ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 165, 2000-12-12 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת.

מיקי לוי: יום שלישי, ט"ו בכסליו התשס"א, 12 בדצמבר 2000 – ישיבת הכנסת פתוחה.

מיקי לוי: הודעה ליושב-ראש הכנסת – ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השרה יולי תמיר תמלא את מקום שר התקשורת, הבינוי והשיכון בעת היעדרו מהארץ מיום ט' בכסליו התשס"א, 6 בדצמבר 2000, עד ליום ט"ו בכסליו התשס"א, 12 בדצמבר 2000.

מיקי לוי: נשמע הודעה על המסמכים שהונחו על שולחן הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לדיון מוקדם – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – מועמד לראשות הממשלה בבחירות מיוחדות), של חבר הכנסת נחום לנגנטל, שמספרה פ/2442; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – מועמד לראשות הממשלה בבחירות מיוחדות), של חבר הכנסת אליהו ישי וקבוצת חברי הכנסת, שמספרה פ/2443.

א' האן: תודה רבה.

מיקי לוי: הודעה אישית של חברת הכנסת יעל דיין.

יעל דיין: אני מצטערת על כך שכל פעם שאני מופיעה כאן, אני לא יכולה להגיד שאני באה עם בשורה טובה.

יעל דיין: נטליה פסימניק, בת 39, נרצחה אתמול בכרמיאל על-ידי בעלה, רון פסימניק, שגם פצע קשה מאוד, אנושות, את הילד הקטן שלהם, ילד בן 12.

יעל דיין: המשפחה היתה מטופלת על-ידי גורמי רווחה בקהילה.

יעל דיין: היו תלונות נגדו.

יעל דיין: הוא קיבל עונש בגין אלימות, וריצה אותו – שישה חודשים בעבודות שירות.

יעל דיין: כשהוא גמר לרצות את העונש הוא חזר הביתה, ובדקירות סכין רצח את אשתו.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מיקי לוי: אנחנו דנים בהצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 21), התשס"א–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

זאב בוים: מה עם נאומים אישיים?

קריאה: האם יש הצבעות?

דוד טל: יש הצבעות רק על חוק הנכים והצעות לסדר-היום.

דוד טל: יש לנו בעיה עם חוק ביטוח רכב חובה, אבל נבדוק את זה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (פגיעה נפשית מפוסט-טראומה).

דוד טל: חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעה המבחינה לראשונה בין חיילים חולי נפש לחיילים נפגעי הלם קרב ופוסט-טראומה.

דוד טל: על-פי המצב החוקי הקיים, אדוני היושב-ראש, תקנות הנכים והמבחנים לקביעת דרגות נכות אינם מבחינים בין חיילים הסובלים מפגיעה נפשית כתוצאה מהלם קרב ופוסט-טראומה לבין חיילים חולי נפש.

דוד טל: אולם להלם הקרב יש השלכות רבות, אדוני היושב-ראש, שכוללות, בין היתר, את הסטיגמה כתוצאה מתפיסתם של נפגעי הלם הקרב כחולי נפש.

דוד טל: עיקרה של הצעת החוק ברמה ההצהרתית ובמחויבותה של המדינה לחיילים שנפגעו מהלם קרב וסובלים מפוסט-טראומה על רקע לחימתם בקרב.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתאפשר לי להודות למגישת ההצעה, חברת הכנסת זהבה גלאון, ולעמיתי וחברי בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, למנהלת הוועדה, הגברת שירלי אברמי, ליועצת המשפטית שטיפלה בנושא הזה, הלית, למזכירות – לאתי ולכל מי שלקח חלק בהכנתה של הצעת החוק הזאת.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, לחוק הזה אין הסתייגויות.

דוד טל: כאמור, חבר הכנסת ריבלין, אין הסתייגויות.

דוד טל: אני מציע לאשרו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד טל: תודה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 21), התשס"א–2000 – תיקון סעיף 10.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 1 בעד סעיף 1 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

סופה לנדבר: גם אני בעד.

מיקי לוי: חברי הכנסת, 18 בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

מיקי לוי: ההצעה עוברת בקריאה שנייה.

מיקי לוי: אני עובר לקריאה השלישית.

מיקי לוי: אין הסתייגויות לחוק.

מיקי לוי: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 21), התשס"א–2000, נתקבל.

מיקי לוי: ובכן, 18 בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

מיקי לוי: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

מיקי לוי: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

צבי הנדל: חברת הכנסת גלאון, לפעמים את עושה גם דברים טובים...

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לכל הבית הזה, שתמך בהצעת החוק – הייתי אומרת התקדימית – שלראשונה מבחינה בין חולי נפש לבין אנשים שנפגעו בקרב, כשנשלחו לשם מטעמנו.

זהבה גלאון: הלומי קרב אינם חולי נפש.

זהבה גלאון: זו מהות ההצעה.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות במיוחד ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת דוד טל, ולכל מי שעמל ועסק בנושא הזה בוועדת העבודה והרווחה, ואני רוצה להודות גם לסגן שר הביטחון אפרים סנה, שתמך וסייע, ובעיקר לכל הבית הזה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעה לסדר-היום בנושא זכויות האדם.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כדי להסיר כל ספק, מאחר שלא היו פה אנשים כיוון שהם היו עדיין בהצבעות בוועדות השונות – האם אדוני הבהיר בצורה ברורה שלא תהיינה הצבעות היום על כל חוק שהוא, למעט חוק אחד שאנחנו מסכימים והוא שוחרר מחובת הנחה בדבר מועדים לקיום בחירות, וכמובן הצעות לסדר-היום שאנחנו מסכימים שיצביעו עבורן?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מיקי לוי: נכון ציין חבר הכנסת רובי ריבלין, שאכן מרכז הליכוד מתכנס ולכן נוהל הוא בכנסת – – –

ראובן ריבלין: אני לא משתתף – – –

דוד טל: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: יום זכויות האדם הבין-לאומי

מיקי לוי: חברי הכנסת, יום זכויות האדם הוא יום חג לקהילת העמים החופשיים בעולם.

מיקי לוי: מגילת זכויות האדם הפכה מאז נחתמה, לפני 52 שנים, לאחד המסמכים החשובים ביותר שנכתבו בדור האחרון.

מיקי לוי: מן הראוי לזכור, ההכרזה באה לעולם על רקע רמיסת זכויות האדם הבסיסיות, שגרמה למעשים אכזריים כרצח עם בתקופת מלחמת העולם השנייה.

מיקי לוי: הרוח המפעמת במגילת זכויות האדם היא רוח של שמירת כבוד האדם מחשש פגיעה שלא כדין בזכויותיו.

מיקי לוי: לנו במדינת ישראל יש הישגים בולטים במאבק על זכויות האדם.

מיקי לוי: אנחנו מתברכים ביוזמות חקיקה המגינות על חירות, ויש לנו מערכת משפטית המיישמת חוקים של הכנסת ויוצקת בהם תוכן.

מיקי לוי: כל אלה הם מהלכים חיוביים, אך מה שקובע את תמונת השוויון בישראל אינו מה שנעשה בכנסת או בממשלה אלא למטה, בחיי היום-יום.

מיקי לוי: חלוקת המשאבים המוקצים ליהודים ולערבים עדיין אינה שווה.

מיקי לוי: בקבלה לעבודה יש לתת הזדמנויות שוות לאדם ולחווה.

מיקי לוי: נשים רבות, רבות מדי, הן עדיין קורבן לבעל אלים.

מיקי לוי: בתחום ההגנה על הילד יש תופעות של ניצול מיני או מסחרי של קטינים.

מיקי לוי: בבית-הספר לומדים הילדים מתמטיקה, אנגלית ומחשבים, אך לא תמיד הם לומדים איך לגדול כאנשים החולקים כבוד לזולת.

מיקי לוי: ההגנה על זכויות האדם נחוצה בכל מקום.

מיקי לוי: עלינו לעשות הכול כדי שמגילת זכויות האדם לא תישאר קנקן נאה אך ריק מתוכן.

מיקי לוי: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 3595, 3664, 3665, 3667, 3668 ו-3669.

מיקי לוי: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

מיקי לוי: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, הכנסת עושה מעשה נכון בכך שבכל שנה היא מציינת את יום זכויות האדם הבין-לאומי, וגם השנה אנחנו נדרשים לנושא הזה, אולי בצורה מיוחדת.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בעקבות מגילת זכויות האדם נתקבלו גם אמנות בין-לאומיות נוספות, העוסקות בשוויון האשה, העוסקות בזכויות ילדים, העוסקות בזכויות נכים, וכל אלה יחד הם ההיבטים השונים של זכויות האדם.

תמר גוז'נסקי: אני מעריכה, שכאשר אנחנו מציינים את יום זכויות האדם בשנת 2000, אנחנו כישראלים צריכים קודם כול לדבר על הזכות הבסיסית, שהיא הזכות לחיים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שכשאנחנו מדברים על הזכות לחיים, אנחנו קודם כול צריכים לדבר על המערכה שלנו להשיג את השלום ולמנוע את קורבנות השווא שממשיכים ליפול, ובמיוחד בחודשים האחרונים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הוויכוח הגדול על הסיכוי לשלום ועל החבלה בשלום הוא חלק מהותי מזכויות האדם, ובמיוחד מזכויות ילדים.

תמר גוז'נסקי: היום, בשטחי הרשות הפלסטינית ובשטחים שהם בשליטה ישירה של ישראל המצב חמור ביותר, כי אנחנו מדברים על ירי, על קורבנות בנפש, אנחנו מדברים על פצועים, אבל אנחנו מדברים גם על מצור והרעבה וסגר ומניעת עבודה ומניעת פרנסה, ואני חושבת שהנושאים האלה הם נושאים מרכזיים.

זאב בוים: כאן גם יהודים הם בני אדם.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוים, מה הצעקות האלה?

זאב בוים: תדברי גם על יהודים.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוים.

תמר גוז'נסקי: זכויות האדם מחייבות אותנו לראות כל אדם באשר הוא אדם, ולא לתת מחיר שונה או פתק שונה לכל הקורבנות – – –

זאב בוים: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת זאב בוים, אתה לא יכול להפריע בצורה כזאת.

מיקי לוי: אתה קראת קריאת ביניים.

מיקי לוי: אני מבקש להפסיק עם זה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת להוסיף, שבתוך מדינת ישראל עצמה היינו עדים השנה להפרה איומה ונוראה של זכויות האדם, כאשר שוטרים ירו למוות ב-13 אזרחים ערבים.

תמר גוז'נסקי: הירי הזה באזרחים ערבים לא יכול להיות מוצדק בשום טענה ובשום תירוץ, ואני מקווה שוועדת החקירה הממלכתית תחשוף ותראה את הבעייתיות.

תמר גוז'נסקי: אבל אנחנו מדברים לא רק על רצח והרג – –

זאב בוים: – – –

תמר גוז'נסקי: – – אלא אנחנו מדברים גם על הזכות – – –

זאב בוים: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בוים, אתה לא יכול להפריע בצורה כזאת.

מיקי לוי: היום זכות האדם להשמיע את דעתו.

מיקי לוי: מה קרה לך?

מיקי לוי: עם כל הכבוד, אתה רוצה לעלות לדבר?

מיקי לוי: אם היית נרשם, היית מדבר.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים גם על השוויון בתוך מדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, 52 שנה לאחר כינונה למדינת ישראל אין חוקה סדורה, ובאותם חוקי-יסוד שיש לנו, אין לנו חוק-יסוד: שוויון.

תמר גוז'נסקי: אין לנו חוק-יסוד שמבטיח את השוויון לא של ערבים ויהודים, לא של גברים ונשים.

תמר גוז'נסקי: אין לנו חוק-יסוד שמבטיח את זכות השביתה וזכויות חברתיות אחרות.

תמר גוז'נסקי: אין לנו חוקי-יסוד שמבטיחים בעצם שמדינת ישראל תצטרך להתנהג בשוויון לכל אזרחיה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שכאשר אנחנו היום, ביום זכויות האדם, מדברים על זכויות אזרח ועל זכויות אדם, אנחנו צריכים לראות שהמטרה צריכה להיות שמדינת ישראל תהיה מדינה שוויונית לגבי כל אזרחיה.

תמר גוז'נסקי: אין אמת-מידה אחרת למידת הדמוקרטיה של המשטר.

תמר גוז'נסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רומן ברונפמן – איננו באולם.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת יצחק סבן.

מיקי לוי: שלוש דקות.

יצחק סבן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, בחודש ספטמבר האחרון פורסם דוח חמור ביותר של האגודה לזכויות האזרח.

יצחק סבן: מנתונים המתפרסמים בדוח עולה, כי למרות חוק המעצרים שחוקק בשנת 1997 והיה אמור לחולל מהפכה בנושא מעצרי השווא, עדיין מדיניות המשטרה ובית-המשפט בנושא המעצרים רחוקה מאוד מיישום החוק וגורמת מדי יום עוול למאות אלפי החפים מפשע שנעצרו על לא עוול בכפם; ולאחר מכן, כשהם שוחררו, הם לא יכלו לשאת את פניהם מול הסובבים אותם מחמת הבושה והאצבע שמופנית אליהם.

יצחק סבן: כמו כן, לא ניתן לתאר את תנאי המעצר הקשים שהעצורים נאלצים לשהות בהם, ורובם המוחלט לאחר מכן משתחררים, ולמפרע מתברר שהיו חפים מפשע.

יצחק סבן: אבל את הטראומה העוברת עליהם בתנאי המעצר קשה מאוד למחוק וקשה להם לתפקד כרגיל.

יצחק סבן: אין צורך לומר, שאם החינוך במדינתנו היה ברוח ישראל סבא, כמו החינוך המוענק בבתי-הספר של "מעיין החינוך התורני" של ש"ס, לא היה צורך כלל במשטרה ובבתי-הסוהר, אך לצערי המצב אינו כך.

יצחק סבן: חייב אני לציין עוד עוול נורא שנעשה מצד שירות בתי-הסוהר לרב אריה דרעי.

יצחק סבן: השבת האחרונה היתה שבת הבר-מצווה של אחיינו של רבי אריה דרעי.

יצחק סבן: בדיון בשב"ס הוחלט, ולאחר אישורו של השר לביטחון פנים שלמה בן-עמי, לשחררו במוצאי שבת לשעות ספורות בלבד.

יצחק סבן: ברצוני להדגיש, שזכות השתתפות באירועים משפחתיים מקרבה ראשונה מוקנית בחוק לכל אסיר בישראל ואין כאן שום הטבה שנעשתה לאריה דרעי.

יצחק סבן: לאחר שמשפחתו ובני ביתו ציפו מאוד לראותו משתתף באירוע, ולו לשעות ספורות, לבסוף לא התקיים הדבר עקב תרמית שביצע השב"ס.

יצחק סבן: ראיתי את צערם ואכזבתם העמוקה והנוגעת ללב של תשעת ילדי משפחת דרעי, אשתו, משפחתו ומקורביו, ולא מצאתי מלים על מנת לתאר את העצבות הנוראה שחשו.

יצחק סבן: אני מקווה, שהקדוש-ברוך-הוא ישלם למי שגרם לכך באותה מטבע, על מנת שיחוש את מה שעשה.

יצחק סבן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

מיקי לוי: חבר הכנסת זבולון אורלב, שלוש דקות.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יום זכויות האדם הוא ציון חשוב גם בסדר-היום הלאומי, וכמובן גם בסדר-היום התרבותי והחינוכי.

זבולון אורלב: את שלוש הדקות שלי אני רוצה להקדיש לחצי הכוס המלאה, מאחר שאני יודע שיש חברי כנסת רבים שנהנים לדבר על חצי הכוס הריקה.

זבולון אורלב: אדוני השר, הכנסת סיימה לפני זמן קצר ביותר את חקיקת חוק זכויות התלמיד, ובכך הפכה לחלוצה במדינות העולם המבטיחה את זכויותיו של התלמיד.

זבולון אורלב: הזכויות בנויות באופן עקרוני על אמנת האו"ם בדבר זכויות הילד, שהיא כשלעצמה הישג חשוב ביותר של הקהילייה הבין-לאומית.

זבולון אורלב: החוק קובע את טובתו של הילד כערך חברתי ומגן על זכויות הילד ללמוד, להיבחן, לא להיות מופלה ולא לקבל עונשים שהם – – –

מיקי לוי: מה ההתייעצויות האלה?

מיקי לוי: פה הליכוד, שם המפד"ל.

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין, אם אנחנו דנים בזכויות האדם – לפחות הזכות להשמיע בלי להפריע, ועוד המפד"ל מפריעה לך.

זבולון אורלב: אני לא יודע מה הם רוקמים שם.

זבולון אורלב: אני מקווה רק שאני בתוך העסק.

זבולון אורלב: אל תשכחו אותי.

זבולון אורלב: קובעים את הרשימה.

יגאל ביבי: אני לא ברביעייה.

זבולון אורלב: אני מודה ליושב-ראש ששומר על האינטרסים שלי.

זבולון אורלב: על כל פנים, החוק הזה הוא חוק שמעורר שאלות בתוך מערכת החינוך.

זבולון אורלב: מאז פורסם החוק קיבלנו הרבה מאוד שאלות ממורים, ממנהלים וממחנכים, שדואגים היכן חובות התלמיד.

זבולון אורלב: אני חושב, שבסופו של דבר כל מערכת החוקים וההוראות למיניהן מטילות חובה, וראויים התלמידים והילדים שלנו שיהיו חוקים שיגנו עליהם, ושזו תהיה דרך חינוכם – להשתמש גם בזכות.

זבולון אורלב: זכות היא חלק מחובה.

זבולון אורלב: מכלל הזכות שאתה מטיל על אדם, אתה מחנך את האדם בדרך הראויה והנכונה.

זבולון אורלב: ואם יש זכות לתלמיד שלא יפלו אותו מטעמים כלכליים או מטעמים של השקפות פוליטיות, מכאן אנחנו למדים שחובה על התלמיד ללמוד את ערך השוויון.

זבולון אורלב: ואם אנחנו קובעים בחוק זכויות התלמידים סייגים והגבלות לגבי הרחקת תלמיד מבית-ספרו, מכאן אנחנו מטילים חובה על התלמיד לאהוב את בית-ספרו.

זבולון אורלב: אנחנו נמצאים גם בהליכים של השלמת החוקים האלה על מנת לעגן את אמנת האו"ם לזכויות ילדים גם כן בתור חוק בספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת צבי הנדל.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בצלם אלוקים נברא האדם.

צבי הנדל: כל אדם באשר הוא זכאי בעולם הזה, ברמה שתלויה בבני אדם, לאותן זכויות ולזכויות שוות, לכבוד הדדי ולזכויות בכל מגוון האפשרויות של החיים האזרחיים והדתיים.

צבי הנדל: הזכות המרכזית של האדם היא הזכות לחיים.

צבי הנדל: אין ערך עליון מזה ואין זכות בסיסית יותר מהזכות הזאת המרכזית לחיות כפשוטו.

צבי הנדל: לצערי הגדול, כאן במדינת ישראל, במדינה יהודית דמוקרטית, יש אוכלוסייה גדולה של יהודים שהזכות הזאת מוטלת בספק לגביהם.

צבי הנדל: יש להם בעיה גדולה בדרכים, יש בעיה גדולה בבית, יש בעיה גדולה לילדים.

צבי הנדל: הנה רק היום, מי ששמע חדשות, ברוך השם, בנסי נסים, ירי מח'אן-יונס לתוך המתנ"ס של נווה-דקלים, כדורים חדרו לתוך כיתת לומדי מחשבים.

צבי הנדל: בנס לא קרה אסון.

צבי הנדל: זה עבר בחדשות כאילו דיווחו על מזג האוויר.

צבי הנדל: המדינה היחידה בעולם שבה יהודי נרצח והרוצח יכול להתהלך חופשי.

צבי הנדל: יותר מזה, הוא יכול להפוך לגיבור לאומי בתוך עמו, לקבל משרה ציבורית בכירה, משרה בזרועות הביטחון, קצונה גבוהה, משכורת.

צבי הנדל: אין עוד מדינה אחת בעולם שבה דם יהודי הפקר והרוצח מסתובב חופשי כמו במדינת ישראל.

צבי הנדל: אין עוד מדינה בעולם שבה מי שהביא עלינו את האסון הזה, את החלומות באספמיה, את משיחיות השקר הזאת, החבר'ה ששייכים לשמאל הקיצוני הפנאטי במדינת ישראל, שממשיכים לשמש בפוליטיקה, מתמודדים על נשיאות המדינה.

צבי הנדל: בכל מדינה מתוקנת, נורמלית, היה איש כזה מייד מתפטר לאחר שש-שבע השנים שבהן רואים לאן הוליך המהלך הזה.

צבי הנדל: לכן, כשאנחנו מדברים על זכויות האדם חשוב לנו, בראש ובראשונה, לבדוק אצלנו בבית, האם אנחנו מסוגלים ללכת בגאון ובגאווה ולהגיד: ידינו לא שפכו את הדם הזה?

צבי הנדל: הסיכון הזה, שמאות אלפי יהודים חיים בו יום-יום, שעה-שעה, האם אין לנו אחריות לכך?

צבי הנדל: זכויות אלה, המופרות אצלנו, הן חד-צדדיות באורח פלא, אפילו בדברים פשוטים אזרחיים, כמו היתרי בנייה.

צבי הנדל: הנה יושב פה יהודי שהיה שנים ראש עיר.

צבי הנדל: אם מישהו היה בונה מרפסת לא חוקית, חריגה בלוד, הרי מייד היו הורסים לו אותה.

צבי הנדל: עשרות אלפי בתים, וילות לתפארת, נבנים במגזר הערבי על אדמות מדינה, ואין פוצה פה ומצפצף.

צבי הנדל: אצלנו זה זכויות מועדפות לאלה שבוכים, לאלה שזורקים אבנים.

צבי הנדל: מה קרה לנו?

צבי הנדל: נבהלנו מעצמנו?

צבי הנדל: קצת כבוד עצמי, קצת שמירה על חיים, קצת שמירה על גאווה יהודית.

צבי הנדל: מה שאנחנו לא מרשים לעולם במגזר היהודי יש בעשרות אלפים במגזר הערבי, ועדיין הם צועקים וזועקים חמס, אין לנו זכויות שוות, וזורקים אבנים בכבישי המדינה.

צבי הנדל: לכן קורא אני, אדוני היושב-ראש, לכולנו להתעשת, עוד לא מאוחר, לחזור אל עצמנו ולהיות בעניין הזה לפחות עם ככל העמים, שמכבד את עצמו במינימום שבמינימום, שמכבד את החיים של האזרחים שלו, שהם הרוב במדינה, ולא מתנהג אל הרוב כמיעוט ונותן כבוד ויקר למיעוט כאילו הם הרוב, כאילו הם מתנהגים יפה, כאילו אצלם החוק נשמר והזכויות נשמרות.

צבי הנדל: הלוואי שהיו לומדים בעולם איך צריך לתת זכויות אדם.

צבי הנדל: אין עוד מדינה שבה יש סיבוכים קשים כל כך, ואנחנו, כעם יהודי, יודעים היטב לתת את הזכויות גם למי שלא יודעים להעריך זאת ומנסים להרוג אותנו חדשות לבקרים.

צבי הנדל: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: רשות הדיבור לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, יש עובדה מצערת.

עזמי בשארה: לדעתי, כל שוחרי זכויות האדם צריכים היו לזכור ביום זה, שכל כך הרבה שנים אחרי ההכרזה האוניברסלית על זכויות האדם זכויות האדם נרמסות בכל כך הרבה מדינות בעולם.

עזמי בשארה: לצערי הרב, זה כולל הרבה מדינות ערביות וגם את מדינת ישראל.

עזמי בשארה: זכויות האדם הן לא זכויות האזרח.

עזמי בשארה: זכויות האדם הן זכויות אוניברסליות, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: מדובר בזכויות האדם החי.

עזמי בשארה: לא מדובר בזכות לחיות, אלא מדובר בזכויותיו של האדם החי, שלא יכול לרמוס כל כך הרבה זכויות של בני אדם ואחר כך להגיד: זכותי לחיים היא מעל לכל הזכויות האחרות שאני רומס, כולל להרוג או לירות באנשים אחרים.

עזמי בשארה: מדובר כאן בזכויות האדם החי, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: מדובר בזכויות של בני אדם, זכויותיהם הבסיסיות, שגם לא שייכות לחובות.

עזמי בשארה: אני לא יודע מאיפה ידידי חבר הכנסת אורלב לקח את הדברים.

עזמי בשארה: פה לא עומדות זכויות מול חובות, לצערי הרב.

עזמי בשארה: אני חייב להגיד זאת לך.

עזמי בשארה: אלה זכויות האדם.

עזמי בשארה: אלה לא זכויות האזרח.

עזמי בשארה: על איזה חובות אתה מדבר?

עזמי בשארה: אלה זכויות האדם בתור היותו אדם, כאדם, לא חשוב מה היא השייכות הלאומית שלו, לא חשוב מה הוא הצבע שלו, ולא חשוב אם הוא אזרח במדינתך או לא אזרח במדינתך.

עזמי בשארה: יש זכויות לאדם אפילו תחת כיבוש.

עזמי בשארה: ההכרזה הזאת היא הכרזה אוניברסלית, שחלה על כל אדם, לא חשוב מה היא תרבותו, לא חשוב באיזו רמה של התפתחות הוא.

עזמי בשארה: יש דברים שאתה לא יכול למנוע ממנו.

עזמי בשארה: אתה לא יכול, למשל, לזרוק אותו מתוך מולדתו.

עזמי בשארה: אסור לך.

עזמי בשארה: אלה זכויות האדם.

עזמי בשארה: אתה לא יכול להעביר אותו ממקום למקום ללא רשותו.

עזמי בשארה: אתה לא יכול להגביל את חופש התנועה שלו.

עזמי בשארה: אתה לא יכול לעצור אותו ללא סיבה.

עזמי בשארה: אתה לא יכול למנוע ממנו חינוך.

עזמי בשארה: אתה לא יכול לסגור לו בית-ספר.

ראובן ריבלין: זאת כל עוד הוא מכבד את זכויותי הבסיסיות.

עזמי בשארה: כן, כן.

עזמי בשארה: אם אתה עושה הכרזה אוניברסלית, רובי – – –

ראובן ריבלין: יש חובה – – –

עזמי בשארה: היא אוניברסלית.

עזמי בשארה: היא מניחה שאנשים מכבדים את הזכויות האלה.

עזמי בשארה: בדרך כלל, את מי אתה מאשים?

עזמי בשארה: אתה מאשים את מי שיש לו הכוח לשלול ממך, למשל, את החינוך.

עזמי בשארה: לפי מגילת זכויות האדם, אתה לא יכול לשלול ממישהו את הזכות הבסיסית, שהפכה שם בסיסית, לחינוך.

עזמי בשארה: גם תחת כיבוש אתה לא יכול לעשות זאת.

עזמי בשארה: זכויות האזרח הן מושג רחב יותר, שעליו נתווכח הרבה יותר, אם הוא קשור, למשל, למושג כמו חובות.

עזמי בשארה: אני חושב שמושג החובות הוא מושג יחסי ואילו מושג הזכויות הוא אבסולוטי קצת יותר מהחובות.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: בדרך כלל חובות קשורות לגיל, למין, לבריאות, למצפון, למיליון דברים, ואילו זכויות האזרח נטייתן היא – ואני לא אומר בכלל – להיות פחות יחסיות מחובות.

עזמי בשארה: אבל זה ויכוח אחר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים על זכויות האדם בעולם שבו נהרגים מיליונים גם אחרי מלחמת העולם השנייה בגלל יריבויות פוליטיות, או שבטיות, מיליונים מועברים ממולדתם או מושמדים בגלל כל מיני סכסוכים אזוריים, או בין-לאומיים, וזכויות האדם נרמסות.

מיקי לוי: תודה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, הרשה לומר רק עוד דבר אחד, מלה.

מיקי לוי: בבקשה.

עזמי בשארה: עליתי הנה רק מהסיבה הזאת.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, גם פצוע שנפצע על-ידי הצבא הישראלי בשטחים בכל חלקי גופו מכל מיני כדורים, דום-דום או כדורים חיים וכו', יש לו הזכות לקבל טיפול.

עזמי בשארה: אם אין טיפול בגדה המערבית – מדינת ישראל לא יכולה לאסור אותו, להחזיר אותו מהגשר ולמנוע ממנו לצאת לחו"ל כדי לקבל טיפול.

עזמי בשארה: אלה זכויות אדם, אדוני היושב-ראש, וזה קורה במדינת ישראל.

קריאה: אלה זכויות רוצח.

עזמי בשארה: לבחור הזה קוראים מוחמד נדא.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: רשות הדיבור לחבר הכנסת זאב בוים.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי את דבריה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואליבא דחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, זכויות אדם יש רק לסוג מסוים של בני אדם, רק לפלסטינים.

זאב בוים: כאשר ה"תנזים" – – –

תמר גוז'נסקי: זו פרשנות שאין לה שום קשר למה שאמרתי.

תמר גוז'נסקי: אין לה שום קשר.

תמר גוז'נסקי: אדוני במקום להקשיב צעק ולא הקשיב למה שאמרתי.

זאב בוים: לא, הקשבתי, ומכיוון שהקשבתי לך גם נאלצתי לזעוק.

זאב בוים: עכשיו אשיב לך, ואשתדל בשקט.

זאב בוים: כאשר ה"תנזים" יורה מהמארב בכבישי יש"ע – – –

תמר גוז'נסקי: אתה תדבר בשקט ולי לא תיתן לדבר?

מיקי לוי: תמר גוז'נסקי, את ששומרת – – –

זאב בוים: אתן לך לדבר.

מיקי לוי: אני מבקש.

מיקי לוי: זכותו של כל אדם להביע את דעתו בלי שיפריעו לו.

מיקי לוי: אנחנו דנים בחוק זכויות האדם.

תמר גוז'נסקי: בוודאי.

תמר גוז'נסקי: בוודאי.

זאב בוים: גברתי, כאשר ה"תנזים" יורה מהמארב בכבישי יש"ע, כאשר "הג'יהאד האסלאמי" מרים אוטובוס עם ילדים בעזה, כאשר במשך שלושה חודשים אנשי הרשות הפלסטינית יורים ברשות ובסמכות על שכונת גילה בירושלים – ואני לא מכיר שום עיר בירה בעולם שבה יורים כך ומוכנים שם שיירו בתוך עיר הבירה – כאשר עם ישראל קובר את מתיו שנהרגו כתוצאה ישירה של האינתיפאדה המזוינת, שנכפתה ביוזמה, ביודעין, ברשות ובסמכות של יושב-ראש הרשות הפלסטינית, את עומדת כאן, חברת הכנסת גוז'נסקי, ומפלה בעצם בין דם לדם ובין אדם לאדם.

זאב בוים: זה מה שעשית.

תמר גוז'נסקי: לא היה ולא נברא.

זאב בוים: לא היה ולא נברא?

זאב בוים: נראה שיש לי שמיעה לקויה.

זאב בוים: אבל אני הקשבתי למה שאת אמרת.

צבי הנדל: גם אם לא אמרת כך, זו היתה כוונתך כנראה.

זאב בוים: את אמרת.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת הנדל, אל תייחס לי כוונות.

מיקי לוי: אני חייב להגן על תמר גוז'נסקי.

מיקי לוי: אתם לא יכולים לתקוף אותה ביחד.

מיקי לוי: לא, אתם לא יכולים.

זאב בוים: חברת הכנסת גוז'נסקי, אני חשבתי, שביום הזה – ביום זכויות האדם הבין-לאומי, יום אחד בשנה שבו אנחנו מציינים את זכויות האדם – אנחנו כולנו, בלי הבדלי גישות ומחלוקות פוליטיות, צריכים לעמוד כאן ולדבר על קדושת החיים של כולם, של כו-לם, יהודים וערבים כאחד.

זאב בוים: נדמה לי שזו לא ההזדמנות, חברת הכנסת גוז'נסקי, לערוך כאן את החשבון הפוליטי, כי הוויכוח הפוליטי בינינו מונח ורובץ כאן, על הדוכן, במליאה, בכל חלקי הבית הזה, יום-יום ושעה-שעה.

זאב בוים: אני חושב שזו בדיוק הסיבה שבאנו לציין יום אחד, אפילו לא יום מלא.

זאב בוים: כמה זמן ייתנו פה?

זאב בוים: עוד כמה דקות ייתנו ונגמור זאת.

זאב בוים: לכן, הרשי לי לומר, שמבחינה זאת היתה לי אכזבה אישית לשמוע אותך בהזדמנות הנדירה הזאת לועסת את המנטרות הפוליטיות, פרי בית-מדרשך האנכרוניסטי.

מיקי לוי: תודה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים.

זאב בוים: ברוח זו אני אומר, שביום זכויות האדם הבין-לאומי צריך להזכיר לעצמנו – ולהעמיד עצמנו בפני מראה – שכולנו נבראנו בצלם, שכולנו בני אדם, ועם כל המציאות הקשה, צריך להתעלות ולזכור שאנחנו בני אדם, שהערבים הם בני אדם, שהפלסטינים הם בני אדם.

זאב בוים: יש לנו קונפליקט קשה בן 100 שנים.

זאב בוים: הוא מנת חלקנו.

זאב בוים: יש לנו ויכוח גדול איך לפתור אותו.

זאב בוים: אבל ביום הזה אנחנו לא נעשה אפליה.

זאב בוים: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נחום לנגנטל מבקש להסיר את הצעתה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: לפני כן השר צריך להשיב.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: בדרך כלל, אדוני השר, לא מופיעים שרים.

מיקי לוי: אבל אתה מופיע.

מיקי לוי: בדרך כלל מקום השרים ריק.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושאים שאנחנו דנים בהם היום מעסיקים את העולם יותר ויותר, והקונסנסוס שנוצר בעולם שונה מאוד ממה שהיה בעולם הזה לפני 100 או 200 שנה.

יוסי ביילין: הרבה דברים שמכל גוני הקשת הפוליטית השלימו אתם הם דברים שהיום לא ניתן להשלים אתם.

יוסי ביילין: מבחינה זו אין ספק שיש התקדמות גדולה, אם כי זה נכון שהיום אנחנו יודעים על הרבה מאוד הפרות של זכויות אדם במדינות המתפתחות ובמדינות המפותחות.

יוסי ביילין: חלק מזה נובע מכך שהעולם שקוף יותר ויודעים הרבה יותר על פגיעות בזכויות אדם מאשר ידעו כאשר אמצעי התקשורת היו יותר פרימיטיביים; חלק מזה משום שדווקא האמצעים הטכנולוגיים המודרניים נותנים בידי הגורמים בממסדים השונים בעולם את היכולת לפגוע בזכויות אדם.

יוסי ביילין: אנחנו נמצאים במאבק מתמיד בנושא הזה כדי לקדם את העניין שחשוב לרבים מאוד מאתנו, בוודאי לאלה שדיברו כאן היום לפני.

יוסי ביילין: במשרד המשפטים קיבלנו החלטה כבר לפני כשנה לנסות להציע מוסד חדש בישראל, שייקרא נציבות עליונה לזכויות האדם.

יוסי ביילין: המוסד הזה קיים במקומות אחרים בעולם, הוא אפילו חלק מאמנות שנחתמו לאחרונה.

יוסי ביילין: מדובר במוסד שיהיה כתובת להפרות של זכויות אדם, ויעסוק הן ביוזמה לחקיקה, הן בתשובה על דוחות והן בניסיון לעצב מדיניות בנושאים של זכויות אדם בעולם, נושאים שבגלל העיסוק הרב שאנחנו עוסקים בעצמנו מטבע הדברים, בגלל מצוקות הזמן, אנחנו ממעטים מאוד לקבוע בהם מדיניות.

יוסי ביילין: נציבות כזאת יכולה לסייע לנו גם כממשלה וגם ככנסת לעצב מדיניות כלפי בעיות קשות שנוצרות בעולם.

יוסי ביילין: הוקמה ועדת היגוי להקמת הנציבות הזאת, שמייצגת גם גורמים חוץ-ממשלתיים.

יוסי ביילין: ביקשנו ממכון "מינרווה" לקחת על עצמו את העבודה המקצועית כדי להציע לממשלה את המאפיינים של המוסד הזה.

יוסי ביילין: הוא אמור להגיש את המסקנות שלו תוך השוואה ולימוד הלקחים של מקומות אחרים בעולם שהקימו נציבות לזכויות האדם, בעיקר במערכת היחסים בין נציבות כזאת לבין גורם כמו מבקר המדינה, למשל, או מה הקשר בינו לבין הכנסת, מה הקשר בינו לבין הממשלה, האם זה גורם שהוא לגמרי עצמאי, שלא תלוי לא בתקציב ולא בפיקוח ממשלתי, או שהוא כן גורם שקשור במשרד ממשלתי כזה או אחר.

יוסי ביילין: כאן אנחנו באמת מנסים ללמוד את הלקחים ולהקים מוסד משלנו.

יוסי ביילין: אחד הדברים שיביא המכון הוא גם הצעת חוק, שאם נאמץ אותה כממשלה, אני מקווה שהיא תובא במהלך המחצית הראשונה של השנה הבאה גם להחלטה בכנסת.

יוסי ביילין: בשנת 1991 חתמה ישראל על שורה של אמנות בין-לאומיות שקשורות לזכויות אדם, וההצטרפות הזאת משקפת את רצונה של המדינה להיות חלק ממשפחת העמים הדמוקרטיים הנאורים.

יוסי ביילין: מדובר כאן במחויבויות שלקחנו על עצמנו.

יוסי ביילין: חלק מהן הוא מנגנון דיווח ותשובות על טענות נגד ישראל או נגד פעולות שקשורות בישראל.

יוסי ביילין: אנחנו מכינים את הדוחות של התשובה.

יוסי ביילין: אנחנו גם נמצאים בהידברות עם משרד החינוך כדי לשלב אותו בהכנת חומר לימוד לבתי-הספר שקשור בזכויות אדם, שקשור בחלקה של ישראל בשמירה על זכויות אדם וקשור גם בתשובה של ישראל על דוחות הכרוכים בזכויות אדם שהם חלק מיישום האמנה בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות.

יוסי ביילין: אני מקווה, שהמאבק של כולנו למען הרחבת זכויות האדם ושמירתן יימשך ביתר שאת, ושהגוף שאנחנו מקווים להקים – הנציבות העליונה לזכויות האדם – יסייע במימוש המטרות והתקוות שלנו.

יוסי ביילין: אני מציע שהמליאה תדון בהצעות שהועלו כאן.

יוסי ביילין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נחום לנגנטל – לא נמצא באולם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אברהם רביץ רוצה להסיר את הצעתו של חבר הכנסת יצחק סבן.

אברהם רביץ: אדוני השר, הייתי רוצה את אוזנך לרגע, יש לי רק דקה ואני פונה אליך.

אברהם רביץ: אתמול נפל דבר בישראל ונכתב פרק חדש בזכויות האדם, אבל פרק מאוד עצוב.

אברהם רביץ: בעתירה שהיתה לפני בג"ץ, כאשר עורך-הדין שפטל אמר שלציבור החרדי אין מספיק מקומות בהנהלה של רשות השידור, התבטא השופט חשין: למה אתה דואג לחרדים, חרדים לא באים לכאן, יש להם רק רבנים, הם הולכים לרבנים.

אברהם רביץ: אני כשלעצמי הייתי מסכים שאכן נלך לרבנים, אבל גם שהממשלה תישמע לפסקים של הרבנים, שהמשטרה תבצע את הפסקים של הרבנים, אבל את זה לא נותן לי השופט חשין.

אברהם רביץ: אני אגיד לך למה אני מדבר אליך, כי למען הגנה על זכויות האדם אני חושב שאתה כשר המשפטים צריך לפעול או להשעות את השופט חשין בכלל, כי זו פגיעה בזכויות האדם, בציבור ענק במדינת ישראל שאין לו, לדברי חשין, הגנה אם הוא יופיע לפני בית-המשפט; אבל אם כשר המשפטים אתה לא יכול לפטר אותו, אתה לפחות צריך לנווט שבמשפטים ובפניות שיש בהם מעורבות של אדם חרדי לא ישב בהרכב שדן בהם השופט חשין.

אברהם רביץ: לא נוכל לקבל את יומנו אצלו מאחר שהוא פוגע בזכויות המיעוט החרדי במדינת ישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת רביץ, היתה לך דקה ודיברת חמש דקות.

מיקי לוי: איך זה?

יגאל ביבי: חמש דקות של טעם.

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא – איננו באולם.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו באולם.

מיקי לוי: לכן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה לדיון במליאה.

מיקי לוי: מי בעד?

תמר גוז'נסקי: דיון במליאה.

תמר גוז'נסקי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

זאב בוים: חברת הכנסת גוז'נסקי הציעה דיון במליאה, כי תהיה לה הזדמנות להגיב על דברי.

מיקי לוי: 14 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מיקי לוי: ההצעה עוברת לדיון במליאה.

מיקי לוי: הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה וקריאה שלישית – הצעת חוק מידע גנטי, התשס"א–2000, שהחזירה הוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי; הצעת חוק חובת דיווח בדבר הנזקים הבריאותיים הנגרמים מעישון מוצרי טבק, התשס"א–2000, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 23), התשס"א–2000.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10); הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 39), התשס"א–2000; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 40), התשס"א–2000; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 21) (דין מפלגות המקיימות סיעה אחת), התשס"א–2000, של חבר הכנסת ראובן ריבלין.

א' האן: תודה רבה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: נאומים בני דקה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

גדעון עזרא: מי אחריו?

מיקי לוי: גם אתה צריך ללכת לוועדת הכנסת?

מיקי לוי: הוא, ואחר כך אתה?

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, שמעתי את דבריו של חבר הכנסת הרב רביץ, שחזר אלינו בריא ושלם, ואני מאחל לו בריאות רבה.

ראובן ריבלין: כאשר הוא מצטט את דבריו של שופט בית-המשפט העליון מישאל חשין – מישאל חשין הוא שופט שידוע בדבקותו בזכויות האדם קלה כחמורה, ואם הדברים המיוחסים לו, ואין לי ספק שהרב רביץ מצטט דבר שנאמר כביכול בשמו, אם אכן נאמרו, אני הייתי מבקש מכבוד השופט, שופט בית-המשפט העליון מישאל חשין, לבוא ולומר שהיתה זו פליטת פה, שאין ולא היתה בה כוונה לומר את אשר אמר.

יצחק כהן: מה הוא אמר?

ראובן ריבלין: שכן אם חלילה היתה כוונה והדברים נאמרו – –

מיקי לוי: ברוך הבא, כהן.

ראובן ריבלין: – – אני חושב שיש צורך שהשופט ייקרא לסדר.

ראובן ריבלין: אבל אני בא ואומר בצורה הברורה ביותר.

ראובן ריבלין: השופט חשין מוכר לי, הוא ידוע בפסיקתו.

ראובן ריבלין: פעמים רבות דעותיו הן דעות שיש עליהן מחלוקת, אבל מחלוקת שהיא מחלוקת לשם שמים, מחלוקת שמתקיימת, ולא מחלוקת קורח – –

מיקי לוי: תודה.

ראובן ריבלין: – – והייתי מבקש באמת לברר על מנת שיבהיר השופט את דבריו משום שבנפשנו הם.

מיקי לוי: חבר הכנסת מודי זנדברג, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

מיקי לוי: כל מי שצריך ללכת למרכז הליכוד – רק שירים אצבע.

אליעזר זנדברג: אני לוועדת הכנסת.

אליעזר זנדברג: יש פה כל מיני תורים, כל מיני העדפות.

קריאה: – – –

מיקי לוי: הוא בדרך.

אליעזר זנדברג: לא מוכן, לא מוכן.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה להודות לך.

אליעזר זנדברג: ב-17:00 יש ישיבה של ועדת הכנסת, המשך ישיבת הוועדה.

אליעזר זנדברג: עוד לא נרגעתי מן התופעות, או מן הדרך שבה הדברים קרו בוועדה בישיבה הקודמת.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, היום העבירו פטור מחובת הנחה לחוקים שהם חוקים עוקפי דמוקרטיה, ובמידה רבה מאוד פוגעים בשיטה, בשיטה הקונסטיטוציונית של מדינת ישראל, וכל זאת למה?

אליעזר זנדברג: לא משום שבנימין נתניהו מעוניין להתמודד.

אליעזר זנדברג: הוא מעוניין להתמודד בבחירות הכוללות בחירות לכנסת.

אליעזר זנדברג: משום שאהוד ברק, פעם נוספת, מפחד ומתכך ומנסה למצוא את הדרך הנכונה גם להצליח להתמודד בבחירות וגם באיזו צורה אולי לשמור ולשמר את מפלגתו.

אליעזר זנדברג: אני פונה להיגיון, אדוני היושב-ראש.

אליעזר זנדברג: נניח שמתקיימות בחירות.

אליעזר זנדברג: לא משנה מי נבחר.

אליעזר זנדברג: הבעיות הן לא בעיות שקשורות להקמת ממשלה.

אליעזר זנדברג: הבעיות הן חלוקת הכוחות או יחסי הכוחות כאן בכנסת.

אליעזר זנדברג: לא יהיה אפשר לכל אחד מהמתמודדים – –

מיקי לוי: תודה.

אליעזר זנדברג: – – להקים קואליציה ולכן צריך בחירות גם לכנסת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת זאב בוים.

מיקי לוי: מי עוד במרכז הליכוד פה?

צבי הנדל: אני לא.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: אתה מה?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, גם אני בוועדת הכנסת.

תמר גוז'נסקי: רגע, מה קרה?

תמר גוז'נסקי: יש רשימה.

מיקי לוי: חברי הכנסת.

מיקי לוי: מה קרה, תמר?

תמר גוז'נסקי: – – –

מיקי לוי: כן, בבקשה.

ויצמן שירי: – – –

מיקי לוי: שירי, מה קרה לך אתה?

מיקי לוי: קודם כול אתה לא יושב במקום שלך, אתה יודע?

מיקי לוי: תחזור למקום הטבעי שלך.

קריאות: – – –

מיקי לוי: מה זה פה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: מה קרה לכם?

מיקי לוי: מה, פתאום יש קואליציה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גדעון עזרא.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נדמה לי שמבלי משים נמשך המצב הביטחוני הבעייתי מאוד.

גדעון עזרא: אתמול שמענו על פציעתה הקשה של הבחורה – ואנחנו מאחלים לה החלמה – שמענו על שלושה הרוגים בסוף השבוע האחרון, שמענו על מטענים באזור חברון, ואהוד ברק המציא פטנט, פטנט בלתי אפשרי שאתו הוא רוצה ללכת קדימה.

גדעון עזרא: הוא דואג למפלגתו הקורסת, הוא דואג לעצמו, הוא לא דואג למדינת ישראל.

גדעון עזרא: אם הוא היה דואג למדינת ישראל – מן הראוי שהיה נוקט דרך אחרת.

מיקי לוי: תודה.

גדעון עזרא: אני מבקש שאזרחי המדינה ישימו לב למה שקורה כאן.

מיקי לוי: חבר הכנסת זאב בוים, ואחריו – אני אתן לך, שירי – חבר הכנסת דרוקמן, ואחריו – חבר הכנסת – – –

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אתמול בערב נפצעה קשה גלית תקותיאל מכדור של פלסטיני שנורה אל ביתה ברחוב השליו בשכונת גילה בירושלים.

מיקי לוי: חבר הכנסת שירי ויצמן, תפוס כבר את המקום.

זאב בוים: שלושה חודשים תמימים יורים הפלסטינים אל שכונת גילה, ועולם כמנהגו נוהג.

זאב בוים: התרגלנו, כמעט כולם, כמו אנשי השפלה, שהמשיכו ללגום את כוס הקפה ולאכול את הקרואסון בשעה שה"קטיושות" נחתו על קריית-שמונה.

זאב בוים: רק תושבי גילה, במיוחד הילדים הקטנים החיים תחת אש, אינם מסוגלים ואינם יכולים להתרגל.

זאב בוים: חייהם אינם חיים, ואפילו ביטחון ברמה האלמנטרית אין הממשלה מסוגלת לספק להם.

זאב בוים: מחדל המיגון יירשם בוועדת החקירה העתידית לדיראון הממשלה הזאת, אשר אינה עונה ואינה מסוגלת למגן את דירות האזרחים שאינם שלווים בתקופה זו.

מיקי לוי: תודה.

זאב בוים: עוד סיבה בשורה ארוכה-ארוכה של סיבות שבעטיין צריך להוליך את הממשלה הרעה הזאת הביתה – –

מיקי לוי: תודה.

זאב בוים: – – ויפה שעה אחת קודם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים דרוקמן, ואחר כך חבר כנסת ויצמן שירי – כבר למיקרופון.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, זה כחודשיים וחצי מתנהלת נגדנו מלחמה ממשית על-ידי הרשות הפלסטינית.

חיים דרוקמן: מדי יום ביומו יורים עלינו באש חיה ברחבי ארץ-ישראל, לרבות בעיר בירתנו ירושלים.

חיים דרוקמן: מאז מלחמת העצמאות לא היה מצב כזה.

חיים דרוקמן: ההבדל בין מצבנו הנוכחי לבין מלחמת העצמאות הוא בזה שאז ידענו שהלוחמים נגדנו הם אויבינו בנפש ועלינו להילחם נגדם ולנצח אותם, וכיום יש בתוכנו כאלה שדבר זה איננו ברור להם.

חיים דרוקמן: אפילו בימים אלה, שבהם מתנהלת המלחמה, מנסה ממשלת ישראל להתרפס בפני אלה שיורים עלינו.

מיקי לוי: תודה.

חיים דרוקמן: במשך חודשיים וחצי אלה לא נשמע אפילו חשבון נפש מצד אלה שסיבכו אותנו בהסכם אוסלו האומלל.

חיים דרוקמן: אולי בכל זאת טעו שעשו הסכם עם מרצחים?

חיים דרוקמן: אולי בכל זאת טעו שנתנו להם רובים שכיום יורים בהם עלינו?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן שירי, ואחריו – חבר הכנסת גפני.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: כדי שיהיה רוב בוועדה, בוועדת הכנסת.

מיקי לוי: אריה, מיקרופון.

ויצמן שירי: אני לא צריך; אני יכול להסתדר בלי מיקרופון.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי את זאב בוים, שמאשים את הממשלה במחדל של המיגון בגילה, ושמעתי לפני שבוע ימים את ראש עיריית ירושלים, אולמרט, שמסביר על הסקר, שזה לוקח זמן וצריכים להבין, ואלה מדידות ואלה עניינים הנדסיים וכל הסיפור הזה.

ויצמן שירי: אז פה מראים לאנשים קבל עם ועולם איך כשרוצים לעשות מכל דבר פוליטיקה, גם כשמדובר בחיי אדם – הכול מותר.

ויצמן שירי: יתירה מזו.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, שמעתי את חבר הכנסת מודי זנדברג כאן, שמגן ומגן ומגן, ואני שואל, מה היה אתמול בפגישה בין טומי לפיד, האיש המדופלם, לביבי נתניהו ואולמרט בבית של אולמרט?

ויצמן שירי: שיבואו ויסבירו.

מיקי לוי: גפני בוודאי יסביר עכשיו.

ויצמן שירי: הצביעות של הפוליטיקאים, הציניות של הפוליטיקאים, הכול מותר בבחירות, ואותה מפלגה שביקשה לעשות בחירות במצב חירום, כשכל פעם מזכירים לנו מחדש עד כמה אנחנו נמצאים במצב חירום, היא אותה מפלגה שהיום תוקפת את ראש הממשלה.

ויצמן שירי: בושה וחרפה.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

מיקי לוי: אני מבקש לגשת למיקרופון.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה דרדר את המערכת הציבורית לשפל שלא היה כדוגמתו.

משה גפני: הוא חבר לטומי לפיד כדי להנציח את השיטה האנטי-דמוקרטית הקיימת היום, הוא חבר לש"ס כדי למנוע בחירות לכנסת, הוא חבר לשרון כדי לעצור את ש"ס, הוא חבר לש"ס כדי לעצור את שרון.

משה גפני: הוא הודיע לבג"ץ ביום ראשון שהוא רוצה להשלים את החקיקה ולכן הוא מבקש ארכה של שלושה חודשים.

משה גפני: לא עברו 24 שעות מאז הודיע זאת לבג"ץ, הוא בא לכאן ושלח את שר המשפטים כדי למנוע מ-80 חברי כנסת, 80 חברי כנסת שהיו אמורים לתמוך בחוק, והוא ביקש למשוך את החוק חזרה, והוא הצמיד לנו אקדח לרקה, שאם לא נסכים לדחות את ההצבעה – הוא מושך את החוק כולו.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: מה יגיד הנוער בישראל?

משה גפני: ראש ממשלה שקרן?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בנימין אלון, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו ממשיכים את החיים כרגיל כשממש במרחק הליכה מכאן, בירושלים, שכונה, לא יודעים אם הלילה אפשר לישון בחדר הילדים בגילה או צריך לישון במטבח.

בנימין אלון: זה בפירוש עניין של פוליטיקה, חבר הכנסת ויצמן, כי אם היה מותר לצה"ל לעשות רצועת ביטחון, גם אם זה אזור A, של קילומטר, שום כדור לא היה נכנס.

בנימין אלון: אבל נראה שיש פוליטיקאים שחושבים שהם יוכלו להיפגש עם ערפאת הרוצח בעוד שבוע, אף שהם לא יצליחו – –

מיקי לוי: רחמים מלול.

בנימין אלון: – – הוא לא רוצה, ולכן הם מעדיפים את המשא-ומתן.

בנימין אלון: מלחמת אוסלו כבר עלתה לנו בהרבה קורבנות.

בנימין אלון: צריך להפסיק עם מלחמת אוסלו ולנצח את האויב.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת יצחק כהן.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, מלחמת ההתשה הנמשכת מאז תחילת אוקטובר היא דבר נורא ואיום, ולקורבנות משני הצדדים זה סבל קשה, אבל כמו במלחמת ההתשה שהיתה בסוף שנות ה-60, תחילת שנות ה-70, וכמו במלחמת לבנון – לא היה פתרון פוליטי.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא לא כמו שחבר הכנסת אלון אומר, הקילומטר המסוים הזה, והבעיה בלבנון לא היתה מספר הקילומטרים שצה"ל החזיק.

תמר גוז'נסקי: גם במקרה של מלחמת ההתשה בסואץ, גם במקרה של מלחמת לבנון, הסתבר שהדרך היחידה להפסיק את שפיכות הדמים, למנוע "קטיושות" על קריית-שמונה, היא הסדר מדיני.

תמר גוז'נסקי: לכן, כל חברי הכנסת שקוראים רק להרביץ, ללחום, להרוס ולהשמיד מסכנים את הסיכוי לשלום, הסיכוי של הילדים שלנו ושל הנכדים שלנו.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחמים מלול: תודה.

צבי הנדל: על מה את מדברת?

צבי הנדל: שקר וכזב.

רחמים מלול: חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

רחמים מלול: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אין קריאות ביניים בנאומים בני דקה.

צבי הנדל: קריאת ביניים?

צבי הנדל: עוד הפעם לתת ולא לקבל כלום?

צבי הנדל: עוד הפעם שיחנכו את הנוער – – –

תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים לחיות, לא למות.

צבי הנדל: הם רוצחים אותנו.

רחמים מלול: חבר הכנסת הנדל, תודה רבה.

רחמים מלול: חברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: חבר הכנסת רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני עדיין לא משוחרר מאמירתו של השופט חשין על הציבור החרדי, ואני רוצה לשאול, האם השיח'ים דיראני ועובייד – האם הם מכירים בממסד הישראלי?

אברהם רביץ: אבל בכל זאת, הבג"ץ יושב ודן כדי לדון אם יש לשחררם.

אברהם רביץ: האם גנבים, אנסים, רוצחים – האם הם מכירים במשפט בכלל?

אברהם רביץ: אבל בכל זאת הבג"ץ יושב ודן בזכויותיהם שלהם.

אברהם רביץ: רק לציבור החרדי אין זכויות, משום שהם שואלים רבנים?

אברהם רביץ: מדוע הוא לא שלח את דיראני לנסראללה?

אברהם רביץ: גם הוא רב שלהם.

אברהם רביץ: תודה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד שר המשפטים, אני חושב, שר המשפטים, פעם אחת, פעם אחת ששופט כזה ישלם במשרתו, לא כמו שאומר רובי ריבלין, לקרוא אותו לסדר.

יצחק כהן: אם הוא מדבר מהרהורי לבו, כמשיח לפי תומו, זה מעיד כאלף עדים מה השופט חשין חושב על ציבורים ענקיים במדינת ישראל.

יצחק כהן: אסור להסתפק כמו בטיפול באליגון, אני אפילו לא מצמיד לו את התואר שופט, שמחכים שיפרוש, ואני מאוד משבח את הטיפול שלך בנושא הזה.

יצחק כהן: פעם אחת שופט מתבטא בצורה כזאת – צריך לטפל בו כמו שצריך לטפל, הוא ישלם במשרתו.

יצחק כהן: אני מבטיח לך שאולי בכך תחזירו קצת את אמון הציבור במערכת הזאת, שבנויה רק על אמון הציבור, אין לה שום יסוד אחר.

יצחק כהן: המערכת המשפטית בארץ ובעולם בנויה אך ורק על אמון הציבור.

יצחק כהן: ברגע שאין לה אמון הציבור, אין לה זכות קיום, ומה שפוגע בה אלה התבטאויות מהסוג של השופט חשין.

יצחק כהן: אני מבקש, אדוני, למען המערכת, תטפלו כמו שצריך לטפל.

יצחק כהן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת יצחק כהן.

רחמים מלול: חבר הכנסת צבי הנדל, אחריו – חבר הכנסת לנגנטל.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי כנסת, קיבלתי לפני רגע הודעה בביפר, שאזרח ישראלי נפצע מיריות שנורו לעבר מכוניתו בבקעת-הירדן.

צבי הנדל: ממש בדקות אלה.

צבי הנדל: שמענו מפי הדוברים על האשה שנפצעה אתמול, ונאחל לה החלמה מהירה.

צבי הנדל: סיפרתי קודם על ירי על תלמידים בנווה-דקלים – –

שמואל הלפרט: על הרב הראשי לישראל.

צבי הנדל: – – גם על הרב הראשי אתמול באוטובוס, ואצלנו עולם כמנהגו נוהג.

צבי הנדל: אנחנו ממשיכים לשלוח שליחים, בהם שליחים מושחתים, שהבג"ץ פסל אותם.

צבי הנדל: עדיין היום, ברגעים אלה, הם מנהלים משא-ומתן עם שליחיו של הארכי-רוצח הזה, ערפאת, שיום-יום שולח לרצוח אותנו.

צבי הנדל: היום?

צבי הנדל: ברגעים אלה?

צבי הנדל: לאיזה שפל המדרגה אנחנו מגיעים, בשביל אולי איזה תרגיל שיציל את כיסאו של ראש הממשלה?

צבי הנדל: אני מצפה מכולנו להזדעק לעניין הזה.

צבי הנדל: לא יכול להיות מצב, שברגעים כאלה, שכולנו ביקשנו ממשלת אחדות לאומית, והשמאל הקיצוני טרפד אותה, ובסופו של דבר, בתרגילים מלוכלכים הולכים למין בחירות מעוותות, בלי שייבחרו כל חברי הכנסת, תרגיל שבו אולי יצליחו להציל את המפלגה לפחות, ובזמן זה אנחנו מוסיפים חטא על פשע, שולחים לנהל משא-ומתן עם הרוצחים שממשיכים לרצוח בנו שעה-שעה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת הנדל.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת אורלב.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, בדיון שנערך בוועדת המשנה לבטיחות בדרכים התברר לנו מהנהלת בתי-המשפט בישראל וגם מפי נציגי המשטרה, כי אלפי נהגים שרשיונם נפסל בגין עבירות תנועה קשות ממשיכים לנהוג בכבישי הארץ ומצפצפים על החוק.

נחום לנגנטל: זו למעשה זילות החוק וגם זילות של בתי-המשפט.

נחום לנגנטל: לכן הנחתי, עם חבר הכנסת ברכה, שהיה היחיד שטרח להגיע לישיבת הוועדה, תיקון לפקודת התעבורה.

נחום לנגנטל: נהג שנוהג בזמן פסילה ונתפס על-ידי המשטרה, תחול עליו חזקת מסוכנות והוא ייעצר עד תום ההליכים נגדו, ועונש המינימום על עבירה כזאת יהיה מאסר בפועל של חצי שנה לפחות ועד שלוש שנים וקנס של 100,000 שקל.

נחום לנגנטל: זו המלצת השופטים שהיו אצלנו בוועדה ובהמלצת אנשי המשטרה.

נחום לנגנטל: אני אומר את הדבר הזה בנאומים בני דקה, משום שלדאבוני אנחנו יוצאים לפגרה, ואני חושש שהדבר לא יבשיל במושב הזה.

נחום לנגנטל: אני יודע שזו הצעה קשה, אבל יש מצב שבו אומרים לנו שיש במדינת ישראל יותר מ-10,000 נהגים שנוהגים ללא רשיון, אחרי שהרשיון שלהם נפסל בבית-המשפט, והם מצפצפים ונוסעים, ותופסים אותם שוב, ועד שמביאים אותם לבית-המשפט הם שוב מוציאים כפל רשיון וממשיכים לנסוע.

נחום לנגנטל: אני חושב שזו תכלית ראויה שיעמידו אנשים אל מאחורי סורג ובריח בדרך המינהלית הקצרה ביותר.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

רחמים מלול: אדוני, בגלל חשיבות הנושא נתתי לך עוד 30 שניות.

רחמים מלול: לפי הצעת החוק שאדוני הגיש עלול להיווצר מצב שנהגים ינהגו גם אם יחרימו להם את הרכב.

נחום לנגנטל: זו הצעה אחרת, אדוני, שאותם נהגים רצידיביסטים, שיש להם יותר מ-30 עבירות, ובין השאר הם עוברים עבירה של נסיעה ללא רשיון, יחולט הרכב שלהם ל-21 יום.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עם פרוץ הלחימה נוצרה בעיה לתושבי יש"ע, מעבר לכל הצרות של בטיחות וחינוך, גם של ניתוק מעולם התרבות ומעולם האמנות.

זבולון אורלב: דווקא בימי לחימה, אנשים שמרגישים בידוד, צריך לחבר אותם.

זבולון אורלב: צריך שיהיה חיבור טוב יותר בין החזית, מקום העימות, מקום המלחמה, לבין העורף.

זבולון אורלב: לכן יזמנו תנועה רחבה של אנשי תרבות, של אמנות, של הצגות, של זמרים, כדי שיבואו אל תושבי יש"ע ואל הילדים, על מנת לחבר בין חזית לעורף.

זבולון אורלב: אני רוצה לציין לטובה את "אמנות לעם", את חברת המתנ"סים, את אמ"י – ארגון אמני ישראל – ואת מינהל תרבות ואמנות, שהתגייסו יחד ונענו לבקשתנו.

זבולון אורלב: עד היום, במהלך חודש דצמבר, נערכו כ-120 הופעות בכל רחבי יהודה, שומרון ועזה.

זבולון אורלב: מתגובות שאנחנו מקבלים אנחנו יודעים כמה הדברים האלה חשובים, ואני מנצל את השניות הספורות שכבוד היושב-ראש עוד מאפשר לי כדי לקרוא לאנשי התרבות, לאנשי האמנות, לאנשי התיאטרון, לאנשי המוזיקה והמחול: בואו יותר ליהודה ושומרון, כדי שהם ירגישו מחוברים ושכל העם אוהב אותם.

זבולון אורלב: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אורלב.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר כהן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת הלפרט.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, כל תושבי מדינת ישראל חוזים יום-יום, שעה-שעה, בקריסת המערכת הפוליטית במדינת ישראל.

אליעזר כהן: הממשלה, הכנסת, שיטות הבחירות, שיטת בחירת ראש הממשלה, כן בחירה ישירה, לא בחירה ישירה – הכול קרס קריסה מוחלטת.

אליעזר כהן: זה לא היה בלתי צפוי.

אליעזר כהן: שנים ידענו שזה יקרה.

אליעזר כהן: מיום הקמת המדינה התרענו שצריך להתכונן, ואף אחד לא ישב ולא חשב מה היא שיטת הממשלה הראויה למדינה, מה היא שיטת הבחירות, ומעל לכול, לא הכינו חוקה.

אליעזר כהן: צריך להתחיל בחוקה, לבחור את שיטת הממשלה המתאימה, ולפי שני אלה לבחור את שיטת הבחירות המתאימה.

אליעזר כהן: צריך לעשות את זה מהר וחזק.

אליעזר כהן: זה יותר חשוב ויותר דחוף מכל נושא ממלכתי אחר במדינה.

רחמים מלול: אדוני, תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת קליינר.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה, מר אהוד ברק, השמיע במוצאי שבת הודעה דרמטית על הסיבות שהביאו אותו להתפטר מתפקידו.

שמואל הלפרט: מדבריו עלו השגיאות שנעשו בתחום מדיניות החוץ והביטחון, ואפשר היה לקוות שהמסקנה תהיה כי יש לשנות את המדיניות.

שמואל הלפרט: אולם המסקנה של מר ברק היתה שונה לגמרי.

שמואל הלפרט: מר ברק לא מתחרט על כל השגיאות שעשה.

שמואל הלפרט: הוא מתחרט אך ורק על דבר אחד: על שלא ביצע הלכה למעשה את המהפכה החילונית שלו.

שמואל הלפרט: זו הבעיה האחת והיחידה של מדינת ישראל – לא מספר ההרוגים ההולך וגדל מדי יום בשטחים, לא הרעת היחסים עם מדינות רבות בעולם וניתוק היחסים עם כמה מדינות ערביות שעוד היו לנו יחסים עמן, אפילו לא המצב הכלכלי החמור, והעובדה ש-500,000 ילדים חיים מתחת לקו העוני לא מפריעה לו.

שמואל הלפרט: הוא שולח את שר האוצר להכריז שחוק משפחות ברוכות ילדים הוא חוק שערורייתי.

שמואל הלפרט: רק דבר אחד ויחיד מפריע למר ברק, ועליו הוא מתחרט: על שלא ביצע את המהפכה החילונית.

שמואל הלפרט: על כך נאמר לו: העולה במחשבתך – היה לא תהיה.

שמואל הלפרט: הרוב המוחלט של תושבי המדינה רוצה ואוהב את דת ומסורת ישראל.

רחמים מלול: תודה.

שמואל הלפרט: רעיון המהפכה החילונית רק ירחיק אותך יותר ויותר ממשרד ראש הממשלה.

רחמים מלול: חבר הכנסת הלפרט, תודה.

רחמים מלול: עתה, חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

קריאה: חבר הכנסת ביבי.

רחמים מלול: אדוני לא רשום.

יגאל ביבי: אני רשום.

רחמים מלול: טוב.

רחמים מלול: יהי רצון כאילו נרשמת.

רחמים מלול: אדוני, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברגעים אלה שבהם אנחנו יושבים כאן ודנים בעניינים ברומו של עולם, מתבשלת בוועדת הכספים יוזמה שערורייתית של שתי המפלגות הגדולות, שאני קורא לה, ממש, שוד כספי ציבור.

מיכאל קליינר: על-פי היוזמה הזאת, יקבלו שתי המפלגות הגדולות לבחירות המיוחדות שבהן נבחר רק ראש ממשלה פי שניים כסף מאשר היתה כל אחת מהן מקבלת לו היו לנו בחירות גם לכנסת וגם לראש הממשלה.

מיכאל קליינר: לפי הצעת החוק הזאת, יקבלו לבחירות רק לראש ממשלה, הליכוד והעבודה, כסף כמו מה שהוציאו על כל הבחירות הקודמות לראש הממשלה ולכנסת.

מיכאל קליינר: אני מקווה שאנו בכנסת לא ניתן יד להוצאה הזאת ונשאיר את מימון הבחירות המיוחדות כפי שהוא היום – שמונה יחידות מימון לכל מועמד, או להגדיל זאת בקצת, אבל לא היוזמה החמורה הזאת שעוד מנסים להבטיח את העברתה על-ידי מתן דמי לא יחרץ ליתר המפלגות.

רחמים מלול: חבר הכנסת קליינר, תודה.

רחמים מלול: רציתי רק לעדכן אותך, שוועדת הכספים כבר סיימה את הכנת התבשיל לקריאה ראשונה לפני כשעה.

מיכאל קליינר: אבל צריך להצביע כאן.

רחמים מלול: כן.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

עופר חוגי: אפשר להגיש הסתייגויות.

מיכאל קליינר: זו קריאה ראשונה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום מתפרסמת בעיתון "ידיעות אחרונות" כתבה לגבי השופט בדימוס שטרוזמן.

טלב אלסאנע: בכנס שהיה באוניברסיטת חיפה הוא אומר דברים מדהימים, הגורמים חלחלה לאדם בהיותו אדם.

טלב אלסאנע: הוא אומר: אסור לאפשר לחברי כנסת ערבים למצות את זכותם להצביע ולהשפיע.

טלב אלסאנע: מי שאומר את הדברים האלה הוא אדם שהיה שופט בבית-המשפט מחוזי בתל-אביב.

טלב אלסאנע: אני שואל את כבוד שר המשפטים: כמה שופטים כאלה יש?

טלב אלסאנע: איך מגיע אדם כזה, שצריך לשקף זכויות אדם וזכויות אזרח ומערכת צדק, עם דעה כזאת למעמד של שופט?

טלב אלסאנע: אילו גזרי-דין הוא גזר?

טלב אלסאנע: אילו הכרעות דין הוא נתן?

טלב אלסאנע: כמה אנשים חפים מפשע יושבים בבתי-כלא אך ורק משום שהם ערבים שהובאו בפני שופט גזען כזה?

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת יגאל ביבי.

רחמים מלול: גם חבר הכנסת חוגי רוצה לדבר?

רחמים מלול: טוב, אדוני יהיה אחרון הדוברים, משום שעדיין לא מלאה מכסת 30 האיש שיכולים לדבר.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

האשם מחאמיד: אני רוצה להגיד שתי הערות.

האשם מחאמיד: הערה ראשונה היא, שאני מעריך מאוד את בית-המשפט העליון כחומה אחרונה לדמוקרטיה.

האשם מחאמיד: אבל אני חושב – ותסכימו אתי, חברי הכנסת – ואני בטוח שאם לא כל חברי בית-המשפט העליון, אולי רובם כבר רואים איזה זלזול וזילות בערכה של הכנסת כאשר כל שני וחמישי אנחנו רואים חברי כנסת שנוהרים לבית-המשפט העליון על כל דבר, וכאילו נותנים לבית-המשפט העליון לבוא ולהכריע בנושאים שהכנסת צריכה להכריע בהם.

האשם מחאמיד: דבר שני הוא תאונות הדרכים.

האשם מחאמיד: אנחנו שומעים כל יום על תאונות דרכים.

האשם מחאמיד: אני חושב, ששר התחבורה, שר המשטרה וכל השרים הנוגעים בדבר צריכים לחשוב על מכת המוות הזאת ולשים לה קץ.

האשם מחאמיד: תודה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

רחמים מלול: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת עופר חוגי.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: היושב-ראש – – –

רחמים מלול: כמה פעמים אכריז על אחרון הדוברים?

אחמד טיבי: היינו – – –

רחמים מלול: הייתם בסעודה המפסקת?

רחמים מלול: אצלנו הסעודה המפסקת היא לפני הצום.

אחמד טיבי: יש וריאציות במזרח התיכון.

נסים דהן: זו סעודה לפני הצום של מחר.

רחמים מלול: טוב.

רחמים מלול: אנחנו נתחשב.

רחמים מלול: אדוני חבר הכנסת ביבי, בבקשה.

יגאל ביבי: 67 ימים חלפו מאז נחטפו שלושת חיילי צה"ל בהר-דוב.

יגאל ביבי: אתמול, היום, שלשום ולפני שבוע ראינו את המשפחות.

יגאל ביבי: ראינו את העצב.

יגאל ביבי: אישית, אני מכיר את המשפחה הטבריינית, והייתי מורה של אם החייל החטוף.

יגאל ביבי: הצער, העצב, הדאגה והמועקה.

יגאל ביבי: אבל, בדבר אחד אנחנו יכולים לעזור ולהקל – קצת אינפורמציה, קצת נתונים.

יגאל ביבי: 67 ימים הם לא עודכנו בנתון אחד.

יגאל ביבי: כולם מטפלים, וכולם דואגים.

יגאל ביבי: למען השם, המשפחות בצער ובכאב.

יגאל ביבי: הייתי מציע, שיהיה ערוץ ושיהיו יותר הידברות ותשומת לב, ושייעשה מאמץ, כי ביהדות מצוות פדיון שבויים היא אחת המצוות החשובות ביותר.

רחמים מלול: אדוני, תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת חוגי, בבקשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, אנא תפוס עמדה.

רחמים מלול: האחרון הוא חבר הכנסת ברכה, ויותר אין נרשמים.

עופר חוגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על נושא כאוב מאוד ולא מובן כלל – הירי בגילה.

עופר חוגי: אנחנו רואים יום-יום שיש ירי על גילה וקורים נסים מאוד גלויים שאנשים לא נפגעים.

עופר חוגי: אתמול נפגעה אשה שבנס לא מצאה את מותה.

עופר חוגי: לא מובן מדוע המצב צריך להמשיך בצורה כזאת.

עופר חוגי: מדוע עד היום יש רק סקר?

עופר חוגי: מה הבעיה לקחת חברה קבלנית ואת כל החלונות למגן באותו זמן?

עופר חוגי: מדוע בבית-ג'אלה ממשיכים יום-יום לירות?

עופר חוגי: למה צריך צה"ל בסך הכול כל הזמן רק לתת תגובה?

עופר חוגי: האם לא יכולים לתפוס עמדות בתוך בית-ג'אלה, באופן שיותר לא יירו על גילה?

עופר חוגי: חייבים לפתור את הבעיה.

עופר חוגי: לא ייתכן שימשיכו יום-יום לירות על גילה, וצה"ל – כך נראה – אין לו מה לעשות.

עופר חוגי: לא רק זה, הפלסטינים גם מוצאים לנכון להרחיב את הפעילות בירושלים.

עופר חוגי: גם בצפון ירושלים ירו אתמול, והמצב מאוד מסוכן.

עופר חוגי: שלא לדבר על כך שכמעט כל הדרכים ביהודה ובשומרון בחזקת סכנה.

עופר חוגי: הדבר הזה – צה"ל חייב לתת לו פתרון מיידי.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת חוגי.

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אנא תפוס גם אתה את מקומך, ואתה תשלים את רשימת הדוברים סוף-סוף.

אחמד טיבי: היושב-ראש, השופט בדימוס אורי שטרוזמן, יושב-ראש ועדת הבחירות של הליכוד, שהיה שופט ופרש לפני חמש שנים מבית-המשפט המחוזי בתל-אביב, אמר שאסור לאפשר לחברי כנסת ערבים להצביע בסוגיות מהותיות.

אחמד טיבי: הוא אמר: "לדעתי, הם לא היו נאמנים, אלא פחדו מתוצאות עמידתם נגדנו" – על הציבור הערבי – "אף מדינה בעולם לא היתה מעניקה זכות הצבעה במשאל עם על יחסיה עם מדינה אויבת לבני העם האויב הגרים בתחומה".

בנימין אלון: נכון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לחשוב שהאדם הזה היה שופט במדינת ישראל ובפניו נקבע גורלם של מתדיינים ערבים – צמרמורת עוברת בגופי.

אחמד טיבי: לכן אני תובע ממך, אדוני שר המשפטים, לעשות רוויזיה ובדיקה של כל התיקים שעברו בפני השופט בדימוס אורי שטרוזמן ולראות כמה ערבים קופחו בדין, במיוחד לאור המחקר שפורסם באוניברסיטת חיפה לפני יותר משנה, שבדק יותר מ-100,000 תיקים במערכת המשפט המחוזי והשלום, ובו התברר בצורה חד-משמעית, שבמערכת המשפט במדינת ישראל יש מוסר משפטי כפול, ושעל ערבים נגזר דין שונה מאשר על יהודים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

בנימין אלון: הוא לא אמר מלה נגד ערבים.

בנימין אלון: הוא אמר שחברי הכנסת הערבים – – –

אחמד טיבי: גם נגד הערבים.

טלב אלסאנע: כל מי שאתה מגן עליו, יש לו בעיה.

רחמים מלול: אנחנו במסגרת של נאומים בני דקה, אנא להירגע.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מובן שאני תומך בדבריו של חבר הכנסת טיבי.

מוחמד ברכה: אם הליכוד רוצה לדבר על סדר-יום אזרחי כלשהו, אני חושב שהוא צריך להקיא מתוכו איש כזה כשופט פנימי של הליכוד.

מוחמד ברכה: התופעה הזאת אינה תופעה חריגה.

מוחמד ברכה: ביוזמתו של חבר הכנסת טיבי היה לפני כמה זמן בוועדת הכלכלה דיון בנושא של אי-מתן שירותים של חברות ממשלתיות לציבור הערבי.

מוחמד ברכה: באו נציגי המשטרה והמשרדים השונים ואמרו שאין דבר כזה, זה נגמר.

מוחמד ברכה: אז תשמע, בבקשה, אדוני היושב-ראש, את הסיפור שהיה היום, שלא שמעתי אותו ממישהו, אלא הוא קרה לי, כשאנשים מחברת "סוני-ישפאר" לא היו מוכנים לבוא לביתי כדי לתת שירות למכשיר שקניתי מהם, בטענה שיש להם צו מהמשטרה שאוסר עליהם להיכנס לעיר שפרעם.

מוחמד ברכה: אם אכן יש צו כזה, צריך קודם כול לשים קץ לזה.

מיכאל קליינר: זורקים עליהם אבנים כל הזמן.

מוחמד ברכה: אם אין דבר כזה, אני חושב שיש מקום לקרוא לחברה הערבית להחרים כל חברה שמחרימה את הציבור הערבי.

בנימין אלון: תפסיקו לזרוק אבנים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלון, תודה.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (מס' 21) (חשבונות ללא תנועה), התש"ס–2000, קריאה ראשונה.

רחמים מלול: יציג את הצעת החוק יוזם ההצעה, חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: אין הצבעה, אבל יש רשימת דוברים.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת הבנקאות (חשבונות ללא תנועה), התש"ס–2000.

אלי גולדשמידט: ההצעה עברה בקריאה טרומית, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה ראשונה.

אלי גולדשמידט: אנחנו מדברים כאן על סיטואציה שקורית לעתים בבנקים – סכומי כסף של אנשים שונים מופקדים בבנק ואין להם דורש.

אלי גולדשמידט: בעל החשבון, מסיבות כאלה או אחרות, לעתים אלה סיבות בריאות, אולי חלילה וחס מחלת נפש, אולי זיקנה, או מחוסר ידיעה, אולי בגלל היעדרות מהארץ, לא יוצר מגע או קשר עם סניף הבנק, והכסף מונח באיזה חשבון כאבן שאין לה הופכין.

אלי גולדשמידט: יכול להיות שזה כסף שהגיע בירושה ומונח באיזה חשבון, והאיש שקיבל אותו אפילו לא יודע על כך.

אלי גולדשמידט: נכון שאנחנו נמצאים בתקופה שבה האינפלציה נמוכה, והלוואי שנמשיך לחיות עם אינפלציה נמוכה, אבל יש מחיר לכסף, ושעה שהכסף שוכב ללא תנועה ואיננו מושקע בדרך כלשהי שיכולה להביא תשואה, מצד אחד נגרם נזק לבעל החשבון ומהצד השני הבנק מרוויח, כי הכסף משמש אותו לצרכים של הבנק.

אלי גולדשמידט: המצב המשפטי הנוהג אומר, שלאחר עשרה חודשים שבהם אין תנועה בחשבון ומתקיימים עוד כמה תנאים, הבנק חייב להשקיע את הכסף על-פי כללים מסוימים שיבטיחו את ערכו הריאלי של הכסף.

אלי גולדשמידט: הנושא עלה באחד הדיונים בוועדת הכספים בהקשר אחר לגמרי, ואני חשבתי שעשרה חודשים הם זמן רב מדי, בוודאי כאשר האינפלציה יותר משמעותית.

אלי גולדשמידט: אני חושב, שראוי שכסף ששוכב ללא תנועה, בשלב מוקדם הרבה יותר מאשר בתום עשרה חודשים יחויב הבנק להשקיע אותו על מנת לשמור על ערכו.

אלי גולדשמידט: לכן אני מבקש, שבמסגרת הצעת החוק, ההגדרה של פיקדון ללא תנועה תיכנס לתוקפה לאחר שלושה חודשים, ולא לאחר עשרה חודשים.

אלי גולדשמידט: כמו כן, מוטלת חובה על הבנק לנסות ליצור קשר ביוזמתו בתוך חודשיים ימים עם בעל פיקדון שלא ביצע שום פעולה בפיקדון.

אלי גולדשמידט: הבנק מחויב לאתר את בעל החשבון באמצעים סבירים על מנת להגיד לו שיש לו חשבון ושיגיד לבנק מה לעשות אתו.

אלי גולדשמידט: אני מבקש בהזדמנות זו לקצר את התקופה הזאת של חודשיים לחודש.

אלי גולדשמידט: זו הצעת חוק קטנה, והמשמעות הכספית שלה לא כל כך ברורה, ודאי שאין בה עלות של אגורה אחת לאוצר המדינה, וזה כבר חיובי.

אלי גולדשמידט: הדבר היותר-משמעותי הוא, שזאת הצעת חוק שבעצם היא די פטרנליסטית, והיא באה כדי להגן על אנשים שחלקם חסרי ישע מכל מיני סיבות, על מנת שכספם לא יישחק ולא ילך לאיבוד.

אלי גולדשמידט: מצד שני, הצעת החוק הזאת מונעת במידה מסוימת מהבנקים החזקים לעשות כסף.

אלי גולדשמידט: אגב, בתום לב.

אלי גולדשמידט: אין כאן שום ניסיון לומר על הבנקים איזו מלה רעה, אבל מעצם העובדה שמונח בבנק כסף שלא מפקידים אותו באיזה חשבון שנושא ריבית, הרי בסופו של דבר הבנק מרוויח את הכסף הזה.

אלי גולדשמידט: יכול להיות שמדובר בחשבון קטן ולבעל החשבון זה לא הרבה כסף, גם זה יכול לקרות, אבל לבנק, כתוצאה מהצטברות של הרבה חשבונות כאלה, זה יכול להיות מאוד משמעותי.

אלי גולדשמידט: אני מבקש מחברי הכנסת, שלבם לא יהיה גס בקטנות ויאשרו הצעת חוק מהסוג הזה, שבאה לטובת הלקוח, לטובת הצרכן, ובדרך כלל גם לטובת אנשים שמסוגלים פחות לנהל את ענייניהם כראוי.

רחמים מלול: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים על הצגת הצעת החוק, שהיא בהחלט ראויה וטובה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נתחיל בדיון.

רחמים מלול: חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת.

רחמים מלול: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת תאופיק חטיב – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, ואם הוא לא יהיה – חברי הכנסת טריף, קרא, גפני, נוה, דהאמשה וברכה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך מאוד את חבר הכנסת גולדשמידט על הצעת החוק, שבעיני היא לא קטנה, אלא גדולה, מכיוון שמדובר בהרבה מאוד אנשים, והיא מסוג הצעות החוק שהציבור מצפה ממשרתיו להגיש.

מיכאל קליינר: אני מקווה שתזכה להעביר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית, ואני אציע לך להרחיב אותו לגבי כל הנכסים הבנקאיים ולקשור אותו – אם ניתן ולא יגידו שזה נושא חדש – עם סוגיה שמתגלה בימים אלה, והיא סוגיית הכספות בבנקים.

מיכאל קליינר: יש חוק של נכסי הציבור משנת 1964, שאומר כי צריך לדווח לאפוטרופוס הכללי על חשבון ללא תנועה, או על כספת שנותק הקשר עם בעליה.

מיכאל קליינר: כל הבנקים צפצפו כל השנים על ההוראה הזאת ולא קיימו את החוק.

מיכאל קליינר: לא קיימו הוראה של המפקח על הבנקים משנת 1980, שדינה כדין חוק, אשר הורתה להם, שאם פותחים את הכספת, צריך לעשות זאת בנוכחות עורך-דין או רואה-חשבון חיצוני.

מיכאל קליינר: לא ברור עד היום אם הבנקים עשו זאת.

תמר גוז'נסקי: מי יכול להעמיד אותם לדין?

מיכאל קליינר: אני מתכוון לפנות בימים אלה למבקר המדינה, כדי לערוך חקירה מקיפה בעניין זה.

מיכאל קליינר: לאור ממצאיו, אני חושב שכל הכנסת תגלה שיש צורך בצעדים נוספים.

מיכאל קליינר: הגעתי לנושא זה דרך ועדת החקירה בראשות קולט אביטל, שבדקה את תקופת השואה ומלחמת העולם השנייה.

מיכאל קליינר: חשבנו מה עלה בגורל הכספות, ותוך כדי עבודתנו, אגב אורחא, גילינו שעד 1995 – כך הודה בפנינו האפוטרופוס הכללי בתשובה על מכתב – לא קיבל האפוטרופוס הכללי באופן שוטף דיווח מהבנקים, וזאת בניגוד להוראות ובניגוד לחוק.

מיכאל קליינר: ב-1995, רק על בסיס וולונטרי, הוא התחיל לקבל מהם דיווחים.

תמר גוז'נסקי: אבל אנחנו גיבורים על אחרים.

מיכאל קליינר: כלומר, אין ספק שזה מציב אותנו בפני בעיה קשה מאוד בבואנו לחברות ביטוח זרות – נושא שאני עוסק בו – ולבנקים בחוץ-לארץ, כאשר מתברר שגם לגבי הבנקים בישראל יש הרבה מאוד סימני שאלה, גם לגבי התקופה ההיא אבל גם מאז והלאה.

מיכאל קליינר: לא מדובר רק בכמה אלפי כספות מלפני 60-50 שנה, אלא אולי באלפי כספות של ישראלים שנעלמו או שנותק הקשר אתם, והבנקים במקום לפתוח אותן ולפנות אותן, כפי שמותר להם לעשות בצורה התקינה, תוך אפסון ודיווח לאפוטרופוס, עשו דברים שאנחנו לא יודעים מהם, ואני מקווה שלא נגלה דברים חמורים עוד יותר מהחשדות שעולים כרגע.

מיכאל קליינר: לכן, אדוני היושב-ראש, אם נוכל באמצעות איזו הסתייגות לחזק את המצב החוקי, זה מתאים להצעה של חבר הכנסת גולדשמידט.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת לשעבר-לשעבר עמוס הדר הציע ב-1980 חוק המחזק את החקיקה בעניין זה.

מיכאל קליינר: היא לא הגיעה לקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל קליינר: אולי דרך החוק של אלי גולדשמידט תימצא ישועה לא רק לבעלי הפיקדונות הרדומים אלא גם לבעלי הכספות.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת קליינר.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה יצא.

רחמים מלול: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת הירשזון, עזרא, אורלב, כץ, שטרית ומחאמיד.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אשר להצעת החוק, היא נשמעת סבירה.

בנימין אלון: בכלל, חבר הכנסת גולדשמידט, אני חושב שצריך היה להעלות את הריבית החיובית על חשבונות בלתי פעילים, גם חשבונות עובר-ושב.

בנימין אלון: אני יודע שיש שיטות שונות במדינות אחרות, ולפיהן מחשבים את הריבית בצורה אחרת.

בנימין אלון: כסף שוכב, גם הוא עושה משהו, והוא לא צריך רק להישחק.

בנימין אלון: אני רוצה לא לחטוא באדישות למצב החמור שאנחנו נמצאים בו, מאז פרצה מלחמת אוסלו, זה חודשיים וחצי.

בנימין אלון: קשה לדון גם בהצעות חוק טובות ונחמדות כמו הצעת החוק הזאת, כאשר מלחמת אוסלו מכה בנו חללים.

תמר גוז'נסקי: תלך עד מלחמת העצמאות.

בנימין אלון: מכאן אלך לנחם בבית-חג"י את חיים דידובסקי ואת משפחת דידובסקי.

בנימין אלון: אני אומר לשר המשפטים שאני מעריך את אומץ לבו: איך אחרי כל מה שקורה, הוא נשאר פעיל בחיים הציבוריים.

בנימין אלון: האם אנחנו עיוורים ואיננו רואים?

בנימין אלון: האם אנחנו מסכימים שאולי בעוד כמה דקות יירו בגילה?

בנימין אלון: אתמול נפצעה שם קשה בחורה.

בנימין אלון: משום שרוצים לדבר עם הרוצח ערפאת, משום שרוצים להמשיך לשחק עם הטרוריסט טיראווי, שג'יבריל רג'וב הטרוריסט מתלונן עליו, אנחנו יותר עם ג'יבריל רג'וב ופחות עם טיראווי.

בנימין אלון: הכול ברמה נמוכה ממש של שחיתות.

בנימין אלון: כולם יודעים שאין פרטנר לשלום.

בנימין אלון: תכריזו על פסק זמן של שנה, כדי שננצח במלחמת אוסלו.

בנימין אלון: אם ננצח במלחמה, יהיה אחרי כן שלום.

בנימין אלון: אם לא תיתנו לצה"ל לנצח, אם לא תורו לצה"ל באסטרטגיה מתוכננת מטעם הממשלה, שאין A, ואם צריך אפשר גם להקים רצועת ביטחון של קילומטר ליד גילה, ולכבוש קילומטר מבית-ג'אלה, עד שננצח במלחמה.

בנימין אלון: אם לא תורו לצה"ל לנצח במלחמה, צה"ל לא ינצח במלחמה ולא יהיה לעולם שלום.

בנימין אלון: אנחנו צריכים ביטחון עכשיו, אנחנו צריכים להחזיר למדינת ישראל את הביטחון, ובמקום על ביטחון ועל עצם הקיום אתם מדברים על אילוזיות ושקרים.

בנימין אלון: כולם יודעים שאין פרטנר לשלום.

בנימין אלון: אם אפשר היה סתם, כמו שאתם רוצים, לשיר שירים לשלום ולעבוד עבודה זרה ליונה מפלסטיק – תעשו את זה, זה לא מפריע לאף אחד.

בנימין אלון: אבל מלחמת אוסלו הורגת בנו כל הזמן וגובה קורבנות, ואתם אחראים לכך.

בנימין אלון: אני שומע מדי פעם את שר המשפטים אומר שיצאנו מלבנון.

בנימין אלון: יצאנו מלבנון?

בנימין אלון: הבאנו את לבנון לירושלים.

בנימין אלון: יצאנו מלבנון?

בנימין אלון: פיקוד צפון אחוז חיל ורעדה, שנווה-שאנן לא תופגז על-ידי "קטיושות" ממוצבים שפינינו וה"חיזבאללה" אייש.

בנימין אלון: ופה לא יודעים כלום, לא יודעים במה אנחנו עוסקים.

בנימין אלון: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, ואני קורא לממשלה שאיננה כאן ולשר המשפטים שמייצג אותה ונוכח כאן – תתעוררו, צריך לנצח במלחמה, צריך לנצח את מלחמת אוסלו, ואחר כך יהיה שלום.

בנימין אלון: ביטחון עכשיו, שלום מחר.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אלון.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אורלב, אם חבר הכנסת עזרא לא יהיה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני מקווה שבאווירת הבחירות ובאווירה של אי-ודאות לגבי השאלה מי ירוץ, איך ירוץ ולפי איזה חוקים, לא נשכח שהדבר היסודי שעדיין עומד במרכז הווייתנו הוא נושא הסכסוך הישראלי-הפלסטיני והשלום.

רחמים מלול: אולי בכל זאת, אדוני, משהו על פקודת הבנקאות, כדברי פתיחה?

מוחמד ברכה: בסוף, אדוני.

מוחמד ברכה: אני רוצה לחבר את הדברים בצורה הגיונית.

יוסף יצחק פריצקי: הוא מדבר על ה-west bank.

רחמים מלול: אדוני רוצה לדבר על ההסכמים הרדומים.

מוחמד ברכה: תיכף אחבר בין הדברים.

רחמים מלול: אני סומך על האינטליגנציה של אדוני.

מוחמד ברכה: לדעתי, ללא שום קשר עם התפיסה של מפלגה כלשהי בנוגע לצורת הפתרון – אף שזה הדבר החשוב והאקוטי – אני חושב שההדלפות שמופיעות בעיתונות ובתקשורת הישראלית, על כמה אנשים מהנהגת העם הפלסטיני, אנשים שמוגדרים כהנהגת האינתיפאדה, הנהגת הרשות הפלסטינית או מנגנוני הביטחון, אני חושב שיש כל מיני פרסומים מדאיגים מאוד.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש כל מיני פרסומים שהם מאוד מדאיגים.

מוחמד ברכה: אם זו מגמה לרמוז על חיסולים פוליטיים – אני חושב שזה פשוט מתכון לתבערה עוד יותר גדולה ממה שיש.

מוחמד ברכה: הרי אנחנו מצויים היום בעיצומם של דיבורים על חילופי שבויים.

מוחמד ברכה: השבויים – מה שנקרא השבויים במרכאות כפולות ומכופלות – שנמצאים בידי ישראל הם אנשים שבעצם נחטפו מבתיהם וכינו אותם במצח נחושה קלפי מיקוח.

מוחמד ברכה: אני אומר, שההתנהגות הזאת של מדינה, שמתייחסת פעם לחיסול כאל דבר לגיטימי ואל חטיפה כאל דבר לגיטימי, זו התנהגות שפשוט אינה מתאימה לשום מדינה בעולם.

מוחמד ברכה: היא יכולה להיות מתאימה לארגון טרור, היא יכולה להיות מתאימה לכנופיות, למאפיה, אבל בשום פנים ואופן אסור לגרור את האזור ואת הסכסוך לסוג כזה של נקמנות, של הרג ושל חיסולים.

מוחמד ברכה: לדעתי, אם רוצים באמת ללכת בכיוון של הידברות עם העם הפלסטיני ולפתור את הבעיות, יש דרך לכך.

מוחמד ברכה: הדרך לא קשה.

מוחמד ברכה: אני יודע שיש אי-אלה מנגנונים של הידברות בימים האלה.

מוחמד ברכה: אני חושב שלזה צריך לתת יד.

מוחמד ברכה: אני רוצה להזהיר מפני כל מגמה של חיסולים ומפני כל מגמה של חיסולים אישיים ושל פגיעה בהנהגת העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: היום שמענו על מרואן ברגותי, שמענו על תאופיק טיראווי.

מוחמד ברכה: אני חושב שאלה דברים פשוט מאוד חמורים ומאוד מסוכנים.

מוחמד ברכה: לכן, טוב, אדוני השר, שהממשלה ומנגנוני הביטחון לא יחשבו אפילו בכיוון הזה, כי זה מתכון לתבערה יותר גדולה.

מוחמד ברכה: פשוט מקוצר הזמן לא אוכל – – –

רחמים מלול: לא תוכל לקשר.

רחמים מלול: הבינותי.

רחמים מלול: אני מוכן להוסיף לאדוני חמש שניות לשם הקישור.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ברכה.

רחמים מלול: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ולו גם כדי לעשות נחת רוח לכבוד היושב-ראש – – –

רחמים מלול: כן, אדוני בדרך כלל מדבר לגופו של עניין.

זבולון אורלב: כן, אני חושב שראוי שחבר כנסת שעולה לכאן יתייחס קודם כול לנושא שעומד על סדר-היום, וזוהי הצעת החוק של חבר הכנסת אלי גולדשמידט, יושב-ראש ועדת הכספים.

זבולון אורלב: אני בהחלט חושב שהצעת החוק הזאת ראויה, באשר דין פרוטה כדין מאה.

זבולון אורלב: הבנקים עושים על גבם של אזרחי מדינת ישראל רווחים עצומים.

זבולון אורלב: אפשר לראות בדיווחים איזה רווחים גדולים עושים הבנקים.

זבולון אורלב: בהחלט אפשר לתבוע מהם שיעשו שימוש זהיר יותר בכספי הציבור.

זבולון אורלב: אם נפל לידם פיקדון – שיעשו את כל הצעדים הנדרשים כדי לקצר את הזמן שבו צריך לאתר את בעל הפיקדון ולהפקיד את הכסף בחשבון נושא רווחים.

זבולון אורלב: אני בהחלט חושב שהצעת החוק היא ראויה, ואנחנו נתמוך בה.

זבולון אורלב: אני רוצה להעיר עוד הערה אחת, שקשורה לסדר-היום שבו אנחנו עסוקים.

זבולון אורלב: אני מבין שכבר אין זה סוד שנשיאות הכנסת אמרה שאם לא יהיו שינויים היא תמליץ בפני ועדת הכנסת – ועכשיו נמצא פה גם יושב-ראש ועדת הכנסת – שהמליאה תפסיק את עבודתה בסוף השבוע הבא.

זבולון אורלב: אני מניח, שאם תהיינה גם בחירות לכנסת, כפי שלפחות מפלגתי מעוניינת מאוד, כי היא חושבת שזה המצב התקין, שלא יהיו רק בחירות לראש הממשלה אלא גם לכנסת – – –

מוחמד כנעאן: זה בספק.

זבולון אורלב: מה?

מוחמד כנעאן: בספק.

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: אני חושב שמבחינה דמוקרטית ומבחינה הגיונית בלי שום ספק צריכות להיות בחירות יחד לראש ממשלה ולכנסת.

זבולון אורלב: אחרת יכולים לקרות מצבים שהמחוקק לא התכוון אליהם.

זבולון אורלב: אבל המצב הזה מחייב כמה דברים.

זבולון אורלב: ראשית, בזמן בחירות לממשלה יש פיתוי גדול יותר לעשות כל מיני מחטפים שלטוניים, ובין היתר לעשות מינויים חפוזים, בין שמדובר בתאגידים למיניהם, בין שמדובר בתפקידים מסוימים ובין שמדובר בחברות ממשלתיות.

זבולון אורלב: מעבר לכך שקשה לנו לצפות שחתול ישמור על השמנת ושרים יעמדו בפיתויים האלה, זו יכולה להיות שעתן היפה של הרשויות המופקדות על הנושא הזה, גם היועץ המשפטי לממשלה וגם נציבות שירות המדינה, שיפנו בדחיפות לממשלה ויורו לה לעצור באורח מיידי את כל המינויים על מנת שלא ייעשו עכשיו מחטפים.

זבולון אורלב: הדבר השני שאני רוצה לומר הוא, שצריך לזכור שבתקופה שבה הכנסת לא עובדת יש כמה אנשים במשרדי הממשלה ששמחים על כך, שהרי מילוי התפקיד של הכנסת כמפקחת על הרשות המבצעת בעצם נעלם.

זבולון אורלב: אני רוצה באמת לפנות לנשיאות הכנסת ולבקש ממנה לשקול מחדש את העניין.

זבולון אורלב: אם יש בחירות רק לראש הממשלה ואין בחירות לכנסת, כפי שהייתי רוצה, אם כך תחליט הכנסת, אני חושב שכדאי מאוד לחשוב לא להפסיק את עבודת הכנסת כל כך מוקדם ובכל זאת לאפשר ולו גם את עבודת הוועדות, על מנת שניתן יהיה להמשיך לפקח.

זבולון אורלב: זה אינטרס של כולנו.

זבולון אורלב: הרי הוועדות הן לא של מפלגה אחת, אלא הן של כל המפלגות.

זבולון אורלב: יש לשמור על מעמדה של הכנסת כלפי הרשות המבצעת גם בתקופה כל כך מסובכת, כדי שהאזרח ידע שהרשות המחוקקת יכולה לפעול גם בזמן בחירות.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אורלב, למיטב ידיעתי, עבודת הוועדות תימשך כתקנה.

רחמים מלול: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת טיבי.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת כץ.

רחמים מלול: אם גם הוא לא יהיה נוכח – חברת הכנסת גוז'נסקי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, האם אני מופיע ברשימה שלך?

רחמים מלול: אתה מופיע בכל רשימה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני חושב שהחוק של חבר הכנסת גולדשמידט הוא חוק טוב.

האשם מחאמיד: אם אדוני היושב-ראש כבר הכריע בנושא, ואמרת שהוא חוק טוב, אני, כמובן, חייב להסכים אתך שזה חוק באמת טוב.

האשם מחאמיד: אלא מאי, אדוני היושב-ראש?

האשם מחאמיד: אני רוצה לנצל הזדמנות זו – ואני לא רוצה לדבר על נושאים אחרים – כדי לדבר על נושאים שקשורים לבנקאות ולכסף.

האשם מחאמיד: ראשית, אני רוצה לומר, שכשמדברים על כספים, בנקים, חסכונות וכו', אני חושב שזה הזמן הבלתי-מתאים.

האשם מחאמיד: זה לא מתאים לתקופה הזאת, משום שאנחנו חיים בתקופה שיש בה כל כך הרבה אבטלה, אנחנו חיים בתקופה שאין לאנשים חסכונות, כולם חיים עם מינוס, אנשים חיים על הלוואות, לאנשים פשוט מאוד אין חסכונות.

האשם מחאמיד: העוני במדינה גובר.

האשם מחאמיד: לכן, אני חושב שזה לא הזמן המתאים לבוא היום ולדבר על חסכונות.

האשם מחאמיד: דבר שני – אני רוצה להתייחס כרגע לא ל-west bank, אלא לבנקים למשכנתאות.

האשם מחאמיד: אני רוצה באמת להבין.

האשם מחאמיד: קשה לי להבין כמה דברים.

האשם מחאמיד: ראשית, בסקטור הערבי, אם אתה רוצה משכנתה, אתה צריך להביא אישור בנייה.

האשם מחאמיד: אישור בנייה אין לך.

האשם מחאמיד: אם אין לך אישור בנייה, אין לך בית.

צבי הנדל: אצלכם הכול בלתי-חוקי.

האשם מחאמיד: תקשיב.

רחמים מלול: אתה יכול להביא במקום זה את צו ההריסה.

האשם מחאמיד: אבל לפחות, חבר הכנסת הנדל, הבית שאני בונה הוא בתוך מדינת ישראל, על השטח הפרטי שלי, הוא לא בשטח של האחרים, הוא לא שטח שדוד, הוא לא שטח כבוש.

האשם מחאמיד: אני לא רומס זכויות של בני אדם.

האשם מחאמיד: אתה רומס אותן כל יום בהתנחלויות.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה להיגרר לזה.

האשם מחאמיד: הוא לא יגרור אותי לזה.

האשם מחאמיד: אני רוצה להמשיך בנושא המשכנתה.

האשם מחאמיד: כשאני בונה בלי היתר, הורסים לי את הבית.

האשם מחאמיד: כשאני רוצה היתר – אין תוכנית מיתאר.

האשם מחאמיד: כשאני רוצה להוציא תוכנית מיתאר – משרד הפנים לא מאשר זאת.

האשם מחאמיד: אני נמצא בתוך מעגל קסמים כזה שאני לא יוצא ממנו.

האשם מחאמיד: אחר כך, מה קורה?

האשם מחאמיד: צריך גם טאבו.

האשם מחאמיד: דרך אגב, גם במרכזי הערים והכפרים אין טאבו.

האשם מחאמיד: עכשיו, נניח שיש לי טאבו וקיבלתי משכנתה, ועכשיו אני מדבר על כל אזרחי המדינה ולא רק על הערבים.

האשם מחאמיד: הולך מישהו, אדוני היושב-ראש, ומקבל משכנתה של 100,000 שקל.

האשם מחאמיד: הוא משלם 90,000 מתוכם, כשיש לו "בוכטה" של כסף, ואחרי כמה חודשים, כשהוא בא לבנק למשכנתאות ושואל: כמה אני חייב?

האשם מחאמיד: אומרים לו: 90,000 שקל.

האשם מחאמיד: איך זה יכול להיות?

האשם מחאמיד: זאת אומרת, פה יש עניין של גזלה של הבנקים מאנשים שלא יודעים איך לשלם את ההלוואה שהיא המשכנתה.

האשם מחאמיד: אני אתן עוד דוגמה.

האשם מחאמיד: אדם שחתם על פריסת חובות, או מה שנקרא תשלום חובות לבנק משכנתאות, כאשר הוא חתם על ההסכם הזה היתה לו הכנסה של 10,000 שקל.

האשם מחאמיד: באה תקופה של אבטלה, ופתאום יש לו הכנסה של 2,500-2,000 שקל, ועוד דורשים ממנו את הסכום היחסי של אותה משכורת קודמת.

האשם מחאמיד: מדוע, אדוני היושב-ראש, לא לעשות זאת ביחס או באחוז מסוים להכנסה הנוכחית?

רחמים מלול: זו שאלה ראויה לסיום, אדוני.

האשם מחאמיד: אם היא ראויה לסיום, אני אומר אולי רק שני משפטים.

רחמים מלול: בבקשה, עוד משפט מסיים.

רחמים מלול: בבקשה.

האשם מחאמיד: לאנשים שלא עומדים בתשלומי החובות האלה סוגרים את הבתים, מחרימים את הבתים, וזורקים את ילדיהם אל מחוץ לבית, לרחוב.

האשם מחאמיד: הדבר האחרון שאני חייב לומר הוא לגבי אותו סכום של 46 מיליון שקל למועמד לראשות ממשלה.

אחמד טיבי: – – –

רחמים מלול: אם זה יאושר במליאה.

האשם מחאמיד: ד"ר אחמד טיבי הוא לא כל כך עשיר, ומגיע לו סכום של 46 מיליון שקל.

רחמים מלול: נא לסיים.

האשם מחאמיד: אדוני, אבל האם לביבי מגיעים 46 מיליון שקל?

האשם מחאמיד: הוא הרי איש עשיר.

האשם מחאמיד: עבור שעה הוא מקבל 60,000 דולר.

האשם מחאמיד: לחבר הכנסת אחמד טיבי אין סכום כזה.

האשם מחאמיד: הייתי מוכן לאשר את זה לאחמד טיבי.

האשם מחאמיד: אני מאשר לו.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: הוא יעלה לדבר מייד אחריך.

רחמים מלול: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת מחאמיד.

צבי הנדל: ביבי וטיבי עשירים.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, אדוני השר, ידידי חבר הכנסת מחאמיד, מכיוון שאתה יודע שבסופו של דבר כל החלטה על הצגת מועמד ערבי צריכה להיות מוסכמת על כולנו, הרי שבסופו של דבר הכסף הזה מיועד לכל הסיעות, ולכן חלקך לא ייפקד.

אחמד טיבי: תסיר דאגה מלבך.

אחמד טיבי: אני בטוח שזה ילך לצרכים הטובים ביותר, בתנאי שוועדת הכספים תוריד את הסף של לשכת ברק, שהציבה אותו על מנת למנוע מערבי להתמודד על ראשות הממשלה.

קריאה: מה הסף?

אחמד טיבי: 15%.

תמר גוז'נסקי: 15% ממה?

אחמד טיבי: 15% מהמצביעים.

אחמד טיבי: כל מועמד שיקבל פחות מ-15%, לפי הקריאה הראשונה בוועדת הכספים היום, יצטרך להחזיר את כל הכספים האלה.

מוחמד כנעאן: בארצות-הברית אין דבר כזה.

אחמד טיבי: נכון, כי בארצות-הברית יש דמוקרטיה, למרות כל מה שאנחנו רואים היום.

רחמים מלול: לכן צריך לדאוג לכם לריבית על החשבון הרדום.

רחמים מלול: אני מבין שזה הקשר.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אני חושב שזו טעות נוספת של לשכתו של ראש הממשלה, שככה מנסה למנוע הצגת מועמד ערבי.

אחמד טיבי: הרי יש הרבה קשיים בהצגת מועמד ערבי, אז לא צריך להערים עוד קושי, חבר הכנסת טלב אלסאנע; במיוחד קושי כזה שהוא מכשלה רצינית.

אחמד טיבי: חבל שדווקא בתקופת בחירות טועה ראש הממשלה שנית ושלישית.

אחמד טיבי: אדוני, אני רציתי לדבר על כך שקראתי היום ב"מעריב" מאמר של טרוריסט שכותב בעיתון.

אחמד טיבי: הוא היה בבית-סוהר על רקע זה שהוא הרג אנשים.

אחמד טיבי: האם קוראים לו חגי סגל?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: הוא קרא לחסל את תאופיק טיראווי ומרואן ברגותי.

אחמד טיבי: האם קראת את זה, חבר הכנסת האשם מחאמיד?

האשם מחאמיד: לא.

אחמד טיבי: הוא אמר שהמתנחלים צריכים להשקיע את כל מרצם בשכנוע צה"ל לחסל את תאופיק טיראווי ומרואן ברגותי.

צבי הנדל: טוב מאוד.

צבי הנדל: הם רוצחים, לא?

אחמד טיבי: ולמחשבה הטרוריסטית הזאת יש נציגים בכנסת.

צבי הנדל: רגע, האם הם לא טרוריסטים?

אחמד טיבי: האם שמעתם זאת עכשיו?

אחמד טיבי: יש למחשבה הטרוריסטית הזאת נציגים.

צבי הנדל: האם הם לא רוצחים?

אחמד טיבי: איזה רוצחים?

אחמד טיבי: מדובר באנשים פטריוטים, מנהיגים של בני עמם.

צבי הנדל: בוודאי, ששולחים לרצוח, ואתה מגן עליהם.

אחמד טיבי: שלא רוקדים לפי החליל שלך.

אחמד טיבי: לעולם לא ירקדו לפי החליל שלכם.

אחמד טיבי: מדובר בנציגים של עם, והעם הזה קם, מתריס וכועס על כך שהורגים בו.

צבי הנדל: – – –

אחמד טיבי: ובסוף מאיימים לחסל את מנהיגיו.

אחמד טיבי: פעם דחלאן, פעם טיראווי, פעם ברגותי.

רחמים מלול: נא לסיים.

רחמים מלול: נא לסכם, בבקשה.

אחמד טיבי: כיתת חיסול.

אחמד טיבי: פעם ברכה, פעם הכנסת – כיתת יורים רצו להגיד לו.

אחמד טיבי: איזו מחשבה עוברת בראשכם?

אחמד טיבי: מה, אתם חושבים רק על חיסולים?

אחמד טיבי: איפה אנחנו חיים?

אחמד טיבי: כל מי שלא חושב כמוכם – – –

תמר גוז'נסקי: המזרח הפרוע.

מוחמד כנעאן: – – –

אחמד טיבי: יכולים, לצערי הרב.

אחמד טיבי: לצערי הרב, חיסלו אתמול בכיר מ"הג'יהאד האסלאמי" בשכם בירייה מעל ההר.

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, אנא תסיים.

מוחמד כנעאן: – – –

צבי הנדל: אתה היית צריך – – –

אחמד טיבי: בדיוק, ובזה אני אסיים, אדוני.

אחמד טיבי: צדקת, עמיתי חבר הכנסת כנעאן, אפשר לנצח במלחמה, אפשר להרוג מנהיגים, אפשר לחסל מפקדים, אבל רצונו של עם לעולם ימשיך להתקיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת דהאמשה, על מנת שיוכל גם להחליף אותי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אתמוך בהצעת החוק של חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

תמר גוז'נסקי: בין היתר, הצעת החוק הזאת באה לעצור את התהליך שבו הבנקים פוקדים את הלקוחות שלהם וגובים מהם עמלות על כל פעולה, גובים מהם ריבית על כל שקל שהם הלוו, ולעומת זאת הם מרשים לעצמם להרדים חשבונות ולא לבדוק מה קרה לבעלי החשבון.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת, חברי הכנסת, גם לנצל את ההזדמנות ששר המשפטים נמצא אתנו ולומר כמה מלים על הדוח של האגודה לזכויות האזרח בנושא יישום חוק המעצרים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני חושבת שהדוח הזה – אני מניחה שקיבלתם אותו – ראוי לכך שכל אחד מכם יקרא אותו מהעמוד הראשון ועד לעמוד האחרון, כדי שיבין שביום שבו הכנסת ציינה את זכויות האדם, ביום הזה הונח על שולחננו דוח שבעצם אומר, שחוק המעצרים החדש שהגביל את המעצר בידי המשטרה ל-24 שעות עם עילות ברורות להארכת מעצר, בעצם מושם ללעג ולקלס בידי המשטרה, ולצערנו הרב גם לא מקפידים על יישומו השופטים בבתי-המשפט.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני אציין מתוך הדוח על מה המשטרה ביקשה להאריך מעצר.

תמר גוז'נסקי: היא ביקשה להאריך בשבעה ימים את מעצרו של אדם שנעצר בחשד שניסה לגנוב משקפיים.

תמר גוז'נסקי: הוא ניסה לגנוב משקפיים.

רחמים מלול: והאם השופטים נעתרו לבקשה?

תמר גוז'נסקי: השופט שחרר בערבות – מה זה?

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו מדברים על אנשים שנידונו להארכת מעצר בשל חשד שהם גנבו שקים של פסולת בניין, שקים של פסולת בניין; אשה שנעצרה משום שהיא לא הפסיקה לעשן במונית – אשה שנעצרה.

תמר גוז'נסקי: קודם כול, השאלה היא, למה, בעילות של זוטות כאלה, אנשים בכלל נעצרים בידי המשטרה.

תמר גוז'נסקי: מה זה השימוש הגורף הזה של המשטרה במעצרים על שטויות ועל דברים זניחים?

תמר גוז'נסקי: ואחרי שעוצרים את האנשים, מביאים אותם כבולים לבית-המשפט, ועוד מבקשים הארכת מעצר, כי החשוד לא חתם.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, לכן אני חושבת, שדווקא ביום שבו ציינו את זכויות האדם, ביום שבו בישראל נערכים מדי שנה אלפים רבים של מעצרי שווא, הארכות מעצר בלתי סבירות, המשטרה לא הפנימה את החוק הזה, והשופטים לא ממהרים להגן על העצורים ועל האזרחים במדינת ישראל מפני השרירות הזאת של המשטרה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחמים מלול: תודה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת שטייניץ, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת פרוש, חבר הכנסת אזולאי, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

האשם מחאמיד: האם יש עוד הרבה דוברים, אדוני?

רחמים מלול: יש הרבה שרשומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק מדברת על תיקון במישור הפיננסי והכספי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התיקון הזה אולי נחוץ וגם מבורך, אבל לדעתי נחוצה לנו הצעת חוק התנהגות, הייתי אומר, כי אי-אפשר למעשה אפילו לכפות התנהגות בחוק ולכפות מידות בחוק, ולכפות על חברי כנסת ונציגי ציבור להתנהג באופן לא מזיק ולא מעודד טרור ולא אוכל כל חלקה טובה בחברה הזאת, אפילו על-פי חוק, אף שבדברים האלה ידו של החוק איננה הכי מתאימה לטפל בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק לפני דקות אחדות דובר על רוצחים ולא רוצחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לשאול, על מי אפשר לומר רוצח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על זה שלאור יום יורה באדם שנמצא במטע הזיתים שלו או ברכב שלו בדרך, או על גג ביתו, רוצה לתפוס שעת שמש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ללא כל זכות, כל רשות וכל סמכות, רק מפני שהוא רוצה לרצוח ערבי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: או לאלה שממלאים תפקידים ממלכתיים בתוך מדינתם ובתוך עמם, ובתוך התפקידים האלה הם גם ממלאים תפקידי ייצוג וקישור עם מדינת ישראל ורשויותיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היכן הטרור והיכן הרצח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי רוצה לומר לכולנו, שלמעשה האינפלציה בשימושים האלה של טרור, רצח והטפה לאלימות כל כך מסוכנים הם, וכנראה לא שמים לב שהבית הזה נראה בהרבה מקומות ומעשיהם ודבריהם של חברי הכנסת משתקפים בציבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנה לכם תוצאה אחת ברורה ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ביומיים האחרונים חולקו במכללה בצפת כרוזים הקוראים להוציא את הסטודנטים הערבים לא רק מתוך המכללה, אלא בכלל מצפת – לא לתת להם מקום מגורים, לא לתת להם לחיות שם.

צבי הנדל: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי אתה וחבריך מטיפים להוציא אותנו מחוץ לכל לגיטימיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם מטיפים לרצח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם לא עושים.

צבי הנדל: לא, כי הם רוצים להרוג יהודים.

צבי הנדל: הם שורפים את הדגל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסטודנטים בצפת רוצים להרוג יהודים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנה, זאת עוד הסתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה נותן עכשיו לפורעים שם גם כן עוד חומר להסתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סטודנטים חייבים לעסוק בלימודים, וכמדומני שמדובר בסטודנטים שכל אשמתם שהם ערבים במקרה הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו חייבים לנהוג אחריות ולקרוא לציבור הסטודנטים – א.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ללמוד מהבית הזה, מההתלהמויות של חלק מחברי הכנסת בעד אלימות ובעד קיצוניות, לא ללמוד מהדוגמה הזאת; ב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לזכור שהם סטודנטים שכל מעייניהם וכל מאווייהם חייבים להתרכז בלימודים ובלימוד תורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על כולנו לזכור, שאם לא נשים לב למעשים האלה ולכתובת על הקיר, הנזק יהיה כל כך חמור, שכולם, כולם, כולם, גם המטיפים לכוחנות ולאלימות יהיו הראשונים שיצטערו על כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת לנגנטל, איתן, וילן, בן-מנחם, כנעאן, ויצמן שירי, רענן כהן, יהלום, לנדאו, ג'בארה, לוי, מילוא, שמחון, זנדברג, פריצקי, זאב בוים וצבי הנדל.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק טובה, ואני רוצה לציין שהרבה תושבים מתושבי הארץ הזאת, ערבים פלסטינים, אשר נאלצו לעזוב את מקום מגוריהם ביישוביהם ב-1948, נטשו את הנכסים שלהם והותירו אחריהם נכסים והפקדות בחשבונות בנקים, שהפכו להיות או חלק מנכסי נפקדים אשר הוחרמו או הופקעו ולאחר מכן הועברו לרשות מדינת ישראל, ונשלל מכלל אזרחי המדינה הערבים שהם הבעלים, להשתמש באותם נכסים או ליהנות מהם, אם זה נכסים פרטיים או נכסי ווקף.

טלב אלסאנע: בנושא הנדון אני רוצה לציין, שהגיע הזמן שהמדינה תדאג להחזיר לאזרחיה הערבים את הנכסים שהוחרמו מהם ב-1948, לבדוק ולערוך סקר לגבי ההיקף, אם זה נכסים דניידי או נכסים מסוג מקרקעין, על מנת להחזיר את הגזלה לבעליה.

טלב אלסאנע: הדבר השני שרציתי להתייחס אליו הוא המצב הפוליטי-המדיני במדינה.

טלב אלסאנע: זה מצב אבסורדי, זה מצב שמגיע לכדי דיכאון.

טלב אלסאנע: מדינת ישראל מתמודדת עם שני כישלונות, והיא חייבת לבחור בין שניהם, בין כישלון אחד מוכח שהיה בעבר וכישלון אחר מוכח בהווה, והסיכוי הוא שהכישלון שהיה בעבר ינצח, מאחר שהוא סומך על הזיכרון הקצר של הציבור במדינה.

טלב אלסאנע: אם אנחנו נשפוט את העתיד על-פי הידע שלנו לפי העבר, אנחנו צריכים להיות פסימיים.

טלב אלסאנע: אין שום תקווה מאותם אנשים שהוכיחו את כישלונם החרוץ, הברור והחד-משמעי עקב תפקודם הלקוי, אשר הוביל והביא לקיצור תקופת כהונתם ולבחירות מוקדמות, והתוצאה היא שלא האנשים האלה משלמים את מחיר כישלונם.

טלב אלסאנע: מי שמשלמים את מחיר כישלונם הם האזרחים החפים מפשע, אם אזרחי מדינת ישראל או הפלסטינים בני העם הפלסטיני בגדה וברצועה, שנאלצים להתמודד ולשלם את המחיר מדי יום.

טלב אלסאנע: על מנת לכסות על הכישלון המדיני של ראשי הממשלה האלה היו צריכים לפתור את הסכסוך בדרך מדינית, ועקב כישלונם הם מתמודדים אך ורק מתוך פרספקטיבה של כוחנות, ואנשים חפים מפשע משלמים את המחיר.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שאזרחי המדינה כאן יתפכחו.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שהם יתחילו להתייחס לדברים ולבחון אותם בצורה הנכונה, לא ישפטו על-פי הופעה בטלוויזיה ולא ישפטו על-פי כל מיני מצמוצי עיניים או כל מיני תנועות כאלה ואחרות של נדנוד ראש, אלא ישפטו על-פי מדיניות אמיתית, ולא ילכו שולל אחרי ראשי ממשלה שהובילו אותם שולל, חילקו להם אשליות והבטחות שווא בעבר, והביאו את הדברים אם לעימות אחרי אירועי המנהרה אם לאינתיפאדת אל-אקצא לאחרונה.

טלב אלסאנע: הפתרון האמיתי, ההתמודדות האמיתית – להישיר מבט למציאות ולדעת שיש עם אחר, עם פלסטיני, שזכותו לחיות בעצמאות ובחירות ליד מדינת ישראל ויש לו בירה שהיא ירושלים המזרחית.

טלב אלסאנע: אם נפנים את זה, נבין את זה, נגיע למסקנה שאז יהיה שלום.

טלב אלסאנע: כל מי שרוצה ביטחון בלי שלום משלה את עצמו.

טלב אלסאנע: הביטחון הוא מרכיב אחד מתוך המכלול של השלום.

טלב אלסאנע: אין שלום בלי נסיגה מלאה, ואין ביטחון בלי שלום.

טלב אלסאנע: לא היה, לא יהיה ביטחון בלי שלום.

טלב אלסאנע: צריך להפנים את זה טוב-טוב-טוב.

טלב אלסאנע: הביטחון האמיתי הוא השלום, והשלום הוא הסכם עם הצד הפלסטיני; לא שלום בין הימין לימין, לא שלום בין מפד"ל לש"ס, לא שלום בין הליכוד לשרון ונתניהו, אלא שלום בין מדינת ישראל לבין העם הפלסטיני, שזה 35 שנים סובל מכיבוש, דיכוי והתעמרות.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לשים קץ – –

צבי הנדל: בחיים לא היתה לכם מדינה.

טלב אלסאנע: – – כדי שיהיה כמוך, צבי הנדל, שיהיה עצמאי ובן-חורין במדינתו-מולדתו ושאתה תחזור הביתה סוף-סוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים עם רשימת הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמובן, כל מי שאקרא בשמו והוא לא יהיה באולם, מאבד את זכותו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת נחום לנגנטל, מיכאל איתן, אבשלום וילן, אליהו בן-מנחם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת ויצמן שירי, רענן כהן, שאול יהלום, עוזי לנדאו, חוסניה ג'בארה, והרשימה עוד ארוכה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפנינו היא הצעה טובה, שבאה לפתור בעיה, לקצר תקופה מעשרה חודשים לארבעה חודשים.

מוחמד כנעאן: זו הצעה ראויה שאני אתמוך בה.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אדוני היושב-ראש, היום אנחנו שומעים ורואים שחברי הכנסת מתרוצצים מוועדה לוועדה, מחבר כנסת לחבר כנסת, על מנת להחתים על הצעת חוק שנקראת הצעת חוק נתניהו.

מוחמד כנעאן: לא מזמן, חברת הכנסת קולט אביטל, ואת חתומה על ההצעה הזאת, לגלגתם על הפרלמנט הסורי.

מוחמד כנעאן: אני רואה שהיום כנסת ישראל לא שונה.

מוחמד כנעאן: להיפך, אפילו שם הם מתקדמים יותר.

מוחמד כנעאן: לכן אין לחברי הכנסת ואין לימין בכלל זכות לדבר על הנושא הזה, כשהיום אתם מביאים הצעה מיוחדת לאדם מיוחד.

משה גפני: זאת אומרת, שברק הוא פחות מאסד.

משה גפני: אסד נבחר ב-99%, וברק נבחר במרכז מפלגת העבודה ב-99.9%.

מוחמד כנעאן: אתה הבנת נכון, אדוני.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד לידידנו יוסי ביילין, שאנחנו מעריכים אותו מאוד.

מוחמד כנעאן: לא מזמן היתה לו הצהרה כאילו הוא לא מייחס חשיבות להצהרתם של הערבים שהם לא יצביעו לברק.

מוחמד כנעאן: אני אומר לך, כבוד השר יוסי ביילין, הפעם תיקח את הנושא הזה יותר ברצינות, כי הפעם הערבים לא יצביעו לאהוד ברק.

מוחמד כנעאן: אילו היית במקומם, לא היית מצביע לאהוד ברק.

מוחמד כנעאן: גם כך אתה בספק, בינך לבין עצמך, אם להצביע לאהוד ברק או לא, כי בינך לבין עצמך אתה יודע שאהוד ברק נכשל לפחות כשהוא שלח אותך להבטיח לאוכלוסייה הערבית ערב הבחירות, כשהתרוצצת ממקום למקום, ממטה למטה, מיישוב ליישוב, כל מיני הבטחות.

מוחמד כנעאן: אתה יודע היום טוב מאוד שממשלתו של אהוד ברק לא קיימה שום דבר.

מוחמד כנעאן: אני יודע שקשה לך, אבל אני לא רוצה שאתה תעמוד במצב הזה ותגיד כאילו הערבים אומרים לא, לא, והם לא מקיימים.

מוחמד כנעאן: הפעם תתפלא שהערבים אכן יקיימו והם לא יצביעו לברק.

מוחמד כנעאן: אם ברק טוב, שהיהודים יצביעו לאהוד ברק, אדוני שר המשפטים – ואני מאוד מעריך אותך.

מוחמד כנעאן: לכן אני מציע, שאמירות כאלה וביטויים כאלה לא יבואו מאדם שזוכה להערכה ולכבוד אצלנו.

מוחמד כנעאן: אבל לאהוד ברק אין שום הערכה, אין שום כבוד, כי הוא אדם נכשל.

מוחמד כנעאן: לא רק נכשל, אלא הרג אותנו, ולצערי הרב בצורה האכזרית ביותר.

מוחמד כנעאן: לא רק הרג לנו 13 אזרחים ערבים, אלא גם הרג כל סיכוי שהאוכלוסייה הערבית אכן תראה במחנה השלום, שכאילו עומד בראשו אהוד ברק, אלטרנטיבה לימין.

מוחמד כנעאן: אבל היום נוכחנו לדעת שאין שום הבדל בין אהוד ברק בראש מפלגת העבודה לבין שרון או נתניהו או כל מועמד אחר בראש הימין, מכל הבחינות.

מוחמד כנעאן: לכן אני אומר לכם, כדאי היום, ומוטב מוקדם מאשר מאוחר, להתחיל לחפש אלטרנטיבה אחרת, מועמד ראוי אחר, שאכן יאחד את מחנה השלום, שרוצה שלום אמיתי, רוצה דו-קיום אמיתי, רוצה דו-שיח בין ישראל לבין הפלסטינים, בין ישראל לבין הסורים, לא רק דיבורים.

מוחמד כנעאן: הוא יכול לדבר הרבה, אבל מעשית הוא לא עשה שום דבר.

מוחמד כנעאן: בדיבורים לא בונים מדינה ולא בונים שלום, אדוני שר המשפטים.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת גפני, אולי תיתן לשר להקשיב לי.

משה גפני: אני משכנע אותו לסלק את אהוד ברק, אתה צודק.

מוחמד כנעאן: בשבוע שעבר השר חיים רמון ענה על הצעה רגילה לסדר-היום.

מוחמד כנעאן: אני מדבר על אנשים שלא קיבלו משכורות במועצות מקומיות 12 חודשים.

מוחמד כנעאן: השר התחיל לספור כמה כספים הוא נתן למועצות המקומיות.

מוחמד כנעאן: אני אומר לך, אדוני השר, זה לא נכון.

מוחמד כנעאן: במקום ששר הפנים חיים רמון יזמן את ראשי המועצות אליו למשרד – הם מתחננים אליו, הם רוצים לשבת אתו, להשמיע את עמדתם, והם לא זוכים לכך.

מוחמד כנעאן: היום הלכתי וביקשתי לקבוע להם ישיבה לפני חג הרמדאן, חג אל-פיטר.

מוחמד כנעאן: בהזדמנות זו אני גם קורא לך, אדוני שר המשפטים, כממונה על משרד הדתות, לבדוק אפשרות לשלם לאימאמים ולמואזינים ולכל עובדי המשרד המוסלמים את המשכורות שלהם לפני חג אל-פיטר.

מוחמד כנעאן: כתבתי לך מכתב.

מוחמד כנעאן: אני מכיר אותך כאדם שיש לו אוזן קשבת ורגיש לנושאים האלה.

מוחמד כנעאן: אני מבקש לבדוק את האפשרות הזאת בצורה חיובית.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה שאכן אותם אנשים יזכו לקבל את המשכורות ארבעה-חמישה ימים לפני סוף החודש.

מוחמד כנעאן: זה לא יגרום שום נזק למערכת.

מוחמד כנעאן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים ברשימת הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת ויצמן שירי, רענן כהן, שאול יהלום, עוזי לנדאו, חוסניה ג'בארה, מקסים לוי, רוני מילוא, שלום שמחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נשארו עוד ארבעה דוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אקרא את השמות כדי שמי שירצה לבוא יוכל להגיע: יוסף פריצקי, רחבעם זאבי, זאב בוים וצבי הנדל.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק נכונה ונתמוך בה.

אליעזר זנדברג: אולי אפילו הגיע הזמן שנחשוב כיצד באמצעים טכניים אפשר גם לקצר את התקופה המוצעת.

אליעזר זנדברג: אולי נזדקק לפחות מארבעה חודשים על מנת להעביר את החשבון למסלול שהצעת החוק מדברת עליו.

אליעזר זנדברג: בשים לב לאמצעים הטכניים שיש היום על מנת לבדוק את הניסיונות לאתר אנשים, לא כמו פעם, אפשר לעשות זאת מהר יותר.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס למה שקורה היום, לתהליך שקורה היום, התהליך המסוכן לדעתי והמעוות שהכנסת מצויה ממש באמצעו, התהליך של תיקוני חוק-יסוד: הממשלה, מהיום להיום, לגופו של מועמד, תיקונים שנועדו להימנע מבחירות כלליות וללכת לבחירות מיוחדות רק בדרך שבה תוכשר מועמדותו גם של בנימין נתניהו – ואני מאוד מעוניין, אני כבר אומר, שתהיה לבנימין נתניהו הזכות להתמודד.

אליעזר זנדברג: אני חושב שצריך לאפשר לו להתמודד, אבל אני סבור שהדרך הנכונה להתמודדות היא דרך של בחירות לכנסת ולראשות ממשלה.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להעיד, אדוני היושב-ראש, כמי שהיה מעורב בניסוח הצעת החוק הראשונה, שהונחה בכנסת ה-12, לבחירה ישירה של ראש ממשלה, כיועץ משפטי של סיעת צומת.

אליעזר זנדברג: המחשבה היתה מחשבה של הליכה משולבת לבחירות.

אליעזר זנדברג: כאשר ראש הממשלה מחליט לפזר או ללכת לבחירות ומפזר את הכנסת, יש בחירות לכנסת ולראשות הממשלה.

אליעזר זנדברג: כאשר הכנסת מביעה אי-אמון בראש הממשלה, יש בחירות לכנסת ולראשות הממשלה.

אליעזר זנדברג: הסעיף הזה שראש הממשלה אהוד ברק השתמש בו בצורה טריקית, בצורה תחבולנית, הוא סעיף שנועד בכלל למקרה אחר, למקרה שבו בא ראש ממשלה ואומר: רבותי, אינני יכול עוד, אני קם ועוזב את הזירה הפוליטית, אני הולך לביתי.

אליעזר זנדברג: ואז צריכים לבחור ראש ממשלה חדש.

אליעזר זנדברג: המחשבה היתה, שבנסיבות האלה לגרור את המדינה למערכת בחירות כפולה ומכופלת, גם לכנסת וגם לראשות הממשלה, זה עניין מיותר.

אליעזר זנדברג: בנסיבות החריגות האלה, אמרנו: נעשה בחירות רק לראשות ממשלה.

אליעזר זנדברג: ועוד נתנו להן שם מיוחד: בחירות מיוחדות.

אליעזר זנדברג: אלה לא סתם בחירות רגילות גם לכנסת וגם לראשות הממשלה, נתנו שם מיוחד לבחירות הללו: בחירות מיוחדות.

אליעזר זנדברג: כאשר אדם קם ועוזב את הזירה הפוליטית והולך לביתו.

אליעזר זנדברג: אבל ראש הממשלה הזה, שהוא לא רק אלוף בזיגזג, אלא אלוף בניסיונות לבצע תרגילים פוליטיים כאלה ואחרים, מכוערים, מושחתים, לא נכונים, מעוותים, חמורים, החליט להשתמש דווקא בסעיף הזה על מנת להתמודד.

מוחמד כנעאן: יותר מכוערים מביבי?

אליעזר זנדברג: יותר עלובים מביבי נתניהו, הרבה יותר פוגעים בדמוקרטיה מביבי נתניהו.

אליעזר זנדברג: כן, חבר הכנסת כנעאן.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להסביר משהו, וזאת הנקודה שאני מנסה להבהיר כאן.

אליעזר זנדברג: במישור אחד, אנחנו נתונים בסכנה גדולה, אדוני היושב-ראש.

אליעזר זנדברג: אם התיקונים האלה יתוקנו – אנחנו גורמים לפגיעה משמעותית באמון הציבור גם בכנסת כמוסד מחוקק, ובוודאי כמוסד מכונן שמחוקק חוקי-יסוד של חלק מחוקה.

אליעזר זנדברג: אם מחליפים סעיפים בחוקה ככה סתם, כי פעם צריך יותר שרים בממשלה – איפה הממשלה?

אליעזר זנדברג: עוד מעט הקואליציה תהיה בגודל של הממשלה המקורית שאהוד ברק ביקש להקים.

אליעזר זנדברג: יש לו 30 איש בקואליציה, 24 שרים הוא רצה לעשות לנו כאן.

אליעזר זנדברג: אז אם אנחנו מפוררים את העקרונות הקונסטיטוציוניים שלנו בשביל להתאים אותם לצורכי השעה, מי ייקח ברצינות את העקרונות האלה?

אליעזר זנדברג: זה הבסיס למשטר, זה הבסיס לדמוקרטיה.

אליעזר זנדברג: והעניין האחר, מה יקרה בבחירות האלה, זה מה שאני שואל את עצמי כל הזמן.

אליעזר זנדברג: או.קיי., יהיו בחירות.

אליעזר זנדברג: תהיינה בחירות, ייבחר ברק, ייבחר נתניהו, אולי שרון אם הוא יהיה מועמד – מישהו מהם מסוגל להרכיב קואליציה שתחזיק מעמד?

אליעזר זנדברג: הכנסת החצויה היום נמצאת במצב שבו לא משנה כלל מי הוא ראש הממשלה מבין שני הצדדים, שני הגושים הגדולים לכאורה, והוא לא יוכל להקים קואליציה שיש בה יותר מ-60 חבר, הוא יהיה תלוי בחבר כנסת פלוני או אלמוני, ויציע לזה כך ולאחר אחרת, וזה יעזוב אותו וזה יחזור אליו, ברדק, בלגן, והפתרון יהיה בכל מקרה – אני אומר את זה כאן – בחירות נוספות בתוך שלושה-ארבעה חודשים לאחר הבחירות הבאות.

אליעזר זנדברג: אז מה עשינו, בשביל מה כל הדבר הזה?

אליעזר זנדברג: נלך לבחירות גם לכנסת, והעם יקבע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מודי זנדברג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, החוק שאנחנו דנים בו הוא חוק לתיקון פקודת הבנקאות, הדן בחשבונות ללא תנועה.

יוסף יצחק פריצקי: הוא חוק טוב, אני אתמוך בו.

יוסף יצחק פריצקי: למעשה, מה שאומר החוק הוא, שאם הבנק איבד קשר עם לקוחו בכך שהלקוח לא נתן לו הוראות, על הבנק להשקיע את הפיקדון, את כספי הלקוח, לפי הוראות שר האוצר, כך שהוא לא יעשה עושר.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, אם יש ניתוק בין הלקוח לבין הבנק, הבנק למעשה מפסיק לייצג את הלקוח ומשקיע את זה לפי הוראות של המפקח על הבנקים או שר האוצר.

יוסף יצחק פריצקי: זה חוק טוב.

יוסף יצחק פריצקי: מה שאני לא מבין, חברי הכנסת, למה מה שחל על הבנקים לא חל על הכנסת?

יוסף יצחק פריצקי: את זה אני באמת לא מבין.

יוסף יצחק פריצקי: כי הכנסת הזאת יחד עם הממשלה הזאת היא ללא תנועה.

יוסף יצחק פריצקי: תראו לי דבר אחד, חברי חברי הכנסת, ממה שהממשלה הזאת הבטיחה לעשות ועשתה.

יוסף יצחק פריצקי: לא.

יוסף יצחק פריצקי: זו ממשלה ללא תנועה, עם הרבה "חארכה", כמו שאומרים בערבית, אבל ללא תנועה אמיתית, עם הרבה רעש אבל בלי כלום.

יוסף יצחק פריצקי: הכנסת הזאת, מה עשתה?

יוסף יצחק פריצקי: הכנסת הזאת ליהגה הרבה, דיברה הרבה, אבל קידמנו כאן איזה נושא אמיתי, העלינו כאן איזה נושא נכון, קידמנו כאן תקציב, טיפלנו בהשקעות?

יוסף יצחק פריצקי: לא, רבותי.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו כפיקדון ללא תנועה, והכיסאות האלה בידינו הם פיקדון, הם פיקדון של הבוחר.

יוסף יצחק פריצקי: הוא לא נתן לנו את הכיסא כדי שנתנחל עליו, לא חשוב מה שנעשה; הבוחר הישראלי הפקיד בידינו פיקדון, הוא גם הפקיד בידי ראש הממשלה פיקדון לפי תנאים מאוד ברורים.

יוסף יצחק פריצקי: ראש הממשלה קבע תנאים לפיקדון הזה.

יוסף יצחק פריצקי: הוא אמר: אני אצמצם פערים, ואני אגייס בני ישיבות.

יוסף יצחק פריצקי: הוא גם אמר:

יוסף יצחק פריצקי: אני אדאג לביטול שכר הלימוד לסטודנטים.

יוסף יצחק פריצקי: הוא קבע תנאים, והבוחר נתן בידו פיקדון.

יוסף יצחק פריצקי: והוא, לא רק הוא, גם מפלגתו, קבעה תנאים, והבוחר נתן גם בידה פיקדון.

יוסף יצחק פריצקי: אז למה מפלגתו של ראש הממשלה, שניתן בידיה הפיקדון, רוצה לשמר את הפיקדון בידיה אף שהוא ללא שום תנועה?

יוסף יצחק פריצקי: למה רק ראש הממשלה מחזיר את הפיקדון, וגם בדיוק לא מחזיר אותו, וכל הכנסת הזאת לא מתפרקת?

יוסף יצחק פריצקי: האם באמת מי מאלה שמתנגד לפיזור הכנסת סבור באופן אמיתי שהוא באמת מגשים את רצון הציבור בכך שהוא נשאר פה?

יוסף יצחק פריצקי: רבותי חברי הכנסת, כולנו יודעים שהכנסת הזאת לא מתפקדת ולא תתפקד, לא עם ראש ממשלה כזה ולא עם ראש ממשלה אחר.

יוסף יצחק פריצקי: ולכן, אדוני היושב-ראש, צריך לקחת את הצעת החוק הזאת ולהחיל אותה לגבי הבחירות הבאות לכנסת.

יוסף יצחק פריצקי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת פריצקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רחבעם זאבי – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב בוים – כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת צבי הנדל, אחרון הדוברים להצעת החוק הזאת.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אומנם רציתי לדבר באופן יוצא דופן דווקא על החוק, אבל לאחר ששמעתי את כל הדוברים לפני, אני חייב להגיב כמה תגובות.

צבי הנדל: אולי תגובה ראשונה לחבר הכנסת פריצקי.

צבי הנדל: על מה שאתה אמרת אומרים: כל הפוסל במומו פוסל.

צבי הנדל: עם כל הכבוד, הכנסת הזאת, אולי חלקים בה ליהגו ודיברו, אולי חלק מהם נמצאים במפלגתך.

צבי הנדל: אש השנאה יוקדת בלבם, וחוץ מלדבר לא עשו מאומה, אבל להטיל דופי בכל 120 חברי הכנסת, שבמשך שנה וחצי לא עשו מאומה ויושבים פה סתם – אז מה לנו כי נלין שברחוב מדברים כך וכשזה לא אמת?

צבי הנדל: יש כאלה שעובדים קשה, יש להם הישגים נהדרים, ובתוכם רוב חברי הכנסת.

סאלח טריף: צודק חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: אמרתי את זה במאמר מוסגר; מאוד הרגיזו אותי הדברים שלך.

צבי הנדל: עכשיו אני רוצה להשיב לכמה מהדוברים שהצליחו ברוך השם להעלות את חמתי.

צבי הנדל: צה"ל רוצה לעצור ולחסל רוצחים ושולחי רוצחים, ועומד כאן חבר כנסת, חבר כנסת ישראל, ומגן על אותם רוצחים, כאילו אין זכות לצה"ל, כאילו לא שולחים רוצחים, כאילו לא נהרגים יום יום.

צבי הנדל: רק לפני שעה קראתי לכם מה שקיבלתי – ירי על רכב בבקעה.

צבי הנדל: הנה, הרגע קיבלתי ביפר מהבית: פיגוע ירי ליד מורג; שני אזרחים פצועים, מצבו של אחד מהם קל והשני בינוני.

צבי הנדל: כל שעה אני מקבל דיווח כזה, ואני רואה מי ירה שם – שליחים של ברגותי, שמגינים עליו פה, שליחים של ערפאת, שמגינים עליהם.

צבי הנדל: אחר כך אני רואה פה נייר, שידידי, חבר הכנסת שירי ויצמן, הפיץ.

צבי הנדל: הוא כותב פה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת הנדל, לקרוא שורה אולי, אבל לא נוהגים להציג מסמכים.

צבי הנדל: לא, אני לא קורא שום דבר.

צבי הנדל: נתניהו אומר בשובו, שבתקופתו היו רק שניים-שלושה פיגועים, והוא מונה פה 30 פיגועים.

צבי הנדל: בתקופה הזאת כל חצי יום יש 30 פיגועים.

צבי הנדל: כל פיגוע ירי שהיה במשך שלוש שנים הוא מציין פה.

צבי הנדל: כל יום יש עשרות פיגועים.

צבי הנדל: איך בכלל אפשר להשוות את התקופה הזאת לתקופה ההיא?

צבי הנדל: אחר כך אני רואה חברי כנסת שעולים לבמה ומעודדים עבירות על חוק ומסבירים לנו, שמי שבונה בנייה בלתי חוקית – ויש לנו כמעט 30,000 בתים פרטיים במגזר הערבי שנבנו ללא חוק – לא מקבל משכנתה.

צבי הנדל: והוא כועס על כך שלא מקבלים משכנתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי מחציתם במגזר הערבי, אבל יותר ממחצית זה דווקא במגזר היהודי.

צבי הנדל: אני דיברתי על 30,000 במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז יש 70,000 במגזר היהודי.

צבי הנדל: זה לא נכון.

צבי הנדל: אחר כך מגינים על סטודנטים.

צבי הנדל: סטודנטים שרפו דגלים לא מזמן, הם קראו לטבח יהודים, באוניברסיטה בחיפה.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, הרי אי-אפשר לדרוש כל הזמן זכויות לערבים, אי-אפשר כל הזמן לעמוד כאן על הבמה ולבכות על המצב הקשה ולהראות שבראש רשימת היישובים עם אבטלה מופיעים יישובים ערביים, כשאתם ואני יודעים שהם עובדים ולא משלמים מס הכנסה, ולכן הם נרשמים כמובטלים, על מנת לקבל עוד כסף; הם מנצלים את המדינה באחוזים גבוהים מאוד.

צבי הנדל: ודאי שהם רשומים כמובטלים.

מוחמד כנעאן: אתה מתנחל, אתה עולה למדינה המון כסף.

צבי הנדל: ודאי שאז יוצא שיש יישובים ערביים שהם במצב אבטלה גבוה, אבל תראו את האמת; אי-אפשר לשקר לכולם כל הזמן בכל הנושאים, צריך גם קצת יושר – קצת יושר לא יזיק.

צבי הנדל: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת הנדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, ההצבעה על הצעת החוק הזאת תהיה במועד אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 20) (התפטרות בשל אי-קבלת שכר מינימום), התשס"א–2000, של חבר הכנסת סאלח טריף – קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת טריף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לאישור בקריאה ראשונה היא המשך להצעת חוק שיזמתי ואושרה בקריאה שנייה ושלישית לפני כמה חודשים, שמשמעותה חוק שכר מינימום (תיקון) (פיצויי פיטורים בגין התפטרות עובד עקב אי-קבלת שכר מינימום), וההצעה הזאת פה באה כהשלמה.

סאלח טריף: בהסכמת הממשלה ראינו לנכון לקבוע, שעובד שלא קיבל שכר מינימום ונענש בעבר כמה פעמים על-ידי כך שפעם אחת הוא לא קיבל שכר מינימום על-פי חוק, פעם שנייה הוא התפטר בגלל זה, פעם שלישית הוא לא קיבל שום תמורה כאילו שהוא פוטר; אותו עובד שהתפטר ועזב את עבודתו עקב אי-קבלת שכר מינימום יוכל לקבל עכשיו דמי אבטלה במשך שלושה חודשים, ולא ייענש כפי שהיה עד עכשיו על-פי החוק כאילו הוא התפטר, כי במקרה זה הוא התפטר בדין ובצדק, משום שהחוק של קבלת שכר מינימום לא יושם לגביו על-ידי המעביד וזכותו היתה להתפטר.

סאלח טריף: על-פי הצעת חוק זו הוא יוכל לקבל דמי אבטלה במשך שלושה חודשים.

סאלח טריף: זו הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, היא הצעת חוק מאוד חשובה מבחינה סוציאלית וציבורית לשכבה ענייה, שכבת מצוקה, אותם אנשים מהשכבות החלשות שסובלים בדרך כלל מהעניין של אי-תשלום שכר מינימום.

סאלח טריף: לכן ראוי שנחוקק את הצעת החוק הזאת ונתמוך בה.

סאלח טריף: אני מאוד שמח שגם הממשלה תומכת בהצעת החוק הזאת.

סאלח טריף: תודה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, ברשותך, לפני פתיחת הדיון, האם אוכל לקרוא הודעה מטעם ועדת הכנסת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, בבקשה, הודעה מטעם ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק כדלקמן: ועדת הכלכלה תדון: 1.

): בהצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה בימי מנוחה בחנות של אגודה שיתופית), התש"ס–1999, של חבר הכנסת מאיר פרוש, פ/666 – הכנה לקריאה ראשונה.

משה גפני: יש ערעור על ההצעה.

): 2.

): בהצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – שעות המנוחה השבועית), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יואל-יולי אדלשטיין וקבוצת חברי הכנסת, פ/215; 3.

): הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור שבוע עבודה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת בנימין אלון, פ/2172; 4.

): הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון – ותיק מלחמה נזקק), התש"ס–2000 – של חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי כנסת, פ/2088.

): ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעות אלה: 1.

): הצעת חוק התכנון והבנייה (שימוש במקרקעין חקלאיים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יאיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת, פ/1177; 2.

): הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש במקרקעין חקלאיים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת עמיר פרץ, פ/1320.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות אלה: 1.

): הצעת חוק ציון שם ההורה בטופס, התש"ס–2000, של חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת, פ/1572; 2.

): הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לעולים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת גנדי ריגר, פ/1524; 3.

): הצעת חוק לתיקון חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב] (ביטול כפל קנס), התש"ס–2000, של חבר הכנסת אמנון כהן, פ/1789; 4.

): הצעת חוק לייעול פרסום חוקי עזר (תיקוני חקיקה), התש"ס–1999, של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, פ/1128.

): ועדת החינוך והתרבות תדון בהצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת נסים זאב וקבוצת חברי הכנסת, פ/1352.

): ועדת הכספים תדון בהצעות אלה: 1.

): הצעת חוק שירות לאומי (תנאי שירות למתנדב בשירות לאומי) (תנאי שירות למתנדב בשנת שירות), התש"ס–1999, של חברת הכנסת ענת מאור וקבוצת חברי הכנסת, פ/1042; 2.

): הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – קצבאות לחיילי יחידת השדה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת אבשלום וילן וקבוצת חברי הכנסת, פ/1923.

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: המשבר בענפי המשק בעקבות המצב המדיני – של חברי הכנסת יורי שטרן ויאיר פרץ.

): תודה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון בהצעת חוק פיצויי פיטורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון המשתתפים בדיון הזה, חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריהם יש רשימה ארוכה, ואני קורא לכל אלה שרוצים להשתתף להיות נוכחים באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל חבר כנסת שנקרא שמו ולא יהיה נוכח, מאבד את זכותו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי שר המשפטים, מי אני שאחלוק על חבר הכנסת טריף, שביקש את אמון הכנסת?

מאיר פרוש: אם אהיה נוכח פה ודאי שאתמוך במה שהוא מבקש.

מאיר פרוש: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני כאן על הדוכן ולדבר על דברים שקרו והתפרסמו היום בעיתון "יתד נאמן", על דבריו של השופט מישאל חשין ביחס לאוכלוסייה החרדית.

מאיר פרוש: כפי שמצוטט בעיתון "יתד נאמן", השופט חשין אמר, שכל עוד הציבור החרדי לא יכיר בסמכות בית-המשפט העליון, בית-המשפט לא יכיר בזכויותיו של הציבור החרדי.

מאיר פרוש: אני רוצה לשאול את שר המשפטים.

מאיר פרוש: מילא, אני כיהודי מאמין חונכתי להתנהג בדרך התורה, ואני יודע שהקדוש-ברוך-הוא הוא שופט כל הארץ, אני יודע שאני צריך לפעול לפי חוקי התורה.

מאיר פרוש: אני שואל אותך, שר המשפטים: האם לנער הזה התפללתם?

מאיר פרוש: שיבוא שופט בית-משפט עליון ויאמר: אני לא אכיר בזכויותיהם של אזרחים במדינה שהוא גר בה?

מאיר פרוש: הוא גר בשכונת רחביה, ויחד אתו יש באותו רחוב יהודי חרדי והוא נראה כיהודי חרדי.

מאיר פרוש: הרי לא ישאלו כל אדם אם הוא אדם חרדי – הוא לא יכיר בזכויותיו.

מאיר פרוש: מה הן הזכויות שלנו פה במדינה, אם יש לנו זכויות?

מאיר פרוש: שופט בבית-משפט עליון יכול להרשות לעצמו לומר כך על ציבור גדול, כשמדובר על מאות אלפים במדינה הזאת?

מאיר פרוש: באיזו רשות ובאיזו סמכות בא שופט גדול ככל שיהיה ואומר דברים כאלה?

מאיר פרוש: איך הוא יכול להרשות לעצמו?

מאיר פרוש: כשר המשפטים אתה יכול לחיות עם דבר כזה, שיבואו וישללו זכויות של ציבור גדול במדינה?

מאיר פרוש: אני רוצה לדעת מה שר המשפטים, מה ממשלת ישראל חושבים לעשות מול אמירות כאלה של שופטים.

מאיר פרוש: האם לא הגיע הזמן שתהיה לנו דרך שבה נוכל לשלוט במידה מסוימת ולמנוע אמירות כאלה, אף שמדובר בשופטים של בג"ץ, אף שמדובר בשופטים ככלל?

מאיר פרוש: איך שופט יכול להרשות לעצמו לומר זאת ואיך אתה, כשר המשפטים שמעוניין, רוצה, פועל ועושה כדי שכל אוכלוסייה תקבל את חלקה – וכך אתה מאמין – יכול לחיות עם זה ולהיות שאנן מול אמירה כזאת של שופט בית-המשפט העליון?

מאיר פרוש: אני מאוד אודה לך אם – – –

טלב אלסאנע: קראת מה כתוב היום על השופט בדימוס שטרוזמן, מה שהוא אמר לגבי כמה ערבים?

מאיר פרוש: אם הוא אמר דברים חמורים כלפי קבוצה כזאת או אחרת באוכלוסייה, בעיני זה אותו דבר.

מאיר פרוש: אני חושב שהיינו צריכים להגיע למצב – – –

משה גפני: מי שמדבר נגד החרדים מדבר גם נגד הערבים.

טלב אלסאנע: זה מה שאני אומר כל הזמן – מדברים נגד הספרדים ואתם שותקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גפני, אתה יכול לדבר מפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לך לצעוק בקריאות ביניים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתן לך את כל הזכות והרשות.

טלב אלסאנע: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקש להתאפק עד שתגיע לדוכן ותאמר את דבריך מפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב, אחריו – חברי הכנסת אברהם הירשזון, מאיר שטרית, אברהם רביץ, אחמד טיבי, יובל שטייניץ, האשם מחאמיד, אליהו בן-מנחם, עסאם מח'ול והרשימה ארוכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, אנחנו דנים היום על שינוי שיטת הבחירות: האם לחזור לשיטה הקודמת או לא.

משה גפני: דיברנו על חוליים רבים שהשיטה הזאת הביאה על המשטר הדמוקרטי בישראל, עד כדי אנרכיה שהסוף שלה יכול להיות מאוד מסוכן.

משה גפני: היו לי הרבה מאוד נימוקים למה התנגדתי בשעתי לשיטה הזאת.

משה גפני: תחילתה היה ב"לעצור את החרדים", זאת היתה המטרה.

משה גפני: הורתה של השיטה הזאת היתה בחטא, לידתה של השיטה הזאת היתה בחטא, ולא העליתי אז בדעתי את מה שיקרה היום.

משה גפני: האמת, אני ציפיתי, שסיעת שינוי – ומובן שהיא באה כדי שיהיה משטר דמוקרטי תקין בישראל, לעצור את ש"ס וכו'.

משה גפני: אני ציפיתי וחשבתי, שהם יהיו כנים ונאמנים לדרכם, והם אכן יתמכו בחזרה לשיטה הקודמת, שהיא השיטה ההגיונית, הפשוטה, ואז התברר שכל האמירה של לעצור את ש"ס היא פשוט אמירה לא נכונה.

משה גפני: חברו לש"ס כדי למנוע את החזרה לשיטה הקודמת.

משה גפני: גם אם ש"ס יקבלו יותר מנדטים, מבחינתם זה לא משנה, העיקר שהם יקבלו מנדטים.

משה גפני: ברור לחלוטין, שמה שמעניין את סיעת שינוי זה רק הדבקות בכיסא, ותו לא.

משה גפני: אז כאן הם מצביעים נגד חוק נתניהו, כי הם רוצים שילכו לבחירות משום שהסקרים נותנים להם יותר מנדטים.

משה גפני: בוועדת החוקה הם מצביעים נגד ונלחמים נגד החזרה לשיטה הקודמת, כי הסקרים אומרים שבשיטה הקודמת הם ייפלו לגמרי.

משה גפני: אבל, זאת סיעת שינוי.

אליעזר זנדברג: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זנדברג.

משה גפני: לסיעת שינוי אין הרבה מה לדבר, כי כולם הגיעו למסקנה, שסיעת שינוי – –

אליעזר זנדברג: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זנדברג, אני מבקש להאזין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

משה גפני: – – דואגת אך ורק לכיסאות שלה.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: לא מעניין את סיעת שינוי המדינה, לא מעניין את סיעת שינוי הדמוקרטיה, לא מעניין את סיעת שינוי תפקוד הכנסת, אפילו לא מעניין אותה גודלה של ש"ס – מעניין אותם הכיסאות שלהם, וזה בסדר.

אליעזר זנדברג: אפשר לשאול אותך שאלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא, לא עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מרשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לתת למר גפני לסיים את דבריו.

משה גפני: אבל לא עליתי לכאן לדבר על סיעת שינוי – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך עוד 25 שניות בערך.

משה גפני: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני עליתי כדי לדבר על ראש הממשלה.

משה גפני: את זה, עדיין, לא כולם יודעים, או שכולם יודעים רק לא מעזים להגיד, ואני אעז להגיד.

משה גפני: מה עשתה השיטה הזאת לנו?

משה גפני: לפני שבועיים עמד כאן ראש הממשלה ואמר: אתם רוצים בחירות?

משה גפני: בחירות.

משה גפני: אני אחסום את נתניהו?

משה גפני: מה פתאום.

משה גפני: כאן הוא עמד, במקום שבו אני עומד, לפני שבועיים.

משה גפני: ניצחתי את נתניהו פעם אחת, אנצח אותו פעם שנייה.

משה גפני: יפה, הולכים לבחירות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יפה, לסיים עם זה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: ברשותך, עוד דקה אני מסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא, דקה יותר מדי.

משה גפני: פחות, פחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד משפט.

משה גפני: כעבור עשרה ימים, מוצאי שבת לפני שלושה ימים, בא ראש הממשלה במסיבת עיתונאים ואומר: תראו, קרה משהו במדינה בעשרת הימים האלה, והוא אומר: אני הולך לבחירות, אני התייעצתי עם חברי כנסת, באו אלי בחשאי, פתאום הוא מתחשב בחברי הכנסת, הוא לא מתחשב בשרים שלו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

משה גפני: הוא אומר:

משה גפני: אני הולך לבחירות על ראשות הממשלה, שזאת השיטה החדשה יצרה, שראש ממשלה יכול להתפטר כדי לחזור לאותה כנסת עם אותן בעיות, עשה דיל עם ש"ס כדי להביא את המצב הזה שנתניהו לא יוכל להתמודד, ואז ש"ס אמרו לו: תאפשר את החוק הזה ואנחנו לא נצטרך ללכת לבחירות.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, אתה אדם הגון, אתה מוכן לשרת בממשלתו של האיש הרמאי הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת אברהם הירשזון, מאיר שטרית, אברהם רביץ, אחמד טיבי, יובל שטייניץ, האשם מחאמיד ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת חטיב.

תאופיק חטיב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, בקשר להצעת החוק, כקודמי, רק משפט אחד אני אגיד – שאני תומך בהצעת החוק של סאלח טריף.

תאופיק חטיב: אבל רציתי לענות לחבר הכנסת הנדל שעמד כאן וביקש לדבר קצת ביושר, ואני מבקש ממנו שיעמוד וידבר גם ביושר.

תאופיק חטיב: דיברת על 30,000 בתים שנבנו במגזר הערבי, כביכול מישהו ביקש לתת להם משכנתה.

תאופיק חטיב: אז אם כבר עמדת פה וביקשת מהאנשים לדבר ביושר, אז גם אתה תדבר ביושר.

תאופיק חטיב: א.

תאופיק חטיב: מי שעמד פה ביקש על אותם בתים שיש להם רשיונות ולא מקבלים משכנתה.

תאופיק חטיב: ב.

תאופיק חטיב: במגזר הערבי יש 50% מהבנייה הבלתי-חוקית ו-20% מעבירות הבנייה.

תאופיק חטיב: זה דוח של משרד הפנים, זה עדיין לא דוח פרטי שלי.

תאופיק חטיב: אם אתה עומד ומדבר ביושר, אז תדבר ביושר עד הסוף.

תאופיק חטיב: ג.

תאופיק חטיב: בעכו לא מקבלים משכנתה כי הם ערבים תושבי עכו העתיקה.

תאופיק חטיב: כל שאר תושבי עכו האחרים כן מקבלים משכנתה.

תאופיק חטיב: כל משכנתה של תושב ערבי אזרח ישראל עוברת בדיקה.

תאופיק חטיב: 3% מהמשכנתאות של כל התושבים היהודים, האזרחים היהודים, עוברים בדיקה, 3%.

תאופיק חטיב: אצל הערבים – 100%, לא 3%, גם במקרים של רכישה ממינהל מקרקעי ישראל.

תאופיק חטיב: בעניין החוק של נתניהו, לי גם יש – – –

יגאל ביבי: הנזק הגדול ביותר של ערביי – – – האוכלוסייה הערבית, שהכבישים הם לא כבישים, המדרכות לא מדרכות – – –

תמר גוז'נסקי: אבל אין תוכניות מיתאר ואין רשיונות – – –

תאופיק חטיב: כאשר משרד הפנים יופקע מהמפד"ל – – –

יגאל ביבי: – – –

תאופיק חטיב: תשמע גם אותי – כאשר משרד הפנים יופקע מהמפד"ל ומש"ס ופעם אחת יימסר למגזר הערבי, אתה תראה תכנון.

תאופיק חטיב: אין תכנון כי עד עכשיו לא היינו בסיטואציה כזאת, ואם אתה בא להאשים אותנו, אז גם ראש הממשלה משלנו לא היה, אף שיש מועמדים.

תאופיק חטיב: לא היה כזה.

תאופיק חטיב: אתה מאשים אותנו בתכנון?

תאופיק חטיב: החוק של נתניהו.

תאופיק חטיב: רק לפני חודשיים – – –

יגאל ביבי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ביבי.

יגאל ביבי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ביבי, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נשמעת, תיכף יהיה לך זמן לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת חטיב.

תאופיק חטיב: רק לפני חודשיים עמדו כאן אנשים וקיטרו אחרי ההחלטה של הפרלמנט הסורי לשנות את החוק והתקנה הפנימית כדי להעמיד את בשאר אסד בראשות המדינה ואמרו: איזה חוק סורי כזה טיפש, כזה פרימיטיבי.

תאופיק חטיב: נכון.

תאופיק חטיב: אבל מה עושה כנסת ישראל?

תאופיק חטיב: קצת יותר גרוע.

תאופיק חטיב: קראתי את ההצעה שהניחו פה כדי לאפשר לביבי נתניהו להיות מועמד.

תאופיק חטיב: ממש.

תאופיק חטיב: רק מה שלא אמרו שם, שלאפשר לאזרח ישראלי אחר, חבר הכנסת או ראש מפלגה שמיוצגת בכנסת – רק לא אמרו: ובתנאי שיהיה בנימין נתניהו.

תאופיק חטיב: לא אמרו את זה, וזה מה שהיה חסר.

אליעזר זנדברג: גם שמיר יכול לרוץ.

תאופיק חטיב: אבל הוא לא ראש המפלגה; הוא לא יכול לרוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת חטיב.

תאופיק חטיב: ולכן, לפני שמלינים על אחרים ומקטרים, צריך קצת לחפש את הכלים כל אחד של עצמו בפנים ולא אצל האחרים.

תאופיק חטיב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת תאופיק חטיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת הירשזון, שטרית, רביץ, טיבי, שטייניץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

יגאל ביבי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, לא רגע ולא שלורגע, ולהערה שלך, אגב, אתה מדבר על אנשים שאין להם קורת גג ולא נותנים להם רשיונות ושואל למה אין להם מדרכות וכבישים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יופי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להם לחם, שיאכלו "בסקוט", ככה אמרה מלכה אחת פעם, בצרפת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, חבר הכנסת מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, מובן שאתמוך בהצעת החוק, היא הצעה טובה, אנושית, שיש בה המון נגיעות בזכויות האדם, במיוחד כאשר דיברו היום על זכויות האדם.

האשם מחאמיד: אני חושב שחשוב מאוד שאנחנו נאמץ את החוק הזה.

האשם מחאמיד: אדם שמקבל פחות משכר מינימום, אני חושב שזאת כבר עבירה שהמעסיק עובר, ואם הוא לא יכול לחיות מאותו שכר, נכון, זכותו להתפטר ולקבל את כל הפיצויים או את כל הזכויות הנלוות; אולי גם לחפש לו עבודה אחרת, אולי גם לקבל הבטחת הכנסה כפי שהוזכר בחוק, כדי שיוכל לפרנס את משפחתו.

האשם מחאמיד: זכותו להתפטר ולהיחשב כאילו שהוא פוטר.

האשם מחאמיד: אבל אני חושב שזה לא מספיק; לא מספיק שיהיה העניין הזה של שכר מינימום או פחות משכר מינימום.

האשם מחאמיד: אני חושב שיש בעלי עסק, אנשים שמתעמרים בפועלים שלהם והופכים אותם לעבדים.

האשם מחאמיד: אני חושב שהחוק היה צריך להיות יותר כולל, יותר רחב ולכלול אותם מקרים שבהם אותם מעסיקים מתעמרים, אדוני היושב-ראש – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, בבקשה.

האשם מחאמיד: – – יש מעסיקים שמתעמרים בעובדים שלהם.

האשם מחאמיד: ולבסוף אני רוצה לומר, במיוחד כאשר יש אבטלה ועובדים זרים שהופכים לעבדים – אני חושב שיש מספיק עבדות בארץ ולא צריכים עוד עבדים.

האשם מחאמיד: אני רוצה להגיד משפט או כמה משפטים, אדוני, אם יש לי קצת זמן לומר לחבר הכנסת הנדל – תאמין לי שאני מאחל לך החלמה, אבל אל תאחל לי כל הזמן שהרגליים שלי יישברו.

האשם מחאמיד: אל תאחל לי את זה.

צבי הנדל: חס וחלילה.

האשם מחאמיד: אתה כל הזמן, כל פעם שמדברים על זכויות של אוכלוסייה מסוימת, במיוחד האוכלוסייה הערבית, אתה קופץ ממקומך ואתה מקבל כוח כזה.

האשם מחאמיד: אל תעשה את זה, זה לא לטובתך.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, לגבי החוק שחברי תאופיק חטיב הזכיר – צריך שהחוק יהיה יותר מדויק.

האשם מחאמיד: זה רחב מדי להגיד שראש מפלגה שרוצה לכהן או רוצה להיות מועמד זכותו להיות מועמד.

האשם מחאמיד: בשביל ביבי נתניהו, אני חושב שצריכה להיות חליפה תפורה בדיוק, צריך להגיד, שמי שהיה באמריקה שנה, זכותו לבוא ולהיות מועמד לראשות הממשלה, ולהוסיף: מי שמקבל 60,000 דולר על שעה, זכותו להיות מועמד.

צבי הנדל: או באמריקה או בסוריה.

האשם מחאמיד: אני דיברתי על שנה.

האשם מחאמיד: מי שאין לו 60,000 דולר לשעה, לא יכול להיות מועמד, זה קנה המידה.

יגאל ביבי: סימן שהוא מוכשר.

האשם מחאמיד: אני בטוח ששר המשפטים מקבל את ההצעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תגיש הסתייגויות.

יוסי ביילין: 40,000 דולר עד 60,000 דולר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, תוכל להגיש הסתייגויות לחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת אנחנו נסטה ממנהגנו, לפנים משורת הדין לא נמשיך ברשימת המתדיינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נאפשר לשר המשפטים לענות על שאילתות לנוכח אילוץ שהוא חייב לעזוב אותנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא הייתי עושה זאת אם הוא לא היה יושב אתנו פה שעה ארוכה וממתין בסבלנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד שר המשפטים, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ב' אלון שאל את שר המשפטים ביום ט"ז בתמוז התש"ס (19 ביולי 2000): ועדת החקירה הממלכתית בנושא היעלמותם של ילדי תימן החלה את עבודתה ביוני 1995 וסיימה את שלב העדויות במרס 1998.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתי עתידה הוועדה לפרסם את מסקנותיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשל הזמן הרב ובשל גילם המבוגר של רבים מהנוגעים בדבר, האם נשקל לפרסם מיידית מסקנות ביניים וליידע את המשפחות הקשורות בדבר?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: ועדת החקירה הממלכתית בנושא היעלמותם של ילדי תימן עושה כמיטב יכולתה לסיים את פעילותה ולפרסם את מסקנותיה במהלך השנה הקרובה.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: הוועדה החליטה שלא לפרסם דוח ביניים.

יוסי ביילין: חבר הכנסת י' סבן שאל את שר המשפטים ביום ט"ז בתמוז התש"ס (19 ביולי 2000): "יום ליום" מיום כ"ז בסיוון התש"ס, 30 ביוני 2000, מדווח, כי שופטת בית-משפט השלום בבאר-שבע קבעה, שבעל יחזיק בילדים, נוכח העובדה שהאם חרדית ומחנכת את ילדיה כחרדים.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם עמדה זו מקובלת על מערכת המשפט?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: האם ייבחן ערעור על החלטה זו?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: למערכת בתי-המשפט אין עמדה מיוחדת לעניין חרדים, כפי שאין לה עמדה מיוחדת לגבי מגזרים אחרים.

יוסי ביילין: כל מקרה ומקרה נבחן לגופו.

יוסי ביילין: כפי שניתן לראות בפסק-הדין, ההחלטה ניתנה מתוך ראיית טובת הילדים במשפחה הנדונה בפני השופטת, ללא קשר לאופן חייה החרדי.

יוסי ביילין: בפסק-הדין נאמר "על סמך בדיקות ראויות שנעשו – – – אני מקבלת מסקנת המומחים ביחס לטובת הילדים להיות במשמורת האב".

יוסי ביילין: וכן נאמר: "אני מוצאת שהמסוגלות ההורית של האב עולה על המסוגלות ההורית של האם".

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: ערעור על ההחלטה ניתן להגיש לבית-המשפט במועד ובהליך הנקובים בחוק.

יוסי ביילין: חבר הכנסת ע' ברעם שאל את שר המשפטים ביום ט"ז בתמוז התש"ס (19 ביולי 2000): ב-10 ביולי 2000 פורסם ב"הארץ", כי אשה בת 41 אושפזה חודשיים וחצי בכפייה בבית-חולים פסיכיאטרי עקב טעות משפטית, ולמרות חוות-הדעת הפסיכיאטריות שהאשה איננה מסוכנת לעצמה ולציבור נמשך האשפוז עקב התעקשות התביעה.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: האם יינקטו הליכים נגד הגורמים האחראיים, לאור המקרה, ואם כן – אילו?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) האשה שבה מדובר נעצרה בחשד לתקיפת ילדיה.

יוסי ביילין: במקביל להגשת כתב האישום הוגשה לבית-המשפט חוות-דעת פסיכיאטרית מטעם הפסיכיאטר המחוזי, ובה נקבע, כי הנאשמת נמצאת במצב פסיכוטי פעיל, אינה מבינה את משמעות ההליכים המשפטיים, אינה אחראית למעשיה ואינה מסוגלת לעמוד לדין.

יוסי ביילין: בהתאם לחוות-הדעת הפסיכיאטרית החליט בית-המשפט על מתן צו אשפוז בהתאם לסמכותו על-פי סעיף 15(א) לחוק הטיפול בחולי נפש, התשנ"א–1991.

יוסי ביילין: מעת מתן הצו, הדרך הנכונה על-פי החוק לפעול נגד האשפוז הינה לפנות לוועדה הפסיכיאטרית, או לערער על הצו בפני בית-המשפט המחוזי.

יוסי ביילין: בעקבות חוות-דעת נוספת שקיבלה ההגנה, שעל-פיה האשה כשירה לעמוד לדין, ביקשה התביעה חוות-דעת נוספת מטעם הרופאים המטפלים, שבה נקבע כי המערערת כשירה לעמוד לדין, והטיפול בה יכול להיעשות במסגרת טיפול מרפאתי כפוי, בלא צורך באשפוזה.

יוסי ביילין: משעה שחיוו הרופאים המטפלים באשה את דעתם כי אין מקום לאשפוז הנאשמת, ביקשה התביעה כי היא תובא בדחיפות בפני ועדה פסיכיאטרית.

יוסי ביילין: בכך נהגו באי כוח התביעה בתום לב ובהגינות, בהתאם להוראות החוק.

יוסי ביילין: על כן, אין מקום לנקוט הליכים נגד מי מגורמי התביעה.

יוסי ביילין: יצוין, כי ניתן היה להביא לשחרור האשה מוקדם יותר, לו ערערה הסניגוריה מלכתחילה על צו האשפוז שניתן בניגוד לדעתה בפני בית-משפט המחוזי, או לו פנתה לוועדה הפסיכיאטרית בבקשה לשחרר את האשה.

יוסי ביילין: חבר הכנסת נ' דהן שאל את שר המשפטים ביום כ"ג בתמוז התש"ס (26 ביולי 2000): לפי סקר "ידיעות אחרונות", 33% מהאוכלוסייה סבורים שמשפטו של מר אריה דרעי נגוע בעדתיות.

יוסי ביילין: לפי "מעריב", 23% חושבים שלא היה כאן משפט צדק.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: מה היא עמדת משרדך לגבי נתונים אלו, ומה ייעשה בנדון?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בישראל, כבכל מדינה דמוקרטית מתוקנת, ההכרעה במשפטים פליליים נתונה לבתי-המשפט, ולהם בלבד.

יוסי ביילין: השופטים כפופים למרותו של הדין – ולו בלבד.

יוסי ביילין: הן הדין המהותי, הן דיני הראיות והן סדרי הדין אינם מושפעים מסקרי דעת קהל; ההיפך – אוי לה למערכת משפט שתושפע מהלכי רוח.

יוסי ביילין: אמון הציבור במערכת המשפט הוא עיקר חשוב.

יוסי ביילין: אם נתוני הסקרים משקפים את מצב הדברים לאשורו, הרי שאני מצר על כך.

יוסי ביילין: לצערי, אנו עדים להתבטאויות לא אחראיות של נבחרי ציבור שחלק מהציבור נאחז בהן ובא לכלל טעות.

יוסי ביילין: כמו כן, יש להעמיק את החינוך לערכי חוק ודמוקרטיה.

יוסי ביילין: חבר הכנסת ד' טל שאל את שר המשפטים ביום א' באב התש"ס (2 באוגוסט 2000): בעקבות החלטת אב בית-הדין בבאר-שבע, הרב אברג'יל, להטיל מאסר על אשה שעלבה בדיינים, הורה נשיא בית-המשפט העליון לשחררה.

יוסי ביילין: במקרה אחר, שבו קרע נאשם פרוטוקול בבית-המשפט ברמלה ונענש בידי השופט בעונש מאסר ארוך, קיצר זאת נשיא בית-המשפט העליון לשבועיים.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: מדוע את העולבת דיין הורה נשיא בית-המשפט העליון לשחרר לאלתר, ואילו את העולב פרוטוקול הותיר נשיא בית-המשפט העליון למאסר של שבועיים?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בלי להתייחס לנסיבות המקרים עצמם, הרי שיחס מזלזל כלפי היושב בדין, יהא זה דיין או שופט, מצדיק בנסיבות מתאימות תגובה של מאסר.

יוסי ביילין: עם זאת, יש להימנע מכך אם קיימות דרכים חלופיות הפוגעות במידה קטנה יותר בחירותו של הפרט.

יוסי ביילין: גם כאשר מוטל מאסר, בין על-ידי שופט ובין על-ידי דיין, הוא צריך להיות מידתי.

יוסי ביילין: חבר הכנסת א' הירשזון שאל את שר המשפטים ביום א' באב התש"ס (2 באוגוסט 2000): מבדיקה של המועצה הלאומית לשלום הילד עולה, כי הליכים משפטיים בגין עבירות שבוצעו בילדים נמשכים כמה שנים.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם מודע משרדך לעינוי הנגרם לקטין שנפגע בעבירה כתוצאה מהתמשכות ההליכים?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: מדוע חייבים ההליכים להתמשך שנים כאשר החוק מחייב דיון יומיומי בתיק? 3.

יוסי ביילין: כיצד יפעל משרדך כדי למתן את הנזק?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: הטענה שהליכים משפטיים בגין עבירות שבוצעו בילדים נמשכים שנים מספר אינה נכונה.

יוסי ביילין: בדרך כלל ובאופן יחסי, דווקא תיקים אלו מטופלים במהירות ומסתיימים בתוך חודשים מספר.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: ככלל, קביעת דיונים בתיקים פליליים מסורה לאחריותו הבלעדית של בית-המשפט.

יוסי ביילין: הפרקליטויות השונות והעוסקים במלאכה מונחים לתת עדיפות לטיפול בתיקים שבהם מעורבים קטינים, בין כקורבנות ובין כחשודים, ועושים זאת ככל שהדבר נתון בידיהם.

יוסי ביילין: עם זאת, תיקים אלו הם לעתים קרובות בעייתיים, במיוחד מבחינת חומר הראיות שנאסף בהם, ניהול החקירה, וכו'.

יוסי ביילין: כמו כן, החלטות בתיקים אלה אינן קלות ומחייבות התייעצויות בתוך המשרד וכן עם אנשי מקצוע כמו רופאים, פסיכולוגים ועובדים סוציאליים.

יוסי ביילין: כל אלו דורשים זמן לטיפול, לבדיקה ולהחלטה.

יוסי ביילין: מחסור בכוח אדם בפרקליטויות אף הוא תורם את תרומתו.

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: לאור האמור, ולאחר בדיקה קפדנית של רשימת תיקים, שדווקא אינה מייצגת, שהעביר לידי הפרקליטות ד"ר יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, אין הפרקליטות סבורה כי בנסיבות העניין התמשך הטיפול מעל לזמן הסביר.

יוסי ביילין: חבר הכנסת נ' דהן שאל את שר המשפטים ביום א' באב התש"ס (2 באוגוסט 2000): רצופה בזה ידיעה ב"השבוע בפתח-תקווה" מיום כ"ח בתשרי התש"ס, 8 באוקטובר 1999, שלפיה הוגשה תלונה ליועץ המשפטי לממשלה בתביעה שתיפתח חקירה נגד רבה של פתח-תקווה על שהזכיר את "עמלק" בהקשר של חילולי שבת.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם הוגשה תלונה כזאת?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: אם כן – מה היתה החלטת היועץ המשפטי לממשלה?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: אכן הוגשה תלונה בעניין.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: היועץ המשפטי לממשלה כתב לכבוד הרב סלומון, באמצעות הגברת טליה ששון, מנהלת המחלקה לתפקידים מיוחדים בפרקליטות המדינה, כי אומנם מוסר ותוכחה כמו גם ניהול מאבקים על אופיה של השבת הם לגיטימיים, אך השימוש בביטוי "עמלק" עלול במקרים מסוימים להיות בגדר ביטוי אסור, עקב היותו ביטוי טעון ביותר, שיכול להוות סיכון בפרשנות הניתנת לו על-ידי מי מקהל השומעים.

יוסי ביילין: היות שכך הועמד כבוד הרב על חומרת הדברים ועל הפוטנציאל הפלילי הטמון בהם, על מנת שלהבא יביא זאת בחשבון בדרשותיו.

יוסי ביילין: חבר הכנסת נ' דהן שאל את שר המשפטים ביום א' באב התש"ס (2 באוגוסט 2000): השר לביטחון פנים השיב על שאילתא של חבר הכנסת עופר חוגי בעניין חקירה נגד מפיצי כרוזים בשכונות החרדיות, כי "בדעת היחידה המרכזית להשלים את החקירה בזמן הקרוב ולהעביר את ממצאי החקירה ליועץ המשפטי לממשלה, שיקבע אם יש מקום להמשך טיפול" – רצוף בזה צילום פרוטוקול הכנסת.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: האם הועבר למשרדך החומר?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: אם כן – מתי ומה החליט היועץ המשפטי לממשלה?

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: האם קודם להחלטתו שמע את דבר המתלונן, מזכיר סיעת ש"ס?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

יוסי ביילין: החקירה שאליה מתייחסת השאילתא איננה מוכרת ליועץ המשפטי לממשלה ולפרקליטת המדינה כלל, ועל כן אין בידי להשיב על שאלות בנושא.

יוסי ביילין: מוצע כי תפנה בשאלתך למשרד לביטחון פנים.

יוסי ביילין: חבר הכנסת א' רביץ שאל את שר המשפטים ביום א' באב התש"ס (2 באוגוסט 2000): רצוף בזה פרסום מטעם משרד החינוך, ולפיו אושרו מבחנים נוספים לחלוקת תמיכות.

יוסי ביילין: עיון בנושאים מגלה שמדובר בצינור לסייע רק לגופים רפורמיים.

יוסי ביילין: רצוני לשאול: 1.

יוסי ביילין: מה היא עמדת משרדך בנושא זה?

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: מה הם הקריטריונים לקבלת סיוע?

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: האם רשאי שר לבקש ממשרדך מבחנים לגופים מסוימים?

יוסי ביילין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי ביילין: תמיכת משרד החינוך בעמותות העוסקות בחינוך חילוני ליהדות כתרבות ובהעמקת החינוך ברוח הפלורליזם ביהדות ניתנת במסגרת תקציב המדינה לשנת הכספים 2000, על-פי תקנות תקציביות שנקבעו לשם כך.

יוסי ביילין: 2.

יוסי ביילין: התבחינים לתמיכה בנושאים הנזכרים פורסמו בילקוט הפרסומים 4901, תש"ס, 4198-4194.

יוסי ביילין: כמקובל, בהתאם להוראות סעיף 3א(ה) לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, התקיימה בעניין זה התייעצות עם היועץ המשפטי לממשלה.

יוסי ביילין: 3.

יוסי ביילין: בהתאם להוראת סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, פרט לשני תאגידים, אין ניתנת תמיכת מדינה ייחודית למוסדות ציבור מסוימים.

יוסי ביילין: התמיכה הממשלתית ניתנת לפי מבחני תמיכה עבור פעילות בתחומים מגוונים, כגון פעולות ספורט עממיות, קידום ענף היהלומים, בתי-ספר לשינניות, תרבות חרדית, תרבות תורנית-ציונית ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני שר המשפטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מבחינתנו אתה משוחרר.

יוסי ביילין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אליעזר זנדברג: תשובות לעניין.

אליעזר זנדברג: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לסדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלי בן-מנחם – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, נדמה לי שהוא היה פה כרגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שאול יהלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל איתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת נחום לנגנטל, זבולון אורלב, תמר גוז'נסקי, איוב קרא, מוחמד כנעאן, ויצמן שירי, ישראל כץ, ציפי לבני, מקסים לוי ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שאנחנו דנים בה היא הצעת חוק ראויה.

מוחמד ברכה: יש תעשייה פורחת של מתן משכורות מתחת לשכר מינימום.

מוחמד ברכה: זה פוגע בהרבה אנשים ומאלץ אותם לקבל מצב בלתי נסבל ובלתי חוקי.

מוחמד ברכה: לכן, הצעת החוק שבה אנחנו דנים יכולה לתקן את המעוות, אפילו אם בצורה מוגבלת, אבל היא חשובה מעצם המחשבה שאדם שמתפטר בגין קבלת שכר מתחת לשכר מינימום ייחשב כמפוטר.

מוחמד ברכה: אני חושב שיהא זה גורם מרתיע להרבה מעסיקים שמנסים לנצל מצוקות של אנשים ולאלץ אותם לעבוד בניגוד לחוק במשכורת מתחת לשכר מינימום.

מוחמד ברכה: לכן, כמובן, נתמוך בהצעת החוק הזאת.

מוחמד ברכה: ברשות היושב-ראש, זה גם דבר שנוגע אליו, אני רוצה להגיד כמה דברים בערבית על פגישה של הסיעות שמייצגות את האוכלוסייה הערבית היום בנושא של ראשות הממשלה.

מוחמד ברכה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: המלים הללו מופנות כמובן לציבור הרחב, בעיקר בצל דיבורים פה ושם לגבי ידיעות שדלפו מהפגישה – או יש מי שמסתמך על שמועות חסרות שחר.

מוחמד ברכה: אני יכול לומר לציבור הערבי בישראל ולציבור בכללותו, כי הפגישה, אשר כללה עשרה חברי כנסת המייצגים את הציבור הערבי, היתה פגישה חשובה לדעתי; פגישה חיובית, ששררה בה אווירה של גילוי לב.

מוחמד ברכה: העניינים הועלו בצורה ברורה על-ידי האחים והעמיתים, והסכמנו כי בנושא ראשות הממשלה כולנו שואפים שתהיה לנו עמדה אחידה.

מוחמד ברכה: זאת על מנת להשיג יציבות של האירועים וההתפתחויות הפוליטיות, הן במישור של המועמדים והן במישור החקיקה הפרלמנטרית.

מוחמד ברכה: כלומר, כל חוק שיועלה יהיה נושא להתייעצות בכל מוסדות המפלגה על-ידי האזנה לדעת העמיתים.

מוחמד ברכה: החלטנו גם לחזור לנושא זה מתוך ההדגש כי תהיה לנו עמדה אחידה ביום שני הבא.

מוחמד ברכה: בפגישה זו הועלו רעיונות שונים, טובים, ואני מקווה שכולם זורמים באותו כיוון.

מוחמד ברכה: לכן החלטתי לדבר על הנושא הזה בערבית, על מנת לנסות לדבר אל הציבור שנושא זה מעניין אותו, בעיקר לאור העובדה שיש מי שעוסקים בנושא זה בחצאי עובדות ובחצאי אינפורציות וניזונים מהדלפות שאין להן מקום ואין בהן צורך.

מוחמד ברכה: לפיכך אני יכול לומר, כי אנו, כחברי כנסת, רוצים שאחדות הציבור הערבי תבוא לידי ביטוי ובו בזמן נהיה אלמנט בעל השפעה על עיצוב ההחלטה הפוליטית בישראל ובמדינה, בתוקף היותנו אזרחים בה.

מוחמד ברכה: אנו רוצים לתרום ולהשפיע על עיצוב ההחלטה, על מהלך העניינים ועל סוגיית השלום וסוגיית השוויון.

מוחמד ברכה: לפיכך אנו דורשים, מתוך אחריות ובתוקף היותנו נבחרי ציבור, שנמצא את הנוסחאות הטובות ביותר, בהסכמה ובתיאום כמובן, על מנת שניתן את השירות הנדרש בעיקר בתקופה מאוד קריטית זו, שבה נערכות הבחירות לראשות הממשלה, בעיקר בכל הנוגע לנושא השוויון ונושא הציבור הערבי, במיוחד לאחר הסערה העממית האחרונה, ובעיקר בנושא השלום והאינתיפאדה הפלסטינית, הסיבות להתפרצותה והתוצאה שצריכה לבוא בעקבותיה: הקמת מדינה פלסטינית.

מוחמד ברכה: לא באנו לכאן על מנת להצטלם למזכרת.

מוחמד ברכה: באנו לכאן על מנת לשרת את הבעיה, ואנו מקווים שנצליח בדרך הזאת.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: )

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת זבולון אורלב, תמר גוז'נסקי, איוב קרא, מוחמד כנעאן, ויצמן שירי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אם יש לך סיבה מיוחדת, לפנים משורת הדין, לתת לך לדבר, אני אשקול את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באת אחרי שעבר זמנך, אתה יכול לשבת ולחכות לדיון הבא.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש – – –

יגאל ביבי: דבר ביידיש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, גברתי חברת הכנסת, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, בצהריים הגשתי לוועדת הכנסת את הצעת החוק שתאפשר למועמד שאיננו חבר כנסת להתמודד לראשות הממשלה, על מנת לתקן פגם שנוצר בשיטת הבחירות שלנו במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: אני רוצה לנצל את הימצאותו פה של שר המשפטים על מנת לומר לו, שבסופו של דבר אני מרגיש מאוד לא נוח, גם עם החקיקה הזאת וגם עם חקיקות נוספות.

נחום לנגנטל: אנחנו רוצים לעשות חשבון נפש, ואני עושה את זה כלפי עצמי, על זילות החקיקה פה במדינה, שאנחנו שותפים לה.

נחום לנגנטל: רק נחשוב כמה חוקי-יסוד תוקנו בשנה האחרונה, חלק בהסכמה, חלק שלא בהסכמה, אם כי נראה לי שהצעת החוק הזאת תעבור בהסכמה רחבה מאוד.

נחום לנגנטל: לפי הרוב שראיתי בוועדת הכנסת, היא תזכה לרוב.

נחום לנגנטל: הבנתי גם שראש הממשלה הודיע שסיעת ישראל אחת תתמוך בהצעה במליאה, כך שאפילו אפשר לומר שזה תיקון בהסכמה בחוק-יסוד: הממשלה.

נחום לנגנטל: השבוע העברתי בקריאה שנייה ושלישית תיקון בחוק-יסוד: הכנסת על הבאת עובד ציבור בפני ועדות מוועדות הכנסת.

נחום לנגנטל: יש פה מצב לא נורמלי בחקיקה במדינת ישראל, שחוקי-יסוד, חלקם הגדול, או סעיפים ופרטים מסוימים ודאי לא צריכים להיות בחוקי-יסוד, לא מתאימים בכלל למינוח של חוקי-יסוד או חוקה, ויש זילות מסוימת בכל הדברים האלה.

נחום לנגנטל: אמרו היום בתקשורת שהחוק הזה נקרא "חוק נתניהו".

נחום לנגנטל: האמת שמבחינתי הוא היה יכול להיקרא "חוק ביילין", כשאתה אומר, שאדם שאיננו חבר כנסת יוכל להתמודד ולהיות ראש ממשלה.

נחום לנגנטל: אני לא יודע מה יהיה במפלגתך, אני יודע שאתה מאוד מגן בשבועות האחרונים על ראש הממשלה, ואתה חושב שהוא פעל נכון מאוד בשנה האחרונה, גם בתחום המדיני וגם בתחום הכלכלי, אבל בהחלט יכול להיות מצב, שהוא יאמר לכם שהוא לא רוצה להתמודד בפעם הבאה, כי אין לו סיכוי.

נחום לנגנטל: אני לא הייתי חושב שצריך למנוע ממך את האפשרות להתמודד להיות ראש ממשלה במדינת ישראל כנציג מאוד מובהק של דעות מאוד ברורות פה בבית הזה, רק משום העובדה שהחלטת להתפטר ולתת את מקומך למישהו אחר שיהיה חבר כנסת.

צבי הנדל: תבקש ממנו את זה בכתב.

יוסי ביילין: – – – ידעתי מה אני עושה.

יוסי ביילין: אמרתי שאת זה לא אעשה.

נחום לנגנטל: אבל נניח, כשראש ממשלה הרכיב את ממשלתו, הוא ידע, כשהוא ניהל את המשאים והמתנים הקואליציוניים, למשל, שהוא לא יוכל למנות 24 שרים, ותוך יומיים שינינו את חוק-יסוד: הממשלה וקבענו שיש 24 שרים.

נחום לנגנטל: וזאת גם כן בהסכמה.

תמר גוז'נסקי: איזו הסכמה?

תמר גוז'נסקי: של מי?

נחום לנגנטל: של הרבה מאוד סיעות.

נחום לנגנטל: לכן זה עבר.

יוסי ביילין: לגבי המספר נשארנו במיתוס.

יוסי ביילין: אין 24 שרים.

יוסי ביילין: ביטלו את התקרה.

נחום לנגנטל: בסדר.

נחום לנגנטל: ביטלו את התקרה.

נחום לנגנטל: אז זה היה עד 18, והיה מספר מוגבל של סגני שרים.

נחום לנגנטל: הגבלנו גם את זה וגם את זה.

יוסי ביילין: התנגדתי לזה.

נחום לנגנטל: אני זוכר שהתנגדת לכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לנגנטל, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זמנך תם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יכול להמשיך להתייעץ עם שר המשפטים ולתת לו עצות – לא מהדוכן.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אומר משפט אחד.

נחום לנגנטל: אני חושב, שאנחנו צריכים לבדוק את עצמנו מה קורה פה.

נחום לנגנטל: יש פה איזו בעיה גדולה מאוד, שכל חוקי-היסוד שלנו במדינת ישראל הם חוקים שנעשים תמיד בצורה מאוד חפוזה ולא בצורה רצינית, ואנחנו לא חושבים על הסצנריו שיכול להתפתח.

נחום לנגנטל: אחר כך אנחנו מלינים על עצמנו, שאנחנו משנים את זה במחי יד ותוך זילות גדולה מאוד.

נחום לנגנטל: אני חושב, שאם היינו עושים את הדבר הזה, היינו נמצאים במצב שבו היינו יכולים גם לקדש אותם חוקי-יסוד מהבחינה שבאמת משנים אותם רק לעתים מאוד נדירות.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ולאחר מכן חברי הכנסת איוב קרא ומוחמד כנעאן, אם יהיו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן נמצא מולי, והוא כמובן אחד השקדנים בבית הזה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני אצטרף לתמיכה בהצעת החוק של חבר הכנסת סאלח טריף, כדי שאם עובד לא קיבל את שכר המינימום והתפטר, יראו בו כמתפטר והוא יוכל ליהנות מכל ההטבות שנותן לו חוק הפיצויים, כדי שלמעסיקים תהיה עוד הרתעה שלא יקפחו את זכויותיהם של העובדים.

זבולון אורלב: צריך לזכור, שגם כך שכר המינימום הוא שכר נמוך מאוד.

זבולון אורלב: נדמה לי שהיום הוא 2,870 שקלים בחודש – סדר גודל של כ-2,900 שקלים בחודש – כשכל אדם מבין שזה שכר.

זבולון אורלב: אם מעסיק מגלה אטימות לב וגם את שכר המינימום הזה איננו משלם, הרי שוודאי שצריך לאפשר לעובד להתפטר ולזכות בפיצויים, כדי שידעו מעסיקים שלא לנקוט את הדרך הזאת.

זבולון אורלב: אני גם רוצה לומר עוד דבר בקשר למצב הפוליטי שאנחנו נמצאים בו.

זבולון אורלב: בכמה וכמה ישיבות שמתקיימות בוועדת החינוך והתרבות אני שומע יותר ויותר את פקידי משרד החינוך והתרבות: תשמע, אין שר.

זבולון אורלב: היום, לדוגמה, היתה ישיבה, ובה דיברנו על האפשרות לקבוע מועד להחיל חוק מסוים של מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך, ורצינו לסכם שיתחילו להפעיל את החוק בשנת הלימודים תשס"ב.

זבולון אורלב: אבל לצורך ביצוע החוק צריך השר להתקין תקנות ולקבוע תוכנית.

זבולון אורלב: רבותי, שר זה לא "וולבו".

זבולון אורלב: שר זה תפקיד ואחריות.

זבולון אורלב: ואז אומרים לנו פקידי המשרד: אבל אין שר.

זבולון אורלב: אני אומר להם: אבל יש שר.

זבולון אורלב: ראש הממשלה הוא שר החינוך.

זבולון אורלב: עמדתי במצב לא נעים.

זבולון אורלב: אכריח את פקידי משרד החינוך והתרבות לומר שהם באמת מרגישים כמו יתומים שאין להם שר?

זבולון אורלב: אם הם מרגישים כך, בוודאי תלמידי ישראל.

זבולון אורלב: כמדומני, אם אינני טועה, השר שריד, שהיה שר החינוך, התפטר באמצע חודש יוני או משהו כזה, ואנחנו נמצאים בחודש דצמבר.

זבולון אורלב: לאמור: כחצי שנה תלמידי ישראל הם יתומים משר חינוך.

זבולון אורלב: רבותי, זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

זבולון אורלב: צריך לזכור, שחלק מהתלמידים נמצאים תחת אש.

זבולון אורלב: אין שר שביקר באיזה בית-ספר או בגן ילדים, ותהא הדעה הפוליטית של כל אחד מאתנו אשר תהא.

זבולון אורלב: כולנו מסכימים שנמצאים שם תלמידים, ותלמידים – לא מעניינת אותם פוליטיקה.

זבולון אורלב: לא מבקר שם אף שר ולא דואג לראות מה קורה עם המיגון.

זבולון אורלב: נהרגות מורות.

זבולון אורלב: למורים אין הסעות ממוגנות.

זבולון אורלב: אין דרג של שר שמטפל בעניין הזה.

זבולון אורלב: אפרופו הדיון בחוק הזה שהוא חשוב – אני חושב שיש בעיה באמת בקונסטיטוציה, בחוקה, של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אם היא יכולה לאפשר מצב כזה אבסורדי שתלמידי ישראל חצי שנה אין להם שר חינוך ומתעכבים חוקים ותלמידי ישראל משלמים על כך ביוקר ואין מי שמגן עליהם בתקציב – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר אורלב, תודה רבה.

זבולון אורלב: – – אז אני אומר שגם בדבר הזה דרוש תיקון.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד, שלאחר הבחירות שיתקיימו בקרוב גם לכנסת וגם לראש הממשלה ייבחר שר חינוך כראוי לתלמידי ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריה – חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שהונחה לפנינו מטרתה להגן על מקבלי שכר נמוך משכר מינימום שמחליטים להתפטר ושהתפטרותם תוכר כפיטורים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהצעת החוק הזאת לכאורה מיטיבה עם מקבלי השכר העלוב, שהוא נמוך משכר המינימום, אבל למעשה אין לה שום משמעות לגבי מקבלי שכר המינימום.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מחצית מהנשים העובדות מקבלות שכר מינימום או פחות משכר מינימום.

תמר גוז'נסקי: נניח שאשה כזאת, שלא מכבדים את זכותה לקבל שכר מינימום, תקום ותלך.

תמר גוז'נסקי: האומנם בשוק העבודה היום, שבו משתלטים חברות קבלניות, קבלנים וחברות כוח-אדם על כל חלקה טובה, ושבו גם גופים ציבוריים, לרבות משרדי ממשלה ולרבות משרד החינוך, מעסיקים יותר ויותר עובדים באמצעות חברות קבלניות וחברות כוח-אדם – האם בשוק כזה האשה שתתפטר תמצא עבודה אחרת בשכר גבוה משכר המינימום, או שגם במקום אחר יוצע לה שכר המינימום?

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, ששיטת עובדי הקבלן ושיטת חברות כוח-האדם גורסת, שעובד או עובדת, ובדרך כלל נשים עובדות במקום כזה, תקבל לפי מספר ימי העבודה שעבדה בפועל.

תמר גוז'נסקי: אם שלחו אותה לעבודה, ובפועל היא עבדה באותו חודש רק 12 ימים – זה יהיה השכר החודשי, והכול חוקי.

תמר גוז'נסקי: אף אחד לא מתחייב לשלם לה עבור 12 הימים האחרים שהיא לא עבדה שלא ברצונה אלא משום שלא שלחו אותה לעבודה.

תמר גוז'נסקי: ואז, בסוף החודש היא תקבל במקרה הטוב חצי שכר מינימום.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, הבעיה העיקרית שלנו איננה חוק כזה נוסף.

תמר גוז'נסקי: הבעיה העיקרית היא, שמשרד העבודה והרווחה איננו מפקח כפי שהוא צריך לפקח על ביצוע החוק הקיים, חוק שכר מינימום.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא, שמשרד העבודה והרווחה, שיודע שלפי החוק אי-קיום החוק ואי-תשלום שכר מינימום הם עבירה פלילית, לא עושה למעשה שום דבר כדי להעמיד לדין את המעבידים העבריינים ואחת ולתמיד להתחיל לשלוח אותם למעצר על אי-תשלום שכר מינימום.

תמר גוז'נסקי: לפי החוק מותר להטיל חצי שנת מאסר על אי-תשלום שכר מינימום.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, כאשר מוצאים מעביד שלא שילם שכר מינימום לא לעובד אחד אלא ל-200-100 עובדים שמועסקים אצלו, גם אז לא מנהלים נגדו משפט פלילי.

תמר גוז'נסקי: אם מנהלים משפט פלילי, במקרים נדירים, התוצאה היא שמענישים אותו בקנס ולא שולחים אותו למאסר.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אני חושבת שאפשר לתמוך בהצעת החוק של חבר הכנסת סאלח טריף, אבל מה הטעם בחוקים האלה אם אין מנגנונים.

תמר גוז'נסקי: בשבוע זכויות האדם אנחנו מדברים על הזכות לקבל שכר מינימלי – פחות מ-3,000 שקלים לחודש עבור חודש עבודה מלא – וגם את זה פקחי משרד העבודה, שעסוקים בציד עובדים זרים ובגירושם – –

רחמים מלול: לסיים, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: – – לפעמים באלימות רבה שנלוית לאותו מסע גירושים; פקחים כאלה, שעוסקים בחיפוש עובדים פלסטינים, שבאים לפה כדי לחפש עבודה זמנית, מקרית, כדי להאכיל את ילדיהם, אין להם זמן לחפש את העבריינים האלה, שיום-יום ושעה-שעה גוזלים את השכר מהעובדים שלהם, ובעיקר מנשים.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, טוב נעשה אם נדאג, מעבר לחקיקת חוקים, גם לזה שהמדינה ומשרדי הממשלה יואילו בטובם לכבד אותם ולהקציב לשם כך את התקציבים הדרושים.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחמים מלול: תודה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

רחמים מלול: חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת כנעאן, בבקשה.

רחמים מלול: עד שחבר הכנסת כנעאן יגיע לדוכן – הודעה לסגן המזכיר.

רחמים מלול: בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה וקריאה שלישית, הצעת חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך, התשס"א–2000, שהחזירה ועדת החינוך והתרבות, תודה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: (התפטרות בשל אי-קבלת שכר מינימום), התשס"א–2000

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת סאלח טריף, שמונחת לפנינו, היא הצעה ראויה, וצריך לברך את חבר הכנסת טריף על שבא לעגן בחוק פתרון לבעיה שקיימת ונתקלים בה הרבה עובדים, במיוחד אלה שעובדים בעבודות פשוטות ומקבלים בדרך כלל שכר נמוך, כאלה שמנוצלים על-ידי המעבידים, מנוצלים על-ידי חברות כוח-אדם ומנוצלים על-ידי מקומות העבודה שלהם.

מוחמד כנעאן: לפחות כך תהיה אופציה בפני העובד שאינו מרוצה מהשכר שהוא פחות משכר מינימום ואינו מקבל את הגזירה של המעביד שלו ורוצה לעזוב את העבודה, שייראה כמפוטר על מנת להבטיח את הזכויות הסוציאליות, זכויות לפיצויים שמגיעות לו כתוצאה מעזיבתו את העבודה.

מוחמד כנעאן: לפי המצב הקיים הוא אמור להפסיד את כל הזכויות שלו, ועל כן הצעת החוק הזאת באה לפתור בעיה אמיתית.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אדוני היושב-ראש, היום אנחנו עדים למצב של אבטלה גואה, במיוחד בתקופה הנוכחית, ובעיקר במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אנחנו שומעים מדי חודש על כך שיישוב כזה או אחר היתוסף למעגל היישובים שמוגדרים כמוקדי אבטלה.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, הממשלה ומשרד העבודה והרווחה לא עשו ולא עושים דבר על מנת לתקן את המצב הזה ולשפר את מצב העבודה ביישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: הממשלה הזאת דיברה, כמו הממשלות הקודמות, על אזורי תעשייה, אבל עדיין אנחנו עדים רק לדיבורים ולא לעשייה ממשית בשטח.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מאוד מקווה, אפילו בתקופה הקצרה שנותרה לאחר שראש הממשלה התפטר, שישכילו לעשות משהו בחודשים הקרובים.

מוחמד כנעאן: בהזדמנות זו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין, שיישוב כמו מזרעה, שראש המועצה הממונה שהיה בה קודם הוא איש המפלגה שלך, יש בו כבר כמה שנים מועצה ממונה, שגמרה בגירעון של 5.5 מיליוני שקל.

מוחמד כנעאן: ראש המועצה הנבחר בא אל הממונה על הכספים במשרד הפנים, והיא אמרה לו שהוא צריך לעשות תוכנית הבראה וכו', כדי שאפשר יהיה לכסות לו את הגירעון.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת, אדוני היושב-ראש, אם במקרה כזה, שלמצב אחראי עובד משרד הפנים, כי המועצה הממונה מונתה על-ידי משרד הפנים, משרד הפנים לא צריך לכסות את כל הגירעון של המועצה המקומית מזרעה ולא לבקש מראש המועצה הנבחר לעשות צמצומים או לעשות תוכנית הבראה, כאשר לא הוא אחראי למינוי העובדים, שמרביתם לא תושבי המקום.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמגיעה התייחסות אחרת של הממשלה ושל משרד הפנים ליישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: אני קורא מעל דוכן זה לשר הפנים לעשות כמיטב יכולתו בתקופה הקרובה, לפני עיד אל-פיטר, לשלם למועצות שכבר כמה חודשים לא שילמו משכורות לעובדיהן.

מוחמד כנעאן: אי-אפשר בחודש הרמדאן שלא לעשות מאמצים מיוחדים על מנת לאפשר לאותם עובדים לקבל את המשכורת שלהם.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת כנעאן.

רחמים מלול: חברי הכנסת שירי, כץ, לבני, לוי, חיים כץ, גדעון עזרא, עזמי בשארה, אבשלום וילן ודני נוה – אינם נוכחים.

רחמים מלול: על כן יעלה ויבוא חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רחמים מלול: בבקשה.

טלב אלסאנע: סיידי, ראיס אל ג'לסה, איח'ווה אל-כרים, כבוד היושב-ראש, מאחר שבמליאה נמצא רק חברי כנעאן ובצד השני נמצא סגן השר נואף מסאלחה ונמצאים גם חבר הכנסת עסאם מח'ול ונאזם באדר, אני מרשה לעצמי לדבר בערבית.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: גבירותי ורבותי, ברצוני להתייחס לנושא העומד כעת על הפרק, והוא ההתפתחויות הפוליטיות בזירה המפלגתית והפרלמנטרית בישראל.

טלב אלסאנע: יש הסבורים, כי שינוי שיטת הבחירות או הקדמת מועד הבחירות לראשות הממשלה או אפילו לכנסת יכולים לפתור את הבעייתיות שממנה סובלת מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: לדעתי, האזור אינו סובל מסוגיית שיטת הבחירות או מסוגיית הבחירות כשלעצמה.

טלב אלסאנע: הבעייתיות נעוצה בקיום או אי-קיום הנהגה נועזת ואמיצה בתוך ישראל, שתוכל לנקוט עמדה רצינית ונועזת.

טלב אלסאנע: יש צורך בהנהגה שתעמוד בפני העם, הרחוב ודעת הקהל ותאמר בגילוי לב, כי הנהגה זו או כל הנהגה אחרת לא יוכלו לממש את האשליה, שטופחה והשלו בה את החברה הישראלית במשך שנים ארוכות, כי ניתן לאחד בין השלום והכיבוש וכי באפשרות ראש הממשלה, באשר הוא, להביא שלום ולהגיע להסכם שלום, במקביל להמשך הכיבוש של ירושלים המזרחית ומסגד אל-אקצא, במקביל להמשך קיומן של ההתנחלויות והמשך קיומו של הכיבוש והמתנחלים.

טלב אלסאנע: זה דמיון שווא.

טלב אלסאנע: אלה הם צעדים חסרי שחר.

טלב אלסאנע: )

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אולי אדוני יעבור לעברית?

טלב אלסאנע: (ממשיך לשאת דבריו בערבית; להלן תרגומם לעברית: – – עקב כך, כל השיטות הללו – –)

אליעזר זנדברג: אולי תדבר בעברית?

טלב אלסאנע: אם אתה לא יודע ערבית, מודי זנדברג, זו הבעיה שלך.

אליעזר זנדברג: – – –

טלב אלסאנע: אני אומר לך, אחת הבעיות כאן באזור שלנו היא שאנחנו מבינים אתכם ואתם לא מנסים להבין אותנו.

טלב אלסאנע: אנחנו מדברים את השפה שלכם ואתם בכלל לא רוצים ללמוד את השפה הערבית.

טלב אלסאנע: אז אתה תלמד לשמוע את הערבית ואני אדבר רק ערבית.

טלב אלסאנע: אם יש לך בעיה, תפתור אותה במקום אחר.

טלב אלסאנע: אני מוכן לעזור לפתור את הבעיה וללמד אותך שיעורים חינם.

אליעזר זנדברג: אם כולם היו יודעים ערבית, הם היו יודעים מה אתה אומר באמת.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: יושב-ראש הישיבה, בהיותו מרוקאי במוצאו, יודע קצת ערבית.

טלב אלסאנע: אם הוא לא יודע, אני מוכן לגלות הבנה ולהסביר בערבית.

טלב אלסאנע: לכן, כל הניסיונות לפתור את הבעייתיות לפני הבחירות הם אשליה.

טלב אלסאנע: הבעיה הקשה ביותר היא, שהחברה הישראלית נמצאת עכשיו בין שתי אלטרנטיבות: בין נתניהו, אשר הוכיח את כישלונו בעבר, לבין ברק, אשר הוכיח את כישלונו בהווה.

טלב אלסאנע: אם נשפוט את העתיד לפי העבר, סבורני כי העתיד יהיה כישלון, אם אלה יהיו המנהיגים.

טלב אלסאנע: אנו, ברשימות הערביות, נואף אחי, נואף, אנו באזור הערבי, וכפי שאתה יודע היטב בחודשים האחרונים היתה התלכדות ואיחוד כתוצאה מתגובת הציבור ועקב האתגרים והאחריות המוטלים עלינו כהנהגה של המגזר הערבי וגם בשל הסבל הפוקד את העם הפלסטיני והסבל של הציבור הפלסטיני שלנו.

טלב אלסאנע: לפיכך התכנסנו היום ודנו בכמה אופציות.

טלב אלסאנע: ראשית, אשר לנתניהו ושרון – –)

רחמים מלול: אני לא יודע מתי אתה עומד לסיים, אז תסיים כבר.

טלב אלסאנע: בסוף אני אגיד לך תודה, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: אמרתי לך תודה לפני עשר דקות.

טלב אלסאנע: (ממשיך לשאת דבריו בערבית; להלן תרגומם לעברית: – – האלטרנטיבות הקיימות הן: ראשית, להימנע או להחרים; שנית – – – שלישית, מועמד של מחנה השלום, ורביעית, מועמד ערבי.

טלב אלסאנע: )

רחמים מלול: שוכראן, ו"כול עאם, תקונו בח'יר".

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: (ממשיך לשאת דבריו בערבית; להלן תרגומם לעברית: הנטייה שלנו היא למועמד ערבי.

טלב אלסאנע: אנחנו נקיים דיון רציני ומעשי בכיוון זה של מועמד ערבי שיהיה מתוך הכנסת.

טלב אלסאנע: חג שמח ורמדאן מכובד.)

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, תודה רבה.

טלב אלסאנע: בסוף אני מודה ליושב-ראש, כול עאם ואנתום בח'יר ורמדאן קרים.

רחמים מלול: תודה על שהתחשבת בחברי הכנסת הערבים שאינם דוברי עברית.

טלב אלסאנע: אדוני, כל הזמן מדברים במליאה רק עברית.

טלב אלסאנע: אפשר לשמוע גם את השפה הערבית.

רחמים מלול: אין לי בעיה עם זה.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברת הכנסת ג'בארה.

רחמים מלול: חבר הכנסת לנדאו.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

רחמים מלול: אולי אדוני יעבור לאנגלית, ונשלים את התמונה.

אליעזר זנדברג: נכון שעל-פי התקנון אפשר לדבר בערבית, אבל הכלל צריך להיות שקודם כול מדברים על-פי מגבלות הזמן: שלוש דקות הן שלוש דקות גם בערבית.

אליעזר זנדברג: מלכתחילה דובר כאן על איזה ביטוי של שוויון, אבל הכוונה לא היתה להפוך את הדיון כאן לדיון רק בשפה הערבית.

טלב אלסאנע: לא רוצים להבין שיש כאן ערבים, מה אתה רוצה?

אליעזר זנדברג: הקצרניות לא יודעות מה אתה אומר.

אליעזר זנדברג: אתה צריך לזכור אותן.

אליעזר זנדברג: גם המזכיר לא יודע מה נאמר, וכך רוב המאזינים.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת אלסאנע, עשית מעשה על-פי התקנון, אין לי טענה כלפיך, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מטפלים בעניין, על מנת שכולם יבינו במה מדובר.

רחמים מלול: הערה קצרה לסגן השר.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, ברשותך, עם קום הכנסת והמדינה, כאשר בן-גוריון היה ראש הממשלה, חברי הכנסת הערבים לא ידעו ברובם עברית.

נואף מסאלחה: מה שהיה הוא שהביאו לכנסת מתורגמן.

נואף מסאלחה: אין זה אות כבוד לשפה הערבית, שאין כאן מתורגמן.

נואף מסאלחה: תואיל הכנסת להעמיד לרשות חברי הכנסת מתורגמן מערבית.

אליעזר זנדברג: אין לי בעיה עם זה.

אליעזר זנדברג: אפשר לדבר גם בערבית, כל זמן שלא משנים את התקנון.

אליעזר זנדברג: זוהי זכותך.

אליעזר זנדברג: כאשר מדבר חבר הכנסת דהאמשה, הוא עוצר ואומר: ואתרגם את דברי לערבית.

אליעזר זנדברג: אתה יודע שהדיון הוא למעשה בעברית, ומתרגמים אותו לערבית.

אליעזר זנדברג: אם אתה בוחר בשיטה ההפוכה, כלומר אתה מדבר כאן בערבית.

אליעזר זנדברג: צריך שיהיה כאן תרגום גם לעברית, או שיתקנו את התקנון.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להגיד שאני תומך גם בהצעה אחרת שלך.

אליעזר זנדברג: אני בפירוש חושב שזה חשוב שכל אזרחי ישראל יבינו את השפה הערבית.

אליעזר זנדברג: אני חושב, שאם הם היו מקשיבים לדברים של יאסר ערפאת בערבית, הם היו מבינים מזמן שהוא עובד עלינו בהסכמי אוסלו.

אליעזר זנדברג: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת זנדברג.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלון – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת קליינר – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת פינס-פז.

רחמים מלול: חבר הכנסת ביבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת שמחון.

רחמים מלול: חבר הכנסת אזולאי.

רחמים מלול: חבר הכנסת בוים.

רחמים מלול: חבר הכנסת זאבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת הנדל.

רחמים מלול: אם כך, רבותי, תם הדיון בהצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 20).

רחמים מלול: ההצבעה תתקיים במועד אחר.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: חברי הכנסת, נמשיך בסדר-היום: הצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים, התשס"א–2000, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת אליעזר זנדברג שיציג את הצעת החוק.

מוחמד כנעאן: דבר ערבית.

אליעזר זנדברג: אעבור בסוף לפנטומימה.

אליעזר זנדברג: אומנם יש כאן נתונים ואחוזים, אז אפשר, אבל אני חושב שהערבית שלי לא טובה מספיק על מנת לשאת נאום.

אליעזר זנדברג: אני עובד על זה, כמו שאומרים.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כאן עולה בקריאה ראשונה הצעת חוק שיזמתי, שעניינה הנחה מארנונה לסטודנטים.

אליעזר זנדברג: על-פי הצעת החוק, סטודנט זכאי להנחה בשיעור של 50% מסכום הארנונה הכללית שהוטלה עליו כמחזיק דירה, לגבי שטח של 70 מטרים רבועים משטח הדירה המשמשת אותו למגוריו.

אליעזר זנדברג: הזכאות הזאת להנחה היא ל-48 חודשים לכל היותר, שהם פרק הזמן הסביר להשלמת לימודי תואר ראשון.

אליעזר זנדברג: הרעיון, אדוני היושב-ראש, הוא פשוט להקל עם הסטודנטים, לבוא לקראתם ולסייע להם בתקופה הקשה ביותר של חייהם, לפני שהם רוכשים מקצוע.

אליעזר זנדברג: על הסטודנט מונחות מטלות רבות וקשות גם במסגרת הלימודים, מטלות כלכליות קשות במסגרת ניסיונותיו להתפרנס ולמצוא מקור פרנסה, וכל אלה יחדיו בתקופה קשה, בדרך כלל לאחר שהוא מסיים את השירות הצבאי שלו ובסמוך לכך.

אליעזר זנדברג: בנסיבות האלה, אני חושב שצריך לעשות צעד למען הסטודנטים.

אליעזר זנדברג: בנסיבות האלה, אני חושב שצריך לבוא ולסייע לסטודנטים.

אליעזר זנדברג: צריך לבוא ולהקל עליהם.

אליעזר זנדברג: אחת הדרכים להקל על הסטודנטים היא בתשלומי הארנונה.

אליעזר זנדברג: להקל בצורה סבירה: לא על דירות פאר של מאות מטרים רבועים, לא לכל פרק זמן ולתמיד, אלא לסטודנט שפעם אחת בחייו רוצה ללמוד לתואר ראשון, במשך 48 חודשים.

אליעזר זנדברג: מדובר בדירה בגודל סביר: אנחנו מדברים על שטח של 70 מטרים רבועים.

אליעזר זנדברג: בדרך כלל כמה סטודנטים, אחד, שניים או יותר, שוכרים יחד דירה.

אליעזר זנדברג: מדובר כמובן בהנחה שהיא 50% מהסכום הכולל של הארנונה.

אליעזר זנדברג: אם נכמת את כל הנתונים האלה יחדיו, אנחנו מגיעים לדבר סביר ביותר, שיקל באופן משמעותי על הסטודנטים.

אליעזר זנדברג: אני רק יכול להצטער על שאני צריך להעלות כאן את הצעת החוק הזאת.

אליעזר זנדברג: טוב יותר היה, אם המדינה, הממשלה, ראש הממשלה, שדיבר כל כך גבוהה בזכות הסטודנטים וכדומה – היו מוצאים לנכון לבוא לקראתם ולהתחשב בהם ולהציע את ההקלות האלה כיוזמה ממשלתית.

אליעזר זנדברג: אבל אין ממשלה, אין למעשה תפקוד של הממשלה במשך חודשים ארוכים.

אליעזר זנדברג: אהוד ברק נוהג בסטודנטים בדיוק כפי שהוא נהג במסעודה משדרות ובזקנה ששוכבת במסדרון בית-החולים, או בכל מגזר אחר שהוא הבטיח לו הבטחות רבות וגדולות, וכמובן לא קיים דבר.

אליעזר זנדברג: ולכן אנחנו דנים כאן בהצעת החוק הזו: הצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים.

אליעזר זנדברג: אני קורא לחברי הבית לתמוך בה ולעזור לסטודנטים להתקיים בתקופה הקשה של לימודיהם.

אליעזר זנדברג: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת זנדברג.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת הנוכחים במליאה, רשימת הדוברים ארוכה מאוד, אבל מבין הרשומים נוכחים – חבר הכנסת עסאם מח'ול נוכח, חבר הכנסת טלב אלסאנע וחבר הכנסת מוחמד כנעאן נוכחים אף הם.

רחמים מלול: האם אתם רוצים בכל זאת לדבר?

רחמים מלול: בוודאי.

רחמים מלול: הגיע גם חבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: האם אדוני רוצה להירשם?

רחמים מלול: בוודאי ובוודאי, על מנת לאזן קצת את התמונה במליאה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת זנדברג, לפני שאתה הולך, לפחות תדע שאני תומך בהצעת החוק, ואני חושב שהיא הצעת חוק נכונה המיטיבה עם ציבור שמגיע לו שניטיב עמו.

עסאם מח'ול: עם זאת, אני רוצה להגיד, שכדי שתהיה משמעות לחוק הזה, חשוב להבטיח בצורה שוויונית, שלכל הסטודנטים תהיה ארנונה להוריד ממנה.

עסאם מח'ול: אני אומר זאת מכיוון שביום ראשון בבוקר הצטרכתי לנסוע לצפת כדי להפגין יחד עם הסטודנטים הערבים שם נגד תופעה אומללה, תופעה קשה, תופעה של גזענות בוטה, כאשר על לוחות המודעות בצפת נפרסו פלקטים גזעניים, תואמים את הנימה שהפיצו הנאצים נגד היהודים באירופה בשנות ה-30.

עסאם מח'ול: יש בהם אזהרה ואיום על עצם קיומם של סטודנטים ערבים שבאים ללמוד בעיר צפת, תוך כדי קריאה בוטה, ברורה וגזענית: ערבים החוצה; להתגייס ולהוציא את הערבים מתוך העיר, כדי לשמור על טוהרתה של העיר הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב שזוהי תופעה שאי-אפשר לסבול אותה, זוהי תופעה שצריך להוקיע אותה.

עסאם מח'ול: מקומם אותי שהסטודנטים המפגינים היו בעיקר סטודנטים ערבים.

עסאם מח'ול: היו מרצה או שניים שהגיעו כדי להזדהות אתם, בעוד נציגי המכללה בצפת עמדו מנגד ולא ראו לנכון להרים קול זעקה מול הגזענות הבוטה שמצאה פרץ במקום הזה.

עסאם מח'ול: עם זאת ויותר מכך, אני שומע היום, שהנהלת המכללה מצאה לנכון להעמיד את הסטודנטים שהפגינו נגד הגזענות הבוטה הזאת לדין משמעתי, והזמינה אותם לוועדת משמעת.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה דבר בלתי נסבל, זהו דבר שאי-אפשר לעמוד כלפיו מנגד ולהיות נייטרלי כלפיו.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לתבוע גם מהנהלת מכללת צפת, גם ממשרד החינוך, גם מהמשטרה, לשרש את התופעה הזאת, להוציא אותה ולהקיא אותה מתוך החברה שלנו.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך בשתיקה הרועמת הזאת.

עסאם מח'ול: אנחנו לא מסתפקים בזה שלא מפריעים למפגינים – וכאן מפריעים – אנחנו תובעים אמירה ברורה נגד הגזענות הזאת מהנהלת האוניברסיטה, התנהגות ברורה וחד-משמעית של המשטרה, כדי להבטיח שהאנשים האחראים לפלקט הגזעני והפאשיסטי הזה יועמדו לדין ויבואו על עונשם.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני לפניו.

רחמים מלול: אתה רוצה לראות את הרשימה או שאתה מאמין לי?

רחמים מלול: כשתעלה לדוכן אני אעביר לך אותה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דוברי הערבית והעברית וכל השפות האחרות, אני פשוט חושב שזה לא מכובד שמציע החוק לא נמצא פה – מציע אותו, זורק אותו לחלל האוויר והולך.

האשם מחאמיד: אני חושב שהוא צריך לפחות להקשיב להשגותיהם של חברי הכנסת, מי תומך ומי לא תומך.

האשם מחאמיד: אני תומך בחוק שלו, אבל – – –

רחמים מלול: הוא חשב שתדבר בערבית.

האשם מחאמיד: אתה יודע מה חשוב לי?

האשם מחאמיד: חשוב לי שאתה תבין אותי.

רחמים מלול: אני מבין.

האשם מחאמיד: היו ימים ששמעתי את ראש הממשלה הנוכחי אומר – במיוחד לפני הבחירות – הוא הבטיח לימודים גבוהים חינם.

האשם מחאמיד: הוא הבטיח ולא קיים.

האשם מחאמיד: גם חבר הכנסת לנגטל הבטיח שלא להפנות את הגב שלו אלי ולא קיים, כמו ראש הממשלה.

נחום לנגנטל: מצטער.

האשם מחאמיד: הייתי רוצה, אדוני היושב-ראש, שבישראל יהיה לפחות מה שיש בארצות השכנות.

האשם מחאמיד: בארצות הערביות השכנות הלימודים האקדמיים חינם, מתחילים ללמוד מהגן ועד האוניברסיטה – חינם.

האשם מחאמיד: אותן ארצות שהאיש המודאג, נתניהו, קורא להן דיקטטוריות, והוא הדמוקרט, אותו אדם מפונק, הרוצה לחזור לזירה הפוליטית רק כמועמד לראשות הממשלה וכראש ממשלה, לא פחות ולא יותר, ובתנאים.

האשם מחאמיד: אפילו החוק הזה שיוזמים – מה שנקרא חוק נתניהו – לא מוצא חן בעיניו, בתנאים הוא רוצה לחזור לפוליטיקה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, שם הלימודים – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת לנגנטל, עוד מעט אתה עולה לדבר.

האשם מחאמיד: אני שמח בעצם שהמליאה כזאת, שחלק ממנה לא נמצא כאן ולא זועק, אין צעקות והכול כל כך שקט.

נחום לנגנטל: אני נשאר כאן לשמור עליכם.

האשם מחאמיד: תצטרף לליכוד, אתה יכול להצטרף לליכוד בקלות.

נואף מסאלחה: בליכוד צועקים אחד על השני, לא במפד"ל.

האשם מחאמיד: בדרך כלל נואמים לכמה אנשים שמקשיבים; אני יודע שחברי הכנסת לא מקשיבים, זה ידוע.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, הלימודים בארצות ערב הם חינם; בירדן, בסוריה, במצרים ובכל מקום מסביב לומדים בחינם.

האשם מחאמיד: דווקא כאן, באי הדמוקרטי – כמו שמכנים, האי של הדמוקרטיה במזרח התיכון – אנשים לא יכולים לשאת בעול הזה של לימודים אקדמיים.

האשם מחאמיד: באי הזה שבמזרח התיכון עלות הלימודים כל כך גבוהה, כך שהלימודים נשארים רק מנת חלקם של העשירים.

האשם מחאמיד: אני רוצה לשאול, איך ילמדו – – –

רחמים מלול: שאלת סיום, בבקשה.

האשם מחאמיד: כן, אדוני, שאלת סיום, איך ילמדו הבנים של הכפר בעינה ודומיהם?

האשם מחאמיד: אותו כפר שהפועלים, העובדים של המועצה המקומית, אדוני היושב-ראש, בוא ניכנס לנעליהם של אותם עובדים, לא קיבלו שכר שנה וחצי, איך הם ילמדו את ילדיהם, לא לימודים אקדמיים אלא לימודים בגן או בבית-הספר היסודי, ואנחנו מדברים על לימודים חינם.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, בגלל כל התופעות המגעילות האלה – דיברו על כך חברי לפני – החלטנו, ואנחנו עוד נצליח בזה, ללכת בצעד מאוחד; נהיה מאוחדים על מנת להריץ מועמד ערבי מתאים אשר יהווה איש קונסנסוס, כל עשרת חברי הכנסת הערבים יתמכו בו ויהיה מסביבו קונסנסוס, כדי להגן על האינטרסים של העם שלנו ושל כל שוחרי השלום והשוויון.

האשם מחאמיד: תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת גלאון.

רחמים מלול: חבר הכנסת יהלום.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

רחמים מלול: לפחות עכשיו נראה את זיו פניך ולא את גבך.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת כנעאן.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתם צריכים לדעת, ואתם הרי יודעים על אנשים שהיכולת שלהם לצאת מהמעגל שבו הם נמצאים ולהגיע לרמה גבוהה ואיכותית בחיים שלהם, באיכות החינוך של ילדיהם, טמונה בהשכלה.

נחום לנגנטל: אין לנו באופן אמיתי דרך טובה יותר להוציא אנשים מתוך מה שהם נמצאים בו, אם הם מוכשרים ויש להם הפוטנציאל – רק עם השכלה גבוהה ונכונה אפשר להוציא אותם מהמעגל שבו הם נמצאים.

נחום לנגנטל: אני אומר את זה בכל מישור.

נחום לנגנטל: ש"ס עשתה את זה נכון בשכונות מצוקה.

נחום לנגנטל: בציבור הערבי שלמדתי אתו באוניברסיטה, פגשתי אנשים שראיתי אותם בבתיהם, ראיתי את מצב ההורים שלהם; חלקם אפילו לא ידעו קרוא וכתוב, במצב כלכלי קשה, בנחיתות.

נחום לנגנטל: ברגע שאדם הגיע לרמת השכלה גבוהה יותר, זה לא אומר שהוא צריך לעזוב את תפיסת עולמו או את דרך חייו או להתנהג אחרת מהוריו במחשבתו.

נחום לנגנטל: הדרך הכי נכונה – ברגע שהוא משכיל, יש תוצרת הרבה יותר טובה, יש יציאה ממעגל האלימות, יש אפשרות יותר טובה מבחינת הפרנסה, זו הדרך הנכונה ביותר.

נחום לנגנטל: לכן, כאשר בקווי היסוד של הממשלה – שאנחנו בראשית דרכנו היינו גם שותפים לה – באו ואמרו, אנחנו מתכוננים להעמיד את נושא ההשכלה הגבוהה כעדיפות גבוהה, להפחית את שכר הלימוד, להקל על הסטודנטים במדינת ישראל, ראיתי בזה את גולת הכותרת של עבודת הממשלה שהייתי שותף לה.

נחום לנגנטל: יושב כאן יושב-ראש הקואליציה, הוא יודע עד כמה הייתי נאמן לקואליציה כשהייתי חבר בה, כי מאוד האמנתי ביכולת של הממשלה הזאת להגשים כמה נושאים חברתיים מאוד חשובים.

נחום לנגנטל: לדאבוני, מאחר שקצרו ימיה של הממשלה, ואולי גם מאחר שהיא העמידה מטרות אחרות לעצמה, נזנחו דברים אחרים, בין השאר נושאים שקשורים להשכלה גבוהה.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, כיוון שזמני קצר, אני אומר, ההצעה הזאת יצאה ברוכה, חשובה וטובה.

נחום לנגנטל: חבל שהיא צריכה להיות יוזמה של חקיקה פרטית של חברי הכנסת.

נחום לנגנטל: הייתי שמח אילו הממשלה, בעידוד כל חברי הבית – היו מביאים תוכנית שלמה, גדולה, איך אנחנו מקלים על הסטודנטים במדינת ישראל, על מנת שיהיו לנו אנשים עם השכלה גבוהה יותר, אנשים שיוכלו לעמוד בזה, שיהיה להם כסף כדי לחיות, להתפרנס, והם לא יצטרכו להגיע למצב שבו אנחנו לפעמים רואים שאנשים דוחים את הלימודים הגבוהים שלהם, או שהם לא לומדים בגלל המצוקה הכלכלית של הוריהם ובגלל המצוקה הכלכלית שבה הם נמצאים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אתמוך בהצעה הזאת, ואני קורא לממשלה לקדם את הדברים שהיו כתובים בקווי היסוד, על מנת לשפר את מעמדו של הסטודנט במדינת ישראל.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

אופיר פינס-פז: מי אחריו, אדוני היושב-ראש?

רחמים מלול: רבים רשומים, השאלה היא אם הם יהיו נוכחים.

רחמים מלול: על-פי הנראה לעין ברגע זה, חבר הכנסת טלב אלסאנע יהיה אחרון הדוברים.

רחמים מלול: אדוני לא רשום – אה, רשום, בסדר.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק שמציע חבר הכנסת זנדברג היא הצעה טובה, אף שאני חושב שצריך לפטור את הסטודנטים לא רק ב-50% אלא ב-100%, ולא רק על 70 מטר אלא על כל הדירה, ולא רק לסטודנט הלומד לתואר ראשון, הייתי אפילו מרחיב זאת גם לתואר שני, מכיוון שבזמן הלימודים אין לסטודנט אפשרות לעבוד, במיוחד אם מגדירים זאת ל-48 חודשים, דהיינו, לתקופת הלימודים.

מוחמד כנעאן: לכן, אדוני היושב-ראש, בתקופת הלימודים יש לאפשר פטור מארנונה על כל הדירה שבה גר הסטודנט, והממוצע הוא 100 מ"ר לדירה, על מנת לאפשר לסטודנטים, בתנאים של היום ובאמצעים של היום, כשאין מלגות וכשאין הלוואות, כששכר הלימוד כל כך גבוה – נדמה לי מהגבוהים בעולם – וכשאחוז הסטודנטים, במיוחד בשכבות החלשות, בפריפריה, במגזר הערבי, נמוך מאוד יחסית למספר האוכלוסייה, על כן יש מקום לקראת הקריאה השנייה והשלישית לשפר את הצעת החוק על מנת לתת הנחה ועזרה משמעותית לסטודנטים.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי דיברו על המכללה בצפת.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, אנחנו עדים בכל שנה לעוד מקום – בשנה שעברה זה היה במכללת הגליל המערבי, השנה בצפת, אני לא יודע באיזה יישוב או מכללה זה יקרה בשנה הבאה.

מוחמד כנעאן: אני חושב, שהתופעות הגזעניות שרודפות את הסטודנטים הערבים במכללות ובאוניבסיטאות שונות בארץ, צריך פשוט להפסיק אותן לאלתר על-ידי הרתעה אמיתית מהנהלת המכללה, מהנהלת האוניברסיטה.

מוחמד כנעאן: לא ייתכן שתופעות מעין אלה יתקיימו במוסדות להשכלה גבוהה, במקומות שאמורים לשמש דוגמה לאוכלוסייה במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, נאמר קודם שאין שר חינוך.

מוחמד כנעאן: לא רק שאין שר חינוך, אלא באותם משרדים, חינוך, תעשייה ומסחר, חקלאות, משרדים שהם כה חשובים, אין מי שיטפל כבר תקופה ארוכה.

מוחמד כנעאן: אני תומך בהצעת החוק, ואני מאוד מקווה שנוכל לשפר אותה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, סליחה שאני מפריע לך לדבר בפלאפון, אבל תורך לדבר.

רחמים מלול: אדוני מוכן לעלות לדוכן?

טלב אלסאנע: כן.

רחמים מלול: רק משום כך הפסקתי אותך מלדבר בפלאפון.

רחמים מלול: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"א–2000, שהחזירה ועדת החינוך והתרבות.

ד' לב: תודה.

רחמים מלול: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומך בהצעת החוק הזאת.

טלב אלסאנע: אני חושב שהיא הצעה נכונה, ראויה וצודקת.

טלב אלסאנע: מאחר שאנחנו מדברים על סטודנטים ועל חינוך אני רוצה לומר, שהנכס החשוב ביותר הם הבנים שלנו, והערך של האדם נמדד בידע וביכולת שלו לרכוש ידע ולתרום לחברה שהוא חי בה.

טלב אלסאנע: אחת הבעיות האמיתיות שהסטודנטים הערבים נתקלים בה היא הבחינה הפסיכומטרית, שמבוססת על עקרונות מתוך תפיסה מערבית, יהודית, אשכנזית, ומתעלמת מהבעיה המזרחית הערבית.

טלב אלסאנע: היא הופכת להיות מכשול אמיתי ורציני בפני הסטודנטים הערבים שמעוניינים להתקבל לאוניברסיטאות.

טלב אלסאנע: התוצאה היא, שהרבה סטודנטים שמקבלים ציוני בגרות גבוהים, נכשלים בבחינה הזאת, ובעקבות זאת הם לא מצליחים להמשיך את הלימודים האקדמיים שלהם.

טלב אלסאנע: יש צורך לבטל את הבחינה הלא-צודקת הזאת; היא אינה בוחנת אינטליגנציה וגם לא יכולת ולא ידע, היא אך ורק מחסום בפני הסטודנטים הערבים.

טלב אלסאנע: אין שום סיבה, שהסטודנטים שמסיימים את הלימודים, מצליחים בבחינות הבגרות – וזה המבחן האמיתי של מערכת החינוך – לא תינתן להם הזדמנות להתקבל לאוניברסיטה.

טלב אלסאנע: לאחר שנה, מי שלא מצליח להמשיך את לימודיו, אפשר שיפסיק את הלימודים או שיחפש לו מסלול אחר להמשיך את לימודיו, אבל לחסום אותו מלהתקבל, לדעתי זה דבר פסול.

טלב אלסאנע: העניין הנוסף הוא מלגות לסטודנטים.

טלב אלסאנע: במגזר היהודי יש הרבה קרנות, יש קרנות ליוצאי צפון-אפריקה, יש קרנות ליוצאי תימן, יש קרנות לאשכנזים ויש קרנות לספרדים.

טלב אלסאנע: ואנחנו לא נחשבים, לא כאן ולא שם; אנחנו נופלים בין הכיסאות.

טלב אלסאנע: יש צורך לתת מלגות לסטודנטים בתור סטודנטים, או בהתאם ליכולת שלהם לתרום במסגרת פרויקטים חברתיים; לא יוצאי צבא ולא יוצאי מרוקו ולא יוצאי עירק – מדובר באזרחי המדינה, בסטודנטים של המדינה, וצריך לתת לכל אחד את ההזדמנות השווה בהתאם למצב הסוציו-אקונומי שלו.

טלב אלסאנע: עניין אחרון שאני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, ראה עד כמה אנחנו חיים ביחד במדינה אבל עד כמה אנחנו זרים זה לזה, אחד לא יודע על השני, אחד לא מכיר את השני, אחד לא מבין את השני.

טלב אלסאנע: אף שהיסטורית הוכח, שיהודים וערבים חיו ביחד ויכולים לחיות ביחד, יש כאלה שמתחילים לפקפק ביכולת לחיות ביחד.

טלב אלסאנע: יש כאלה שאומרים, שהבעיה בערבים וביהודים היא בעיה גנטית, שאי-אפשר לחיות ביחד, שצריך רק מלחמה.

טלב אלסאנע: היסטורית הוכח, שיהודים וערבים חיו לתפארת, ועידן תור הזהב ותרבות הזהב היו בתקופת שלטונם של המוסלמים בספרד.

טלב אלסאנע: ב-1492, כאשר גירשו את המוסלמים, גירשו גם את היהודים; כשרדפו אותם בזמן האמנציפציה, רדפו גם את היהודים.

טלב אלסאנע: הם נרדפו בכל אירופה, ורק אצל הערבים הם חיו בצורה מצוינת, בצורה שוויונית.

טלב אלסאנע: ערבים ויהודים הם בני אברהם אבינו, הם עמים שמיים, יש להם תרבות אחת, יש להם אמונה קרובה, אמונה באל אחד, והם יכולים לחיות ביחד, ולא במקרה הם חיים במזרח התיכון, כי כאן אפשר לחיות ביחד.

טלב אלסאנע: אבל, אדוני היושב-ראש, לחיות ביחד, לא אחד על חשבון השני אלא אחד ליד השני, כשאחד מכבד את השני, אחד מבין את השני אפילו אם הוא לא מסכים אתו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אלסאנע.

רחמים מלול: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אומנם מציע החוק, נדמה לי שהוא כבר לא אתנו, אבל אני בהחלט חושב שבחוק הזה יש היגיון מסוים.

אופיר פינס-פז: קודם כול בזה שברור שציבור הסטודנטים צריך לקבל סיוע מהמדינה כדי להתמודד עם הלימודים שלו, ואני לא הייתי רוצה שייווצר מצב, שבו סטודנט אחד שיכול להגיע להשכלה גבוהה, הדבר יימנע ממנו כתוצאה מחוסר יכולת כלכלית.

אופיר פינס-פז: בעיני זה המבחן.

אופיר פינס-פז: אסור שאדם אחד במדינת ישראל לא יוכל להגיע לתואר אקדמי משום שאין לו כסף לעמוד בזה.

אופיר פינס-פז: עם זאת, אני לא בטוח שההצעה על הארנונה היא ההצעה הנכונה.

אופיר פינס-פז: אני לא רואה מה היתרונות שלה לעומת הצעות אחרות.

אופיר פינס-פז: לנו כממשלה יש הצעה להפחית את שכר הלימוד, ואני יודע ששנת הלימודים האקדמית הבאה תעמוד בסימן הפחתה משמעותית בשכר הלימוד לסטודנטים.

אופיר פינס-פז: שנית, אנחנו בהחלט חושבים, שהלוואות בגובה שכר הלימודים לטווחים יותר ארוכים, שמחזירים אותם אחרי שהסטודנט סיים את לימודיו ונכנס לשוק העבודה – זו הצעה יותר טובה.

אופיר פינס-פז: לכן, אני לא מתנגד לתמיכה בהצעת החוק בקריאה הראשונה, אבל אני גם מציע לחברי חברי הכנסת – בסופו של דבר, בוועדת החינוך נצטרך לדון בכל ההצעות שעוסקות בציבור הסטודנטים, לראות מה הכי נכון, מה הכי יעיל, מה נותן באמת מענה נכון על הצרכים, ומתוך כל ההצעות שיש לנו נברור את ההצעות הטובות ביותר, וזו תהיה אחת ההצעות לבחינה.

אופיר פינס-פז: לפיכך, אני מברך על היוזמה, ואני מניח שביום שני נצביע בעד הצעת החוק הזאת.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, היום אין הצבעות כי מרכז הליכוד מתכנס – – –

רחמים מלול: בקרוב אצלכם.

אופיר פינס-פז: שמעתי שמחליפים שם מהלומות בין תומכי ביבי לבין תומכי שרון, בחוץ.

אופיר פינס-פז: תופעה מצערת.

אופיר פינס-פז: אני כואב את התופעה הזאת, אבל זה קורה בחיים ציבוריים.

אופיר פינס-פז: אני מאחל לליכוד הצלחה רבה במרכז שלו והצלחה פחות גדולה בבחירות.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת פינס-פז.

רחמים מלול: אדוני יוכל להישאר ליד הדוכן על מנת להציג את הצעת החוק הבאה.

רחמים מלול: אם כן, תם הדיון בהצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10) (הצגת הממשלה לאחר 30 יום), של חבר הכנסת אופיר פינס-פז – קריאה ראשונה.

רחמים מלול: בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק שלי המובאת לקריאה ראשונה יוצאת מנקודת הנחה, שאת ראש הממשלה הבא אנחנו עדיין נבחר בבחירה ישירה.

אופיר פינס-פז: אני, אגב, אצטער על כך מאוד, אבל נראה שזה יהיה המצב, ואני מקווה מאוד שאת הכנסת הבאה – אם הכנסת הזאת לא תפוזר – כבר נבחר בשיטה הפרלמנטרית שהיתה נהוגה בישראל, שהיא טובה לאין שיעור מהשיטה הנוכחית.

אופיר פינס-פז: עם זאת, אם הולכים לבחירות לראשות ממשלה ב-6 בפברואר, אני מציע לקצר את משך הזמן שיינתן לראש הממשלה להקים קואליציה מ-45 יום ל-35 יום.

אופיר פינס-פז: זו הצעתי – לקצר בעשרה ימים.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, שברגע שנבחר ראש ממשלה בשיטת הבחירה הישירה, יש ראש ממשלה.

אופיר פינס-פז: המשא-ומתן הקואליציוני הקודם נמשך ונמרח סתם 45 יום.

אופיר פינס-פז: אילו נקבע בחוק משך זמן של 30 יום, הוא היה אורך 30 יום.

אופיר פינס-פז: אילו קבעו 21 יום, הוא היה נמשך 21 יום.

אופיר פינס-פז: אילו קבעו 14 יום, הוא היה נמשך 14 יום, כי ברור שיש ראש ממשלה אחד, בניגוד לשיטה הפרלמנטרית, שזה באמת עקב אכילס שלה.

אופיר פינס-פז: לפיכך, אני חושב ש-45 הימים הקודמים נוצלו בצורה לא נכונה.

אופיר פינס-פז: הדבר גרם לעיכוב גדול גם בעבודת הממשלה וגם בתחילת עבודת הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר לכם, שהבחירות היו ב-17 במאי, והכנסת בעצם התחילה לפעול בסוף יוני, ממש בימים האחרונים של יוני.

אופיר פינס-פז: עבדנו רק בחודש יולי, וב-1 באוגוסט הכנסת כבר יצאה לפגרת הקיץ.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, בזבזנו שלושה-ארבעה חודשים של עבודה פרלמנטרית, ובערך חודש וחצי, כמעט חודשיים, של עבודת ממשלה סתם, פשוט סתם.

אופיר פינס-פז: זה פשוט שיגעון.

אופיר פינס-פז: למה המדינה צריכה להפסיק לתפקד?

אופיר פינס-פז: הרי גם לפני הבחירות יש בעיות.

אופיר פינס-פז: יש מערכת בחירות, יש התמודדויות, והמדינה לא מתפקדת חודשיים-שלושה קודם, או מתפקדת בצורה פחות שוטפת כתוצאה ממערכת הבחירות.

אופיר פינס-פז: אחר כך צריך להוסיף עוד חודש וחצי, חודשיים אחרי הבחירות?

אופיר פינס-פז: זה לא סביר בעיני.

אופיר פינס-פז: לכן אני מציע לקצר את התקופה.

אופיר פינס-פז: זה אומנם לא קיצור דרמטי, בסך הכול עשרה ימים, אבל גם עשרה ימים זה משהו.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שכל ראש ממשלה שנבחר בשיטת הבחירה הישירה יכול להקים קואליציה בתוך 35 יום.

אופיר פינס-פז: הבעיה היא איך לשמור על הקואליציה.

אופיר פינס-פז: זו שאלה אחרת.

אופיר פינס-פז: זו שאלה נפרדת.

אופיר פינס-פז: זו שאלה חשובה.

אופיר פינס-פז: אבל להקים ממשלה אחרי בחירות בתוך 35 יום זה מעשי וזה ריאלי, בדיוק כמו 45 יום, בדיוק כמו 25 יום.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שקיצור של עשרה ימים ייטיב את המצב במדינה, ייטיב את המצב בממשלה וייטיב את המצב בכנסת.

אופיר פינס-פז: נוכל לחזור במהירות גדולה יותר לפעילות של כל המוסדות האלה, ולכן אני מציע לחברי חברי הכנסת לתמוך ביוזמה הזאת.

אופיר פינס-פז: אגב, היא עברה בתמיכה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אופיר פינס-פז: ועדת החוקה, חוק ומשפט הקדישה לסוגיה הזאת זמן לדיון פנימי בין חברי הכנסת בוועדה, ובסך הכול דעת הרוב בוועדה – הרוב המוחלט, למעט חבר הכנסת שאול יהלום – היתה שיש מקום להצעת החוק הזאת ויש מקום לתמוך בה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, הבעיה הגדולה בעניין הזה – שזה תיקון חוק-יסוד: הממשלה, ולפי דעתי צריך בשביל זה רוב של 61 חברי כנסת בקריאה ראשונה.

רחמים מלול: אבל בין כך אין הצבעה היום.

אופיר פינס-פז: והיום אין הצבעה.

אופיר פינס-פז: אני אצטרך לגייס רוב מהסוג הזה ביום שני.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שאני אצליח.

אופיר פינס-פז: תודה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת הנוכחים במליאה, האם אתם רוצים לדבר?

רחמים מלול: טוב, בבקשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח, וגם לא חברי הכנסת גפני, הירשזון, עזרא, מאיר שטרית, אברהם רביץ, אחמד טיבי, יובל שטייניץ, האשם מחאמיד ואליהו בן-מנחם.

רחמים מלול: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת יהלום, איתן, ברכה, לנגנטל, קרא, כנעאן וכו'.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פינס, האם צריך לזה רוב של 61 חברי כנסת?

אופיר פינס-פז: בקריאה שנייה ושלישית בטוח.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שהציג חבר הכנסת אופיר פינס היא הצעה שיש לה היגיון משלה, ואפשר לקבל אותה עם הערות פה ושם.

עסאם מח'ול: אם אנחנו מדברים על בחירות ועל חוק כנסת, אני רוצה להתייחס לסכנה בהצעה, בעצם למזימה הנרקמת בין הקואליציה לאופוזיציה היום על מנת לאנוס את הדמוקרטיה באמצעות חוק ביבי והניסיון לתפור חוק במידותיו של כל מתחרה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהדבר הזה לא ייעשה, והדבר הזה לא ייעשה עוד ביתר שאת כאשר מדובר בחוקי-יסוד ובחוקים שקשורים לתפקודה ולפעולתה של הכנסת.

עסאם מח'ול: אני חושב שאי-אפשר להתעלם מהשאלה המרכזית – באווירה ובאוויר מרחפת השאלה של האזרח, שהתרגלנו לקרוא לו האזרח המודאג ביבי.

עסאם מח'ול: ואני רוצה לדבר על האזרח המודאג, מעורר הדאגה ומעורר הסכנות, המאיים בצורה אמיתית על כל ערך של דמוקרטיה ועל כל ערך של שלום ושל חיים נורמליים במדינה הזאת ובחברה הזאת.

עסאם מח'ול: אדם, אזרח, שמחליט לחזור ולאנוס את החוקים, את החוקה ואת הדמוקרטיה, והוא פורץ בסערה, והוא יוצר אווירה עכורה של הסתה, של שיסוי, של קריאה לעוד מלחמות, לעוד שפיכות דמים, לעוד התנחלויות, להעמקת הכיבוש ולהעמקת הדיכוי בשטחים הכבושים ובשטחים הפלסטיניים.

עסאם מח'ול: אני רוצה להגיד, שהבחירות שאנחנו מדברים עליהן וחיים בצלן בימים אלה הן אומנם בחירות לכנסת ישראל, אבל הן לא בחירות ישראליות בלבד.

עסאם מח'ול: הן בחירות שישליכו וישפיעו על מה שיתרחש באזור כאן.

עסאם מח'ול: הן בחירות שיכריעו וישליכו על היחסים עם העם הפלסטיני.

עסאם מח'ול: הן בחירות שישליכו ויכריעו את העתיד של העמים באזור הזה, ואולי מעבר לאזור הזה.

עסאם מח'ול: אני רוצה להגיד ולהזהיר מבמה זאת, לבל יתפתה מישהו, וקודם כול האזרח המדאיג נתניהו, לנהל את מערכת הבחירות הזאת על-ידי התרת הרסן להשתלחות גזענית פאשיסטית כיבושית מתנחלת נגד העם הפלסטיני ולנסות לכתוב את המצעים ואת התכנים של מערכת הבחירות הזאת בדמו של העם הפלסטיני, על חשבונו ועל גבו.

עסאם מח'ול: אני חושב שהאזהרה הזאת צריכה לצאת מהבמה הזאת – לא לביבי, אין לי ציפיות מבנימין נתניהו, הכישלון האדיר, המסוכן, המאיים על כולנו; אבל יש לי מסר להגיד לציבור בישראל, שלא ניתן – – –

רחמים מלול: נא לסיים.

עסאם מח'ול: – – – ואני מאמין שיש התפתחות אובייקטיבית, שיכולה להוביל למקום אחד, שיכולה להוציא את ישראל מהבוץ של המשבר הפוליטי האדיר שאנחנו חיים בו היום – הדרך שתוביל לשלום צודק עם העם הפלסטיני.

עסאם מח'ול: מי שמנסה לעמוד בפני הזרם התת-ימי הזה, יתהפך בעצמו.

עסאם מח'ול: כך התהפך נתניהו, וכך התהפך ברק.

עסאם מח'ול: יש דרך אחת שתנצח ותייצב את המציאות בישראל ואת המצב בישראל, והיא שלום צודק עם העם הערבי הפלסטיני.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: אני מבין שמבחינתך, חבר הכנסת מח'ול, אריק שרון יכול להיות רגוע.

רחמים מלול: חבר הכנסת יהלום – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת איתן – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד ברכה – נוכח, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת כנעאן, אם חבר הכנסת איוב קרא לא יופיע פתאום מישיבת המרכז.

נואף מסאלחה: איפה, איוב קרא רוצה להיות סגן שר החוץ...

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת הנוכחים, אני לא יודע איזו משמעות לשוות להצעת החוק של חבר הכנסת אופיר פינס – של קיצור התקופה שבה נבחר לראשות הממשלה צריך להציג את ממשלתו.

מוחמד ברכה: אני חושב שהבעיה לא נעוצה בשאלה כמה ימים לאחר הבחירות אמור ראש הממשלה להציג את הממשלה ולקבל את אמון הכנסת.

מוחמד ברכה: לדעתי, הבעיה היא בעצם חוק הבחירה הישירה.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהיום נעשתה כברת דרך לכיוון ביטול הבחירה הישירה, שהיא ראש כל החוליים של המשטר.

מוחמד ברכה: היא יצרה מצב בלתי אפשרי של שני מוקדים לשלטון שנבחרים על-ידי העם.

מוחמד ברכה: מוקד אחד הוא ראש הממשלה, שהוא ראש הרשות המבצעת, ולכן יש בידיו כל הכלים הנחוצים על מנת להשליט את רצונו, ויש הכנסת, שהיא הרשות המחוקקת, שהמלצותיה והחלטותיה מתרוקנות מתוכן מול ראש ממשלה שמצטדק ומצטעצע שהוא נבחר על-ידי העם.

מוחמד ברכה: זה דבר שאין לו אח ורע בעולם, גם משטר מעין-נשיאותי וגם משטר מעין-פרלמנטרי.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו, סיעת חד"ש, כל הזמן התנגדנו לחוק הזה וכל הזמן חשבנו שהחוק הזה יביא להתרופפות המערכת הפוליטית והמפלגתית ולהיווצרות פוליטיקה של עמותות, פוליטיקה של סקטורים ופוליטיקה של קבוצות אינטרסים שיכולים לקרוא לציבור שלהם להצביע לקבוצת האינטרסים ולראש הממשלה או המועמד לראשות הממשלה שמייצג כאילו את המחנה שעמו הם נמנים.

מוחמד ברכה: אני יודע למה המפלגות הגדולות מתנגדות לחוק, אבל להרבה מפלגות קטנות כנראה הדברים אינם נהירים דיים.

מוחמד ברכה: אני חושב שאין שום אינטרס למפלגה, גם אם היא קטנה, אבל אם היא מייצגת עניין אמיתי, אם היא מייצגת ציבור מסוים שיש לו מכנה משותף לאומי, אידיאולוגי או חברתי – המפלגות האלה לא אמורות לחשוש מביטול הבחירה הישירה, אלא להיפך, הן צריכות להיות מעוניינות שהציבור שלהן לא ילך שבי אחרי מועמד לראשות הממשלה, שבסופו של דבר עלול להסתבר שהן מתנגדות לו.

מוחמד ברכה: או, לחלופין, שאזרח יצביע למועמד לראשות הממשלה ויצביע למפלגה שהיא נגדו, או יצביע למפלגה שהוא רוצה בה אבל יצביע לראש ממשלה שהוא נגד המפלגה שלו.

מוחמד ברכה: לכן, זה מצב מעוות.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לראות מצב שבו ציבור הבוחרים של חד"ש, למשל, ייתן שיק פתוח למועמד לראשות הממשלה, דוגמת ברק או מי שלא יהיה.

מוחמד ברכה: אני חושב, שדווקא האינטרס של קבוצות אידיאולוגיות חברתיות לאומיות קטנות הוא להפקיד את קולותיהן, את המחשבות שלהן, את סדר העדיפויות שלהן, בידי מפלגה שמייצגת נאמנה את סדר העדיפויות הזה, את המחשבה והאידיאולוגיה האלה, ולאו דווקא להתדפק על דלתם של מועמדים לראשות הממשלה, שאין ביניהם לבין האינטרסים שלהם דבר.

מוחמד ברכה: זה מה שקרה לאוכלוסייה הערבית כשהיא הצביעה בשיעורים גדולים ומביכים לאהוד ברק, 95%, והוא הפנה עורף גם לסדר העדיפויות החברתי, גם לנושא השוויון, גם לנושא הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: גם כשהיו התקפות פאשיסטיות וגזעניות כלפי הציבור הערבי ונבחריו לא הזדעק ראש הממשלה כדי להגן על הדמוקרטיה של 20% מהאוכלוסייה.

מוחמד ברכה: הוא הפנה עורף גם בנושא השלום.

מוחמד ברכה: לכן, לדעתי, רבותי, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק פשוט לא משמעותית.

מוחמד ברכה: 35 יום, 45 יום – זה לא העניין.

מוחמד ברכה: הבעיה היא חוק הבחירה הישירה, שהגיע הזמן שיחלוף מן העולם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה מאוד מאוד ראויה.

נחום לנגנטל: אני חושב שממשלה צריך להקים מהר מאוד לאחר הבחירות.

נחום לנגנטל: אין שום סיבה בעולם שימשכו את זה למשאים-ומתנים מרתוניים, עם הסכמים קואליציוניים – היו לי הזכות והכבוד המפוקפק להיות שותף בפעמים האחרונות למשא-ומתן עם ראשי ממשלות.

נחום לנגנטל: אני אומר מפוקפק, משום שיש סחר-מכר כזה וכל מיני דברים, והזמן פועל לרעת הפוליטיקה הישראלית, לרעת האמון שאנחנו מאוד-מאוד רוצים שהציבור ייתן בנו.

נחום לנגנטל: מה היא בעצם הבעיה?

נחום לנגנטל: כשאתה הולך לציבור, אתה רוצה את האמון של העם בפוליטיקה, במנהיגים, בכנסת, בממשלה.

נחום לנגנטל: אתה רוצה שכמה שפחות מחזות כמו המחזות שאנחנו רואים פה כרגע ייראו.

נחום לנגנטל: כמה שפחות כנסת ריקה; שנראה כמה שפחות משא-ומתן שבו אנשים מתבזים, מרמים, משקרים או נואמים פה דברים שהם לא רציניים – אפילו ראשי ממשלות.

נחום לנגנטל: זה מה שאנחנו רוצים, בסך הכול, אחרת יש זילות גם במערכת הפוליטית, גם במערכת החקיקתית, ובכלל בכל האמון של העם במערכת הדמוקרטית אפילו.

נחום לנגנטל: ולכן, גם קיצור הזמן פשוט מקצר את הביזיון שאנחנו עדים לו בשנים האחרונות.

נחום לנגנטל: אם ראש ממשלה לא מסוגל בתוך חודש – 35 יום, זאת ההצעה – מיום פרסום התוצאות להציג את הממשלה לפני הכנסת – – – רבותי, אנחנו כבר היום עדים לתופעה שאפשר בתוך זמן קצר מאוד לערוך בחירות חדשות.

נחום לנגנטל: ידע ראש הממשלה שזאת החרב המונחת על צווארו, ומשום כך הוא יעשה זאת מהר, ואם הוא יעשה זאת מהר, כולנו נצא נשכרים.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שהעלה חבר הכנסת אופיר פינס – בין 35 יום ל-45 יום אין הבדל גדול, אף שאני חושב שגם שבועיים לאחר הבחירות ראש הממשלה יכול להרכיב ממשלה שתוכל לתפקד.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אני בעד קיצור התקופה מ-45 יום ל-35 יום.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, הבעיה היא לא הזמן, כי ראינו ואנחנו עדים לאישורם ולהעברתם של חוקים בצורה מהירה, בצורה בלתי אחראית.

מוחמד כנעאן: לפעמים קורה, כמו עכשיו, שאנחנו עדים לכנסת ריקה.

מוחמד כנעאן: איפה השמאל?

מוחמד כנעאן: איפה הימין?

מוחמד כנעאן: איפה המרכז?

מוחמד כנעאן: איפה ש"ס?

מוחמד כנעאן: איפה יהדות התורה?

רחמים מלול: הימין במרכז.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לחוקק חוק נוכחות במליאה, על פעילות במליאה, על השתתפות במליאה, ולא חוקים מסוג זה.

מוחמד כנעאן: הבעיה היא המדיניות של ראש ממשלה זה או אחר, והיום אנחנו, לצערי הרב, למרות מה שאמר חבר הכנסת אופיר פינס, שאנשי שרון ואנשי ביבי מתקוטטים – אני לא מתפלא שזה כך, כי הבעיה היא לא בעיה מהותית, היא בעיית כיסאות, ואזרחי ישראל יצטרכו כנראה לבחור בין שני מועמדים נכשלים, בין ביבי נתניהו, שנכשל ולא השלים את הקדנציה שלו וחזר לארצות-הברית לעשות כסף – – –

אברהם פורז: שמעתי שגם אחמד טיבי מועמד.

מוחמד כנעאן: אני בעד מועמד ערבי.

אברהם פורז: אז חותמים לטיבי?

מוחמד כנעאן: לא.

מוחמד כנעאן: אני חותם למועמד שיזכה להסכמתם של עשרת חברי הכנסת הערבים.

אברהם פורז: אז תחתמו?

מוחמד כנעאן: אנחנו נחתום לאחד, אל תדאג.

מוחמד כנעאן: אבל עם זאת, חבר הכנסת פורז, גם מתוך אחריות ומתוך דאגה לתהליך השלום – – –

רחמים מלול: צריכים עשרה מלבד המועמד, או יחד עמו?

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לחבר הכנסת פורז וגם ליושב-ראש.

מוחמד כנעאן: מתוך דאגה לתהליך השלום, לדו-קיום בין ערבים לבין יהודים, דו-קיום אמיתי, לא כמו שדגל בו ברק ומימש אותו בחודש אוקטובר על-ידי הריגתם של 13 אזרחים ערבים, אזרחי המדינה, אנחנו מוכנים לשקול בצורה אחראית הצבת מועמד של גוש השמאל, השמאל האמיתי, לא השמאל המזויף, וזה מתוך אחריות.

מוחמד כנעאן: חברי כנסת ערבים התכנסו היום לישיבה ארוכה, אחראית, ובה דנו בכל ההיבטים של הנושא הזה, כי אנחנו לא צריכים לבחור בין שני נכשלים, בין ביבי נתניהו, שנכשל והחזיר אותנו עשרות שנים אחורה, לבין אהוד ברק, שזעזע את המערכת הפוליטית והמדינית בישראל ובאזור בכלל.

מוחמד כנעאן: לאן הגענו?

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהבעיה היום היא לבחור ראש ממשלה שרוצה תהליך שלום אמיתי, רוצה לשים קץ לשפיכות הדמים, רוצה, אכן, לנהל משא-ומתן אמיץ ואחראי עם הרשות הפלסטינית ועם היושב-ראש ערפאת.

מוחמד כנעאן: מי שחושב היום שערפאת ילך מהעולם – יבוא ערפאת שני, יבוא שלישי, יבוא רביעי.

מוחמד כנעאן: הנהגת מדינת ישראל תצטרך לנהל משא-ומתן עם ההנהגה הפלסטינית, תהיה אשר תהיה.

מוחמד כנעאן: אין אף פלסטיני שמוכן לוותר יותר מאשר ערפאת ויתר.

מוחמד כנעאן: אתם צריכים לעכל את זה ולהפנים את זה.

מוחמד כנעאן: לכן הדרישה שלנו היום והמחויבות שלנו היא לבחור ראש ממשלה שרוצה שלום.

מוחמד כנעאן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחרון הדוברים, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת נואף מסאלחה, סגן השר, ראה איזה פלא, ראה באיזה טירוף מערכות אנחנו חיים.

טלב אלסאנע: לפני שנה וחצי כולם רצו לסלק את נתניהו מהכנסת, מהממשלה, בבושת פנים.

טלב אלסאנע: אף אחד לא רצה אותו.

טלב אלסאנע: מייד אחרי הבחירות נתניהו אמר שהוא לא מוכן להיות חבר כנסת, לא רוצה לעסוק בפעילות הפרלמנטרית, הוא מצפצף על הכנסת, זה לא לכבודו להיות יושב-ראש אופוזיציה.

טלב אלסאנע: זה קטן עליו להיות יושב-ראש אופוזיציה, כשכולנו יודעים שבשלטון חשיבותה של האופוזיציה אינה נופלת מחשיבות הקואליציה.

טלב אלסאנע: אבל הוא לא רוצה להיות יושב-ראש האופוזיציה.

טלב אלסאנע: ומה הוא עשה, אף שציבור רחב בחר בו כדי שיהיה יושב-ראש אופוזיציה וימלא תפקיד חשוב במערכת השלטונית כגורם מאזן, כעושה שיווי משקל כנגד הקואליציה?

טלב אלסאנע: הוא צפצף על כולם, הוא התפטר מהכנסת, הוא לא רוצה לשבת בכנסת, והוא הלך לעסקים הפרטיים שלו.

טלב אלסאנע: במשך שנה וחצי היתה לו עמדה באיזה נושא?

טלב אלסאנע: הוא הוביל איזה מהלך?

טלב אלסאנע: ראינו אותו יוצא מחקירות, נכנס לחקירות, יוצא מחקירות, נכנס לחקירות.

טלב אלסאנע: בסוף היתה המלצה של המשטרה להעמיד אותו לדין.

טלב אלסאנע: על מה?

טלב אלסאנע: לא על כך שהוא אמר דברים במישור האידיאולוגי העקרוני, אלא על שחיתות, שוחד וכל מיני דברים כאלה.

טלב אלסאנע: ואז, כשיש בחירות, הוא נזכר שיש כנסת.

טלב אלסאנע: הוא פונה לחברי הכנסת שהוא מאמין בהם: נא החזירו אותי לכנסת.

טלב אלסאנע: ומה עושים כאן?

טלב אלסאנע: עושים ריצת אמוק כדי לתקן חוק-יסוד בתוך 24 שעות, כדי לכופף את חוק-היסוד לרצונו של אדם אחד.

טלב אלסאנע: סגן השר נואף מסאלחה, אתה זוכר שאחרי מותו של חאפז אל-אסד, וסאלח טריף היה שם, במדינת ישראל אמרו: תראו את הסורים מה הם עושים.

טלב אלסאנע: הם מתקנים את החוקה של סוריה על מנת לאפשר לבשאר אל-אסד להגיע לשלטון.

טלב אלסאנע: איך עושים דבר כזה?

טלב אלסאנע: ואז עשו תיקון, זה לקח זמן.

טלב אלסאנע: הם תיקנו את החוקה לא רק לגבי הגיל.

טלב אלסאנע: זה היה בכנס של מפלגת מרכז הבעת', ואישרו את המועמדות שלו.

טלב אלסאנע: היום הליכוד עושה אותו דבר.

טלב אלסאנע: הוא משנה חוק-יסוד שהוא חוקה.

טלב אלסאנע: עושים כנס במרכז המפלגה ומכופפים את הכול לרצונו של מי שצריך להיות ראש ממשלה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כל זה בשביל מה?

טלב אלסאנע: בשביל ראש ממשלה שהוכיח את כישלונו.

רחמים מלול: אני מבין שאדוני מעדיף את אריק שרון.

טלב אלסאנע: האמת היא, שעכשיו אני כל כך מבולבל ממה שקורה, שקל יותר לנחש 16 בטוטו מאשר לנחש מה יקרה מחר בחצר הפוליטית של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: מה שקובע כאן זה רצונו של הרב עובדיה יוסף.

טלב אלסאנע: כרצונו כך יהיה.

טלב אלסאנע: הוא רוצה בחירות כלליות, יהיו בחירות כלליות.

טלב אלסאנע: הוא רוצה את ברק כראש ממשלה, ברק יהיה ראש ממשלה.

טלב אלסאנע: כרצונו כך יהיה.

טלב אלסאנע: אנחנו, הסיעות הערביות, לא מסכימים עם הרב עובדיה יוסף.

טלב אלסאנע: אנחנו עצמאים, לא כפופים לאף אחד.

טלב אלסאנע: אנחנו נציב מועמד משלנו.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חברי הכנסת, תם הדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10).

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 15) (ישיבת הפתיחה של הכנסת), התשס"א–2000, קריאה ראשונה – מטעם ועדת הכנסת.

רחמים מלול: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים שלא רואים את כינוס מרכז הליכוד בטלוויזיה ונמצאים פה בכל זאת, הנני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 15) (ישיבת הפתיחה של הכנסת), התשס"א–2000.

): לאחרונה תוקן חוק-יסוד: הכנסת ונקבע כי את ישיבת הפתיחה של הכנסת ינהל הוותיק שבחברי הכנסת הנוכחים, ולא זקן חברי הכנסת, כפי שהיה מקובל עד כה.

): זה היה בתיקון מס' 27 שהתקבל ב-31 ביולי 2000.

): מוצע לתקן בהתאם אף את ההוראות בחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, הנוגעות לישיבת הפתיחה של הכנסת כדלקמן: תיקון סעיף 1 – בחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, בסעיף 1 יבוא: בסעיף קטן (א), במקום "זקן חברי הכנסת" יבוא "הוותיק שבחברי הכנסת", ובסופו יבוא: "בסעיף זה "ותיק" – כהגדרתו בסעיף 13 לחוק-יסוד: הכנסת"; בסעיף קטן (ב), במקום "זקן חברי הכנסת" יבוא "הוותיק שבחברי הכנסת"; אותו תיקון בסעיף קטן (ג), במקום "זקן חברי הכנסת" יבוא "הוותיק שבחברי הכנסת".

): אבקש מהכנסת לאשר הצעת חוק זו בקריאה ראשונה ולהעבירה בחזרה לוועדת הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף.

רחמים מלול: מבין כל הרשומים נמצא כאן בבדידות מזהרת חבר הכנסת נחום לנגנטל.

רחמים מלול: אנא, יעלה ויבוא.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת התיקון הזאת היא הצעה ראויה.

נחום לנגנטל: אני אומר לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, שכשהייתי פעם צעיר עקבתי בבית אחרי ישיבתה הראשונה של הכנסת, ואני לא רוצה לומר מי היה אז חבר הכנסת שניהל את ישיבת הפתיחה שלה.

נחום לנגנטל: אני זוכר אז כמה חשבתי רעות על הכנסת, על המוסד הזה, שבישיבת הפתיחה, שכולם ראו אותה בשידור ישיר, כמעט לא הבינו מה קורה.

נחום לנגנטל: הדבר הזה היה ממש לבושתה של הכנסת.

רחמים מלול: מי זה היה, הוותיק או הזקן?

נחום לנגנטל: זה היה הזקן.

): הזקן, בלי שמות.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אני חושב שההצעה הזאת ראויה מאוד.

נחום לנגנטל: אני רק מתפלא על שלא תיקנו זאת אז.

נחום לנגנטל: אני מברך מאוד את ועדת הכנסת, שקיבלה את ההחלטה הזאת.

נחום לנגנטל: אני חושב שזאת החלטה מאוד חשובה.

נחום לנגנטל: אני כמובן אתמוך בה, ואשמח מאוד שהדבר הזה יאושר מהר ככל האפשר, אם וכאשר נגיע למצב שזה יהיה בעוד חודשיים, שנוכל באמת להתברך בוותיק חברי הכנסת שינהל את ישיבת הפתיחה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת לנגנטל.

רחמים מלול: ובזאת תמה רשימת הדוברים.

רחמים מלול: אם כן, הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: אדוני.

רחמים מלול: האם זה דורש הצבעות?

): זה דורש הצבעות, אבל זה הודעות בלבד.

רחמים מלול: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, אני צריך את סבלנותך.

): אני בודק ורואה שכל מה שנותר מחייב הצבעה ואישור של הכנסת.

): אני מודה לך.

רחמים מלול: אנחנו מגיעים לסעיף האחרון: שאילתות לסגן שר החוץ.

רחמים מלול: אני מתאר לי שגם את זה נסיים חיש מהר.

רחמים מלול: בבקשה, סגן שר החוץ חבר הכנסת נואף מסאלחה.

רחמים מלול: חבר הכנסת צ' הנדל שאל את שר החוץ ביום כ"ג בתמוז התש"ס (26 ביולי 2000): בעקבות פרשת שחרורו של עדי שרון מידי החוטפים הצ'צ'נים, פורסם ב"מעריב" ב-6 ביוני 2000 על מקרים נוספים של יהודים שנעלמו ברחבי חבר המדינות – מצורף צילום הכתבה.

רחמים מלול: רצוני לשאול: 1.

רחמים מלול: האם הגיע מידע זה למשרדך?

רחמים מלול: 2.

רחמים מלול: האם יש פרטים נוספים על חטופים אלה ואחרים ועל מקום הימצאם?

רחמים מלול: 3.

רחמים מלול: מה עושה ישראל כדי להחזירם הביתה?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: מדובר בעשרה יהודים, שאינם אזרחים ישראלים, שנחטפו ברחבי רוסיה, אזור צפון קווקז, על-ידי צ'צ'נים, ולא בחבר המדינות.

נואף מסאלחה: בני משפחותיהם שעלו לישראל וחיים בה העבירו את הרשימה לסגנית שרת הקליטה, הגברת סולודקין, שפנתה לשלטונות רוסיה באמצעות השגריר הרוסי ושר הפנים הרוסי בעת ביקורו בארץ בבקשה למצוא ולשחרר את החטופים.

נואף מסאלחה: נציגי משפחות היהודים החטופים לא פנו למשרד החוץ ולא ביקשו את התערבות שלטונות ישראל.

נואף מסאלחה: הרשימה של היהודים, כאמור, התקבלה במשרד החוץ לאחר שהועברה לצד הרוסי.

נואף מסאלחה: 3-2.

נואף מסאלחה: מכיוון שהחטופים אזרחים לא ישראלים, לא יכול משרד החוץ הישראלי לפנות לשלטונות רוסיה בבקשה רשמית למצוא אותם ולשחררם.

נואף מסאלחה: אולם לאחרונה עסוק המשרד ביצירת מנגנון מיוחד לריכוז ולטיפול בנושא זה.

נואף מסאלחה: המנגנון ייצור עקרונות ויתכנן פעולות לטיפול במקרים של יהודים חטופים, שאינם ישראלים, בחבר המדינות.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר החוץ ביום כ"ג בתמוז התש"ס (26 ביולי 2000): משלחת של מפלגת הברית הלאומית של איטליה בראשותו של ג'נפרנקו פיני אמורה להגיע ארצה.

נואף מסאלחה: מפלגה זו ממשיכה את דרכו של בניטו מוסוליני, ומצעה אינו שונה ממצע מפלגת החירות בראשותו של יורג היידר באוסטריה.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם ידוע למשרדך על ביקור המשלחת?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: כיצד מתיישבת המדיניות כלפי הברית הלאומית עם המדיניות כלפי מפלגת החירות באוסטריה?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: האם ננקטו צעדים למנוע ביקור זה, ואם לא – מדוע?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

נואף מסאלחה: למשרד החוץ לא ידוע על ביקור משלחת בראשותו של מנהיג מפלגת הברית הלאומית ג'נפרנקו פיני בישראל.

נואף מסאלחה: משלחת של ארבעה חברי פרלמנט וסנאט מאותה מפלגה היתה אמורה לבקר בארץ, אך לעת עתה ביטלה את בואה.

נואף מסאלחה: משלחת זו היתה אמורה לבקר בארץ מיוזמתה.

נואף מסאלחה: משרד החוץ ושגרירותנו ברומא עוקבים בקפדנות אחר ההתפתחויות במפלגה זו, הצהרותיה ומעשיה.

נואף מסאלחה: במסגרת מעקב זה נבדק מצעה של המפלגה, מחויבותה לדמוקרטיה האיטלקית, למסגרות האירופיות, גינוייה למשטר הפאשיסטי וכן גישתה ליהדות ולמדינת ישראל.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת אמ' כהן שאל את שר החוץ ביום א' באב התש"ס (2 באוגוסט 2000): לאחר שחרורו של עדי שרון, שהיה בשבי הצ'צ'ני, הסתבר שיש חטופים ישראלים נוספים.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: מדוע השתהו הפעולות לשחרורו של עדי שרון?

נואף מסאלחה: 2.

נואף מסאלחה: האם יש ישראלים חטופים נוספים?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: אם כן – כמה, היכן ומי, ואילו פעולות נעשות לשחרורם?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: הנער עדי שרון נחטף בלב מוסקבה על-ידי גורמים שקשורים לגורמי פשע צ'צ'נים.

נואף מסאלחה: אביו של הנער ניסה תחילה לטפל בפרשה באופן עצמאי, אולם לא הצליח, ורק אז פנה לשגרירות ישראל במוסקבה, וזאת חודשיים לאחר החטיפה.

נואף מסאלחה: ישראל עשתה הכול כדי לשחרר את הנער: גורמים בכירים ביותר, לרבות ראש הממשלה ברק, פנו לצמרת הרוסית בבקשה לזרז את החיפוש והשחרור של עדי.

נואף מסאלחה: נספח המשטרה הישראלי במוסקבה היה בקשר קבוע עם גורמי המשטרה הרוסיים ועם אביו של הילד לצורכי עדכון.

נואף מסאלחה: בשלב מסוים אף הציע הצד הישראלי לרוסים סיוע אופרטיבי בחילוץ הילד.

נואף מסאלחה: סיוע זה נדחה.

נואף מסאלחה: לכן לא היתה קיימת אפשרות לשנות את מהלך הטיפול, וישראל נאלצה להמתין עד לסיומו על-ידי הרוסים.

נואף מסאלחה: 3-2.

נואף מסאלחה: כיום אין חטופים ישראלים נוספים בשטח רוסיה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת י' גאגולה שאל את שר החוץ ביום א' באב התש"ס (2 באוגוסט 2000): ההחלטה להרוס את האנדרטה לזכרו של בוריס מלך בולגריה עלולה לפגוע ביחסי ישראל-בולגריה.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: מי החליט על כך? 2.

נואף מסאלחה: האם נבחנו כל ההשלכות של הדבר?

נואף מסאלחה: 3.

נואף מסאלחה: מה היא הסיבה להחלטה?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

נואף מסאלחה: ההחלטה בדבר הסרת השלט התקבלה על-ידי ועדה ציבורית שהוקמה על-ידי קק"ל בעקבות דרישתם של חלק מיוצאי בולגריה ועמותת יוצאי תרקיה ומקדוניה.

נואף מסאלחה: כל הצדדים המעורבים בארץ במחלוקת הסכימו מראש לקבל את מסקנות הוועדה.

נואף מסאלחה: משרד החוץ הישראלי התריע בפני הוועדה הציבורית על התגובות הקשות הצפויות בבולגריה אם יוחלט על הסרת השלט של המלך.

נואף מסאלחה: 3-2.

נואף מסאלחה: בוועדה נבחנו משקלו ופועלו של המלך בוריס בקורותיה של יהדות בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.

נואף מסאלחה: עולה, כי המלך לא מנע את גירוש יהודי תרקיה ומקדוניה, שסופחו לבולגריה במסגרת הסכם של מלך בולגריה עם המשטר הנאצי, וכי היו אלה קצינים וחיילים בולגרים שביצעו בפועל את גירוש אותם יהודים והעלאתם לרכבות לטרבלינקה.

נואף מסאלחה: היתה זו פעילותם של אצילי הנפש, והאהדה והסימפתיה שגילה חלק נכבד מבני העם הבולגרי, שהתייצבו לימין האוכלוסייה היהודית והפעילו לחצם על הממשל, הפרלמנט והמלך למנוע גירושם של יהודי בולגריה, וכך ניצלו ם מגורל זהה לזה של אחיהם מתרקיה וממקדוניה.

נואף מסאלחה: המלצות הוועדה הציבורית הן להקים יער ואנדרטה שתחולק לשני חלקים: בחלקה העליון היא תהא מוקדשת ל-11,384 יהודי תרקיה ומקדוניה שנספו במחנה ההשמדה טרבלינקה ב-1943, ובחלקה השני תוקדש האנדרטה לזכר אצילי הנפש מבני העם הבולגרי אשר עמדו לצד היהודים מבני ארצם ונאבקו בהצלחה להצלתם בתקופת השואה.

נואף מסאלחה: קק"ל מסרה למשרד החוץ, כי היא תקים אנדרטה מפוארת ביער אשר תהיה מכובדת וראויה לעם הבולגרי.

נואף מסאלחה: לקק"ל לא תהיה התנגדות להקים אנדרטאות נוספות לאישים בולגרים שפעלו להצלת יהודי בולגריה, אך לא למלך בוריס.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת ד' טל שאל את שר החוץ ביום א' באב התש"ס (2 באוגוסט 2000): גברת ד"ר – שמה המלא מופיע במקור – נפטרה בהודו לאחר שנדבקה בחיידק טורף.

נואף מסאלחה: היו טענות בדבר הטיפול בה על-ידי הנציגות בהודו.

נואף מסאלחה: רצוני לשאול: 1.

נואף מסאלחה: האם יש הנחיות ברורות אשר לטיפול בישראלים שחלו בגולה? 2.

נואף מסאלחה: האם נבדק מקרה זה, ואם כן – מה העלתה הבדיקה?

נואף מסאלחה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

נואף מסאלחה: גברת ד"ר נפטרה בהודו לאחר שנדבקה בחיידק טורף.

נואף מסאלחה: בתקנון משרד החוץ יש הנחיות ברורות כיצד על הנציג הקונסולרי לפעול במקרה שתייר ישראלי שחלה פונה לנציגות.

נואף מסאלחה: התייר הישראלי יקבל מהנציג או מרופא האמון של הנציגות רשימה של מוסדות רפואיים מתאימים או של רופאים עצמאים.

נואף מסאלחה: אין מדובר בהמלצה או בהפניה אלא בעניין הנתון לשיקול דעתו המוחלט של הפונה.

נואף מסאלחה: להלן פרטים שעלו מן הבדיקה שנערכה בנושא הגברת ד"ר, זיכרונה לברכה: עם קבלת פניית משפחתה של ד"ר, זיכרונה לברכה, בפקס לקונסוליה בבומביי בבקשה לעזור לבתם שחלתה, היתה פנייה לקונסול הכבוד של ישראל בכלכותה, שם שהתה ד"ר, זיכרונה לברכה, לעזור לה ולחברותיה להגיע לבית-החולים בבומביי.

נואף מסאלחה: קונסול הכבוד דאג להעלות את ד"ר, זיכרונה לברכה, ושתי חברותיה עוד באותו לילה על הטיסה לבומביי לאשפוז בבית-החולים הטוב באזור.

נואף מסאלחה: מרגע נחיתתן בבומביי המתין להן עובד של הקונסוליה עם רכב, אשר לקח את הבנות לבית-החולים לפי בחירתן.

נואף מסאלחה: במשך כל ימי שהייתה בבית-החולים סייעו הקונסוליה בבומביי והקונסול הכללי ככל יכולתם.

נואף מסאלחה: עובדי הקונסוליה ביקרו אותה בבית-החולים וסייעו לחברותיה.

נואף מסאלחה: הקונסוליה עודכנה כל הזמן בדבר מצבה הרפואי.

נואף מסאלחה: עם הגעת האם לבומביי נשלח רכב הקונסוליה לאוספה משדה התעופה ולדאוג לכל מחסורה.

נואף מסאלחה: הוסדר התשלום מול בית-החולים, ביום שבו נפטרה ד"ר.

נואף מסאלחה: לאחר מאמצים רבים, הצליחו להעביר את הארון ואת בני המשפחה בטיסה ארצה.

נואף מסאלחה: למחרת יום פטירתה היא נקברה באפרת.

נואף מסאלחה: יהי זכרה ברוך.

רחמים מלול: בכל זאת הסעיף האחרון בסדר-היום הוא תשובה של סגן שר החוץ על הצעה לסדר-היום מס' 3594 של חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: הממשלה היתה צריכה לענות.

סופה לנדבר: היא עונה?

רחמים מלול: כן.

רחמים מלול: חבר הכנסת מסאלחה, בבקשה.

רחמים מלול: חברת הכנסת לנדבר כבר דיברה, אדוני צריך רק לענות.

רחמים מלול: נקווה שהיא זוכרת מה שהיא אמרה.

רחמים מלול: אין הצבעות.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אכן הוצא צו מעצר בין-לאומי נגד גוסינסקי.

נואף מסאלחה: היום שמענו שהוא נעצר בספרד על-ידי האינטרפול.

נואף מסאלחה: אכן משרד החוץ אמר מההתחלה שזה לא עניינו אלא עניינו של משרד הפנים, כי הוא גם אזרח ישראלי וגם אזרח רוסי.

נואף מסאלחה: היות שיש התפתחות – שמעתי עליה היום בדרכי לתת תשובה – אני מבטיח לחברת הכנסת סופה לנדבר, שמחר נתקשר עם השגריר שלנו בספרד, ומדינת ישראל תעשה הכול כדי לטפל בנושא טיפול הוגן ונאות.

נואף מסאלחה: את החידוש שהוא נעצר בספרד שמעתי היום בדרכי לכאן כך שעכשיו אין לנו אינפורמציה.

נואף מסאלחה: מחר בבוקר בוודאי תהיה לנו אינפורמציה בדואר הדיפלומטי, ואני ביוזמתי אדבר עם השגריר.

נואף מסאלחה: אני גם איידע את שר החוץ שלמה בן-עמי בישיבה שיש לנו מחר בבוקר.

נואף מסאלחה: אנחנו נעשה הכול כדי לטפל בנושא, ואני אעדכן אותך ואת הכנסת במה שאנחנו עושים.

רחמים מלול: תודה לסגן השר.

רחמים מלול: בבקשה, חברת הכנסת לנדבר.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, על הדברים שאמרתי לפני כמה ימים אני רוצה להוסיף החלטה של הכנסת, שאני רוצה שהכנסת תצביע בשבילה.

סופה לנדבר: זו ההצעה: כבר נאמתי ודיברתי על האינטרפול ועל צו המעצר של גוסינסקי, ואני רוצה להוסיף את החלטת כנסת ישראל בנושא: 1.

סופה לנדבר: כנסת ישראל מביעה דאגה עמוקה מהצרת זכויות חופש הדיבור ופעילות אמצעי תקשורת עצמאים ברוסיה ומהפעלת אמצעי אכיפת חוק ברוסיה לצורך השגת המטרות הנ"ל תוך ניצולם לצורך רדיפה פוליטית בכלל ושל ולדימיר גוסינסקי בפרט, בעליה ומנהליה של קבוצת תקשורת עצמאית – "מדיה מוסט".

סופה לנדבר: 2.

סופה לנדבר: כנסת ישראל מציעה לבדוק מחדש את שיתוף הפעולה המשפטי בין רשויות החוק של ישראל ורוסיה.

סופה לנדבר: 3.

סופה לנדבר: כנסת ישראל פונה לפרלמנטים ולממשלות בעולם לגלות עירנות לעניינים אלה, כדי לתמוך בחופש הדיבור ובפעילות אמצעי תקשורת עצמאיים ברוסיה.

סופה לנדבר: על זה אני מבקשת שהכנסת תצביע.

רחמים מלול: גברתי, לפני שנשמע את יושב-ראש הכנסת – על מה את מבקשת שהכנסת תצביע?

סופה לנדבר: על ההחלטות שקראתי עכשיו.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: בבקשה, כבוד יושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת לנדבר, אדוני סגן שר החוץ, הסוגיה שנמצאת כאן על השולחן היא בעלת משמעות הרבה יותר רחבה ממה שפוגשת העין.

אברהם בורג: לצערי הגדול, אדוני סגן השר, אנחנו מדינה במצב לחימה – לא מלחמה, תודה לאל, אבל לחימה – עם כל כך הרבה גלי עלייה, וכבר לבנו גס כאשר האנטישמיות מרימה את ראשה באיזה מקום בעולם.

אברהם בורג: ברוסיה יושב נשיא שהוא בוגר של הקג"ב, שנאבק בשיטה סיסטמתית בחופש הביטוי בברית-המועצות לשעבר בכלל, אבל ברוסיה בפרט, והאויב הראשי שלו בהקשר זה הוא ולדימיר גוסינסקי, שהוא בעל רשת התקשורת החופשית היחידה ברוסיה – במובן החופשי כפי שאנחנו מבינים אותו.

אברהם בורג: במובן הזה הוא מציב אלטרנטיבה דמוקרטית אמיתית לעריצות הפוטינית.

אברהם בורג: האיש הזה לא רק שהוא אדם כזה בתחום עיסוקיו, הוא נשיא הקונגרס היהודי הרוסי.

אברהם בורג: כאשר נשיא רוסיה, שהוא יוצא הקג"ב, אדם אנטי-הומניסט, כפי שהוכח בצ'צ'ניה, מתחיל לרדוף את נשיא הקונגרס היהודי הרוסי על יסוד חופש הביטוי ברוסיה, אני מודאג.

אברהם בורג: אני מודאג בשל האדם גוסינסקי, אני מודאג בשל הקהילה היהודית ברוסיה, אני מודאג מפני סופה של הדמוקרטיה ברוסיה.

אברהם בורג: הסוגיה הזאת, כפי שהיא עולה כאן – יישר כוחה של חברת הכנסת לנדבר – עולה בימים אלו בכל הפרלמנטים במערב, לרבות התכנסות מחדש של בתי-הנבחרים השונים בארצות-הברית, שגם שם הנושא הזה יעלה.

אברהם בורג: כנסת ישראל חייבת להיות המובילה, ראשית בהגנה על הנציגים הנבחרים של העם היהודי בקהילות היהודיות; שנית, במאבק המתמיד על שמירתה של רוסיה כדמוקרטיה הפתוחה לחופש הביטוי.

אברהם בורג: הכנסת חייבת להתאחד מאחורי הצעת הסיכום שהציעה חברת הכנסת לנדבר, על מנת שאני כיושב-ראש הכנסת אוכל לפנות לראשי פרלמנטים בעולם.

אברהם בורג: כבר דיברתי היום עם יושבת-ראש הפרלמנט הספרדי, שהיום נעצר שם גוסינסקי עצמו.

אברהם בורג: כך אוכל להגיד שזו החלטת הכנסת, שקוראת לפרלמנטים בעולם לפעול ברוח הדברים שהציגה חברת הכנסת לנדבר.

אברהם בורג: אם הדבר הזה מקובל על חברי הכנסת, הייתי מבקש שבאופן פורמלי גם תתקיים הצבעה בנושא הזה.

רחמים מלול: תודה לכבוד יושב-ראש הכנסת.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, לאור הדברים שהשמיע יושב-ראש הכנסת, נצביע על הודעת הסיכום של חברת הכנסת סופה לנדבר.

רחמים מלול: אני מבקש להצביע ידנית.

רחמים מלול: מי בעד?

רחמים מלול: בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ס' לנדבר – רוב

רחמים מלול: נמנעים – אין

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת הסיכום התקבלה פה-אחד.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

רחמים מלול: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה לקריאה טרומית הצעת חוק-יסוד: מדינת ישראל, שסימנה פ/2446, של חבר הכנסת אופיר פינס וקבוצת חברי הכנסת.

א' האן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת הנוכחים, תם סדר-היום.

רחמים מלול: ישיבת הכנסת הבאה – מחר, בעזרת השם, יום רביעי, ט"ז בכסליו התשס"א, 13 בדצמבר 2000.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: ישיבת הכנסת נעולה.