ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 69, 2000-01-10 00:00

אברהם בורג: רבותי, חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, היום יום שני, ג' בשבט התש"ס, 10 בינואר 2000.

אברהם בורג: שתי הודעות ליושב-ראש.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, על כמה ממלאי-מקום של שרים שיצאו ובאו.

אברהם בורג: יש מישהו שרוצה לקבל את הפירוט, או שאפשר להעביר את הרשימה ישר לפרוטוקול?

אברהם בורג: אולי האופוזיציה מעוניינת?

יוסי שריד: – – –

אברהם בורג: אדוני השר הממלא את מקומו של שר החוץ, שם אתה עומד.

יוסי שריד: אתה שם לב שהדברים מטופלים?

אברהם בורג: מטופלים בצורה שכבר הרבה זמן לא טופלו כמוהם לטוב, לא ראינו בכל ארץ מצרים כמוה.

אברהם בורג: אפשר להעביר את הרשימה ישר לפרוטוקול, חבר הכנסת לנדאו, כנציג הבכיר של האופוזיציה מהימין?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: השר חיים רמון ממלא את מקומו של שר התיירות מיום כ"ד בטבת התש"ס, 2 בינואר 2000.

אברהם בורג: השר יוסי שריד ממלא את מקומו של שר החוץ מיום כ"ד בטבת התש"ס, 2 בינואר 2000.

אברהם בורג: השר יצחק מרדכי ממלא את מקומו של שר הביטחון בעת היעדרו מהארץ מיום כ"ד בטבת התש"ס, 2 בינואר 2000.

אברהם בורג: על-פי סעיף 30(א) לחוק-יסוד: הממשלה, מינה ראש הממשלה את השר יצחק מרדכי לזמן, אם יהא צורך, ולנהל ישיבות ממשלה בעת היעדרו מהארץ, מיום כ"ד בטבת התש"ס, 2 בינואר 2000, ועד שובו של ראש הממשלה לארץ.

אברהם בורג: ברשותכם, אני מבקש לקבל בברכה ידידים בכנסת.

אברהם בורג: נמצאים אתנו כאן, ביציע הכנסת, יושב-ראש האספה הלאומית של קוויבק ושלושה חברי פרלמנט של קוויבק.

אברהם בורג: לכם ולחברי המשלחת כולה: ברוכים הבאים, Bienvenus.

אברהם בורג: אנחנו, הישראלים, אוהבים שהאורחים שלנו ירגישו כמו בבית.

אברהם בורג: ונדמה לנו שמזג האוויר הסגרירי ששורר אצלנו בימים אלו מזכיר לכם במידה מסוימת את הבית הקנדי.

אברהם בורג: בין קוויבק לירושלים מפריד מרחק רב.

אברהם בורג: אולם הריחוק והשוני אינם מונעים מכם ומאתנו לטפח קשרים הדוקים, טובים ותקינים עם ישראל.

אברהם בורג: באתם אלינו מקוויבק, העתיקה והוותיקה שבערי קנדה, וממחוז השומר על זהותו ומורשתו התרבותית.

אברהם בורג: בניית זהות ומורשת צריכה להתבסס על קודים משותפים: הכרת התרבות רבת הפנים, המופלאה והעשירה של העבר וחיבור עם מציאות ימינו.

אברהם בורג: העם היהודי, שהחיה שפה עתיקה, דתית, והפך אותה לשפה המשמשת את צורכי היום-יום, יודע להעריך את השורשיות התרבותית שאתם משמרים ומטפחים.

אברהם בורג: הרשו לי לומר מלים אחדות על הקשר האמיץ שבין העם הקנדי למדינת ישראל.

אברהם בורג: קנדה מלווה את ישראל מיום היווסדה.

אברהם בורג: היה זה לסטר פירסון, נציג קנדה באו"ם, שלחם בעוז למען הקמת מדינה יהודית בארץ-ישראל.

אברהם בורג: קנדה ליוותה אותנו בימים היסטוריים בזירה הבין-לאומית, כשהיא תומכת במאבקנו להשיג שלום וביטחון.

אברהם בורג: קנדה של הימים האחרונים, ומחוז קוויבק במיוחד, העבירה חוק נדיר מאוד בנוף החוקים של הפרלמנטריזם הבין-לאומי, חוק יום השואה – כך מפורש בספר החוקים של קנדה – שמנציח את יום השואה על-פי תאריכו העברי בלוח השנה הפוליטי, הפרלמנטרי והציבורי של קנדה.

אברהם בורג: אורחים נכבדים, אנחנו מאחלים לכם ביקור מועיל ופורה, שיסייע לכם להבין את הבעיות שאנו מתמודדים עמן.

אברהם בורג: ברוכים אתם בבואכם וברוכים תהיו בצאתכם.

אברהם בורג: שלום.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק נמל היובל, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת נחום לנגנטל, אליעזר זנדברג ויורי שטרן; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – סייג לאיסור עיסוק נוסף), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – זכאות ועדכון), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק משאבות אוויר בתחנות דלק, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אברהם הירשזון ואברהם פורז; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – נזק איבה), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת יוסף פריצקי, רוני מילוא, אברהם פורז, יהודית נאות ואחמד טיבי; הצעת חוק קרנות פנסיה (חובת המעביד לפתוח קרן לעובדו), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אלכסנדר צינקר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ייצוג לאוכלוסייה החרדית בוועדת התכנון והבנייה), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת משה גפני ויובל שטייניץ; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה החרדית), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת משה גפני ויובל שטייניץ; הצעת חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון – השוואת זכויות לחיילי קבע), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק השבות (תיקון – גיור מוכר), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת חיים דרוקמן; הצעת חוק בשר ומוצריו (תיקון – ביטול החוק), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יוסף לפיד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק הגבלות בעלויות צולבות בתקשורת, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי שופטים לבית-המשפט העליון), מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (הוראת שעה) (תיקון – שידורי רדיו מהכנסת), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק העונשין (תיקון – החזקת קלטת בלתי חוקית), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק העונשין (תיקון – שימוש ברכב בלא רשות), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אברהם פורז;

א' האן: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת חופשת הלידה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק הגנת הצרכן (ביטוח ספקים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יום ירושלים (תיקון – פעילויות חינוכיות), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הכללת הביטוח הסיעודי בסל השירותים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יוסי כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספריות הציבוריות (תיקון – השתתפות המדינה באחזקת שירותי ספריות ציבוריות), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת מוחמד כנעאן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון – מבקר פנימי ממונה על תלונות הציבור), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – מועד החופשה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (אטימת מבנים שמשמשים כתחנות לממכר סמים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החוקרים הפרטיים ושירותי שמירה (תיקון – סייג לאיסור עיסוק נוסף), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גיל ילדים לתשלום קצבת הילדים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת מקסים לוי; הצעת חוק איכות השלטון, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת דני נווה ואופיר פינס-פז; הצעת חוק הבזק (תיקון – היוועצות בהארכת זיכיון), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הבזק (תיקון – קווי חירום), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אביגדור ליברמן; הצעת חוק הבחירות (דרכי התעמולה) (תיקון – תעמולה בשטחי קיבוצים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – תשלום שכר לעובדים במועדי ישראל), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק זכויות ותיקי מלחמת העולם השנייה, התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת לימור לבנת; הצעת חוק נציבות הדורות הבאים, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יוסף לפיד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – קביעת מועדים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת;

א' האן: הצעת חוק התרבות והאמנות, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון – הדרישה לאזרחות ישראלית), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת יאיר פרץ, נעמי בלומנטל, דוד אזולאי ואיוב קרא; הצעת חוק הגבלות על המוסמך לתת תעודת הכשר (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת לימור לבנת; הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – רשות עיון לראשי עיריות), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל) (תיקון – ביטול משאל עם), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת משה גפני.

א' האן: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנו עוברים לשאילתות ותשובות.

אברהם בורג: שר החינוך והתרבות יעלה ויבוא ויגיע וייראה ויישמע וישיב על שאילתות.

אברהם בורג: חבר הכנסת ט' אלסאנע שאל את שר החינוך ביום כ"ט בכסליו התש"ס (8 בדצמבר 1999): הנתונים על אודות התפשטות נגע הסמים בקרב בני נוער מדאיגים מאוד.

אברהם בורג: רצוני לשאול: 1.

אברהם בורג: מה הוא תקציב משרדכם להתמודדות עם נגע הסמים בשנת 2000?

אברהם בורג: 2.

אברהם בורג: מה היא מדיניות משרדך להגברת המודעות, המניעה, ההסברה הבית-ספרתית?

אברהם בורג: 3.

אברהם בורג: האם קיימת תוכנית-אב במשרד החינוך לגבי ההתמודדות עם נגע זה? 4.

אברהם בורג: מדוע לא מקצים שעות חובה בתוכניות הלימודים לגבי נגע זה?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרד החינוך רואה בחומרה רבה ובדאגה את בעיית השימוש בסמים בקרב תלמידים ובני נוער.

יוסי שריד: המשרד פועל במגוון דרכים כדי להתמודד עם התופעה ולהגביר מודעות לתוצאותיה ההרסניות.

יוסי שריד: 1.

יוסי שריד: תקציב המשרד להתמודדות עם נגע הסמים בשנת 2000 עומד על כ-1,850,000 שקל.

יוסי שריד: התקציב כולל: ימי הדרכה, תוכניות מניעה בבתי-ספר, השתלמות וימי עיון, פרסומים והוצאה לאור.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: משרד החינוך רואה קשר ישיר בין תופעת האלימות ובעיית הסמים והאלכוהול.

יוסי שריד: בכוונת המשרד להדגיש את חובת ההתמודדות עם הנושא, כחלק מהפעולות הנעשות במערכת החינוך בתחום מניעת אלימות.

יוסי שריד: על-פי החלטת הממשלה מיום 2 באוגוסט 1987, נקבע כי תוכנית המניעה בתחום הסמים תונהג כחובה בכל המערכת ותשולב בהדרגה בתוכנית הלימודים בכיתות י"א–י"ב.

יוסי שריד: בפועל התוכנית מיושמת בכיתות ו'–י"ב, במסגרת שיעורי חינוך וחברה; בכיתות א'–ה' היא משולבת במסגרת תוכנית "כישורי חיים", המהווה בסיס לתוכניות המניעה.

יוסי שריד: החל מתשס"א יונהג הנושא כחובה בכיתות אלה.

יוסי שריד: המשרד הקצה כוח אדם מקצועי להכשרת יועצים ומחנכים להתמודדות בנושא ודואג להנחייתם המקצועית.

יוסי שריד: נוסף על כך מפעיל המשרד תוכנית ייחודית שבמסגרתה מתכשרים אלפי תלמידים לשמש מובילים של תוכניות המניעה בבתי-ספרם.

יוסי שריד: כל התוכניות מופעלות בשילוב ההורים והקהילה.

יוסי שריד: בני נוער הנמצאים מחוץ למסגרת הבית-ספרית מטופלים בנושא באמצעות היחידה לקידום נוער.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: על-פי החלטת הממשלה מיום 9 בפברואר 1995, הכין המשרד תוכנית-אב למניעת השימוש בסמים ובאלכוהול במערכת החינוך.

יוסי שריד: התוכנית הוגשה לממשלה בפברואר 1996 ומיושמת במערכת באורח חלקי בלבד, בשל קשיים תקציביים.

יוסי שריד: 4.

יוסי שריד: המשרד אינו נוהג להקצות שעות חובה במערכת בנפרד לתוכניות לימודים ולמקצועות לימוד.

יוסי שריד: שעות התקן מוקצות לבתי-הספר והמנהלים מייעדים אותן בהתאם לתוכנית העבודה הפדגוגית של כל מוסד.

יוסי שריד: מניעת התפשטות נגע הסמים היא אחד היעדים המרכזיים של העבודה החינוכית במוסד.

יוסי שריד: חבר הכנסת מ' איתן שאל את שר החינוך ביום י"ג בטבת התש"ס (22 בדצמבר 1999): בריאיון ברדיו בעניין השבתת תיכון "אליאנס" בתל-אביב, ציטטה מנכ"לית משרד החינוך את השר כאילו אמר, שאם הנבחרת אינה משתפת פעולה עם המאמן יש להחליף את המאמן.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם מקובל על השר שמנהל בית-ספר ישמע לראשונה מאמצעי התקשורת על החלטה להדיחו?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם אכן חרץ השר דין בטרם הוא או המנכ"לית שמעו את עמדת המנהל?

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: האם ישקול לשנות את עמדתו אם ייווכח שעמדת המנהל היא העמדה הצודקת?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: מנכ"לית המשרד מדברת תמיד בנעימות ובזהירות רבה, כך שהניסיון לייחס לה כאילו הודעה על פיטורי המנהל באמצעי התקשורת אינו נכון מיסודו.

יוסי שריד: ההתבטאויות שהושמעו היו ברמה עקרונית ובאו להדגיש את החשיבות שהמשרד מייחס לאקלים בית-ספרי חיובי, שאחד ממרכיביו הוא ערוצי תקשורת פתוחים ותקינים בין המנהל לצוות.

יוסי שריד: אם היחסים פגומים, ללא תקנה, על המנהל לפנות את מקומו, גם אם הוא נחשב למנהל טוב.

יוסי שריד: 3-2.

יוסי שריד: זכויות מנהל בית-ספר "אליאנס" בתל-אביב בקידומו של המוסד הן רבות וחשובות.

יוסי שריד: עם זאת, עמדתנו העקרונית עומדת בעינה.

יוסי שריד: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר החינוך ביום י"ג בטבת התש"ס (22 בדצמבר 1999): סטודנטים להוראה הלומדים במכללות חייבים לעבור סטאז' במהלך שנת הלימודים הרביעית כתנאי לקבלת רשיון הוראה.

יוסי שריד: האחריות למציאת מקום עבודה מוטלת על הסטודנטים, אך במקרים רבים הם מתקשים למצוא מקום התמחות.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: מדוע לא חל דין שווה על סטודנטים הלומדים במכללות ובאוניברסיטאות בנושא המחויבות להתמחות?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: כיצד מסדיר משרד החינוך את הפניית הסטודנטים לבתי-ספר לשם התמחות?

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: מה יעשה סטודנט אשר לא מצא מקום להתמחות בו? 4.

יוסי שריד: לכמה סטודנטים אין מקום להתמחות על-פי נתוני משרדך?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: המשרד מתכוון להחיל חובת התמחות גם על סטודנטים הלומדים לתעודת הוראה באוניברסיטאות.

יוסי שריד: הנושא נמצא בדיון עם ראשי בתי-הספר לחינוך.

יוסי שריד: החלת הסטאז' נעשית בשלבים.

יוסי שריד: לקראת שנת הלימודים תשס"א, יש כוונה להחילה גם על המורים במערכת העל-יסודית, שהם בעיקרם בוגרי אוניברסיטאות.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: הפניות הסטודנטים לבתי-הספר לשם התמחות נעשית באמצעות המחוזות של המשרד, כמקובל לגבי כל מורה חדש.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: סטודנט שלא מצא מקום להתמחות, לא יקבל רשיון הוראה.

יוסי שריד: עם זאת, הוא יקבל תעודת הוראה ותעודת בוגר בהוראה.

יוסי שריד: אם וכאשר יימצא לסטודנט מקום עבודה, או אז תיחשב לו שנת עבודתו הראשונה כשנת סטאז'.

יוסי שריד: 4.

יוסי שריד: על-פי הרישומים שבידי המשרד, חלק ניכר של הסטודנטים שביקש לעבוד מצא מקום עבודה עם העברת התקנים להתמחות למחוזות בראשית שנת הלימודים.

יוסי שריד: חבר הכנסת ע' לנדאו שאל את שר החינוך ביום י"ג בטבת התש"ס (22 בדצמבר 1999): נמסר לי, כי אחוז ניכר מהתלמידים לא ביקר מעולם בירושלים.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: כמה מהתלמידים המסיימים בית-ספר יסודי לא ביקרו מעולם בירושלים, על-פי הערכת משרדך?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: כמה מהתלמידים המסיימים תיכון לא ביקרו מעולם בירושלים, על-פי הערכה כנ"ל?

יוסי שריד: 2-1.

יוסי שריד: משרד החינוך מעודד ביקורי תלמידים בירושלים, והוא פועל בנושא זה בשני מישורים עיקריים: פיתוח והרחבה של מסלולי ביקור של התלמידים בכל חלקי העיר; הגברת מודעות בקרב מנהלים, מחנכים והורים לחשיבות הביקור בעיר ולחיזוק מעמדה של ירושלים כבירת ישראל.

יוסי שריד: אין לרשות המשרד, ועד כמה שידוע לנו אף לא לגוף אחר, הערכה או נתונים על תלמידים, מסיימי בתי-ספר יסודיים או תיכוניים, שלא ביקרו מעולם בירושלים.

אברהם בורג: אין?

יוסי שריד: שלא ביקרו מעולם בירושלים; לא שאין תלמידים – אני מניח שיש, אבל אין לי נתונים.

יוסי שריד: תלמידים מבקרים בירושלים במגוון מסגרות: בתי-ספר, תנועות נוער, מתנ"סים ופעילויות משפחתיות.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת לנדאו.

עוזי לנדאו: באיזו מידה יכול משרד החינוך להעריך את הצלחת מדיניותו ומימושה בכל הנוגע לביקורי תלמידים בירושלים אם אין לו ולו מספרי מדגם או דברים דומים שעל-פיהם הוא יוכל להעריך?

עוזי לנדאו: את השאלה הזאת אני מוציא מאדם מחברה מסוימת שמתעסקת בסקרים, שהסב את תשומת לבי לכך, ואני מראה זאת, משום – – –

יוסי שריד: הסב את תשומת לבך למה?

עוזי לנדאו: לכך שהמספרים הגסים שנמצאים בפניו מצביעים על כך שהתלמידים המסיימים בית-ספר יסודי ומגיעים לירושלים ממש ספורים, וגם אלה המגיעים מבית-הספר התיכון מספרם הרבה מתחת ל-50%.

עוזי לנדאו: אינני יודע באיזו מידה זה מבוסס, על כן חשוב לי לשמוע את המספרים שיש לשר החינוך.

עוזי לנדאו: אפשר כמובן להתעניין במספרים האלה, יש הרבה תלמידים שלא מבקרים בהרבה מקומות שנראים לנו חשובים, ואפשר גם את זה לבדוק.

אברהם בורג: אדוני השר, כשהייתי יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת היה נתון – אני לא זוכר כרגע מאין הוא בא, אבל זה היה בתקופת האינתיפאדה – ש-45%, אני לא זוכר אם מהתלמידים או מבתי-הספר, לא עושים טיול שנתי לירושלים.

אברהם בורג: בהקשר זה, אני גם מניח שרבים מן התלמידים במסגרות המסודרות לא מגיעים לביקור בירושלים.

אברהם בורג: השאלה, האם נתון כזה, במהותו, השתנה?

יוסי שריד: אני לא יכול לומר לך.

יוסי שריד: מכיוון שאין לי נתונים, אני לא יודע להגיד.

יוסי שריד: אבל אם יש עניין מיוחד בנתון הזה, אפשר לבקש אותו ממינהל חברה ונוער.

אברהם בורג: אני חושב שזה יכול להיות מעניין.

יוסי שריד: לפני כמה ימים הייתי בתל-אביב, בכנס של 7,000 תלמידים, בעיקר מערי פיתוח – אגב, זה היה כנס מאוד יפה – של האגף לתרבות בשכונות ובערי הפיתוח, ונאמר לי שמעטים מאוד מ-7,000 התלמידים שהשתתפו בכנס היו אי-פעם בתל-אביב.

יוסי שריד: אז מישהו יכול לומר, שאולי לא כל כך חשוב להיות בתל-אביב – אני חושב שחשוב להיות בתל-אביב.

יוסי שריד: יש עוד מקומות מאוד חשובים שהייתי רוצה שכמעט כל תלמיד ותלמידה יבקרו בהם.

יוסי שריד: בכל אופן, אם יש עניין מיוחד בנתון הזה, אשמח לבדוק אם אפשר לברר אותו.

יוסי שריד: מובן שזה יכול להיות רק על בסיס מדגמי.

אברהם בורג: כן, אם אפשר.

עוזי לנדאו: אפשר לבקש את הנתון הזה?

יוסי שריד: כן, אני אבקש.

אברהם בורג: שאילתא מס' 521, של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם בורג: חבר הכנסת ט' אלסאנע שאל את שר החינוך ביום י"ג בטבת התש"ס (22 בדצמבר 1999): מערכת החינוך במגזר הערבי הבדואי בנגב עומדת בפני מצב קשה, וקיים צורך בגישה מהפכנית להצלת מערכת זו.

אברהם בורג: רצוני לשאול: 1.

אברהם בורג: מה היא מדיניות

אברהם בורג: כם בכל הנוגע להכללת היישובים הבדואיים באזור עדיפות לאומית א' לצורכי חינוך?

אברהם בורג: 2.

אברהם בורג: מדוע לא נכללו היישובים הבדואיים עד היום, ומה ייעשה כדי לשפר את המצב?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: רשימת היישובים הנכללים באזור עדיפות לאומית א' נקבעת על-ידי הממשלה.

יוסי שריד: הממשלה הנוכחית החליטה, עם כינונה, למנות ועדה שתבדוק מחדש את מפת היישובים הכלולים באזור עדיפות לאומית א'.

יוסי שריד: משרד החינוך ביקש לכלול ברשימה יישובים נוספים על-פי מדד סוציו-אקונומי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – אשכול 1 ו-2 – ובכללם כל היישובים הבדואיים.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: אינני אחראי לשיקולים של הממשלה הקודמת לגבי אי-הכללת היישובים הבדואיים באזור עדיפות לאומית א'.

יוסי שריד: עם זאת, עד לקביעת הרשימה המעודכנת מתקצב משרד החינוך את היישובים הבדואיים ברמה המשתווה כמעט לזו של היישובים הכלולים באזור עדיפות לאומית א'.

יוסי שריד: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר החינוך ביום י"ג בטבת התש"ס (22 בדצמבר 1999): שר החינוך הורה להחזיר למפת אזורי העדיפות הלאומית לחינוך עיירות פיתוח ויישובים בעלי אוכלוסייה לא מבוססת.

יוסי שריד: השר הכריז לא אחת, כי המערכת הבדואית היא המערכת שהושקע בה פחות מכל מערכת אחרת.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: מה היא המשמעות המעשית של הכללת יישובים באזור עדיפות א' לחינוך?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: מה ייעשה כדי להבטיח את הכללת כל היישובים הבדואיים באזור עדיפות לאומית א' לחינוך?

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: אילו יישובים כבר נכללים?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: יישוב הנכלל באזור עדיפות לאומית א' זכאי להקלות בתחומי חינוך שונים.

יוסי שריד: בשנת הלימודים תש"ס זכו יישובי עדיפות לאומית א' לתמריצים למורים; לפטור מלא משכר לימוד לילדים בני ארבע ולהנחה של 90% משכר הלימוד לגילאי שלוש; למוחזקות של בתי-הספר העל-יסודיים; להשתתפות של 100% בגין הוצאות להסעות וכן לתוספת שעות תקן בבתי-הספר היסודיים.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: המשרד עוסק עתה בהכנת רשימת היישובים שייכללו באזור עדיפות לאומית א'.

יוסי שריד: בחירת היישובים נעשית על-פי קריטריונים מוכרים ורשמיים בלבד.

יוסי שריד: יש להניח כי היישובים הבדואיים ייכללו ברשימה המוצעת, שכן נקודת המוצא להכנת הרשימות קשורה במצב החברתי-הכלכלי של היישוב.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: ברשימה הקיימת של אזור עדיפות לאומית א' לא נכללים יישובים בדואיים.

יוסי שריד: עם זאת, הקפיד המשרד בתש"ס לכלול יישובים בדואיים בתוכניות כוללניות.

יוסי שריד: כך לדוגמה, יש יישובים בדואיים הפטורים מתשלום שכר לימוד לגילאי שלוש-ארבע בעקבות חוק לימוד חובה.

יוסי שריד: חבר הכנסת י' אדלשטיין שאל את שר החינוך ביום כ' בטבת התש"ס (29 בדצמבר 1999): בריאיון עמך, שפורסם במקומונים של "ידיעות אחרונות" ב-2 באוקטובר 1999, צוין, כי המתנ"סים יהיו מעורבים בחיזוק ילדים עולים, כדי שלא ייפלטו ממסגרת החינוך.

יוסי שריד: דא עקא, עם סגירת מוקד הקליטה בפסגת-זאב, כל 100 ילדי העולים הלומדים במרכז זה ייפלטו מהמערכת.

יוסי שריד: מרכז מעין זה, מטרתו היא הן למנוע נשירה מבתי-ספר והן לתרום להשתלבותם המהירה והטובה של התלמידים במערכת.

יוסי שריד: רצוני לשאול: האם ישפר משרדך את המצב שנוצר בפסגת-זאב, ואם כן – באיזו דרך?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) המתנ"סים אכן מעורבים בפעילויות מיוחדות לקליטת תלמידים עולים.

יוסי שריד: הם פועלים בנושא זה באמצעות תוכניות פל"א – פעילות לימודית אחרת – ובאמצעות תוכנית קליטה בשכונות.

יוסי שריד: פסגת-זאב בירושלים הינה שכונה עתירת עולים, כ-300 תלמידים, וחשיבות מוקד הקליטה אינה מוטלת בספק.

יוסי שריד: עם זאת, מדובר במוקד עירוני, והאחריות להפעלתו היא של עיריית ירושלים.

יוסי שריד: אני בטוח שהעירייה ערה לפעילותו החשובה והברוכה של המוקד ושהיא תמצא את הדרך להמשיך ולתקצבו.

יוסי שריד: המשרד מבטיח את המשך סיועו בפעילות המוקד באמצעות חיילות לקליטת עלייה הפועלות בבתי-הספר שבשכונה ובפעילויות המתקיימות בשעות אחר הצהריים במוקד.

יוסי שריד: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שר החינוך ביום כ' בטבת התש"ס (29 בדצמבר 1999): על-פי הנתונים הרשמיים של משרד החינוך, מספר שעות העזר המוקצבות לתלמידים עולים הינו קטן ביותר: שעה שבועית אחת לתלמיד בחטיבה העליונה ושעה שבועית נוספת בכיתות י"א–י"ב, ואף זאת רק לאלה שניגשו לשלוש בחינות בגרות לפחות.

יוסי שריד: נוכח קשיי הקליטה של התלמידים העולים ואחוזי הנשירה, רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם מספר שעות העזר המוקצבות לתלמידים העולים החדשים משביע את רצון משרדך?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם יוגדל מספר שעות העזר?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: הנתונים המצוינים בשאילתא נכונים עקרונית.

יוסי שריד: בפועל, מרבית התלמידים העולים זוכים למספר רב יותר של שעות עזר, הן בשל השתייכותם לקבוצת לימוד באולפן, הן בשל היותם חלק מקבוצת עולים גדולה, המתרכזת בבית-ספר ובגינה מוקצבות למוסד מספר שעות עזר רבות יותר.

יוסי שריד: עם זאת, מספר שעות העזר אינו אופטימלי, אך בניצול נכון של המשאבים ונוכח העובדה שמשרד החינוך מקנה זכויות מיוחדות להקלות בבחינות הבגרות לתלמידים העולים במשך שש שנים מיום עלייתם ארצה, ניתן לסייע לתלמידים אלה להשיג תעודת בגרות.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: עניינם של התלמידים העולים קרוב ללבי.

יוסי שריד: אני רוצה מאוד שייקלטו היטב במערכת החינוך ויצליחו בלימודים ובחברה.

יוסי שריד: עם זאת, לא אוכל בשלב זה להתחייב להגדיל את מספר שעות העזר בשל אילוצים תקציביים.

אברהם בורג: תשובת שר החינוך על שאילתא מס' 538, של חבר הכנסת דוד אזולאי – איננו, לפרוטוקול.

יוסי שריד: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אם אתה מסכים, אני רוצה לקרוא את התשובה על שאילתא מס' 538, של חבר הכנסת דוד אזולאי, מן הטעם הפשוט – אולי זו לא השאילתא הכי חשובה, אבל מכיוון שאני נשאל בעניין זה בכל כך הרבה הזדמנויות, אני רוצה להשיב.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני השר.

אברהם בורג: חבר הכנסת ד' אזולאי שאל את שר החינוך ביום כ' בטבת התש"ס (29 בדצמבר 1999): ידוע לי, כי הרב דוד דרוקמן מקריית-מוצקין התבטא, שרוצחיו הערבים של תלמידו, שי פינפטר, הי"ד, ביער מגידו, הינם כנאצים.

אברהם בורג: לאחר תלונה ובהוראתך הישירה, הודיע הממונה על המחוז לבתי-הספר בעיר, שאסור להזמינו להרצאות בפני תלמידים.

אברהם בורג: רצוני לשאול: האם הפרטים נכונים?

יוסי שריד: אני מבקש להסב את תשומת הלב לציטוט המדויק של הרב דרוקמן, כי הרב דרוקמן, זה זמן אומר שהוא אמר את מה שכתוב כאן "שהרוצחים הינם כנאצים".

יוסי שריד: לו זה היה העניין, טוב, רוצח הוא רוצח, ומבחינתי אפשר להגדיר אותו כפי שרוצים.

יוסי שריד: להלן התשובה: מנהל המחוז אכן הורה, על-פי הנחייתי, לכל מוסדות החינוך בקריית-מוצקין, שלא לאפשר לרב הקריה להיכנס בשעריהם, בעקבות דברי ההסתה שהשמיע, שלפיהם "כל הסכם שלום בטל ומבוטל ולא תעזור שטיפת מוח.

יוסי שריד: אין דבר כזה שאחד רצח, כולם רוצחים.

יוסי שריד: כל מי שעשינו אתו הסכם שלום, כל אלה שעומדים בצד השני הם רוצחים, ואני מדבר על רוצחים בפועל ולא בפוטנציה.

יוסי שריד: ערפאת הוא היטלר.

יוסי שריד: אין שום הבדל.

יוסי שריד: אש"ף, 'חמאס', כולם אותו דבר – נאצים".

יוסי שריד: זה הציטוט, ולא שהרוצחים הם כנאצים.

יוסי שריד: על-פי תפיסתנו, תפקיד בית-הספר – בעצם, הסיפא מיותר; כל אחד מבין, שאדם שאומר, שכל מי שעשינו אתו הסכם שלום, כל אלה שעומדים בצד השני הם רוצחים, ואני מדבר על רוצחים בפועל, אפילו, זאת אומרת, כדי לסבר את האוזן, ואומר שכל הסכם שלום בטל ומבוטל ולא תעזור שטיפת מוח – אני חושב שזו היתה חובתי, ומילאתי את החובה הזאת.

יוסי שריד: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

יעקב ליצמן: – – –

בנימין אלון: – – –

אברהם בורג: לא, לא, אנחנו לא מקיימים דיון על זה.

אברהם בורג: השר ניצל את זכותו להשיב על שאילתא אף שלא נמצא כאן חבר הכנסת השואל, וזהו.

בנימין אלון: השאלה הפשוטה היתה למה נעשה – – –

אברהם בורג: זה נכון, כי הוא אמר את הדברים האלה, זאת היתה התשובה.

בנימין אלון: – – –

עזמי בשארה: לא כולם, הוא אומר – כולם רוצחים.

בנימין אלון: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, היום זו כבר שאלה תיאורטית, כבר אי-אפשר להזמין אותו לבתי-ספר.

אברהם בורג: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על כמה הצעות חוק.

אברהם בורג: אדוני שר המשפטים, בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על-פי חוק רציפות בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, אני מתכבד למסור לכנסת על רצונה של הממשלה להחיל את רציפות הדיון על הצעות החוק הבאות: 1.

יוסי ביילין: הצעת חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים (תיקון מס' 21) (פרסום והצגת מחירים), התשנ"ז–1996 – הצעות חוק 2563; 2.

יוסי ביילין: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 120), התשנ"ח–1998 – הצעות חוק 2736.

יוסי ביילין: על-פי הוראות החוק, כל סיעה הרוצה בכך רשאית להציע בתוך שבועיים, שדין הרציפות לא יוחל על הצעה כלשהי.

יוסי ביילין: אם תוגש הצעה כזאת, תחליט הכנסת בעניין, אם לא תוגש הצעה כזאת, או תוגש ותידחה, תמשיך הכנסת לדון בהצעת החוק, ורשאית היא לנהוג בדיונים שנתקיימו בכנסת היוצאת כאילו היו אלה דיונים שלה.

אברהם בורג: אדוני השר, תודה רבה.

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום, סעיפים ג' וד' – הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 36) (כינוס הכנסת שלא בתקופת הכנסים), קריאה ראשונה – של חבר הכנסת סילבן שלום; והצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 7) (כינוס הכנסת שלא בתקופת הכנסים), התש"ס–2000, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת סילבן שלום.

אברהם בורג: הדיון בשתי ההצעות האלה יהיה משולב.

אברהם בורג: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: כן, אדוני היושב-ראש, הדיון יהיה משולב.

סילבן שלום: קודם כול, אני רוצה להודות לשר המשפטים על הסכמתו לאשר את החוק הזה, גם לשר חיים רמון וליושב-ראש הקואליציה אופיר פינס.

סילבן שלום: המטרה בחקיקה הזאת היא להביא למצב של פיקוח פרלמנטרי על עבודת הממשלה גם בזמן הפגרה.

סילבן שלום: על-פי החוק הקיים, צריך 30 חתימות של חברי כנסת כדי לכנס את הכנסת בזמן פגרה.

סילבן שלום: הדבר הזה יצר בעיה מאוד מהותית, כאשר האופוזיציה, אומנם היא מונה 45 או 50 חברים, אבל אינה עשויה מעור אחד, ולשני הצדדים אין האפשרות לכנס את הכנסת באופן אוטומטי עם 30 חתימות.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, המספר 30 נקבע בעבר בגלל גודלן של הסיעות הגדולות, שרצו לעשות זאת באופן עצמאי, ולכן הן קבעו 30.

סילבן שלום: אבל מה לעשות, וחוק הבחירה הישירה גומר את המפלגות הגדולות?

אברהם בורג: לבטל את חוק הבחירה הישירה, זה פשוט.

סילבן שלום: אני מאוד בעד, אין לי בעיה.

אברהם בורג: אז בוא נצביע.

סילבן שלום: הדבר הזה הביא לכך שמספר חברי הכנסת של הסיעות הגדולות ירד, והיום לא ניתן לעשות זאת גם כאשר אתה באופוזיציה.

סילבן שלום: אני מציע את התיקון, כי כבר נעשה תיקון כזה בעבר, כאשר היתה ממשלת האחדות הלאומית, בין 1984 ל-1988.

סילבן שלום: הייתי עיתונאי בכנסת, ואני זוכר שאכן היה מקרה כזה, שבו סיעת מרצ ביקשה להביא תיקון שיאפשר לה, כסיעה אופוזיציונית, להביא את דבריה בזמן פגרה.

סילבן שלום: יש לזכור, שהקואליציה מנתה אז קרוב ל-100 חברי כנסת, ואולי אפילו יותר, כך שלא ניתן היה לעשות זאת.

סילבן שלום: אבל אז בוצע הדבר בהוראת שעה, והיה חוק-יסוד – הוראת שעה.

סילבן שלום: פה הוחלט להכניס תיקון קבוע.

סילבן שלום: אני ביקשתי חתימות של 20 חברי כנסת, אבל בהסכמה בוועדת הכנסת הוחלט על 25, כך ששתי סיעות לא מספיקות לעניין הזה, ואנחנו עדיין צריכים את שלוש המפלגות, בצד שלנו, כדי שיוכלו לכנס את הכנסת בזמן פגרה.

סילבן שלום: בפגרה האחרונה היינו צריכים לבקש מהשר חיים רמון, ויושב-ראש סיעתנו, חבר הכנסת רובי ריבלין, היה צריך לכתת רגליו גם אצל אופיר פינס וגם אצל חיים רמון שהם יעשו זאת.

סילבן שלום: לפי דעתי, הדבר לא היה לכבודה של הכנסת, לא לכבודה של האופוזיציה וגם לא לכבודה של הממשלה.

סילבן שלום: ולכן בעניין הזה אנחנו רוצים לתקן את החקיקה כדי להגיע לשינוי.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, הממשלה מסכימה לחקיקה הזאת; אני חושב שכל חברי הכנסת מסכימים לחקיקה הזאת.

סילבן שלום: מדובר בתיקון שאנחנו עושים לשני חוקים, לפי דרישת היועצים המשפטיים של הכנסת, שזה לא יבוצע באופן אחד, אלא בשני אופנים, כך שנוסיף סעיף מסוים להצעת חוק-היסוד, אבל לא נתקן את חוק-היסוד, אלא נעשה הצעת חוק חדשה, שהיא הצעות חוק הכנסת, שאותה, בסופו של דבר, נביא כחקיקה שתעבור כאן.

סילבן שלום: אני מבקש מכל חברי הכנסת להצטרך להצעה הזאת.

סילבן שלום: ההצעה הזאת נכונה, ההצעה הזאת טובה לנו היום כחברים באופוזיציה, אבל כפי שלמדנו כאן אחרי כמה שנים ואחרי כמה כנסות בבית הזה, זה גלגל שמסתובב, ומי שנמצא היום בשלטון, מחר הוא באופוזיציה, ולהיפך.

סילבן שלום: כך שהתיקון הזה ישרת את כל האופוזיציות מעתה ולעולמי עד.

סילבן שלום: אני שמח שהממשלה עצמה לא ניצלה את הרוב שיש לה כדי למנוע אפשרות של מעבר החוק הזה ונתנה יד לפיקוח פרלמנטרי על פעולותיה גם בזמן הפגרה.

סילבן שלום: אני יכול לומר, כפי שאמרתי קודם, שחבר הכנסת ריבלין היה צריך להתחייב שהוא לא יטרטר יותר מדי את הממשלה, ואז הם יסכימו למצב שהם יצרפו שלוש חתימות רק אם הוא יסכים שזה יהיה פעמיים או שלוש פעמים בפגרה.

סילבן שלום: פה הדבר כבר לא נתון בידי הממשלה.

סילבן שלום: נעשה זאת גם אנחנו, כמובן, עם שיקול דעת, אבל הדבר הזה ייעשה כאשר האופוזיציה תחשוב שהיא צריכה לעשות את זה, אם האופוזיציה מימין ואם האופוזיציה משמאל.

סילבן שלום: ואני מאוד שמח על כך שהממשלה אכן תומכת בהצעה הזאת.

סילבן שלום: זה דבר שייתן חיזוק לדמוקרטיה ויתר פיקוח פרלמנטרי.

אברהם בורג: האם התיקונים הם אחד בחוק-היסוד ואחד בחוק הכנסת במקביל?

סילבן שלום: אני אסביר.

סילבן שלום: בחוק-היסוד, במקום סעיף 33 יהיה מצב שמאפשר בכלל לעשות את הדבר הזה.

סילבן שלום: אנחנו יוזמים תיקון לחוק קיים, חוק הכנסת, שם אנחנו קובעים שבמקום 30 חברי כנסת יהיו 25 חברי כנסת.

אברהם בורג: איזה רוב צריך בחוק-יסוד?

סילבן שלום: בחוק-היסוד הזה, לפי דעתי לא צריך 61, אלא אם היועץ המשפטי יגיד משהו אחר.

אברהם בורג: כדאי לבדוק את זה.

אברהם בורג: אנחנו מצביעים היום?

סילבן שלום: אתה צודק, זו הערה מאוד מאוד חשובה.

אברהם בורג: אני מבקש מהמזכיר לבדוק איזה רוב צריך בתיקון כאן לחוק-היסוד, ויכול להיות שלא נצביע היום.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אני נעניתי, לפנים משורת הדין, לבקשתך שלא לקיים היום הצבעות בשל ההפגנה בתל-אביב – –

ראובן ריבלין: משעה 17:00.

אברהם בורג: – – ואמרתי שזה לא תקדים, אלא זה שיקול דעת של היושב-ראש.

אברהם בורג: אנחנו בדרך כלל עושים את זה, על-פי הנוהג, למרכז מפלגה, אבל כאן מדובר בנושא נכבד על סדר-היום, ואני לא רוצה להיות שותף לסתימת פיות.

אברהם בורג: מכיוון שהנושא הזה לא שנוי במחלוקת בבית, אני רוצה להצביע עליו.

אברהם בורג: אלא מאי?

אברהם בורג: אם צריך 61 חברי כנסת, כי זה חוק-יסוד, אז אני מציע שתבוא בקשה – – –

בנימין אלון: לא צריך.

אברהם בורג: אני אבקש שיבדקו את זה.

ראובן ריבלין: בחוק-יסוד צריך רק לגבי השוויוניות.

סילבן שלום: בכל מקרה, הייתי מבקש מחבר הכנסת ריבלין, למרות בקשתו, שהיא כמובן מקובלת עלי, אדוני היושב-ראש, לפנים משורת הדין, מאחר שפה יש הסכמה כללית של הממשלה ושל כולם, וכל חבר כנסת שיהיה כאן יתמוך בעניין הזה – אני מציע, שהדבר הזה, שלא מהווה תקדים, אכן יעבור כאן היום, אם לא צריך 61 חברי הכנסת.

אברהם בורג: אתה תבדוק את זה.

אברהם בורג: אתה תגיד אם אתה מוכן להצביע או לא, ועל סמך בדיקה.

סילבן שלום: אני מוכן להצביע עכשיו, אין לי בעיה.

אברהם בורג: תבדוק עם הייעוץ המשפטי.

סילבן שלום: מזכיר הכנסת יבדוק את זה.

סילבן שלום: זה דבר שהכנסת צריכה לבדוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלום, הלוואי שאפשר היה להצביע ברגע זה, רק שיש 40 נרשמים לדיון.

אברהם בורג: אני מבקש מראשון הדוברים, חבר הכנסת ריבלין, לתפוס מקום, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת שלום.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעתו של חבר הכנסת סילבן שלום באה בעקבות מציאות חדשה שנקלענו אליה.

ראובן ריבלין: יכולים לבוא בטרוניות לאנשי הליכוד, לאמור: מצב פוליטי מחייב שינוי חוק-יסוד אפילו, שהרי מפלגת הליכוד, שהיתה 48 מנדטים, רק לפני 15 שנה, נמצאת היום במצוקה, ואין לה אפילו 20 מנדטים על מנת לכנס את הכנסת לצורך מימוש הדמוקרטיה בשעת פגרה.

ראובן ריבלין: הדבר לא נובע מהצורך של הליכוד עצמו, הדבר נובע מהצורך הפוליטי של הכנסת כולה, של הפרלמנט כגוף שהוא גם מבקר, גם משמש לאיזונים ובלמים בפני הממשלה, גוף שכינוסו מחויב לפעמים, לא מסיבה פוליטית כזאת או אחרת, צרה, של איזה גוף או אגף בבית הזה, אלא מתוך הצורך באמת לפקח ולהיות בלם ומייצג של מעשה ופעולות הממשלה.

ראובן ריבלין: לפעמים גם הכנסת חייבת להשמיע את דברה, משום שהעם רוצה לשמוע את דברה.

ראובן ריבלין: והנה, נוצר מצב, שהיום אין כמעט מפלגה בישראל, שאם היא תיקלע לאופוזיציה, תוכל לגייס בעצמה אותן 20 חתימות.

ראובן ריבלין: אני רוצה להזכיר גם לחברי שהם בשלטון היום, חברי מפלגת העבודה, שאף שישראל אחת קיבלה 26 מנדטים, היא ירדה ל-23 מנדטים, וחלילה מבחינתם, לשמחת לבי, אם וכאשר אנחנו נחליף אותם – יכול להיות שמפלה של ראש הממשלה מטעמם תביא גם לירידתם מתחת לקו האדום של 20 מנדטים, כפי שנעשה הדבר – – –

אברהם בורג: לדעתי, יש חוק נגד זה.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד ליושב-ראש, גם חוק כזה ניתן לבטל בהוראתו של הריבון, שהוא העם.

ראובן ריבלין: אומנם, היושב-ראש מייצג את הריבון הזה, ובהחלט ניתנה לו בקדנציה הזאת הסמכות המלאה לבוא ולומר מה העם חושב, אבל לפעמים העם משנה את דעתו, והעם משנה את דעתו לא במשאל עם, אלא במשאל העם האמיתי, היחיד שקיים, והוא הבחירות לכנסת.

ראובן ריבלין: לכן, אני בא וקורא לחברי הבית כולם, להביא לתשומת לבם: ייתכן מאוד שיגיע היום, ולא רחוק הוא, שבו לא נצטרך את החוק שאנחנו מבקשים להגיש היום ונוותר עליו.

ראובן ריבלין: אבל טוב עשה חבר הכנסת שלום, שפעל על מנת לקבוע חוקי משחק חדשים לדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: היום המצב הוא שאנחנו נידלדלנו בכוחנו, היום הכנסת סקטוריאלית, היום הכנסת מייצגת מבטים, גופים והרכבים שונים.

ראובן ריבלין: ולכן, טוב ייעשה, למען הדמוקרטיה הישראלית, אם נשנה את החוק, כפי שביקש לעשות זאת חבר הכנסת סילבן שלום.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה לאדוני.

אברהם בורג: הדובר הבא, חבר הכנסת משה גפני – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת דני נווה – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו גם כן.

נסים דהן: אינו נוכח.

אברהם בורג: אני מודה לאדוני.

אברהם בורג: חבר הכנסת גדעון עזרא – אינו נוכח.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת מאיר שטרית – כנ"ל.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל קליינר – כנ"ל.

אברהם בורג: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אברהם בורג: חברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומכת בהצעות התיקון שהגיש חבר הכנסת סילבן שלום.

תמר גוז'נסקי: עם זאת, אני רוצה לומר לכנסת ולך, אדוני היושב-ראש, שהסיעות הגדולות בכנסת מנסות באופן שיטתי להתאים את החוקים השונים, לרבות חוקי-היסוד, לצרכים שלהן כסיעות.

תמר גוז'נסקי: אין שום דבר מקודש במספר 30, אין שום דבר מקודש במספר 25, אבל אנחנו יודעים, שהסיבה להצעת השינוי, כפי שגם חבר הכנסת ריבלין ציין, היא הירידה בכוחן היחסי או במשקלן של הסיעות הגדולות בכנסת.

תמר גוז'נסקי: אם הכול נעשה לפי האינטרסים של הסיעות הגדולות, אני בבעיה.

תמר גוז'נסקי: הבעיה שלי היא, שמחר, מחרתיים תחזרו ותעלו, למשל, את נושא אחוז החסימה, ותחזרו ותעלו את הנושא של בחירות אזוריות וכל נושא אחר, ושוב, השיקול יהיה טובתן של שתי המפלגות הגדולות.

תמר גוז'נסקי: הייתי מאוד רוצה, שהכנסת, פעם אחת, תקבל החלטות לפי טובת הדמוקרטיה, לפי טובת הייצוג – שהנימוק יהיה שמספר סיעות וכוחות שיש להם ייצוג יחסית יותר קטן, שאולי לא נמנות עם הסיעות הגדולות, יוכלו להגיש הצעות, כמו הצעה לכינוס הכנסת; דבר שאנחנו יכולים לעשות כסיעות בינוניות וקטנות רק אם אנחנו נתלים בסיעות הגדולות.

תמר גוז'נסקי: באופן עקרוני אני חושבת, שאנחנו צריכים שינויים, אבל צריכים שינויים שנחשוב שהם מגינים על הדמוקרטיה.

תמר גוז'נסקי: ולכן אני בעד השינוי הזה, אבל אני מתנגדת להנמקה שצריך שיהיה נוח לסיעות הגדולות, כי מחר יהיה להן נוח להעלות את אחוז החסימה, ומחרתיים יהיה להן נוח משהו אחר.

תמר גוז'נסקי: אני גם זוכרת, שהסיעות הגדולות, לפחות אלה שתמכו בשינוי שיטת הבחירות, השתמשו כנימוק מרכזי בכך ששינוי שיטת הבחירות והנהגת הבחירה הישירה יחזקו את המפלגות הגדולות ויחלישו את הקטנות ויביאו לכך שהכנסת תחולק באופן רציונלי וכו'.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר זה לא קרה, כי החיים הם לא מכניקה שקובעות המפלגות הגדולות.

תמר גוז'נסקי: אבל הכיוון, לדעתי, צריך להיות מה שטוב לדמוקרטיה, מה שטוב לפלורליזם, מה שטוב לרבגוניות ההשקפות, ולא מה שטוב למפלגות הגדולות.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הדובר הבא, חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק של חבר הכנסת שלום היא בהחלט במקום, ואני תומך בה, כמובן.

ישראל כץ: היא חושפת מציאות עגומה, של התפוררות הפוליטיקה והחברה בישראל.

ישראל כץ: לא הצעת החוק גורמת לכך, אבל היא משקפת את המצב: הכללים שהיו נהוגים, שתאמו את המציאות הפוליטית שנהגה במדינת ישראל ברוב 50 שנותיה, הולכים ומתפוררים.

ישראל כץ: החברה פחות מלוכדת, והביטוי המפלגתי לכך נראה גם בכנסת.

ישראל כץ: מן הראוי היה ומן הראוי בהמשך לטפל בשורשי הבעיה, ומובן ששיטת הבחירות הנוכחית, שהיא לא לכאן ולא לכאן, היא הבעיה העיקרית.

ישראל כץ: בארצות-הברית, שממנה הביאו את השיטה, נהוגות בחירות ישירות לנשיאות, אבל בד בבד נהוגות גם בחירות אזוריות של הנציגים לבית-הנבחרים, לכל המוסדות, ובכל מדינה בפני עצמה.

ישראל כץ: ואילו כאן נתקענו באמצע, וצריך או לחלץ לפנים, כמו שלמדנו בצבא, או לסגת אחורה לשיטה הקודמת, ואז לא נזדקק כמובן להצעות חוק טכניות – שהן חשובות בפני עצמן – כדי שנישאר לפחות עם המינימום, שהוא פיקוח פרלמנטרי הולם.

ישראל כץ: בתקופה הזאת, תחת הממשלה הזאת ולצד הממשלה הזאת – כל אחד במקומו – ודאי שנדרש פיקוח פרלמנטרי, הייתי אומר יותר מאי-פעם.

ישראל כץ: בתקופות שבהן ראש הממשלה נעדר מן הארץ כמעט 50% מזמן כהונתו, ממש חודשים שלמים; בתקופות שבהן הוא ממנה נגיד לבנק ישראל – בין שחושבים שהמינוי הוא טוב ובין שחושבים שלא – באמצעות הטלפון, כאשר הוא מדווח לחלק מהשרים ולא מדווח לאחרים, כאשר מנסים להפוך מינוי מקצועי סביר לכל מיני דברים אחרים; בזמן שראש הממשלה שהיה אטום נהיה גם ראש ממשלה מנותק, שמנהל הכול בשלט-רחוק – ודאי שצריך לבנות מערכת שתוכל לכנס את הכנסת גם בזמן הפגרה ולדרוש דין-וחשבון על מה שצפוי לנו גם בתחום המדיני וגם בתחומים הכלכליים.

ישראל כץ: אם כאשר הכנסת אינה בפגרה מידת הדיווח שמגיע אליה ואל שרי הממשלה כל כך קטנה, צא וראה מה יהיה כאשר נצא לפגרה.

ישראל כץ: לכן חשוב מאוד שהחוק הזה יעבור, כדי שהפיקוח הפרלמנטרי יוכל לשקף את דאגת האזרחים ואת רצונם לדעת מה קורה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הדובר הבא – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אברהם בורג: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כאשר הנושא הזה הובא לדיון בוועדת הכנסת, חתימה של 25 חברי כנסת היתה פשרה בין 20 ל-30.

מוחמד ברכה: אבל בסופו של דבר, התיקון בהצעת החוק הזה בא כדי לקרוא את המצב הקיים בתוך הכנסת, שבו הסיעות הגדולות הולכות ונחלשות, הולכות ומצטמקות.

מוחמד ברכה: לדעתי, עם השיטה שאנחנו עומדים עתה ביישומה, שיטת הבחירה הישירה לראשות הממשלה, ילך ויגבר כל התהליך הזה של התרסקות המפלגות הגדולות, התרסקות המפלגות האידיאולוגיות והתהוות של סיעות ורשימות סקטוריאליות שמתאגדות סביב נושא אחד.

מוחמד ברכה: אני חושש, שמא נצטרך בעתיד להוריד את מספר חברי הכנסת ל-20, אחר כך ל-15 ואחר כך אני לא יודע לאן נגיע.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר, זוהי תרופת הרדמה, ואין בכך פתרון אמיתי לבעיה.

מוחמד ברכה: לדעתי, חוליים רבים קשורים בבחירה הישירה לראשות הממשלה, ומובן שזה כולל גם את אפשרות התפקוד של אופוזיציה רצינית ואפשרות התפקוד של הממשלה ושל הקואליציה.

מוחמד ברכה: רק לפני כמה ימים ראינו, בעת הדיונים על התקציב, כיצד כל הדיון הפך לשוק.

מוחמד ברכה: לכן, אני כנציג סיעה קטנה, בסופו של דבר יכול להיות שלא ישנה לנו הרבה אם ידובר ב-25 חברי כנסת ואפילו ב-20.

מוחמד ברכה: מה שדורש תיקון הוא התרסקות הפוליטיקה הישראלית והפיכת המפה הפוליטית והסיעות בכנסת למעין קבוצות שכל אחת מהן נלחמת על חלקת אלוהים הפרטית שלה, ללא שום משוב שיוכל לראות, להבין, להפנים ולתת תשובות על כלל הבעיות העומדות בפני האזרחים ומדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אני לא מייחס חשיבות רבה לעניין זה, אבל כינוסים בזמן הפגרה הם בנפשה של הדמוקרטיה, כי בסופו של דבר הפגרות ארוכות מדי.

מוחמד ברכה: הפגרה הקודמת נמשכה קרוב לארבעה חודשים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, שלחתי לך בזמני מכתב, רק כדי להסב את תשומת לבך לשיתוקה של הכנסת.

אברהם בורג: זה לא נכון.

אברהם בורג: הפגרה היתה בחודשים אוגוסט-ספטמבר.

אברהם בורג: מכיוון שהחגים היו השנה מוקדם מאוד יחסית ללוח הגרגוריאני, חזרנו מייד אחרי שמחת תורה, לאחר חודשיים וחצי של פגרה.

אברהם בורג: זו היתה דווקא אחת הפגרות היותר-קצרות.

אברהם בורג: לפני כן, סביב הבחירות וכו', היתה פגרה ארוכה מאוד.

מוחמד ברכה: כן, אבל הכנסת החדשה עבדה חודש אחד: מ-7 ביוני עד תחילת יולי.

אברהם בורג: נכון, אבל גם את הפגרה ההיא קיצרנו בשבועיים.

אברהם בורג: היא לא היתה ארבעה חודשים.

מוחמד ברכה: זה נכון.

מוחמד ברכה: בסך הכול הכנסת היתה משותקת, למעט במשך החודש שבו התהוותה הממשלה וכל מה שנתלווה לכך.

מוחמד ברכה: בכל אופן, הנושא של כינוס הכנסת בפגרה הוא נושא חשוב מאוד, ויכול להיות שיש לקבוע כלים אובייקטיביים לשם כך ולאפשר שיקול דעת ליושב-ראש הכנסת ולנשיאות הכנסת בכל מה שקשור לכינוסים אלה.

מוחמד ברכה: מחוסר ברירה, הצבעתי גם בוועדת הכנסת בעד התיקון הזה, וגם היום אצביע בעדו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ויצמן שירי – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהתיקון הזה אפשרי.

בנימין אלון: יש לו השלכה על חוק רגיל, חוק הכנסת, ויש לו השלכה על חוק-יסוד: הכנסת.

בנימין אלון: נכון שאנחנו מתייחסים לחוקי-יסוד ביתר רצינות מאשר לחוקים רגילים, אבל הגיע הזמן להבין שיש שתי קבוצות בחוקי-היסוד: יש חוקי-יסוד של המבנה הקונסטיטוציוני של המדינה, והם חוק-יסוד: הממשלה, חוק-יסוד: הכנסת, חוק יסוד: השפיטה, חוק-יסוד : הצבא, חוק-יסוד: משק המדינה; ויש שני חוקי-יסוד שנוספו לנו בכנסת ה-12, ששיגעו – נאמר ככה – את כולם – או שחלק חושבים שמהפכה חוקתית מלשון מהפכה חיובית, וחלק חושבים שמהפכה מלשון מהפכת סדום ועמורה, זאת אומרת: אי-סדר אחד גדול.

בנימין אלון: אלה שני חוקי-יסוד של זכויות אזרח: כבוד האדם וחירותו וחופש העיסוק.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, עכשיו התבשרנו, שבוועדת החוקה, חוק ומשפט עיכבו בשבוע דיון על המשך העניין של חוק-יסוד: חקיקה לגבי חוקי-יסוד.

בנימין אלון: אני חושב שהדבר הוא רציני מאוד, ומן הראוי לתת עליו את הדעת.

בנימין אלון: השופט לנדוי, נשיא בית-המשפט העליון בדימוס, הציע בוועדת החוקה, חוק ומשפט – וכתב את הדבר הזה כמה פעמים – שנדע להבדיל בין שתי הקבוצות האלה של חוקי-יסוד.

בנימין אלון: חוקי-היסוד של המבנה החקיקתי של המדינה, הכנסת, הממשלה וכל החוקים שציינתי קודם – מן הראוי באמת שיהיה חוק-יסוד: חקיקה, שקובע כמו בחוק הזה, מה צריך בחוק-יסוד, למה יש נוקשות.

בנימין אלון: לגבי מה ששאל אדוני היושב-ראש, אני חושב שמי שיקרא את חוק-יסוד: הכנסת יראה, שאין נוקשות לגבי כל הסעיפים, חוץ מהעניין של שעת-חירום ועוד איזה סעיף – – –

אברהם בורג: יש סעיפים שכבר קיבלתי את הדוח עליהם – – –

בנימין אלון: סעיפים 45א – – –

אברהם בורג: והשאר זה ברוב רגיל.

בנימין אלון: כל השאר זה ברוב רגיל, אבל זה באמת יכול להביא לדברים אבסורדיים, שבשלושה חברי כנסת מקריים שנמצאים במליאה אפשר לשנות דברים מאוד מהותיים בחוק-יסוד: הכנסת.

בנימין אלון: אז תאמר שמה שעכשיו מציע חבר הכנסת סילבן שלום זה לא כל כך מהותי – 30, 25, בסדר.

בנימין אלון: אבל זה באמת דבר שאני חושב שצריך למסד אותו, ויש מקום לחוק-יסוד: החקיקה, שיקבע איך ומה הנוקשות בכל המבנה הקונסטיטוציוני שלנו, שלא נתבזה כמו שקרה פה בתחילת הדיונים – כשאדוני היה היושב-ראש בכנסת הזאת – לגבי חוק-יסוד: הממשלה.

בנימין אלון: חייבים למסד את הדברים האלה.

בנימין אלון: אבל חייבים להבדיל ביניהם לבין שני חוקי-היסוד האחרים.

אברהם בורג: בין החוקים המבניים לבין החוקים הערכיים.

בנימין אלון: בפירוש.

בנימין אלון: וחוקים של זכויות האזרח, שצריך בפירוש לתת – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – לא רק ברמה הקואליציונית, שיש התחייבות קואליציונית של הממשלה הזאת להקים ועדה ציבורית, אלא אני רואה בזה עניין ערכי.

בנימין אלון: פה יש השלכות מאוד מהותיות ומאוד משמעותיות שמפלגות את הבית הזה, והגיע הזמן שנדע להבדיל בין שני הדברים האלה.

בנימין אלון: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת אלון.

אברהם בורג: חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת.

אברהם בורג: חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

אברהם בורג: חבר הכנסת עוזי לנדאו – אינו נוכח.

אברהם בורג: חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם הירשזון – אינו נוכח.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להיענות לאתגר של חבר הכנסת בני אלון, ולנסות לראות כמה מועילה ההפרדה הזאת בין חוקי-יסוד פרוצדורליים, פורמליים, מבניים, לבין חוקי-יסוד מהותיים.

עזמי בשארה: איך היית מגדיר חוק-יסוד כמו: הפיכת אחוז החסימה לכנסת ל-25%, למשל?

עזמי בשארה: לדעתי, אין בדמוקרטיה הליברלית, בסופו של דבר, הבדל בין פרוצדורה למהות, כי המהות של הדמוקרטיה היא היא צורת הדמוקרטיה.

עזמי בשארה: אם תתחיל להיכנס לעניינים של הבדלה בין essence – מהות, לבין צורה – form, נתחיל גם לזלזל בנושאים פרוצדורליים בדמוקרטיה, כמו אחוז חסימה, מפלגות, צורת קבלת ההחלטות.

עזמי בשארה: הכול צורות בדמוקרטיה.

עזמי בשארה: הכול צורות, לרבות הנושאים האלה, המהותיים – גם להם יש צורה; יש להם צורה, יש בית-משפט, יש תהליכים ויש פרוצדורות.

עזמי בשארה: אז כל הסיפור הוא מוסדי מובנה מפרוצדורות שונות, ולכן אני לא בעד להפריד.

עזמי בשארה: חוק-יסוד הוא חוק-יסוד.

עזמי בשארה: ואם אנחנו קובעים אותו כבר כחוק-יסוד, אז יש לו אותו סטטוס של חוק-יסוד.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני כמובן מסכים לשינוי הזה.

עזמי בשארה: כל שינוי שיפחית ויפעיל יותר את הפרלמנט ויביא ביתר קלות לכינוס הכנסת בפגרה, אני אתמוך בו, זה ברור מאליו.

עזמי בשארה: 25 זה פחות מ-30, אז זה בסדר.

עזמי בשארה: 20 – עוד יותר טוב.

עזמי בשארה: הכי טוב אם שלושה חברי כנסת יוכלו להזמין את מליאת הכנסת לישיבה.

אברהם בורג: אכפת לך איזה שלושה, או שכל שלושה?

עזמי בשארה: לא אכפת לי – כל שלושה.

עזמי בשארה: שיהיה פרלמנט פעיל, וזה באמת פרלמנט פעיל, אין מה לדבר על כך.

עזמי בשארה: זה אחד הפרלמנטים הפעילים שיש.

אברהם בורג: נכון.

עזמי בשארה: אבל כל דבר שידחוף לכיוון הזה הוא טוב.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, ברצוני לנצל את הדקה האחרונה, ואפילו מחצית הדקה שנותרה.

עזמי בשארה: ברור שזו הצעה שבאה מימין, אבל היא לא הצעה ימנית.

עזמי בשארה: אבל אני רואה שרוב חברי הימין אינם באולם, כי הם משתתפים בהפגנה.

עזמי בשארה: ההפגנה היא נגד הנסיגה מהגולן.

עזמי בשארה: ברור הוא, אדוני היושב-ראש, שאתמול בעצם סוכם העיקרון של אדמה תמורת שלום על-ידי ארצות-הברית, וישראל לא התנגדה לו.

עזמי בשארה: זאת גם היתה, דרך אגב, העמדה שגם אמרתי כאן כמה פעמים, שזה לא נושא למשא-ומתן, זה עיקרון למשא-ומתן.

עזמי בשארה: הנושא הזה של ריבונות סורית על הגולן הוא לא נושא למשא-ומתן, כפי שהשלום עצמו הוא לא נושא למשא-ומתן, הוא עיקרון למשא-ומתן.

עזמי בשארה: עכשיו יישאו וייתנו על הגבולות, ויש הבדל בין העיקרון לבין סרטוט הגבולות, זה ברור; כאשר סרטוט הגבולות צריך להביא בחשבון את ההבדל בין גבולות, לא 1923, אלא 1949, לבין גבולות 1967, וגם את העניין של סידורי הביטחון.

עזמי בשארה: לדעתי, זה יהיה השלב הבא של המשא-ומתן, אדוני היושב-ראש, וכבר לא יהיה כוח שיעצור את תהליך השלום.

עזמי בשארה: תודה רבה לך.

אברהם בורג: נקווה שזה יקרה לפני הפגרה, כדי שלא נצטרך לכנס את הכנסת במיוחד.

אברהם בורג: חבר הכנסת מקסים לוי – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – לא נמצא.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

אברהם בורג: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – אני מבקש לשלוח בשם הכנסת תנחומים לה ולבני משפחתה; אני חושב שכולנו שותפים לתנחומים.

אברהם בורג: חבר הכנסת משה ארנס – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – מי שנמחק בטעות על-ידי מחשב הכנסת, חבר הכנסת אבשלום וילן.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: עברתי אותך ולא היית.

אברהם בורג: הוא לא נכתב על-ידי המחשב, היתה איזו טעות טכנית במחשב.

אחמד טיבי: קראת את שמו.

אברהם בורג: כן, אבל זו היתה טעות במחשב.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב, שבאופן הגון – נימק את זה גם חבר הכנסת ריבלין, וכמובן גם מציע הצעת החוק, חבר הכנסת סילבן שלום, בכך שהכנסת לפחות שינתה את המספרים בתוכה, או את מספר הסיעות שבתוכה, וכתוצאה מזה גם צמצמה את האפשרות של סיעת האופוזציה הראשית לכנס את מליאת הכנסת בימים שבהם הכנסת איננה עובדת.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, יש לי הרגשה, שהצעת החוק הזאת מותאמת לצרכים של הבית במבנה המפלגתי החדש שלו, אבל היא מותאמת מדי, כי לפי החישוב שאני עושה – וסליחה שאני מטריח אתכם בספירה אריתמטית של סיעות – אני מבין שלקחו פה את סיעת הליכוד ואת סיעת האיחוד הלאומי המאוחדת היום, צירפו את שתיהן יחד וכך ראו שמגיעים ל-28 חברי כנסת, ואם יש 25 – די בהם כדי לכנס את הכנסת בפגרתה.

נחום לנגנטל: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לא רק משום שאני צופה את ימי הבאות למפלגתי, אלא משום שבעניין הזה אני מסכים עם חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שאי-אפשר להביא בחשבון רק את ההתאמה המאוד-מדויקת לאופוזיציה הראשית.

נחום לנגנטל: ואני אתמוך בהצעת החוק הזאת, מפני שאני אגיש הסתייגות כשהדבר יגיע לוועדה, כדי שייתנו אפשרות גם לסיעות יותר קטנות לא לעשות קואליציה בתוך האופוזיציה כדי להגיש בקשה לכינוסה של הכנסת.

אברהם בורג: למה?

אברהם בורג: יכול להיות מצב על-פי האריתמטיקה הלא-טרחנית – ש"ס, אגודת ישראל והמפד"ל, שלוש סיעות דתיות – – –

מאיר פרוש: יהדות התורה.

אברהם בורג: יהדות התורה, סליחה, אני מודה לאדוני – שעל נושא דתי יבקשו לכנס את הכנסת, והמספר מגיע ל-26, ואפילו אחד מיותר, אפשר לוותר על פרוש.

נחום לנגנטל: אני מתפלא דווקא על הערתך, אדוני היושב-ראש, אבל אני רק רוצה להסביר לך שהוא אשר אמרתי.

נחום לנגנטל: כשם שאני לא הייתי רוצה למצוא את עצמי בקואליציה בתוך האופוזיציה עם הליכוד, אני לא בטוח שהייתי רוצה למצוא את עצמי בקואליציה בתוך האופוזיציה עם יהדות התורה.

נחום לנגנטל: ולכן, הקביעה הזאת, שבה קובעים רף מינימלי מצומצם מדי – – –

אברהם בורג: אז מה היית רוצה?

נחום לנגנטל: לכן אני חושב שזה היה צריך להיות פחות מאשר 25.

נחום לנגנטל: אני חושב שהיו צריכים לתת לנו – – –

תמר גוז'נסקי: 25 עבור שלוש סיעות.

נחום לנגנטל: לא, אני אומר אפילו עשרה חברי כנסת, גם זה מחייב את כינוסה של הכנסת בפגרה.

אברהם בורג: אשה נחשבת במניין הזה?

נחום לנגנטל: לדעתי זו הצעה נכונה יותר.

נחום לנגנטל: התיקון שנעשה בהצעת החוק הזאת מותאם מדי לצרכים המאוד-מיוחדים שנבעו ממבנה הכנסת הזאת.

נחום לנגנטל: אני חושב, שכן צריך להתייחס ברצינות להצעות חוק ולתיקונים של החוק כדי שלא נצטרך לעשות עוד תיקון בכנסת הבאה, או כל מיני דברים כאלה.

נחום לנגנטל: לכן צריך לבוא ולומר, אם אנחנו חושבים שמבחינה דמוקרטית ראוי לכל סיעה או שתי סיעות שמעוניינות לכנס את הכנסת בימים שהכנסת אינה עובדת – צריך לתת את האפשרות הזאת, בלי לחייב אותם להגיע למספר מסוים של חתימות כדי ליצור פה את הקואליציות.

נחום לנגנטל: אני חושב שבכך נעשה התאמה שהיא יותר דמוקרטית.

נחום לנגנטל: הציבור ישפוט אם סיעה סתם כינסה את אנשי הבית באופן טרחני, או לא; לא רק הציבור, אלא גם חברי הכנסת עצמם ישפטו בנושא זה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מחו'ל, אם יהיה.

אברהם בורג: הרשימה סגורה.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בהחלט תומך בהצעת החוק להוריד מ-30 ל-25 חברי כנסת את מספר החתימות הנדרשות לכינוס הכנסת בפגרה.

אבשלום וילן: עם זאת, לפחות מניסיוני הדל בקיץ האחרון יש לי תחושה, שהכלי הזה מנוצל לא אחת לעניין ושלא לעניין.

אבשלום וילן: במה דברים אמורים?

אבשלום וילן: מתכונת כינוסי הפגרה היא הצעות דחופות לסדר-היום.

אבשלום וילן: הרעיון המרכזי של הפיקוח של הפרלמנט ושל האופוזיציה על עבודת הממשלה הוא רעיון נכון, אבל כאשר משתמשים בכלי הזה אחת לשבוע על הא ועל דא – מכנסים בזמן פגרה, וזה נכון שהכנסת, יחסית אולי לפרלמנטים אחרים בעולם, נמצאת תקופה ארוכה בחופשה, כי אם בחודש החגים בסביבות פסח, אפריל, יש חודש חופשה, ובקיץ עד גמר חגי ישראל זה יוצא שוב כחודשיים וחצי – נוצר פה מצב שלמעלה משלושה חודשים בשנה הכנסת בפגרה.

אברהם בורג: זה לא מדויק.

אברהם בורג: המליאה בפגרה, אבל ועדות הכנסת עובדות.

אבשלום וילן: כן, בהחלט, כבוד היושב-ראש, אני מקבל את התיקון.

אבשלום וילן: מליאת הכנסת בפגרה, אבל הוועדות ממשיכות לעבוד כרגיל.

אבשלום וילן: לכן נראה לי שהיה טעם מבחינת החוק לשים גם סייגים לסוג הנושאים או למספר הפעמים של כינוס הכנסת, כי כינוס של מליאת הכנסת חייב להיות מכובד.

אבשלום וילן: מה שקורה בפגרה הוא, שלא אחת – וראיתי זאת לפחות בקיץ האחרון – אותם 20 או 25 בעלי חתימות לא הופיעו כלל לדיון עצמו.

אבשלום וילן: וכך קרה שהדיון כמעט שלא התקיים והדבר נעשה בשביל שגרת הפרוטוקול.

אבשלום וילן: לכן, לפי הערכתי היה צריך להכניס שורת תנאים מגבילים כדי לאפשר פיקוח יעיל בנושאים מוגדרים, ואז בהחלט הייתי מקבל את הצעת התיקון של שלוש או ארבע סיעות, ואפילו לרדת ל-20 חברי כנסת.

אבשלום וילן: אבל שבכלי יהיה שימוש ממשי, ולא שימוש לצורכי פרוטוקול או לצורכי הצהרות בלבד, בלי שהדבר נעשה בעל תוכן ממשי.

אבשלום וילן: לעצם העניין, אני חושב שיש לנו בעיה מאוד קשה, לצקת תוכן שוטף בדיוני הכנסת.

אבשלום וילן: אינני יודע אם אחטא לאמת אם אומר, שכנראה הערב מתקיימת הפגנה שמארגניה כבר הכריזו שתהיה הגדולה בתולדות ישראל – לפני שעוד הגיע מפגין אחד; אבל אני מבין שמליאת כנסת ישראל לא דנה היום כמדי יום שני בהצעות אי-אמון ובנושאים אחרים, משום שכנראה חלק מחבריה הרגישו צורך נפשי עז להשתתף בהפגנה בתל-אביב – זה דמוקרטי וזה בסדר, רק נראה לי שהכנסת היא מעל לוויכוחים השוטפים, וסדר הדיונים של הכנסת הוא מעל לאירועים השוטפים, כך שגם במקרה זה יש להקפיד שבפגרה יהיו כינוסים בהתאם.

אבשלום וילן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עסאם מחו'ל – לא נמצא אתנו באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

אברהם בורג: ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, זה שבועות מספר שקיבלתי על עצמי להמשיך בנוהג שנהג בו היושב-ראש הקודם, שבראשית השבוע היה מודיע על מספר ההרוגים במהלך השבוע.

מאיר פרוש: ואני גם פניתי מעל הדוכן, וזו גם הזדמנות לפנות אליך ישירות ולבקש ממך, כי אני חושב שהדבר הזה תורם יותר למודעות – אנחנו צריכים להיות מודעים.

מאיר פרוש: ואני אומר כאן מעל במת הכנסת, שבתאונות הדרכים בשבוע האחרון היו לנו תשעה הרוגים ו-1,060 פצועים, מתוכם שבעה פצועים קשה.

מאיר פרוש: אני רק מזכיר שביממה האחרונה היו שלושה הרוגים ו-23 פצועים.

מאיר פרוש: אני כמובן מאחל רפואה שלמה לפצועים ושולח תנחומים למשפחות האבלות.

מאיר פרוש: אני רוצה לברך את היושב-ראש על היוזמות הנהדרות שלו בחודשים האחרונים ובשבועות האחרונים – אם זה בנושא של שעת שאילתות, בנושא של דיון מהיר לוועדות, שאני כבר רואה שהוא פועל, מתוך שיחה שהיושב-ראש קיים עם הסגנים, כך זה מוגדר, וגם שעת הנאומים.

אברהם בורג: תודה רבה.

מאיר פרוש: לעצם העניין, לכאורה אני צריך להיות בעד ההצעה, אבל אני אתנגד לה, ולמה?

מאיר פרוש: כי ההצעה הזאת מותאמת לצרכים.

מאיר פרוש: מכיוון שהיא מותאמת לצרכים, יש בה אולי מידה מסוימת של צביעות.

מאיר פרוש: אני זוכר, שירושלים אחת, קרי, מפלגת העבודה, הביאה לירושלים הצעה שאפשר למנות סגני ראש עיר בכל מספר שהקואליציה צריכה, כאשר מפלגת העבודה כמעט שלא קיימת בירושלים.

מאיר פרוש: בא לפה יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אופיר פינס, איש מובהק של מפלגת העבודה ומציע לבטל את הסגנים.

מאיר פרוש: אחוז החסימה – כאשר זה לא נוח, הפעם לקואליציה זה לא נוח, היא באה לבטל זאת, וחבר הכנסת אופיר פינס מציע להעלות מ-2.5% ל-3%.

מאיר פרוש: כאשר הוא היה באופוזיציה והיה צריך את המפלגות הערביות – הוא היה נגד הדבר הזה.

מאיר פרוש: אני זוכר את אוריאל רייכמן, שהוביל את המהלך לבחירה ישירה לראשות הממשלה כי "אולי זה יציל אותנו מהחרדים".

מאיר פרוש: ודווקא אני, נתתי הרצאה ב"מכון ירושלים" ואמרתי שזה יגביר את הכוח של המפלגות החרדיות.

מאיר פרוש: אז עשו לנו בחירה ישירה לראשות הממשלה – מותאם לפי הצורך.

מאיר פרוש: למשל, עשרה חברי כנסת צריכים לחתום על מועמדות לראשות הממשלה, אם לא רוצים להביא 50,000 – מותאם לפי הצורך, כי אולי עוד מעט למפלגות הגדולות יהיו רק עשרה חברי כנסת.

מאיר פרוש: לכן אמרתי, יכול להיות שאני כמפלגה קטנה רוצה להיות בעד ההצעה הזאת, אבל אתנגד, כיוון שאני רואה שהדברים האלה מותאמים לפי הצורך, ואני לא יכול להשלים עם הצביעות הזאת.

מאיר פרוש: מה שכן חשוב, מה שאמר חבר הכנסת וילן, שאם עושים זאת, לפחות שיהיו כמה פרמטרים שמחייבים שליש מהחותמים לכינוס מיוחד שיהיו נוכחים בעת הדיון, או דברים מהסוג הזה.

מאיר פרוש: אם יהיו לנו סייגים מסוימים, אז אני יכול להיות יותר רגוע מההצעה.

מאיר פרוש: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי כרגע את דבריו של חבר הכנסת אבו על ההפגנה שתהיה בתל-אביב.

איוב קרא: הוא רק שכח דבר אחד, במקום לדבר על זה הייתי רוצה לראות אותו בשדולה שהקמנו למען הבדואים בישראל, ולא ראינו אותו ולא אחרים.

איוב קרא: אתה לא נמצא בהפגנה, ולא מתייצב לעזור לאוכלוסיות שנמצאות במצוקה הקשה ביותר.

איוב קרא: אני גאה על כך שהשדולה יצאה לדרך, שדולה שבאה לטפל בבעיה של מצוקה חברתית-כלכלית קשה ביותר במדינת ישראל, דבר שהדעת לא יכולה לסבול.

איוב קרא: אין לי ספק שהייתי רוצה לראות את כל הבית הזה נרתם למען הבדואים בדרום, בצפון.

איוב קרא: אף אחד לא דואג להם, אף אחד לא שואל מה קרה בהכרעות החשובות ביותר שהיו צריכות להתקבל בחייהם היומיומיים, לרבות תוכנית חומש שהממשלה הקודמת החליטה עליה, ולצערי הרב הממשלה הזאת מתעלמת ממנה לגמרי.

איוב קרא: עם כל הכבוד, אני בהחלט מצדד בחברי סילבן שלום, שבעת הצורך, אם צריך לקיים ישיבת מליאה, אין שום סיבה שלא רק 25 חברי כנסת, אלא גם 20 חברי כנסת יחתמו ואפשר יהיה לקיים דיון.

איוב קרא: והיום לא חסרות הכרעות שמחייבות אותנו להתכנס לעתים תכופות ולדבר על נושאים שונים.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, שהממשלה הזאת, לפחות בנושאים הכלכליים-החברתיים, איבדה כיוון, והיא מתכסה מאחורי עניינים מדיניים שאין להם שום משמעות לנוכח המצוקה הקשה הקיימת בכל פינה, בכל דרך שאנחנו רואים במדינה הזאת.

איוב קרא: כל יום המדינה יוצאת בארגון משק זה או אחר, פעם בארגון משק הדלק, פעם בארגון משק המים, והיא באה להסביר כאילו הדברים הללו הם הדברים הכי חשובים, ומי שסובל מזה בפועל זו השכבה הכלכלית הנחותה ביותר מבחינה חברתית.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, שהממשלה הזאת, על-פי מה שנראה היום, אין לה תשובה עניינית למצבים הקשים שבהם אנחנו שרויים במדינה הזאת, ואין לי ספק שכל ההמצאות הללו של רפורמה בדלק, במים ובכל מיני דברים – הן לא לעניין.

איוב קרא: אני חושב שצריך לקבל את הבקשה של חברי סילבן שלום ולהסתפק ב-25 חברי כנסת שיחתמו כדי לכנס מליאה, כי צו השעה מחייב אותנו לפעול ביתר אינטנסיביות כדי להביא ישועה למצוקה הקשה שבה נמצאת המדינה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהמאשה, בבקשה.

אברהם רביץ: אחריו – חבר הכנסת יורי שטרן; ואחריו – חבר הכנסת אלי בן-מנחם, ואחריו – חבר הכנסת יוסי כץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעיקרו של דבר הצעת החוק אכן צודקת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ככל שיהיה אפשר להשתמש בכלי הדמוקרטי הגדול ביותר במדינה הזאת באופן זמין, כן ייטב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שצורם הוא, שלמעשה המידות של החוקים האלה, של האפשרויות לכנס את הבית, במקרים רבים מותאמות באופן מלאכותי למידותיהן של מפלגות אלה ואחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומובן שכאשר המפלגה העיקרית של האופוזיציה ירדה בבחירות האחרונות אל מתחת ל-30 חברי כנסת, אפילו מתחת ל-25, ברור היה שיחפשו לתת בידה כלי לכנס את הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שוב אומר, מבחינה עקרונית אין לי בעיה עם הצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בעד שהכנסת תכונס באופן תכוף כמה שיותר, גם בימי הפגרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין שום בעיה, כאשר יש צורך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל הייתי מציע גם לגופו של עניין – אם השימוש בכלי הזה יהפוך למשהו לא יאה ולא תואם את הבית, אפשר שתהיה בצד זה סנקציה מסוימת ליושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להגיד, שאלה שחתמו על כינוס הכנסת בפגרה באופן דחוף ולא נכחו באותה ישיבה, חתימתם לא תהיה יפה לכינוס הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ייתכן שאותו חבר כנסת יזמין את הכנסת שלוש-ארבע פעמים, יחתום על זימונה והוא לא יהיה נוכח בשום ישיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי זה ייתן קצת דרבון וקצת רצינות לעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, העניין העקרוני גובר, והעניין העקרוני אומר, שגם חברי כנסת מעטים יותר יוכלו לכנס את הבית הזה ולקיים בו דיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אולי אומר כמה דברים גם בשפה הערבית, כדי שגם חברינו ואזרחינו ומאזינינו השומעים את השפה הערבית יוכלו להבין במה מדובר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום, רבותי המאזינים, הנושא שלנו היום הוא חוק או הצעת חוק לכנס את ישיבות הכנסת בימים לא שגרתיים, בחתימתם של 25 חברי כנסת בלבד, בעוד שבחוק הקיים מדובר ב-30 חברי כנסת, כפי שהיה בעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר, שהעמדה הזאת היא ביסודה חיובית, ועדיף שתהיינה אפשרויות נרחבות יותר לקיים את ישיבות הפרלמנט בימים שאינם שגרתיים ובמולדת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך שהישיבות הללו לא תהפוכנה לבלתי מועילות ולבלתי הולמות את חברי הכנסת והפרלמנט ככלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפיכך אני מציע, שיהיו כמה אתגרים בפני אלה המציעים את הישיבות הללו ואינם נוכחים בהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הטוב ביותר, הראוי ביותר והמכובד ביותר לפרלמנט ולחברי הכנסת היה – בו בזמן – שהנוכחות בישיבות תהיה רבה ככל האפשר, ושקיום הישיבות יהיה במינימום האפשרי של מספר חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה המצב הקרוב ביותר אל רוח הדמוקרטיה והקרוב ביותר לדרך הפעולה שצריכה להיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לכולם ושלום רב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה רבה.

אברהם רביץ: שוכראן.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יורי שטרן – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, בבקשה.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני תומך בהצעה של חבר הכנסת סילבן שלום.

אלי בן-מנחם: לדעתי, הגענו למצב הזה, לצערי, בעקבות שינוי שיטת הבחירות, בעקבות הבחירה הישירה של ראש הממשלה.

אלי בן-מנחם: אני בטוח שבעבר לא סילבן ובוודאי לא מפלגת העבודה או ישראל אחת היו באים עם הצעה כזאת, כי לשתי המפלגות, הליכוד והעבודה ביחד, היו בשנת 1992, אם אינני טועה, כ-84 מנדטים, או 86 מנדטים, והשיטה החדשה של בחירה ישירה של ראש הממשלה הביאה למצב שהיום לליכוד לבד אין 30 מנדטים, ואם השיטה הזאת תימשך, אנחנו עשויים להגיע למצב שגם לנו לא יהיו אולי 25 מנדטים, והמפלגות הקטנות הולכות ומתחזקות.

אלי בן-מנחם: צריך למצוא שיטה שאפשר יהיה לכנס את הכנסת בפגרה, ולאפשר את הדבר גם לקבוצות קטנות יותר.

אלי בן-מנחם: אבל מצד שני, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת דהאמשה, אדוני היושב-ראש, צריך אולי למצוא איזו שיטה שלא יהיה פה מצב מצחיק, שבכינוס הכנסת בפגרה הכנסת עובדת עם מאות עובדים שמגיעים לכאן, ואילו האנשים שחתמו על כינוס מיוחד של הכנסת לא מגיעים למשכן הכנסת.

אלי בן-מנחם: אני אומר באופן יותר קיצוני מחבר הכנסת דהאמשה.

אלי בן-מנחם: לא שחתימתו של אותו חבר כנסת לא תיחשב לפעם אחרת.

אלי בן-מנחם: אני אומר, אולי צריך להוריד שכר של יום אחד משכרו של אותו חבר כנסת, לאותו יום שהוא חתם ולא בא, וכך לפחות תהיה איזו סנקציה כדי שלא יזלזלו במערכת הזאת.

אלי בן-מנחם: הנושא חשוב, וצריך למצוא פה את הדרכים גם להבטיח שאותו חבר כנסת שחתם יהיה מספיק רציני ויכבד את הכנסת ויגיע אליה ביום הכינוס המיוחד הזה.

אלי בן-מנחם: אני מאמין שההצעה הזאת תעבור.

אלי בן-מנחם: אני מקווה שלא נגיע בעתיד למצב שנצטרך אולי עשרה חברי כנסת, כי פשוט הכנסת הולכת והופכת לכנסת של מפלגות קטנטנות, והמפלגות הגדולות מאבדות את הכוח שהיה להן.

אלי בן-מנחם: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יוסי כץ, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

אברהם רביץ: אם היא לא תהיה נוכחת – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומך בחוק, ואני רוצה לברך את חבר הכנסת סילבן שלום על היוזמה שלו, שהיא גם נכונה מבחינה קונסטיטוציונית ובהחלט יש לה מקום.

יוסי כץ: מאחר שחלק מהדוברים התייחסו לראש הממשלה ולנסיעה שלו לארצות-הברית, אני רוצה לנצל את ההזדמנות וקודם כול לחזק אותו.

יוסי כץ: ראש הממשלה נמצא בשעה קשה מאוד, הוא מייצג את האינטרסים של אזרחי מדינת ישראל.

יוסי כץ: מצד אחד, הוא שומר על ביטחונם של תושבי מדינת ישראל, ומצד שני, עושה מעשה שיתרום לביטחונם, והוא המשך תהליך השלום באופן רצוף.

יוסי כץ: אני משוכנע שלשהות שלו בחוץ-לארץ יש עניין לכל אחד ואחד מאלה היושבים כאן.

יוסי כץ: הוא ממלא את החובה שמוטלת עליו, ואני חושב שלמתוח עליו ביקורת על כך שהוא שוהה יותר מדי בחוץ-לארץ, כאשר הוא מנהל שם משא-ומתן באחד הנושאים הקריטיים ביותר לאזרחי מדינת ישראל, זו פשוט עזות מצח וזה לא במקום.

יוסי כץ: חקיקת חוקי-יסוד, ואנחנו מדברים פה על תיקון חוקי-יסוד, אמרתי היום גם בוועדת החוקה – אני מתייחס לזה בדחילו ורחימו, כי בסופו של דבר זה חלק מן החוקה העתידית שלנו.

יוסי כץ: במקרה הזה היוזמה היא יוזמה ברוכה.

יוסי כץ: שיטת הבחירות, כפי שאמרו חברי הכנסת לפני – – –

ראובן ריבלין: לא ראינו את – – –

יוסי כץ: כפי שאמרו חברי הכנסת לפני, שיטת הבחירות הנוכחית הולידה מפלגות בינוניות ומטה.

יוסי כץ: זה דבר שהוא לא רצוי למבנה הדמוקרטי והפרלמנטרי של מדינת ישראל.

יוסי כץ: נכון שאחת מתוצאות הלוואי היא הרצון להפחית מ-30 ל-25 חברי כנסת שיוכלו לכנס כינוס דחוף בפגרה, אבל זה רק נושא שולי וקטן.

יוסי כץ: צריך להתייחס לנושא באופן בסיסי – איזו שיטת בחירות אנחנו רוצים?

יוסי כץ: אני עצוב כתוצאה מכך שסיעת הליכוד מונה רק 19 חברים, אני אומר לכם במלוא הכנות.

יוסי כץ: אני חושב שבריא יותר לדמוקרטיה במדינת ישראל שסיעת האופוזיציה העיקרית תמנה הרבה יותר חברי כנסת.

יוסי כץ: אותו דבר, כמובן, סיעת הרוב בממשלה.

יוסי כץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת ענת מאור – אינה נוכחת.

אברהם רביץ: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תרשה לי, אדוני היושב-ראש, קודם כול, לברך את כל בני העדות הערביות בארץ, העדה המוסלמית, העדות הנוצריות, לרגל החגים.

האשם מחאמיד: עיד אל-פיטר רק אתמול הסתיים.

האשם מחאמיד: חלק מהאנשים עדיין חוגגים עד היום.

האשם מחאמיד: אני מברך אותם ומאחל להם שהמצב בחג הבא יהיה יותר טוב מאשר המצב בשנה הזאת.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, מצד אחד אני רוצה לתמוך בהצעות החוק האלה.

האשם מחאמיד: מצד שני, אני שואל את עצמי: מדוע בשביל כינוסים בפגרה צריכים לתפור חליפות במידות מסוימות של נולד, שאנחנו יודעים באיזה גודל הוא יהיה ובאיזו מידה הוא יהיה.

האשם מחאמיד: זה מה שאנחנו עושים.

האשם מחאמיד: אנחנו עושים מידות מדויקות של תינוק שאנחנו יודעים איך הוא יגדל, מה הגובה שלו.

האשם מחאמיד: איך אפשר לעשות דבר כזה?

האשם מחאמיד: למה 25?

האשם מחאמיד: מישהו יכול להסביר למה 25?

האשם מחאמיד: זה לא מספר שרירותי, אדוני היושב-ראש?

האשם מחאמיד: זה מספר שרירותי – – –

ראובן ריבלין: לצורך פוליטי.

האשם מחאמיד: לצורך פוליטי.

נסים זאב: – – – חלוקה.

האשם מחאמיד: כן, זו חלוקת עוגות בין שתי מפלגות גדולות על חשבון מפלגות אחרות.

האשם מחאמיד: למה 25?

האשם מחאמיד: למה לא עשרה?

האשם מחאמיד: למה מרצ עם עשרה חברי כנסת לא יכולה לעשות את זה?

האשם מחאמיד: למה הסיעה שלי, רע"ם, ועוד שתי סיעות לא יכולות לזמן ישיבה דחופה?

האשם מחאמיד: אני צריך 25 חברי כנסת.

האשם מחאמיד: מאין אני יכול להביא 25 חברי כנסת?

האשם מחאמיד: לכן, החוק הזה הוא לא דמוקרטי.

האשם מחאמיד: אולי מבחינה חיצונית הוא נראה מאוד דמוקרטי, אבל במהותו הוא חוק אנטי-דמוקרטי.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לכך, שכאשר מחוקקים חוק כזה שוכחים שיש 20% מהאוכלוסייה בארץ שהם אוכלוסייה ערבית.

האשם מחאמיד: לפעמים לא הצד הזה, עם 20 וכמה חברי כנסת, ולא הצד השני – שניהם לא מבינים אותה, לא חשים אותה.

האשם מחאמיד: נניח שקורה משהו בקרב האוכלוסייה הערבית ואני רוצה לזמן ישיבה דחופה בפגרה, איך אני יכול לעשות את זה?

אברהם רביץ: אנחנו תמיד נעזור לך.

האשם מחאמיד: אתן לך דוגמה, אדוני.

האשם מחאמיד: לפני החג עיקלה רשות השידור מהבנקים את קצבאות הזיקנה של אותן משפחות עניות, מובטלות; יום או יומיים לפני החג.

האשם מחאמיד: מישהו מהאנשים פה יודע על זה?

האשם מחאמיד: באיזשהו כפר בגליל, אדוני היושב-ראש, מעקלים קצבאות בגלל חשבונות על טלוויזיה בבתים שאין בהם חשמל.

האשם מחאמיד: איפה זה יכול לקרות?

האשם מחאמיד: לכן, למה 25?

האשם מחאמיד: 25 חברי כנסת יבינו את זה?

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, במדינה הכול יכול לקרות.

האשם מחאמיד: קצינים, אנשים גדולים וקטנים – הכול נופל ומתמוטט במדינה הזאת.

האשם מחאמיד: נניח שמחר תהיה ממשלת אחדות לאומית.

אברהם רביץ: איך אפשר יהיה לכנס את הכנסת אז?

האשם מחאמיד: הנה, הם יושבים ביחד.

האשם מחאמיד: תראה אותם.

האשם מחאמיד: אולי עכשיו הם כבר מתווים תוכנית לממשלת אחדות לאומית.

האשם מחאמיד: אני לא יודע מה הם מתלחשים.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני, אם תהיה ממשלת אחדות לאומית, מי יזמן את הכנסת לישיבה?

האשם מחאמיד: אני לא יכול, אין לי 25 חברי כנסת.

האשם מחאמיד: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: סגנית מזכיר הכנסת מבקשת למסור הודעה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק בתי-דין דתיים (כפיית ציות) (תיקון מס' 3) (דרכי דיון וצווי עזר), התש"ס–2000; הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (הארכת מועד להגשת תביעה) (הוראת שעה) (מס' 2), התש"ס–2000.

ש' כרם: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 55) (החלת עונש מזערי בחבלה בכוונה מחמירה של בן משפחה), התש"ס–2000, של חברות הכנסת יעל דיין ולימור לבנת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (פטור מתשלום לתרופות) (תיקון מס' 10), התש"ס–2000, של חברי הכנסת אביגדור ליברמן ויורי שטרן.

ש' כרם: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: (קריאה ראשונה)

אברהם רביץ: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

אברהם רביץ: אחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: ואם הוא לא יהיה?

אברהם רביץ: חבר הכנסת נסים זאב, והוא נמצא.

אברהם רביץ: אחריו – חבר הכנסת רענן כהן, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא, חותם את רשימת הדוברים.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית, תודה רבה לאדוני היושב-ראש.

ענת מאור: היתה פה משלחת מאוסטרליה, של מנהיגות צעירה.

ענת מאור: היה מאוד מרתק הדיאלוג אתם והערכת הדמוקרטיה בארץ.

ענת מאור: אני רוצה לומר, חברי הכנסת, שאני תומכת מאוד בהצעת החוק שהוגשה הפעם על-ידי הליכוד.

ענת מאור: מטבע הדברים, בדמוקרטיה יש קואליציה ויש אופוזיציה.

ענת מאור: אני אשמח מאוד אם ההצעה תגן תמיד על האופוזיציה הנוכחית, אבל בכל מקרה אני זוכרת תקופות שבהן בתקופת פגרות שהן לא ממושכות מדי, לדעתי, אבל לפעמים הן שלושה חודשים, עם החגים, יכולת הפיקוח של הכנסת על הממשלה לא חזקה דיה.

ענת מאור: ודאי שלא יכול להיות מצב שבו סיעת אופוזיציה תהיה תלויה לשם כינוס הכנסת בחסדי אישור של מפלגת העבודה או של מזכירות הכנסת או של הקואליציה.

ענת מאור: זו זכות יסוד הכרחית.

ענת מאור: אני חושבת שגם מה שהעלו פה חברי כנסת מהסיעות הערביות – שהזכות הזאת תישמר ותעוגן גם למפלגות הקטנות יותר – גם סיעת מרצ תמיד תלויה בעצם בהסכמת מפלגת העבודה לכינוס הכנסת.

ענת מאור: אגב, גם המפלגות הערביות באותו סידור.

ענת מאור: צריך לאפשר, כמובן ביחס לגודל, גם לסיעות קטנות יותר את הזכות לכנס מושב מיוחד בפגרה.

ענת מאור: הייתי אומרת, חברות וחברי הכנסת, שגם העובדה שאי-אפשר להגיש אי-אמון במקרים מאוד קריטיים בזמן פגרה, יש בה טעם לפגם מבחינה דמוקרטית, שכן זה מאפשר לכל ממשלה להיות בעצם פטורה מכלי הפיקוח המרכזי ביותר של אי-אמון.

ענת מאור: מצד אחד, אנחנו יודעים את הבעייתיות.

ענת מאור: מצד שני, הפגרה גם נועדה לאפשר לחברי הכנסת להשתתף במשלחות, לעסוק בעבודות פרטיות ולצאת לחופשות, וגם זה מותר ולגיטימי.

ענת מאור: אבל אני חושבת, שאנחנו צריכים גם למצוא מוצא, שזה יהיה כלי פחות זמין מאשר במושבים, אבל לא בלתי שמיש לחלוטין בזמן הפגרות.

ענת מאור: אני רוצה, חברות וחברי הכנסת, בדקה שנותרה לי לשאול את חברי הליכוד; נכנס לכאן גם חבר הכנסת ארנס, שהוא כל כך אמון על הדמוקרטיה.

ענת מאור: מצד אחד, אתם מדברים על דמוקרטיה, ובדין, ומביאים הצעת חוק שתגן על זכויות האופוזיציה.

ענת מאור: מצד שני, כשאנחנו עומדים היום בדיון על משאל העם, אתם מגישים בתוך הצעת החוק על משאל העם סעיף בלתי דמוקרטי בעליל.

ענת מאור: מי שמבקש לעשות רוב מיוחס במשאל עם בנסיבות של ישראל, בנסיבות הייחודיות, הסוציולוגיות, התרבותיות, הדמוגרפיות שלנו, יודע בדיוק למי הוא מתכוון ויודע בדיוק את מי הוא רוצה להוציא אל מחוץ לגדר.

ענת מאור: אנחנו מקבלים היום הזמנה לדיון לכאורה אובייקטיבי על משאל עם בגולן: האם דרוש רוב מיוחס?

ענת מאור: שלא לדבר על העובדה שאין פה אף אשה בין הדוברים, אבל הפעם אולי לטובה.

משה ארנס: את מי רוצים להוציא מחוץ לגדר?

ענת מאור: את האזרחים ערביי ישראל, שהם חלק מאזרחי המדינה.

ענת מאור: הם חלק הכרחי מכל הכרעה דמוקרטית – – –

משה ארנס: כל הערבים, אזרחי ישראל, יצביעו כולם אותו דבר?

משה ארנס: זה בכלל לא עולה על הדעת.

ענת מאור: סליחה, חבר הכנסת ארנס, כל אנשי הליכוד יצביעו כולם אותו דבר במשאל העם?

משה ארנס: ודאי שלא, וגם כל הערבים לא יצביעו אותו דבר – – –

אלי בן-מנחם: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת ארנס, בדיוק לשאלות המיתממות מהסוג הזה אין מקום בדמוקרטיה הישראלית – –

אברהם רביץ: תודה.

ענת מאור: – – ואני חושבת שמפלגה שבצדק מביאה הצעת חוק שתגן על הדמוקרטיה, תגן על זכויות המיעוט, תגן על הרקמה העדינה של ערכים ורוח הדמוקרטיה, אסור לה בהצעות החוק על משאל העם להיכנס לפינה כל כך אנטי-דמוקרטית – –

אברהם רביץ: תודה רבה, חברת הכנסת מאור.

ענת מאור: – – כל כך גזענית וכל כך לא מכבדת לא את המציעים ולא את הדמוקרטיה בישראל.

אברהם רביץ: חברת הכנסת מאור, הרי את תרצי להתבטא גם כשזה יעלה לדיון – הצעות החוק לגבי משאל העם.

ענת מאור: אנחנו מקווים להוריד את הנושא הזה בקריאה טרומית, ואז, כידוע, אדוני היושב-ראש, לא יהיה בכלל דיון על ההצעות הללו.

ענת מאור: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

בנימין אלון: – – –

ענת מאור: יהיו שני-שלישים – – –

בנימין אלון: – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה לומר שאני תומך בהצעה של הליכוד, של מר סילבן שלום.

נסים זאב: אני חושב שיש בזה הגינות ו"פייריות" כלפי האופוזיציה.

נסים זאב: בנסיבות הקיימות, שהאופוזיציה הפכה להיות קטנה יותר, צריך להתאים את עצמנו למספר החברים שיכולים לכנס את הבית הזה.

נסים זאב: אבל, אני חייב להדגיש ולומר, שבקיץ האחרון, כפי שראינו, האופוזיציה כינסה פעמים מספר ישיבות ואנשי האופוזיציה לא טרחו להגיע, אולי חלקם הקטן.

נסים זאב: אז אם המטרה היא לטרטר את הקואליציה ובכך לקבל את הסיפוק המגיע לאופוזיציה – הנה הצלחנו לכנס את הבית הזה ולהביא אותם לדיון "ראס בן עאנם" – אני חושב שזה לא "פייר" מצד האופוזיציה, כי אני חושב שבמקרה הזה הקואליציה הולכת לקראתה והיא בעד – אם הדיון הוא ענייני ורציני ורוצים לקיים דיון, לאפשר דיון ענייני ורציני.

נסים זאב: אבל אם המטרה היא רק לטרטר ורק להביא את החברים, שחלקם נמצאים בחופשות וחלקם בחוץ-לארץ וצריכים להגיע בגלל הצעת אי-אמון לכנסת ולבית, אני חושב – – –

אברהם רביץ: לא מדובר על הצעת אי-אמון.

אברהם רביץ: זה עדיין לא בתקנון.

אברהם רביץ: אי-אפשר לעשות זאת בפגרה.

נסים זאב: אבל אפשר לכנס את הבית – – –

אברהם רביץ: אבל אי-אפשר לעשות הצעת אי-אמון בפגרה, בינתיים.

אברהם רביץ: זה לא בחוק הזה.

נסים זאב: אבל אני חושב שגם זו היתה המטרה כרגע, לא?

אברהם רביץ: לא, לא.

אלי בן-מנחם: רק כינוס כנסת.

אברהם רביץ: רק כינוס כנסת.

ראובן ריבלין: בפגרה אסור להציע הצעת אי-אמון.

נסים זאב: אני רוצה רק לומר משפט אחד בנושא הדמוקרטי, שכולם מדברים עליו וכולנו חסידי הדמוקרטיה.

נסים זאב: כשמגיעים לבחירה ישירה של ראש הממשלה, אז כולם כואבים את כאבן של המפלגות הגדולות, שירדו באופן מאוד משמעותי רק משום שיש בחירה ישירה, ולכן צריך לתקן את העיוות הנורא הזה.

נסים זאב: בעצם, אנחנו נלחמים פה נגד הדמוקרטיה, ואני אסביר מדוע.

נסים זאב: אם אנחנו צריכים למחוק מפלגות קטנות, ללכת נגד רצון העם וליצור מצב שלא תהיה בחירה ישירה כדי להגדיל את המפלגות הגדולות – זה לא דמוקרטי.

נסים זאב: ויתירה מזו, אדוני היושב-ראש אולי יסביר לי מדוע ראש עיריית ירושלים, מר אולמרט, עם שלושה מנדטים, הוא צריך לשלוט בעיר הזאת.

נסים זאב: הרי אם נלך לפי המפלגות הגדולות, מי שהיה צריך היום להיות ראש עיריית ירושלים הוא חבר ממפלגת יהדות התורה, שיש להם שבעה מנדטים בעיר הזאת, ולא הליכוד, שיש לו שלושה מנדטים.

נסים זאב: אז למה פה זה דמוקרטי ופה זה אנטי-דמוקרטי?

נסים זאב: למה אתה אוהד דמוקרטיה בראשות העירייה, של מפלגה שיש לה שלושה מנדטים?

נסים זאב: זה דמוקרטי?

נסים זאב: אם רוצים בחירה ישירה, שזה יהיה עד הסוף.

נסים זאב: לדעתי, צריך לחוקק את החוק גם כלפי רשויות מקומיות, כי לא יכול להיות – – –

ראובן ריבלין: כי אולמרט הוא ראש העיר של כו-לם.

נסים זאב: של כולם, וראש הממשלה שלנו גם מרגיש שהוא מעל כולם וגם של כולם.

נסים זאב: אז אם מדברים על דמוקרטיה, צריך להסתכל באמת על כל העניין בצורה יותר מקיפה ומעמיקה.

נסים זאב: רק משפט אחד בנושא של הגולן, שיש תחושה כאילו רוצים לשלול את זכותם של הערבים מלהיות שותפים בהצבעה ושיהוו רוב – זה לא נכון.

נסים זאב: לא זו מטרת החוק.

נסים זאב: אני חושב, שבנושא כזה רציני, שמכריע את גורלה של מדינת ישראל, צריך להיות רוב גדול ומכריע ומהותי יותר.

נסים זאב: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

גדעון עזרא: כל הכבוד.

אברהם רביץ: חבר הכנסת רענן כהן, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

אברהם רביץ: עד שרענן כהן עולה, אולי אתה יכול, חבר כנסת ריבלין, להסביר לי מדוע זה צריך להיות בחוק-יסוד.

אברהם רביץ: הרי נגיד שמחר ירצו לשנות אותו ואנחנו נקבע את חוק-היסוד ב-60 וב-70 – למה חוק-יסוד?

אברהם רביץ: למה זה לא יכול להיות חוק רגיל?

ראובן ריבלין: הואיל ומדובר בחוק-יסוד: הכנסת, שלא התקבל – – – במובן של חוק-יסוד: החקיקה – – – ורק סעיף אחד בו, והוא סעיף השוויוניות, הוכרז על-ידי בית-המשפט ולא על-ידי הכנסת כחוק-יסוד שצריך אישור על-ידי 61, בעוד שאני לא יודע מי שמו – – – אף שהוא נקרא חוק-יסוד – – – תמר גוז'נסקי ואני, כדי להעביר את החוק – – – יכולים להיות פה ולהעביר אותו.

ראובן ריבלין: אין שום רבותא – – –

אברהם רביץ: אבל אם תתקבל הצעת חוק-יסוד: החקיקה, כפי שזה מונח היום על שולחן הוועדה – –

ראובן ריבלין: טוב מאוד יהיה.

אברהם רביץ: – – הרי אתה מקבע חוק כזה, ומחר אולי אתה תרצה רק 30 או 20.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לאדוני – יש בהחלט סוף מעשה במחשבה תחילה, ומן הראוי שלגבי צרכים פוליטיים כאלה או אחרים, לא ישנו חוק-יסוד.

ראובן ריבלין: אני אומנם אצביע, משום שהיום אני באופוזיציה ואני לא צריך להשיג 30 חתימות, אלא אני צריך להשיג רק 25 חתימות – יותר קל לי, אבל זה צורך פוליטי, שלא יכירנו מקומו.

ראובן ריבלין: באמת, בשינוי – – –

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: בבקשה, אדוני.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשולי הדברים של חבר הכנסת קודמי, אני רוצה לומר – בכל מערכת בחירות וגם במשאל עם אנחנו צריכים לאפשר לכלל אזרחי מדינת ישראל להצביע, וכל רוב הוא רוב.

רענן כהן: על זה בנויה הדמוקרטיה ועל זה אכן אנחנו צריכים ללכת.

תמר גוז'נסקי: גם ראש ממשלה בחרנו – – –

רענן כהן: אמרתי את מה שאמרתי, ככה צריך ללכת.

רענן כהן: כל אזרחי מדינת ישראל – יהודים וערבים יחד – צריכים לקבל את זכות ההצבעה וליהנות ממנה, וכל תוצאה בכל מספר שיהיה, זאת תהיה התוצאה הסופית שעל-פיה הדמוקרטיה נבחרת ונקבעת.

רענן כהן: כל האמירות האחרות, אין להן בסיס במדינה שלנו ובדמוקרטיה שאנחנו כה מתלהבים ממנה.

רענן כהן: אני רוצה לומר, שהרעיון לשנות מ-30 ל-25, אינני חושב שהוא נותן ביטוי מסוים ושינוי מסוים.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים, שאם תגיעו לאופוזיציה – – –

רענן כהן: תן לי, כבר דיברת.

רענן כהן: השאלה שלנו היא: למה אנחנו מכנסים את הכנסת בפגרה?

רענן כהן: ומי שמסתכל בפגרה על מה מכנסים את הכנסת, לאילו הצעות לסדר-היום, כאשר לפעמים אותם אנשים שחותמים על כינוס הכנסת, אפילו לא משתתפים בישיבה, הם לא מגיעים, ואנחנו בהחלט יכולים לראות כאן תמונות שלא מכבדות את הכנסת.

רענן כהן: אבל הייתי מציע גם, שכינוס הכנסת בפגרה אולי חייב להיות בנושאים בעלי משמעות לאומית, ולא בנושאים שהם על סדר-היום אולי השולי של החברה, ולפעמים באותו רגע הוא סדר-יום מסוים.

רענן כהן: ייתכן מאוד שנושאים כאלה צריכים להתקבל על דעת כלל נשיאות הכנסת, שם יש ביטוי לגיוון של המפה הפוליטית של מדינת ישראל – אם יש מקום לקבל הצעה כזאת או הצעה אחרת.

רענן כהן: השימוש – – –

ראובן ריבלין: אבל יש רוב לקואליציה.

רענן כהן: אמרתי, אני יודע, אבל אני מדבר על קואליציה.

רענן כהן: יש רוב ברור, אבל אני מדבר כרגע על דמוקרטיה אמיתית וכיצד להשתמש בה.

רענן כהן: זה לא מספיק שיש רוב–מיעוט.

רענן כהן: היום אתה רוב, מחר אתה תהיה מיעוט, אבל חוקים חייבים לשמור.

רענן כהן: לכן, אני מציע – ייתכן מאוד שצריך לאפשר גם למפלגות הקטנות את האפשרות להגיש הצעה לסדר-היום בפגרה, וייתכן צירוף של שלוש מפלגות קטנות ביחד, שיכולות להוות אפילו פחות מ-25 חברי כנסת, משום שאנחנו בדמוקרטיה חייבים לתת כאן ביטוי גם למיעוט שנמצא בכנסת ולאפשר לו להגיע למשהו.

רענן כהן: עם זאת, אני בהחלט מעדיף לחלק את החלוקה בצורה כזאת שרק בנושאים בעלי עניין אכן יקבלו את הביטוי.

רענן כהן: ודבר אחרון – – –

אברהם רביץ: מי יחליט מה זה בעל עניין?

רענן כהן: אני חושב שנשיאות הכנסת יכולה לקבל את ההחלטה מה זה בעל עניין, כי שם נמצאים כל הכוחות והמגוון הפוליטי שיכול לקבל את ההחלטה פחות או יותר על-פי הנושאים שנמצאים על סדר-היום הלאומי של החברה באותה עת, באותו זמן.

רענן כהן: אני רוצה לומר, שאתמול סיירתי במגזר הערבי, היו לי סיורים, ובאמת אני מאחל – – –

אברהם רביץ: זה כבר על חשבון הזמן שלך.

אברהם רביץ: עד עכשיו זה היה על חשבון הזמן שלי.

רענן כהן: נכון, שנייה – – –

אברהם רביץ: אני מבקש לקצר.

רענן כהן: אני אקצר מאוד.

רענן כהן: עברתי בהרבה יישובים וביקרתי אצל ראשי מועצות רבים כמנהגי בכל שנה, ואני אומר, שאנחנו חייבים להתחיל להסתכל על המגזר הערבי קצת בצורה אחרת, להתחיל לראות את המהות העתידית של החברה במדינת ישראל ביחס לציבור הערבי, שהוא מיעוט במדינת ישראל והוא רוב במרחב שמסביבנו.

רענן כהן: המציאות הקיימת היא מציאות קשה מאוד, היא לא נסבלת, היא יכולה בסופו של דבר לפגוע במרקם היחסים העצום שקיים במשך 50 שנה.

רענן כהן: 50 השנים הבאות יהיו 50 שנות יצירה, תקווה ושינוי.

רענן כהן: אם לא נתייחס למערכת היחסים האפשרית בין יהודים לערבים, נמצא את עצמנו במצב מאוד קשה, מאוד מסובך, משום ששאלת השלום תחלוף, יהיה שלום במזרח התיכון, השאלה הפלסטינית תיפתר בצורה כזאת או בצורה אחרת, ערביי ישראל ייאבקו למען השוויון האמיתי כאזרחי מדינת ישראל, והשאלה שתוביל: האם מדינת ישראל שייכת לכל אזרחיה, או מדינת ישראל שייכת רק לקבוצה מסוימת – על השאלה הזאת נצטרך לדון ולתת תשובות אמיתיות – –

אברהם רביץ: תודה.

רענן כהן: – – לנו כרוב כלפי המיעוט הערבי במדינת ישראל.

אברהם רביץ: תודה.

רענן כהן: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גדעון עזרא, אחרון הדוברים, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומך בהצעה של סילבן שלום, ואני עליתי לבמה מסיבה אחרת.

גדעון עזרא: היום אחר הצהריים כינס חבר הכנסת דני נווה את משפחות הנעדרים מקרב סולטן-יעקוב ואת לוחמי החטיבה.

גדעון עזרא: זה היה כנס בהחלט מרשים, וחולקה שם דיסקית עם שמות הנעדרים: רון ארד, זכריה באומל, יהודה כץ, צבי פלדמן, וכמובן לא נשכח את – –

אברהם רביץ: יונתן.

גדעון עזרא: – – אלי כהן, המרגל שלנו.

גדעון עזרא: הזכירו גם את יונתן פולארד, אבל אנחנו מדברים על ההקשר של סוריה.

גדעון עזרא: אני רוצה, בהקשר זה, להגיד דבר אחד.

גדעון עזרא: אני תומך בהצעת החוק של דני נווה, ואין לי ספק שהכנסת תתמוך בהצעת החוק שמחייבת להחזיר את הנעדרים לפני כל משא-ומתן.

גדעון עזרא: אבל אני רוצה להגיד בהקשר זה ובהקשר של ערביי ישראל, שפרט לחבר הכנסת נואף מסאלחה, לא היה חבר כנסת ערבי אחד שאני יודע שעשה משהו לטובת החזרת הנעדרים.

גדעון עזרא: עזמי בשארה נסע לסוריה וחזר, חברי הכנסת האחרים נסעו וחזרו – זה פשוט לא בראש שלהם, וזה לא בראש שלהם כמו שלא בראש שלהם נאמנות מוחלטת לישראל.

גדעון עזרא: אנחנו שומעים בבוקר, בצהריים ובערב, אנחנו שומעים על ניגודי אינטרסים, על אנשים שלא יכולים לדון בנושא כזה או אחר מאחר שיש להם ניגוד אינטרסים, ופה יש ציבור גדול מאוד שיש לו ניגוד אינטרסים מהמדרגה הראשונה, שהולך ונכנס לנושא שהוא לא יכול להצביע בו עם היד על הלב, וכאן חברי הכנסת חייבים לתת את הדעת לעניין הזה.

גדעון עזרא: חברי הכנסת צריכים לדעת, שכאשר מדברים על משאל עם, לא מדברים על משאל בעם היהודי, ואני בעד לתת לערביי ישראל להצביע, אבל לא יעלה על הדעת שניגודי האינטרסים – – –

זהבה גלאון: – – –

ענת מאור: – – –

גדעון עזרא: תני לי להגיד לך רגע, תני לי להגיד לך מלה – – –

אברהם רביץ: קריאת הביניים הושמעה.

אברהם רביץ: תודה.

גדעון עזרא: זהבה, את לא היית משתתפת בהצבעה בנושא כללי אם את היית מעורבת בו אישית.

גדעון עזרא: מדוע זה קורה אצל ערביי ישראל?

גדעון עזרא: הרי הם יהיו מוכנים להצביע גם לפינוי ירושלים מיהודיה.

גדעון עזרא: הם יהיו מוכנים להצביע לפנות את בקעת-הירדן ולעשות את המעבר הבטוח בלטרון, ומה שאת רק רוצה.

זהבה גלאון: – – –

ענת מאור: – – –

גדעון עזרא: והדוגמה של הנעדרים רק מדגימה עד כמה הם ישראלים.

גדעון עזרא: ואני אומר לכם, שכל תוצאה בהצבעה – – –

ראובן ריבלין: – – –

זהבה גלאון: חבר הכנסת עזרא, הערבים במדינת ישראל הם אזרחים כמוני וכמוך – – –

גדעון עזרא: אני סיימתי את הזמן שלי, לא רוצה לקחת מזמנם של חברי הכנסת, ולכן בשלב הזה אני מסיים.

גדעון עזרא: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

זהבה גלאון: – – –

אברהם רביץ: חברים, חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם רביץ: איפה המציע?

אברהם רביץ: סילבן שלום לא נמצא?

אברהם רביץ: אפשר להצביע בלעדיו?

קריאות: – – –

אברהם רביץ: אנחנו מצביעים בשתי הצבעות: הצבעה ראשונה – הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 36) (כינוס הכנסת שלא בתקופת הכנסים), קריאה ראשונה – של חבר הכנסת סילבן שלום.

אברהם רביץ: בבקשה להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 36) (כינוס הכנסת שלא בתקופת הכנסים) לוועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם רביץ: הצעה זו קיבלה 15 קולות, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 7) (כינוס הכנסת שלא בתקופת הכנסים), התש"ס–2000, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת סילבן שלום.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 7) (כינוס הכנסת שלא בתקופת הכנסים), התש"ס–2000, לוועדת הכנסת נתקבלה.

אלי בן-מנחם: צריך להוסיף את חבר הכנסת מחאמיד.

אברהם רביץ: כן, אני מוסיף את חבר הכנסת מחאמיד לשתי ההצעות, לפיכך בהצעה זו יש לנו 15 בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים – – –

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אפשר להוסיף גם את קולי?

אברהם רביץ: ואת סילבן שלום.

אברהם רביץ: נעשה לך פרוטקציה הפעם, מגיע לך עונש.

אברהם רביץ: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, כולל קולו של חבר הכנסת סילבן שלום.

אברהם רביץ: ההצעה בוודאי תחזור לוועדת הכנסת, שממנה היא הגיעה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: "כל החיים לפניהם" – ילדים ונוער במצבי סיכון ומצוקה

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא, הצעה לסדר-היום מס' 1415, בנושא: "כל החיים לפניהם" – ילדים ונוער במצבי סיכון ומצוקה.

אברהם רביץ: תנמק את ההצעה חברת הכנסת – איך לא – תמר גוז'נסקי.

אברהם רביץ: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת, שאישר את ההצעה שעלתה היום בהקשר חשוב מאוד, וההקשר הוא קבוצה של ארגונים, של עמותות למען ילדים ובני נוער במצוקה – קבוצה זו התארגנה יחד כדי לקיים מחר יום התרמה.

תמר גוז'נסקי: העמותות הן למען ילדים: המועצה לילד החוסה; על"ם – עמותה לנוער במצבי סיכון ומצוקה; אל"י – אגודה למען הילד; "יד ביד", שמפעילה קו חירום טלפוני ובית חם, ומיט"ל, שמטפלת בילדים נפגעי עבירות מין.

תמר גוז'נסקי: האירוע הזה של ההתרמה יהיה מחר.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שכולנו נהיה נדיבים, אבל מובן שהנושא של ילדים ונוער במצוקה איננו יכול להישאר רק עניינן של עמותות, עניינם של מתנדבים, שתרומתם חשובה ביותר.

תמר גוז'נסקי: עצם קיומם מעלה את הנושא על סדר-היום, עצם קיומם יוצר, מעצב פתרונות חשובים לנושא הזה, אבל לא רק בגלל זה אנחנו צריכים לדון בנושא.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מאחר שאנחנו נמצאים בתחילת האלף ובתחילת המאה, בתחילת השנה – שנת 2000, רציתי להציע לכנסת הזאת לקחת על עצמה משימה.

תמר גוז'נסקי: אם אני מסתכלת לאחור, אני אומרת לעצמי ששנות ה-90 של המאה הקודמת היו ללא ספק עשור האשה.

תמר גוז'נסקי: אם אני מסתכלת במהפך שחל גם בתחומי חקיקה וגם בתחומי ההבנה וההתייחסות הציבורית למעמד האשה – לנושא של אלימות כלפי נשים, לנושא של זכויות האשה, לנושא של שוויון האשה – אין ספק, שהעשור הקודם, אותו עשור שהניב גם את הוועדה לקידום מעמד האשה, עמד בסימן קידום מעמד האשה, פתרון בעיות כואבות של נשים.

תמר גוז'נסקי: נכון שהרבה בעיות לא נפתרו, נכון שהשוויון עדיין לא הושג, אבל נעשו כמה צעדים חשובים.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני חושבת שהיינו צריכים לקחת על עצמנו את החומש הקרוב – אם לא נצליח, אז את העשור הקרוב, ולקרוא לו "עשור הילד".

תמר גוז'נסקי: כולם חושבים, שכולנו אוהבים ילדים, שכולנו רוצים בטובתם, ואם יישאל מי בציבור, ודאי שהוא ידבר בעד טובתם של הילדים.

תמר גוז'נסקי: אבל, כאשר מגיע שלב ההכרעה וההחלטה לאן מפנים כספים, לאן מפנים תקציבים, מה הוא סדר העדיפויות הלאומי, מסתבר שילדים הם לא בדיוק בסדר העדיפויות הלאומי.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, לפי הערכה, כחצי מיליון ילדים – כלומר, אחד מכל ארבעה ילדים סובל מסיכון, מהזנחה או ממצב קשה אחר שמחייב התערבות; אחד מכל ארבעה ילדים.

תמר גוז'נסקי: אני לא מתכוונת רק לילדים מוכים ולילדים שהם קורבנות התעללות, אלא לילדים שסובלים מהזנחה סביבתית, ילדים שסובלים מהזנחה טיפולית, ילדים שלא מדברים אתם, ילדים שלא אוהבים אותם, ילדים שלא צוחקים אליהם, ילדים שחיים במשפחות שבהן ההורים נמצאים בשלבי גירושין, ילדים במשפחות חד-הוריות, ילדים במשפחות שנמצאות בסיכון בשל מחלת אחד ההורים או בשל התמכרותו לסמים או לאלכוהול.

תמר גוז'נסקי: יש שורה ארוכה של מצבי סיכון והזנחה, ולא תמיד זו התעללות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים הרבה על התעללות, מכיוון שקל לתפוס אותה וזה נראה מוחשי.

תמר גוז'נסקי: אבל אני רוצה להגיד לכם, שהמחקרים הוכיחו, שילד שסובל בשיטתיות מהזנחה בשל כך שבבית חסר מזון, או חסר טיפול רפואי, או בשל כך שלא מתייחסים אליו, שלא נותנים לו תשומת לב, ילד כזה עלול להגיע למצב של פיגור, ומצבו יכול להיות יותר מסוכן אפילו ממצבו של ילד שהוא קורבן של התעללות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו יודעים שמדובר בילדים קטנים, אבל מדובר גם בבני נוער.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שבקבוצות מסוימות באוכלוסייה מחצית ויותר ממחצית מבני הנוער בכלל לא מגיעים לכיתה י"ב, אף שהחינוך חינם ולא צריך לשלם.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מעריכים שיש 60,000 בני נוער שלא עובדים ולא לומדים; זאת הערכה, כי לא נעשו מחקרים אמיתיים.

תמר גוז'נסקי: מה קורה אתם?

תמר גוז'נסקי: מי מטפל בהם?

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו עדים למספר גדל והולך של תיקים שנפתחים נגד בני נוער בגלל עבירות רכוש, עבירות מין ועבירות אחרות.

תמר גוז'נסקי: כל נער או נערה שנפתח נגדם תיק והם בעצמם עוברים עבירה, אני חושבת שכולנו צריכים לראות בהם קורבן.

תמר גוז'נסקי: משום שהשאלה היא – מדוע ילד בגיל 12 נתפס כשהוא עובר עבירת רכוש, או עבירת מין, או מסיבה אחרת?

תמר גוז'נסקי: השאלה היא – איפה אנחנו היינו, איפה החברה היתה?

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש, חברי הכנסת, שאנחנו צריכים לדאוג לטיפול גם כאשר צריך להוציא מהבית.

תמר גוז'נסקי: אם מדובר בפנימיות, או אם להשאיר את הפנימיות הקיימות, למנוע סגירה ולפתוח פנימיות טיפוליות נוספות, משום שמאות ילדים מחכים בתור.

תמר גוז'נסקי: מדובר במשפחות אומנה, מדובר במערכת חשובה ביותר, שמטפלת היום בערך ב-10,000 ילדים, בדרך כלל בצורה סבירה.

תמר גוז'נסקי: אני לא מדברת רק על הילדים האלה.

תמר גוז'נסקי: היום יש מצב כזה, שעל שולחנם של קציני משטרה, על שולחנם של עובדים סוציאליים נערמים התיקים, ואין מי שיפתח אותם.

תמר גוז'נסקי: פקיד סעד, שצריך לטפל ב-25-20 מקרים, נאלץ בתוקף הנסיבות לקבל על עצמו 140 מקרים.

תמר גוז'נסקי: הוא לא יכול לטפל בהם.

תמר גוז'נסקי: בגלל המחסור בעובדים סוציאליים מיומנים בתחום הזה, בגלל המחסור בעובדים שיכולים לפתור את הבעיות של הילדים, מטפלים רק בבעיות הכי בוערות.

תמר גוז'נסקי: בעיה בוערת של ילד יכולה לדרוש עובד סוציאלי שלם במשך שבוע-שבועיים, והוא לא יכול לעסוק בשום נושא אחר.

תמר גוז'נסקי: איפה האיתור, איפה המניעה?

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בסכומים קטנים יחסית שהיינו משקיעים באיתור של ילדים שסובלים מהזנחה או מבעיות נפשיות, היינו יכולים להציל את הילדים האלה ולמנוע אחר כך טיפולים הרבה יותר יקרים.

תמר גוז'נסקי: מה שהכי חשוב הוא לתת לילדים האלה להישאר ולהשתלב בבתי-הספר.

תמר גוז'נסקי: אם מאתרים מוקדם את הילדים שנושרים, אם מאתרים מוקדם את הנערות שנושרות, אפשר להציל אותם.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על הצלת חיים לא רק כשמדובר בחיים ומוות, אני מדברת על הצלת חיים, כי בגיל 14, 15, 16, בני נוער עושים הכרעות גורליות לאיזה כיוון בכלל הם הולכים.

תמר גוז'נסקי: ואיפה אנחנו נמצאים באותו רגע?

תמר גוז'נסקי: במצב הקיים היום, שירותי הרווחה לא יכולים לעסוק כפי שצריך באיתור ובמניעה; הם לא יכולים לעסוק בטיפול מונע בהצלת ילדים.

תמר גוז'נסקי: אביא רק דוגמה אחת.

תמר גוז'נסקי: במרכזים לטיפול באלימות במשפחה מטפלים בערך ב-10,000 זוגות, ויודעים שיש שם ילדים.

תמר גוז'נסקי: מדובר שם ב-30,000-20,000 ילדים, אבל אי-אפשר לטפל בהם, אין כוחות שיטפלו בהם.

תמר גוז'נסקי: מדובר במפורש בילדים שנמצאים במצב של סיכון.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, מה שנדרש מאתנו הוא לשנות את כל מהלך החקיקה והמערך שלה במדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה לנו כחברי הכנסת.

תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים, שילד בסיכון, במצב של הזנחה, במצב שמפריע לו לממש את הפוטנציאל שיש בו, את כל הטוב שיש בו, את כל הכשרון שיש בו – כל ילד כזה שמשהו מפריע לו צריך להיות זכאי לטיפול, לא בחסד, לא מתוך טוב לבו של ראש ממשלה כזה או אחר, או של שר כזה או אחר; הוא צריך להיות זכאי: הוא זכאי לחינוך, הוא זכאי לבריאות, הוא חייב להיות זכאי לשירות הסוציאלי המשקם שמגיע לו, לשירות הנפשי שמגיע לו.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה, שהכנסת הזאת עוד תצליח לחוקק את החוק הזה ותצליח לשנות באופן מהותי את ההתייחסות לילדים בסיכון, לילדים במצבי הזנחה.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה, שבעבודה משולבת שלנו כחברי כנסת ושל הציבור, שיתרום מחר לאותן עמותות שמטפלות בילדים בסיכון ובמצבי סכנה, נוכל לשנות את המצב.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: כבוד שר העבודה והרווחה ישיב, בבקשה.

אברהם רביץ: עד ששר העבודה והרווחה עולה אני מוכרח להזכיר, שבכנסת הקודמת שר העבודה והרווחה נלחם קשות מאוד עבור תקציב מיוחד לילדים בסיכון, וגם הצליח.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני שמח לומר, שבתוקף תפקידי כשר העבודה והרווחה בממשלה הקודמת, הייתי החלוץ שהרים את הנושא של ילדים בסיכון לסדר-היום הציבורי.

אליהו ישי: ממש ביום הראשון שבו הגעתי למשרד ראיתי את ספר התקציב, את היעדים של המשרד, ואמרתי שהנושא של ילדים בסיכון יעלה לראש סדר העדיפויות.

אליהו ישי: מטבע הדברים, כשמדברים על סדרי עדיפויות ומנסים לעשות שינוי בתוך סדרי עדיפויות במשרד, יש קשיים גדולים מאוד.

אליהו ישי: מאין תיקח – מהמפגרים, מהנכים, מהחירשים, מהעיוורים, מנשים מוכות?

אליהו ישי: ממי תיקח, מאין תיקח ולאן תעביר?

אליהו ישי: ידעתי שעלי לעשות תוכנית לאומית ולהשיג משאבים מעבר למה שהמשרד מתקצב בחיי היום-יום, וכך עשינו.

אליהו ישי: העלינו את הנושא לראש סדרי העדיפויות.

אליהו ישי: באתי לממשלה הקודמת – ואני אומר פה את שבחה של הממשלה הקודמת – והנושא הזה קיבל ביטוי, הן בטיפול בנשים מוכות, הן בטיפול באלימות במשפחה, הן בטיפול בילדים בסיכון.

אליהו ישי: בצורה משמעותית מאוד העלינו את התקציב של מקלטים לנשים מוכות מ-60% ל-75% השתתפות של הממשלה, פתחנו עוד מרכזים ועוד מקלטים לנשים מוכות.

אליהו ישי: ההתמקדות שלנו היתה בשני מישורים, והתייחסה אליהם חברת הכנסת גוז'נסקי: החקיקה והתקציב.

אליהו ישי: בעניין החקיקה יש עוד שני חוקים בדרך: הצעת החוק של הקמת קרן לפיתוח שירותים לילדים בסיכון במסגרת ענף ילדים בביטוח הלאומי.

אליהו ישי: זה תיקון חקיקה.

אליהו ישי: והחוק השני הוא סל שירותים לילדים בסיכון, סל רווחה.

אליהו ישי: כמו שיש סל בריאות, יש סל חינוך – לא יכול להיות שילד בא לכיתה א' ואומרים לו: אין מקום בכיתה א', תבוא בשנה הבאה.

אליהו ישי: יש סל, על-פי חוק, גם לבריאות וגם לחינוך, וצריך שיהיה גם סל רווחה.

אליהו ישי: הצעת החוק מוכנה, אני מאוד מקווה שהממשלה תעביר אותה, אחרת זה יעבור דרך הצעות חוק פרטיות.

אליהו ישי: אולי זה לא כל כך מקובל שחבר ממשלה יעשה את זה, אבל הודעתי בצורה מאוד מפורשת, שאני מביא את הנושא לממשלה, ואם הממשלה לא מעבירה, חברי הכנסת המוכשרים והחרוצים, ומי שהדבר נוגע ללבו, יכול להשתמש בזה ולהביא את העניין כהצעת חוק פרטית.

אליהו ישי: זה מאוד מאוד לא מקובל, אבל אני עומד על כך שהחוק הזה יעבור.

אליהו ישי: אנחנו, כתנועת ש"ס, נתמוך, ואני מניח שעוד הרבה מפלגות יתמכו בחוקים האלה, וזה הזמן.

אליהו ישי: אני מקווה, שבממשלה הנוכחית, בכנסת הנוכחית, הדבר הזה יעבור.

אליהו ישי: לגבי הדברים השוטפים שעשינו.

אליהו ישי: אני באמת רוצה גם להודות ליושב-ראש הישיבה, שהיה בזמנו יושב-ראש ועדת כספים, שעשה פעולה חשובה מאוד וסייע ועזר לנו מאוד במסגרת הדיונים בוועדת הכספים, וגם בדיונים שקדמו לוועדת הכספים עם משרד האוצר, והתקציב עבר.

אליהו ישי: בזכות המאמצים שלו זה עבר בצורה טובה, והצלחנו להוציא לפועל את התוכניות הרבות שלנו.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רק כדי להמחיש אני רוצה לומר, שבשלוש השנים האחרונות הקמנו 200 מועדוניות חדשות, הוקמו 20 מעונות רב-תכליתיים חדשים; הוקמו 14 מרכזים חדשים לילדים ולהורים; הוקמו 660 משפחתונים חדשים; הקמנו 100 מעונות יום חדשים; הקמנו פנימיות חדשות לילדים בסיכון; גדל מספר מרכזי החירום לילדים – היו תשעה והוספנו עוד שניים; פותחה שורה של תוכניות ייחודיות לשילוב קהילות עם פנימיות לילדים בסיכון; הקמנו שבעה מרכזים גדולים לייעוץ לילד בסיכון ולמשפחתו; פתחנו עוד עשרות מסגרות מיוחדות לסיוע לאלפי ילדים.

אליהו ישי: בהזדמנות זו אני גם רוצה לומר, שפתחנו מוסדות סגורים בצו בית-משפט.

אליהו ישי: יש פה מהפכה, שנעשתה בשנים האחרונות, בכל מה שקשור לילדים בסיכון.

אליהו ישי: זו מהפכה גדולה, ולצורך הנושא הקצינו למעלה מ-200 מיליון שקל, בתקופה שבה הממשלה הקודמת קיצצה לאורך כל שנות כהונתה בכל משרדי הממשלה, וגם הממשלה הנוכחית המשיכה, לצערי הרב, במדיניות הקיצוצים.

אליהו ישי: אבל זה לא סוד, חברי הבית יודעים היטב, שעמדנו על כך שתקציב משרדי העבודה והרווחה והבריאות יוגדל; ואכן, הוא גדל.

אליהו ישי: ובשנת 2000 אני מתכוון להמשיך באותה מדיניות, להוסיף ולפתח את הפרויקטים של ילדים בסיכון.

אליהו ישי: אבל, אי-אפשר להתעלם מהעובדה שהמצוקה עדיין גדולה מאוד.

אליהו ישי: מדובר ב-330,000 ילדים בסיכון, ואם נמשיך במדיניות של איתור וטיפול מנע, נמנע בעתיד בעיות קשות מאוד.

אליהו ישי: אם אתה לוקח 330,000 ילדים בסיכון, ובתוכם עשרות אלפי ילדים משתמשים בסמים, עשרות אלפי ילדים הגדלים אצל הורים אלימים, אלכוהוליסטים, נשים מוכות, בתים הרוסים, עוני, אבטלה וכן הלאה – זה קשור לשאילתא הבאה.

אליהו ישי: כל הזמן אומרים לי שאני דואג לבחינה החברתית ואני פחות מתייחס לנושאים הכלכליים.

אליהו ישי: אני דואג גם לבחינה הכלכלית, לא רק החברתית.

אליהו ישי: ואני אסביר למה אני מתכוון.

אליהו ישי: בנושאים החברתיים, אני גאה, אני שמח שתקציב משרד העבודה והרווחה בשנים האחרונות גדל ריאלית, היום, עם התוספת האחרונה, ב-30%.

אליהו ישי: תאמינו לי, אני מקווה שבשנה הבאה יאשימו אותי, שתקציב משרד העבודה והרווחה עלה ב-50% ריאלית.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה, בעזרת השם.

אליהו ישי: מבחינה כלכלית, אם אתה לוקח 330,000 ילדים בסיכון, ואתה משקיע בהם במעונות יום, אתה משקיע בהם בהכשרה מקצועית, אתה משקיע בטיפול מונע, מוציא אותם ממעגל הסמים, משלב אותם בהכשרה, משלב אותם במעגל העבודה, בסופו של דבר הם יתרמו למדינת ישראל בעתיד בצמיחה ובתל"ג.

אליהו ישי: אבל אם אתה לא משקיע בהם בזמן הנכון, צריך להשקיע ביותר בתי-סוהר, ביותר עובדים סוציאליים, ביותר קציני מבחן, ביותר שופטים, וזה יעלה הרבה יותר כסף.

אליהו ישי: זה יעלה למדינת ישראל הרבה יותר בכל מערכות האכיפה והטיפול, וזה הון עתק, וזה מאות מיליוני שקלים, וזה יעלה למדינה באובדן ההון האנושי.

אליהו ישי: אני אביא דוגמה רק בנושא של הכשרה מקצועית, של טיפול נקודתי ברמלה-לוד.

אליהו ישי: 1,000 ילדים יכולים להסתובב ברחובות – סמים, פשע, הכול.

אליהו ישי: אתה לוקח אותם ומטפל בהם במסגרת הכשרה מקצועית, אתה מקבל קרוב ל-1,000 תלמידים, הצלחה של למעלה מ-90% – בחורים שלומדים מקצוע, משרתים בצבא, תורמים למדינת ישראל בסופו של דבר.

אליהו ישי: כמה רווח כלכלי יש כתוצאה מהמהלך של השקעה בזמן הנכון ופעולה במסגרת טיפול מנע?

אליהו ישי: גם ברמה הכלכלית זה רווח גדול מאוד.

אליהו ישי: שווה להשקיע עם כל הקיצוצים, ואני לא רוצה להאריך כרגע.

אליהו ישי: הדעה שלי ברורה מאוד לגבי המדיניות של הקיצוצים.

אליהו ישי: גם כשמחליטים לקצץ, כשאתה משקיע בקרב בני הנוער, כשאתה משקיע בהון האנושי, בעתיד של עם ישראל, בילדינו, אתה מקבל כפול ומכופל לאורך כל השנים של אותו ילד.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מציע, כמובן, להעביר את ההצעה לוועדת העבודה והרווחה; אני גם לא אתנגד שבמקביל יהיה דיון במליאה, משום שזה נושא כל כך חשוב.

אליהו ישי: זה נושא שלי, באופן אישי, הוא מאוד חשוב, ואני רוצה שהדבר הזה יהיה על סדר-היום הציבורי לאורך כל הזמן.

אליהו ישי: ככל שהנושא נמצא יותר על סדר-היום הציבורי, זה גם עוזר לי להתמודד.

אליהו ישי: זה חשוב לכולנו, זה חשוב לחברי הבית.

אליהו ישי: אני קורא לחברי הבית לתמוך בקרוב בשתי הצעות חוק שאנחנו נביא לממשלה, דבר שיסגור מעגל חשוב.

אליהו ישי: נקודה נוספת ששכחתי לציין – הגוף לפיתוח שירותים, יחד עם ה"ג'וינט" וארגונים נוספים כמו "קרן רש"י" והממשלה – גם פה השגנו עשרות מיליוני דולרים למטרה חשובה זו.

מקסים לוי: אני רוצה רק להעיר הערה אחת, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

מקסים לוי: הממשלה צריכה להיות מודעת למה שכרוך באבטלה, לרמת הסיכון של אותם ילדי המובטלים.

מקסים לוי: אני מסכים עם הדברים שאמרת, שיש התפתחות בשנים האחרונות בשאלה של הילד בסיכון.

מקסים לוי: זו שאלה שאתה צריך להעלות אותה, אתה, עם הרגישות החברתית שלך, בישיבת הממשלה בנושא הזה.

אליהו ישי: אדוני, חבר הכנסת מקסים לוי, לכן פעלתי במסגרת הפרויקט של ילדים בסיכון – לא לחכות לבעיה, אלא להתמודד אתה, משום שאמרה, בצדק, חברת הכנסת גוז'נסקי, נערמים תיקים כבדים מאוד, קשים מאוד, כואבים מאוד, ועובדים סוציאליים, בלחץ הגדול שהם נתונים בו, אינם מסוגלים לטפל בכל הבעיות, בכל הפניות.

אליהו ישי: נוצר גם מצב שלא היה בעבר – יש יותר פתיחות, וזה לא היה בעבר.

אליהו ישי: היום משפחות פונות, מתלוננות, מבקשות סיוע ועזרה – אין על מה לדבר, גם הבעיות גדלו; אני לא רוצה לבוא ולומר, שהבעיות לא גדלו, מהרבה סיבות – יש גם פתיחות במגזר הערבי, יש גם פתיחות במגזר החרדי, יש גל עלייה שהביא אתו גם בעיות מסוימות בתחומים האלה.

אליהו ישי: ולכל זה צריך לתת טיפול.

אליהו ישי: הנושא שאתה מעלה – הילדים להורים המובטלים, במסגרת הטיפול שלנו, טיפול מנע בתוכניות ילדים בסיכון, אנחנו הולכים ומאתרים את המשפחות האלה.

אליהו ישי: וזה היופי שיש בפרויקט – לא מחכים עד שמשפחה תפנה.

אליהו ישי: עד שהאמא או האבא או הילדים יקבלו את הטיפול, זה כבר יהיה מאוחר מדי.

אליהו ישי: שוב, ככל שאתה משקיע ומטפל בשלב המוקדם, בתקופה הראשונה, אתה יכול למנוע ואתה יכול לחסוך בעלויות.

אליהו ישי: כשאתה מטפל בשלב הראשון, זה הרבה יותר זול מאשר כאשר אתה מטפל בסופו של דבר.

אברהם רביץ: אדוני השר, רצית להזכיר את הגופים הוולונטריים.

אברהם רביץ: סליחה שאני מזכיר לך.

אליהו ישי: אני מודה לך על שהזכרת לי.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, מפה אני רוצה גם להודות וגם לברך את הגופים הוולונטריים.

אליהו ישי: מהקשר היומיומי שלי עם הגופים הוולונטריים אני רוצה להגיד לכם, שעם כל מה שעושה הממשלה הזאת ועם כל מה שעשו הממשלות בעבר למען הנושאים החברתיים, מי פחות ומי יותר, יותר מכול עשו הגופים הוולונטריים, בהתנדבות שלהם.

אליהו ישי: אותם אנשים, אותם ארגונים, משיגים תרומות מהארץ ומחוץ-לארץ, ובזכותם אנחנו מקדמים פרויקטים רבים, ואני לא יודע איך היינו נראים בלי הגופים הוולונטריים.

אליהו ישי: לכן, זה המקום לשבח אותם, ואם יש מחר התרמה, אני חושב שחשוב מאוד, זו מצווה גדולה לסייע ולהרים יד למען הגופים הללו, משום שהם עושים עבודת קודש.

אליהו ישי: והממשלה ביחד עם הגופים הוולונטריים, והגופים הוולונטריים ביחד עם הממשלה – נוכל לקדם את הדברים ולתת טיפול טוב יותר לילדי ישראל.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת דהאמשה דווקא רוצה להסיר את הצעתה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אברהם רביץ: תשתדל לעשות זאת בדקה.

אברהם רביץ: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אכן רוצה להשתמש, כאמצעי פרלמנטרי, בזכות להסיר, כמובן אני בעד ההצעה, ועוד איך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי רוצה שאכן נעמיק את הדיון ואת הטיפול, במקרה הזה לעשות טיפול שורש בנושא הזה של ילדים במצוקה, במיוחד אלה שבשכבות החלשות, בציבור הערבי, בציבור החרדי, אלה שבפריפריה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני השר, אלה צריכים את הטיפול היסודי ביותר, ואת זה אני מבקש לעשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מה את מציעה לעשות?

אברהם רביץ: השר נתן לך את האפשרות.

תמר גוז'נסקי: דיון במליאה.

ראובן ריבלין: דיון במליאה.

אברהם רביץ: אנחנו נצביע על דיון במליאה.

אברהם רביץ: מי בעד?

אברהם רביץ: מי נגד?

אברהם רביץ: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 9 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אברהם רביץ: ובכן, פה-אחד הוחלט להעביר את הצעתה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי בנושא: "כל החיים לפניהם" – ילדים ונוער במצבי סיכון ומצוקה, לדיון במליאה.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לנושא הבא: טיפול בילדי משפחות המכורים לאלכוהול – של חבר הכנסת דני נווה.

אברהם רביץ: בבקשה, חבר הכנסת דני נווה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שקשה להפריד בין ההצעה לסדר-היום של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי לבין הדיון שאנחנו מקיימים כאן, כי בסופו של דבר מדובר בחלק מהתופעה הרחבה של ילדים במצבי סיכון והזנחה.

דני נוה: שמענו כאן את שר העבודה והרווחה, ואני בהחלט משבח אותו באופן אישי ואת הממשלה על אותם דברים שהממשלה עושה ושהוא יוזם ועושה למען ילדים בסיכון, ואני משוכנע שאכן נושא הילדים בסיכון קרוב ללבו.

דני נוה: אבל, חשוב בפתח הדיון הזה שנזכור, שהכוס הזאת שהוא מדבר עליה לא כל כך מלאה, היא יותר ריקה מאשר מלאה, וזו האמת העגומה.

דני נוה: משום שהבעיה היא לא רק לגבי כל אותם ילדים, אדוני היושב-ראש, שאנחנו בכלל לא מאתרים ולא יודעים על כך שהם נמצאים במצבי סיכון והזנחה.

דני נוה: הבעיה היא עם כל אותם ילדים שאנחנו יודעים שהם נמצאים במצבי סיכון, במצבי הזנחה, ושר העבודה והרווחה – אני מניח שמהסיבות שלו – לא רצה לנקוב בנתון הסטטיסטי, שאומר אולי את הכול, שהיום על כל 130 ילדים שאנחנו יודעים שהם נמצאים בסיכון ובהזנחה יש עובד סוציאלי אחד, או מה שנקרא פקיד סעד אחד, שזה אולי פי-חמישה או פי-שישה ממה שעובד סוציאלי, גם אם הוא יהיה סופרמן, מסוגל לעשות ומסוגל לטפל.

דני נוה: יש מרכזים לטיפול באלימות שבהם שוהים כ-10,000 ילדים ששייכים לאמהות ששוהות במרכזים האלה או מטופלות במרכזים האלה, ומתוך 10,000 הילדים האלה, לפי הנתונים שמצויים בידי, שהוצגו גם בוועדה להגנת הילד בראשות חברת הכנסת גוז'נסקי, מטופלים בפועל כמה מאות בודדות של ילדים.

דני נוה: הזכירו פה גם את מספר הילדים בישראל שנמצאים במצבי סיכון.

דני נוה: יש 100,000 ילדים שנמצאים בסיכון ישיר.

דני נוה: כל אחד מאותם 100,000 ילדים עלול להיות, חס וחלילה, הקורבן הבא של מעשה אלימות ואולי אפילו מעשה רצח.

דני נוה: יש בישראל ילדים כל כך רבים שזקוקים למסגרת חוץ-ביתית.

דני נוה: כשאנחנו מדברים על הסטטיסטיקה, הדברים האלה הולכים לאיבוד בין המספרים הסטטיסטיים.

דני נוה: אז רק היום, ובאופן מקרי – ומכתבים כאלה מגיעים למשרדי כמעט מדי יום – העביר לי יושב-ראש המועצה לשלום הילד העתק של מכתב שהוא קיבל מהמרכז לבריאות הנפש בבית-החולים גהה.

דני נוה: ואולי אשתף אתכם, חברי הכנסת, במכתב הזה, שאומר את הכול.

דני נוה: וכך נאמר במכתב מבית-החולים לבריאות הנפש גהה: זה חודשים מספר מאושפז במחלקתנו נער בן 17.5 הסובל מפיגור קל ומוכר על-ידי השירות למפגר.

דני נוה: בחודש וחצי האחרון אין סיבה רפואית לאשפוזו של הנער, אולם הוא ממשיך להיות באשפוז מכיוון שמשפחתו לא מסוגלת לטפל בו, והשירות למפגר לא מוצא לו מסגרת המשך מתאימה.

דני נוה: מכיוון שאנחנו לא מוסד של השירות למפגר, אנחנו לא מקבלים שום תקציב שיאפשר לנו לדאוג בעצמנו למסגרת שיקומית או לחלופין לאפשר לו תנאים אנושיים מינימליים.

דני נוה: ולכן, הילד הזה, שאיננו חולה נפש, נמצא בבית-חולים לחולי נפש, ויש לא מעט ילדים כאלה שזקוקים לפנימייה טיפולית או שיקומית, וכל הרשויות הכירו בכך שהם זקוקים למסגרת חוץ-ביתית, והם שוהים או שמתגלגלים ברחוב או שהם נמצאים בבית בסיכון או שהם נמצאים במוסד לחולי נפש, וכל אחד מאתנו יודע איזו צלקת מיותרת, קשה וכואבת הם יכולים לשאת אחר כך כל חייהם, רק מפני שאין מקום לאכסן את אותו ילד ולתת לאותו ילד קורת-גג בפנימייה או במסגרת אחרת.

דני נוה: והשאלה היא, מדוע?

אברהם רביץ: כנראה הוא גם עולה הרבה יותר בבית-חולים לחולי נפש מאשר בפנימייה.

דני נוה: אני משוכנע שבסופו של דבר אתה צודק, אדוני היושב-ראש, שהמדינה שרוצה אולי לחסוך מוצאת עצמה משלמת יותר, גם כספית, גם מוסרית, מכל בחינה שהיא.

דני נוה: הילד בוודאי משלם את המחיר היקר ביותר על כך שאין לו המסגרת המתאימה.

דני נוה: התוצאה העגומה הזאת שאני מדבר עליה נובעת מכך שיש במדינת ישראל שיטה של מכסות.

דני נוה: שר העבודה והרווחה מוגבל בתקציב, הוא קובע מכסות, וילד שנקבע שזקוק למסגרת חוץ-ביתית – המכסה מלאה?

דני נוה: מצטערים, אין לו פתרון.

דני נוה: יש על שולחן הבית הזה הצעת חוק שהנחתי יחד עם חברת הכנסת גוז'נסקי, שילד שנקבע לגביו שהוא זקוק למסגרת חוץ-ביתית, המדינה אחראית לספק לילד הזה את המחסה, את קורת-הגג, את הפנימייה, וללא שום שיטה של מכסות.

דני נוה: לא יכול להיות שכשמדובר בחיים של ילד קטן תעבוד שיטה של מכסות, ואם המכסה מלאה – מצטערים, הילד הזה יסבול.

דני נוה: אני מקווה שהצעת החוק הזאת תעבור, ואני מקווה שהיא תעבור גם בתמיכתה של הממשלה.

דני נוה: ואם לדבר על זכויות של ילדים, אדוני היושב-ראש, רק לפני שבוע – אינני זוכר אם היית נוכח בדיון של ועדת החוקה, חוק ומשפט – התקיים שם דיון בנושא הסניגוריה הציבורית.

דני נוה: אומנם מדינת ישראל עשתה צעדים מאוד משמעותיים קדימה בכיוון של ייצוג למי שאיננו מסוגל לקבל ייצוג או לשכור שירותים של עורך-דין, אבל הוצגו שם גם נתונים שנוגעים לקטינים.

דני נוה: מסתבר שמשרד המשפטים, בגלל מגבלות של תקציב, קבע שיהיה תהליך הדרגתי של יישום הסניגוריה הציבורית בכל מה שנוגע לקטינים.

דני נוה: במלים פשוטות, יש היום ברחבי הארץ, בעיקר במחוזות חיפה והצפון, ילדים קטנים חשודים בפלילים שהוגש נגדם כתב אישום, והם מופיעים בפני השופט ללא ייצוג של עורך-דין ונשלחים לכלא.

דני נוה: ילדים במדינת ישראל בשנת 2000, במאה ה-21, נשלחים לכלא כי אין להם ייצוג של עורך-דין.

דני נוה: הדבר הזה בלתי מתקבל על הדעת, וגם בעניין הזה, לדעתי, הכנסת צריכה להתערב.

דני נוה: באותו יום הנחתי יחד עם חברת הכנסת ציפי לבני הצעת חוק שאומרת, שכל קטין צריך לקבל ייצוג משפטי.

דני נוה: לא יכול להיות מצב שבו יופיע קטין כנאשם בפני בית-המשפט ללא ייצוג.

דני נוה: לא יכול להיות, לדעתי, שאדם במדינת ישראל יופיע בבית-משפט ללא ייצוג, כי אין לו אמצעים כלכליים להשיג עורך-דין.

דני נוה: על אחת כמה וכמה לא יכול להיות מצב, שקטין, ילד קטן, יצטרך להופיע בבית-המשפט ללא ייצוג, ואולי רק מפני שלא היה לו ייצוג הוא יישלח לכלא או למוסד.

דני נוה: הדברים האלה הם דברים שאינם מתקבלים על הדעת.

דני נוה: יש תופעות קשות של עבודת ילדים – ילדים קטנים שעובדים כעבדים.

דני נוה: במאה ה-21 אנחנו רואים תופעות של המאה ה-19 – כאן, במדינת ישראל; בתל-אביב, לא בפריפריה.

דני נוה: ילדים עובדים בשווקים בעבודות סבלות ובעבודה קשה אחרת, והדבר הזה אינו מטופל כראוי.

דני נוה: הוזכר כאן גם התחום הפלילי: המציאות היא, שנעשות עבירות על-ידי ילדים שהם מתחת לגיל 12.

דני נוה: הם אמורים להיות מטופלים על-ידי פקידי הסעד, שאותם הזכרתי קודם.

דני נוה: אבל בגלל מחסור בפקידי סעד, הם לא מטופלים, והתוצאה היא שהם חוזרים לטיפולה של המשטרה.

דני נוה: אני רוצה שתדע, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה שתדעו כי מספר המעצרים של ילדים ובני נוער נמצא כל הזמן במגמה של עלייה במדינת ישראל.

דני נוה: בשנים האחרונות הלך וגדל מספר הילדים ובני הנוער, או מה שנקרא הקטינים, שהושמו במעצר בחשד לעבירות פליליות.

דני נוה: שלא לדבר על תופעות העוני שכבר הוזכרו פעמים רבות, ובצדק, בבית הזה.

דני נוה: אם יש במדינת ישראל 440,000 ילדים שנמצאים מתחת לקו העוני, זה אומר שבמדינת ישראל כל ילד רביעי חי מתחת לקו העוני.

דני נוה: אני מזכיר את כל הדברים האלה, משום שאנחנו חייבים לזכור – והוזכר יום ההתרמה שעומד להתקיים מחר – שהמצב במדינת ישראל בכל מה שנוגע להגנת הילדים ולטיפול בילדים, רחוק מלהיות מזהיר.

דני נוה: אני חייב לומר משפט גם לגבי ילדים שחיים במשפחות של אלכוהוליסטים: לפי הסטטיסטיקה, יש בישראל בין 50,000 ל-80,000 אלכוהוליסטים.

דני נוה: הוועדה בראשות חברת הכנסת גוז'נסקי קיימה דיון יסודי בסוגיה הזאת, והיא גם פרסמה מסקנות והמלצות בעלות משמעות.

דני נוה: המשמעות של הנתון שהזכרתי קודם, של בין 50,000 ל-80,000 אלכוהוליסטים החיים בישראל, היא, שיש בישראל למעלה מ-120,000 ילדים שחיים במחיצתם של אלכוהוליסטים.

דני נוה: רק כ-200 מתוך אותם 120,000 מטופלים.

דני נוה: הילדים האלה סובלים מבעיות קשות, מחרדות וממצוקות שאין לילדים רגילים, והמציאות היא, שקופות-החולים לא דואגות להם ולא מטפלות בהם, ומערכת החינוך, שצריכה אולי לאתר אותם, לא מאתרת אותם.

דני נוה: ומובן שהסיבה הרגילה שאתה שומע בכל מקום היא: אין תקציב.

דני נוה: ובהעדר תקציב, אנחנו חושפים את הילדים האלה לסיכונים רבים.

דני נוה: מה שנדרש, אדוני היושב-ראש, גם במקרה של הילדים ממשפחות אלכוהוליסטים, ובכלל בכל מה שנוגע לילדים במצבי סיכון והזנחה, הוא שינוי מן הקצה אל הקצה של סדרי העדיפויות הלאומיים; שכל משרד ממשלתי לא רק יישא עיניו אל האוצר ויגיד, מאין יבוא עזרי ומאין יבוא כספי, אלא שכל משרד ממשלתי וכל שר ייכנסו לקרביים של הסעיפים התקציביים שלהם ויראו כיצד לשנות את סדרי העדיפויות הפנימיים בתוך כל משרד.

דני נוה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ואני מתקרב לסיום – אין משרד ממשלתי שלא תמצא בו בזבוז, אין משרד ממשלתי שלא תמצא בו הוצאות מיותרות, ובכל משרד ממשלתי, וכל שר, צריכים לשאול את עצמם, מה הם עושים למען הילדים האלה.

דני נוה: יש הרבה אוכלוסיות פגיעות בישראל.

דני נוה: יש הרבה אוכלוסיות שנמצאות במצבים של הזנחה, יש הרבה אנשים בישראל שחיים מתחת לקו העוני, יש הרבה אנשים בישראל שחיים בסיכון, אבל אין אוכלוסייה פגיעה יותר, חלשה יותר, מאשר הילדים שלא מסוגלים אפילו להשמיע את קולם, שלא היו מסוגלים לחסום את הכניסה לכנסת או למשרד האוצר, ילדים שברגעים אלה אולי שוכבים במיטותיהם בבית ובוכים, ואיש לא עוזר להם ואיש לא שומע את בכיים.

דני נוה: זו האחריות שלנו, זו החובה שלנו, ואני מקווה שהדיון כאן היום יתרום את תרומתו, וכל אזרח יתרום את תרומתו ויפתח את לבו מחר, ביום ההתרמה למען ארגונים שבאמת עושים מלאכת קודש למען הילדים, ארגונים כמו המועצה לילד החוסה, על"ם – העמותה למען נוער במצבי סיכון, האגודה להגנת הילד, אגודת "יד ביד" – אני מקווה שלא שכחתי אף ארגון.

דני נוה: אני מקווה, שאזרחי ישראל כולם יפתחו מחר את כיסם, אבל יותר מכך את לבם, למען הילדים האלה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: אני פותח את הדיון.

אברהם רביץ: לצערי, מרבית חברי הכנסת שנרשמו אינם נוכחים.

אברהם רביץ: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת ויצמן שירי – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת בנימין אלון – אפילו הוא אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אתה גוללת את החרפה מן הדיון הזה.

אברהם רביץ: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה לחזור על אותם דברים שנאמרו לפני חצי שנה, לפני יום ולפני יומיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק כדי שהדברים יופנמו ונדע כיצד להעריך אותם, הבאתי טבלה עם הממוצע הארצי של עובדים סוציאליים לפי מספר תושבים, והנתונים דוקרים את העין: הממוצע הארצי הוא 0.45 לכל 1,000 נפש; כלומר, עובד סוציאלי על כל 2,100 תושבים בערך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיירות הפיתוח הממוצע הוא 0.70 לכל 1,000 נפש; כלומר, עובד סוציאלי על כל 1,400 נפש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממוצע הארצי ברשויות הערביות הוא 0.42; כלומר, 2,400 תושבים לכל עובד סוציאלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם תרצה להעמיק בפרטים, תמצא שיש כפרים ערביים שבהם יש עובד סוציאלי אחד על כל 6,000 תושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת אומרת, שיש יישובים שאין בהם אפילו עובד סוציאלי אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בערערה למשל, הממוצע הוא 0.16 עובד סוציאלי ל-1,000 תושבים; כלומר, צריכים להיות שם 6,000 תושבים כדי שיהיה להם עובד סוציאלי אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בדבורייה, הממוצע הוא 0.30 עובד סוציאלי על כל 1,000 תושבים; כלומר, לכל 3,300 תושבים בערך יהיה עובד סוציאלי אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היישוב הערבי שיש בו מספר גבוה ביותר של עובדים סוציאליים הוא ג'סר-א-זרקא; שם הממוצע הוא 0.71 ל-1,000 תושבים; כלומר, לכל 1,300 תושבים יש עובד סוציאלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נסתכל על היישובים היהודיים, ומדובר גם בפריפריה ובעיירות הפיתוח, תמצא שהמספר הקטן ביותר הוא 0.40 ל-1,000 תושבים; כלומר, עובד סוציאלי אחד ל-2,500 תושבים, וזה באילת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתה רוצה לעלות בדירוג, אתה יכול להגיע למצבים שבהם ל-400-300 תושבים יש עובד סוציאלי אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בראש הטבלה נמצאת שלומי, שבה יש 2.42 עובדים סוציאליים על כל 1,000 תושבים; כלומר, אם נעשה חישוב אפילו לא מדויק מבחינה מתמטית, לא אטעה אם אומר שלכל 350 עד 400 תושבים יש עובד סוציאלי אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המספרים האלה, אדוני היושב-ראש, אומרים את הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב, שאם לא יקומו אנשים אחראים, אנשים שנמצאים בעמדה ביצועית, אנשים שיש להם גם הסמכות וגם הרשות לתקן את הדברים האלה, ובעוד זמן – אנחנו יושבים על פצצה מתקתקת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זהו מתכון חברתי שבוודאי אינו מבשר טובות, לא מבחינת הרווחה הסוציאלית, לא מבחינת הדמוקרטיה ולא מבחינת כל מידה חיובית במדינה הזאת, ואף אחד אינו יכול לשער את התוצאות.

אברהם רביץ: בבקשה לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, אם תרשה לי, אסכם את הנושא רק בדקה אחת בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחים, בבתיכם, בכל מקום, ואלה המאזינים לנו, הדיון עכשיו הוא על העובדים הסוציאליים בכפרים, בערים וברוב ריכוזי האוכלוסייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ניתנו כאן סטטיסטיקות מדגמיות על הכפרים והערים השונים במגזר הערבי, וכמו כן על המצב במגזר היהודי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסיכומו של דבר, יש כמה כפרים וכמה ריכוזי אוכלוסייה ערביים המונים 6,000 תושבים, שאין בהם עובד סוציאלי אחד, בעוד שבמגזר היהודי יש שיעור גבוה יותר או מספר מועט של עובדים סוציאליים, כאשר מספר התושבים נע בין 2,000 ל-2,100 נפש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כלומר, אין שום ריכוז אוכלוסייה יהודי המונה 2,000 תושבים שאין בו עובד סוציאלי אחד לפחות, בעוד שאין עובדים סוציאליים בכפרים וביישובים הערביים שמספר תושביהם מגיע ל-6,000 נפש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפער הזה הוא משמעותי ומוכיח כיצד המדינה הזאת חיה במשבר חברתי, במשבר מוסרי ובמשבר בכל האספקטים של השלטון ובסיכויי הדו-קיום בעתיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי במלה אחת, כי מצב זה מבשר על פצצת זמן, העלולה להתפוצץ בכל רגע, אם האחראים ומי שנמצאים בעמדה של אחריות במדינה הזאת לא יתקנו את האפליה הזאת ואת הקיפוח המתועב והברור בין התושבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ייתכן שתימשך מדיניות זו ותימשך האפליה בין החלשים, שהם במקרה זה התושבים הערבים באופן מיוחד, לבין העשחרים במדינה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לתקן את העניינים מהר ככל האפשר לפני שהמצב יתפוצץ, היות שהוא גרוע מאוד, לדעתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה, אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: שוכראן.

אברהם רביץ: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת ישראל כץ.

אברהם רביץ: חבר הכנסת ברכה, אתה תקבל את רשות הדיבור, אבל בסוף.

אברהם רביץ: אם חבר הכנסת כץ לא יהיה – ידבר חבר הכנסת עזמי בשארה.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, מתי תורי?

אברהם רביץ: חבר הכנסת מקסים לוי, יש עוד כמה חברי כנסת לפניך.

אברהם רביץ: אני אקרא את הרשימה: חברי הכנסת אברהם הירשזון, ראובן ריבלין, יורי שטרן, אביגדור ליברמן, עסאם מח'ול, מקסים לוי, האשם מחאמיד, נסים זאב, נחום לנגנטל, תמר גוז'נסקי ומוחמד ברכה.

אברהם רביץ: בבקשה, גברתי.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת דני נווה, הנושא שאתה מעלה היום הוא בדיוק נושא שקשור לנושא שהעלתה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

סופה לנדבר: אי-אפשר להפריד בין שני הנושאים האלה.

סופה לנדבר: 120,000 ילדים חיים היום עם הורים אלכוהוליסטים.

סופה לנדבר: כמה דקות לפני שנכנסתי לאולם המליאה קיבלתי שיחה מאשה שסיפרה לי סיפור די עצוב.

סופה לנדבר: בעלה אלכוהוליסט, הם עברו מעיר בצפון לעיר במרכז המדינה כדי להציל את המשפחה, להציל את בעלה.

סופה לנדבר: היא עשתה מעשה של העברת המשפחה ממקום למקום.

סופה לנדבר: במרכז המדינה, שבו היא גרה, היא לא הצליחה להציל את בעלה.

סופה לנדבר: היא התקשרה בבכי קורע לב וסיפרה ששני הילדים שלה נמצאים במצוקה רבה.

סופה לנדבר: היא אמרה לי שהיום הילד שלה הלך לבית-הספר – וכך במשך כמה שבועות – בלי אוכל, בלי סנדוויץ', בלי דברים אלמנטריים שילדים לוקחים אתם לבית-הספר.

סופה לנדבר: היא סיפרה באיזו מצוקה הילד הזה גדל.

סופה לנדבר: אנחנו מדברים היום על ילדים הדומים לילד הזה, על ילדים שנמצאים במצוקה רבה.

סופה לנדבר: רק 15% מהם מטופלים על-ידי לשכות הרווחה בערי פיתוח ובערים במרכז המדינה; רק 15% מתוך 120,000 ילדים שנמצאים במצוקה, שגרים במשפחות שאחד מבני המשפחה אלכוהוליסט.

סופה לנדבר: כל המקרים האלה קשורים לא רק לאלכוהול.

סופה לנדבר: הם לא רק הזנחה חברתית, אלא אבל חברתי.

סופה לנדבר: הם נמצאים במשפחות שאחד מההורים מובטל, משפחות שיש בהן אלימות.

סופה לנדבר: האלכוהול גורם גם לתאונות דרכים.

סופה לנדבר: לדעתי, אנחנו צריכים לדבר על תקציבים לילדים האלה, כאשר רק תקציבים וכסף יכולים להציל אותם.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לעשות כל מעשה כדי להציל את הילדים.

סופה לנדבר: זכור לי, שכאשר שאלו את הילדים באחד מהמועדונים שבהם הייתי: באיזה צבע אתם יכולים לצבוע את הילדות?

סופה לנדבר: רוב הילדים ענו: בצבע ורוד.

סופה לנדבר: אני הסתכלתי על כמה ילדים וראיתי שכנראה צבע כהה מתאים לילדות שלהם.

סופה לנדבר: הסתכלתי להם בעיניים וחשבתי מה החברה הישראלית ומה אנחנו כחברי כנסת ומה אנחנו כאזרחי מדינת ישראל צריכים לעשות לא רק מחר, ביום ההתרמה לילדים שנמצאים במצוקה; מה אנחנו צריכים לעשות כדי שהילדים האלה יהיו מסוגלים לצבוע את הילדות בצבע ורוד, או בצבע בהיר?

סופה לנדבר: עלינו לעשות הכול, לא לחסוך; לעשות כל יום, כל רגע, כל דקה, כדי שהילדים האלה כנראה יהיו מנותקים ממשפחתם.

סופה לנדבר: הם כנראה ימצאו גג בפנימיות.

סופה לנדבר: רק אתמול או שלשום דנו בשתי פנימיות – בהוד-השרון ובתל-אביב – שנסגרות עכשיו בגלל מצוקה ובגלל ביזנס שהעיריות רוצות לעשות על קרקע ששייכת להן.

סופה לנדבר: אני חושבת שמשרד הרווחה עשה, אבל צריך לעשות עוד.

סופה לנדבר: כל דבר שאנחנו מסוגלים לעשות – אנחנו צריכים לעשות.

סופה לנדבר: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מאוד מודה, בוודאי בשם כל חברי הכנסת, לחברי הכנסת שעמלו בוועדה הזאת על הכנת הדוח.

עזמי בשארה: אני מניח שחברי הוועדה לקחו את האלכוהוליזם כנתון, הם לא התיימרו, וזה גם לא המנדט שלהם באמת לבדוק את סיבות האלכוהוליזם ולמה נוצר אלכוהוליזם בחברה.

עזמי בשארה: אני חושב שגם ראוי כך.

עזמי בשארה: הם לקחו את האלכוהוליזם כמשהו נתון, והם רוצים כמה שיותר לצמצם את הנזק שלו לילדים שנולדים במשפחות של אלכוהוליסטים.

עזמי בשארה: אני חושב שכך ראוי.

עזמי בשארה: אני חושב שהם עבדו בצורה יפה.

עזמי בשארה: הראיתי את ההמלצות לשר החינוך, לשר הרווחה ולשר הבריאות, והם לגמרי מסכימים עם כל מלה שכתובה שם.

עזמי בשארה: אני רוצה להזכיר כאן מה חשיבותם של דיונים כאלה.

עזמי בשארה: אני לא יודע כמה זה מחייב.

עזמי בשארה: אבל דיון כזה, אדוני היושב-ראש, מזכיר לנו את הצורך, ואת ההבדל בין המנטליות הרווחת היום בשיח הפוליטי הישראלי, שאני קורא לה מנטליות של חברת סעד, לבין מדינת רווחה.

עזמי בשארה: לאחרונה מדברים על עזרה לעניים.

עזמי בשארה: הייתי בטוח שהטיפול שמעלה המנטליות של תקופת ברק לילד במשפחה אלכוהוליסטית הוא להביא אותו לאיזו תוכנית בידור בטלוויזיה ולהתחיל לאסוף תרומות ולעשות מסחטת דמעות ולפתור את הבעיה של ילד או שניים אחרי מלודרמה זולה, שמאלץ של תוכניות בידור.

עזמי בשארה: ואילו מה שצריך זה מדינת רווחה.

עזמי בשארה: לא פתרון ליחיד ולא שהשכנים העשירים יביאו מהמקרר – דבר שבשבילו לא צריך את ברק ולא צריך ראשי ממשלות.

עזמי בשארה: ממילא חברות וקהילות יהודיות בלי מדינה עשו פעם, בלי ארגון של מדינה.

אברהם רביץ: גם היום.

עזמי בשארה: גם היום עושים בלי ארגון של מדינה.

עזמי בשארה: מדינה – אנחנו מדברים על מדינת רווחה, כמו שקהילות מוסלמיות עשו וקהילות נוצריות עשו.

עזמי בשארה: כשאנחנו מדברים על מדינה – מדובר על מדינת רווחה, ולא על צורך של המדינה לארגן סעד.

עזמי בשארה: הרי סעד זה בדיוק לא תפקידה של המדינה, זה תפקיד החברה.

עזמי בשארה: אני מודה לחברי הכנסת שעבדו כאן והזכירו את התרבות הפוליטית שמתחילת להשתרר במדינה הזאת, שיש הבדל.

עזמי בשארה: מדינת רווחה רואה את הנזק האדיר שיכול להיות לילדים, אפילו אם היא לא יכולה לפתור את בעיית האלכוהוליזם – לצמצם את הנזק לילדים.

עזמי בשארה: מדברים על מספר הילדים שיכולים להינזק – המשרדים המעורבים בדבר בתקציבים הדרושים – – – קל יותר אין, ולדעתי ככה, בצורה הזאת, צריך לעבוד.

עזמי בשארה: רק אפילו בהצעות חוקים, מי לידנו יתקע שבחוק הסדרים זה לא ישתנה?

עזמי בשארה: מי יכול בכלל לתת הערכה שדבר כזה יתקבל על-ידי שלושת השרים המכובדים ושזה יקבל מקום ראשון בסדר העדיפויות שלהם?

עזמי בשארה: אבל על כל פנים, זו העבודה הפרלמנטרית.

עזמי בשארה: הייתי רואה מאוד בחיוב – אני חושב כמו כולם – מתן יותר תוקף לעבודות יסודיות מהסוג הזה, מאשר קיום דיון שישנה את האווירה הציבורית ושישפיע קצת על השיח הציבורי, אבל בכל זאת – –

אברהם רביץ: אלה הם החיים הפרלמנטריים.

עזמי בשארה: – – יישר כוח על העבודה הזאת.

עזמי בשארה: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אברהם הירשזון – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת ראובן ריבלין – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יורי שטרן – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מקסים לוי – נוכח גם נוכח.

אברהם רביץ: אתה רוצה להתחלף אתו, ברשותו?

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת נחום לנגנטל, אבל אני מקפיץ אותך כמה תורים למטה.

נחום לנגנטל: לא, זה רק אחד, ואני אדבר דקה, זה מה שהבטחתי לו.

אברהם רביץ: או.

אברהם רביץ: קיי.

אברהם רביץ: האשם מחאמיד ונסים זאב לפניך.

אברהם רביץ: אני אהיה מוכרח ללכת לפי הסדר.

אברהם רביץ: אבל זה לא הרבה, אלה שניים שנדמה לי שאחד מהם בכלל לא נמצא.

אברהם רביץ: בבקשה, אדוני.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רק רוצה לומר לגבי הצעתו של חבר הכנסת דני נווה, שאני חושב שזו הצעה מאוד נכונה.

נחום לנגנטל: אני חושב, שמבחינת סדר העבודה של הממשלה, טוב היה אם כל שנה היא היתה לוקחת על עצמה פרויקט אחד, משקיעה בו את כל הכסף ועם זה ממשיכה הלאה.

נחום לנגנטל: אם כרגע חבר הכנסת דני נווה מעלה את הנושא של האלכוהוליסטים – ואני מכיר במקרה גם את הסוגיה הזאת, זו סוגיה מאוד מאוד חשובה – אני חושב שהטוב ביותר מבחינת עבודתה של הממשלה היה אם היא היתה משקיעה את כל המאמצים כדי להוציא את הנושא הזה מהמעגל הקשה שבו הוא נמצא.

נחום לנגנטל: אחרי זה אפשר לתחזק את המעגל הזה לאורך שנים, וכך כל שנה, באופן יותר מכוון בתוכנית העבודה, להשקיע את המאמצים, לפרוץ את המעגל הבלתי-ניתן לפריצה של המערכת הזאת, ולאחר מכן לתחזק אותו.

נחום לנגנטל: השיטה שהיום הממשלה עובדת בה, כשהיא עובדת כולה כל הזמן על כל הנושאים ברמה מאוד מאוד נמוכה או בינונית, גורמת למצב שבו שום דבר בעצם לא מטופל באופן אמיתי.

נחום לנגנטל: לכן, טוב תעשה הממשלה אם היא תיקח לעצמה את ההצעה של דני נווה לגבי אלכוהוליסטים בשנה זו, תרכז בזה מאמץ, ובכל שנה תרכז בתוכנית עבודה ילדים מסוג אחר או עם בעיות אחרות, על מנת שנתחיל לפרוץ את המעגלים הקשים בתוך החברה הישראלית.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת האשם מחאמיד – אינו נוכח.

האשם מחאמיד: אני פה.

אברהם רביץ: אתה פה?

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ורק אחריו יהיה חבר הכנסת מקסים לוי.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני מברך את חבר הכנסת נווה, שהביא את ההצעה הזאת לדיון.

האשם מחאמיד: אני חושב שזו הצעה חשובה מאוד.

האשם מחאמיד: אומנם, היא מדברת על ילדים למשפחות אלכוהוליסטים – כך אני הבנתי – אבל אני חושב שיש מכלול של בעיות, רשת של בעיות, שאי-אפשר לפצל אותן זו מזו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני לא מאמין שבנו של אבא מכור לא יהיה מכור בדרך כלל; יש יוצאים מן הכלל.

האשם מחאמיד: דרך אגב, אני לא בטוח שאין משהו תורשתי – טיבי בטח יודע – גם בילדים של אותם הורים, שגם הם מכורים לאלכוהול.

האשם מחאמיד: ייתכן – ואתה יודע יותר טוב ממני – שיש קשר בין הדברים.

האשם מחאמיד: ולכן, אדוני היושב-ראש, משפחה של אלכוהוליסט – יהיה זה אבא או בן – תסבול סבל רב.

האשם מחאמיד: אני זוכר שלפני שנה ויותר היתה פה אספה, או כנס של נשים ערביות שבעליהן אלכוהוליסטים.

האשם מחאמיד: אחת הנשים בוועדה למלחמה בסמים ואלכוהול בכתה במר לבה ואמרה: את הכסף של הקצבאות שאני לוקחת לילדים שלי, בעלי בא וגוזל ממני.

האשם מחאמיד: זאת אומרת, לא מספיק שהיא אשתו של מכור לסמים, גם היא והילדים סובלים בעקבות כך שהבעל המכור גוזל מהם את כספם, שבעזרתו הם צריכים לקנות לחם או משהו לאכול.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת נווה דיבר על ילדים שהם עבדים.

האשם מחאמיד: אני נוסע לחיפה – מי מכם שמכיר את אזור הצ'ק-פוסט – ורואה ילדים בני 12-10 מחזיקים כל מיני סמרטוטים, מחפשים שם מישהו שייתן להם את השקל או את 2 השקלים תמורתם.

האשם מחאמיד: וזה במדינת ישראל, במקום שמדברים על ישראל האירופית, עם כדורסל אירופי, על מעצמה טכנולוגית, היי-טק, צבא ומי יודע מה.

האשם מחאמיד: אבל הילדים זרוקים ברחובות.

האשם מחאמיד: אנחנו יודעים שיש קשר הדוק בין אלכוהול, סכינים, סכינאות ופאבים.

האשם מחאמיד: ואני לא רוצה לספר לך על רמלה ולוד.

האשם מחאמיד: מקסים לוי, אתה יודע טוב מאוד מה שקורה שם, ואני מדבר לא רק על סמים.

מקסים לוי: אל תפילו הכול על לוד.

האשם מחאמיד: לא, זו לא בושה שלך, לא אתה צריך להתבייש.

האשם מחאמיד: אלה שקובעים את המדיניות בארץ הם שצריכים להתבייש, ולא אתם בלוד.

האשם מחאמיד: כי אנשי לוד הם אנשים טובים, אבל מי שמקלקל אותם לא נותן להם לחיות כמו שצריך.

האשם מחאמיד: זו לא פגיעה באנשי לוד.

אברהם רביץ: כן, חבר הכנסת האשם מחאמיד, משפט סיכום.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, מובן שאת הנשירה מבתי-הספר אי-אפשר לנתק מהדברים.

האשם מחאמיד: מישהו שאל את עצמו פעם כמה אחוזים מהילדים הערבים נושרים מבתי-הספר?

האשם מחאמיד: כשהם נושרים, מישהו מטפל בהם, אדוני היושב-ראש?

האשם מחאמיד: וכשהם נושרים ונמצאים על מעקה זה או אחר ברחובות של טייבה ואום-אל-פחם ושפרעם ואיפה שתרצו – מה העתיד שלהם?

האשם מחאמיד: לכן, אדוני היושב-ראש, מכיוון שביקשת שאסיים, אני רוצה לומר, שמדינה נמדדת לא על-פי יחסה לאותם בעלי זרוע או בעלי הון, אנשים עשירים, אלא היא נמדדת על-פי יחסה לחלשים וטיפולה בהם.

אברהם רביץ: נכון.

האשם מחאמיד: זוהי מדינה מתוקנת.

האשם מחאמיד: זו מדינה דמוקרטית, בלי להיכנס לכל מיני סרבולים למיניהם.

האשם מחאמיד: זה צריך להיות ברור מאליו.

האשם מחאמיד: תודה.

אברהם רביץ: נכון.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אברהם רביץ: תודה.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש אנשים המדברים – ואמרה את זה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – ומצביעים הפוך.

מקסים לוי: אני הצבעתי נגד התקציב, משום שמצפוני לא נתן לי להצביע על תקציב אנטי-חברתי.

מקסים לוי: הממשלה הזאת הולכת כמו קודמותיה בשאלה של גיוס עמותות לסיוע ועזרה לילדי האלכוהוליסטים, לילדי הנרקומנים ולילדי המשפחות בסיכון; וכאשר אנחנו מוצאים את אותן עמותות מנסות לגייס כספים, בעת הזאת אין מי שיסייע בידן.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אני זוכר שפעם יהדות העולם התגייסה לפרויקט שיקום השכונות בשאלה של נושאים חברתיים.

מקסים לוי: היום אף אחד לא נותן.

מקסים לוי: לא נותנים לפרויקט הזה אגורה אחת.

מקסים לוי: מה עושות אותן עמותות, כשאנחנו יכולים לומר שהן עושות עבודה נפלאה?

מקסים לוי: הן הולכות מבית לבית.

מקסים לוי: אבל מי ייתן לחולי הסרטן, לילדי הנרקומנים, לילדים בסיכון ולנערות במצוקה?

מקסים לוי: כמה ייתנו התושבים?

מקסים לוי: זו השאלה.

מקסים לוי: האם יש עדיפות לסל מסוים של צרכים של אותם ילדים?

מקסים לוי: מי שהיה ראש עיר יודע מה זה.

מקסים לוי: משפחה של אבא אלכוהוליסט, כאשר האבא אינו מפרנס והוא חולה, הוא מכה בבית את האשה, והילדים רואים את מה שמתרחש – מי מטפל בהם?

מקסים לוי: לשכות הרווחה ברשויות המקומיות משותקות.

מקסים לוי: הן אינן מסוגלות לתת את מה שחסר היום.

מקסים לוי: השלטון המקומי אומר, שיש גירעון של למעלה מ-2 מיליארדי שקל.

מקסים לוי: ראינו את העובדים הסוציאליים שבאו להפגין מתוך אמונה, כאשר היתה אטימות כלפי הדרישות שלהם, והדרישות שלהם היו מקצועיות, משום שהם לא יכולים לבגוד במקצוע שלהם.

מקסים לוי: לכן, כאשר אנחנו מדברים על ילדים ועולה שר העבודה והרווחה, שאני מוקיר את פועלו בנושאים החברתיים – הוא לא יהיה מסוגל לתת מענה על הצרכים של ילדי המובטלים.

מקסים לוי: תארו לעצמכם שילד יושב בבית ורואה את אביו שותה מהבוקר ועד הלילה, והוא רוצה משהו והאבא איננו מסוגל לתת לו.

מקסים לוי: איזו סלידה יש לילד כלפי אביו.

מקסים לוי: הדבר היחיד שהילד מסוגל לעשות הוא ללכת ולגנוב, ואת זה אנחנו רואים היום.

מקסים לוי: למעלה מ-100,000 אלכוהוליסטים במדינת ישראל, כאשר המדינה איננה מסוגלת לתת כלום.

מקסים לוי: אנחנו רואים את המועדוניות נסגרות, ואנחנו רואים את הבעיה החברתית הזאת.

מקסים לוי: לכן הצטרפתי למסמך שהכין חבר הכנסת נווה, אבל אני לא יודע כמה מסמכים כאלה מונחים בארונות כאן.

אברהם רביץ: צריך לנסות.

מקסים לוי: יש לקיים כאן דיון, כאשר הממשלה תתייצב לשמוע את הבעיות החברתיות.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא של האלכוהול הוא נושא כבד וקשה.

נסים זאב: 31% מתלמידי התיכון צורכים אלכוהול.

נסים זאב: 20% מבני הנוער נוהגים לשתות בירה כאשר הם יוצאים לבלות עם חברים, ו-15% נוספים נוהגים לשתות משקאות חריפים.

נסים זאב: הנתונים האלה הם מסקר שנערך בקרב 1,250 בני נוער גילאי 18-12 מכל רחבי הארץ.

נסים זאב: לאחרונה אנו עדים לכך, שבנות בגיל הטיפש-עשרה שותות, משתטחות ומתגלגלות על הרצפה.

נסים זאב: בלילות שבת אני רואה בכניסה לעיר העתיקה בנות שותות, ואחרי שתייה, לצערנו, הן מאבדות את הכיוון ואינן שולטות בעצמן.

נסים זאב: יש לזה השלכות רציניות ביותר לגבי עתידן.

נסים זאב: אני רוצה לקרוא מאמר של נערה שכותבת על עצמה: "חלומות רבים היו לי כשהייתי קטנה.

נסים זאב: בכולם הייתי זוהרת ומרשימה.

נסים זאב: רציתי להיות הכי חזקה והכי גיבורה.

נסים זאב: רציתי לנצח את כולם.

נסים זאב: בשום זמן מתקופת ילדותי לא חלמתי להיות אלכוהוליסטית.

נסים זאב: את רוב חלומותי אכן הגשמתי.

נסים זאב: הייתי חזקה והייתי גיבורה, הצלחתי ועוררתי קנאה.

נסים זאב: אך ההצלחות והגבורות, כשם שבאו כך הן נעלמו, ודווקא הדבר היחיד שאותו לא ביקשתי, ההתמכרות לאלכוהול, לא עוזבת אותי ולא נותנת לי מנוח".

נסים זאב: אני רוצה לומר, שבעשר השנים האחרונות ההתמכרות לאלכוהול כבר איננה נחלתם הבלעדית של הגברים.

נסים זאב: הנשים שותפות לכך.

נסים זאב: אצל הנשים זה גם הרבה יותר קשה, כי אצל הנשים זה בא בדרך כלל עם דיכאון אחרי לידה, או משבר של גירושין, חוסר תעסוקה או פיטורין, או כשהילדים עוזבים את הבית ועולה תחושה של ריקנות.

נסים זאב: אני חושב, שאם אנחנו לא נחזק את המעונות הקיימים, שמאיימת עליהם סגירה, ולא נפתח עוד מעונות וניתן את השירות, כל הנאומים שהיו פה בכנסת לא יעשו דבר וחצי דבר.

נסים זאב: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

אברהם רביץ: אחריה – חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחרון יהיה חבר הכנסת אחמד טיבי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת דני נווה העלה נושא חשוב ביותר, והוועדה לקידום מעמד הילד קיימה עליו דיון והניחה מסקנות בשבוע שעבר.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה שחברי הכנסת קראו את המסקנות, ושהמסקנות, יחד עם הדיון היום וההחלטה, יזיזו משהו.

תמר גוז'נסקי: כי מה כאן הבעיה?

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא, שהמשפחות של האלכוהוליסטים בדרך כלל ידועות, לא צריך לחפש אותן.

תמר גוז'נסקי: לכן גם הילדים שגדלים במשפחות האלה ידועים.

תמר גוז'נסקי: הרבה פעמים אנחנו חושבים על הילדים האלה רק בכיוון של האלימות שיש בבית כזה בדרך כלל, מצוקה פיזית קשה מאוד שיש בבית הזה ומחסור.

תמר גוז'נסקי: אבל יש עוד דברים.

תמר גוז'נסקי: בדרך כלל במשפחות כאלה לילדים אין בכלל ילדות.

תמר גוז'נסקי: אלה ילדים שגדלים בלי ילדות במובן שאנחנו מבינים, כי אלה ילדים שבבית אין זמן לאיש לשחק אתם, אין זמן לאיש לדבר אתם, והרבה פעמים הילדים הקטנים הופכים להיות בעצם מנהלי הבית.

תמר גוז'נסקי: הם הופכים להיות מבוגרים על כורחם בשל הנסיבות האלה.

תמר גוז'נסקי: דבר שני שאני רוצה להדגיש: המחקרים בעולם הוכיחו, שילדי אלכוהוליסטים יותר חשופים למחלות, יותר חשופים למחלות נפשיות, ומה שחמור לא פחות – יותר חשופים לסכנה של הידרדרות בעצמם לאלכוהוליזם.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מכירים את התופעה של בנות לאלכוהוליסטים שנישאות לאלכוהוליסטים.

תמר גוז'נסקי: זו תופעה לא של רוע לב ולא של טיפשות, זה עניין של אורח חיים, זה עניין של תפיסות עולם, זה עניין של אדם המפנים שאלה החיים שמגיעים לו.

תמר גוז'נסקי: ואם אנחנו לא מצילים את 100,000 או את 120,000 הילדים האלה, אנחנו דנים אותם אולי להיות מכורים ואז לגרור את הפרשה הזאת לדורות הבאים.

תמר גוז'נסקי: אבל, לצערנו הרב, אלכוהוליזם לא מוכר בישראל כמחלה ואיננו כלול בסל הבריאות.

תמר גוז'נסקי: הוא נמצא היום במסגרת הטיפול הנפשי.

תמר גוז'נסקי: לכן קופות-החולים לא מטפלות בהם, לכן קופות-החולים כאילו לא אחראיות לנושא.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה דבר שהממשלה והכנסת צריכות לשנות אותו בדחיפות.

תמר גוז'נסקי: דבר נוסף, תקציבים.

תמר גוז'נסקי: לא יכול להיות שוועדה ממשלתית קבעה שדרושים בערך 25 מיליון שקל, ונותנים 5 מיליוני שקל לטיפול בכלל בנושא האלכוהוליסטים, שלא לדבר כבר על הילדים.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אם לא נעשה כמה צעדים שיגדירו בדיוק את המצב של המחלה הזאת, שיגדירו בדיוק את המצב של הילדים האלה ואת הנזקקות שלהם לסיוע, ולא נקציב את התקציבים הדרושים, אנחנו עלולים לגרום לדורות נוספים של ילדים אומללים לסבול ולגרום אולי גם לילדים שלהם להמשיך ולסבול.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

אברהם רביץ: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ולאחר מכן – הצבעה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מעודד מכך שבכמה דיונים שנערכים בכנסת בנושאים חשובים, שתקועים בגרונה של החברה, יש מגמה של אחדות דעים, ואני מברך על התופעה הזאת, ולא צריך שכל דבר ייכנס או ינותב לכיוונים של מחלוקת ושל ריב פוליטי.

מוחמד ברכה: רק לפני שבועיים-שלושה היה דיון במליאה על הקטל בדרכים, וגם אז הכנסת התאחדה רובה ככולה סביב סיכום מסוים.

מוחמד ברכה: אני גם שמח שחבר הכנסת נווה מביא היום הצעת סיכום, אם לא בשם כל סיעות הבית, אז בשם רובן.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה כשלעצמו דבר חיובי בנושאים כגון אלה, שהמחלוקת הפוליטית פשוט מיותרת לגביהם.

מוחמד ברכה: חברתי, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, דיברה על 120,000-100,000 ילדי אלכוהוליסטים, שמתוכם כ-40,000, אדוני היושב-ראש, נמצאים ברחוב הערבי.

מוחמד ברכה: זה גם קשור בהרכב המשפחה הערבית, שהיא משפחה באופן כללי, בממוצע, מרובת ילדים.

מוחמד ברכה: לכן אחוז הפגיעה בילדים ברחוב הערבי גבוה הרבה מעבר לאחוז האלכוהוליסטים, כפי שאנחנו עדים בכל מיני סטטיסטיקות.

מוחמד ברכה: זה מביא, כמובן, לעלייה תלולה באלימות החברתית, באלימות במשפחה ובאפשרות של הידרדרות לפשע, לאלכוהוליזם, לסמים, לגנבות וכו'.

מוחמד ברכה: אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, שאין בקרב המגזר הערבי, בקרב האוכלוסייה הערבית, אפילו מיטה אחת לטיפול באלכוהוליסט.

מוחמד ברכה: יש בארץ מרכז גמילה אחד מאלכוהוליזם ברמת-גן, שיש בו 22 מיטות, וזה רחוק מאוד מלספק את המינימום שבמינימום בסוגיה הזאת.

מוחמד ברכה: על אחת כמה וכמה כשמדובר בבעיות חברתיות, עם הקשרים ועם רקע שונה של הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: אין שום מסגרת, אדוני היושב-ראש, לטיפול בנשים של אלכוהוליסטים, שמחייבת התייחסות מיוחדת.

מוחמד ברכה: כ-60% מנשות האלכוהוליסטים הן גרושות – מהסיבה הזאת של אלכוהוליזם בתוך המשפחה.

מוחמד ברכה: אם דברים כאלה, מצוקות כאלה, כפי שאמרתי בהתחלה, תקועים בגרונה של החברה, לא מוצאים את ביטוים בתקציב, שאך לפני כמה ימים אושר בכנסת ברוב מרשים – אם על דברים כאלה אין תשובה, אני לא יודע איך המדינה, איך הממשלה יכולה לדבר בכלל על רגישות חברתית ועל סדר חברתי חדש.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחרון הדוברים, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני רוצה להצטרף למברכים על יוזמתו של חבר הכנסת דני נווה.

אחמד טיבי: יש נושאים רבים שיכולים לאחד את חברי הבית הזה מכל הקשת הפוליטית, ונושא הטיפול בילדים להורים אלכוהוליסטים, אחד או יותר, הוא אחד מהם.

אחמד טיבי: על כן, תבוא בסופו של הדיון הודעה מסכמת מפי חבר הכנסת דני נווה, בשם רוב חברי הבית.

אחמד טיבי: אני רוצה לגעת באספקט טיפולי-מניעתי של הנושא הזה, וזה נושא העובדים הסוציאליים, שהם ולשכות הרווחה הם שצריכים לטפל במשפחות האלה.

אחמד טיבי: כי הרי מה יש במשפחה אלכוהוליסטית?

אחמד טיבי: יש בה ילדים זנוחים, פגיעה בחינוך של הילדים האלה, עלייה ברמת התחלואה של ההורה האלכוהוליסט ושל הילדים בגלל הזנחה בתוך המשפחה.

אחמד טיבי: יש יותר נשירה מבתי-ספר ויש ויש ויש.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה, מה השלטון המרכזי נותן למשפחות האלה מבחינת רווחה ועובדים סוציאליים.

אחמד טיבי: אחוז העובדים הסוציאליים ל-1,000 משפחות במגזר היהודי הוא מעל 2.5, כאשר במגזר הערבי הוא 0.45.

אחמד טיבי: להפתעתי מצאתי, שבג'סר-א-זרקא, חבר הכנסת מחאמיד – האחוז הוא 0.73, וזה היישוב שיש בו השיעור הגדול ביותר, והוא קטן יותר לאין ערוך מאשר ביישוב יהודי ממוצע.

האשם מחאמיד: – – –

אחמד טיבי: לכן נדרשים יותר משאבים, יותר השקעה במדיניות רווחה ובאפשרות של מתן רווחה.

אחמד טיבי: הקשבתי לנאום של חבר הכנסת נסים זאב.

אחמד טיבי: בדרך כלל, בנאומים כאלה, כמו שאמר קודמי, חבר הכנסת ברכה, רצוי לדבר על המאחד.

אחמד טיבי: אני מקנא בך על הכשרון הבלתי-נלאה שלך למצוא תמיד את הנקודה שבה אתה יכול לתקוף את הפלסטינים, את הערבים, את הגברים הערבים במקרה זה, שאמרת ולא פירטת מחכים בפינה לנשים יהודיות בשערי מזרח-ירושלים.

אחמד טיבי: תגיד, עד איפה אתה מוכן לרדת?

אחמד טיבי: יש גבול.

נסים זאב: אולי נעשה סיור בליל שבת ואראה לך על מה אני מדבר.

אחמד טיבי: יש גבול, חבר הכנסת נסים זאב.

אחמד טיבי: זה נושא רציני, זה נושא כאוב, כל הבית מאוחד סביבו, ואתה מסיט את הדיון וסומך על האינטליגנציה הבינונית מאוד שלנו, של חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: אני מציע שתיענה לאתגר לעשות סיור כפול, גם סיור – – –

אחמד טיבי: אתה מתכוון להביך מאוד את חבר הכנסת נסים זאב.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ברכה, הבכת אותו מאוד בנקודה הזאת.

אחמד טיבי: האם אתה מתכוון לומר שיש שיעור מסוים – – –

מוחמד ברכה: אני לא אומר שום דבר.

אחמד טיבי: אז למה לרדת לרמה הזאת?

אחמד טיבי: אני מציע לא לסטות מהנושא, וכדאי להחזיר את הדיון לפסים נורמליים.

נסים זאב: אני חושב שזה מעשה שלא ייעשה.

נסים זאב: הבנות שלנו שתויות שם.

נסים זאב: בנות 15 ו-16 הן שתויות, עליזות בגלל השתייה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב, בוא נישאר נורמליים, עם רמה מינימלית של קונסנסוס, ונתאחד מאחורי הודעתו המתקרבת ובאה של חבר הכנסת דני נווה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: יש לפנינו שתי הצעות סיכום.

אברהם רביץ: בכל זאת, מעט חברי כנסת – הרבה הצעות סיכום.

אברהם רביץ: אני קורא לחבר הכנסת דני נווה לקרוא את הצעת הסיכום בשם ישראל אחת, הליכוד, ש"ס, המרכז, המפד"ל, יהדות התורה, חד"ש, בל"ד ותע"ל.

אברהם רביץ: בבקשה, אדוני.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר משפט אחד – אני מצטער על שדיון כל כך חשוב בבעיה כל כך כאובה הידרדר לרמה שאליה הידרדר בדקות האחרונות.

אברהם רביץ: זה פיקשוש קטן.

אברהם רביץ: תתעלם מזה.

דני נוה: אני אקרא את ההצעה.

דני נוה: 1.

דני נוה: הכנסת קוראת למאמץ לאומי למען ילדים במצבי סיכון ומצוקה, לגיבוש תוכנית חירום ממשלתית למניעת אלימות כלפי ילדים ולטיפול בילדי משפחות של מכורים לאלכוהול.

דני נוה: 2.

דני נוה: הכנסת קוראת להגדלת המשאבים שמקציבים משרדי הממשלה השונים להגנה על ילדים שחיים במצבי סיכון ומצוקה.

דני נוה: 3.

דני נוה: הכנסת קוראת להקמת רשות ממלכתית להגנת הילד, שתתאם בין כל הגופים והגורמים העוסקים בילדים ונוער ותגבש מדיניות ממשלתית כוללת לטיפול בילדים.

דני נוה: 4.

דני נוה: הכנסת קוראת לממשלה לנקוט שורה של צעדים למען הילדים והנוער, ובכללם: מתן מסגרת חוץ-ביתית לכל ילד שזקוק לכך, הכפלת תקני העובדים הסוציאליים המטפלים בילדים ונוער, הגדלת מספר המועדונים והצהרונים ויישום המלצות ועדת בן-שלום להתמודדות עם בעיות האלכוהוליזם בקרב ילדים ונוער.

דני נוה: 5.

דני נוה: הכנסת קוראת להנחות את מערכת החינוך ואת שירותי הבריאות וקופות-החולים לאתר את הילדים החיים במחיצתם של מכורים לאלכוהול ולקדם את הטיפול בהם.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת דהאמשה יקרא את הצעת הסיכום של סיעת רע"ם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני כמובן רציתי להבליט פה במיוחד את המצוקה המיוחדת במגזר הערבי – – –

אברהם רביץ: לא, לא, חברים.

אברהם רביץ: בוא ניצמד לפרוטוקול, אז יתחיל עוד נאום ותרגום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני כמובן לא נגד ההצעה ההיא – אנחנו נצביע גם בעד ההצעה הכוללת של החברים האחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה לסיכום הדיון בעניין הטיפול בילדי משפחות המכורים לאלכוהול, מטעם סיעת רע"ם: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת רושמת לפניה את הפערים העצומים הקיימים בין שכבות אוכלוסייה חלשות, ובמיוחד בציבור הערבי, לבין תושבים אחרים בצד האחר של מפת התושבים, קרי ביישובים היהודיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה להגדיל את המשאבים וההקצבות למשרדים הנוגעים בדבר, כדי להילחם במצוקתן של האוכלוסיות החלשות, והאוכלוסייה הערבית במיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לאמץ מדיניות של סגירת פערים והעדפה מתקנת לאוכלוסייה הנ"ל, כדי לשים קץ למצב העגום והרה-האסון שבו שרויה האוכלוסייה הערבית, במיוחד בכל הקשור לטיפול מתקן כאמור לעיל, והקצאת המשאבים, התקציבים וכוח האדם, לרבות עובדים סוציאליים ועוד, כדי לתקן את הטעון תיקון ולהביא להקלה במצב הקשה הנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: אנחנו ניגש להצבעה, ונתחיל בהצבעה על הצעתו של חבר הכנסת דהאמשה מסיעת רע"ם.

אברהם רביץ: הצבעה על הצעת הסיכום של חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה – 7 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה נתקבלה.

אברהם רביץ: שבעה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

אברהם רביץ: הצעתו התקבלה.

אברהם רביץ: עכשיו נצביע עבור הצעת הסיעות האחרות בבית, שקרא חבר הכנסת נווה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אצביע נגד כי – – –

דני נוה: אני חושב שצריך היה להתאחד סביב הצעה אחת – – – הצבעה מס' 5 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ד' נווה – 10 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ד' נווה נתקבלה.

אברהם רביץ: בעד הצביעו עשרה, אין נמנעים, אין נגד.

אברהם רביץ: גם הצעה זו התקבלה.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: ישיבת הכנסת נעולה.

אברהם רביץ: הישיבה הבאה תתקיים מחר, בעזרת השם, יום ג', ד' בשבט התש"ס, 11 בינואר 2000.

אברהם רביץ: תודה.