלום אמיתי יכול לשרור פה רק כאשר אנחנו נקיים, כמו שכתוב בתורה – אם בחוקותי תלכו ואת מצוותי תשמרו, אז הקדוש-ברוך-הוא מבטיח לנו: ונתתי שלום בארץ.

מאיר פרוש: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, ואחריו – חבר הכנסת יוסף פריצקי.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, קשה לנהל ויכוח פוליטי כאשר אנחנו קוברים את החיילים שלנו, כנ"ל כאשר אנחנו מבקרים את הפצועים, ואני באמת אשתדל היום אולי להתרכז בנקודות קצת אחרות, לראות את הדברים מזווית אחרת.

אביגדור ליברמן: אני אמרתי בהזדמנויות שונות, שדרום-לבנון, בניגוד לבעיות אחרות, אינה בעיה פוליטית; היא בעיה ביטחונית, סוגיה ביטחונית נטו.

אביגדור ליברמן: אני לא מכיר מפלגה או גוף פוליטי כלשהו במדינת ישראל שמציע להחיל את הריבונות הישראלית על דרום-לבנון, או לספח יישובים בדרום-לבנון למדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: הסוגיה של דרום-לבנון היא סוגיה ביטחונית נטו, ולכן אני הייתי מצפה מהדרג הפוליטי לתת פה גיבוי מוחלט למטה הכללי, על מנת להוביל את המהלכים כפי שהם מבינים לנכון, על מנת להבטיח את ביטחונה של מדינת ישראל, ולא להנחות ולא לשים עליהם מגבלות שנובעות מכל מיני שיקולים פוליטיים, לפעמים ארוכי טווח לפעמים שיקולים פוליטיים מיידיים.

אביגדור ליברמן: ברור, וזה לא סוד, שהתהליך המדיני עם הסורים התחיל בניגוד מוחלט לעמדתו של צה"ל, בניגוד מוחלט לעמדתו של המטה הכללי, שתבעו מראש הממשלה שלא להתחיל בתהליך המדיני, לא להתחיל במשא-ומתן כל עוד הסורים לא התחייבו על שקט בדרום-לבנון.

אביגדור ליברמן: שמעתי והסכמתי היום עם סגן שר הביטחון, שאי-אפשר לנהל משא-ומתן בווירג'יניה ולשלוח רוצחים בדרום-לבנון על מנת לפגוע באנשינו, בחיילינו.

אביגדור ליברמן: הדבר הזה, ההדדיות הזאת חייבת להיות בסיס, או עיקרון שמקובל על כל הבית.

אביגדור ליברמן: אני רק מתפלא למה אנחנו לא מיישמים את העיקרון הזה, וגם היום, כשאנחנו מסתכלים או קוראים מה שפורסם בעיתון "תישרין" – כמובן, העיתונות של סוריה היא עיתונות חופשית לחלוטין, אבל מה שפורסם היום בעיתון "תישרין" על הנאצים ועל השואה ועל מדינת ישראל כמדינה נאצית, זה דבר מקומם.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר, נוכח פרסומים כאלה, לדבר על שלום.

אביגדור ליברמן: דיברנו על כך שעומק השלום הוא כעומק הביטחון.

אביגדור ליברמן: איזה עומק?

אביגדור ליברמן: איזה שלום?

אביגדור ליברמן: איזה ביטחון?

אביגדור ליברמן: פה רוצחים את האנשים שלנו ושם מסיתים נגדנו.

אביגדור ליברמן: על איזה שלום אפשר לדבר בתנאים כאלה?

אביגדור ליברמן: איך אפשר בכלל לנהל פה מגעים מדיניים כלשהם?

אביגדור ליברמן: אני גם מאוד מתקומם כשכל אחד מנסה להאשים את הקואליציה או את האופוזיציה בכל ההסתבכויות בדרום-לבנון.

אביגדור ליברמן: בסך הכול גם בתקופה של האופוזיציה הנוכחית ושל הקואליציה הנוכחית, גם בימי רבין המנוח וגם בימי שמעון פרס, נשארנו בדרום-לבנון ועשינו מבצעים – לפעמים יותר מוצלחים, לפעמים פחות מוצלחים.

אביגדור ליברמן: אדריכלי מבצע "ענבי זעם" לא נמנים בדיוק עם האופוזיציה הנוכחית, אותו מבצע שהיה בשולי ממשלת נתניהו הוא דוגמה הרבה יותר מוצלחת לאיך שצריך לטפל במחבלים האלה.

אביגדור ליברמן: ברור שהכלכלה הסורית, שכולה נשענת על הכלכלה הלבנונית, רגישה מאוד לפגיעה בתשתיות בתוך לבנון.

אביגדור ליברמן: על כל פעולה כזאת חייבים לפגוע בכל התשתיות הלבנוניות, צריך לפגוע במפקדות, באלה ששולחים את הרוצחים האלה, בתוך ביירות.

אביגדור ליברמן: תאמינו לי, השפה הזאת היא השפה שמבינים במזרח התיכון.

אביגדור ליברמן: כמה פעמים אמרתי, שבמזרח התיכון מדברים טורקית, לא מדברים אנגלית.

אביגדור ליברמן: כשטורקים מסבירים לסורים בטורקית מה הם רוצים, הסורים מבינים מייד; כשאנחנו יושבים בווירג'יניה ומדברים אתם אנגלית, הם לעולם לא יבינו אותנו.

אביגדור ליברמן: שלא לדבר על כך שלבנון כבר הפכה לבירת טרור – – –

קריאה: דבר אתם ערבית.

אביגדור ליברמן: אני ראיתי שלפחות בטורקית מסבירים יפה מאוד.

אביגדור ליברמן: אני גם שומע שהאמריקנים קוראים לאיפוק.

אביגדור ליברמן: אין צביעות יותר גדולה מזאת.

אביגדור ליברמן: כשאינטרסים אמריקניים – –

יורי שטרן: קוסובו.

אביגדור ליברמן: – – נפגעו מפעולות חבלה, ראיתי איך האמריקנים הגיבו בסודן, באפגניסטן.

אביגדור ליברמן: ראיתי איך האמריקנים מגיבים כשהאינטרסים שלהם נפגעים, אפילו בבלקנים הרחוקים, ופה הם כל הזמן קוראים לנו לאיפוק.

אביגדור ליברמן: הייתי מצפה מהם לאיזו פעולה אולי בדמשק, לאיזו אזהרה, לקריאה לסדר, אבל לא שמעתי שום תגובה מהסטייט-דיפרטמנט, מדוברי הבית הלבן, על אותו מאמר ב"תישרין".

אביגדור ליברמן: עמדתם של האמריקנים – הם באמת בעלי ברית אסטרטגיים שלנו – גובלת בצביעות, וגם לחברים כדאי להגיד את הדבר הזה בצורה הכי ברורה.

אביגדור ליברמן: ברשותכם, אני רוצה לגעת בנקודה נוספת.

אביגדור ליברמן: מי בכלל ירצה בעלי ברית כמונו במזרח התיכון?

אביגדור ליברמן: איש לא ירצה בעלי ברית כמונו.

אביגדור ליברמן: במשך השנים, מאז מבצע "קדש", הפקרנו את כל בעלי הברית שלנו.

אביגדור ליברמן: מה קרה לאותם ערבים שבמבצע "קדש" שיתפו פעולה עם האדמיניסטרציה הישראלית ונשארו שם בעזה?

אביגדור ליברמן: מה קרה לאותם תומכי שלום ותומכי קמפ-דייוויד שהזדהו אתנו?

אביגדור ליברמן: מה קרה לסרטאווי?

אביגדור ליברמן: מה קרה אפילו למוסטפא דודין, שהפקירו אותו והוא נאלץ לבקש סליחה מערפאת?

אביגדור ליברמן: כולם חוסלו או הופקרו.

אביגדור ליברמן: מה קרה לבאשיר ג'מאייל?

אביגדור ליברמן: מה קרה למישל עאון, שהפך לפליט מוקף שומרים בצרפת?

אביגדור ליברמן: מה קרה רק לפני יומיים לעאקל?

אביגדור ליברמן: איזה מין התייחסות זו לבעלי הברית שלנו בצבא דרום-לבנון, לאנשים שקשרו את גורלם עם גורלנו?

אביגדור ליברמן: בתנאים כאלה לעולם לא נמצא בעלי ברית אמיתיים, בטח לא במזרח התיכון.

אביגדור ליברמן: אנחנו מדברים כרגע על הטרור – הטרור העולמי משתלט בכל מקום.

אביגדור ליברמן: גם באפגניסטן, גם בקניה, הפיצוצים שהיו, גם אותה פעילות טרוריסטית שמתנהלת היום בצ'צ'ניה, זה אותו מקור.

אביגדור ליברמן: כמדינה שהרבה שנים סבלה מהטרור הבין-לאומי, הייתי מצפה שמדינת ישראל תוביל בראש המדינות בשביל לחזק אחת את השנייה, שתוביל מהלכים בקנה מידה עולמי בנושא של ההתנגדות לטרור.

אביגדור ליברמן: אבל כל הזמן אנחנו מזדנבים ומנסים להתיישר לפי הפריץ אי-שם בוושינגטון.

אביגדור ליברמן: אדוני סגן שר הביטחון, לא אחת ביקרת במדינות האסיאתיות קרוב לרוסיה – כדאי מאוד, שכאשר מדובר בטרור, נדבר בשפה אחת ובשפה ברורה מאוד.

אביגדור ליברמן: אני מנצל את הדקות האחרונות כדי לתת עצה לראש הממשלה, שבאמת מנסה להגיע ליציאה חד-צדדית מדרום-לבנון.

אביגדור ליברמן: לא צריך יציאה חד-צדדית.

אביגדור ליברמן: בסוגיה הזאת, שהיא לא סוגיה פוליטית אלא סוגיה ביטחונית, כדאי קודם כול להגיע לשיתוף פעולה עם האופוזיציה, כדאי לגבש עמדה אחת.

אביגדור ליברמן: הייתי ממליץ לו לבוא בדברים עם האופוזיציה, כולם פה אנשים אחראיים, יש לנו מדינה אחת, ולדעתי אפשר להגיע פה לאיזה קונסנסוס שיחזק גם את צה"ל וגם את המדינה וייתן תחושה אחרת, כי כפי שאמרתי אין פה מחלוקת פוליטית.

אביגדור ליברמן: כשראש הממשלה משתף בהסדר הזה את האמריקנים ואת הסורים ומתווכים למיניהם, ולא מוכן לשתף את ראשי האופוזיציה, שלרובם יש עבר צבאי מפואר, והם מכירים זה את זה הרבה שנים, זה נראה לי מוזר ולא נכון.

אביגדור ליברמן: לכן אשמח אם תעביר לו את המסר לפחות בנקודה הזאת, לתת שדר אחר ולהגיע להבנות עם האופוזיציה לפני שמגיעים להסדרים חד-צדדיים.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יוסף פריצקי, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, "הצבי ישראל על במותיך חלל", "מנשרים קלו מאריות גברו", "איך נפלו גיבורים".

יוסף יצחק פריצקי: לבנו עמכן, המשפחות, ששכלתן את יקיריכן.

יוסף יצחק פריצקי: מה נאמר ומה נגיד לכן, אין דבר בעולם שיכול לנחם אתכן בשעה הקשה והאיומה הזאת, אין דבר שנוכל לעשות שיש בכוחו להשיב את שאבד לכן.

יוסף יצחק פריצקי: רק זאת נאמר: לבנו, דלתותינו תמיד יהיו פתוחים אליכם.

יוסף יצחק פריצקי: אתם שנתתם את היקר מכול, אנחנו חבים לכם חוב ענק, שלעולם לא נוכל לפרוע אותו.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחייב מבמת הכנסת בשמי, בשם סיעתי, אני מניח שגם בשם יתר החברים בבית, לעשות כל שנוכל למען המשפחות האלה.

יוסף יצחק פריצקי: יהי זכר בניכן ברוך.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות מבמת הכנסת אל נשיא סוריה, מר חאפז אסד, ולומר לו: אדוני הנשיא, יא ראיס, אם אתה באמת רוצה שלום עם מדינת ישראל, אתה עושה את כל הטעויות האפשריות.

יורי שטרן: אבל הוא לא רוצה שלום.

יוסף יצחק פריצקי: במעשים האחרונים שלך אתה מבטיח ששלום לא יהיה.

יוסף יצחק פריצקי: מר אסד, מדינת ישראל היא דמוקרטיה ולא דיקטטורה, במדינת ישראל לא שולטת מפלגת הבעת', ואנחנו לא חיים תחת שלטון טרור עלווי, אלא אנחנו חיים בחברה פתוחה, דמוקרטית, בחברה שיש בה תקשורת חופשית ובחברה שדעת הקהל חשובה בה מאין כמותה לפוליטיקאים ולמנהיגים.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לומר לך, מר אסד, שום מנהיג ישראלי, אף לא אחד, לא יוכל לעשות שלום אתך ועם סוריה אם דעת הקהל בישראל תהיה נגד התהליך הזה.

יוסף יצחק פריצקי: ואתה, מר אסד, עושה בדיוק ההיפך משלום, אתה מקומם את דעת הקהל בישראל נגדך על-ידי כך שאתה מחרחר ריב ומלחמה.

יוסף יצחק פריצקי: קודמי דיברו על המאמר שפורסם אתמול בעיתון "תישרין", מאמר איום ונורא מאין כמותו.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו יודעים, אדוני נשיא סוריה, שהמאמר הזה יצא מלשכתך.

יוסף יצחק פריצקי: איך אפשר לכתוב שישראל המציאה את אגדת השואה כדי לשדוד את העולם ולהשליט טרור על אנשי הרוח והמדינאים פה?

יוסף יצחק פריצקי: איך אפשר לכתוב שישראל פועלת להזכיר לעולם את מדיניות השואה כביכול כדי להשיג שתי מטרות: הראשונה – עוד כסף מהמדינות באירופה; השנייה – להשקיע באגדה של השואה כחרב דמוקלס על צווארם של כל אויבי הציונות?

יוסף יצחק פריצקי: אדוני נשיא סוריה, אתה באמת מאמין שדעת הקהל בישראל תאפשר לעשות שלום אחרי שמאמר כזה יוצא בדמשק?

יוסף יצחק פריצקי: מה אתה רוצה?

יוסף יצחק פריצקי: אתה חושב שאתה מסייע לתומכי השלום?

יוסף יצחק פריצקי: טעות בידך.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להקריא לכם, חברי הכנסת, אירועים שתועדו על-ידי כוחות יוניפי"ל על הלחימה בלבנון: מיולי 1999 עד ינואר 2000 – 360 פעולות נגד צה"ל וצד"ל.

יוסף יצחק פריצקי: כמעט מספר זהה לפעולות שהיו מינואר 1999 עד יולי 1999, בתקופה שבה התחלפה הממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: מקרי אש נגד צה"ל וצד"ל – 3,200.

יוסף יצחק פריצקי: מקרי אש נגד "חיזבאללה" ו"אמל" מצדנו – 11,600.

יוסף יצחק פריצקי: זו מלחמה.

יוסף יצחק פריצקי: זו מלחמה, עם מי?

יוסף יצחק פריצקי: זו מלחמה עם סוריה.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו יודעים שאתה שולט בלבנון, מר אסד.

יוסף יצחק פריצקי: הציבור הישראלי לא מטומטם.

יוסף יצחק פריצקי: הציבור הישראלי יודע, שאת המלחמה אתנו אתה מנהל בחצר המזרחית שלך, במדינת הבובות הזאת ששמה לבנון.

יוסף יצחק פריצקי: אז איך אתה רוצה שנאמין לך שאתה מבקש שלום, באמת מבקש שלום, אם אתה מקפיד על כך בהקפדה יתירה, שהחזית הלבנונית הזאת תישאר רועשת, וגועשת, ובוחשת, ותובעת אש, וקרבות והרוגים?

יוסף יצחק פריצקי: יש לי אליך עצה, מר אסד.

יוסף יצחק פריצקי: אם אתה באמת רוצה שלום עם מדינת ישראל, שלום שיהיה כרוך בוויתורים כואבים שלנו, וגם, אני מניח, של הצד הסורי, תשנה גם את המוזיקה וגם את הטון, ומהר.

יוסף יצחק פריצקי: תפסיק את הקרבות בחזית הלבנונית.

יוסף יצחק פריצקי: תעשה מחווה.

יוסף יצחק פריצקי: תגיד לנו למשל מה עלה בגורל נעדרינו.

יוסף יצחק פריצקי: הרי אם אתה תבוא לציבור הישראלי ותגיד מה עלה בגורל אחד הנעדרים, דעת הקהל תעודד את הממשלה ללכת אתך לתהליך של משא-ומתן.

יוסף יצחק פריצקי: תן לנו למשל להביא לקבורה בישראל את עצמותיו של מי שריגל לפני 35 בסוריה, את אלי כהן.

יוסף יצחק פריצקי: מה יש?

יוסף יצחק פריצקי: מה נחשוב?

יוסף יצחק פריצקי: שאתה עושה לנו מחווה לשלום?

יוסף יצחק פריצקי: אל תדאג, אדוני הנשיא, לא נחשוב שאתה מתחנף ולא נבוז לך; להיפך, נעריך אותך, נאמין שכוונותיך טהורות הן.

יוסף יצחק פריצקי: תלמד, אדוני הנשיא, מנשיא מצרים, שעשה מחווה עצומה, שעלה על אווירון ובא לירושלים.

יוסף יצחק פריצקי: אני עוד זוכר את היום, הייתי אחרי שירותי הצבאי, ונפנפתי בהתלהבות בדגל.

יוסף יצחק פריצקי: לא האמנו שהנשיא סאדאת יגיע לכאן.

יוסף יצחק פריצקי: במזרח התיכון, ובמיוחד אתנו, צריך לעשות ג'סטות.

יוסף יצחק פריצקי: אם רוצים לעשות שלום ולדבר שלום, צריך לשנות את הכיוון.

יוסף יצחק פריצקי: בדרך הזאת, אדוני נשיא סוריה, דעת הקהל לא תאפשר לעשות שלום.

יוסף יצחק פריצקי: לא נוכל לעשות שלום.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת לנדאו, ביקשת לשאול אותי משהו.

עוזי לנדאו: אמרת שאנחנו נעשה ויתורים וגם הם יעשו ויתורים.

עוזי לנדאו: איזה ויתורים הם עושים?

יוסף יצחק פריצקי: אתה יודע מה, חבר הכנסת לנדאו?

יוסף יצחק פריצקי: אני מניח שלגביהם גם זה ויתור.

יוסף יצחק פריצקי: בסדר.

יוסף יצחק פריצקי: אני מכבד את הצד השני, שאומר: קשה לי גם לחיות בשלום עם עם שלמדתי לשונאו 50 שנה, ולכן זה ויתור בשבילי.

יוסף יצחק פריצקי: זה תהליך ארוך וכואב ותהליך חינוכי קשה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל במקום כלשהו מוכרחים להתניע את התהליך הזה.

יוסף יצחק פריצקי: מה שנשיא סוריה עושה – הוא עושה, לדעתי, את כל המאמצים, אלא אם כן הוא חושב עקום, לתקוע את התהליך הזה עוד מראשיתו ועוד באיבו.

יוסף יצחק פריצקי: אז יש כאלה שאומרים שהוא בכלל לא רוצה שלום ולכן הוא לא תוקע שום תהליך.

יוסף יצחק פריצקי: אני נמנה עם אלה שמקווים – אולי אני טועה – שאפשר להגיע להסדר שלום עם הסורים, אבל לא ככה.

יוסף יצחק פריצקי: בדרך הזאת זה לא הולך.

עוזי לנדאו: אפשר לשאול עוד שאלה?

יוסף יצחק פריצקי: כן, יש לי עוד זמן.

עוזי לנדאו: אתה בעצם אומר שאנחנו רוצים שלום, וזה דבר חשוב ותכלית ראויה לעצמה, אבל הסורי, אם הוא רוצה שלום, בשבילו זה מחיר.

עוזי לנדאו: בעצם מה אתה אומר?

עוזי לנדאו: שהסורי לא רוצה באמת שלום, אבל כדי לקבל את כל הדברים שהוא יקבל – רמת-הגולן, כלכלה, חבילה נכבדה מאוד בכלכלה, הוא מוכן לחתום אתנו על הסכם שלום.

עוזי לנדאו: אתה בעצם אומר שהסורי לא באמת רוצה שלום.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת לנדאו, אני הבנתי את שאלתך.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת לנדאו, אתה הרי יודע שאני מעריך אותך מאוד, ובוא ראה.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה שלום.

יוסף יצחק פריצקי: בסדר?

יוסף יצחק פריצקי: הדבר הזה חשוב לי.

עוזי לנדאו: יש מישהו שלא חשוב לו שלום?

יוסף יצחק פריצקי: בדיוק.

יוסף יצחק פריצקי: ואין איש בבית הזה שלא רוצה אותו.

יוסף יצחק פריצקי: הוא חשוב לי, הוא חשוב לילדי, אני לא רוצה לשלוח את ילדי למלחמה, אני לא רוצה ללוות יותר ארונות קבורה, אני רוצה לחיות בארץ הזאת, אני רוצה שהדורות הבאים יחיו בארץ הזאת ולא ימותו בארץ הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה שלום.

יוסף יצחק פריצקי: זהו.

יוסף יצחק פריצקי: הצד השני קורא לשלום – ויתור, הכרה.

יוסף יצחק פריצקי: מה אכפת לי איך הוא קורא לזה.

יוסף יצחק פריצקי: אכפת לי שאני אחיה בשלום.

יוסף יצחק פריצקי: זה אינטרס ישראלי נעלה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל כדי שהאינטרס הזה יתגשם, יש לנו כאן דעת קהל.

יוסף יצחק פריצקי: מה עושה הנשיא אסד?

יוסף יצחק פריצקי: הוא נגד מחנה השלום.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבטיח לך דבר אחד, חבר הכנסת לנדאו, שעוד 50 שנה, כשאתה ואני כבר נהיה שוכני עפר, במקום אחר, אם יהיה שלום, הדור הבא לא ידע מה זה מלחמה עם ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אז אולי לא ייפלו על צווארנו באהבה גדולה במיוחד, אבל יחיו אתנו, וגם זה משהו.

עוזי לנדאו: הוויכוח הוא לא מי רוצה שלום.

עוזי לנדאו: אני מוכן לעשות הסכם – – –

גדעון עזרא: סליחה, חבר הכנסת לנדאו.

גדעון עזרא: אני לא מוכן.

גדעון עזרא: יש לנו עוד מספיק נואמים.

עוזי לנדאו: יש לו עוד זמן.

גדעון עזרא: אני מאוד מודה לך, תדבר אתו למטה.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת דוד טל.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אף שחברי טלב אלסאנע כבר הביע תנחומים, אני רוצה לשלוח בשם סיעתי, סיעת רע"ם, תנחומים למשפחות, ואני שולח איחולי החלמה לפצועים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני אומר כמה דברים שחלק מהאנשים יאהבו וחלק לא יאהבו, כמובן, אבל אני מאשים, אדוני היושב-ראש, אני מאשים את הממשלות, כל הממשלות, שהן אחראיות לאובדן חיי אדם, חייהם של צעירים שנמנע מהם מהיום והלאה לחגוג את ימי ההולדת שלהם.

האשם מחאמיד: שולחיהם, אדוני היושב-ראש, חייבים לקבל החלטות אמיצות, ואני מתכוון לנסיגה מלבנון.

האשם מחאמיד: אני גם פונה לממשלה, במאמר מוסגר, לא ללכת לקראת הסלמה, כי אנחנו יודעים שהסלמה מביאה למעגל דמים.

האשם מחאמיד: אמרתי, אדוני היושב-ראש, פעמים אין ספור, ואנשים תקפו אותי על דברי:

האשם מחאמיד: לבנון ודרום-לבנון הפכו לבית-קברות אחד גדול לבני שני העמים, הישראלי והלבנוני.

האשם מחאמיד: והשאלה היא – עד מתי.

האשם מחאמיד: עד מתי יהיו הרוגים ומתים פוטנציאליים; עד מתי יסתירו בנים את מקום שירותם בפני אמהותיהם; עד מתי אמהות ינסו, ואני יודע על מקרה אחד לפחות, להתאבד, כדי לא לשמוע את הבשורה המרה.

האשם מחאמיד: כולם יודעים, אבל לא רוצים להגות את האמת באומץ, שיש מלחמה של ממש בלבנון, מלחמה רבת שנים.

האשם מחאמיד: אין אפשרות להישאר בלבנון.

האשם מחאמיד: השאלה היא, מה עושים בלבנון, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: אולי כדי להגן על קבוצת שכירי חרב, שנקראת צד"ל, שהמערך הצבאי שלהם התמוטט כבר מזמן וסופו בהריגתו של המנהיג שלהם עאקל האשם.

האשם מחאמיד: התירוץ הוא כאילו נלחמים ב"חיזבאללה" – אני רוצה לומר של"חיזבאללה" לא יהיה עוד תפקיד צבאי כאשר ישראל תיסוג.

האשם מחאמיד: אני אזכיר פה את דברי אלחרירי, שהיה ראש ממשלת לבנון.

האשם מחאמיד: הוא אמר: אינני יכול לפרק את נשקו של ה"חיזבאללה" כל עוד ישראל כובשת את דרום-לבנון.

האשם מחאמיד: מה זה אומר?

האשם מחאמיד: למה עוד זקוקה ישראל?

האשם מחאמיד: הלבנונים, אדוני היושב-ראש – – – אדוני סגן השר, פשוט לא היית פה ולכן לא פניתי אליך.

אפרים סנה: אני מצטער.

האשם מחאמיד: לא, אני מצטער.

האשם מחאמיד: הלבנונים נלחמים למען מטרה אחת ויחידה, ואנחנו לא צריכים ללטש את הדברים ולתת להם טיפול קוסמטי.

האשם מחאמיד: אנחנו צריכים להגיד את הדברים בצורה אמיתית: הם רוצים את נסיגת צה"ל מדרום-לבנון.

האשם מחאמיד: אדוני סגן השר, אזכיר את דברי האלוף שלמה גזית.

האשם מחאמיד: אם אני אומר את הדברים זה לא יהיה טוב, לכן אצטט: ה"חיזבאללה" אינם מחבלים – כך הוא אמר, אני מצטט – כפי שחושבים, אלא הם מיליציות הלוחמות לשחרור אדמת לבנון.

האשם מחאמיד: את זה הוא אמר, ואני מצטט.

אפרים סנה: אם הוא אמר, זו שטות מוחלטת.

אפרים סנה: גם אם הוא אמר, עם כל הכבוד הרב שאני רוחש לו, זו שטות מוחלטת.

אפרים סנה: אבל אני לא רוצה להפריע לך.

האשם מחאמיד: אני יכול לומר, אדוני סגן השר, בלי להגן על ה"חיזבאללה", אלא תוך ציון עובדות, שהם מונים רק כמה מאות, אבל הם נלחמים עם מוטיבציה של אנשים שרואים עצמם כמשחררי מולדת.

האשם מחאמיד: כך הם מגדירים את עצמם.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, הממשלה חייבת לפעול בצורה חד-משמעית ומיידית ליציאה מלבנון.

משה גפני: כולנו רוצים בכך, האשם.

משה גפני: אנחנו רוצים לצאת מלבנון.

האשם מחאמיד: בסדר גמור, תיכף אגיד איך.

משה גפני: הם פוגעים באזרחים חפים מפשע.

האשם מחאמיד: זה מעגל קסמים.

משה גפני: הם פוגעים באזרחים חפים מפשע.

משה גפני: אם היינו בטוחים שה"חיזבאללה" לא ימשיכו, היינו יוצאים מלבנון.

משה גפני: אי-אפשר לשבח את ה"חיזבאללה".

האשם מחאמיד: אדוני הרב, האם ההימצאות בלבנון נתנה ביטחון למישהו?

האשם מחאמיד: היא לא תנה ביטחון, אלא להיפך.

האשם מחאמיד: אנשים מתים.

האשם מחאמיד: גם לי כואב כאשר אנשים צעירים מתים בלבנון.

משה גפני: אנחנו היינו רוצים לצאת משם מייד.

משה גפני: מישהו רוצה להישאר שם?

האשם מחאמיד: אני לא רוצה שילדים ימותו שם.

האשם מחאמיד: ולכן, אדוני היושב-ראש, יש לצאת מלבנון על-פי החלטת האו"ם 425.

האשם מחאמיד: פשוט מאוד, צריך להפסיק לפעול על-פי הדיסוננס הקוגניטיבי הביטחוניסטי.

האשם מחאמיד: אתן דוגמה לפרדוקס: צריך לצאת מלבנון, כדי לשים קץ לשפיכות הדמים.

האשם מחאמיד: אבל בכל פעם שנהרגים חיילים או נהרגים אנשים, דווקא אז הוויכוח נסתם או נחסם, כי לא מתווכחים על הדם.

האשם מחאמיד: ברגע שיש הרוגים, אסור להטיל ספק בדרך שהביאה אותם אל מותם.

האשם מחאמיד: זאת אומרת, שעל-פי תפיסה זו יימשכו הקרבות, יימשכו הקורבנות, ועוד מעט לא יהיה מי שיהיה מוכן לדבר.

האשם מחאמיד: אך כאשר קורה שאין הרוגים, הכול משתתק.

האשם מחאמיד: כאילו באים לומר, תשכחו ממה שכיבוש דרום-לבנון עושה, כי ההרוגים של מחר אינם מעניינים היום.

האשם מחאמיד: ואני אומר, שההרוגים של מחר מעניינים אותי, והם צריכים לעניין אתכם ואת כולם.

האשם מחאמיד: יש הרוגים פוטנציאליים שצריכים לעניין אותנו.

האשם מחאמיד: מה שנקרא רצועת הביטחון, אדוני היושב-ראש, הוא רצועת מוות.

האשם מחאמיד: שיקולים זרים הם המונעים היום את הנסיגה המיידית מלבנון ואת הפסקת הקזת הדם הנמשכת; שיקולים אולי אגואיסטיים, אולי שיקולים של הגנה על קונספציה שנכשלה.

האשם מחאמיד: הגיע הזמן להתעורר, לסיים את הטרגדיה המתבטאת בכיבוש דרום-לבנון ורצועת ההרג, המוות והדם בדרום-לבנון.

האשם מחאמיד: חייבים, אדוני היושב-ראש, לא לערוך משאל עם, אלא להחליט ברוב רגיל או ברוב בלתי רגיל.

האשם מחאמיד: יש רוב בכנסת בעד שלום עם לבנון ועם סוריה, ואין מקום לדעתי למשאל עם, שמסרבל את העניינים.

האשם מחאמיד: יש רוב דמוקרטי בכנסת, ולא צריך כבישים עוקפים או כבישים עוקפי דמוקרטיה.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת דוד טל.

גדעון עזרא: לאחר מכן – חבר הכנסת סילבן שלום.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לבי לבי על חללינו.

דוד טל: אני כואב ודואב יחד עם חברי לסיעה ויחד עם הכנסת, ואני מניח עם כל בית ישראל, על אובדן חיילי צה"ל.

דוד טל: אני רוצה להעביר מכאן תנחומים למשפחות האבלות.

דוד טל: אני מניח שאף לא אחד מאתנו ייטיב לבטא את הכאב שאנו כואבים.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אין צורך לומר שלאורך כל הדרך ניסינו לתמוך ותמכנו בשלום בצורה כזאת או בצורה אחרת.

דוד טל: ניסינו, הושטנו יד פעם אחר פעם, אך לצערנו היד הזאת נדחתה פעם אחר פעם.

דוד טל: אני מוכרח לומר שאתמול התפכחתי במידה מסוימת.

דוד טל: אני שואל את עצמי, על מה ולמה, למה כל הריצה הזאת אחרי אסד, ואני שומע שגם הקבינט הביטחוני החליט להבליג.

דוד טל: אני מבין כי בשעה כזאת אולי לא מקבלים החלטות, כתוצאה מהכעס העצור, אבל להמשיך לרוץ אחרי אסד?

דוד טל: האם אנחנו נותנים לו פחות מאשר הוא נותן לנו?

דוד טל: אנחנו באים להציע לו שלום, בהנחה שהוא רוצה שלום.

דוד טל: אם הוא לא רוצה שלום, יגיד שהוא לא רוצה שלום.

דוד טל: אבל אם הוא רוצה שלום, ואנחנו מנסים להיפגש?

דוד טל: לא כל כך חשוב לי שהיד לא הושטה לראש הממשלה, אבל זה מסמל משהו.

דוד טל: הלבבות כנראה עדיין לא מוכנים לזה.

דוד טל: אני מדבר על הלב של אסד.

דוד טל: שאלמלא כן, זה היה האקט הראשון.

דוד טל: גם ליצחק רבין היה קשה ללחוץ את ידו של ערפאת, אז הוא לא עשה מאמץ אדיר ולחץ את ידו?

דוד טל: כולנו ראינו וחווינו זאת על גבי המרקע, ראינו עד כמה היה לו קשה.

דוד טל: אבל הוא החליט שהוא עושה צעד ולחץ ידיים.

דוד טל: את המינימום הזה אי-אפשר לבקש מסוריה?

דוד טל: ואנחנו צריכים להמשיך להתרפס ולהתחנן, שיואיל ללחוץ את ידיו של ראש הממשלה?

דוד טל: כל הכבוד, אבל היכן הוא כבודה של המדינה הזאת?

דוד טל: הוא נרמס עד עפר.

דוד טל: לאסקופה נדרסת הפכנו?

דוד טל: הכוונה היא שהתהליך הזה יועיל גם לסורים וגם לישראלים.

דוד טל: אני סבור, אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, שאנחנו צריכים להגיב בהתאם.

דוד טל: אלה ששפכו את דם בנינו לא יינקו.

דוד טל: אי-אפשר שבשעה שעושים ניסיונות כבירים לנהל דו-שיח ודיאלוג, שבאותו פרק זמן שבו אני מנסה לנהל אתך דיאלוג על שלום, תימשך הקזת דם בנינו.

דוד טל: אני מוכרח לומר עוד משהו, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: לא ברור לי ואני לא מבין, הרי עד לפני זמן לא רב – אני לא יודע אם כל קציני צה"ל חשבו כך, אני מניח שלא כל קציני צה"ל חשבו כך – כמעט כל קציני צה"ל היו נגד היציאה מלבנון ללא הסדר.

דוד טל: ראש הממשלה קבע טרם הבחירות וגם לאחר הבחירות את יוני כתאריך שבו יצאו חיילי צה"ל מלבנון גם ללא הסדר.

דוד טל: וראה זה פלא, רובם המכריע של קציני צה"ל, אני מרשה לעצמי לומר ש-95% מהקצינים שסברו כי אין מקום לעזוב את לבנון ולסגת ללא הסדר כולל עם הסורים ועם הלבנונים – פתאום אנחנו לא שומעים מהם אף לא דבר.

דוד טל: אנחנו לא שומעים דעה אחרת מהקצינים שאנחנו סומכים עליהם, שעושים עבודתם נאמנה, שמדירים שינה מעיניהם, ובימים ובלילות מכתתים רגליהם בפטרולים ובמארבים, אבל לא שומעים שום דבר.

דוד טל: אני שואל: מה קרה?

דוד טל: האם הדעה השתנתה רק משום שראש הממשלה סבר שנכון היום לצאת מלבנון ללא הסדר?

דוד טל: כל הזמן הם הסבירו לנו למה אסור לצאת.

דוד טל: כמעט בכל הוועדות שהיו, בכל פעם שפגשתי אותם, הסבירו למה אסור לצאת מלבנון ללא הסדר.

דוד טל: והיום יש לי תחושה מאוד קשה – היות שלא נשמע קולם – שהם התיישרו.

דוד טל: יש לי תחושה שיש פה איזו חניקת דעה; חניקת יוזמה כזאת או אחרת של אנשי המקצוע, שאנחנו כל כך סומכים עליהם.

דוד טל: צריך לדעת זאת, רבותי חברי הכנסת.

דוד טל: אם ניסוג מלבנון ללא הסדר, ה"חיזבאללה" יגיעו עד לגורן, עד למרגליות, עד ליערה, עד לשומרה, עד לזרעית, עד אבן-מנחם, עד אביבים, עד אלקוש וגם עד מעלות.

דוד טל: צריך לעשות הכול, אדוני היושב-ראש, כדי שאם יהיה הסדר, יהיה מקום להניח ל"בוץ" הזה של לבנון.

דוד טל: אבל, לדעתי, אם לא יהיה הסדר, צה"ל צריך להישאר שם, משום שצה"ל הוא צבא העם והוא צריך לגונן על אזרחיו.

דוד טל: לא נראה שאזרחים בגבול הצפון יגוננו על חייהם במקום שצה"ל יגונן עליהם.

דוד טל: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: אחרון הדוברים, חבר הכנסת סילבן שלום, ואחריו – סגן שר הביטחון.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברצוני להשתתף כמובן בצערן הגדול והנורא של המשפחות השכולות על אובדן היקר להן מכול, על בניהן הצעירים שנפלו בידי בני עוולה.

סילבן שלום: ברצוני גם להשתתף בכאבם של הפצועים ולאחל להם איחולי החלמה במהירות.

סילבן שלום: נוסף על כך, ברצוני למסור את השתתפותי באבלם של כל תושבי דרום-לבנון, ובעיקר של משפחת עאקל האשם, על רציחתו, רצח בדם קר, כאשר הוא הגיע לביתו.

סילבן שלום: מה אומרים לנו המאורעות האחרונים שקרו בלבנון?

סילבן שלום: האם הם מחזקים את אלה שאומרים לנו: צריך לעזוב את לבנון ולברוח משם כדי להפסיק את ההרג?

סילבן שלום: או שמא הם באים ואומרים לנו, שאנחנו חייבים לעשות את הכול כדי לנסות ולצאת מלבנון, אבל רק עם הסכם?

סילבן שלום: יציאה מלבנון היא יעד אסטרטגי וחשוב.

סילבן שלום: הממשלה הקודמת החליטה לאמץ את החלטות מועצת הביטחון 425 ו-426, שמדברות על יציאת צה"ל מלבנון.

סילבן שלום: אבל נשאלת השאלה: האם יציאה בכל מחיר?

סילבן שלום: האם יציאה שהיא חד-צדדית?

סילבן שלום: או שמא יציאה שהיא מפוקחת ומפוכחת, יציאה שבסופו של דבר תוביל אותנו באמת, לא רק לשלום אלא גם לביטחון?

סילבן שלום: אני יודע שקל מאוד להגיד: לצאת חד-צדדית מלבנון.

סילבן שלום: בכל הסקרים, 75% מהציבור רוצים לצאת חד-צדדית מלבנון, וזה מאוד קל.

סילבן שלום: לדבר עם הרוב – – –

רחבעם זאבי: קל להגיד.

סילבן שלום: מאוד קל להזדהות עם יציאה חד-צדדית מלבנון, כי אתה מזדהה עם רוב הציבור.

מאיר פרוש: רוב העם גם נגד התוכנית הוולונטרית של הנגיד, למשל.

סילבן שלום: קשה מאוד לבוא ולומר שצריך להישאר בלבנון, כשאנחנו משלמים מחיר כה כבד.

סילבן שלום: אבל הכול הוא שאלה של אלטרנטיבה.

סילבן שלום: הכול הוא שאלה של מה שיקרה יום אחד אחרי.

סילבן שלום: כאשר אלה שאומרים לצאת, ולא אומרים לנו מה יקרה יום אחד אחרי, עושים לעצמם חיים קלים.

יוסף יצחק פריצקי: יהיה אותו דבר כמו היום, רק שאתה תהיה פה ולא שם.

יוסף יצחק פריצקי: האלטרנטיבות גרועות פה ופה.

סילבן שלום: חבר הכנסת פריצקי, האלטרנטיבות הן אלטרנטיבות שונות לחלוטין.

סילבן שלום: אני אסביר לך את האלטרנטיבות: ברגע שאנחנו נמצאים שם, אנחנו משלמים מחיר כבד.

סילבן שלום: מחיר לחימה, מחיר של צבא.

סילבן שלום: אבל ברגע שנצא משם, אנחנו שומעים את ה"חיזבאללה" שמודיע שהוא ימשיך לרדוף אותנו גם כאשר נצא, והמחיר יהיה כבד מאוד נגד אזרחים.

סילבן שלום: אני לא רוצה לחזור ולספר על צפת ועל אביבים ועל מעלות, ועל מה לא.

סילבן שלום: המחיר יהיה הרבה יותר כבד מאשר פגיעה בילדים חפים מפשע, כי המחיר יהיה אובדן של אפשרות ההישארות של אותם יישובים שם.

סילבן שלום: כולנו זוכרים את קיץ 1981.

סילבן שלום: כולנו זוכרים מה קרה אז, כאשר 2,000 טילים נחתו בתוך חודשיים.

סילבן שלום: אבל כולנו זוכרים גם מה קרה בקריית-שמונה, כאשר אלפים ביקשו לעזוב ועזבו, וכולנו זוכרים גם אותן אמירות של מי שהיו ממונים אז על הביטחון, שאמרו שצריך לחשוב אולי להסיג את האזרחים 15 קילומטר מהגבול.

סילבן שלום: האם לזה אנחנו רוצים להגיע?

סילבן שלום: זאת השאלה שעומדת במרכז העניין.

סילבן שלום: האם אנחנו מבטיחים את יישובי הצפון כאשר אנחנו יושבים שם, או כאשר אנחנו בחוץ?

סילבן שלום: זאת השאלה המכרעת.

סילבן שלום: אין שאלה אחרת.

סילבן שלום: מובן שצריך להוסיף על כך גם את ביטחונם של תושבי דרום-לבנון, שגם אליהם צריך להתייחס.

סילבן שלום: אנחנו נמצאים שם 20 שנה.

סילבן שלום: לא יכול להיות שבעלי ברית שלנו יופקרו כלאחר יד.

סילבן שלום: גם זה צריך להילקח בחשבון.

סילבן שלום: אבל היום, אדוני סגן שר הביטחון, כאשר אנחנו נמצאים בעיצומו של משא-ומתן עם סוריה, אנחנו רואים תופעה שלא תיאמן; תופעה, שיש מצד אחד משא-ומתן, ומצד שני מפעילים את ה"חיזבאללה" נגדנו.

סילבן שלום: אי-אפשר ליהנות משני העולמות.

סילבן שלום: אבל אתם, לצערי הרב, כבר טבעתם את הנוסחה במשא-ומתן עם הפלסטינים, אותה נוסחה שאומרת: נילחם בטרור כאילו אין שלום, ונמשיך בשלום כאילו אין טרור, או – נעשה משא-ומתן, ונילחם.

סילבן שלום: זה לא עובד, כי המסר יהיה אז לפלסטינים, שאפשר להמשיך ולפגע.

סילבן שלום: ומה שהם עשו בשנת 1996 היה תולדה של אותה נוסחה אומללה, שאומרת שבו-זמנית אפשר לשבת עם האנשים בחדר הזה, אבל הם שולחים את אנשיהם לפגע בחדר השני.

סילבן שלום: זה לא יעבוד.

סילבן שלום: אני שומע היום את כל דוברי הממשלה מנסים להסביר, שסוריה לא נותנת הוראות ל"חיזבאללה".

סילבן שלום: הרי אם סוריה רוצה, לא רק בהוראה היא עוצרת אותם.

סילבן שלום: נגיד שהיא לא נותנת להם הוראות, וזה לא נכון, ואתה יודע זאת.

סילבן שלום: היא יכולה לעצור להם את הזרמת הנשק.

סילבן שלום: הרי הנשק לא מגיע ישירות לדרום-לבנון מאירן.

סילבן שלום: הוא נוחת בדמשק.

סילבן שלום: את זה גם אתה יודע.

סילבן שלום: בדמשק הוא נפרק מהמטוסים, ושם הוא מוטען על משאיות, והמשאיות נוסעות בשיירות מדמשק לדרום-לבנון.

סילבן שלום: את זה הם בטח יכולים לעצור.

סילבן שלום: אבל למה שהם יעצרו?

סילבן שלום: הם הולכים למשא-ומתן, כשהיעד האסטרטגי שלהם זה רמת-הגולן כולה.

סילבן שלום: יש איזה קושי קטן?

סילבן שלום: מפעילים את הנשק הצבאי.

סילבן שלום: מייד.

סילבן שלום: לא תקבלו את עמדתם עד המילימטר האחרון, ואתם כבר קיבלתם, אבל תעשו קצת קשיים כאלה ואחרים – מייד יופעל הנשק הצבאי.

סילבן שלום: הרי צריך לדעת, שבידי סוריה המפתח לשקט בדרום-לבנון ולא בידי אף אחד אחר.

סילבן שלום: גם על-ידי שליטה מוחלטת ב"חיזבאללה", אבל אמרתי שגם אם לא, האפשרות שלהם לעצור את ההידרדרות שם היא על-ידי עצירת מתן כלי הנשק.

סילבן שלום: את זה בטח יכולים לעשות, כי בזה הם בטח שולטים.

סילבן שלום: לפני הבחירות דיבר ראש הממשלה על יציאה חד-צדדית מלבנון, גם כיוון שהוא ראה סקרים.

סילבן שלום: דרך אגב, הוא הלך על שני נושאים בלבד לפני הבחירות: גיוס בחורי ישיבות, כי גם לזה היה רוב של 75% בציבור, ויציאה חד-צדדית מלבנון.

סילבן שלום: אלה שני הנושאים היחידים.

סילבן שלום: הוא הגיש הצעת חוק אחת בכל שירותו בכנסת, בעניין של בחורי הישיבות, והעניין של לבנון.

סילבן שלום: כאשר הוא הגיע לשלטון והוא דיבר על נסיגה חד-צדדית – אין ספק שהדבר הזה גרם לבעייתיות קשה מאוד, לא רק בצבא דרום-לבנון, גם לתושבי דרום-לבנון, כי הדמורליזציה הקשה והמחשבה על יום סגריר מביאה אותם לעשות מעשים.

סילבן שלום: לכן יש אנשים שמתפתים לשמש סוכנים כפולים ומודיעים, משתפי פעולה.

סילבן שלום: המודיעין של ה"חיזבאללה" עלה עשרות מונים מאז אותה הצהרה, רק בשל העובדה שיש היום אנשים שמוכנים לשתף אתו פעולה כדי להבטיח את משפחותיהם ביום סגריר.

סילבן שלום: יכול להיות שהם אפילו עושים חלוקה, חלק ממשיכים להיות בצבא דרום-לבנון וחלק משתפים פעולה עם ה"חיזבאללה", לא יודעים על מי להמר.

סילבן שלום: כי אם אומר ראש הממשלה שהוא יצא באופן הזה, הם צריכים לדאוג לעצמם.

סילבן שלום: רק לפני כשבועיים נפגשנו, חברי ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, עם גנרל לאחד ועם עאקל האשם.

סילבן שלום: התמונות לא עוזבות אותי מאז שמעתי על רציחתו, לצערי הרב, גם בשל העובדה שהכרתי אותו קודם וגם בשל העובדה שאפילו בארוחת הצהריים ישבנו זה ליד זה ושוחחנו ארוכות.

סילבן שלום: האיש הזה היה פטריוט לבנוני לפני היותו בקשר עם ישראל, קודם כול פטריוט לבנוני.

סילבן שלום: הוא מבחינתו רצה לבנון חופשית ועצמאית, אבל לבנון חופשית ועצמאית אחרת, לא כזאת שנשלטת על-ידי סוריה, גם מבחינה צבאית, גם מבחינה מדינית וגם מבחינה כלכלית.

סילבן שלום: והנה קורה מה שקורה, והשאלה היא מה אנחנו עושים.

סילבן שלום: קשה מאוד לקבל את ההחלטה, יותר קל לתת עצות.

סילבן שלום: ישבנו בישיבות קבינט שבהן היינו צריכים להחליט, והדבר לא פשוט.

סילבן שלום: כאשר אתה צריך להחליט, אתה יודע שלכל החלטה יש משמעות.

סילבן שלום: כל החלטה שלך יכולה לגרור תגובה כזאת או אחרת, ותגובה כזאת תביא להחלטה נוספת שלך.

סילבן שלום: לכן קל יותר לומר את הדברים, אבל לפעמים מגיע רגע שצריך לקבל החלטה.

סילבן שלום: וכאן אני רוצה לשבח את שר הביטחון לשעבר, משה ארנס.

סילבן שלום: כאשר משה ארנס נכנס לתפקידו, נהרג, לצערנו הרב, תת-אלוף ארז גרשטיין.

סילבן שלום: עמדנו אז לפני דילמה קשה מאוד.

סילבן שלום: אבל כאשר ירו אותם מטחים בחודש יוני – אני יכול לומר, שב-24 ביוני, כאשר התקבלה ההחלטה, היא היתה החלטה שהתקבלה בזכות שר הביטחון משה ארנס.

סילבן שלום: כי גם אז חלק מהשרים חשבו אולי אחרת, אבל עמידתו ועמידת הרמטכ"ל, ואני לא מגלה כאן סודות, היו אלה שהביאו לשינוי המגמה.

סילבן שלום: שינוי המגמה בהחלטה לפגוע בתשתיות במבצע "רפואה חליפית" היו אלה שהביאו לאותו שקט שראינו עד היום.

סילבן שלום: לכן סוריה חייבת להרגיש שיש תוצאות למעשיה, ומוטב שעה אחת קודם.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: סגן שר הביטחון, בבקשה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא בכדי עלה הנושא הזה כהצעות של 15 חברי כנסת, כי הימים האלה לנו הם ימים מאוד מאוד קשים.

אפרים סנה: אתמול הייתי בביתו של אחד מהטובים שבבעלי בריתנו באזור הזה, ידיד אישי שלי זה יותר מ-20 שנה, מהמפוארים בבניה של לבנון, עאקל האשם.

אפרים סנה: משם הלכתי לבית-החולים "רמב"ם" וראיתי את לוחם חיל המודיעין, רון בן-שמואל, נאבק על חייו.

אפרים סנה: אתו היו שלושה צנחנים פצועים, והיום הבאנו למנוחת עולמים שלושה מחיילינו.

אפרים סנה: אלה ימים קשים, שמתבקשות בהם עמידה איתנה ואחדות.

אפרים סנה: אבל היות שנשמעו פה דברי פולמוס פוליטיים, אין אני יכול להשאיר, ולו את מקצתם, ללא תשובה.

אפרים סנה: בסוף ימיה ביצעה ממשלתו של שמעון פרס, שהיה לי הכבוד להיות חבר בה, את מבצע "ענבי זעם".

אפרים סנה: כתבנו אז את תג המחיר של פגיעה באזרחינו.

אפרים סנה: ב-25 ביוני 1999, שלוש שנים ושלושה חודשים לאחר מכן, בסוף ימיה של ממשלת נתניהו, הורית, חבר הכנסת ארנס, על המבצע הידוע בכינויו "רפואה חליפית".

אפרים סנה: אני אומר לך, טוב עשית שכתבת מחדש את תג המחיר.

אפרים סנה: אבל כשאתם באים לקטרג היום על הממשלה הזאת, אני יכול לשאול אתכם: מה עשיתם עד ה-25 ביוני?

עוזי לנדאו: נכון, השאלה נכונה.

אפרים סנה: מה עשיתם עד אז?

עוזי לנדאו: טעינו.

אפרים סנה: אם אני משבח את פרופסור ארנס ואתה מודה שטעיתם, זה סימן טוב.

ראובן ריבלין: אם אתה כאופוזיציה היית בא ומכה בנו, היו הרבה אחרים שהיו מצטרפים אליך.

גדעון עזרא: תגיד לו שהטעות עברה למפלגת המרכז.

עוזי לנדאו: בוועדת החוץ והביטחון הסוגיות האלה עלו.

אפרים סנה: לכן מה שאני אומר הוא, שכאשר אתם באים ומשתלחים היום בממשלה, תיזכרו מה היה עד ה-24.

אפרים סנה: האם כשנרצח ארז גרשטיין נקמתם את דמו?

אפרים סנה: לא.

אפרים סנה: לכן, אנא מכם, היזהרו בדבריכם, כי הזיכרון שלנו איננו זיכרון קצר.

אפרים סנה: לך, חבר הכנסת זאבי, אני מוכרח לומר, האם אתה באמת חושב שאתה צריך להטיף לראש הממשלה שיבחן ברצינות את הצעות המטכ"ל?

רחבעם זאבי: כן.

אפרים סנה: האם אתה חושב שהוא לא בוחן אותן ברצינות?

רחבעם זאבי: לא עושה רושם.

אפרים סנה: אם ברושם עסקינן, אז באמת זאת שאלה פתוחה.

אפרים סנה: האם אתה באמת חושב שהוא לא בוחן אותן ברצינות?

רחבעם זאבי: הרושם והתוצאות הם שהוא עוסק בדברים אחרים; אולי עמותות, אולי משא-ומתן, אולי וירג'יניה.

רחבעם זאבי: הוא לא מתעסק בביטחון.

אפרים סנה: על התוצאות אנחנו עוד נדבר.

אפרים סנה: אומר כמה מלים, אדוני היושב-ראש, על המצב לאשורו.

אפרים סנה: יש הסלמה בדרום-לבנון, ומי שעומדת מאחוריה היא ממלכת הרשע של אירן, שארגנה קונסורציום של ארבעה ארגוני טרור, שתפקידם לחבל בתהליך השלום ולשבש אותו.

ראובן ריבלין: על אפם ועל חמתם של הסורים.

אפרים סנה: חבר הכנסת מחאמיד, לא לוחמי חופש ולא שחרור אדמתם.

אפרים סנה: הבל הבלים כל מי שאומר את זה.

אפרים סנה: אנשי ה"חיזבאללה" הם זרוע של אסלאם חשוך, אלים, גזעני, שאני בטוח שגם באום-אל-פחם היו מקיאים אותו ומוקיעים אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין אסלאם חשוך וגזעני, יש אולי מוסלמים שטועים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש מוסלמים כאלה ואחרים.

אפרים סנה: אני אומר, הסוג הזה.

אפרים סנה: לו הקשבת לדברי ולא שיסעת אותם, היית שומע אותי אומר שגם בכפרך היו מוקיעים ומקיאים את הפירוש הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הקשבתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מדבר על אסלאם חשוך וגזעני.

אפרים סנה: חלילה.

אפרים סנה: אני לא צריך שתשפץ אותי, כי מה שאני אומר כבר משופץ.

אפרים סנה: אמרתי שהאנשים האלה מוציאים – מה שאני אומר הוא, שהם מבצעים את דברו או עושים את דברו של הסוג הגזעני האלים ביותר של האסלאם; הם עושים את זה בשם הדת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם זה לא נכון.

אפרים סנה: התרשמתי שיש לנו יחס שונה היום.

גדעון עזרא: חבר הכנסת דהאמשה, אתה מפריע.

גדעון עזרא: אנחנו מדברים על לבנון, לא מדברים על ערביי ישראל עכשיו.

גדעון עזרא: תן לו לדבר.

גדעון עזרא: אתה לא מצוי שם, אתה שם?

גדעון עזרא: היית שם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל הוא מדבר על האסלאם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שההיגיון הבריא אומר שהאסלאם זה משהו אחר – – – זה משהו אחר.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: אני מבקש ממך להפסיק להפריע, אני מבקש ממך להפסיק להפריע.

אפרים סנה: חבר הכנסת דהאמשה, קשה לי להאמין שאוזנך לא קולטת את האבחנה שאני עושה.

אפרים סנה: סוריה מתירה את כל פעולות ה"חיזבאללה".

אפרים סנה: דרכה עוברות טיסות האספקה, היא זו שמאפשרת ל"חיזבאללה" לפעול בדרום-לבנון.

אפרים סנה: לא היינו זקוקים למאמר התועבה והפיגולים שהתפרסם אתמול כדי להטיל לאור זה ספק ברצינות ובכנות שבה ניגשת סוריה לעניין השלום.

אפרים סנה: ההיתר הזה שהיא מתירה ל"חיזבאללה" מטיל על זה צל של ספק.

אפרים סנה: אני רוצה להבהיר, שאף אחד לא עושה לנו שום טובה בזה שהוא בא לשאת ולתת אתנו.

אפרים סנה: אני אומר עוד דבר: התבנית הזאת, של מדברים ויורים – התבנית הזאת לא תעבוד.

אפרים סנה: אי-אפשר לדבר שלום בווסט-וירג'יניה ולעשות מלחמה בדרום-לבנון.

משה ארנס: עובדה שעשו את זה.

אפרים סנה: מה לעשות?

אפרים סנה: אין בכוונתנו לברוח מדרום-לבנון.

אפרים סנה: במזרח התיכון, מי שחלש דורכים עליו ומי שבורח מזנבים בו.

אפרים סנה: אין לנו כוונה לקום ולברוח.

אפרים סנה: זה נראה פתרון קל.

אפרים סנה: אבל שוב אני אומר לך, חבר הכנסת מחאמיד, בצורה הבדוקה ביותר, שהיו לה גם ביטויים פומביים, "חיזבאללה" בשליחות אדוניו ימשיך ויבצע כך או אחרת פעולות פיגוע, גם אם לא יהיה על אדמת לבנון חייל ישראלי אחד.

אפרים סנה: למה אנחנו חותרים?

אפרים סנה: אנחנו חותרים להסדר, וראש הממשלה, שאני מייצג אותו על הבמה הזאת, על הדוכן הזה, חוזר ואומר: אנחנו חותרים לצה"ל על קו הגבול הבין-לאומי עם לבנון עם הסדר, ולא נואשנו עוד מההסדר הזה.

אפרים סנה: אנחנו ממשיכים לחפש אותו, אבל לא בכל מחיר.

ראובן ריבלין: אדוני סגן השר הנכבד, קודם אתה קובע תאריך, אחר כך אתה אומר הסדר.

ראובן ריבלין: מי לוקח ברצינות את הדברים האלה?

ראובן ריבלין: אתה אומר: עד יולי נצא; זאת אומרת שאתה מודיע להם שעד יולי תעשו הסדר.

ראובן ריבלין: ואם הם לא יעשו הסדר, האם תצא ביולי או לא תצא ביולי?

אפרים סנה: אנחנו עודנו חותרים לכך שיהיה משא-ומתן ויהיה הסדר.

ראובן ריבלין: למה שהם יעשו הסדר אם אתה אומר: אני יוצא ביולי?

ראובן ריבלין: סתם שאלה.

אפרים סנה: אם שמעת ואם הקשבת, ואני בטוח שהקשבת, אנחנו אומרים: בהסדר.

אפרים סנה: הציווי כעת הוא לא לעסוק, לא בהרפתקנות ולא בבכיינות, אלא לעמוד בידיעה שאנחנו נמצאים בדרום-לבנון בעימות, ותגובה על כל מה שנעשה צריכה לבוא.

אפרים סנה: אני חושב שזו טעות לעשות דברים רק כדי להיענות לדחף רגעי או ללחץ פנימי כזה או אחר, אלא לכל דבר יש העיתוי שלו, שנגזר מהאפשרויות המעשיות.

אפרים סנה: אני יכול לחזור ולומר פה, שהאנשים שלוחמים בנו בדרום-לבנון ומבצעים את פיגועי ההרג יבואו על עונשם כמו קודמיהם.

אפרים סנה: זו רק שאלה של זמן.

גדעון עזרא: מה אתה מציע?

אפרים סנה: אני מציע, וזה יהיה הדבר הטבעי ביותר, שהנושא הזה, שהוא הנושא המרכזי בכל ההוויה הביטחונית וגם המדינית שלנו, יעלה לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

אפרים סנה: אני מציע שהבית יקבל את זה, זה הדבר הראוי ביותר, וכדאי שנעשה אותו עכשיו.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת עוזי לנדאו, עמדתך?

עוזי לנדאו: למליאה.

משה גפני: יש גם הצעות אחרות, אדוני היושב-ראש.

גדעון עזרא: סליחה, אחרי שאני שואל אני אתן אפשרות.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: לוועדת החוץ והביטחון.

גדעון עזרא: חבר הכנסת טלב אלסאנע – לא נמצא.

גדעון עזרא: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: לוועדת החוץ והביטחון.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

רחבעם זאבי: למליאה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אופיר פינס.

אופיר פינס-פז: למליאה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח.

גדעון עזרא: חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף – אינה נוכחת.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: למליאה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – אינו נוכח.

גדעון עזרא: חבר הכנסת פריצקי.

יוסף יצחק פריצקי: לוועדת החוץ והביטחון.

גדעון עזרא: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: למליאה, כמו הרוב.

גדעון עזרא: חבר הכנסת דוד טל – אינו נוכח.

גדעון עזרא: חבר הכנסת סילבן שלום.

סילבן שלום: למליאה.

גדעון עזרא: רבותי, יש לנו כמה הצעות אחרות.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נחום לנגנטל מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת עוזי לנדאו.

גדעון עזרא: דקה אחת.

גדעון עזרא: ואני מבקש – אחרי דקה אני לא אתן להמשיך לדבר.

אופיר פינס-פז: תן לו עשר דקות, אדוני היושב-ראש, בניגוד לתקנון, כמו לכולם.

אופיר פינס-פז: בניגוד לתקנון נתת עשר דקות.

גדעון עזרא: הצעות רגילות זה עשר דקות.

אופיר פינס-פז: לא, אדוני, לא כשהן צמודות להצעות דחופות.

גדעון עזרא: יושבת פה מזכירת הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני לא טועה.

גדעון עזרא: סלח לי.

סאלח טריף: כשזה בא עם הצעות דחופות, זמנן שלוש דקות על-פי תקנון הכנסת.

האשם מחאמיד: לא, שבע דקות.

סילבן שלום: מה פתאום?

סילבן שלום: איזה מצחיק אתה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אופיר פינס, מזכירות הכנסת, סגן מזכיר הכנסת מאשרים שאומנם זה עשר דקות.

גדעון עזרא: תעשה בירור ותבדוק.

גדעון עזרא: אני מבקש לאפשר לכל אחד מאלה שחושבים אחרת – – –

אופיר פינס-פז: אין לי מה לעשות בירור.

נחום לנגנטל: מה אתה מציע?

נחום לנגנטל: שהם ייקחו את מה שהם דיברו בחזרה?

גדעון עזרא: חבר הכנסת לנגנטל, חבר הכנסת לנגנטל.

נחום לנגנטל: אתה נותן לי עשר דקות?

אופיר פינס-פז: אני מציע לתת לך עשר דקות.

נחום לנגנטל: אני מסכים להצעתו של יושב-ראש הקואליציה.

גדעון עזרא: יש לך דקה אחת.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אומר את זה אפילו בפחות, אני מקווה.

נחום לנגנטל: גם אני מצטרף לכל התנחומים למשפחות הנופלים ולברכות ההחלמה לפצועים.

נחום לנגנטל: אני רק חושב, אדוני היושב-ראש, שהטיימר התחיל לפעול והקיץ עומד להגיע.

נחום לנגנטל: ראש ממשלת ישראל, שהוא אדם רציני, אמין, הבטיח שבקיץ אנחנו יוצאים בכל מקרה מלבנון.

נחום לנגנטל: יש כאן שתי אפשרויות: או שכתוצאה מזה הוא יאנוס את ההסדרים המדיניים ויגיע להסדרים גרועים ביותר רק כדי לקיים את הבטחתו שנצא מלבנון, ואני מקווה שהדבר הזה לא ייעשה; לצאת בקיץ מלבנון ללא הסדר – אני חושב שעדיף שיצא כמה שיותר מהר חד-צדדית מלבנון, כדי שלא נראה את התופעות האלה חוזרות ונשנות וחס וחלילה נשלם סתם בחיי אדם.

נחום לנגנטל: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת נסים זאב.

גדעון עזרא: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, נשמעו כאן כל מיני הצהרות, ויש כאלה שמתלהמים ורוצים פעולות, ורוצים עוד קורבן ועוד מלחמות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב, שאם נסתכל על לבנון בלבד ועל כל המלחמות של לבנון, ועל "ותשקוט הארץ ארבעים שנה", ועל כל מה שהבטיחו, זה ממש מוכיח שבמשך 20 השנים האלה כל יום מחדש למדנו את השיעור, שבמלחמות לא ניתן לפתור לא את בעיית לבנון, לא את בעיית סוריה ולא את בעיות השלום במזרח התיכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שלום נכון, צודק, אשר ייתן לכל העמים את זכותם הלגיטימית, הבסיסית, יכול להבטיח שקט באזור הזה, ואני מקווה שנוכל להגיע אליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת טלב אלסאנע, לפני שאני נותן את רשות הדיבור, מהי עמדתך?

טלב אלסאנע: אני מבקש דיון במליאה.

גדעון עזרא: מליאה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת טלב אלסאנע – חבר הכנסת דרוקמן, בבקשה, דקה.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אחרי הפיגועים הקשים של ה"חיזבאללה" לאחרונה הן בצה"ל והן בצד"ל היה עלינו להגיב מייד ולהלום בהם בתוקף רב.

חיים דרוקמן: הניסיון מוכיח, שההבלגה שלנו רק מעודדת את ה"חיזבאללה" להסלים את פעולותיו, הן בכמות והן באיכות, ואילו מכות תגובה קשות מצדנו רק מרסנות את ה"חיזבאללה".

חיים דרוקמן: ה"חיזבאללה" חייב לשלם מחיר כבד על הפיגועים האחרונים.

חיים דרוקמן: אסור בשום פנים לעבור על כך לסדר-היום, ואל יבהילו אותנו בטיעון, שאם נגיב נגרום להסלמה במצב.

חיים דרוקמן: ההיפך מזה הוא הנכון: אי-תגובה מצדנו בוודאי נראית בעיניהם כחולשה שלנו ורק מחזקת אותם להמשיך ולפגוע בנו.

חיים דרוקמן: רצוני להדגיש, אדוני היושב-ראש, שאסור להימנע מתגובה צבאית מחשש שהסורים יסרבו לחזור לשולחן המשא-ומתן.

חיים דרוקמן: האמת היא, שהסורים באים לשולחן המשא-ומתן, או עוזבים אותו, מתוך כדאיות שלהם בלבד, ודווקא מהלומה ישראלית שתפגע גם באינטרס של הסורים בלבנון עשויה להביא את הסורים שיכירו בכך שיש להם מה להפסיד אם יימשכו הפיגועים נגדנו.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת גפני מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת זבולון אורלב.

גדעון עזרא: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות החיילים שנפלו אתמול בלבנון ואיחולי החלמה לפצועים.

משה גפני: כולנו רוצים שהחיילים יצאו מלבנון.

משה גפני: כולנו מעוניינים בזה, אין אחד שלא רוצה בכך.

משה גפני: עם כל הכאב הנורא על מה שקרה אתמול בלבנון, אסור להתפתות למצב של "כוחי ועוצם ידי" ולעשות פעולות שיכולות לעלות בסופו של דבר שוב בחיי אדם, גם של תושבים בצפון וגם של חיילים.

משה גפני: השיקולים צריכים להיות שיקולים של חיי אדם, של מניעת שפיכות דמים בכל דרך ובכל צורה, ולא לעשות שיקול של "כוחי ועוצם ידי".

משה גפני: אני חוזר ואומר את מה שאמר חברי הרב פרוש בדיון.

משה גפני: התורה כבר אומרת: "אם בחוקותי תלכו ונתתי שלום בארץ".

משה גפני: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: לחבר הכנסת ברכה הצעה שונה מזו של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

גדעון עזרא: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נהרות של דם ודמעות, טור ארוך של שכול ויתמות מתארך כל הזמן, זה 19 שנים, מאז ההרפתקה הנפשעת של אריק שרון ב-1982.

מוחמד ברכה: אני מתפלא על הממשלה הזאת ועל הממשלות שלפניה.

מוחמד ברכה: למה מחכים, מה הם מצפים שיקרה, שאלה שחיים תחת כיבוש יפסיקו להיאבק בכיבוש?

מוחמד ברכה: ידוע שזה לא יקרה.

מוחמד ברכה: תפיסת הכוח כשלה, ולכן מה שמתבקש היום, ואולי אפילו אתמול ושלשום, על מנת להפסיק את טור היגון והשכול והיתמות הוא לצאת מייד מלבנון.

מוחמד ברכה: זה האינטרס של העם בישראל, של העם הפלסטיני, של העם היושב בלבנון ושל העם בלבנון.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת איוב קרא מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת יוסף פריצקי.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרשה לי, אדוני היושב-ראש, לשלוח את תנחומי למשפחות השכול ולאחל החלמה מהירה לפצועי צה"ל.

איוב קרא: רק לפני כמה ימים היינו במסגרת ועדת החוץ והביטחון וחשבנו הנה השלום המיוחל הגיע; אין יותר הרוגים.

איוב קרא: גם על-פי הדיווחים של הרמטכ"ל וגם לפי הדיווחים של כל צמרת צה"ל הבנו, שכל העסק מנוי וגמור, שאין שום בעיה בדרום-לבנון.

איוב קרא: פתאום קרה מה שקרה, והאבסורד הוא שאנחנו שומעים היום את סגן שר הביטחון אומר שעד יולי אנחנו עם הסכם.

איוב קרא: כבר התבלבלנו, אדוני סגן שר הביטחון.

איוב קרא: פעם אמרתם עד יולי יוצאים, נסוגים.

איוב קרא: נקודה.

איוב קרא: היום אתם מתחילים להשחיל: עם הסכם.

איוב קרא: אנחנו רוצים לדעת, התבלבלנו כבר.

איוב קרא: לאיזה כיוון חותר ראש הממשלה?

איוב קרא: הגיע הזמן שאנשים ידעו מה הוא חושב גם ולא רק כמה אנשים – – – אפילו הממשלה לא יודעת מה הוא חושב.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת בני אלון מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת האשם מחאמיד.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, צודק חבר הכנסת איוב קרא.

בנימין אלון: לצערי הגדול, אדוני סגן השר, ראש הממשלה מבלבל את העם במסרים כפולים.

בנימין אלון: ההורים משדרים ייאוש ואי-הבנה.

בנימין אלון: הם לא מבינים, אם אפשר לסגת ביולי, למה לא עכשיו?

בנימין אלון: הרמטכ"ל התכופף ושינה את עמדתו.

בנימין אלון: הצבא אומר כן בהסדר, לא בהסדר.

בנימין אלון: יש בלבול גדול שמפריע למוטיבציה.

בנימין אלון: אין לי ספק שהחיילים שלנו וההורים שלנו חזקים, אבל ראש הממשלה מחליש אותם.

בנימין אלון: צריך לדבר בשפה ברורה: כן, לא.

בנימין אלון: שחור, לבן.

בנימין אלון: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: אחרון-אחרון, חבר הכנסת יורי שטרן מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת סילבן שלום.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, אני חושב שהנושא הזה ראוי לדיון נוסף במליאה, ולא בוועדה סגורה.

יורי שטרן: מה שאנחנו רואים בלבנון, הטרגדיה הזאת של הימים האחרונים היא הוכחה לכך שאי-אפשר להגיע למטרה טובה בדרכים פסולות.

יורי שטרן: כבוד סגן השר, אי-אפשר להגיע לשלטון תקין על-ידי עמותות פיקטיביות.

יורי שטרן: אי-אפשר להגיע לשלום בטוח ולביטחון מול סוריה על-ידי ויתור על שטחי ארץ-ישראל והריסת היישובים, עקירת היישובים, ואי-אפשר להגיע לשלום בלבנון ולביטחון גם של החיילים וגם של האזרחים על-ידי ותרנות והבלגה.

סאלח טריף: – – –

יורי שטרן: זוהי התוצאה של המדיניות של החודשים האחרונים.

יורי שטרן: ברגע שראש הממשלה התחייב מראש שצה"ל ייסוג מלבנון בתאריך מסוים, הוא הפך את החיילים שלנו – – –

גדעון עזרא: תודה רבה, חבר הכנסת שטרן.

יורי שטרן: – – – והוא הורס את המערכת שלנו.

גדעון עזרא: רבותי, שמות הממליצים על דיון בוועדה ובמליאה רשומים בפרוטוקול.

גדעון עזרא: ההצבעה הראשונה תהיה – מי בעד דיון במליאה.

גדעון עזרא: ההצבעה החלה.

גדעון עזרא: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 24 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נמנעים – 2 ההצעה לכלול את הנושא שהעלו חברי הכנסת ע' לנדאו, א' פינס-פז, ט' אלסאנע, ר' זאבי, מ' פרוש, ה' מחאמיד וס' שלום בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

גדעון עזרא: 24 בעד, שניים נגד, שניים נמנעים.

גדעון עזרא: ההצעה שהנושא יידון במליאה נתקבלה.

גדעון עזרא: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על ההצעה להעביר את הנושא לדיון בוועדה.

גדעון עזרא: בבקשה.

גדעון עזרא: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 16 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הנושא שהעלו חברי הכנסת נ' זאב, ז' אורלב וי' פריצקי לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

גדעון עזרא: 16 תומכים בהצעת חברי הכנסת הרשומים בפרוטוקול להעביר את הנושא לוועדה, אחד נגד, שני נמנעים.

גדעון עזרא: אנחנו מעבירים את הנושא גם לוועדה.

גדעון עזרא: מדובר במצב בלבנון.

רענן כהן: גם לוועדה וגם למליאה?

גדעון עזרא: לפני שאנחנו ממשיכים הלאה, דברה של סגנית מזכיר הכנסת.

גדעון עזרא: בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו עתה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (היטלים וארנונה) (תיקון מס' 16), התש"ס–2000.

ש' כרם: ומטעם ועדת הכספים: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 121) (זיכוי ממס לתושב עכו), התש"ס–2000, מאת קבוצת חברי הכנסת.

ש' כרם: ועוד הונח, מפתח הנושאים לפי סדר א"ב של הצעות החוק בשנת תשנ"ט, שפורסמו ברשומות, וכן הונחו שתי החלטות ועדת הכנסת מהיום לגבי חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה [נוסח משולב], התשכ"ט–1969 – אישור שינויים בהרכב הסיעתי של הכנסת הנוגעים לסיעות האיחוד הלאומי – מולדת, תקומה, ישראל ביתנו, וכן סיעת חרות – התנועה הלאומית.

ש' כרם: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הריני מתכבד להודיע בזאת, כי חבר הכנסת איוב קרא יחליף את חבר הכנסת דני נוה כממלא-מקום בוועדת החוקה, חוק ומשפט מטעם סיעת הליכוד.

): תודה.

גדעון עזרא: תודה.

חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

גדעון עזרא: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 25), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

גדעון עזרא: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת.

גדעון עזרא: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, אנחנו ניגשים להצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 25), הצעת חוק ביוזמתו הברוכה של חבר הכנסת סילבן שלום, שנדונה בקריאה ראשונה ביום ג' בשבט התש"ס, 10 בינואר, ממש לא מזמן, במליאת הכנסת, והועברה לוועדת הכנסת.

): דנו באופן מהיר בהצעה החשובה הזאת.

): אני רוצה לציין שהיא בהסכמה נדיבה גם של יושב-ראש הקואליציה אופיר פינס ושל הקואליציה – – –

סילבן שלום: וגם של יושב-ראש הוועדה.

): וגם של יושב-ראש הוועדה.

): אני מודה לך על המחמאה.

): הצעת החוק הזאת באה למעשה להסדיר את כינוס הכנסת בימי פגרה על-פי דרישה של כמה חברי כנסת.

): כידוע לכם, המצב כיום הוא כזה, שנחוצות חתימות של 30 חברי כנסת.

): לדאבוננו, במצב הנוכחי בכנסת, עם התמעטותן והידלדלותן של הסיעות הגדולות, הן בקואליציה והן באופוזיציה, המצב נעשה קשה ובלתי אפשרי.

): הוא יכול ליצור סיטואציה שהאופוזיציה היא לא בדיוק הומוגנית, שיכולה להשיג את הרוב הדרוש לכינוס הכנסת בפגרה.

): לכן אנחנו מביאים זאת בחשבון.

): עד שהמצב יתוקן מי יודע מה יקרה לסיעת הליכוד או לסיעת העבודה בעתיד, אבל הנושא הזה מחייב תיקון לטובת הדמוקרטיה, הפרלמנטריזם והכנסת.

): אני רוצה להזכיר, שבכנסות האחת-עשרה והשתים-עשרה, כאשר היתה ממשלת אחדות לאומית והיתה קואליציה רחבה מאוד, הונהגה הוראת שעה, שבחתימתם של 20 חברי כנסת היה ניתן לכנס את הכנסת.

): לכן, היום אנחנו מציעים תיקון חוק-היסוד.

): המצב של הוראת שעה, שסותרת את חוק-היסוד, הוא מצב מאוד לא טוב ולא ברור.

): לכן היה ראוי לבצע תיקון בחוק-היסוד ולאחר מכן להביא תיקון לחוק הכנסת.

): מה שעכשיו אנחנו מציעים הוא תיקון חוק-היסוד, שבחוק-היסוד ייקבעו מועדי כינוס הכנסת בפגרה.

): מייד לאחר מכן, על-פי החוק היום ולאחר אישור הצעת החוק הזאת היום במליאה בקריאה שנייה ושלישית ופרסומה ברשומות כחוק, אני אגיש מטעם ועדת הכנסת תיקון להצעת חוק הכנסת המסדירה את הנושא, כאמור על-פי ההצעה ועל-פי הסיכום, שבחתימתם של 25 חברי כנסת ניתן לכנס את הכנסת בכינוס מיוחד בפגרה.

): זאת ההצעה.

): אני רוצה לברך את חבר הכנסת סילבן שלום על יוזמתו ולהודות לכל חברי הכנסת שתמכו בתיקון החשוב הזה לחוק-היסוד.

): תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: רבותי, חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 25) – הצבעה ראשונה תהיה בקריאה שנייה, סעיף 1.

גדעון עזרא: מי בעד ומי נגד?

גדעון עזרא: ההצבעה החלה.

גדעון עזרא: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

גדעון עזרא: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

גדעון עזרא: קיבלנו את הצעת החוק בקריאה שנייה.

גדעון עזרא: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

גדעון עזרא: ההצבעה החלה, בבקשה.

גדעון עזרא: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין

גדעון עזרא: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

גדעון עזרא: חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 25) התקבל.

גדעון עזרא: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות לממשלה, שהסכימה לקבל את ההצעה הזאת, ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אופיר פינס, שגם הוא נתן יד להצעה הזאת, וליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף, שגם תמך בהצעה, אבל מעבר לתמיכתו המוסרית גם קידם אותה בצעדים נמרצים, כדי שנוכל להגיע ולהעביר לפני הפגרה את ההצעה הזאת.

סילבן שלום: ההצעה מדברת על מצב שבו יהיה ניתן לכנס את הכנסת בזמן פגרה עם 25 חברי כנסת בלבד.

סילבן שלום: אני רציתי שזה יהיה בחתימתם של 20 במקום 30 שקיים היום.

סילבן שלום: בהתחלה הממשלה הסכימה, אחרי זה חזרה בה ל-25, אבל גם זה בסדר.

סילבן שלום: אני לא רוצה להיות במצב שבו היינו בקיץ האחרון, שהיינו צריכים לבקש חתימות, אבל חיים רמון ואופיר פינס התנו את זה שלא יהיו יותר משני כינוסים בזמן הפגרה.

סילבן שלום: היום המצב הוא שאני לא יודע אם יהיו יותר, אבל בכל מקרה זה כבר לא יהיה נתון למצב שבו ייתנו לנו את החתימות החסרות, אם נתחייב שזה לא יהיה יותר מכך וכך פעמים.

סילבן שלום: הדבר הזה הוא תולדה של חוק הבחירה הישירה, שפגע קשה מאוד במפלגות הגדולות.

סילבן שלום: פעם אפשרו 30 חתימות למפלגות הגדולות לכנס את הכנסת בלי שהן נזקקו לחתימותיהם של חברי כנסת נוספים.

סילבן שלום: מאחר שהגענו ל-19 חברי כנסת, אנחנו נאלצים להזדקק למפלגות נוספות.

סילבן שלום: מאחר שהאופוזיציה הזאת אינה בנויה ואינה עשויה מעור אחד, יש קואליציה לאומית של 27 חברי כנסת וקואליציה שמאלית של 18 חברי כנסת.

סילבן שלום: לא הצלחנו לגבש את הרוב הנדרש.

ראובן ריבלין: למה אדוני דוחף את שינוי לשמאל?

סילבן שלום: אני מאוד מנסה לקרב אותם, ואני מאוד מקווה שהם יתקרבו.

סילבן שלום: בכל מקרה, אני רוצה להבהיר שההצעה הזאת היא הצעה כפולה.

סילבן שלום: בראש ובראשונה היא באה לתקן את חוק-יסוד: הכנסת, שקובע את עצם הכינוס בזמן הפגרה.

סילבן שלום: לאחר שזה עבר זה יפורסם ברשומות, ואז יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת סאלח טריף, יביא את ההצעה, ששם נקבע במפורש שכינוס כנסת בזמן הפגרה ייעשה עם חתימות של 25 חברי כנסת.

סילבן שלום: אני רוצה להודות לכל אלה שנטלו חלק במשימה הזאת למען פיקוח פרלמנטרי נאות יותר על הממשלה גם בזמן הפגרה.

סילבן שלום: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת סילבן שלום, יישר כוח.

גדעון עזרא: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 12), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

גדעון עזרא: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

גדעון עזרא: נמצא?

גדעון עזרא: איננו.

גדעון עזרא: אנחנו נעבור לסעיף הבא: הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 13) (רכב מנועי), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה, והצעת סיעת הליכוד שלא להחיל דין רציפות והצבעה.

גדעון עזרא: ינמק חבר הכנסת ישראל כץ.

גדעון עזרא: יש לך חמש דקות.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אי-אפשר ביום כזה שלא לדבר על מה שקרה אתמול בלבנון.

ישראל כץ: נהרגו שלושה מחיילינו וארבעה נפצעו.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות ההרוגים ועידוד למשפחות הפצועים, ואני מאחל להם בשם כולנו רפואה שלמה.

ישראל כץ: צה"ל, על-פי הפרסומים שהיו בתקשורת, דרש מהממשלה, מראש הממשלה, להגיב בחומרה, לאפשר לו להפעיל את עוצמתו וכוחו ולהגיב בחומרה על הפיגוע החמור.

ישראל כץ: הציבור בישראל מבין ורוצה בתגובה.

ישראל כץ: אפילו צמרת הממשל הלבנוני, אדוני היושב-ראש, מודיעה והודיעה, כי ברור לה שתהיה תגובה ישראלית.

ישראל כץ: רק לאדם אחד, לראש הממשלה אהוד ברק, לא ברור איך צריכה להגיב מדינה שפגעו בחייליה פגיעה כה קשה.

ישראל כץ: הצהרות ממשלת ישראל, שתגיב במקום ובזמן הנכון, מעודדות את הטרור הלבנוני ואת נותני החסות הסורים לטרור הלבנוני להמשיך בדרך של הקזת דם של יהודים עד שהיהודים ייכנעו, יבקשו להפסיק ויהיו מוכנים למסור הכול ללא כל תמורה.

ישראל כץ: אנחנו שומעים אחרי כל פיגוע, לצערי, גם בבית הזה, את אלה שצועקים לצאת, לצאת ולצאת.

ישראל כץ: לדעתי, מדינת ישראל חייבת לחזור – וזה לא עניין מפלגתי או פוליטי – בלבנון למדיניות שפויה; לא מדיניות קיצונית – למדיניות שפויה.

ישראל כץ: עליה לבטל את ההבנות שיזם ברק עוד כרמט

ישראל כץ: כ"ל במבצע דין-וחשבון, שהמשיכו אותן לאחר מכן באותה ממשלה במבצע "ענבי זעם", הבנות שמאפשרות לפגוע בחיילי צה"ל ללא כל תגובה, בבחינת רשיון להרוג.

ישראל כץ: יש להכות בכל גורם בלבנון שפוגע בחייל או באזרח ישראלי ובכל מי שנותן חסות לגורם שכזה, או משסה אותו, או מסייע לו להפעיל את הטרור.

ישראל כץ: מדינה שלא מסוגלת להגן על גבולה ואזרחיה ולהרתיע את אויביה מלפגוע בה, לא תוכל להתקיים באזור המזרח התיכון בביטחון.

ישראל כץ: אני מתנגד ליציאה חד-צדדית, לבריחה חד-צדדית של ישראל מלבנון ללא הסכם.

ישראל כץ: אין כל צורך לצאת מלבנון כדי לטפל אחר כך במי שיפגע בנו.

ישראל כץ: אפשר וצריך לעשות זאת עכשיו, כשאנחנו עוד שם, לאחר שהודענו בצורה ברורה.

ישראל כץ: כל ממשלות ישראל, ללא הבדל מפלגה, הודיעו שאין לנו כל עניין להישאר בלבנון ואין לנו כל תביעות טריטוריאליות מלבנון.

ישראל כץ: אחרי שהודענו זאת, זכותנו המלאה להכות עכשיו במי שפוגע בנו.

ישראל כץ: אחר כך נוכל גם לצאת, בדיוק כמו שעשתה ממשלת נתניהו, עם שר הביטחון משה ארנס, בסוף תקופת כהונתה – צריך להפציץ תשתיות בלבנון ולא להפסיק עד שייחתם הסכם עם ממשלת לבנון, שיבוצע בפיקוח בין-לאומי.

ישראל כץ: נושא רמת-הגולן לא קשור ולא צריך להיות קשור ללבנון, אלא הוא עומד בפני עצמו.

ישראל כץ: לסיכום, אדוני היושב-ראש, זאת התוכנית שלדעתי צריך לבצע בלבנון.

ישראל כץ: קודם כול, יש לבטל את הבנות דין-וחשבון ו"ענבי זעם".

ישראל כץ: הדבר השני – יש להכות בתשתית לבנונית עד להשגת הסכם שיבטיח, ללא שום פשרות, את שלומם, ביטחונם ורווחתם של חיילי צה"ל, אזרחי ישראל בגבול הצפון וכוחות לבנוניים ששיתפו אתנו פעולה נגד ארגוני המחבלים מתוך אינטרס משותף ישראלי-לבנוני.

ישראל כץ: ואז, בשלב השלישי – והוא יכול להיות מהר מאוד, תלוי איזה כושר הרתעה נשיג לעצמנו – לאחר שהכול יוסדר, תהיה יציאה ישראלית מלבנון בלי קשר לכל גזרה אחרת.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל חייבת להחזיר לעצמה את כושר ההרתעה.

ישראל כץ: אי-אפשר כל הזמן להתקפל תחת האיומים, המכות והקזת הדם שנעשים בגיבויו, בפיקוחו ובהכוונתו של הרודן הסורי, שיחד עם זה יושבים אתו מתוך תנאי כניעה, השפלה ומנוסה למשא-ומתן על רמת-הגולן.

ישראל כץ: אני חייב להגיד, שכל ממשלות ישראל עד היום לא נהגו בצורה שאני, ואני מאמין שרוב האזרחים – בלי קשר לימין ושמאל ולדעות פוליטיות – היינו רוצים שינהגו בעניין הזה.

ישראל כץ: התגובה של כל ממשלה בישראל על כל פיגוע מלבנון חייבת להיות תגובה אוטומטית, בדיוק כשם שראש ממשלת לבנון מבין זאת ואמר:

ישראל כץ: אני יודע שתהיה תגובה ישראלית, כי הוא חי כאן באזור והוא יודע מה עושים למי שפוגע במדינה שלא תקפה אותך, שאין לה שום דרישה ממך ובסך הכול היא רוצה להתקיים בביטחון ובכבוד.

ישראל כץ: לא ייתכן שנחשוב שזה קשור למשא-ומתן או לוויתורים שנעשה.

ישראל כץ: מי שיתקפל בלבנון יתקפל בגולן.

ישראל כץ: מי שיתקפל בגולן יתקפל בירושלים.

ישראל כץ: מי שיתקפל בירושלים יתקפל מהכול.

ישראל כץ: מאחר שבאנו לכאן, אחרי אלפיים שנה, להקים מדינה יהודית דמוקרטית, שתהיה מדינה שבה יחיו יהודים לבטח, יהודים שיבואו מכל העולם – ואנחנו רק באמצע המלאכה, ואפילו בראשיתה – אין לנו שום כוונה להתקפל.

ישראל כץ: לכן, אנחנו מחויבים – – –

טלב אלסאנע: מה זה קשור לנושא הנדון?

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, זאת זכותו.

רחמים מלול: אבל אני מבקש לסיים, כי זמנך תם.

ישראל כץ: אני כבר מסיים.

ישראל כץ: מדברים על ביטחון ישראל וזה כואב לך.

ישראל כץ: אתה ישר תוקף.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, זכותו לדבר.

ישראל כץ: – – – את המדינה הזאת.

ישראל כץ: הגיע הזמן שכשצה"ל נלחם בלבנון תתמוך בצד הנכון.

ישראל כץ: תפסיק לתמוך בכל אחד שפוגע בצה"ל.

רחמים מלול: חבר הכנסת כץ, הזמן תם.

טלב אלסאנע: תפסיק להסית.

טלב אלסאנע: תפסיק עם השטויות האלה.

ישראל כץ: אנחנו, כל אזרחי ישראל שרוצים בחוזקה של המדינה הזאת, אנחנו לא נוותר ולא נתקפל, בניגוד לתקווה שלך.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת כץ על התנגדותו העניינית.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת כץ, אתה סתם מסית.

רחמים מלול: מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ישיב חבר הכנסת יאיר פרץ.

רחמים מלול: בבקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על דעתו של יושב-ראש הוועדה, ועדת העבודה והרווחה תמכה בהצעת החוק.

יאיר פרץ: על כן, אנחנו מבקשים להחיל על הצעת החוק את דין הרציפות.

יאיר פרץ: כמו כן, הוועדה מתחייבת שלא לקדם את החוק לקריאה שנייה ושלישית ללא הסכמת הממשלה.

יאיר פרץ: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה על תשובתו של חבר הכנסת יאיר פרץ.

רחמים מלול: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה על הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 13) (רכב מנועי), התשנ"ח–1998.

רחמים מלול: בבקשה להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 5 בעד הודעת הוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 13) (רכב מנועי), התשנ"ח–1998, נתקבלה.

רחמים מלול: רבותי, 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רחמים מלול: הודעת ועדת העבודה והרווחה על רצונה להחיל דין ורציפות על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 13) (רכב מנועי) מתקבלת.

רחמים מלול: (הוראת שעה) (מס' 2), התש"ס–2000

רחמים מלול: הנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (הארכת מועד להגשת תביעה (הוראת שעה) (מס' 2), התש"ס–2000, קריאה ראשונה.

רחמים מלול: יציג את ההצעה סגן שר האוצר, חבר הכנסת הרב נסים דהן.

רחמים מלול: בבקשה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לברך אותך בהזדמנות זאת; זאת לי הפעם הראשונה מעל הדוכן כשאדוני מנהל את הישיבה.

רחמים מלול: תודה.

נסים דהן: חברי חברי הכנסת, חוק נכי המלחמה בנאצים, התשי"ד–1954, קובע, כי יש להגיש תביעה לקבלת תגמול על-פיו בתוך שנה מיום פרסומו ברשומות או בתוך שנה מיום שנעשה התובע תושב ישראל.

נסים דהן: הרשות המוסמכת על-פי החוק האמור רשאית להאריך את המועד אם מצאה טעם מיוחד לכך.

נסים דהן: בערעור שנדון לפני כשנה בבית-המשפט העליון הציע בית-המשפט לממשלה לשקול את האפשרות להאריך את המועד להגשת תביעה לפי חוק נכי המלחמה בנאצים, לנוכח חקיקת החוק אשר ביטל את מגבלת הזמן להגשת תביעות לפי חוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז–1957, חוק שהכנסת חוקקה וביטול הזמן נתקבל בהסתייגות.

נסים דהן: במקרה הזה הגיש עבדכם הנאמן הסתייגות שביטלה את ההגבלה לזמן וההסתייגות נתקבלה ונהפכה לחלק מן החוק.

נסים דהן: זאת אומרת, בנכי רדיפות אין הגבלה ובחוק נכי מלחמה יש הגבלה של זמן, ובית-המשפט הציע להשוות את שני התנאים של שני החוקים, כיוון ששניהם, בעצם, מדברים על נכי רדיפות מלחמת העולם השנייה.

נסים דהן: הממשלה קיבלה את הערתו של בית-המשפט, ולפיכך מוגשת הצעת החוק שלפניכם.

נסים דהן: על-פי הצעת החוק, יוכל כל תובע להגיש תביעה לפי חוק נכי המלחמה בנאצים במשך שנה.

נסים דהן: בנקודה הזאת אני חייב לציין, שאף שבחוק המונח בפניכם כתוב: חצי שנה, הממשלה, בוועדת שרים, תיקנה את זה לשנה.

נסים דהן: הווי אומר, שאחרי שהחוק בעזרת השם יתקבל בקריאה ראשונה ויוגש לוועדה, במסגרת הדיון בוועדה אוטומטית יוארך הזמן מחצי שנה לשנה, כיוון שזו היתה החלטת ממשלה.

נסים דהן: במשך שנה מיום פרסום החוק המוצע, יהא המועד שבו נעשה תושב ישראל אשר יהא, ובלי שיהיה צורך בטעם מיוחד לשם כך.

נסים דהן: הווי אומר, שמי שנהיה תושב במדינת ישראל יותר משנה מהיום והחוק יפורסם לאחר קבלתו – אני מעריך בתוך החודש-חודשיים הקרובים מיום שיפורסם החוק ברשומות – כל אלה שהגיעו לישראל כתושבים, ואפילו עברה שנה מיום שהם תושבי מדינת ישראל, יוכלו להגיש בקשות בלי לנמק מדוע לא הגישו את הבקשה בזמן על-פי החוק המקורי.

נסים דהן: עקב טעות סופר נכתב בהצעת החוק ובדברי ההסבר מועד של שישה חודשים, כמו שהסברתי, במקום שנה, כפי שצריך היה להיכתב.

נסים דהן: לפיכך אני מבקש מכם להתייחס להצעת החוק כאילו נכתב בה מועד של שנה, ומודיע בזאת כי הממשלה תיזום את תיקון הנוסח בוועדה בהתאם לאמור – הרי את הדברים האלה הסברתי בהרחבה קודם – לקראת הבאת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

נסים דהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים, שהיא הוועדה המוסמכת, והיא גם דנה בחוקים קודמים בנושאי נכי רדיפות הנאצים, בתיקונים לחוקים האלה, להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

נסים דהן: תודה רבה, ושוב – ברכות לאדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה לסגן השר על נימוקיו.

רחמים מלול: רשימת הדוברים, רבותי חברי הכנסת, סגורה.

רחמים מלול: לכל דובר יש שלוש דקות, ומי שאיננו נוכח בזמן שאני קורא את שמו מאבד את תורו.

רחמים מלול: אני מוסיף אותך לרשימה, חבר הכנסת זאב, כפיצוי על הוצאתך קודם על-ידי קודמי, חבר הכנסת גדעון עזרא.

רחמים מלול: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה; ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואם גם הוא לא יהיה, אחריו – חבר הכנסת משה גפני, שהוא אכן ישנו, כרגיל, כמנהגו הטוב.

רחמים מלול: בבקשה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מברך את חברי חבר הכנסת מלול.

טלב אלסאנע: אני חושב שזו גם כן הפעם הראשונה שאני נואם כשהוא מנהל את הישיבות.

טלב אלסאנע: אני מברך על הצעת החוק.

טלב אלסאנע: אני סבור שהצעת חוק זו נכונה, ודעתי היא, שעל כל הפשעים של הנאצים, אסור שיחולו הקריטריונים המקובלים של העבירות או של העילות בנזיקין הרגילות והשגרתיות.

טלב אלסאנע: מדובר בפשעים יוצאי דופן, ולכן גם תקופת ההתיישנות צריכה להיות – –

רחמים מלול: חברי הכנסת, תודה.

טלב אלסאנע: – – תקופת התיישנות אחרת, אשר הולמת את הפשע הנוראי, ולכן אני תומך בהצעת החוק.

טלב אלסאנע: מכאן אני רוצה לעבור לנושא אחר, ברשותך, היושב-ראש.

טלב אלסאנע: בתחילת הישיבה היום התקיים דיון שבו כל חבר כנסת נאם במשך דקה על נושאים שונים.

טלב אלסאנע: אומנם, חברי חבר הכנסת רובי ריבלין ניהל את הישיבה, לא הגיע זמני לדבר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלסאנע, מתוך חמישה חברי הסיעה, שלושה דיברו – – –

טלב אלסאנע: כן, אז – – –

ראובן ריבלין: – – –

טלב אלסאנע: לא, לא, אני מברך על זה שנתת לחברי, חבר הכנסת ריבלין.

טלב אלסאנע: אנחנו, לעומת הליכוד, ולהבדיל מהליכוד, כל חבר כנסת מייצג את כל הסיעה, ולכן אחד שדיבר דיבר בשם כולנו, ואנחנו מסכימים לכל מלה שהוא אמר.

טלב אלסאנע: עכשיו תרשה לי; אני מנצל את הזמן שלי לומר מה שרציתי לומר, חבר הכנסת רובי ריבלין – – –

רחמים מלול: אבל אדוני לא מתכוון שאפסיק אותו בעוד דקה.

טלב אלסאנע: לא; בעוד שתי דקות.

טלב אלסאנע: במהלך הדיון הועלה הנושא של נציג או יושב-ראש המפלגה הימנית האוסטרית, היידר, וכולנו תמכנו בעצומה שהכין חבר הכנסת דני נוה, הקוראת לממשלה ולאוסטריה שלא לצרף אותו לממשלה.

טלב אלסאנע: אבל בו-זמנית הועלה גם נושא חשוב, כאן, ומה שאנחנו אומרים תמיד: מה ששנוא עליך אל תעשה לאחרים, וגם כשאנחנו מותחים ביקורת וביקורת חריפה על אחרים, ובצדק, אסור לנו להתעלם ממה שקורה אצלנו בבית.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת רובי ריבלין, היום בעיתון "הארץ" – קמתי בבוקר, אני מקבל את העיתון, אני מדפדף ואני רואה תמונה של מנהלת בית-ספר בתל-אביב.

טלב אלסאנע: אומרים: בתי-ספר של דתיים, לפעמים אומרים: בתי-הספר של המפד"ל, בתי-הספר של ההתנחלויות, לא – בית-ספר בתל-אביב.

טלב אלסאנע: ומה היא אומרת?

טלב אלסאנע: היא אומרת על העובדות הערביות המסריחות שהיא לא מוכנה לתת להן לנקות את הרחובות בתל-אביב.

טלב אלסאנע: זו לא סתם אשה, זו אשה מחנכת, מנהלת, והיא מרשה לעצמה לדבר בצורה הזאת.

טלב אלסאנע: היא דמות מחנכת במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אם כך היא מדברת, מה נגיד לתלמידים שלה אם הם ידברו בשפה הזאת?

טלב אלסאנע: ואם זה המצב, אם ייערך סקר ויתברר ש-70% מהילדים והתלמידים הם אנטי-ערבים והם גזענים, אז אנחנו לא צריכים לבוא בביקורת לתלמידים; אנחנו צריכים לבוא בביקורת למחנכים ולאלה המופקדים עליהם.

טלב אלסאנע: אני שואל, למה לא נשמעה הביקורת שלך במהלך הישיבה?

טלב אלסאנע: אני קורא לשר החינוך לפטר אותה באופן מיידי.

טלב אלסאנע: אפילו יחמירו אתה עכשיו, על מנת שאחרים ילמדו ויירתעו.

טלב אלסאנע: טוב לפעמים ללמד לקח ממקרה אחד על מנת לשים קץ, והדבר הזה – –

רחמים מלול: תודה.

טלב אלסאנע: – – לא יימשך כאילו הוא מקבל לגיטימציה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלסאנע, היום, לצערנו הרב, היינו צריכים לפתוח את הישיבה באזכרה לחיילים שנפלו בלבנון, ובזה הסתפקנו – – –.

ראובן ריבלין: היו רבים מחברי הכנסת שבאו והשמיעו קול ברמה – – –

טלב אלסאנע: ברשותכם, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת רובי ריבלין, כתוב בעיתון היום, שבנצרת-עילית יש יחידת פיקוח שמסתובבת על מנת להכות צעירים ערבים שנמצאים שם.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה שיא הגזענות.

טלב אלסאנע: כשכתוב בעיתון שהוא בא ומודה על הפשעים שעשה, זה מקומם.

טלב אלסאנע: הוא לא רק גזען, הוא גם פושע וגם מודה בזה בריש גלי ולא מתבייש.

טלב אלסאנע: כאן כולנו צריכים להיות מאוחדים, להעמיד אותו לדין ולפתוח נגדו בהליכים משפטיים.

טלב אלסאנע: אלה מקרים קלאסיים של גזענות כאן בבית, במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: צריכה להיות לנו כאן עמדה אחידה ותקיפה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אלסאנע.

רחמים מלול: יש לציין שאתה נאה דורש ונאה מקיים, נימקת את הצעת החוק לגופה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו, כפי שאמרתי קודם – חבר הכנסת משה גפני; אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זו הצעת חוק חשובה, ואולי אתייחס אליה בהמשך.

אחמד טיבי: אין ספק שמה שמתרחש בדרום-לבנון חייב להדליק נורה אדומה אצל כולם.

אחמד טיבי: פירוש הדבר, שחשוב שהצעירים האלה ילכו ללמוד באוניברסיטאות ולא יקפחו את חייהם סתם כך, חבר הכנסת ריבלין.

אחמד טיבי: אני בטוח שאתה, כמו כל – – –

ראובן ריבלין: למה אתה לא אומר את זה לרוצחים?

ראובן ריבלין: תגיד את זה לרוצחים.

ראובן ריבלין: למה אתה אומר את זה להם?

ראובן ריבלין: הם שומרים עליך ועלי.

אחמד טיבי: הם לא שומרים עלי בלבנון, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת ריבלין, כדי שקריאות הביניים שלך תירשמנה, אני מציע לך לשבת במקומך.

אחמד טיבי: הם לא שומרים עלי בלבנון, חבר הכנסת ריבלין, אני לא שלחתי אותם לשם, ולפחות מוסרית אני לא נושא באחריות לדם הנשפך שם.

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, הנורות האדומות כבר תפוסות.

אחמד טיבי: אתמול שמענו, אדוני, מושג חדש שיצא מהאזור הזה, מישהו התבלבל ואמר "לקונה אדומה".

אחמד טיבי: אני גם מצר על ההתרפסות שהיתה כלפי מי שמצא את מותו לפני יומיים בדרום-לבנון.

בנימין אלון: איפה הוא מצא?

אחמד טיבי: חוסל.

בנימין אלון: הוא הלך ומצא?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: פעם ראשונה אתה מתקומם נגד הביטוי "מצא את מותו"?

אחמד טיבי: הרי הפלסטינים מוצאים את מותם שנים על גבי שנים ואתה נאלם דום.

אחמד טיבי: הם הולכים ואז הם מוצאים כדור והכדור פוגע בריאות.

ראובן ריבלין: זה שמצא את מותו הוא בן ברית של המדינה שלך.

רחמים מלול: בעל ברית, אדוני.

אחמד טיבי: תקשיב לי.

רחמים מלול: חבר הכנסת ריבלין, אתה מתכוון לבעל ברית, לא לבן ברית.

ראובן ריבלין: בסדר, בעל ברית.

אחמד טיבי: אני רוצה להגיד לך איך מתארים אותו בעיתונות הלבנונית.

אחמד טיבי: אומרים שהוא ספאח אל-קורה, בערבית.

אחמד טיבי: שלשום התראיין קצין מודיעין לשעבר ב"רשת ב'", ברשת "על הבוקר" עם בן כספית, והוא תיאר אותו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גדעון עזרא, חבר סיעתך, אמר: הוא אחד משלנו, ואז קצין המודיעין אמר: הוא לא אחד משלנו, הוא אחד שתפח, שמן ועשה הרבה דברים תחת השלטון שלנו.

אחמד טיבי: בן כספית התקומם וגדעון עזרא התקומם ואמר: איך אתה מדבר כך.

אחמד טיבי: זה לא הוויכוח.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר, שהנוכחות של צה"ל שם מיותרת, היא גובה מחיר כבד ביותר בקרב הצעירים, שאני אומר לך שאני מעדיף שהם יישארו בחיים; אני תובע שהם יישארו בחיים.

אחמד טיבי: אני בטוח שאתה ואני שותפים לרצון שהאנשים האלה ישגשגו בטכניון, באוניברסיטת תל-אביב, במפעלים, ולא יקפחו את חייהם שם, בגיהינום הזה שהם לא צריכים להיות בו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

רחמים מלול: כולכם הולכים בדרכו של ישראל כץ, זה בסדר.

ראובן ריבלין: הם לא צריכים להיות שם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר האוצר, מובן שאני תומך בחוק, הוא חיוני.

משה גפני: עם זאת, אין פיצוי, לא כספי ולא פיצוי אחר, למה שעשתה גרמניה הנאצית לעם היהודי; אין פיצוי ולא יכול להיות פיצוי.

משה גפני: אנחנו כבר בני הדור השני והשלישי לשואה, ואלה שעדיין זכאים לקבל הם אנשים מבוגרים, שמאורעות השואה חלפו עליהם ביום ובלילה.

משה גפני: השואה שעברה על עמנו באירופה תיזכר בכל ימי ההיסטוריה, על אף הניסיונות של מכחישי השואה, ויש כאלה.

משה גפני: היא תיזכר לדיראון עולם.

משה גפני: אין לזה סליחה, אין לזה כפרה.

משה גפני: יש רצון לעזור לנפגעי הנאצים, והחוק הזה הוא אחד מני רבים, שבא להיטיב את שארית חייהם, שיחיו ביתר בריאות וביתר רווחה.

משה גפני: עם זאת, היה בשנים האחרונות מי שאמר שהתופעה של הנאציזם חלפה מן העולם לבלי שוב.

משה גפני: אבל דווקא בתקופה האחרונה אנחנו עדים לתופעות כמו עליית יורג היידר באוסטריה, כמו מפלגות שמזדהות עם הנאציזם באירופה, בשווייץ ובמקומות אחרים.

משה גפני: זה לא כבר דיברתי על כך בכנסת.

משה גפני: התופעה הזאת היא בלתי מתקבלת על דעתו של כל בן תרבות, אין להשוותה לשום אמירה ולשום מעשה שאנחנו עדים לו ומתקוממים נגדו.

משה גפני: אין שום השוואה למה שעשו הנאצים באירופה.

משה גפני: בעולם המודרני הכאילו-מתורבת קיימות היום תופעות כאלה.

משה גפני: יש מפלגות שזה הדגל שלהן, כוחן עולה והיום הן אפילו יכולות להצטרף לקואליציה ולשלטון, כמו שלצערנו קורה עכשיו באוסטריה.

משה גפני: זו תופעה שצריך להוקיע אותה כאן בכנסת מקיר לקיר, וזה לא משנה אם זה ימין או שמאל, אם אלה דתיים או חילונים, יהודים או ערבים.

משה גפני: אסור לעשות השוואה של התופעה הזאת עם שום תופעה אחרת.

משה גפני: יש מי שמנסים להכחיש את מה שהיה באירופה הנאצית, את מה שנעשה עם היהודים בכל ארצות אירופה, בפולניה, בהונגריה, בגרמניה, בכל המקומות שהנאצים כבשו ושלטו בהם והיה להם רצון לעשות טבח עם, להשמיד את העם היהודי גברים, נשים, ילדים, טף, זקנים, מבוגרים.

משה גפני: בג'ונגל אין תופעות כאלה.

משה גפני: בהזדמנות זו אני רוצה לקרוא לממשלת ישראל שלא לשתף פעולה עם אוסטריה בשום פנים ואופן; עם הקואליציה החדשה המתגבשת שם, שנותנת לגיטימציה לתופעה מסוכנת כזאת.

משה גפני: צריך להחזיר את השגריר.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לעמוד מנגד כאשר מול עיני הורינו יחזרו המחזות שבגללם הם עדיין לא ישנים בלילות.

משה גפני: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, אם הוא יהיה; אחריו – חבר הכנסת אברהם הירשזון.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא מכיר את מנהלת בית-הספר שכל חברי הכנסת התייחסו אליה.

בנימין אלון: חבר הכנסת טיבי אמר שהוא יודע שהיא שמאלנית, אני לא יודע וזה גם לא משנה.

בנימין אלון: מנהלת בית-ספר שאומרת "ערבים מלוכלכים" או "ערבים מסריחים" זה פויה, זה מגעיל, זה גועל נפש, זה דבר שאף אחד לא יכול לאהוב אותו ולהסכים אתו.

בנימין אלון: אבל אסור, רבותי, לאבד פרופורציות.

בנימין אלון: באותו עיתון שבו זה פורסם, בעיתון "הארץ", אני קורא דבר הרבה יותר חמור, והוא לדעתי הבעיה המרכזית שלנו.

בנימין אלון: כמובן יורג היידר זה באוסטריה, וזה כמו הגנרל הזקן.

בנימין אלון: הגנרל הזקן הולך להילחם על הגבעה הישנה, כי שם הוא רגיל להילחם.

בנימין אלון: אז אנחנו רגילים להילחם באירופה, כי אנחנו מכירים את המלחמה שם.

בנימין אלון: שליש מעמנו הושמד שם, אז ישר הולכים לגרמניה ולאוסטריה.

בנימין אלון: רבותי, ב"הארץ" של היום יש דבר, וצריך פשוט להתמודד אתו.

בנימין אלון: סוריה – במאמר מערכת, אני קורא מ"הארץ", חבר הכנסת טיבי, זה "אל-ארד", זה עיתון – – –

מאיר פרוש: זה שמאלני.

בנימין אלון: במאמר מערכת השווה אתמול העיתון הסורי הרשמי "תישרין", וחבר הכנסת בשארה מכיר את סוריה; בסוריה אין ככה חופשי-חופשי, שחבר כנסת יכול לעלות לדבר שם מה שהוא רוצה.

בנימין אלון: אם עיתון רשמי אומר משהו, זה הבוס.

בנימין אלון: במאמר מערכת השווה אתמול העיתון הסורי הרשמי "תישרין" את ישראל לנאצים, בטענה כי ישראל המציאה – ואני מצטט: "את אגדת השואה, כדי לשחרר את העולם ולהשליט טרור על אנשי הרוח והמדינאים.

בנימין אלון: עוד נאמר במאמר, כי אף שישראל מציגה עצמה כיורשת של קורבנות השואה, היא מבצעת בערבים פשעים עוד יותר חמורים מאלה שביצעו הנאצים, שמעולם לא גירשו עם שלם מארצו".

בנימין אלון: הלוואי שהיו מגרשים אותנו והיינו פה היום עשרות מיליוני יהודים.

בנימין אלון: הלוואי.

בנימין אלון: יימח שמם וזכרם, שרפו אותנו במשרפות.

בנימין אלון: אני אקרא עוד ציטוט אחד: "זו הסיבה" – אומר "תישרין" – "שהם, הציונים, קיימו באחרונה ועידה בין-לאומית בשטוקהולם, כדי לתמוך בשקרים שלהם ולשוות להם היגיון.

בנימין אלון: הציונות רוקמת סיפורים סביב השואה על-ידי הוצאתם מפרופורציות".

בנימין אלון: אנחנו רגילים שהבעיה שלנו עם הערבים לא קשורה לנושא הנאצים.

בנימין אלון: זה סכסוך לאומי על גבולות.

בנימין אלון: זה נכון – –

נסים דהן: להזכיר לך שהמופתי הירושלמי תמך בנאצים.

בנימין אלון: זה נכון, אבל זה גם לא מדויק, חבר הכנסת בשארה וחבר הכנסת טיבי, ואני מצפה מכם להוביל את העניין הזה ולפקוח עיניים.

בנימין אלון: "הפרוטוקולים של זקני ציון" ואנטישמיות קלאסית, מופצים היום במדינות ערביות יותר מאשר באירופה.

אחמד טיבי: אתם מדברים אחד על השני – – –

בנימין אלון: אנטישמיות קלאסית ושנאת ישראל ואהבת הנאצים והרצון לגמור חלילה את המלאכה של היטלר – אלה דברים – –

אחמד טיבי: – – –

בנימין אלון: – – אלה הם דברים שבאומה הערבית היום – – –

אחמד טיבי: אתה מפנה אלינו את הדברים האלה?

בנימין אלון: צריך להתמודד עם זה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אתה לא יודע מה העמדה שלנו לגבי זה?

בנימין אלון: לא, אל תבין אותי לא נכון.

בנימין אלון: אני חושב שלך יש שופרות שלי אין.

בנימין אלון: אתה, חבר הכנסת טיבי, שמכיר את עם ישראל בארץ-ישראל, מכיר היטב, אתה צריך להסביר בכל השופרות הערביים, שדיבורים כאלה וההתייחסות אלינו באופן שמופיע בעיתון הרשמי של סוריה, זה נאציזם ואנטישמיות שמסוכנים לאנושות ולעם ישראל, ואנחנו נצטרך להגיב – –

אחמד טיבי: אל תקשור את זה – – –

בנימין אלון: – – מול אויב.

אחמד טיבי: – – –

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת טיבי.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אלון.

בנימין אלון: תודה ושלום.

רחמים מלול: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

רחמים מלול: ואחריו – חבר הכנסת הירשזון, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת גדעון עזרא; ואחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי; ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת ישראל כץ.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, מובן שאנחנו תומכים בחוק הזה.

עזמי בשארה: אני לא מרגיש את עצמי דחוק לפינה על-ידי מלה או שתיים של בני אלון.

עזמי בשארה: אני לא חייב לו תשובות.

עזמי בשארה: העמדות שלי, לפחות כחבר כנסת וגם כחוקר בנושאים כמו השואה, ידועות ומפורסמות.

עזמי בשארה: אני לא חייב כל פעם לעמוד כאן

עזמי בשארה: בחקירה ולהשיב על שאלות של חבר הכנסת אלון.

עזמי בשארה: אין לי גם שום אחריות לגבי מה שנכתב ב"תישרין", אני לא מרגיש אחריות, אפילו אם דוחק בי חבר הכנסת אלון.

עזמי בשארה: לא אכפת לי, שידחק כמה שהוא רוצה.

עזמי בשארה: אני לא מתגונן בנושאים של השואה.

עזמי בשארה: לא מתגונן.

עזמי בשארה: אם כבר, אז אני מאשים בנושאים של השואה.

עזמי בשארה: אין מונופול על השואה, השואה היא קטסטרופה אנושית, זה רצח המוני מאין כמוהו בהיסטוריה האנושית.

עזמי בשארה: אסור להפוך אותו לארגומנט פוליטי, ומי שהופך אותו לארגומנט פוליטי עושה אינסטרומנטליזציה.

עזמי בשארה: אינסטרומנטליזציה פוליטית של השואה, דינה כדין הכחשת השואה.

עזמי בשארה: זו דעתי.

עזמי בשארה: לכן, מהבחינה הזאת אני משווה בין אנשים כמו אירווינג הבריטי, הנבל הזה, ההיסטוריון שמנסה להכחיש את השואה, לבין הורדת השואה למדרגת ארגומנט פוליטי בניגוח יריבים פוליטיים.

עזמי בשארה: אין לי שום עניין לעמוד פה בנושא הזה.

עזמי בשארה: אני חושב שאין אויב גדול יותר לנושא השואה מאשר מכחישיה והמשתמשים בה לנושאים פוליטיים קטנוניים, בין-מפלגתיים.

עזמי בשארה: גם המשתמשים בה כל הזמן בהשוואות; כי אם היא חד-פעמית, אז מה כל הזמן משווים?

עזמי בשארה: לכן, אדוני היושב-ראש, קודם כול אנחנו תומכים בהצעת החוק בנושא הנכים מתקופת השואה.

עזמי בשארה: אני גם מסכים לכל מלה שחבר הכנסת גפני אמר.

עזמי בשארה: על זה כבר קיימו מספיק דיונים בבית הזה – אם פיצויים מפצים בכלל בנושא הזה, מה זה פיצויים וכו'.

עזמי בשארה: לא אחזור על מה שאמר חבר הכנסת גפני בעניין הזה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, רציתי לנצל את הדקה האחרונה בשביל להגיד משהו על אירועי א-רוחה ועמדתו של היועץ המשפטי לממשלה.

עזמי בשארה: כמובן, תעברו קונטקסט, לא משווים, לא עושים שום השוואה, זה פשוט נושא אחר לגמרי.

עזמי בשארה: הנושא כאן, אדוני היושב-ראש, שהיועץ המשפטי לממשלה הסכים לאשר את מסקנות המשטרה שהיא לא תחקור את עצמה באירועי א-רוחה.

עזמי בשארה: בעצם, אירועי א-רוחה הם מהאירועים שבלטו לעין הכי הרבה בשנים האחרונות, בכל הקשור ליחס בין האזרחים הערבים למדינת ישראל, לזרועות הביטחון במדינת ישראל, למשטרה, לדיני פתיחת אש על מפגינים במדינת ישראל.

עזמי בשארה: זה פתח את כל הנושא הזה, כמו גם את נושא האדמות וכו'.

עזמי בשארה: אבל אנחנו נותרנו עם 600-500 פצועים.

עזמי בשארה: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שעכשיו המשטרה אומרת שאין לה מספיק מידע ועדים לחקור שוטרים; נגד הפצועים מוגשים כתבי אישום ויש הליכים משפטיים.

עזמי בשארה: לזה יש עדים, מוצאים את השוטרים שיעידו וכו'.

עזמי בשארה: אבל בתלונות של הקורבנות נגד השוטרים לא מוצאים את העדים, לא מוצאים את השוטרים, ואי-אפשר לחקור.

עזמי בשארה: לא מתקבל על הדעת – אני לא רוצה להשתמש במלים "לא יעלה על הדעת" – לא מתקבל על הדעת, לא נרשה שדבר כזה יקרה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כולנו יודעים על הסטנדרדים הכפולים בשימוש של המשטרה בכוח – תלוי מי מולה, מה צבע עורו, מיהו, מה מוצאו.

עזמי בשארה: הגיע הזמן שתהיה ועדת חקירה ממלכתית שבכלל תדון בנושאים האלה של נוהלי פתיחה באש ושימוש באלימות בהפגנות.

עזמי בשארה: בנושא א-רוחה, אדוני היושב-ראש, היועץ המשפטי לממשלה, שהתבלבל כל כך הרבה בנושא העמותות, פתאום הוא נחרץ פה וברור וכו'.

עזמי בשארה: אנחנו נלך לבג"ץ בשביל להכריח אותו לפתוח את הנושא.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת בשארה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי, שאיננו; וגם ישראל כץ שאחריו איננו, וגם חבר הכנסת שטייניץ איננו, וגם חבר הכנסת בן-מנחם איננו, גם חבר הכנסת איוב קרא איננו, גם חבר הכנסת אופיר פינס איננו, מיכאל איתן, מאיר שטרית ונחום לנגנטל.

רחמים מלול: נחום לנגנטל, אם ציפית לשמוע את שמך – הנה שמעת אותו.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת עזרא, וסליחה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשאנחנו קוראים חוק כלשהו שנוגע לנכי המלחמה בנאצים, חובתנו לתמוך ולעשות כל מה שנוכל על מנת לנסות ולתקן את העוול הגדול שנגרם להם בחייהם.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד ששמעתי את חבר הכנסת עזמי בשארה, שהוא איננו ממכחישי השואה.

גדעון עזרא: רק חבל שעזמי בשארה, שמקורב לסוריה, לא מצא לנכון לומר לסורים בשיחות שלו אתם שלא יכתבו את מה שהם כותבים בעיתון "תישרין".

גדעון עזרא: מי שראה היום את עיתון "הארץ" ראה שיש תופעה דומה גם במצרים, שיש לנו אתה יחסים.

גדעון עזרא: כאן אני רוצה להגיד, שכאשר רואים את התופעה של היידר ורואים את הקטעים בעיתונים המצרית, את הקטעים בעיתונות הסורית, צריך לשאול, מה עושים לנוכח הדברים הללו וכיצד פועלים, ואיך רוצים בכלל להגיע לשלום עם מדינות שלא עושות את המינימום ההכרחי על מנת לחנך את העם בצורה אחרת.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד שהפלסטינים נחשבים למתקדמים בהשוואה למה שראינו היום בעיתון, אבל גם שם צריך לעשות עבודה לעומק.

גדעון עזרא: כשם שאנחנו לא מוכנים לשמוע על כך שנאצי יעלה לשלטון באוסטריה, באותה מידה כל תופעה שמעודדת נאציזם, גם אם מדובר בארצות שכנות לנו, שהשלום אתן חשוב לנו – כדאי שנביא את הדברים האלה בחשבון.

גדעון עזרא: לא יצא לי לדבר על הנושא החשוב שהיה על סדר-היום, נושא לבנון.

גדעון עזרא: ישבתי על הדוכן ושמעתי את הדברים.

גדעון עזרא: היתה שאלה אחת חשובה מאוד, השאלה החשובה, כיצד מתיישבים הדברים של אהוד ברק, שמצד אחד מדבר על חודש יולי, ומצד שני הוא מדבר על יציאה מלבנון בהסכם.

גדעון עזרא: נדמה לי שאתה, חבר הכנסת ריבלין, הזכרת זאת.

גדעון עזרא: או שיש דברים שלא מספרים לנו, ויש כאלה בתוכנו שחושבים שלא מספרים לנו את הכול, או שמשהו כאן לא נכון, או שזהו איזה רצון שווא, והעם הזה מחכה לאותו תאריך.

גדעון עזרא: זה היה יוני, נדמה לי, ועכשיו זה עבר ליולי.

רחמים מלול: שנה מעוברת.

גדעון עזרא: אני אומר שכדאי מאוד שניזהר בהתבטאויות שלנו, וניזהר לא לעשות דברים שיפגעו בנו, מול ארצות שהשלום מהן והלאה, ואין להן שום כוונה לשלום אמיתי.

גדעון עזרא: ומלה אחרונה: אני רוצה לאחל לפצועים החלמה, ולמשפחות ההרוגים, שיהיה להן כוח להחזיק מעמד ולהמשיך הלאה.

גדעון עזרא: אנחנו אתן.

גדעון עזרא: ולכוחות צה"ל שנמצאים בלבנון ברגע זה, אני מאחל הצלחה בלחימה.

גדעון עזרא: ולראש הממשלה, אני מאוד מקווה שהוא יודע כיצד לנהל את הדברים.

גדעון עזרא: אני שואל את עצמי רק עד כמה ראש הממשלה הזה יכול בעת ובעונה אחת לנהל משא-ומתן עם הפלסטינים, הלבנונים, הסורים, בשיחות הדו-צדדיות במוסקבה, לנהל את השב"כ, לנהל את המוסד ולנהל את המשק שנמצא ברתיחה.

גדעון עזרא: אני אומר לכם, אני לא בטוח שלא הגיע הזמן להרחיב את הצוות שעוסק בדברים האלה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל, כיוון שתשעה רשומים לפניך אינם, אדוני מוזמן לעלות ולשאת את דבריו.

רחמים מלול: אחריו חבר הכנסת יוסף לפיד – שגם הוא איננו.

רחמים מלול: חבר הכנסת תאופיק חטיב – שגם הוא איננו.

רחמים מלול: חבר הכנסת עוזי לנדאו, ואחריהם חבר הכנסת מאיר פרוש.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני כשבוע היתה לי הזכות לייצג, יחד עם כמה חברים, את הבית הזה, במסגרת משלחת חברי כנסת, בבניין הבונדסטאג בגרמניה.

נחום לנגנטל: זו היתה הפעם הראשונה שדרכתי על אדמת גרמניה.

נחום לנגנטל: הסתובבתי בהרבה מקומות בעולם, אבל במשך שנים הרגשתי שאינני מסוגל לבקר שם.

נחום לנגנטל: כך גם בביתי, כך גם בבית הורי, מוצרים גרמניים לא נכנסו הביתה.

נחום לנגנטל: הדרנו את רגלינו משם תמיד.

נחום לנגנטל: אבל כאשר הגיעה ההזמנה לבקר שם, דווקא ביום השואה הגרמני, שם בבניין הזה, והנסיעה היתה למשך יומיים, גמלה בלבי החלטה להצטרף אל חברי במשלחת, אל חבר הכנסת גדעון עזרא, אל חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שהוא יושב-ראש ועדת הידידות, אל חברת הכנסת זהבה גלאון ואל חברת הכנסת יהודית נאות.

נחום לנגנטל: אני רוצה לשתף את חברי הבית ברגשותי – ודווקא כאשר אנחנו דנים היום בהארכת מועד הגשת התביעה לנפגעי הנאצים – ובחוויה שהיתה לי כאשר ישבתי במליאת הפרלמנט הגרמני.

נחום לנגנטל: תחשבו שאנחנו יושבים בבית הזה ורואים ב-09:00 את טקס יום השואה במליאת הפרלמנט הגרמני: גיורא פיידמן נכנס עם קלרינט, ואחריו נגני כינורות, והוא עובר בין כינורות חברי הפרלמנט הגרמני ומשמיע את היצירות המזכירות לנו את בכיים של ילדים בשואה.

נחום לנגנטל: ולאחר מכן לשמוע את נאומו של אלי ויזל מעל הפודיום בפרלמנט הגרמני, באותו מקום שבו עמד היטלר ונאם את נאומיו.

נחום לנגנטל: לשמוע את אלי ויזל מדבר בשם כל המוישלך והיענקלך, כדבריו, ומבקש מהגרמנים לבקש סליחה.

נחום לנגנטל: לא רק שנשיא גרמניה יבקש סליחה מהעם היהודי, אלא שהפרלמנט כולו יקבל החלטה לבקש סליחה מהעם היהודי, שוב, בשם המוישלך והיענקלך.

נחום לנגנטל: הוא אומר להם וקובע בנאום שלו, שהוא נאום שלדעתי צריך להילמד בבתי-הספר, שבנים של רוצחים אינם רוצחים, אבל הם צריכים לזכור תמיד שהם בנים של רוצחים.

נחום לנגנטל: ואני אומר את זה פה לחברי הבית: אנחנו צריכים לזכור, שאותה תופעה של שואה, שצריכה להילמד ולהיזכר כדבר שאין לו אח ורע בהיסטוריה האנושית, בוודאי לא בהיסטוריה שלנו כעם, צריכה לקבל איזו זווית ראייה אחרת לגמרי.

נחום לנגנטל: כאשר אני שומע כאן את חברי, חבר הכנסת בשארה, מנסה לומר שאין לנו מונופול על השואה, כי כביכול זוהי טרגדיה אנושית בכוכב המאדים, שאינה קשורה לעם היהודי על כל מורשתו, לאחר שרדפו את היהודים בגלל היותם יהודים, בגלל מה שהם עשו, בגלל הגזע שלהם, בגלל המצוות שקיימו ובגלל האנושיות שלהם – לראות בכך תופעה אוניברסלית, זהו דבר שקשה לי מאוד אפילו לשמוע אותו.

נחום לנגנטל: כאשר הייתי שם וראיתי איפה הולכים להקים את האנדרטה ליהודים שנספו בשואה באירופה, בסמוך לבניין הפרלמנט, 2,700 עמודים הולכים לקום שם, ולא על איזה הר רחוק שלא רואים מבניין הפרלמנט, אלא במקום הכי מרכזי, כדי שכל אדם יצטרך לראות אותה במרכז ברלין, כאשר יבוא לבקר בפרלמנט הגרמני – זהו דבר שהעם הגרמני הבין שהוא צריך לעשותו.

נחום לנגנטל: הוא זה שמבקש את הסליחה.

נחום לנגנטל: חברי הפרלמנט שהם בגילי, מבקשים לבוא לכאן, כדי ללמוד מהי מדינת ישראל, מהו העם היהודי, קצת יותר לעומק, כדי שתופעת היידר לא תחזור בגרמניה.

נחום לנגנטל: כך הם אומרים לי את זה.

נחום לנגנטל: אני חושב שאת העניין הזה אסור לנו לשכוח, אסור לנו לדבר על האוניברסליות שבדבר, אסור לנו לדבר על תופעה אנושית חריגה, אלא צריך לשמר את זה לפחות כמו שהעם הגרמני מתחיל להבין שהוא צריך לשמר את הדבר הזה.

נחום לנגנטל: כך ראוי לו לבית הזה על כל פלגיו להתייחס לשואה ולדברים האלה.

נחום לנגנטל: אשר להצעת החוק שמובאת לכאן, היא אולי מגמדת את הדבר הגדול שאני מדבר עליו, אבל היא חלק מאותו עניין.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת לנגנטל על רשמי המסע המאלפים שלו.

רחמים מלול: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין שום דבר מקרי.

מאיר פרוש: אם היום, יום שלישי, כ"ה בשבט, 1 בפברואר למניינם, הכנסת דנה בהצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (הארכת מועד להגשת תביעה), אני שמאמין כי אין שום דבר מקרי, בוודאי ובוודאי חושב שאין זה מקרה שאנחנו דנים היום בכנסת בחוק הזה, לאחר דברי הנאצה שנכתבו אתמול בעיתון הסורי "תישרין".

מאיר פרוש: בלי לקנטר, ואני לא חושב לרגע לפגוע במסגרת מדיניות, וודאי וודאי שלא צריך להתגרות באוכלוסייה הערבית, ואני מדבר כרגע על נציגיהם כאן בכנסת, על חברי הכנסת הערבים – נמצא כאן כרגע חבר הכנסת מוחמד ברכה – – –

מוחמד כנעאן: מוחמד כנעאן.

מאיר פרוש: סליחה, חבר הכנסת כנעאן.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה צריך לדבר אחריך, אבל הוא איננו.

מאיר פרוש: אני חושב, שביום כזה, לאחר יום אתמול, כאשר העיתון הסורי כותב כאלה דברים ביחס לשואה, ומאשים את ישראל באותן האשמות שאני לא רוצה לחזור עליהן, ומתכחש התכחשות מוחלטת לשואה – כדי להוכיח לסורים אחת ולתמיד שהם מפסידים בדרך הזאת, הייתם צריכים להתנזר מכל קשר אתם.

מאיר פרוש: חבר הכנסת עזמי בשארה מרבה לבקר שם.

מאיר פרוש: המטרה שלהם היא אולי לקרב את סוריה למדינת ישראל, אבל לאחר שהם עושים מעשה כזה, אם מישהו כאן היה מנסה לפגוע כך באוכלוסייה הערבית, בוודאי ובוודאי היינו שומעים את חברי הכנסת הערבים מוקיעים אותו ומביעים שאט נפש.

מאיר פרוש: הם היו עושים את כל מה שצריך לעשות כדי להתנזר – – – אני חושב, שכל עוד חיים עמנו מי שהיו בתקופת השואה, והם זוכרים את הוריהם, או את ילדיהם שנלקחו מהם, אלה שנמצאים אתנו והם עדות חיה למה שקרה שם – אתם צריכים למצוא את הדרך להתנזר מהדרך הקשוחה של הסורים.

מאיר פרוש: אולי זה יפקח את העיניים של אסד ושל כל אלה שמבצעים את המדיניות שלו, כי קשה לחיות, קשה לסבול, קשה לשמוע, קשה לקרוא מדיניות שמוכתבת על-ידי אסד בעיתון "תישרין".

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת פרוש.

רחמים מלול: חבר הכנסת חיים כץ – איננו נוכח; חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו נוכח; חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו נוכח; חבר הכנסת אבשלום וילן – איננו נוכח; חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – איננו נוכח; חבר הכנסת עסאם מח'ול – איננו נוכח; חברת הכנסת ציפי לבני – איננה נוכחת; חבר הכנסת סאלח טריף – איננו נוכח; חבר הכנסת מקסים לוי – איננו נוכח; חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – איננה נוכחת; חבר הכנסת דוד אזולאי – בחוץ-לארץ, ולכן מובן שאיננו נוכח; חבר הכנסת האשם מחאמיד – איננו נוכח; חבר הכנסת יורי שטרן – איננו נוכח; חבר הכנסת מיכאל נודלמן, אתה מציל את כבודה של הכנסת, בבקשה.

רחמים מלול: אחרי חבר הכנסת נודלמן – חבר הכנסת אליעזר כהן, שגם אותו אינני רואה; אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן, חבר הכנסת נסים זאב, ונועל את הרשימה – חבר הכנסת רובי ריבלין.

רחמים מלול: הוספנו אותך לאור מעמדך.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בכל העולם נכי מלחמת העולם השנייה זוכים להטבות רבות ולכבוד רב בשל היותם חיילים וגיבורים שנלחמו נגד העול הנאצי ושחררו את העולם ממנו.

מיכאל נודלמן: במדינת ישראל התקבלו חוקים למען נכי מלחמת העולם השנייה, אך חוקים מסוימים לוקים בכמה היבטים.

מיכאל נודלמן: בעקבות פניות כמה וכמה נכי מלחמה התברר, כי עולה חדש שהוא נכה מלחמת העולם השנייה חייב להגיש את מסמכיו הנדרשים לקבלת תגמול במשך השנה הראשונה לבואו ארצה.

מיכאל נודלמן: אם הוא מאחר בהגשת המסמכים, לא מקבלים את המסמכים ואת טענותיו לאחר השנה, ונכה המלחמה נשאר ללא התגמול המגיע לו.

מיכאל נודלמן: המצב הזה לא צודק, וחייבים להחליפו מכמה סיבות: יש מקרים שבהם לנכה המלחמה אין כל המסמכים הנדרשים, ותהליך איסופם מתארך מעל לשנה.

בנימין אלון: סגן השר, האם זה לא עונה גם לאלה?

נסים דהן: כן, ב-90%.

מיכאל נודלמן: לא עד הסוף.

מיכאל נודלמן: יש מקרים שבהם נכי המלחמה היו חולים ואף מאושפזים ואיחרו בהגשת המסמכים בזמן שהוקצב להם.

מיכאל נודלמן: לא יעלה על הדעת, שנכה מלחמה יישאר ללא פנסיה המגיעה לו, כיוון שאיחר להגיש את מסמכיו בשנה הראשונה.

נסים דהן: לפי התקנון החדש, גם לזה יש תשובה.

מיכאל נודלמן: לכן אני תומך בתיקון לחוק.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה לא מספיק, אבל זה מתקן את המצב.

מיכאל נודלמן: אני בטוח שהתיקון דרוש וצודק.

מיכאל נודלמן: אני מסכים עם זה שכל הפיצויים שמקבלים נכי מלחמה מאיגודים מגרמניה הם לא פיצויים.

מיכאל נודלמן: בזמן האחרון בהרבה מדינות הגיעו ניאו-נאצים לפרלמנטים ולשלטון.

מיכאל נודלמן: דוגמה לזה הוא היידר, שהוא לא סתם גזען ימני בעל חזות מוצלחת, הוא ניאו-נאצי.

מיכאל נודלמן: מדינת ישראל קמה בעקבות מעשי נאצים נוראיים, ולכן גם אתמול וגם היום ומחר עלינו להיות המובילים במלחמה בניאו-נאצים.

מיכאל נודלמן: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת נודלמן.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר כהן – איננו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

בנימין אלון: היחיד שדיבר על החוק.

רחמים מלול: חששתי לומר זאת, חבר הכנסת בני אלון, כדי לא לפגוע באחרים.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לי באופן עקרוני אין בעיה להצביע בעד החוק שמונח על שולחן הכנסת.

מוחמד כנעאן: לדבריו של חבר הכנסת פרוש, אין היום ויכוח שמישהו מחברי הכנסת הערבים מטיל ספק במה שהיה באירופה בתקופת השואה; על זה אין ויכוח.

מוחמד כנעאן: אתה יודע טוב מאוד, שאנו, הערבים במדינת ישראל, מלמדים על השואה בדיוק כמו בתי-הספר החרדיים, אם לא יותר.

מאיר פרוש: בכל כיתה יש נכד של אדם שהיה בשואה.

נסים דהן: שם לא צריך ללמד, זה בבית.

מוחמד כנעאן: זה לא בכל בית, ואתה יודע את זה טוב מאוד.

מוחמד כנעאן: אני אומר שאנחנו מלמדים את הנושא כמו בכל בית-ספר יהודי אחר, לכן אתם לא צריכים להטיף לנו מוסר ולא צריכים להגיד לנו מה לעשות ואיך להתנהג, כי אנחנו יודעים מה קרה ולמה קרה ואיך קרה.

מוחמד כנעאן: אנחנו יודעים היטב, בדיוק כמוך, אם לא יותר ממך.

מוחמד כנעאן: אבל אין לזה שום קשר עם יחסנו למשטר הסורי, יחסנו למשא-ומתן עם סוריה, עמדתנו לגבי מה שצריך להיות בלבנון.

מוחמד כנעאן: הנושא הזה ברור מאליו, ולא צריך לעשות מזה עניין.

מוחמד כנעאן: מישהו כתב מאמר, ואתה יודע טוב מאוד שהוא לא יודע על השואה, אבל כיוון שהוא כתב מה שכתב, לא צריך להשליך את זה על המשא-ומתן, על הנשיא אסד, על המשטר הסורי ועל כל מה שצריך.

מוחמד כנעאן: כל מעשה שאיננו מקובל, שהוא לא בסדר, צריך להוקיע אותו.

מוחמד כנעאן: החלטת היועץ המשפטי לממשלה בשבוע שעבר, כפי שהתפרסמה בעיתון "הארץ", היא שהוא סגר או הסכים להחלטת המשטרה לסגור את התיק בעניין א-רוחה, בו בזמן שהיום כולם יודעים ששרים לשעבר שהיום הם חברי כנסת ביקרו שם וגינו את המעשה, לרבות שר החינוך ולרבות שרים אחרים.

מוחמד כנעאן: הם ראו אנשים פצועים, שהיום הם נכים, איבדו עין, איבדו חלקים מגופם, ועד היום הם סובלים; ילדים בבית-ספר תיכון, ואחדים שכבר גמרו בית-ספר.

מוחמד כנעאן: אבל יועץ משפטי, שאמור לשמור על אכיפת החוק במדינת ישראל, לא יכול להחליט על סגירת תיק כזה.

מוחמד כנעאן: לשר לביטחון הפנים יש אחריות מיניסטריאלית, אחריות מוסרית להמשיך בטיפול בתיק הזה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשמוע את חבר הכנסת פרוש מגנה את דבריה של מנהלת בית-הספר בתל-אביב.

מאיר פרוש: מאה אחוז.

מאיר פרוש: אמרתי שאני נגד פגיעה, ודאי שאמרתי.

מאיר פרוש: אבל תתנתקו מסוריה.

רחמים מלול: גינו את זה מספיק, אדוני.

רחמים מלול: תודה.

מוחמד כנעאן: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שצריך לגנות את הדברים האלה.

מוחמד כנעאן: אני מבקש מעל דוכן זה משר החינוך לפטר מנהלת כזאת, כי היא לא ראויה לנהל בית-ספר ולחנך ילדים, בו בזמן שאנחנו קוראים לחינוך לדמוקרטיה, לסובלנות ולסבלנות, לחיים של דו-קיום בין יהודים לערבים.

מוחמד כנעאן: אנחנו צריכים לשמוע זה את זה, להבין זה את זה, אפילו שאנחנו לא מסכימים זה עם זה.

מוחמד כנעאן: הגיע הזמן, שכל אחד מאתנו ישמע את השני, יבין אותו, יבין את המצוקה שלו, את הבעיות שלו, את האמונה שלו.

מוחמד כנעאן: כתוצאה מכך נוכל לשמור על חיים תקינים ומסודרים במדינה.

מוחמד כנעאן: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת כנעאן.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חייב לומר בראשית דברי, שאני לא מבין מה ההתלהמות פה של חברי הכנסת הערבים נגד אותה מנהלת.

נסים זאב: עומד פה חבר כנסת ערבי, משמיץ את מדינת ישראל בשעות שאנחנו קוברים את היקרים לנו מכול, את חיילי צה"ל, מטיף לנו מוסר שיש כאן קורבנות שווא ושאנחנו צמאי דם.

נסים זאב: הוא עומד פה כאיש "חיזבאללה", לא כחבר כנסת של מדינת ישראל, בצורה עוינת, מסיתה.

מוחמד כנעאן: מי זה?

רחמים מלול: חבר הכנסת כנעאן, אין צורך שתתרגש, הוא לא מתכוון אליך.

נסים זאב: חבל שלא שמעת איך דיברו לפני כן.

יוסף יצחק פריצקי: מה זה משנה?

יוסף יצחק פריצקי: איך מדברים כך על חבר כנסת?

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי, הוא מצטט דברים שהוא שמע קודם מחבר כנסת אחר.

יוסף יצחק פריצקי: אז מה?

רחמים מלול: זכותו להגיב במסגרת הזמן העומד לרשותו.

נסים זאב: אני בהחלט תומך בחוק ומברך על כך שסוף סוף אותם נפגעים מהשואה, אותם נכים, יקבלו פיצוי הכרתי, כי באמת אין פיצוי לאותם שנפגעו, אין כפרה, אין מחילה ואין סליחה על מה שנעשה עם עם ישראל.

נסים זאב: עם ישראל לא ישכח ואסור לו לשכוח את אשר נעשה לנו.

נסים זאב: יש לי תחושה, שאנחנו בעצם דורשים ממדינות העולם להחזיר את כספיהם של אותם ניצולי שואה, ואנחנו לא עושים די.

נסים זאב: אני חושב, שעצם העובדה שמדינת ישראל מחזיקה אצלה במשך עשרות בשנים חשבונות רבים של אותם שחלפו מן העולם, זה עושה רושם לא טוב.

נסים זאב: במשרד האפוטרופוס הכללי מעריכים שמדובר בין 1,000 ל-2,000 חשבונות של נספים, אם כי ייתכן שמדובר במספר גדול יותר של חשבונות רדומים.

נסים זאב: השאלה העומדת על הפרק היא, כמה מבין החשבונות הרדומים שייכים לנספים.

נסים זאב: יש גם חשבונות רבים שנפתחו קודם השואה.

נסים זאב: לאחרונה מנהל האפוטרופוס הכללי משא-ומתן חשאי עם נציגי ארגון הגג של ניצולי השואה בישראל, במטרה להוביל להסכם ליורשי הנספים בשואה, מתוך תקווה שיפתרו את הבעיה באופן ג'נטלמני ויאפשרו את השבת הכספים המופקדים אצלו בנאמנות.

נסים זאב: הדיון היה דיסקרטי, חשאי, כדי שלא נעמוד בפני העולם ונאמר: "למה יאמרו העמים".

נסים זאב: אם בשווייץ ובצרפת יהודים נאבקים להשבת כספיהם, איך אנחנו פה במדינת ישראל לא עושים הכול כדי להחזיר אותם כספים של אותן משפחות?

נסים זאב: הבנקים בשווייץ הניחו ידם על כספים רבים של חלק מקורבנות השואה, חיסלו חשבונות באמצעות גבייה ועמלות שווא, וגם לאחר שנתפסו העבירו לידי הנאצים את הכספים; ואין מדובר פה בחשד, זאת מסקנה של ועדת חקירה.

נסים זאב: לכן אני חושב, שמדינת ישראל צריכה להיות דוגמה קודם כול לעצמה, איך היא מתנהגת, כדי שנוכל ביתר קלות לתבוע מהעולם את כספיהן של אותן משפחות שנספו בשואה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: אחרון הדוברים, חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – תשובת סגן שר האוצר.

יורי שטרן: אתה לא נותן חנינה למי שאיחר?

רחמים מלול: אני מצטער, הודעתי שהרשימה סגורה ומי שאיננו נוכח מאבד את תורו.

רחמים מלול: כבר כמה חברי כנסת ביקשו לדבר, אף שלא נכחו, ואינני יכול לפרוץ פרצה מחדש.

רחמים מלול: אני מצטער.

רחמים מלול: אני ארשה לכם שתי קריאות ביניים ארוכות על חשבונו של חבר הכנסת רובי ריבלין.

מוחמד ברכה: הרשימה רצה מהר.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, רבותי חברי הכנסת, ודאי שאני אתמוך בכל לבי בחוק כל כך צודק, שאין התיישנות עליו.

ראובן ריבלין: בשוליו, כמובן, אנחנו נזכרים במאורעות ובשואות ובאנטישמיות ובגזענות.

ראובן ריבלין: היום אחר הצהריים, כאשר היתה לי הזכות והחובה לפתוח את דיוני הכנסת כיושב-ראש הישיבה, כמובן נזקקתי לאותו הספד על בחורינו שנפלו חלל על במותי מלחמותינו בלבנון, ולא הזדקקתי לנושאים אחרים משום קדושת העניין.

ראובן ריבלין: אבל אין לי כל ספק, שגם בשולי כל הדברים שאנחנו נתקלים בהם היום, ואולי אין זה מקרה ויד הגורל שהכנסת החליטה להעלות את הנושא על סדר-היום, הזדעזעתי לקרוא הבוקר את אשר כתוב ב"הארץ", ואני מקווה שזה לא נכון.

ראובן ריבלין: אני אומר שאולי זה לא נכון רק מתוך משאלת לב, אבל אני יודע שכנראה זה נכון.

ראובן ריבלין: אני חושב שלא יכול להיות דבר כזה במדינתנו, במדינת היהודים, שיבוא אדם ויאמר לגבי אנשים החיים אתנו ושנגזר עלינו לחיות יחד דברים כפי שאמרה אותה מנהלת.

ראובן ריבלין: לי יש בביתי ובמשק ביתי חברה, ידידה, בת בית, עוזרת שלנו שעובדת אתנו, והיא בהחלט יקרה לי ונפלאה לי כמו כל חברי.

ראובן ריבלין: יש חברים כאלה וחברים כאלה מבין כל העמים, אבל אי-אפשר לדבר בצורה שדיברה המנהלת, ואני חושב שאי-אפשר לעבור על כך לסדר-היום.

ראובן ריבלין: עם זאת, אני מוכרח לומר, שכאשר מבקשים ממני, ובצדק, לגנות בכל פה דבר שברור שהוא צריך גינוי, אני שואל את אלה שעלו פה אחד לאחד לדבר בנושא שבו מדברים על גזענות, שבו מדברים על אותם ניצולים משואה נוראית שהיתה – הרי אנחנו מדברים על מדינה שכנה הנמצאת אתנו במלחמה, אשר קמה עלינו להורגנו במשך כל ימות תקומת הציונות, ואשר ביקשה את נפשנו הלכה למעשה בכל המלחמות שהיא פתחה נגדנו.

ראובן ריבלין: אותה סוריה, שעליה אמרו לנו גם חברי כנסת כמו בשארה שפניה לשלום, והאסטרטגיה שלה היא שלום, וכל אשר הם רוצים היום זה לעשות צדק במזרח התיכון ולהגיע למצב שבו נוכל לחיות אלה עם אלה, ואסטרטגיה כזאת באה לידי ביטוי בעיתון שהוא ביטאון השלטון בסוריה.

ראובן ריבלין: זה ביטאון שמייצג את האסטרטגיה של אותה מדינה, ואנחנו הרי הולכים אל אותה מדינה ויושבים יחד עם נשיא ארצות-הברית על מנת לדבר אתה שלום.

ראובן ריבלין: ואיך נדבר שלום עם מדינה אשר חושבת עלינו כך?

ראובן ריבלין: איך אנחנו יכולים להעלות על דעתנו לשבת במשא-ומתן כאשר הם משלחים בנו אותם מחבלים ומחזיקים בנו בני ערובה?

ראובן ריבלין: אבל זה נושא פוליטי, זה נושא צבאי, זה נושא טקטי.

ראובן ריבלין: אבל כאשר אנחנו מדברים על שלום, הרי אם אנחנו אותה תנועה שהיא יותר גרועה מהנאצים, שבמידה רבה יצאו ונתנו את התנופה לאותה תנועה שהזהירה מפני אפשרות של קיום נאצי, איך אנחנו יושבים ומדברים אתם בכלל?

ראובן ריבלין: האם אנחנו צריכים לומר היום שכל עוד הם מאיימים עלינו אנחנו לא נשב אתם למשא-ומתן, או נפסיק משא-ומתן?

ראובן ריבלין: הרי אנחנו צריכים להיות בעלי ההבנה המינימלית, שאי-אפשר לשבת עם אותם אנשים שהאסטרטגיה שלהם, האמונה שלהם היא שאנחנו צריכים להיות כמו אותו עם נאצי מנוול, אשר קם והרג.

ראובן ריבלין: או איזו רמיזה, שאותם נאצים אולי עשו דבר נכון.

ראובן ריבלין: רבותי, אל נהיה טיפשים.

ראובן ריבלין: רבים רואים בסמלים כאן במזרח התיכון דבר שבלעדיו אין.

ראובן ריבלין: אנחנו, היו לנו מיתוסים; היום אנחנו זונחים כל דבר שאנחנו מאמינים בו ושנתן לנו את הכוח לחיות כאן ולהיות כאן ולהקים כאן בית לתפארת, שבו אנחנו מצווים לחיות עם כל שכנינו וכל החיים בתוכנו ואנחנו חיים בתוכם בעצה אחת ובתבונה אחת, מתוך כך שגורלנו שנועדנו לחיות יחד.

ראובן ריבלין: עם זאת, אני בא ואומר, גם אתם כאן, חברי הכנסת הערבים, העולים ומטיפים מוסר לנו, לפעמים גם בצדק, לא יכול להיות שמדינה – שאתם אומרים לנו: עשו אתה שלום – רק תבקש את רמת-הגולן בלי ששינתה מעשיה, בלי ששינתה את האסטרטגיה, בלי ששינתה את המחשבה הבסיסית, שהיהודים הם דבר שצריך להיפטר ממנו.

ראובן ריבלין: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

רחמים מלול: כבוד סגן השר, בבקשה.

רחמים מלול: כן, חבר הכנסת יורי שטרן, רצית להעיר משהו.

רחמים מלול: אני מרשה לך להעיר מהמקום.

יורי שטרן: עכשיו ידבר סגן שר האוצר, ואני רוצה לשאול את כבוד סגן השר – הצעת החוק הזאת היא מינימליסטית מבחינה זו שאנשים שסבלו בשואה, לא צריכה להיות שום הגבלת זמן בהגשת התביעות שלהם.

יורי שטרן: יש הגבלה בחוק ונתנו לאנשים האלה עוד קצת זמן.

יורי שטרן: זה צריך להיות בלתי מוגבל.

יורי שטרן: אם אדם יעלה ארצה מחר מאיזו נקודה, והוא ניצול שואה – – –

יוסף יצחק פריצקי: תגיש הסתייגות, חבר הכנסת שטרן.

רחמים מלול: סגן השר יענה לך.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת שטרן.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, רצית להעיר הערה מהמקום.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד דברים ברורים בהיבט של מה שפורסם.

מוחמד ברכה: הדברים האלה ראויים לכל גינוי ולכל הוקעה, ללא "אם".

מוחמד ברכה: אם אתה עושה דמוניזציה לאויב שלך זה לא עושה אותך צודק יותר, ולכן הדברים האלה הם פסולים תכלית הפסילה.

מוחמד ברכה: אני מקווה שגם אנחנו נלמד מהלקחים האלה גם בתוך החברה הישראלית.

מוחמד ברכה: אני חושב שטוב לא רק להטיף מוסר לאחרים.

מוחמד ברכה: השלום, אדוני חבר הכנסת ריבלין, הוא לא מתנה שאתה נותן לסורים.

מוחמד ברכה: זאת מתנה שאתה נותן לעם שלך בראש ובראשונה, וההנהגה הסורית, אם היא תביא שלום, היא תביא את זה כמתנה לעם שלה.

מוחמד ברכה: לכן משא-ומתן לשלום על-ידי חינוך אחר – – –

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ברכה על הערותיו.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לדאוג, שהמתנה שאני נותן לעם שלי לא תהיה פצצה.

מוחמד ברכה: חס וחלילה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ברכה על הערותיך במסגרת מאוחרת של נאומים בני דקה.

רחמים מלול: כבוד סגן השר, בבקשה.

נסים דהן: תודה רבה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תרשה לי, אדוני היושב-ראש, בסיום דברי גם להתייחס להערות הפוליטיות המדיניות שנקשרו בעצם הגשת החוק, אבל בראשית דברי אני אענה לכמה חברי כנסת, במיוחד לחברי הכנסת נודלמן ויורי שטרן, על השאלות הענייניות שלהם לעצם החוק.

נסים דהן: חבר הכנסת נודלמן, נכון שבעצם הגשת החוק ובתיקון החוק שהממשלה מגישה הפעם, ושאני מקווה שהוא יתקבל בקריאה ראשונה עוד הערב, יש פתרון ל-90% מהבעיות שנוצרו תוך כדי יישום החוק ב-20 השנים האחרונות, מאז נחקק.

נסים דהן: נכון שנוצרו פרצות בחוק, וכשנחקק החוק זה לא עלה על דעת המחוקק, ותוך כדי יישום החוק באמת התברר שיש אוכלוסייה, אומנם קטנה, שנפגעת מצורת יישום החוק, ולכן הוא תוקן.

נסים דהן: חבר הכנסת יורי שטרן, במדינת ישראל יש חוקים מספר שבאו לפצות את הסובלים בשואה הנוראה, שעמנו סבל בשואה הנוראה.

נסים דהן: אחד מן החוקים הוא חוק נכי רדיפות הנאצים, ויש מה שנקרא נפגעי המלחמה בנאצים.

נסים דהן: אלה שני חוקים שונים.

נסים דהן: בחוק של נכי רדיפות הנאצים נחקק פה בכנסת בקדנציה הקודמת מה שהעלית, שאין הגבלת זמן.

נסים דהן: נכה רדיפות נאצים יכול להגיש בכל עת ובכל זמן תביעה לפיצוי על נכותו אף שהוא נמצא במדינה כבר 40 ו-50 שנה, והוא חשב שהוא בריא, והיום התברר לו שהוא פגוע.

נסים דהן: בדרך כלל הפגיעות האלה הן פגיעות נפשיות, שמטבע הדברים אנשים לא מרגישים בהן כשהם צעירים, בריאים וחזקים.

נסים דהן: הם יכלו לסבול את כל המאורעות, והיום, בהתבגרותם, המאורעות השאירו צלקת איומה ועשו אותם נכים נפשית, וזכותם להגיש תביעה.

נסים דהן: היה לי החלק הקטן בהגשת אותה הסתייגות מפורסמת שביטלה את הגבלת הזמן, אם אתה זוכר, ומאותו רגע אין הגבלת זמן.

נסים דהן: לכן השאלה ששאלת פתורה מבחינת נכי רדיפות הנאצים.

נסים דהן: אומנם, בחוק נפגעי המלחמה בנאצים, אלה אנשים שלא היו במחנות השמדה אלא נלחמו, כמו פרטיזנים, או כל תושבי מדינות העולם שנלחמו בנאצים, החוק הזה בא לפצות אותם.

נסים דהן: הם נלחמו, יכול להיות שהם אפילו לא נכים, אבל עצם העובדה שהם תרמו למאמץ המלחמתי לדיכוי החיה הנאצית, מדינת ישראל הכירה בהם כאנשים שראויים לגמלה.

נסים דהן: שימו לב, מדברים פה על אנשים שנלחמו בנאצים, תושבי צרפת שלא תחת שלטון וישי, צרפת המשוחררת או כל יהודי בעולם או אזרח בעולם שנלחם ותרם למיגורה של החיה הנאצית ועלה למדינת ישראל ונהיה תושב, זכותו לקבל גמלה.

בנימין אלון: נכי המלחמה.

ראובן ריבלין: וכמובן נפגע תוך כדי.

נסים דהן: ודאי.

בנימין אלון: אבל החוק הוא חוק לנכים.

נסים דהן: יש נפגעי מחנות ונפגעי מלחמות.

בנימין אלון: ויש נכה ממלחמה.

נסים דהן: לא, לא, גם סתם אדם שנלחם.

נסים דהן: חוץ מזה יש גמלה תוספת לנכה.

נסים דהן: הבעיה התעוררה במיוחד לאור העלייה המבורכת מברית-המועצות לשעבר.

נסים דהן: הרבה מתושבי ברית-המועצות לשעבר שנלחמו בנאצים ונפגעו לא יכלו לקבל את הפיצוי, מכיוון שלא עלו למדינת ישראל ולא קיבלו אזרחות.

נסים דהן: כשהם עלו לארץ-ישראל וקיבלו אזרחות, לפעמים עבר הזמן שהיה קבוע בחוק הקודם, שלפיו אותו אדם היה צריך להגיש תביעה בתוך שנה מהיום שהוא נהיה אזרח.

נסים דהן: אתה מנית פה כמה סיבות נכונות – הוא חלה, לא ידע, לא שמע, היה עסוק בענייני קליטה שהם הרבה יותר חמורים מאשר להגיש תביעה לפי חוק נכי המלחמה בנאצים.

נסים דהן: פעם החוק היה יבש: עברה שנה – לא קיבלו את הבקשה שלו.

נסים דהן: את זה החוק הזה שאנחנו מגישים היום בא לתקן.

נסים דהן: ראשית, מיום שהוא נהיה תושב, אף שעברה יותר משנה; מהיום יש לו עוד שנה להגיש.

נסים דהן: ולעתיד – כל תושב שיתקבל כתושב במדינת ישראל יעמוד לרשותו כל פרק הזמן הדרוש כדי להגיש את התביעה ולזכות באותה גמלה, אם הוא יהיה זכאי.

נסים דהן: לצערנו הרב, זה חוק שפשוט יחסל את עצמו, מהבחינה הזאת, שלאט לאט לא יהיו אנשים שיגישו בקשות.

נסים דהן: האחרונים שזכאים לחסד המינימלי שעם ישראל יעשה אתם, הולכים ונעלמים; דור נפילים שהולך ונעלם, לצערנו הרב.

נסים דהן: זה המינימום שבמינימום שהחברה במדינת ישראל, החברה היהודית, העולמית, במסגרת המדינה שמייצגת אותו, מדינת ישראל, יכולה לעשות למען אותם נכים ופגועי מלחמה.

נסים דהן: מכאן, אדוני היושב-ראש, תרשה לי לעבור להערות המדיניות-הפוליטיות.

נסים דהן: אני לא מבין, אפילו כאדם הגיוני, אפילו אם לא הייתי פרלמנטר ישראלי ולא אזרח במדינת ישראל, את "תישרין" הסורי.

נסים דהן: לא מבין.

נסים דהן: ממה נפשך?

נסים דהן: הרי אם אותו "תישרין" חושב שהוא צודק, הוא היה צריך להפסיק את שיחות השלום היום עם מדינת ישראל.

נסים דהן: הוא הולך לחתום הסכמי שלום וממשיך לשוחח אתה בדרכים כאלה נסתרות או גלויות, עם אותו אחד שלטענתו הוא יותר גרוע מהנאצים.

נסים דהן: ואם הוא ממשיך לדבר אתם, הוא פושע יותר גדול.

נסים דהן: הוא משתף פעולה עם אנשים שלפי דעתו הם יותר גרועים מנאצים.

נסים דהן: אלא מה?

נסים דהן: יש כאלה שאומרים שזה לצורכי טקטיקה.

נסים דהן: מורי ורבותי, יש דברים שאפילו בצחוק אסור לומר, וודאי שאסור לומר אותם באותה רצינות כמו שהם נאמרים באותו עיתון מנוול רק לצורכי טקטיקה.

נסים דהן: מובן שכל חברי הכנסת כאן הוקיעו את הדברים.

נסים דהן: הדברים האלה, ואני אומר זאת על דעת הממשלה, עומדים לנגד עיניה, והיא לא תיתן שעל דברים כאלה יעברו לסדר-היום ללא התנצלות ראויה מממשלת סוריה.

נסים דהן: ידידי היקרים, לשאר הדברים שהעירו כאן, גם הממשלה מוקיעה את ההתבטאות האומללה של אותה מנהלת.

נסים דהן: משרד החינוך, בשעות אלה וגם מחר כנראה, יזמין אליו את המנהלת כדי לברר את הדברים, ואם הדברים נאמרו כמו שהם נכתבו – אנחנו ניתן את כל הקרדיט לאותה מנהלת שהעיתון הגזים, אבל גם אם 10% ממה שכתוב שם הוא נכון, אלה דברים חמורים, שראויים להוקעה ולתגובה; לא רק תגובה מילולית.

נסים דהן: אני בטוח, שהממשלה תגיב גם תגובה מעשית, המתבקשת מדברים כאלה חמורים.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעביר אותה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

רחמים מלול: תודה לסגן שר האוצר.

רחמים מלול: האם יש למישהו הצעה אחרת?

רחמים מלול: – לא.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על העברת הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (הארכת מועד להגשת תביעה) (הוראת שעה) (מס' 2), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (הארכת מועד להגשת תביעה) (הוראת שעה) (מס' 2), התש"ס–2000, לוועדת הכספים נתקבלה.

רחמים מלול: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רחמים מלול: הצעת החוק תועבר לוועדת הכספים.

רחמים מלול: לפני שנעבור לנושא האחרון בסדר-היום, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה עתה על שולחן הכנסת הצעת ועדת הכנסת מהיום בדבר הוספת סעיפים 1א, 3א–3ג ו-10א–10ה לתקנון.

ש' כרם: ועוד הונחו, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, מטעם ועדת הכספים, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 19), התש"ס–2000, וכן מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 12), התש"ס–2000.

ש' כרם: תודה.

רחמים מלול: תודה לסגנית מזכיר הכנסת.

רחמים מלול: רבותי, הסעיף האחרון בסדר-היום, הנושא שתם ולא נשלם: העברת המשחן – הטורבינה – של חברת החשמל בשבת, של חברי הכנסת מאיר פרוש ואופיר פינס-פז.

רחמים מלול: יתקיים דיון.

רחמים מלול: רשימת הדוברים לפני כבר נעולה.

רחמים מלול: יפתח את הדיון חבר הכנסת מאיר פרוש.

רחמים מלול: לרשותו עומדות שמונה דקות.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז, חמש דקות.

רחמים מלול: יתר הדוברים – שלוש דקות.

רחמים מלול: דברי הסיכום וההצבעה לא יתקיימו היום, אלא בשבוע הבא.

רחמים מלול: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנושא שעומד עתה על סדר-היום הוא חילול השבת ההמוני שבוצע על-ידי העברת המשחן – שבת אחר שבת, שבת אחר שבת, כמה שבתות רצופות.

מאיר פרוש: הממשלה והעומד בראשה התעלמו מזעקתם ומתחינתם של מאות אלפי יהודים שומרי שבת, שביקשו למנוע את הפגיעה ביום המקודש.

מאיר פרוש: הממשלה והעומד בראשה התעלמו מהתחייבותם במסגרת ההסכם הקואליציוני, וזאת אני אפרט בהמשך.

מאיר פרוש: אבל, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהתריע – אני פונה גם אליך, יושב-ראש הקואליציה – על מה שעומד להתרחש בעוד כחודש וחצי, עם בואו הצפוי של האפיפיור.

מאיר פרוש: האפיפיור עומד לערוך מיסה בארצנו ביום שבת, וזאת על-פי תוכנית הביקור.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

מאיר פרוש: אינני מבין את חוסר הרגישות מצדו, אני לא מבין את חוסר הרגישות מצד מארגני הסיור לכך שהמיסה תהיה דווקא ביום הקדוש לעם היהודי, ואתה מבין, חבר הכנסת פריצקי, כמה חילולי שבת הדבר הזה ייצור כתוצאה מהכינוס שהאפיפיור יעשה.

מאיר פרוש: פניתי לראש הממשלה, פניתי לשר רמון, שהוא מתאם מטעם הממשלה את הביקור, פניתי לשר החוץ, וגם לשר לביטחון פנים, אבל גם הם מוכיחים, לצערי, חוסר רגישות, אולי גם חוסר אכפתיות מוחלטת לנושא קדושת השבת.

מאיר פרוש: אני רוצה רק להזכיר לחברי הבית, שנשיא ארצות-הברית קלינטון ויתר על נאומו ביום הכיפורים מכיוון שהוא רצה שגם היהודים יוכלו לשמוע אותו; ולכן הוא נאם יום למחרת.

מאיר פרוש: אני נאלץ מכאן, מעל דוכן הכנסת, להפנות קריאה לווטיקן: אנא, כבדו את אמונתנו, אמונת העם היהודי, והימנעו מגרימת חילול שבת המוני בגלל המיסה של האפיפיור.

מאיר פרוש: אנא, העבירו את המיסה ליום אחר בסיור.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר, שאני יהודי מאמין בדת היהודית, אבל במדינת ישראל יש חופש פולחן לכל הדתות.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כאן מעל במה זו, שאם האפיפיור לא רוצה להעביר את המיסה מיום שבת ליום אחר, אני מעדיף שלא יבקר בארץ.

מאיר פרוש: מכאן אני רוצה לחזור למשחן.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים אלה, כאשר ראש הממשלה חוזר ומצהיר, והוא שב ומודיע: "לא ידעתי, לא שמעתי ולא ראיתי", ראוי להזכיר לו את ההסכם הקואליציוני שהוא חתם עליו עם יהדות התורה בכ"א בתמוז.

מאיר פרוש: בהסכם זה יש סעיף שראוי שנשים לב אליו, ושם נאמר: "הממשלה תעשה הכול לכבד את השבת ומועדי ישראל, ששמרו על קיומנו כעם".

מאיר פרוש: בלי סעיף זה, כידוע, לא היינו חותמים על ההסכם הקואליציוני.

מאיר פרוש: דרשנו זאת, ובגלל ההפרה הבוטה של סעיף זה פרשנו מהקואליציה.

מאיר פרוש: יש ספק רב אם אומנם ראש הממשלה, כשהוא מכריז בנושא העמותות: "לא ידעתי, לא שמעתי ולא ראיתי" – אכן לא ידע, לא ראה ולא שמע.

מאיר פרוש: אבל אין כל ספק בכך שמר ברק ידע, ראה ושמע כאשר הוא חתם על ההסכם עם יהדות התורה, שבו מופיע הסעיף שציטטתי לגבי שמירת השבת.

מאיר פרוש: ובכל זאת, לא עברו, הייתי אומר, לא רק חודשים, ימים מועטים – 45 ימים מאז נחתם ההסכם, ומבוצע חילול שבת המוני בידיעת ראש הממשלה, שגם ראה וגם שמע.

מאיר פרוש: ייתכן מאוד שראש הממשלה לא התכוון מלכתחילה לקיים את הסעיף, ודאי שלא ככתבו וכלשונו, שמחייב את הממשלה לעשות הכול כדי לכבד את השבת, כפי שהתברר לכולנו כאן לגבי התחייבויות רבות אחרות שנטל על עצמו ערב הבחירות ולאחר הבחירות.

מאיר פרוש: אבל ההבטחה החמורה ביותר שלא קוימה היא ההתחייבות של הממשלה לעשות הכול למען כיבוד השבת ומועדי ישראל, ששמרו על קיומנו כעם לאורך ההיסטוריה.

מאיר פרוש: היום בדיעבד ברור לכול, שניתן היה במאמץ – הייתי אומר במאמץ קל, במאמץ קטן בלבד, להעביר את המשחן ביום חול ולמנוע חילול שבת המוני.

מאיר פרוש: אבל ממשלה זו לא התכוונה מלכתחילה לקיים את הערך הזה, שהוא בנפשה של האומה, ולנו יש מספיק הוכחות לכך, גם מלבד חילול השבת שבוצע על-ידי העברת המשחן.

מאיר פרוש: די אם נזכיר שלא מזמן שר בממשלה יצא לחוץ לארץ בשליחות ממלכתית, ו"כמובן" חזר לארץ בעצם יום השבת, מתוך זלזול מוחלט ביום הקדוש.

מאיר פרוש: די אם נזכיר ששרים בממשלה קראו להפר בריש גלי את חוק שעות עבודה ומנוחה ועודדו פתיחה של מרכולים בשבת על-ידי מה שמכנים "אגודות שיתופיות", והכוונה היא כידוע לקיבוצים.

מאיר פרוש: והרשימה, אני חייב לומר, לצערי, יושב-ראש הקואליציה, היא ארוכה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, שמירת השבת במקומות ציבוריים עמדה בבסיס המכתב ההיסטורי הידוע, שעליו חתם לא אחר מאשר מנהיג מפא"י בימים ההם, יושב-ראש הסוכנות דאז דוד בן-גוריון לראשי אגודת ישראל, היום יהדות התורה, ערב הקמת המדינה; אותו מכתב שמכונה "מסמך הסטטוס-קוו", שהניח את התשתית ליחסי דת ומדינה בישראל.

מאיר פרוש: והנה, עולה ממשלה בראשותו של אהוד ברק ובזה לאותה תשתית מוסכמת במסמך מייסדי המדינה, ומזלזלת גם בשער בת-רבים באותו הסכם קואליציוני שחתמה אתנו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר, שהממשלה הזאת מחללת במקרה הזה גם בלי חרפה, בלי כלימה, את יום השבת, שניתן לעמנו, ואני חייב להזכיר, שניתן לעמנו עוד קודם מעמד הר-סיני ועבר בעמנו מדור אל דור, ושעליו המיתו עצמם דורות קדומים, ועל השבת גם נאמר: "אות היא לעולם".

מאיר פרוש: חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אנחנו, היהודים שומרי המצוות, נוטרי האמונים, משוכנעים מתוך אופטימיות רבה, שהניצוץ היהודי קיים בקרב העם, ולכן יש תקווה גדולה שהמדינה של היהודים תצוין ביותר ויותר סממנים יהודיים.

מאיר פרוש: מה שאנחנו מנסים לבקש ולתקן זה את אופיה של הפרהסיה במדינה של היהודים.

מאיר פרוש: כל מה שאנחנו נבקש זה, שעם ישראל יישאר עם חותם ייחודו, בלי טמיעה וללא התבוללות.

מאיר פרוש: כל מה שנבקש הוא, שנחזור לערכים הבסיסיים של מורשת הרוח ואהבת ארץ-ישראל.

מאיר פרוש: חברי הכנסת, גדולי התורה הורו לנו להעמיד את השבת בראש מאבקינו.

מאיר פרוש: השבת היא לא ססמה ערטילאית, אלא התשובה על כל החוליים של העם ועל בעיותיו הקיומיות.

מאיר פרוש: השבת היא התשובה על הנתק המתפתח בין הורים לבין ילדיהם.

מאיר פרוש: השבת היא התשובה על ההתפוררות ההרסנית של התא המשפחתי המסורתי של עם ישראל.

מאיר פרוש: משפחה יהודית, בריאה בנפשה, יציבה ברוחה, מגובשת ודבקה בשורשי האומה, היא הבסיס האיתן והמבטיח את המשך קיומו של העם ואת חוסנה של המדינה שבה נתקהלו היהודים.

יוסף יצחק פריצקי: – – – יושבים בישיבות ואונסים קטינים.

יוסף יצחק פריצקי: הם בוודאי שומרי שבת.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי, בעוד שש דקות יגיע תורך.

משה גפני: איזו הכללה עשית.

מאיר פרוש: עוד משפחה ועוד משפחה ייצרו את הבניין השלם ויחזקו את יציקת רצף הדורות.

מאיר פרוש: יום השבת, חבר הכנסת פריצקי, מסייע ללכידות התא המשפחתי, והוא גם יעזור לביצור העם היהודי כאן בארץ-ישראל.

מאיר פרוש: חברי הבית, השבת תנצח כי "אות היא לעולם".

מאיר פרוש: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

רחמים מלול: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת יוסף פריצקי, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

ישראל כץ: אנחנו מרשים לך לדבר לא כיושב-ראש הקואליציה אלא כחבר הכנסת.

אופיר פינס-פז: האמת שניסיתי להיזכר על מה חבר הכנסת מאיר פרוש מדבר.

מאיר פרוש: בעוד חודש וחצי נזכה לביקור האפיפיור.

מאיר פרוש: תדאגו עכשיו שלא יהיה חילול שבת.

אופיר פינס-פז: ניסיתי להיזכר ובסוף נזכרתי שבאמת לפני כמה חודשים היה עניין שנקרא משחן, ולצערי הרב, על הרקע הזה יהדות התורה פרשה מהקואליציה.

אופיר פינס-פז: ראשית, אני חושב שעבר זמנו בטל קורבנו, ואתם מוזמנים לשוב לקואליציה.

אופיר פינס-פז: אני מנצל את ההזדמנות הזאת ואת הבמה הזאת לבקש מכם לחזור לקואליציה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שלא קרה דבר אז שלא קרה בעבר.

נסים זאב: תחזירו את המשחן לרמת-השרון.

משה גפני: אל תבקש.

משה גפני: הם יחזירו את זה בשבת.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת זאב, אתה בקואליציה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר, משחנים עברו במדינת ישראל בשבתות במשך שנים, עשרות ומאות, ואיש לא צייץ ולא פצה פה.

משה גפני: אז למה פרשנו?

אופיר פינס-פז: אגיד לך למה פרשתם, חבר הכנסת גפני.

אופיר פינס-פז: כי היו חברים ביהדות התורה שאמרו: אנחנו נחפש בכל כוח סיבה לפרוש, הסיטואציה לא מתאימה לנו, ובואו נלך ונאמר לאדמו"רים ולמועצת גדולי התורה: על זה ייהרג ואל יעבור.

משה גפני: אופיר, אתה בחור אינטליגנטי.

משה גפני: אתה יודע שזו סיבה רדודה.

משה גפני: תירוץ כזה מתאים לברק להגיד, לא לך.

אופיר פינס-פז: אני מבקש ממך לשמור על כבודו של ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה, ואני רוצה לומר את זה גם בעניין הזה ובכל יתר הדברים, קבע כלל לגבי הממשלה והקואליציה הזאת מראשיתה – והיא לא קואליציה פשוטה, לא היתה ובוודאי לא היום – שאנחנו דבקים בסטטוס-קוו.

אופיר פינס-פז: ואתם יודעים שלי יש השגות נכבדות על הסטטוס-קוו, ודאי שגם לכם, אבל אמרנו: אנחנו, בקואליציה הזאת של שמאל וימין, דתיים וחילונים, ותיקים ועולים, שומרים על הסטטוס-קוו, כדי לקדם דברים אחרים.

אופיר פינס-פז: אלה היו כללי המשחק בפוליטיקה שאנחנו קבענו.

אופיר פינס-פז: אתם יודעים שמשחנים עברו בממשלות ישראל לדורותיהן, כאלה שהשתתפתם בהן וכאלה שלא השתתפתם בהן, והחלטתם לעשות משבר על העניין הזה.

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה ראה בעניין הזה שמירת סטטוס-קוו, לא שינוי כזה ולא כזה, וחבל מאוד שעל הרקע הזה עשיתם את המשבר, כי אתם רואים היום מה זה המשחן.

אופיר פינס-פז: אין לזה משמעות.

אופיר פינס-פז: זה דבר שאולי הסעיר אז את המדינה כי רצו לעורר סערה, אבל בפועל זה דבר באמת חסר ערך, וחבל מאוד שעל עניין מהסוג הזה – – –

שמואל הלפרט: עניין קדושת השבת הוא חסר ערך?

אופיר פינס-פז: לא, אמרתי: המשחן.

אופיר פינס-פז: וחבל שעל העניין הזה החלטתם לעשות את מה שעשיתם, אבל רצונכם כבודכם.

שמואל הלפרט: – – –

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת הלפרט, אני מדבר דברי נועם והיגיון.

אופיר פינס-פז: אני לא מדבר עכשיו בססמאות.

משה גפני: אתה אומר דברים חמורים בדרכי נועם.

אופיר פינס-פז: הייתי שמח לו באמת המשבר הזה כבר היה מזמן מאחורינו, ואני מצטער שאתם מעלים אותו היום.

אופיר פינס-פז: ברשותכם, במעט הזמן שנותר לי – על סדר-היום של הכנסת עומדים כמה דברים שצריך להתמודד אתם.

אופיר פינס-פז: אנחנו חייבים שתהיה לנו תשובה בכל מה שנוגע לסחר הנשים במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: מחר המליאה תעסוק בזה.

אופיר פינס-פז: מתרחש סחר נשים במדינת ישראל בהיקפים ובצורה פרוצה ופתוחה, בלי שנוקטים מעשה.

אופיר פינס-פז: אגב, סחר באנשים במדינת ישראל הוא לא עבירה על החוק, החוק הקיים היום במדינה.

רחמים מלול: הוא כן עבירה על החוק.

רחמים מלול: אני בדקתי את זה היום.

אופיר פינס-פז: לפי מיטב ידיעתי, סחר בבני אדם במדינת ישראל איננו עבירה על החוק.

אופיר פינס-פז: את העניין צריך לתקן לאלתר.

רחמים מלול: הסרסורים עוברים על החוק.

אופיר פינס-פז: צריך להורות למשטרה להתחיל לטפל בכל המכונים למיניהם והעניינים למיניהם שנעשים באור יום ובצורה גלויה ופתוחה, בלי דין ובלי דיין.

ישראל כץ: ראש הממשלה רצה לפתוח בתי-קזינו.

אופיר פינס-פז: אתה יודע מה דעתי על בתי-קזינו.

אופיר פינס-פז: לא לחינם לא מביאים לכאן שום הצעת חוק על בתי-קזינו, כי יש עמדה של רוב חברי הקואליציה שמתנגדים להקמת בתי-קזינו ומתנגדים למה שקורה היום, שבעצם המשטרה רואה בעבירות האלה עבירות שלא מחייבות איזה מאמץ מצדה או מתן עדיפות גבוהה מצדה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזו מדיניות שגויה, ואני מקווה מאוד שמחר השר לביטחון פנים יאמר דברים ברורים בהקשר זה ויודיע על שינוי גישה במשטרה.

אופיר פינס-פז: אנחנו נעשה את שלנו בזה שנחוקק את החוק שאוסר על סחר בבני אדם בכלל ובנשים בפרט מהר ככל שניתן.

אופיר פינס-פז: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

רחמים מלול: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, אני רוצה לומר לכם משפט ראשון אחד: שינוי לא בעד חילול שבת.

יוסף יצחק פריצקי: להיפך, שינוי בעד העובדה שיהודי מאמין – – –

אחמד טיבי: בעד חיסול שבת.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת טיבי, לא בעד חיסול שבת וגם לא בעד חיסול מדינת ישראל.

מאיר פרוש: הוא לא כשר ליהדות?

יוסף יצחק פריצקי: בהחלט כשר ליהדות.

ישראל כץ: אולי אתה מציע למנות אותו לבורר.

יוסף יצחק פריצקי: שינוי, כמפלגה ליברלית, שרואה את האדם בראש ובראשונה, בראש מעייניה, מכבדת ולא רק מכבדת אלא תכבד את זכותו של כל אדם לקיים את פולחנו ואמונתו כפי שהוא מוצא לנכון.

יוסף יצחק פריצקי: זה, חבר הכנסת גפני, אחד ההבדלים הגדולים בינינו.

יוסף יצחק פריצקי: כי אם לך לא ייתנו להתפלל בבית-כנסת, אני אלך להילחם על זכותך זו.

יוסף יצחק פריצקי: אני אלך ואעשה את זה כדמוקרט, כליברל, כאדם שמאמין בזכויות האדם וחופש הפולחן וחופש הדת.

יוסף יצחק פריצקי: ואלה הם יסודות מוסדים של דמוקרטיה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אתה לא תלך להילחם אתי ועם האנשים שלי על כיבוד זכויותיהם ופולחנם של אנשים אחרים.

יוסף יצחק פריצקי: זה ההבדל בינינו.

יוסף יצחק פריצקי: אדם שהוא דמוקרט אומר, וכך אני אומר, וכך אומרים גם חברי בשינוי: אנחנו לא רוצים להתערב בד' אמותיכם, אנחנו לא רוצים לומר לכם איך לקיים את שבתותיכם, ואנחנו לא רוצים לומר לאדם חרדי – – –

מאיר פרוש: רק בתוכנית הלימודים?

יוסף יצחק פריצקי: לא, לא, בתוכנית הלימודים זה עניין אחר.

יוסף יצחק פריצקי: אענה לך על תוכנית הלימודים בעוד דקה אחת, חבר הכנסת פרוש.

משה גפני: למה זה עניין אחר?

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו לא מתיימרים לבוא ולומר לאף אדם איך לנהל את חייו.

יוסף יצחק פריצקי: אבל, למען השם, אל תבואו ותגידו לנו איך לנהל את חיינו.

משה גפני: אתה הגשת בג"ץ.

יוסף יצחק פריצקי: אין לכם שום זכות לבוא ולומר לנו איך לנהל את חיינו.

יוסף יצחק פריצקי: אתם לא יכולים לקבוע את הפרהסיה הציבורית של כל מדינת ישראל.

משה גפני: גם אתה לא יכול לקבוע.

יוסף יצחק פריצקי: עכשיו, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת גפני, שפתחתי ואמרתי שאנחנו לא בעד חילול שבת.

משה גפני: אז למה – – –

יוסף יצחק פריצקי: אומר לך מייד.

יוסף יצחק פריצקי: משום שהשאלה הזאת לא שאלה של שבת היא ולא שאלה של דת היא, אלא שאלה מקצועית-טכנית של העברת מכונה מאוד גדולה, שכבישי מדינת ישראל לא יכולים להעביר אותה ביום חול.

יוסף יצחק פריצקי: יש לי אליך הצעה.

יוסף יצחק פריצקי: יש לי הצעה לכל אלה שקדושת השבת חשובה בעיניהם: בואו תוותרו על משהו בתקציב ותעשו כבישים של ארבעה מסלולים, חמישה מסלולים, שישה-שבעה מסלולים, ויעבור רכב ביום חול.

משה גפני: אני בעד.

יוסף יצחק פריצקי: מאה אחוז.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אי-אפשר לאחוז בזה, ואילו את היד השנייה שמים – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: יש לחבר הכנסת פריצקי עוד 30 שניות.

רחמים מלול: אנא תן לו לסיים.

יוסף יצחק פריצקי: תודה.

יוסף יצחק פריצקי: אי-אפשר, מצד אחד, לבוא ולומר: הב לי, הב לי, תן, אבל מצד שני, לבוא ולומר: לא, זה לא ייסע בשבת, ולתקוע – – –

מאיר פרוש: מה זה הב לי, תן לי – – –

יוסף יצחק פריצקי: סלח לי, אני לא רוצה בזמן הקצר שיש לי להיכנס להקצבות שנותנים ולתקציבים שנותנים.

יוסף יצחק פריצקי: קצר הזמן ואין לכך מקום.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לומר לכם, רבותי, שינוי, ולא אף מפלגה אחרת, מבטיחה שהמדינה הזאת תהיה חופשית, תהיה ליברלית ותכבד את זכותו של כל אדם לנהוג בשבת שלו כפי שהוא או היא ימצאו לנכון.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

משה גפני: מכיוון שאנחנו מתקרבים לבחירות ולשינוי אין סיכוי בבחירות הבאות – אז לא נורא.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת פריצקי.

רחמים מלול: יעלה ויבוא חבר הכנסת בנימין אלון.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת גדעון עזרא.

רחמים מלול: אם גם הוא לא יהיה – חבר הכנסת משה גפני.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, פרט לעניין העקרוני של קדושת השבת, חבר הכנסת פריצקי, מה שחורה לי בהתנהגות שלכם ושל הבג"ץ בעקבות הפנייה שלכם היא ההתנשאות.

יוסף יצחק פריצקי: מה?

משה גפני: הוא צודק.

בנימין אלון: אסביר, חבר הכנסת פריצקי.

בנימין אלון: תרשה לי להסביר.

בנימין אלון: אני מכיר את השר סויסה.

בנימין אלון: הוא איש מוכשר, הוא איש מקצועי.

בנימין אלון: הוא שר התשתיות.

בנימין אלון: יש לו כיפה על הראש.

בנימין אלון: אדוני חבר הכנסת פריצקי, היום מבין חברי הכנסת היהודים בכנסת ישראל – ויש 96 חברי כנסת יהודים – לשליש יש כיפה על הראש.

בנימין אלון: זו המציאות.

בנימין אלון: אלו שאין להם כיפה על הראש, יש ביניהם הרבה מאוד שומרי שבת, מניחי תפילין, כל אחד בדרגת המסורת שלו.

בנימין אלון: איך אפשר לבוא ולומר לשר סויסה: השיקול שלך אם כן "פרידנזון", או "מובילי ישראל", או אם אתה רוצה להמתין שבועיים, כל זה לא נובע מהידע שלך, מהכשרון שלך, מהגישה שלך, לא, זה נובע מהכיפה שלך על הראש?

בנימין אלון: וזה מה שאמר הבג"ץ.

בנימין אלון: זו גם היתה העילה לבג"ץ.

בנימין אלון: זה מה שפגע.

בנימין אלון: זה מה שחורה.

יוסף יצחק פריצקי: מה לעשות?

יוסף יצחק פריצקי: האמת כואבת.

בנימין אלון: אדוני חבר הכנסת פריצקי, האם הגענו למצב כזה במדינה הזאת, הדמוקרטית, היהודית, שחבר כנסת שהוא שומר שבת, שר שהוא שומר שבת, יהיה כבר אוטומטית פגום בכך שהשיקולים שלו יהיו לא מקצועיים משום שיש לו כיפה על הראש?

בנימין אלון: אדוני, שר שומר שבת אומר:

בנימין אלון: תנו לי פסק זמן, אני אמצא אלטרנטיבה, אני אמצא מגרשי חנייה.

בנימין אלון: אבל – לא.

בנימין אלון: לא אשכח את התמונה העצובה הזאת – וחבר הכנסת פריצקי, אם יש לך אומץ לב, היא צריכה להיות עצובה גם לך – של הניצחון הזה עם דגל ישראל שהונף על כך שהמשחן עבר בשבת.

בנימין אלון: כולם רקדו ושמחו.

בנימין אלון: חג העצמאות החדש.

בנימין אלון: ריבונו של עולם, השבת שייכת לעם ישראל כולו.

בנימין אלון: גם אם מפלגת יהדות התורה נקראת מפלגת יהדות התורה והשבת – זה עוד לא מנכס את השבת אליה.

בנימין אלון: השבת שייכת לכל עם ישראל.

בנימין אלון: השבת היא נכס לאומי, שמסרנו עליו את הנפש שנים, שנים, שנים.

בנימין אלון: דגל ישראל.

בנימין אלון: רוקדים ושמחים.

בנימין אלון: והיתה הבהלה הזאת והניסיון להכפיף את השר.

בנימין אלון: מה יש, ריבונו של עולם?

בנימין אלון: אני מסיים את דברי בפנייה אל כל אזרחי ישראל, וגם אליך, חבר הכנסת פריצקי, לחזור לפרופורציות.

בנימין אלון: אני בטוח שבאווירה שכזאת נדע גם לכבד את החופש של כל אדם ואדם בהשקפתו במדינה הזאת.

בנימין אלון: תודה.

רחמים מלול: אני מודה מאוד לחבר הכנסת בני אלון.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

אחמד טיבי: ומי אחריו?

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה – חברת הכנסת ענת מאור.

רחמים מלול: אם היא לא תהיה – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

רחמים מלול: הוא נמצא?

טלב אלסאנע: אם הוא איננו – נסתדר.

רחמים מלול: מי יסתדר?

אחמד טיבי: אם הוא לא יהיה ידבר הנציג שלו.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת מקסים לוי, ויצמן שירי, אבשלום וילן, עוזי לנדאו, תאופיק חטיב, אליעזר זנדברג, שלום שמחון, חיים כץ, מוחמד ברכה, שגם עכשיו הוא איננו, עסאם מח'ול, מיכאל איתן, חוסניה ג'בארה, איוב קרא, אחמד טיבי.

יוסף יצחק פריצקי: על זה נאמר: ובא לציון גואל.

רחמים מלול: הוא חשש להגיד את המלה ציון.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אם היינו צריכים להסביר מדוע פרשנו מהקואליציה על רקע העברת המשחן בשבת, בא חבר הכנסת אופיר פינס, יושב-ראש הקואליציה, והסביר זאת בטוב טעם ובנועם הליכות.

משה גפני: הוא הסביר למה פרשנו מהקואליציה.

משה גפני: ראש הממשלה לא מבין.

משה גפני: גם אחרי הפרשה הזאת הוא אמר שהוא לא מבין על מה פרשנו, על מה פרשה יהדות התורה.

משה גפני: תראו, רבותי חברי הכנסת, אין לי הרבה זמן, ויש לי כמה נושאים שאני רוצה להזכיר בהקשר זה, ודווקא לך, חבר הכנסת פריצקי, אבל זה יהיה בהמשך.

משה גפני: הלך ראש ממשלה, לראשונה מאז קום המדינה, והתערב.

משה גפני: ולפי דעתי זו הפעם הראשונה בהיסטוריה העולמית שראש ממשלה מתערב בפרשת העברת משחן.

משה גפני: קרתה באמת בעיה לאומית מן המדרגה הראשונה.

משה גפני: היום כולם כבר יודעים שסתם מדובר על לוחות פח שמחברים אותם ומעבירים אותם לאשקלון.

משה גפני: תיכף אסביר לגבי העניין הזה משהו.

משה גפני: הלך ראש הממשלה, שעה וחצי לפני השבת, כשאנחנו כבר לא יכולים לעשות כלום, והודיע שהמשחן יעבור בשבת.

משה גפני: big deal.

משה גפני: ראש ממשלה במדינת מסודרת כך נוהג בעניין העברת המשחן.

משה גפני: חברת החשמל צריכה להעביר לאשקלון לוחות פלדה, לוחות פח.

משה גפני: זה העניין שראש הממשלה צריך לדבר עליו.

משה גפני: כן, בעבר התערבו במדינת ישראל ראשי ממשלה.

משה גפני: כשהיתה העברה בשבת, אנחנו היינו פונים לאותו ראש ממשלה.

משה גפני: על-פי רוב לא היינו צריכים להגיע אליו, מכיוון שהיינו מסדירים זאת בדרגים נמוכים יותר.

משה גפני: אבל יצחק רבין, זיכרונו לברכה, היה ראש ממשלה בישראל, ואנחנו היינו באופוזיציה.

משה גפני: היתה איזו העברת מטען בשבת וביקשנו ממנו שהמטען לא יועבר.

משה גפני: הוא התערב ואמר: מדינה יהודית לא צריכה להעביר מטען בשבת.

משה גפני: והוא לא עבר בשבת.

משה גפני: זה ראש הממשלה הראשון שנתן הוראה להעביר משחן בשבת.

משה גפני: וראש הממשלה קודם לא הבין.

משה גפני: היתה אצלנו התלבטות: אולי באמת לחזור לקואליציה אחרי זה?

משה גפני: אבל אחרי ששמענו שראש הממשלה בכלל לא מבין מה כואב לנו כיהודים דתיים – אז באמת שיישאר בלעדינו.

משה גפני: אני קורא לש"ס גם היום – תאמינו לי, לא תעשו נזק אם תפרשו גם מהקואליציה הזאת, כשהיום עומד פה יושב-ראש הקואליציה ולא מבין על מה אנחנו בכלל מדברים.

משה גפני: זה דבר אחד.

רחמים מלול: האם אדוני מציע שנפרוש גם מוועדת הכספים?

משה גפני: בוועדת הכספים אתם יכולים להישאר, ואני מבקש שתישארו, כי אז אנחנו נהיה שישה חברים חרדים באופוזיציה בוועדת הכספים.

נסים זאב: – – –

משה גפני: אין לי הרבה זמן, חבר הכנסת נסים זאב.

משה גפני: אני הייתי מצפה ממך, חבר הכנסת פריצקי, שתעלה לכאן, לגבי פרשת המשחן, ותתעלה מהשנאה הזאת.

משה גפני: תתעלה.

יוסף יצחק פריצקי: איזו שנאה?

יוסף יצחק פריצקי: הפוסל במומו פוסל.

משה גפני: לא, אני תיכף אגיד לך.

משה גפני: אני הולך להגיד.

משה גפני: הרי אני מכיר אותך.

משה גפני: אתה חבר כנסת ענייני בדברים שלא נוגעים לדת.

משה גפני: איך לא עלית לכאן ועשית את מה שאני עושה?

משה גפני: אני פונה למבקר המדינה בתכתובת ענפה, והיום הוצאתי לו עוד מכתב.

משה גפני: איך יכול להיות שבנו את המשחן שהוא כלום, אלה לוחות פלדה שמחברים אותם עם ברזלים, אפשר לעשות זאת במסגרייה באשקלון.

משה גפני: למה עשו זאת ברמת-השרון וסתמו את המדינה?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה משטרת ישראל נתנה רשיון לחברה שיכולה להעביר אותו רק שש פעמים, ולמה לא באה המשטרה ואמרה: אני לא מסכימה, שתעביר אותו חברה שיכולה להעביר את זה בפעם או בפעמיים?

משה גפני: איך המשטרה אפשרה להעביר את זה וראש אגף התנועה במשטרה בא ואומר: רק בשבת – יצא למלחמה עבור זה שהמשחן יעבור דווקא בשבת.

משה גפני: לא עלה בדעתך, אולי, משהו מעין עמותה פיקטיבית?

משה גפני: אולי זה בגלל שכר השוטרים שקיבלו כסף על שבת?

משה גפני: אולי?

משה גפני: לא היה מתאים לך לשאול שאלה כזאת?

משה גפני: למה אני צריך לשאול את זה?

רחמים מלול: תודה.

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: אגב, כבר העבירו את זה, הטורבינה, שזה באמת מה שצריך להיות באשקלון, התקלקלה, ועכשיו החברה מאמריקה צריכה להביא בכלל טורבינה חדשה.

משה גפני: זה יעלה לה הרבה כסף.

משה גפני: אריה גולן מ"קול ישראל" אמר, שיהיו מי שיגידו שזה התקלקל בגלל השבת.

משה גפני: אני אומר שזה נכון, אבל איך לא שאלת את השאלות הביקורתיות האמיתיות, שאתה יודע לשאול אותן, על עמותות פיקטיביות, מה שנוגע לכל מיני דברים, למה את זה אתה לא שואל?

משה גפני: למה אני צריך לשאול את זה?

משה גפני: למה?

משה גפני: אני רוצה להגיד לך – – –

רחמים מלול: משפט סיכום לכבודה של שבת, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שיבינו למה אני מתכוון.

משה גפני: היום היה דיון – – –

קריאה: – – –

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: היום היה דיון, אדוני היושב-ראש, בוועדת הכנסת על מה שחבר הכנסת לשעבר חגי מירום הוציא בפרשת העמותות נגד ברק.

משה גפני: היה דיון האם היה צריך לחשוף את השם שלו או לא, דיון ארוך עם מבקר המדינה, דיון מעניין מאוד.

משה גפני: וכשאתה, חבר הכנסת הרב פרוש, העלית היום את הנושא הזה של המשחן כאן, נזכרתי – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני, סגנית מזכיר הכנסת מעירה הערה, שהתקנון אוסר לספר לחברי הכנסת מהדוכן מה היה בוועדות הכנסת.

רחמים מלול: אז אני מבקש להישמע לתקנון, ותשמור את זה לשיחות המסדרון.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני חוזר בי – – –

מאיר פרוש: תאר לך שבוועדת הכנסת היה מבקר המדינה בא, ותאר לך – – – ותאר לך – – – תספר את זה כך.

רחמים מלול: משפט סיכום, בבקשה.

משה גפני: אני חוזר בי, אדוני היושב-ראש, גברתי סגנית מזכיר הכנסת, אני לא מספר מה שהיה בוועדת הכנסת, אבל אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, שאותו חבר הכנסת חגי מירום אמר ברדיו, אני שמעתי אותו, הוא אמר – אז הוא רצה להיות יושב-ראש רשות הנמלים והרכבות, הוא שיבח את ברק.

משה גפני: מה הוא שיבח את ברק?

משה גפני: הוא אמר שברק היה בסדר; הוא העביר את המשחן בשבת.

משה גפני: אותו חגי מירום.

משה גפני: אני מציע לכולם, שכשמדברים על שבת ועל חברות, ברק וחגי מירום – ללמוד מוסר השכל.

משה גפני: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

שמואל הלפרט: מי אחריו?

רחמים מלול: חבר הכנסת אברהם יחזקאל, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת שטייניץ, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת לפיד, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה נמצא בסופה של הרשימה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת פרוש, נוצר רושם שהנושא של המשחן הוא נושא פנימי יהודי, ואין הדברים כך, כי הרי אתה יודע שהוא נפתר על-ידי ערבים בסופו של דבר.

מאיר פרוש: דרוזים.

אחמד טיבי: דרוזים הם ערבים, לגבי לפחות.

מאיר פרוש: הם מדברים ערבית.

אחמד טיבי: הם דרוזים ערבים.

מאיר פרוש: – – –

אחמד טיבי: אי-אפשר לשנות את ההיסטוריה, אי-אפשר לשנות את המורשת – – –

מאיר פרוש: – – –

רחמים מלול: אנא ממך, חבר הכנסת טיבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת איוב קרא איננו באולם.

אחמד טיבי: אני לא יכול לאלץ שום אדם להגדיר את זהותו – – –

משה גפני: – – –

אחמד טיבי: לא, לא, אני אומר, חבר הכנסת גפני, שהיהודים הם עם חכם, פרגמטי, אבל נראה לי שהאנרגיה שבוזבזה על נושא המשחן, או בשמו העברי טורבינה, היתה מיותרת לחלוטין.

אחמד טיבי: הפתרון היה כל כך קרוב בשער.

אחמד טיבי: וזה מזכיר לי, אפרופו יהודים וחוכמה, זה מזכיר לי סיפור של כומר שנכנס לקראת סוף השנה לפקולטה של מדעי המדינה בלונדון, והוא שואל, מנפנף ב-100 דולר ושואל את התלמידים: מי יודע מי האישיות החשובה ביותר ב-2,000 השנים האחרונות?

אחמד טיבי: מי שידע ייקח את 100 הדולר מייד.

אחמד טיבי: הראשון אמר: נפוליאון בונפרטה; אמר לו: לא.

אחמד טיבי: השני אמר: אלכסנדר מוקדון; אמר לו: לא.

אחמד טיבי: השלישי אמר: קלינטון; אמר לו: לא.

אחמד טיבי: קם בחור עם כיפה ואמר: ישו.

אחמד טיבי: אמר לו: נכון.

אחמד טיבי: קח את 100 הדולר, אבל לעזאזל, למה דווקא אתה ידעת?

אחמד טיבי: אז הוא אמר לו: כבוד הכומר, האמת היא שהאישיות החשובה ביותר היתה משה רבנו, אבל ביזנס זה ביזנס.

רחמים מלול: כיוון שהבדיחה היתה מוצלחת, חבר הכנסת טיבי, אני אוסיף לך עוד 30 שניות.

אחמד טיבי: עוד לא התחלנו.

אחמד טיבי: דיברתי על חוכמת היהודים.

אחמד טיבי: חכה מה תגלה עם חוכמת הערבים, זה עוד 20 דקות – – –

רחמים מלול: אתה יודע מה עשו מבדיחות.

מאיר פרוש: חבר הכנסת טיבי עומד על הדוכן ומשבח את המוח היהודי.

אחמד טיבי: בבקשה, בבקשה.

אחמד טיבי: הרי אפרופו – – –

רחמים מלול: אנחנו בטורבינה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אפרופו הביטאון הסורי, אצלי, חבר הכנסת כץ, לא תמצא היסוס קטן שבקטנים, קטן שבקטנים, לא בערבית, לא בעברית, לגבי הדחייה שלי לדברים האלה.

אחמד טיבי: אמרתי זאת אתמול ב-BBC הערבית, יחד עם מרואיינים מכל העולם הערבי.

אחמד טיבי: ואני שואל, אינטרס של מי זה הכחשת השואה?

אחמד טיבי: זו טיפשות, מלבד העובדה שזו עמדה לא אנושית.

אחמד טיבי: בלי אבל.

אחמד טיבי: לא תשמע ממני אבל.

אחמד טיבי: ואני לא מתרץ את עמדתי, אני לא מתגונן, אני תוקף כי זו עמדה מוסרית, וכשאני נוקט עמדות מוסריות אני נוקט עמדה אופקית לגבי כל הנושאים.

אחמד טיבי: זו דעתי.

אחמד טיבי: אני מסתייג מאמירות כאלה, ממאמרים כאלה, אבל לומר שהנשיא אסד כתב אותם, זה גם ניסיון של דיבידנד פוליטי, להרוויח פוליטית, וגם זה שגוי, מיותר.

אחמד טיבי: מי שאחראי הוא מי שכתב, ומי שכתב שגה, שגה קשה, פוליטית, היסטורית, מוסרית.

אחמד טיבי: ואם אדם כמוני חותם על מכתב נגד צירופו של היידר לקואליציה באוסטריה, על אחת כמה וכמה.

אחמד טיבי: לכן הקריאה שלי תמיד נגד גזענות כאן בארץ צריכה להישמע במרומים, אדוני היושב-ראש, כי היא תמיד תהיה מוסרית.

אחמד טיבי: אני לא נוקט איפה ואיפה, לא מדבר בעברית משהו ובערבית משהו אחר, ולעתים בערבית אפילו, מתוך ביקורת עצמית, עמדתי ברורה וחד-משמעית.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, זכור לנו היטב "התרגיל המסריח", כמו שכינו אותו אז, שניסה לבצע שמעון פרס, וזכור לנו היטב נאומו הגדול של הרב שך על אותו נושא, על אוכלי השפנים והחזירים בקיבוצים, נאום שהיה בעצם הכרעה מוסרית לציבור הדתי, מי השותפים האמיתיים שלו, הימין או השמאל.

ישראל כץ: אנחנו – אגב אותו נאום רואים גם בעצם הימים האלה את התנהגותו של שר החקלאות, שר בממשלת ישראל, שבריש גלי מפר את החוק בצורה עבריינית ומגדל חזירים בקיבוצו בניגוד לחוק, רומס את החוק ברגל גסה ומפיץ אותם חזירים בכל יישובי ערי הפיתוח והערים והיישובים בדרום ובכל הארץ.

ישראל כץ: אני רוצה לומר כאן, שהקשבתי גם לדבריו של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, עם אותו סגנון, חבר הכנסת הלפרט כבר העיר על אותו זלזול משתמע ויותר מזה בשבת – ואיך הוא אמר?

ישראל כץ: הדברים כבר היו, מה זה חשוב?

ישראל כץ: אני גם עקבתי, אדוני היושב-ראש, אחרי סגנון ההתנהלות – – –

נעמי חזן: לא; חבר הכנסת כץ, התחלפו היושבי-ראש.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, אני כל כך מרוכז בנושא שלא שמתי לב לכך.

נעמי חזן: שמתי לב אף-על-פי שאת הנאום כבר שמעתי; חלקים ממנו.

ישראל כץ: אני הקשבתי ועקבתי אחרי ראש הממשלה, איך הוא התייחס לאותו משבר.

ישראל כץ: האם הוא באמת התעסק רק במשחנים?

ישראל כץ: האם הוא התרכז?

ישראל כץ: האם הוא ניסה בעוד מועד למנוע?

ישראל כץ: הרי יש הרבה פתרונות לדברים מהסוג הזה אם מטפלים בהם בעוד מועד.

ישראל כץ: לא.

ישראל כץ: רבותי חברי הכנסת, המטרה היתה להשפיל, לחנך, להראות ולקרוץ לציבור הבוחרים שלו, שהוא הבטיח לו ממשלה בלי חרדים, כסף לחינוך ולא לישיבות – – –

משה גפני: כסף לעמותות פיקטיביות.

ישראל כץ: אחרי זה ראינו לאן הלך הכסף, אבל באמת הנושא כרגע הוא רציני מכדי לערב בו את מה שעשה ראש הממשלה עם העמותות.

ישראל כץ: זה דבר שהוא חמור מאוד ובאמת שווה דיון אחר.

ישראל כץ: ראש הממשלה ניצל את נושא המשחן כדי לנסות להשפיל, לחנך ולומר במקרה הזה לסיעת יהדות התורה: אתם תיתנו לי את החותמת, אתם תסכימו ותוכיחו שהדברים העקרוניים פחות חשובים לכם מטובות הנאה.

ישראל כץ: אני רק יכול לברך אתכם על ההכרעה המוסרית, ולא בכדי פתחתי בנאומו של הרב שך.

ישראל כץ: אני מדבר על ההכרעה המוסרית, לא האינטרסנטית, שעשיתם באותו זמן, כי כל האינטרסנטים אמרו דברים אחרים לגמרי.

ישראל כץ: מי כמונו כאן יודעים את זה מחיי היום-יום.

ישראל כץ: כל סיעה בבית הזה, בין מימין ובין משמאל, בדברים שנוגעים אליה – כל אחת לפי אמונתה – מן הראוי שתלמד איך צריך להתנהג ולשמור על עקרונות.

ישראל כץ: הושמעו כאן דברים בדבר ביקור האפיפיור, ביקור חשוב בפני עצמו, פה בארץ.

ישראל כץ: אני קורא כאן לראש הממשלה: אין צורך לפגוע ועוד הפעם להביא למצבים שיגרמו ניגודים בין ציבורים.

ישראל כץ: צריך להיות רגישים.

ישראל כץ: אם פנו והעירו, צריך להיערך בעוד מועד, כי כשמדברים על יהדות ועל הדת היהודית, חבר הכנסת אחמד טיבי – אני שמח על הסגנון שאתה נוקט בעניין הזה, ואני מאמין שהוא גם כן – בשבילנו הדת היהודית היא הדת ששמרה אותנו כעם במשך אלפי שנים, זו הדת שבגללה באנו לכאן, לארץ-ישראל, ארץ ששייכת לנו, לעם היהודי, עם שותפות, עם כיבוד זכויות האחרים, באנו לכאן רק בזכות הדת הזאת.

ישראל כץ: חבר הכנסת אופיר פינס עוד לא הוכיח שיש לו אלטרנטיבה שבאמת מחזיקה מעמד.

ישראל כץ: לכן אני מקווה שהפרשה הזאת והלקחים שלה יילמדו וכל אחד יסיק את לקחיו בהתאם.

נעמי חזן: חברי הכנסת, ברשותכם, כדי לא להביך אנשים שאינם נמצאים, אקרא רק בשמותיהם של אלה שכן נמצאים במליאה.

נעמי חזן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בני אברהם זה כלימאת א-שרף.

טלב אלסאנע: אני רוצה לצטט את חברי טיבי שאמר: ביזנס זה ביזנס.

טלב אלסאנע: את הבדיחה שאספר שמעתי מיהודי, והתפקעתי מצחוק כשהוא סיפר לי אותה.

טלב אלסאנע: הוא אמר לי: אתה יודע איך העם היהודי נבחר?

טלב אלסאנע: אמרתי: לא.

טלב אלסאנע: הוא אמר לי: כשמשה רבנו קיבל את עשרת הדיברות, הוא הלך אל כל העמים בעולם לבדוק מי מוכן לקבל אותם.

יוסף יצחק פריצקי: לא משה, אלוהים הלך.

טלב אלסאנע: אלוהים הלך?

טלב אלסאנע: חבר הכנסת פריצקי, אז זה ידוע לך.

טלב אלסאנע: הוא הלך אל הצרפתים ושאל אותם: אתם מוכנים לקבל?

טלב אלסאנע: שאלו: מה כתוב?

טלב אלסאנע: כי חשוב להם התוכן.

טלב אלסאנע: אמר להם: אל תרצח; בסדר, מקובל.

טלב אלסאנע: אל תגנוב; כן, הם מוכנים.

טלב אלסאנע: אל תנאף – מה פתאום, אי-אפשר בלי זה.

טלב אלסאנע: הם ביקשו סליחה וויתרו.

טלב אלסאנע: אז הוא הלך אל הרומנים.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת פריצקי, אתה לא רומני?

יוסף יצחק פריצקי: אני פלסטיני.

טלב אלסאנע: זהו, אז הוא לא הגיע אליך, הגיע אליך בשלב מאוחר יותר.

טלב אלסאנע: שאל אותם: אל תגנוב; הם גם כן לא היו מוכנים לקבל אותם.

טלב אלסאנע: בא אל היהודים, והם לא שאלו מה כתוב, לא אכפת להם התוכן, שאלו כמה זה עולה.

טלב אלסאנע: אמר להם: זה חינם.

טלב אלסאנע: והם קיבלו את זה.

טלב אלסאנע: זה קשור לביזנס זה ביזנס.

ישראל כץ: זה כבר סותר את הדברים של טיבי על הבמה.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת פריצקי, אמשיך.

טלב אלסאנע: אם באמת מחליטים ללכת לכיוון של שלום, והשלום הוא מטרה אסטרטגית, צריך להתנהג בהתאם לזה.

טלב אלסאנע: אני מסכים עם חברי טיבי, שאמר שמה שכתוב בעיתון "תישרין" – לא קראתי את העיתון, אבל הוא צוטט – לגבי השואה ולגבי הנאצים זה תת-רמה.

טלב אלסאנע: אני חושב שזה סותר את ההחלטה ששלום הוא ברירה אסטרטגית.

טלב אלסאנע: זה לא תורם, במיוחד משום שיש איבה של עשרות שנים, 100 שנים של איבה, אז מספיק ולא צריך להגדיל את השנאה.

טלב אלסאנע: צריך להעביר מסר של שלום, מסר של שכנות ונכונות.

טלב אלסאנע: הדברים שנכתבו שם אינם משרתים אף אחד, לא את העם הסורי, לא את האומה הערבית, לא את הלבנונים ולא את הפלסטינים.

טלב אלסאנע: הם יכולים לשרת את אלה שרוצים לטרפד את תהליך השלום ומחפשים כל סיבה ועילה ויכולים להיתלות בדבר הזה, כשהכותרת הזאת תהפוך להיות הססמה של כל האומה הערבית.

טלב אלסאנע: לכן זה דבר אבסורדי.

טלב אלסאנע: חבל שיש אנשים שחושבים במושגים האלה.

טלב אלסאנע: השואה במשמעות הנוראה שלה, צריך להזכיר אותה בכל אירוע, בכל הקשר.

טלב אלסאנע: זה מקובל עלי.

טלב אלסאנע: אבל מי שחושב שאפשר להגיע לאיזה שלום עם הסורים כשממשיכים להחזיק את הגולן, כמו ישראל כץ, משלה את עצמו – אין דבר כזה, אי-אפשר לחיות באשליות.

טלב אלסאנע: משפט אחרון על נדיבות הלב.

טלב אלסאנע: מי שרצה להמציא אלטרנטיבה לאש"ף על-ידי "אגודות הכפרים" ורוצה להמציא עכשיו אלטרנטיבה לשלטון הלבנוני על-ידי צד"ל, גם הוא טועה.

טלב אלסאנע: עאקל האשם הוא בסך הכול שכיר חרב ישראלי, הוא לא מייצג את העם הלבנוני.

טלב אלסאנע: לעם הלבנוני יש ממשלה נבחרת, אתה צריך לדבר ואתה צריך לכונן מערכת יחסים של שלום על-ידי נסיגה ישראלית מלאה.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: כמובן, על המשחן שמענו רבות בדקות האחרונות.

נעמי חזן: חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו, למיטב הבנתי, חבר כנסת נסים זאב, שיהיה אחרון הנואמים.

נעמי חזן: חבר הכנסת הלפרט, אני חושבת שכולם ממתינים בדריכות לבדיחה שאתה תספר.

שמואל הלפרט: אני לא מספר בדיחות אף פעם.

נעמי חזן: אגב, הרבה בני אדם רציניים יש להם גם חוש הומור.

שמואל הלפרט: מתוך שלוש הדקות שאת מקציבה לי, אם אוריד מהן גם לבדיחות – – –

נעמי חזן: כן, אדוני.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, העברת המשחן בעיצומו של ליל שבת קודש, תוך חילול שבת מיותר והמוני, שלא היה כדוגמתו, בליווי אלפי פוחזים וריקים שהביאו לחילול שבת, מהם שאמרו שזה יום העצמאות של החילונים, היא ללא תקדים.

שמואל הלפרט: זאת אחרי שלשכת ראש הממשלה הוליכה שולל, הבטיחה עד כניסת השבת שלא יעבירו את המשחן בשבת.

שמואל הלפרט: חילול השבת נמשך ארבעה שבועות, ויהדות התורה פרשה בעקבות זאת מהקואליציה.

שמואל הלפרט: עמיתי הרב פרוש הזכיר את המסמך ההיסטורי שהביא ראש הממשלה דאז, מר דוד בן-גוריון, לנשיא אגודת ישראל הרב יצחק מאיר לוין, זיכרונו לברכה, ובו הבטיח, בין היתר, שיום השבת יהיה יום המנוחה של מדינת ישראל, הממשלה תימנע מחילול שבת בפרהסיה, התחבורה הציבורית תושבת בשבת, ומי שמעסיק פועל בשבת יעבור על חוק שעות עבודה ומנוחה.

שמואל הלפרט: למרות כל זאת גרמה הממשלה לחילול שבת מיותר, שלכל הדעות היה אפשר למנוע אותו, ובקלות.

שמואל הלפרט: הצענו בשעתנו כמה הצעות אלטרנטיביות כדי למנוע חילול שבת.

שמואל הלפרט: היו חברות הובלה שהיו מוכנות להעביר את המשחן בכבישים אלטרנטיביים, בימי חול, בלי לגרום לפקקי תנועה.

שמואל הלפרט: יושב-ראש חברת החשמל ומנכ"ל החברה, שלכאורה היו צריכים לדרוש בתוקף העברת המשחן בהקדם, אמרו במפורש שיש פתרונות אלטרנטיביים ואין שום הכרח להעביר את המשחן בשבת.

שמואל הלפרט: חשוב לציין שמנכ"ל חברת החשמל ומפכ"ל משטרה לשעבר, שמכיר היטב את כל הבעייתיות של הכבישים, את הפקקים, את כל הבעיות הבטיחותיות – – –

יוסף יצחק פריצקי: אתה מכיר היטב את הבעייתיות של המשרד – – –

שמואל הלפרט: – – – ולמרות זאת אמר לי במפורש, שיש אפשרות למנוע את חילול השבת.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, שאלתי בשעתי את השר לביטחון הפנים כמה פעמים בשנה סוגרים כבישים מרכזיים, לרבות הכביש לעיר הבירה וכבישים בעיר הבירה, בגלל אירוע זה או אחר, ביקור אישיות זו או אחרת.

שמואל הלפרט: האם שבת קודש לא חשובה כמו מירוץ, למשל, שסוגרים למענו את הכבישים המרכזיים?

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, עם ישראל לדורותיו שמר במסירות נפש על קדושת השבת, בגלויות ובכל קצווי תבל, והשבת שמרה על עם ישראל.

שמואל הלפרט: בחלומותי השחורים לא יכולתי לחלום שבמדינת ישראל הריבונית ייגרם חילול שבת המוני.

שמואל הלפרט: מה שמטריד אותי מאוד, והדבר צריך להטריד את כולנו, הוא, שחילול שבת מסכן את קיומנו במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: חז"ל אומרים: "לא חרבה ירושלים אלא בשביל שחיללו בה את השבת".

שמואל הלפרט: ממשלות נפלו בעבר בגלל חילול שבת.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, על הממשלה להתנצל על חילול השבת הנוראי ולהתחייב בצורה ברורה שדברים דומים לא יישנו.

שמואל הלפרט: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לך.

נעמי חזן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

מאיר פרוש: מי אחריו?

נעמי חזן: אחריו אין, הוא אחרון הנואמים.

נעמי חזן: אני מבינה שהודעות סיכום והצבעה יהיו במועד אחר.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, אני לא אומר סיפור, אבל אני אומר פסוק: "ושמרו בני ישראל את השבת לעשות את השבת לדרתם ברית עולם – – – כי ששת ימים עשה ה' את השמים ואת הארץ".

נסים זאב: השבת היא אות.

נסים זאב: השבת היא אות נצחי שמקשר את עם ישראל לאביהם שבשמים.

נסים זאב: השבת ייחדה את עם ישראל במשך הדורות.

נסים זאב: השבת שמרה על הצביון היהודי, ואנחנו חייבים לשמור על אופיו היהודי של עם ישראל.

נסים זאב: ציפינו מראש הממשלה שיתייחס בכובד ראש לבקשתם של נציגי הסיעות הדתיות.

נסים זאב: לא ברור לי מה היה קורה לראש הממשלה אם המשחן לא היה מועבר בשבת ממפעל תע"ש ברמת-השרון ליעדו בתחנת הכוח באשקלון.

נסים זאב: אנחנו סוגרים רחובות בירושלים – הרב פרוש יודע את זה כי הוא היה סגן ראש העירייה – מדי שנה, בשל תחרות אופניים.

נסים זאב: חוסמים את העיר, ואף אחד לא מדבר.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: כי זו תחרות, זה ספורט.

נסים זאב: בשביל ספורט עושים הכול, אבל בשביל השבת – אין שום דבר שאפשר לתרום למעננו, לא למען השבת.

נסים זאב: אני חושב שהוויכוח הוא בכלל לא על המשחן.

נסים זאב: אני חושב שהוויכוח הוא עקרוני.

נסים זאב: אנחנו רוצים שבת, רוצים צביון יהודי במדינת ישראל, רוצים לשמור על עצמנו כעם ישראל.

נסים זאב: אני חושב שהדברים החמורים יותר הם הקניונים הפתוחים בשבתות, מה שקורה בקיבוצים בשבת.

נסים זאב: אני אומר לך, הרב פרוש, אתה דיברת על אפיפיור שיבוא בשבת.

נסים זאב: במקום לפנות לראש הממשלה, אני מוכן יחד אתך לפנות לאפיפיור.

נסים זאב: הוא בוודאי יבין אותנו יותר מאשר ראש הממשלה.

נסים זאב: אני מוכן לפנות אליו במכתב משותף.

נסים זאב: אנחנו מדברים על כביש בר-אילן.

נסים זאב: אנחנו מדברים על דמוקרטיה.

נסים זאב: בכביש בר-אילן חיים נטו תושבים חרדים-דתיים.

נסים זאב: זה לא אנטי-דמוקרטי לפגוע ברגשות של אותם תושבים מדי שבת בשבתו?

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, גברתי היושבת-ראש, שפניתי לשר לביטחון הפנים בבקשה קטנה מאוד – שלא ישלח שלושה ג'יפים כל שבת לחסום את בר-אילן.

נסים זאב: לא צריך עשרה שוטרים.

נסים זאב: אולי יש עודף של כוח אדם, אבל הם לא צריכים להופיע בבר-אילן.

נסים זאב: אפשר לשלוח דרוזי אחד שישמור על השבת.

נסים זאב: דרוזי אחד, לא יותר, שישמור על חסימת הכביש.

יוסף יצחק פריצקי: צריך לשמור שבפתיחת הכביש לא יזרקו אבנים.

נסים זאב: השוטרים לא מסתובבים שם, אלא עומדים בצומת, מפעילים את המנועים.

נסים זאב: אני חושב שזה יותר פוגע ממה שהם באים לתקן.

נסים זאב: בתי-הקולנוע בשבת – כל הנושא של הסטטוס-קוו נפרץ משנה לשנה.

נסים זאב: אנחנו חייבים לבלום אותה פרצה בחומת השבת, כדי לשמור על הצביון של עם ישראל כעם היהודי.

נעמי חזן: אני מודה לך.

אחמד טיבי: – – –

יוסף יצחק פריצקי: כמו שאמר חבר הכנסת טיבי, זה ביזנס.

אחמד טיבי: הוא לא התקיף את הרשות הפלסטינית בנאום על המשחן.

נעמי חזן: חברי הכנסת, על דעתם של בעלי ההצעה – חבר הכנסת פרוש וחבר הכנסת אופיר פינס – דברי סיכום והצבעה יהיו במועד אחר.

נעמי חזן: חברי הכנסת, סיימנו את סדר-היום.

מאיר פרוש: אתי דיברו על סיכום בשבוע הבא.

נעמי חזן: אני מקווה שזה יהיה כך.

נעמי חזן: סיימנו את סדר-יומנו.

נעמי חזן: הישיבה הבאה של הכנסת – מחר, יום רביעי, בשעה 11:00.

נעמי חזן: ישיבת הכנסת נעולה.