ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 183, 2001-03-07 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת; היום, יום רביעי, י"ב באדר התשס"א, 7 במרס שנת 2001.

אברהם בורג: הנושא הראשון בסדר-היום: דברי פרידה של חברי הכנסת אמנון ליפקין-שחק ואורי סביר ודוברים נוספים.

אברהם בורג: חבר הכנסת אמנון ליפקין-שחק, אייכה?

אברהם בורג: תעלה ותבוא, בבקשה.

אמנון ליפקין-שחק: מכובדי יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני נפרד היום מן המשכן הזה בתום תקופה קצרה למדי ובעקבות החלטה אישית להביא אל סיומו פרק של פעילות פוליטית.

אמנון ליפקין-שחק: באתי אל הפוליטיקה מן השירות הצבאי.

אמנון ליפקין-שחק: באתי אל הפוליטיקה עם כוונה להמשיך באמצעים אחרים, בלבוש אזרחי, את תרומתי לחיזוק מדינת ישראל והחברה בישראל.

אמנון ליפקין-שחק: רציתי להיות שותף להשפעה ולהביא לשינוי.

אמנון ליפקין-שחק: חשתי צורך אמיתי להשתתף במעשה הרב של הצעדת ישראל אל עתיד טוב יותר, בטוח יותר, איכותי יותר, מתוך המערכת הפוליטית.

אמנון ליפקין-שחק: נכנסתי אל המערכת בימים סוערים, בצומת דרכים שנמצאה בו המדינה.

אמנון ליפקין-שחק: נטלתי חלק בניסיון לנווט אותה לדרך שהאמנתי כי תבטיח עתיד טוב יותר לכולנו, ואני יוצא ממנה, ועדיין מדינת ישראל על פרשת דרכים, מחפשת את דרכה.

אמנון ליפקין-שחק: דרכה של מדינת ישראל לא יכולה להיות אלא דרך השלום.

אמנון ליפקין-שחק: אני יודע, לא פופולרי לדבר בימים אלה על השלום; השלום שכל ישראלי רוצה בו, שהפך שוב לאיזו מטרה ערטילאית כמעט, חלום נשגב, אולי חלום באספמיה.

אמנון ליפקין-שחק: אלה ימים של עימות, ימים שבהם האמון והתקווה, הפתיחות והאופטימיות ניגפים לפני הכעס והכאב, החשדנות והחרדות.

אמנון ליפקין-שחק: האמונה נסדקה, והמחויבות, גם של חלק מגדולי המאמינים, לרעיון ולמימושו, נחלשה עד מאוד.

אמנון ליפקין-שחק: למרות זאת, צריך גם בימים אלה לומר ולשוב ולומר, ובעיקר להאמין, שאין דרך אחרת זולת דרך ההידברות, ההסכמים והשלום.

אמנון ליפקין-שחק: אנחנו צריכים להבין ולהאמין בכך, וכמונו גם הצד השני, הפרטנר, שהוא האויב שאתו אנחנו מחויבים להגיע להבנה ולהסדר.

אמנון ליפקין-שחק: האלימות לא יכולה להיות הדרך.

אמנון ליפקין-שחק: אסור לתת לאלימות להוביל אותנו אל מחוזות הרוע.

אמנון ליפקין-שחק: על הרשות הפלסטינית לקחת אחריות להפסיק את הפגיעות החוזרות ונשנות בחיינו, להפסיק את הפגיעה המזיקה כל כך באמון.

אמנון ליפקין-שחק: על הרשות להבין את היקף הכרסום שנגרם בחודשי האלימות האלה, בנכונותם של ישראלים להאמין בפרטנר שמולם ולקבל החלטות לא קלות על פשרות שנחוצות בשני הצדדים ולשני הצדדים, כדי להביא לקץ הסכסוך העתיק והמר הזה.

אמנון ליפקין-שחק: השלום הוא המפתח לכוחנו, לשגשוג הכלכלי שלנו, לביצור עתידנו.

אמנון ליפקין-שחק: בשם השלום באתי ועם האמונה בשלום אני הולך הלאה, מחויב להמשיך ולתרום כמיטב יכולתי למען השלום בכל דרך שאוכל ואתבקש.

אמנון ליפקין-שחק: אני נפרד היום מן הכנסת ומן המשרדים הממשלתיים שהיה לי הכבוד לשמש בהם, התחבורה והתיירות.

אמנון ליפקין-שחק: בעוד כולנו נמצאנו מגויסים לדיון בשאלת השלום, כן או לא ומחירו, המשיכה וכרסמה בנו ותבעה קורבנות מכת מדינה שגבתה מאות קורבנות בשנה – מכת תאונות הדרכים.

אמנון ליפקין-שחק: רק לפני יומיים היינו עדים לתאונות איומות שהרגו תשעה בני-אדם ביום אחד.

אמנון ליפקין-שחק: התחלחלנו והלכנו הלאה.

אמנון ליפקין-שחק: אומנם בשנתיים האחרונות יש מגמה מבורכת של ירידה במספר תאונות הדרכים, במספר הנפגעים, הרוגים ופצועים, בזכות עבודה מאומצת של הרשות למלחמה בתאונות הדרכים, משטרת התנועה, גופי משרד התחבורה ועוד המון גורמים אחרים.

אמנון ליפקין-שחק: יבואו כל אלה על הברכה, אבל אין בכך די: יש עוד הרבה מה לעשות, וראוי שייעשה, בתקציבים ובמשאבים האחרים הנדרשים.

אמנון ליפקין-שחק: משאבים רבים נדרשים גם כדי להשיב את רוחה וכוחה של תעשיית התיירות של ישראל.

אמנון ליפקין-שחק: ראיתי את התיירות בשנתיים האחרונות בפריחתה, וראיתי אותה בקמילתה.

אמנון ליפקין-שחק: ראיתי את התיירות מייצרת מקומות עבודה ומזרימה מטבע חוץ למדינת ישראל.

אמנון ליפקין-שחק: ראיתי את התיירות גם שולחת אנשים הביתה ומביאה מדריכי תיירים ובעלי צימרים ומלונות אל סף ייאוש.

אמנון ליפקין-שחק: יש במדינת ישראל פוטנציאל תיירותי עצום.

אמנון ליפקין-שחק: ראיתי את התיירות מפתחת ניצנים של שיתוף פעולה עם מדינות שכנות, שנקטעו באבם.

אמנון ליפקין-שחק: מדינת ישראל יכולה וצריכה להיות יעד תיירותי מבוקש, שיספק פרנסה לרבבות כאן ובמדינות השכנות.

אמנון ליפקין-שחק: המפתח הוא בפתרון המדיני.

אמנון ליפקין-שחק: אני מאחל לכולנו, שנראה את התיירות חוזרת ומשגשגת, ואני מחזק את ידי העושים במלאכת התיירות בימים קשים אלה, ומקווה שהימים הטובים יחזרו בזמן קרוב.

אמנון ליפקין-שחק: רצינו להביא ימים טובים לחברה הישראלית, ואני מבקש להודות לראש הממשלה היוצא, אהוד ברק, על המאמץ המשותף ועל הרצון הטוב, ולברך לשלום את חברי לשולחן הממשלה.

אמנון ליפקין-שחק: ברכות הצלחה כנות לראש הממשלה הנבחר אריאל שרון, שמשימות קשות ומורכבות באמת עומדות בפניו, ולחברי הממשלה החדשה.

אמנון ליפקין-שחק: לחברי, חברי הכנסת שעושים עבודה פרלמנטרית חשובה, עיני כולנו, אזרחי מדינת ישראל – ילדים ובוגרים – נשואות אליכם, למשכן הזה.

אמנון ליפקין-שחק: מי ייתן ומכאן תצא בשורה של סובלנות ותבונה, שלום בבית ושלום על כולם.

אמנון ליפקין-שחק: ותודה לכם, עובדי הכנסת המסורים.

אמנון ליפקין-שחק: תודה לכולכם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורי סביר, בבקשה.

אורי סביר: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא קל להיפרד מהיכל זה, שהוא לב הדמוקרטיה הישראלית, וזכיתי להשתייך אליו במשך כמעט שנתיים.

אורי סביר: החלטתי לפרוש היא אישית ומשמעותה אישית, אך אני מודה כי אני מוטרד ממספר האנשים שבירכו אותי על צעד זה.

אורי סביר: נדמה לי שמעולם לא זכיתי לפרגון כזה, תכונה נדירה בארצנו.

אורי סביר: האם זה נובע מכך שנתפסתי כזר במחוזות הפוליטיקה?

אורי סביר: האם זה נובע מדימוי רעוע של הפוליטיקה?

אורי סביר: האם זה נובע מכך שמקטרגי הפוליטיקה לא מעזים לטבול בעצמם במים הסוערים ולעתים עכורים של הפוליטיקה?

אורי סביר: בוודאי מדובר בשילוב מניעים.

אורי סביר: אך תגובה זו חיזקה בי תחושת מועקה ודאגה למצב הדמוקרטיה שלנו.

אורי סביר: דברי פרידה בדרך-כלל נשמעים כדברי הספד.

אורי סביר: לעזוב זה קצת למות, אומרים הצרפתים, אך היות שבכוונתי להמשיך להיות פעיל בענייני ציבור עוד שנים רבות, תרשו לי להפנות את דברי אליכם.

אורי סביר: ראשית אומר לכל החברות והחברים כאן תודה, תודה על שיתוף הפעולה ועל מלאכתכם למען עם תובעני ועוקץ; תודה ליושב-ראש המפיח לא אחת רוח רעננה בפרלמנטריזם, למזכירות הכנסת, לעשרות העובדים המסורים המשרתים את הנבחרים בנאמנות ובכשרון, ואף לכתבי הכנסת, שהרי בלעדיהם חיינו לא היו חיים.

אורי סביר: למדתי כאן רבות בנושאים שהפכו בעבורי לאובססיה חדשה לצד החתירה לשלום, בראש ובראשונה הצורך הדחוף לעשות לצמצום הפערים בתחומי החברה והחינוך.

אורי סביר: הרשו נא לי להפנות אליכם כמה מלים הבאות מעומק הלב ומתוך מרקם הערכים שאני דוגל בהם.

אורי סביר: החלטתי להצטרף לפוליטיקה לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

אורי סביר: פניתי אז למי שלימים הפך איש מפלגת המרכז, רוני מילוא.

אורי סביר: השילוב של ליכודניק לשעבר עם מפא"יניק לשעבר נראה לי נכון ואף קוסם.

ראובן ריבלין: מי מהשניים חזר בתשובה?

אורי סביר: תשאל אותו.

אורי סביר: חברי הטוב, אמנון ליפקין-שחק, הפורש היום עמי, איש שתרם ויתרום רבות למדינה, בכשרון, ביושר ובתבונה נדירים, פנה אלי והציע, כפי שהגדיר זאת, שנתגייס למילואים בכנסת, מתוך תקווה לשנות.

אורי סביר: קיוויתי כמוהו, כי את מלאכת השלום שבה היינו שותפים, נשלים מתוך שלום-בית.

אורי סביר: בקישור הקריטי הזה, או יותר נכון בהיעדרו, נחלתי אכזבה עמוקה.

אורי סביר: הניסיון המשותף להפיק לקח עמוק ואמיתי מרעידת האדמה שחולל בארצנו הרוצח הנתעב יגאל עמיר, כשל עד כה.

אורי סביר: קיווינו עם רבים וטובים, יחד עם חברתנו הקרובה דליה רבין-פילוסוף, כי יימחק החיוך האכזר מפניו של הרוצח.

אורי סביר: קיווינו להחזיר חיוך אוהב לעם ישראל, הנתון בהלם של רצח פוליטי.

אורי סביר: לצערי העמוק, נכון להיום, רוצח האיש עלול חלילה להפוך לרוצח הדרך, והוא ממשיך לחייך, ועם ישראל מדוכדך מאי-פעם.

אורי סביר: את האדמה הבוערת, ספוגת שנאת אחים, עליכם ועל כולנו להרגיע.

אורי סביר: עד כה נדמה לי כי נכשלנו, ועדיין אינני רואה אור בקצה מנהרת החושך שירד עלינו ב-4 בנובמבר 1995.

אורי סביר: ועם זאת, אני משוכנע שבמרוצת הימים לא תהיה חלופה לשלום מתוך שלום-בית.

אורי סביר: מתוך כניעה זו ברצוני להפנות כמה מלים לקצות הבית המפולג הזה; ראשית, לצד הימני של הבית שעמו נהניתי לא אחת להתפלמס – בוודאי תחשבו שדברי בנושא המדיני באים מלבו של שמאלן חסר תקנה, בעוד אני מאמין שהם מבטאים אמת היסטורית וערכית עמוקה: לא יהיה שלום ולא ביטחון באזור כל זמן שלא נשכיל להבין שלעם שעמו נתחלק בארץ הזאת מגיעות זכויות שוות לשלנו, לא עדיפות ולא המסכנות את חיינו ואת אופיינו, אך שוות.

אורי סביר: ללא שוויון חירויות, שוויון בין העמים ושוויון בין שתי מדינות החיות זו לצד זו, לא תשקוט הארץ.

אורי סביר: הלוואי שדווקא אתם, המובילים את ממשלת האחדות החדשה – אף שאינני נמנה עם חסידיה הלהוטים – תגיעו במהרה למסקנה זו, הבנויה על תפיסת האדם כאדם, על הבנה כי אין אנו בעלי-הבית היחידים על הצדק והסבל האנושי, על תפיסה מציאותית כי שנאת מאה שנים לא ניתן למחוק אף בעשור, אך את התנאים רצוי וניתן ליצור במשותף עם אלה שיהיו שכנינו לתמיד כפי שנהיה שכניהם לעד, כאשר כל עם אחראי בלעדית לגורלו ואינו שולט על גורל זולתו.

אורי סביר: לידידי במחנה השמאל ברצוני להפנות את אמונתי העמוקה, כי השלום אשר בוא יבוא חייב להיות מלווה, עוד בהתהוותו, במהפך חברתי.

אורי סביר: אסור שפירותיו העתידיים יהיו נחלת בעלי ההון ומקדמי ההיי-טק בלבד.

אורי סביר: אסור שייתפס, כפי שנתפס אולי בעבר, כמהפכת העשירים.

אורי סביר: פירותיו, כמו כלל פירות הארץ הזאת, חייבים להתחלק בצורה שוויונית יותר, אחרת נמצא עצמנו בפני התקוממות פנימית מסוכנת יותר מכל התקוממות חיצונית.

אורי סביר: שוויון ההזדמנויות, שהתרחק מאתנו, יצר פערים בלתי נסבלים, מהגבוהים בעולם המערבי.

אורי סביר: תנועה האמורה לייצג את המקופחים משלימה עם הפערים האלה אולי בקלות יתר.

אורי סביר: מי שהשוויון עם הפלסטינים בוער בעצמותיו, אסור שיחטא בהשלמה, ולו הקטנה, עם העדר שוויון הזדמנויות מבית.

אורי סביר: ולחברי נציגי ערביי ישראל ברצוני לומר – הייתי עד לא אחת לגזענות המופגנת בבית הזה כלפיכם.

אורי סביר: כמו רבים, אטמתי את אוזני מבושה, במקום לזעוק זעקות שבר החייבות לבקוע מעם שטעם אולי יותר מכל עם אחר את מצוקת המיעוט.

אורי סביר: המאבק בגזענות, בחוסר השוויון, הוא מבחן הבגרות שלנו כמדינה.

אורי סביר: המשיכו להילחם בתופעות אלה, אך אנא, אל תיאבקו במדינה שהיא ביתכם.

אורי סביר: ולבסוף, כדי להוכיח סופית את תום לבי – טומי, זה מופנה אליך – – –

אברהם בורג: "תומי לבי".

אורי סביר: ובסוף, כדי להוכיח את תום לבי ולהעיד שמקומי אכן באמת לא כאן, חשבתי לפנות לשני אישים, שמלבד אש הפולמוס, יש מעט מאוד המשותף להם: אלי ישי וטומי לפיד.

אורי סביר: שניכם מייצגים אוכלוסיות רחבות וחשובות בציבור הישראלי, ואני יודע כי אני מייצג רבים כאשר אני מפציר בכם:

אורי סביר: די לשנאה ההדדית.

אורי סביר: אין סיכוי כי תמצאו בסיס ערכי משותף, והפערים ביניכם לגיטימיים; אך דווקא לכן ביכולת

אורי סביר: כם לתת דוגמה לדרמה חדשה: להתווכח מתוך כבוד הדדי, ובפנים לבכם כמנהיגים בארץ הזאת למצוא בכל זאת מכנה משותף.

אורי סביר: ילדיכם ונכדיכם חייבים לחיות כאן ביחד כשכנים, בהבנה הדדית, בסובלנות הדדית.

אורי סביר: שלום באזור עושים עם אויבים, שלום-בית עושים עם יריבים לדרך – לא למען הסכמה בלתי אפשרית, ואף לא בלתי רצויה, אלא למען עיצוב נורמות בסיסיות משותפות וכללי משחק המקובלים על כל רובדי העם.

אורי סביר: זהו האתגר האמיתי של הדמוקרטיה.

אורי סביר: עד כה לא עמדנו בו, עד כה נכשלנו לעצב מרקם משותף שהוא הכרחי לביטוי מכובד של השונה, ולתהום הזאת זוחלים אט-אט כוחות חדורי להט של משיחיות שקר ודוגמות מסוכנות.

אורי סביר: כן, אני חש, חברי חברי הכנסת, כי הדמוקרטיה שלנו במשבר, ולא אחת חשתי כאן כי אני נותן יד פסיבית להידרדרותה.

אורי סביר: על כן, חברי חברי הכנסת, מעדיף אני לתרום לחברה שלא באמצעות החיים הסוערים מדי של הפוליטיקה.

אורי סביר: אעשה זאת ממקום אולי משוריין יותר בחברה האזרחית, החייבת להתחזק ולפעול למען טובת הכלל.

אורי סביר: אעשה זאת גם להבא לצדו של האיש שברצוני לציין בסיום דברי – אשר יודע להפוך חלום וחזון למציאות.

אורי סביר: אני מודה כי לו היו לי מקצת הכוח והלהט שיש בך, שמעון פרס – לדבוק בהגשמת המטרה באמצעות החיים הפוליטיים, לא הייתי פורש היום, אך זהו הפער – – –

רן כהן: – – –

אורי סביר: – – – אך זהו הפער – רן ויוסי ביילין – בין המורה לתלמיד.

אורי סביר: אשר לתלמיד, אשאר תלמיד גם לבית החשוב הזה, אם גם לעתים ביקורתי, מתוך כבוד למה שהוא מסמל וגם מתוך הערכה וידידות ליושביו.

אורי סביר: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: כמה דוברים, על-פי בקשת והצעת הנפרדים מאתנו.

אברהם בורג: ראשון – חבר הכנסת שמעון פרס, אחריו – חבר הכנסת רן כהן.

אברהם בורג: בבקשה.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתור החבר הוותיק ביותר בכנסת הזאת, אני רוצה להגיד שבשבילי זה יום קצת עצוב.

שמעון פרס: אני חושב שאמנון ואורי הם מחברי הכנסת המעולים ביותר שהיו, המעולים ביותר שיכלו להישאר, והם באמת מייצגים – כל אחד על-פי דרכו – ייחוד מחמם לב.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד כמה מלים על אמנון.

שמעון פרס: אמנון הוא אחד האנשים המופלאים ביותר שפגשתי בחיי במדינת ישראל.

שמעון פרס: כשיש מערכת יחסים יומיומית, קשה קצת לבטא את הנדיבות שמגיעה לאנשים, ואני בגרתי דיי כדי לדעת שאנשים לא פחות חשובים מרעיונות.

שמעון פרס: אמנון ליפקין-שחק, יש לו שני עיטורי עוז.

שמעון פרס: אין בכלל מקום להטיל ספק באומץ לבו האישי.

שמעון פרס: אילו היו גם עיטורי חוכמה, הייתי מעניק לו גם כמה עיטורי חוכמה בעניין השלום.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד בביטחון גמור: כשאמנון אומר מלה, אני מאמין לו במאת האחוזים.

שמעון פרס: לא רק שהוא כן – בזה אין להטיל ספק – אלא גם לפני שהוציא את המלה מהפה, הוא שקל ושקל ושקל, ולא עשה שימוש נלוז במלים.

שמעון פרס: תמיד זו הנאה בלתי רגילה לשמוע את שיקול הדעת של האיש המנוסה, החכם, האמיץ והישר הזה.

שמעון פרס: אדם שאצלו מלה בסלע וכדור במשורה.

שמעון פרס: כמו שהוא שקל כל מלה, הוא גם שקל כל כדור.

שמעון פרס: גם כשהוא ירה לעבר האויב, הוא לא רצה להרוג את האויב, הוא רצה להרוג את האיבה.

שמעון פרס: ומה הפלא, שגם בהיותו רמטכ"ל, גם אדם שהשתתף בכל כך הרבה קרבות, גם מהצד השני – גם מהצד הערבי – יש כלפי אמנון אמון רב, כבוד רב.

שמעון פרס: לעמוד בשתי חזיתות כל כך סותרות ולעורר אמון בשתי החזיתות, מפני שעמוק בלב כל אחד היה רוצה שתהיה חזית אחת – חזית של שלום.

שמעון פרס: אני מאמין, שהערבים ואנחנו, אנחנו והערבים, בסופו של דבר רוצים להבטיח לילדים שלנו עתיד אחר.

שמעון פרס: אמנון הוא איש עתיר ניסיון, עתיר חוכמה, אדם עדין ביחסים ואדם נוקשה עם מסקנות כפי שצריך, אדם שישראל יכולה להתגאות בו.

שמעון פרס: אני יודע שדברי נשמעים מאוד עשירים במחמאות, אבל אני רוצה להגיד לחברי הכנסת, אני לא מרגיש שאני אומר מחמאות, אני מרגיש שאני אומר דברים אמיתיים וכנים – אגב, לא היתה לי מעולם הזדמנות לאומרם לאמנון בשעת מעשה – מפני שהוא היה רמטכ"ל ואני הייתי שר ביטחון, וראיתי אותו ברגעים הכי קשים – את שיקול הדעת, את השליטה במצב.

שמעון פרס: יצא לי לראות את אמנון בשני המקומות – גם במשא-ומתן עם הפלסטינים, ששם לחוכמתו לא היה תחליף, וגם במאבק בצפון, במרכז ובדרום נגד טרור ונגד איומים, כששיקול דעתו לא יסולא בפז.

שמעון פרס: אמנון, אני יודע שאין לך אופי של politician.

שמעון פרס: אתה אוהב פוליטיקה, אתה מבין שצריך לשרת את הציבור, אבל איכשהו יש לך ספק אם אתה בנוי לכל המיקח והממכר – הלא-נעים לפעמים – שקיים בחיים הפוליטיים.

שמעון פרס: אבל ניסיונך הוא ניסיון ואישיותך היא אישיות ושיקול דעתך הוא שיקול דעת, ואתה צריך להעמיד את זה הלאה לימין המדינה בכל דרך שהיא.

שמעון פרס: אני רוצה להודות על אשר עשית בכנסת, להודות על אשר אתה, ולאחל לנו, לא רק לך, שכל מה שיש לך בשפע נדיב כל כך של הטבע ושל האדם יעמדו הלאה לרשות החברה, המדינה והשלום במדינת ישראל.

שמעון פרס: אני מכיר, אני חושב שיותר מכל אחד אחר, את אורי סביר.

שמעון פרס: הכרתי גם את אביו, זכרו לברכה, שהיה שגריר, דור ראשון של שגרירים בישראל, ואני רוצה לומר, כאדם שמכיר את אורי סביר, שאינני מכיר אדם שני ביכולת המשא-ומתן שלו, בכשרון נדיר של גישור על תהומות ועל פערים, לראות את היעד ולהבין את המכניקה שבסתירות ואת הקושי שבמתיחת גשר.

שמעון פרס: הוא אחד האנשים היצירתיים ביותר והמבריקים ביותר שפגשתי בימי חיי.

שמעון פרס: אני יכול להגיד בוודאות, ואני יודע שלא כולם יסכימו להערכתי את עניין אוסלו, אבל ללא אורי סביר לא היה אוסלו.

שמעון פרס: הוא חתם על ההסכם באוסלו, הוא ניהל את המשא-ומתן בחוכמה שלא תיאמן.

שמעון פרס: אני מוכרח להעיד על זה מפני שאני הייתי עד לחוכמה הזאת יום-יום ויצא לי לדעת יותר מאחרים.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת: אנחנו כאן שני עמים, אנחנו והעם הערבי או העם הפלסטיני.

שמעון פרס: הדבר החשוב ביותר להבין הוא, שאנחנו כולנו קודם כול בני-אדם.

שמעון פרס: אני יודע שהיום יש רוגז אדיר בקרב היהודים כלפי הערבים ויש רוגז אדיר בקרב הערבים כלפי היהודים.

שמעון פרס: הרוגז הזה עומד עכשיו לרועץ לשני הצדדים.

שמעון פרס: אנחנו מוכרחים להתחיל להסתכל איש בעיני רעהו, לא כאויב נצחי, לא כבעיה שאין לה פתרון, אלא בעיה שיש בה עומק אנושי וצו היסטורי לטפח לשון משותפת.

שמעון פרס: לא בא בחשבון שבמדינת ישראל השלום יהיה ללא לשון, שתהיה לשון אילמת, רק האיבה תדבר, רק האיבה תישמע, רק את האיבה נעריך.

שמעון פרס: זו שגיאה עצומה.

שמעון פרס: אני גם רוצה להגיד, שהיום אני מפחד ממלים לא פחות מכדורים.

שמעון פרס: אמרתי גם לצד הפלסטיני, כי אילו היו הפלסטינים מדברים כפי שדיבר חוסיין, כפי שדיבר סאדאת, כל המצב שלהם ושלנו היה משתנה.

שמעון פרס: אני גם יודע, מהצד שלנו, איך אנחנו צריכים לדבר אליהם, כמו שדיברנו עם ירדן – שגם בה יש הרבה מאוד אנשים ממוצא פלסטיני – ועם מצרים.

שמעון פרס: החזרת הכבוד, חיפוש ההבנה, ידיעת הסתירות היומיומיות והכלליות, בעניין זה אורי סביר גילה חוכמה מבריקה.

שמעון פרס: אורי, אני מקווה שאתה, כמו אמנון, תוסיפו לתת מיכולתכם הנדירה והייחודית למען שלום ישראל וביטחון מדינת ישראל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רן כהן, שתי דקות, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מודה על האמת שאני נפרד בכאב לב גדול גם מהשר אמנון ליפקין-שחק וגם מחבר הכנסת אורי סביר, ואני באמת מתפלל שזה יהיה רק זמני ורק מהכנסת ולא מהחיים הפוליטיים בכלל.

רן כהן: אני רוצה לומר יותר מהכול, לא לאמנון ולאורי, כי להם אמרתי כל אחד באופן אישי מה ציפיותי, מה רגשותי ומה מחשבתי, אבל אני רוצה לומר לכנסת ולציבור: אני אומר לכם שההתפטרות הזאת צריכה להרעיד את הפוליטיקה ולטלטל את מי שאחראי לה, לאחר שאנחנו מגלים היום בעצם לא רק פרידה משני אנשים טובים ומוכשרים, אלא היום אנחנו מרגישים תסמונת פרידה מאנשים טובים מהפוליטיקה.

רן כהן: נפרדנו מעוזי ברעם לא מזמן ומאלי גולדשמידט לא מזמן; אני מניח שאהוד ברק יפרוש בקרוב.

רן כהן: היום זה אמנון וזה אורי, ואלה אנשים איכותיים ומוכשרים, שהפוליטיקה והחברה הישראלית צריכה כמותם בדעות כאלה או בדעות אחרות, אבל צריכה כמותם, על התרומה שלהם, על היכולת שלהם, על האיכות שלהם, על הרמה שלהם.

רן כהן: נדמה לי שבנושא הזה, העובדה שאנחנו מכהנים בפוליטיקה מאוד יצרית, שהאמביציה בה מאוד נוקשה וגסה, שהאלימות המילולית בשדה הפוליטי הופכת כמעט לאלימות פיזית, שהרדידות וההתלהמות מתפשטות בה, גורמת לאנשים להרהר פעמיים אם להצטרף לפוליטיקה, ולחלקם גם – ללכת ממנה.

רן כהן: אני חושב שהיינו צריכים היום לעמוד בפני מצב הפוך, שבו אנשים מן הסוג האיכותי הזה, מכל שדה, מהשדה החברתי, מהשדה המדיני ומהשדה האזרחי, יצטרפו למערכת הפוליטית.

רן כהן: ולכן הכאב שלי כל כך גדול בפרידה מאמנון ומאורי.

רן כהן: אני מודה, את אמנון אני מכיר מאז היה סרן או רב-סרן בצנחנים ועד לישיבה ביחד ליד שולחן הממשלה, והייתי עד לתרומה המיוחדת מאוד שלו לביטחון המדינה וגם למהלכי השלום; ואני חייב לומר, אורי, שהרבה יותר רציתי לא להיפרד ממך אלא להתחבר אתך.

רן כהן: אני מכיר את היכולות ואת הכשרונות המאוד מאוד מיוחדים וגם את הנחישות שלך בנושא השלום, בנושא המדיני, ואת הרגישות החברתית, הרגישות לצדק החברתי והלאומי, ומאוד קשה לאבד היום את שניכם.

רן כהן: אני רק אומר משפט אחד לסיום, אדוני היושב-ראש, אמנון ואורי, אנחנו הולכים כנראה לימים מרים, לימים מדממים, והפתרון היחיד לימים האלה זה השלום, שאני יודע שהוא נטוע בלבכם ובראשכם עמוק מאוד.

רן כהן: ביום פקודה, כשנצטרך אתכם לשלום הזה למען העם בישראל ולמען מדינת ישראל, אני בטוח שתדעו להתייצב.

רן כהן: תודה רבה ותצליחו בכל מה שתעשו.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש להקפיד על הזמנים משום שאנחנו באיחור ויש יום עמוס בצורה בלתי רגילה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מוכרח לומר מלה אישית.

יוסף יצחק פריצקי: לפני כיומיים נכנסתי למשרדו של אמנון ליפקין-שחק.

יוסף יצחק פריצקי: מותר לי לומר את זה, אמנון?

יוסף יצחק פריצקי: פניתי אליו ואמרתי לו: אני מבקש ממך שלא תפרוש.

יוסף יצחק פריצקי: הוא שאל אותי: למה?

יוסף יצחק פריצקי: ואמרתי לו: כי אתה אדם עם איכויות ואני חושב שהמוסד הזה צריך היום אנשים עם איכות.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו לא באותה מפלגה, יש דברים שאנחנו לא רואים עין בעין, אבל על האיכות שלך ובוודאי של ד"ר אורי סביר, אי-אפשר לחלוק.

יוסף יצחק פריצקי: צר לי שלא עלה הדבר בידי, צר לי מאוד שאתם הולכים, ובאמת שניכם, באמת, איך אומרים בצבא?

יוסף יצחק פריצקי: שניכם א"א – אורי ואמנון.

יוסף יצחק פריצקי: לד"ר אורי סביר, שדיבר כאן מעמקי לבו על השנאה – הקשבתי בתשומת לב רבה לדבריך, אורי, ואני רוצה להבטיחך נאמנה מעל הדוכן הזה, שאנחנו לא שונאים.

יוסף יצחק פריצקי: יש בנו כעס גדול, יש לנו ויכוח קשה, יש לנו מחלוקת מאוד קשה על דרכה של החברה הישראלית, אבל חלילה וחס, אנחנו לא שונאים.

יוסף יצחק פריצקי: יכול להיות שאתה צודק בדבריך, שרמת השיח הציבורי בישראל הגיעה לטונים שמן הראוי למתן אותם.

יוסף יצחק פריצקי: יכול מאוד להיות אם כי קשה למתן טונים שעה שהמחלוקות כל כך עמוקות.

יוסף יצחק פריצקי: אני מצר מאוד על הליכתכם.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שתרומת

יוסף יצחק פריצקי: כם לבית הזה היתה יכולה להיות תרומה גדולה מאוד.

יוסף יצחק פריצקי: אני בטוח שגם חברי הכנסת מן הימין, שחלקו במיוחד על ד"ר אורי סביר וגם עליך, לא פקפקו ולו לרגע בכנותכם ובשאיפת

יוסף יצחק פריצקי: כם האמיתית להביא אותנו כאן לעתיד טוב יותר.

יוסף יצחק פריצקי: מעומק הלב, אמנון ואורי, הצלחה בכל אשר תעשו ולהתראות.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: השר שלמה בן-עמי, בבקשה.

שלמה בן-עמי: אדוני היושב-ראש, אני מצטער צער רב על ההתרוששות שאנחנו מתרוששים היום עם עזיבתו של איש איכות וערכים כאמנון שחק את הפעילות הפוליטית.

שלמה בן-עמי: אמנון הגיע לפוליטיקה מתוך כמיהה פטריוטית לבוא לעמדת הנהגה כדי להיטיב עם האינטרסים היותר-חיוניים של מדינת ישראל.

שלמה בן-עמי: תחילה, כמו אחדים מאתנו, הייתי ספקן לגבי היומרה, הייתי אף ביקורתי לגבי מה שהדבר אומר באשר לתרבות הדמוקרטית שלנו – מעבר מראשות הצבא לראשות הממשלה.

שלמה בן-עמי: אבל למדתי להכיר את אמנון, כי כאילו מדובר בגן משובב נפש, אבל נחבא אי-שם בפינה.

שלמה בן-עמי: אמנון איננו נחשף מייד והאיכויות שלו מסתברות לעין הבוחנת רק אחרי מבחנים אמיתיים.

שלמה בן-עמי: מבחינתי אמנון עמד בכל המבחנים הללו – מבחן האנושיות, מבחן שיקול הדעת, מבחן אמירת האמת, מבחן היושרה, מבחן כל כך חיוני דווקא לאיש צבא, של הבנת גבולות הכוח, מבחן הרעות ומבחן המחויבות, commitment בלעז.

שלמה בן-עמי: אל תטעו באמנון שחק, זאת רק לכאורה אדישות מרוחקת, זה רק לכאורה חיוך אירוני.

שלמה בן-עמי: בפנים מסתתרת דאגה עמוקה לישראל ורצון אמיתי לתרום לישועת הכלל.

שלמה בן-עמי: גם היום, עם עזיבתו, הוא יודע שהבית הזה הוא האכסניה החיונית לעיצוב נכון של המדינה והחברה, אם כי, אני חייב להודות, יש חן בחוש הפרופורציה הזה שאמנון מקרין.

שלמה בן-עמי: אמנון הוא התגלמות התבונה שבספקנות.

שלמה בן-עמי: אמנון הוא אדם רבגוני, איש הומני, הרגיש לסבל הזולת ולצרכים הלגיטימיים שלו, גם אם באותה שעה הוא האויב.

שלמה בן-עמי: אמנון כבש אותי בשילוב הנדיר שהוא הקרין, של צורך לעמוד על החיים ועל הנפש במאבק מול הפלסטינים, אבל עם אמפתיה ולב רחום כלפי האדם הסובל באשר הוא, גם אם באותה שעה הוא האויב, הפלסטיני הסובל והנאנק תחת הסגר והכתר ומה לא.

שלמה בן-עמי: וכך הוא גם כבש את אמונה של ההנהגה הפלסטינית.

שלמה בן-עמי: מעטים נותרו בבית הזה שנהנים גם בעת עימות מאמון כל-כך עמוק בהנהגה הפלסטינית כמו אמנון שחק.

שלמה בן-עמי: אני אומר בביטחון מלא, שישראל איבדה, מאבדת, עם יציאתו מן המחזור, אולי שר ביטחון מן המעלה הראשונה, וייתכן גם ראש ממשלה מאחה קרעים בנועם הליכות ובתבונת מעשה.

שלמה בן-עמי: יש לי גם עונג מיוחד לומר דברים על אורי סביר, דיפלומט במיטב המסורת, שהקונסוליה שלו בניו-יורק תישאר עוד שנים רבות מודל לחיקוי, בבחינת רקורד שספק אם יישבר אי-פעם.

שלמה בן-עמי: אולי המבחן, אחד המבחנים החשובים לדיפלומט, הוא היכולת שלו להיבלע בתרבות שאליה הוא נשלח כדי לייצג אותנו.

שלמה בן-עמי: נדמה לי שהמאמר היפה ביותר שקראתי אי-פעם, כנראה לא קראתי רבים, אבל המאמר היפה ביותר שקראתי אי-פעם על ניו-יורק היה מאמר מפרי עטו של אורי סביר.

שלמה בן-עמי: נדמה לי שזה היה "בניו-יורק טיימס" על העיר ניו-יורק.

שלמה בן-עמי: אבל בעיקר יישאר שמו חקוק לתמיד כאחד המעצבים של מהלך מדיני, שגם אם היה ונותר קונטרוורסלי איש לא יכחיש כי הוא היה מהלך מעצב.

שלמה בן-עמי: וככלות הכול, מה טעם יציאתנו לרשות הרבים האכזרית, מהביטחון החם של ד' האמות שלנו, אם לא הרצון לעצב דבר חדש?

שלמה בן-עמי: מה הטעם בפוליטיקה לשם פוליטיקה?

שלמה בן-עמי: נכון, כפי שעוד סוקרטס לימד, הפוליטיקה מחייבת מיומנות והיא מענישה את אלה החסרים אותה.

שלמה בן-עמי: אבל אסור שהיא תהפוך למקצוע, וגם את זה לימד אותו יווני חכם.

שלמה בן-עמי: לכל אחד מאתנו צריך להיות רגע של הכרעה אישית.

שלמה בן-עמי: אני מצר על שבמקרה של אורי ההכרעה היתה מוקדמת כל כך.

שלמה בן-עמי: אבל אין לי ספק שהאיש המשכיל הזה, בעל האירוניה החכמה והמחשבה המדינית הפורייה, שהבין והפנים את האיזון בין חברה למדינאות, לא יתאדה.

שלמה בן-עמי: אנשים כאלה הם בהיצע נמוך ובביקוש גבוה, אם בדיון הציבורי, אם בשליחויות לאומיות, או בכל דרך אחרת.

שלמה בן-עמי: עלילות בוודאי נכונו לו.

שלמה בן-עמי: כל בני-האדם נולדו שווים – נהג לומר צרפתי חכם.

שלמה בן-עמי: אבל בטימבוקטו עוד לא שמעו על כך.

שלמה בן-עמי: אורי שייך לדור של ישראלים צעירים, שהבינו שבינתיים גם בטימבוקטו שמעו על כך, ולכן לא יהיה שקט באזור הזה עד ששוויון הכול לא יתגבש לכלל הסכם.

שלמה בן-עמי: אני התנגדתי להקמתה של הממשלה הזאת, אבל אני מאחל לה הצלחה מכל הלב.

שלמה בן-עמי: היות שכל כך הרבה גשרים נשרפו בעת האחרונה בינינו לבין הפלסטינים, והיות שזאת שכנות חיונית מאין כמותה, אל תהססו לפנות ולבקש בשעת הצורך את עזרתם של בוני גשרים ומתקניהם, גם אם הם לא יהיו באותה שעה בפוליטיקה.

שלמה בן-עמי: קשה לי לראות היום בסביבה טובים למשימה הזאת משני החברים העוזבים אותנו היום, אמנון ליפקין-שחק ואורי סביר.

שלמה בן-עמי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רומן ברונפמן, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חברי הכנסת רובי ריבלין, דליה רבין-פילוסוף, ואחר כך נמשיך.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי השר אמנון ליפקין-שחק, חברי אורי סביר, את הקומפלימנטים אשאיר לשיחה ל"טט-א-טט", בארבע עיניים, גם לך, אמנון, וגם לך, אורי.

רומן ברונפמן: עכשיו אני רוצה לבטא נימה של עצב, ואולי אפילו מהולה בכעס, לא חזק, על כך שאתם משאירים זירה פוליטית קשה, לא פשוטה, מפרכת.

רומן ברונפמן: אבל כשאנחנו חושבים על העיסוק בפוליטיקה, זה בעיקר לא עיסוק בהווה, זה עיסוק בעתיד, בעתיד שלנו, של הילדים שלנו, של הנכדים שלנו ושל המדינה שלנו.

רומן ברונפמן: ופה אני מרגיש עזוב ואני מרגיש כעוס.

רומן ברונפמן: אני תקווה, שכשאתם תלכו ל"אזרחי", ולאמנון זו פעם שנייה, אתם לא תשאירו אותנו לגמרי, ומשם, מחיים קצת יותר טובים מפה, תמשיכו לעבוד אתנו על שתי זירות עיקריות: זירת השלום, שהיא בסכנת נפשות היום, וזירת המדינה החופשית והליברלית.

רומן ברונפמן: אני מאחל לכם מפה הצלחה, רוגע, נחת, הנאה ובעיקר – אל תשכחו את המכנה המשותף.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת ברונפמן.

אברהם בורג: יישר כוח.

אברהם בורג: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, הרמטכ"ל לשעבר, השר היום, אמנון ליפקין-שחק, גיבור ישראל, בעל עיטורי הגבורה, ואורי סביר, ידידי מנוער ויריב קשה לי בכל תקופת חיי בכל מה שקשור בהשקפת העולם הציונית, באתי אל שניכם היום בשם התנועה הלאומית, כי אני הראשון מהתנועה הלאומית שעולה כאן על הבמה על מנת להיפרד מכם לשעה.

ראובן ריבלין: באתי להלל אתכם וחלילה לא להספיד אתכם.

ראובן ריבלין: באתי להיפרד מכם ולומר לכם: להתראות עם שלום.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שאתם מזן מיוחד, שהרי כל אדם אשר מקבל אותה שלמת קצין, אותה יכולת לשמש חבר כנסת, לא היה מוותר על כך.

ראובן ריבלין: אתם באתם ואמרתם, רבותי, ולא אמרתם זאת בזלזול: קטן עלינו, קטן עלינו, ואולי בצדק, יש דברים שאנחנו יכולים לעשות הרבה יותר טוב מעבר ומחוץ למסגרת הפוליטית.

ראובן ריבלין: בזמני, ובכך אסיים, אדוני היושב-ראש, אני אמרתי איזה דבר ביקורת, בהומור, כאשר התייצבה מפלגתכם עם ששת הראשונים.

ראובן ריבלין: אמרתי: זו מפלגה אדירה, עם מנהיגים בפוטנציה, אבל זאת תהיה מפלגה באימפוטנציה.

ראובן ריבלין: ואני אומר לכם, שגם בזמן המאוד-קצר שהייתם פה, אתם השארתם את רישומכם.

ראובן ריבלין: רק אותם אנשים שהיו כאן באולם המליאה ושמעו אותך מדבר ומגן בלהט, ובהחלט מעורר תגובות אצלנו, יודעים, אורי סביר, עד כמה גם כאן ניסית לבוא ולהטיף לאותה תוכנית שאתה כל כך תומך בה ושאני כל כך מתנגד לה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לאמנון שחק, הרמטכ"ל לשעבר: קטונתי מלומר דברים לשבחך, כי העם היהודי כולו ומדינת ישראל, על כל מרכיביה ועל כל אזרחיה, מצדיעים לך גם ביום זה, ומקווים להמשיך להצדיע לך בבוא העת.

ראובן ריבלין: אולי הפוטנציה תיהפך ליכולת פוליטית כזאת, שאולי אם הפוליטיקה תשתנה היא גם תעזור.

ראובן ריבלין: אני, על כל פנים, מברך אתכם מכל לבי בתור יריבים לא קלים ובתור ציונים אדירים, שיש לי אתם מחלוקת קשה.

ראובן ריבלין: אבל טובה לי מחלוקת כאשר אני יודע בדיוק היכן עומד כל אחד וכשאני יודע שכולנו רוצים את טובתה של מדינת ישראל ורוצים בהגשמת הציונות, כפי שכל אחד ואחד רואה אותה מהצד שלו, אבל ככוונה כללית, והיא קיומה של המדינה היהודית הדמוקרטית בארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אחרונה – חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

דליה רבין-פילוסוף: חברות וחברי הכנסת, אומרים שבפוליטיקה אין חברים.

דליה רבין-פילוסוף: והנה, אני מוצאת את עצמי פעם שנייה בשבועות האחרונים נפרדת מאנשים יקרים שהחברות שלי אתם הורתה ולידתה כאן, במרכז העצבים של הפוליטיקה, כי כאן בעצם כמעט נפגשנו, כאן התחזקו הקשרים בינינו וכאן אנחנו נפרדים היום.

דליה רבין-פילוסוף: אני לא נפרדת מכם באופן אישי, אורי ואמנון, אבל אולי בשבילי, כחברה שלכם לדרך, העזיבה שלכם היא המשמעותית ביותר והקשה ביותר, וקשה לי היום.

דליה רבין-פילוסוף: יצאנו יחד לדרך, לא ילדים וכבר לא כל כך תמימים, עם המון תקווה ואמונה, שאנחנו יכולים ביחד להביא שינוי, לעשות פוליטיקה אחרת, לתרום לחברה, בעיקר להמשיך בדרכו של מי שאתם הייתם שותפים לו בעשייה ואני באתי עם המורשת שלו מהבית ונרצח בנסיבות כל כך קשות.

דליה רבין-פילוסוף: אין ספק שהרצח הוא זה שהביא את שלושתנו לזירה הזאת, וצר לי שהיום אני נשארת כאן בלעדיכם.

דליה רבין-פילוסוף: הפוליטיקה ללא ספק מפסידה שני אנשים יקרים, וכל השבחים – אני יכולה רק להצטרף אליהם, ואתם בוודאי יודעים מה אני חושבת עליכם.

דליה רבין-פילוסוף: אני, בשל נסיבותי המיוחדות, לא יכולה להרשות לעצמי את הלוקסוס בשלב זה להרים ידיים, אף שהייתי מאוד רוצה להצטרף אליכם היום, ואני נשארת כאן מתוך תקווה שמשהו מהתקווה של כולנו עוד נזכה לראות, אתם משם ואני מכאן.

דליה רבין-פילוסוף: כל טוב ובהצלחה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק-יסוד הממשלה (תיקון – ארכה על קבלת חוק התקציב), לדיון מוקדם; הצעת חוק פ/2548.

אברהם בורג: חבר הכנסת נחום לנגנטל, הנמקה מהמקום.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בהתאם לחוק-היסוד, אם לא הוגש תקציב ואושר עד ל-31 בדצמבר, מחלקים ל-1/12 במהלך החודשים הראשונים, ואם ב-31 במרס התקציב לא מאושר, ממילא הממשלה בעצם מתפרקת.

נחום לנגנטל: החוק הזה לא הביא בחשבון מצב כמו המצב הנוכחי, של בחירות מיוחדות, ולכן אמרתי בהצעת החוק שלנו – והדבר הזה הוסכם על-ידי כל מי שנגע בדבר הזה – שיש לחשוב.

נחום לנגנטל: אני אומר, היום אנחנו מציעים זאת רק בהצעה טרומית.

נחום לנגנטל: מובן שהדבר יעשה בתיאום עם הממשלה ועם כולם; הדבר נעשה עד עכשיו בתיאום עם הוועדות.

נחום לנגנטל: אם למשל יהיה מצב שהבחירות תהיינה בפברואר, לא יעלה על הדעת, שבאותו יום שבו ירכיב ראש הממשלה את הממשלה שלו, באותו יום הממשלה שלו תהיה מפורקת.

נחום לנגנטל: לכן, בגלל השינוי שהיה בחוק-יסוד: הממשלה, הדבר הזה צריך לבוא לידי ביטוי גם בתיקון של הסוגיה הזאת.

נחום לנגנטל: אנחנו מציעים זאת היום בהצעה טרומית על דעת כל מי שהיה שם.

נחום לנגנטל: מה שאנחנו מבקשים, שהדבר הזה יידון במסגרת ועדת חהוקה ולאחר מכן נמשיך הלאה.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת לנגנטל.

תמר גוז'נסקי: אני מבקש להתנגד.

אברהם בורג: להתנגד?

אברהם בורג: בבקשה, חברת הכנסת גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להצטרף למלים החמות, גם לאמנון ליפקין-שחק וגם לאורי סביר, ולהביע צער על ששני חברי כנסת אלה לא ימשיכו לעבוד אתנו.

תמר גוז'נסקי: בהתחשב באופיה הצפוי של ממשלת האסון שנוחתת עלינו ובהתחשב בצורך לגבש מחנה של שוחרי שלום שיאמינו בשלום שמבוסס על צדק, שני החברים האלה יחסרו לנו.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת נחום לנגנטל פותחת בעצם פתח להשאיר את המדינה ולהשאיר את החברה במשך חצי שנה בלי תקציב.

תמר גוז'נסקי: חצי שנה יתפקדו המשרדים על בסיס החלטות כלשהן.

תמר גוז'נסקי: מדובר בכך, שבחצי שנה לא יהיה אפשר להפעיל שום תוכנית חדשה, שום דבר שלא קבוע כבר במסמרות.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שכל שר אוצר, יהיה אשר יהיה, רק יברך על הצעת חוק כזאת.

תמר גוז'נסקי: ולמה רק שישה חודשים?

תמר גוז'נסקי: אולי בכלל תשעה חודשים, אולי עשרה חודשים?

תמר גוז'נסקי: ואז, באופן עקרוני, בכלל לא יהיה צריך תקציב, שר האוצר לבדו ינהל את העניינים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש במלוא הכאב והחריפות, העובדה שהיום מובא לנו התקציב של הממשלה הקודמת בשם הממשלה החדשה, העובדה הזאת מוכיחה מה שאנחנו טוענים כבר שנים ארוכות, שאין שום הבדל בצד הכלכלי-החברתי בין שתי הממשלות, בין שהן מונהגות על-ידי הליכוד, בין שהן מונהגות על-ידי העבודה.

תמר גוז'נסקי: שתי הממשלות, כאלה וכאלה, מנהלות מדיניות אנטי-חברתית נגד נשים, נגד ילדים, יגבירו את האבטלה, יגבירו את המצוקה.

תמר גוז'נסקי: שום תועלת לא תהיה מכך.

אברהם בורג: חברת הכנסת גוז'נסקי, אני מודה לך.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: אנחנו מצביעים על הצעת חוק בקריאה טרומית, הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ארכה על קבלת חוק התקציב), של חבר הכנסת לנגנטל ואחרים.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 17 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 19 נמנעים – 2 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ארכה על קבלת חוק התקציב) נתקבלה.

אברהם בורג: 17 בעד, 19 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: הצעת חוק זו לא עברה בקריאה טרומית.

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: גמר דיון והצבעה על הצעת חוק ההסדרים והצעת חוק תקציב המדינה – קריאה ראשונה.

אברהם בורג: נותרו לנו עוד שני דוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

אברהם בורג: יסכם שר האוצר.

אברהם בורג: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, אודה, ואני אומר זאת בפה מלא, כאשר ישבנו בספסלי האופוזיציה ראינו בתקציב המדינה מכשיר פוליטי על מנת לקעקע את הממשלה ועל מנת להביא לנפילתה.

ראובן ריבלין: הדבר הוא לגיטימי לחלוטין, אם כי לא כולנו מקשה אחת ולא רבים מאתנו, כל אחד לחוד, ראו בכל יסודות התקציב כפי שהובאו דברים מנוגדים לעמדתנו.

ראובן ריבלין: נהפוך הוא, התקציב ביסודו – – –

מיכאל קליינר: הזמן שיפר אותו.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: התקציב ביסודו בהחלט נראה לנו, אם כי סדרי עדיפויות כאלה או אחרים אנחנו רואים אותם בעין אחרת.

ראובן ריבלין: היום אנחנו גם נמצאים במצב שבו הכנסת, כולה או רובה, מתאחדת סביב ממשלת אחדות לאומית, וגם הצורך הבלתי-מתפשר לעמוד בתקנות החוק מחייב אותנו לתת את לבנו לצורך בהעברת תקציב.

ראובן ריבלין: וכאשר מתחברים להם שני דברים יחד, גם תקציב, שאני מודה שכאופוזיציונר התנגדתי לו, אבל אם לא הייתי באופוזיציה ייתכן שהיה לי ויכוח עם שר האוצר, ייתכן שהוויכוח שלי עם שר האוצר בממשלה היה קטן בהרבה מהוויכוח שלו עם חבריו בממשלה, אנחנו חושבים שהיום נעשה טוב אם נעביר את התקציב בקריאה ראשונה על מנת לאפשר דיונים במשך שלושת השבועות הקרובים להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכספים של הכנסת, כאשר שר האוצר החדש כבר נכנס בעובי הקורה, ואנחנו גם נשנה כמה דברים.

ראובן ריבלין: מובן שגם שר האוצר, כאשר ישב בדיונים, כאשר איש לא ידע מי יהיה ראש הממשלה הבא, וגם כאשר חשבנו אולי לקיים ממשלת אחדות לאומית בטרם החליט ראש הממשלה לצאת לבחירות לפי סעיף 23 לחוק-יסוד: הממשלה, ביקשנו כמה שינויים, והשינויים האלה אנחנו נעמוד עליהם קלה כחמורה – עניין הביטול של משרד הדתות, חבר הכנסת גפני, עניין ביטול חוק משפחות ברוכות ילדים, ההוספה ההכרחית של כל אותם תשלומים קואליציוניים שלא נכנסו בבסיס התקציב ושר האוצר אמר, גם מבמת הכנסת, שהוא מתכוון לאשרם כפי שהיו בשנת 2000, כספים שהיו מיועדים גם לדיון עם אותם גורמים במפד"ל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לנגנטל, האם זה נכון שגם אתם באתם בדברים עם שר האוצר אברהם בייגה שוחט לגבי אותם כספים שהופחתו, והוא אמר שהוא מוכן לדון אתכם לגופו של עניין בכל אותם עניינים על מנת לראות איך אפשר ליישב את המחלוקת הזאת?

ראובן ריבלין: גם בעניין זה אנחנו מוכנים ונכונים לעשות זאת.

ראובן ריבלין: שר האוצר המיועד, שגם ביקש ממני לדבר מעל במת הכנסת, כי הוא עדיין לא רוצה לבוא ולהתחייב כאן התחייבויות כאלה או אחרות, ער לעניין זה.

ראובן ריבלין: אנחנו גם מתייחסים לכל אותם דברים הכרחיים שאירעו מאז הגשת התקציב, ואלה הנושאים הביטחוניים, ששר האוצר בייגה שוחט יודע אותם, ער להם, חרד להם וחושב שבאותה מידה שצריך לתת, צריך להתייחס גם באישור התקציב בקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: ובעיקר אותם נושאים השייכים להתיישבות ביהודה ובשומרון והגולן וכוללים את פיצויי "וואי פלנטיישן" ופיצויי האינתיפאדה, בעיקר למיגון ולאותן פעולות שכבר אושרו בעבר על-ידי ממשלות ישראל.

ראובן ריבלין: לכן אני ממליץ בפני כל החברים בקואליציה העתידית, בפני כל החברים מהתנועה הלאומית המבקשים להישאר באופוזיציה אבל ערים וחרדים לנושא החשוב של תקציב המדינה, כמו גם הנושאים החשובים שאנחנו נותנים להם משקל בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, לבוא ולתמוך בהצעת התקציב ובחוק ההסדרים, למעט אותם תיקונים שדיברתי עליהם, כפי שהוגשו על-ידי שר האוצר אברהם בייגה שוחט.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, שכחתי לומר דבר חשוב ביותר, כי מגיע לו הקרדיט.

ראובן ריבלין: כאשר אמרתי שאנחנו נבטל את ביטול חוק משפחות ברוכות ילדים, אני מתכוון לאותו חוק שיצא מתחת ידו וביוזמתו של חבר הכנסת הלפרט.

ראובן ריבלין: מגיע לו כל הקרדיט על זה, וילדי ישראל מברכים אותו זה החודש השלישי על כך שהם מקבלים אותם דמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי רובי ריבלין, חבר הכנסת הלפרט עוד לא בקואליציה העתידית של שרון, ואתה כבר מוותר על כל דבר ועל כל עניין?

אופיר פינס-פז: אז מה יהיה בהמשך, כשהוא כן יהיה בקואליציה?

ראובן ריבלין: מגיע לו.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני שמח שהליכוד הגיע סוף-סוף למסקנה שהתקציב שמגישה ממשלת ישראל בראשותו של אהוד ברק ובראשותו של שר האוצר בייגה שוחט הוא תקציב שראוי לתמיכה.

מיכאל קליינר: באוגוסט 2000.

אופיר פינס-פז: רק חבל שבאמת לקח לליכוד, וצודק חבר הכנסת קליינר, כל כך הרבה זמן להגיע למסקנה הזאת.

אופיר פינס-פז: היא היתה מסקנה מתחייבת.

אופיר פינס-פז: התקציב נבנה נכון.

אופיר פינס-פז: נכון שהוא נבנה באוגוסט 2000, והיום יש שינויים.

אופיר פינס-פז: את השינויים האלה צריך להביא בחשבון.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא חיים בוואקום.

אופיר פינס-פז: יש כאן מציאות ביטחונית מסוימת שאי-אפשר להתעלם ממנה.

אופיר פינס-פז: יש כאן מציאות גם בתחומים אחרים שאי-אפשר להתעלם גם ממנה.

מיכאל קליינר: למה לא תעשו הוראת שעה ותביאו ביוני תקציב שמשקף את המצב החדש?

אופיר פינס-פז: קודם כול, יש לי הצעה בשבילך.

אופיר פינס-פז: אני לא יושב-ראש הקואליציה של אריק שרון, גם לא מתכוון להיות.

אופיר פינס-פז: אם יש לך הצעות קונסטרוקטיביות בעניין הזה, אני מציע להפנות אותן למי שיהיה יושב-ראש הקואליציה של שרון.

אופיר פינס-פז: אני מתחייב לתמוך בהצעת התקציב של בייגה רק בקריאה הראשונה.

אופיר פינס-פז: בקריאה השנייה והשלישית נראה מה יהיה, הכול פתוח.

אופיר פינס-פז: לא כתוב בהסכם הקואליציוני שאנחנו חייבים לתמוך בכל תקציב, בכל נושא, בכל הזדמנות ובכל עניין.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, ההערות ששמעתי מפי חברי רובי ריבלין, אם הן באמת יתממשו בתהליך שבין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית, מסכנות את התמיכה של ישראל אחת בתקציב בקריאה השנייה והשלישית.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה בצורה מפורשת.

אופיר פינס-פז: אני מציע, אף שחתמנו על זה בהסכם הקואליציוני, וזכותכם לדחות את מימוש התקציב מעבר ל-31 במרס, אם לא נצליח לפני כן: סיימו את נושא התקציב עד סוף החודש הזה.

אופיר פינס-פז: אל תפתחו אותו לסחטנות, לוויתורים ולמתנות פוליטיות.

אופיר פינס-פז: זה לא ראוי, זה לא נכון, זה לא חכם.

אופיר פינס-פז: זה גם פוגע ביציבות הכלכלית במדינת ישראל, שגם ככה נמצאת ללא תקציב מדינה מסודר, ואנחנו כבר בחודש מרס.

אופיר פינס-פז: לכן אני מציע, ראשית, לתמוך בקריאה הראשונה היום.

אופיר פינס-פז: שנית, לסיים את הדיונים לקראת הקריאה השנייה והשלישית רק בדברים ששר האוצר המיועד סילבן שלום, שזו הזדמנות לברך אותו בחום, יביא כתיקונים נדרשים לנוכח פרק הזמן שחלף מאוגוסט עד היום.

אופיר פינס-פז: אני מציע ממש לא לפתוח את העניין הזה לשום דבר אחר, שגם יפגע בכלכלת ישראל וגם ייתן מתנות פוליטיות ויפתח פתח לסחטנות פוליטית שהיא לא ראויה.

אופיר פינס-פז: לא בגלל זה הקימו ממשלת אחדות, לא זה מה שעם ישראל רוצה מאתנו ביום הזה.

אופיר פינס-פז: לכן, אדוני היושב-ראש, סיעת ישראל אחת תתמוך בתקציב בקריאה הראשונה.

אופיר פינס-פז: ואם לא יחולו בו שינויים, למעט השינויים שדיברתי עליהם, היא תתמוך גם בקריאה השנייה והשלישית.

אופיר פינס-פז: אם יחולו שינויים מרחיקי לכת, נקבל החלטה לגופו של עניין, על-פי מצב הדברים שיתפתח בוועדת הכספים.

אופיר פינס-פז: תודה.

מיכאל קליינר: אבל הסכמתם לוותר על ביטול חוק הלפרט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, היו שני חברי כנסת שביקשו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מאוד מצטער, יש פה הסדר ברור שנקבע לפני הרבה זמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נוכל לפתוח את הדיון עכשיו להשתתפות של חברי כנסת נוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדיון היה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל מי שרצה השתתף פה ומיצה את זכותו להשתתף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוסקים בינתיים רק בנקודה אחת שנקבעה בשעתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר האוצר יסכם את הדיון.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רק משפט אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מאוד מצטער, אין שום אפשרות לפתוח את הדיון עכשיו מחדש.

מיכאל קליינר: תן לו לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אפתח את הדיון עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר האוצר, נא לסכם את הדיון, ואחרי זה תהיה הצבעה.

רן כהן: תן לי משפט אחד.

רן כהן: עכשיו דנים בתקציב לשנה הבאה.

רן כהן: כל מי שמדבר הוא רק מהקואליציה החדשה, ובעצם – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבנתי אותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כהן, עם כל הידידות וההערכה שיש לי אליך, אנחנו עכשיו בקצה קצה זנבה של הממשלה הקודמת, של הקואליציה הקודמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה דיון שמסתיים עתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תהיה לך הזדמנות לומר את כל הדברים שאתה רוצה לומר בהמשך היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר האוצר, בבקשה.

רן כהן: רק הקואליציה מציגה אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה אחרי השעה 24:00.

מיכאל קליינר: זה תקציב לשנה הבאה, זה לא תקציב – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, שמעתי אותך, שמעתי גם את חבר הכנסת כהן.

מיכאל קליינר: למה לא נותנים לדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשאתה תהיה יושב-ראש, תקבע את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים אני קובע את הדברים, למרבה הצער.

רן כהן: זה תהליך של סתימת פיות של האופוזיציה.

ראובן ריבלין: הדיון התקיים.

רן כהן: אנחנו לא דיברנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש הרבה דברים לומר בעניין הזה, אבל לא זו השעה ולא זה המקום.

מיכאל קליינר: היה דיון אבל השתנו הנסיבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי אותך, חבר הכנסת קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה נשאר באופוזיציה, למרבה הצער.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אני אעשה לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יהיה לך הרבה זמן לצעוק, אבל לא עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני שר האוצר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את ראש הממשלה הנבחר אריק שרון, את יושב-ראש ש"ס חבר הכנסת אלי ישי, את עמיר פרץ, שלקח להם ארבעה חודשים כדי להבין שהתקציב הזה הוא תקציב טוב ולהגיע לכך שהם מצטרפים ומצביעים היום בעדו.

אברהם-בייגה שוחט: אני מניח שהם מבינים למה הם עושים את זה.

אברהם-בייגה שוחט: הם מבינים שזה תקציב טוב, וחבל שבמשך ארבעה חודשים, ובעיקר בדיון התקציבי הרחב שהיה, גם אריק שרון, גם אלי ישי וגם עמיר פרץ – – –

מקסים לוי: זה תקציב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, מעניין שכל אלה שצועקים הם מהאופוזיציה החדשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שאתם כבר מתחילים להכין את – –

אברהם-בייגה שוחט: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – ההליכים הבאים, זה בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תתכוננו, יהיה לנו הרבה זמן.

מיכאל קליינר: זה תקציב לא רלוונטי – – –

קריאות: – – –

מיכאל קליינר: – – – תקציב כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי שהממשלה החדשה תזכה באמון, יהיה לך, חבר הכנסת קליינר, לברכה וגם לי, אגב, לכולנו, לאופוזיציה תהיה הזדמנות טובה מספיק כדי לנגח אותם, אבל לא עכשיו.

אברהם-בייגה שוחט: אני ממש מברך אותם – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם עוד לא ממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עדיין בממשלה הקודמת.

אברהם-בייגה שוחט: אני ממש מברך אותם.

אברהם-בייגה שוחט: הביקורת שהם השמיעו בתחילת חודש נובמבר היתה בלתי רצינית, והחלטתם היום לתמוך בתקציב מעידה על בגרות פוליטית, על הבנת העניין ועל לימוד יסודי של המשק הישראלי והכלכלה הישראלית – –

קריאות: – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – ועל כך יבורכו.

מיכאל קליינר: בייגה שוחט, אתה יכול להגיד שהיום התקציב יותר רלוונטי – – –

אברהם-בייגה שוחט: אתה מייד – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היות שהוא אופוזיציה אולי הוא לא יגיד את זה, אבל זה המצב.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת קליינר, מייד תשמע, אני אתייחס לזה.

אברהם-בייגה שוחט: לכן ברכתי הרבה, ואני אשמח לראות אותם היום מצביעים בפועל על העניין.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא ארחיב בדברי, שכן עברו למעלה מארבעה חודשים מאז הצגתי את התקציב בכנסת, ואני חושב – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מש"ס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת וילן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מכולם להיות במקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שהתקציב הזה הוא תקציב ראוי, הוא תקציב נכון, הוא תקציב שיש בו איזונים מתאימים בין מה שאנחנו צריכים במשק; הוא נשען על פרמטרים כלכליים נכונים.

אברהם-בייגה שוחט: למרות מורת רוחו הבלתי-פוסקת של שר החינוך לשעבר חבר הכנסת יוסי שריד, הוא עדיין נותן יותר לחינוך מכפי שהיה, הוא נותן יותר לתשתיות, הוא תקציב שבנוי באיזונים נכונים, ולכן הוא ראוי לעבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מסכים עם שר האוצר, בוודאי הוא הכין את התקציב הטוב ביותר שהוא רק מסוגל לעשות, כי הוא הכין אותו לא בשביל הממשלה הזאת אלא בשביל הממשלה שהוא כיהן בה.

אברהם-בייגה שוחט: בתוך התקציב יש דברים חשובים שאני מקווה שממשלת שרון תממש.

אברהם-בייגה שוחט: יש תוכנית ארבע-שנתית במגזר הערבי, וצריך לקיים את החלטת הממשלה בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: יש תוכנית לטיפול בערי פיתוח וביישובים החלשים, וגם את זה צריך לקיים.

אברהם-בייגה שוחט: אלה הם דברים שליוו את התקציב בהכנתו, ולכן מן הראוי שהממשלה תמשיך לשמר את זה.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב, כפי שאמרתי, נישא על ההצלחה הפנטסטית של שנת 2000, על הגידול בתוצר, על ההכנסות, על כל מה שקרה, אבל אי-אפשר להתעלם, חבר הכנסת קליינר, מכך שב-1 באוקטובר או ב-29 בספטמבר חל שינוי במגמות – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מש"ס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גמליאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש.

אברהם-בייגה שוחט: – – שינוי במגמות – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כהן, חבר הכנסת – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – עקב האינתיפאדה שפרצה, הפגיעה בתיירות, בבנייה, בחקלאות, ובנוסף, מה שקרה בשוק העולמי שעוסק בתעשיות ההיי-טק, ואין ספק שהרבעון האחרון הוא שינוי מגמה והוא מלווה אותנו גם בתחילת השנה, ולכן יצטרכו לעשות התאמות מסוימות בתקציב, ומייד אגיד מה תציע הממשלה לשר האוצר, איך לפעול בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר הראשון שצריך לעשותו, מעבר להחלטה היום, שאני מקווה שאכן תעבור, זה בתוך עשרה ימים לחזור לכנסת ולהעביר את התקציב בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ואת השינויים הנדרשים לעשות לאחר מכן.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם, חברי הכנסת, קשה מאוד לנהל את המשק והתקציב כאשר אנחנו נמצאים במצב שאין לנו תקציב, ולכן אני מציע לממשלה ואני מציע לך, שר האוצר המיועד, לא לאבד זמן.

אברהם-בייגה שוחט: בתוך עשרה ימים לבוא ולעשות לאישור התקציב, ואת התיקונים לדחות לאחר מכן.

אברהם-בייגה שוחט: אם צריך ליצור התחייבויות מסוימות – הן אכן ייעשו.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת ריבלין, אני שמעתי את הרשימה שלך – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין.

אברהם-בייגה שוחט: – – גם בשליחות שר האוצר, ואני מציע מאוד להיזהר בהתחייבויות הקואליציוניות.

אברהם-בייגה שוחט: יש דברים שמגיעים, ואותם צריך לתת, יש נושאים רבים שנויים במחלוקת, וצריכים להיות זהירים, כי המצב של המשק הוא לא כמו שהיה לפני ארבעה חודשים, ואני אשמח להעביר לכם את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד משהו שלא ינעם – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יצחק כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים דהן.

אברהם-בייגה שוחט: – – לחלק גדול מחברי הכנסת, אבל אם שר האוצר וראש הממשלה לא יביאו בישיבה הראשונה של הממשלה הצעת חוק לביטול החקיקה הפרטית, לא יהיה תקציב.

אברהם-בייגה שוחט: לא יהיה תקציב, כי אנחנו מדברים על הצעה של 3 מיליארדי שקל שלא קיימים בתקציב המדינה, ואני אומר לכם: לא יהיו מקורות, שכן צריך להקצות דברים נוספים לביטחון, וצריך לטפל בנושאים נוספים, ואין דרך, למעט ביטול גורף וכולל – גם של חוקו של הלפרט, למחוק מספר החוקים או לפחות להקפיא אותו.

אברהם-בייגה שוחט: אם חוק הלפרט לא יבוטל, חוקי הנגב לא יבוטלו, ואם חוקי הנגב לא יבוטלו, חוקים חברתיים אחרים לא יבוטלו.

אברהם-בייגה שוחט: אין מקור שיכול לממן את זה.

אברהם-בייגה שוחט: אין.

אברהם-בייגה שוחט: פשוט לא יהיה תקציב, ואנחנו ניכנס למערכת כלכלית שתהיה אסון למדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, אדוני שר האוצר המיועד, בישיבה הראשונה – הכול מוכן באוצר, אתה תוכל לראות את ההחלטה – צריך לבוא לממשלה, לקבל החלטה גורפת.

אברהם-בייגה שוחט: גם הלפרט וחבריו יבינו, אף שהתחייבו להם.

אברהם-בייגה שוחט: אני ראיתי שראש הממשלה התחייב התחייבויות אישיות ולא קיים אותן, אז בוודאי התחייבויות לאגודת ישראל אפשר לא לקיים, ולדחות את העסק לשנה או לשנתיים לטובתה של מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוד מעט עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מכולם לשבת במקום.

אברהם-בייגה שוחט: הדבר השלישי, יש לממשלה רוב גדול בכנסת, היא יכולה וצריכה לבצע את הרפורמות.

אברהם-בייגה שוחט: רבות מהן, בגלל חוסר רוב בכנסת לא היה אפשר לבצע.

אברהם-בייגה שוחט: צריך לבצע אותן.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו רוצים משק טוב וחזק.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מביאים גם את חוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אפרט הכול, אבל אני אגיד דבר אחד.

אברהם-בייגה שוחט: בדיונים שהיו עם יושב-ראש ועדת הכספים הקודם, חבר הכנסת גולדשמידט, עם יושב-ראש הכנסת, עם יושב-ראש ועדת הכנסת, סוכם על הוצאה של מספר חוקים לא קטן מתוך חוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא רוצה לפרט הכול, אבל יש מכתב של יושב-ראש הכנסת מ-30 באוקטובר, שמסכם מה נשאר בחוק ההסדרים ומה עובר לוועדות אחרות ומה יוצא החוצה בכלל.

אברהם-בייגה שוחט: מבחינתי אני מציע לכנסת להעביר את החוק כפי שהוא, כאשר אני מודיע שיש מכתב הסכמות שחלק מהדברים יוצאים החוצה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד מלה.

אברהם-בייגה שוחט: שרת החינוך המיועדת, אני פשוט רוצה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יאיר פרץ.

אברהם-בייגה שוחט: – – שראש הממשלה ישמע.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד מלה לראש הממשלה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לראש הממשלה המיועד ולשר האוצר לשמוע את דבר האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פרץ, אני מבקש.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר מלה מיוחדת על העובדים הבכירים באוצר, שההובי הלאומי הוא לקטול אותם ולהגיד שהם שולטים בעניין, הם לא נותנים לעבוד, הם גורם עוצר.

אברהם-בייגה שוחט: ואני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, יש לך באוצר קבוצת אנשים מסורה, אחראית, בעלת ידע מקצועי; אפשר להתווכח אתה, אפשר לא להסכים אתה, אבל אי-אפשר לעשות את המדיניות הכלכלית בלעדיה.

אברהם-בייגה שוחט: הם אנשים טובים, הם אנשים רציניים, כל הערה שתשמע מהשרים, אתה צריך לתת גיבוי לשר האוצר בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: בלעדיהם, שר האוצר לא יוכל לעשות שום דבר.

אברהם-בייגה שוחט: ואני אומר לך, הם אנשים טובים, אחראיים ורציניים, ובלעדיהם לא יהיה אפשר לנהל את התקציב ואת המשק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל איתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן לשר האוצר המיועד לשמוע את שר האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: זה 12 שנים אני מעורב בכלכלה ובמשק, שש שנים בתפקיד שר האוצר ושלוש שנים כיושב-ראש ועדת הכספים, ועוד שלוש שנים חבר כנסת מן השורה.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב, שמי שמסתכל אחורה מוצא היום משק אחר לחלוטין – הרבה יותר פתוח, הרבה יותר חשוף, הרבה יותר תחרותי, הרבה יותר חזק מבחינת התוצר, הרבה יותר טוב, הרבה יותר משק ומגזר עסקי ופחות ממשלה, וכך צריך להיות.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מדבר מבחינת סיום תקופה, כי אני נשאר בכנסת ואני אהיה חבר כנסת ואתרום מיכולתי בתחומים הכלכליים, אבל אני רוצה להגיד לכם, שכאשר אני סוקר את התקופה הזאת, הארוכה מאוד והקשה מאוד, לבי מלא גאווה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לסיים ולאחל לממשלה הצלחה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לאחל בעיקר לסילבן שלום, שר האוצר המיועד, הרבה הצלחה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אעזור לו כמיטב יכולתי, ככל שאדרש.

אברהם-בייגה שוחט: אני בטוח, שאם ננהג נכון, נעבור גם את המשבר הזה, שכולו תוצאה של גורמים חיצוניים, ולא מדיניות של הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אם ננהג לא נכון, אנחנו רק נגביר את הבעיות.

אברהם-בייגה שוחט: צריך להתמודד עם הדברים, לא לפחד לעשות דברים קשים, שכן הפירות הם מעבר לפינה.

אברהם-בייגה שוחט: אם נלך בדרך הקלה, ניכנס למצב קשה.

אברהם-בייגה שוחט: סילבן, בהצלחה וכל טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לשר האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נצביע קודם על הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2001), התשס"א–2000, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 53 נגד – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2001), התשס"א–2000, לוועדת הכספים נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, ברוב של 54 תומכים, לרבות יושב-ראש הכנסת, 32 מתנגדים ואפס נמנעים, הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הכספים להמשך הדיון בה.

מוחמד ברכה: יש אופוזיציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש אופוזיציה מתגבשת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק התקציב המדינה לשנת הכספים 2001, התשס"א–2000, בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54 נגד – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תקציב המדינה לשנת הכספים 2001, התשס"א–2000, לוועדת הכספים נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 55 תומכים, אני מוסיף את קולו של יושב-ראש הכנסת, 32 מתנגדים ואפס נמנעים, גם הצעה זו התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הכספים להמשך הכנתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה וקריאה שלישית, הצעת חוק הממשלה, התשס"א–2001, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעת חוק הממשלה, התשס"א–2001, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את ההצעה חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מכל חברי הכנסת סביב ראש הממשלה לשבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת ריבלין, מילוא, טריף ופואד, בבקשה לשבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, אם הממשלה לא כל כך מגובשת ויש עוד דיונים, אני מציע לעשות את זה במקום אחר ולא במליאת הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראש הממשלה המיועד, חבר הכנסת שרון, אני מבקש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת לבנת ומילוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטרית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גפני, אתה תמיד עם הגב אלינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר לנו להתחיל בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת שטרית ושרון, נא לשבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק זו היא לא הצעת חוק-יסוד: הממשלה, זה לא ביטול הבחירה הישירה, אבל היא נגזרת מהצעת חוק-היסוד שטרם הגיעה לשולחן.

אמנון רובינשטיין: ועדת החוקה החליטה על-פי הצעת משרד המשפטים להפריד בין הוראות ששייכות לחוק-היסוד לבין הוראות שמקומן בחוק רגיל.

אמנון רובינשטיין: זה החוק הרגיל.

אמנון רובינשטיין: החוק הזה כולו כולל הוראות קיימות, הוא לא מכניס – פרט לשינויים שוליים – עקרונות חדשים.

אמנון רובינשטיין: ועדת החוקה חשבה, שחוק כזה – פרסום הסכמים וכו' – צריך להיות בחוק רגיל ולא פרק מחוקת מדינת ישראל.

אמנון רובינשטיין: רבותי חברי הכנסת, להצעת החוק הזאת יש שתי הסתייגויות של חבר הכנסת שאול יהלום.

אמנון רובינשטיין: הסתייגות אחת נוגעת להרחבת חובת פרסום הסכמים על הסכמים בעל-פה.

אמנון רובינשטיין: השנייה מכניסה בדרך של הסתייגות את החוק הנורווגי.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת שאול יהלום, אני פונה אליך להסיר את ההסתייגות השנייה.

אמנון רובינשטיין: נושא החוק הנורווגי צריך להיות נדון כאן בהליך חקיקה מלא, לרבות בקריאה ראשונה.

אמנון רובינשטיין: צריך לדעת שלחוק הנורווגי יש גם עלות כספית גדולה מאוד, זה עוד 30 חברי כנסת בערך, ולכן גם צריך להצביע על מקורות מימון.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש ממך להסיר את ההסתייגות השנייה.

אמנון רובינשטיין: אשר להסתייגות הראשונה, אני רוצה לומר לחברי הכנסת, שלכאורה יש לה מקום.

אמנון רובינשטיין: הבעיה היא מהו הסכם בעל-פה.

אמנון רובינשטיין: בעניין זה אנחנו רוצים שיהיו הגדרות חדות וחריפות, והסכם בעל-פה יכול להיות כל שיחת מסדרון או שיחה בחדר העישון.

אמנון רובינשטיין: זה עלול גם לטשטש את גבולות המותר והאסור.

אמנון רובינשטיין: לכן אני מבקש מחברי הכנסת לקבל את הצעת החוק הזאת, שהיא בעצם תרגום המצב הקיים היום, ולהסיר את ההסתייגויות של חבר הכנסת יהלום.

אמנון רובינשטיין: אני חוזר ופונה לחבר הכנסת יהלום שיסיר את ההסתייגות שמכניסה את החוק הנורווגי.

אמנון רובינשטיין: חברי סיעת הליכוד, חברי הממשלה החדשה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, השרים המיועדים בצד הזה של הבית, חברי הכנסת בוים, ישי, גאגולה, שלום ושטרית.

אמנון רובינשטיין: – – אתם צריכים להיות מודעים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת שטרית ושרון, ידידי המכובדים, אני מבקש מכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם חברת הכנסת לבנת, חבר הכנסת מילוא, תנו לנו להמשיך את הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תוכלו לעשות את זה במקום אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מקסים לוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרב פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מילוא.

אמנון רובינשטיין: אני פונה לחברי הכנסת בנושא החוק הנורווגי: תחשבו על משמעות הדבר גם למעמד הכנסת.

אמנון רובינשטיין: אני חוזר ומבקש להצביע בעבור הצעת החוק ולדחות את ההסתייגויות של חבר הכנסת יהלום, ואני מחדש את פנייתי אליך להסיר את ההסתייגות השנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יהלום, אתה עומד על נימוק ההסתייגות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תואיל להגיע לדוכן ולנמק את הסתייגותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חשבתי שתקבל את הצעת יושב-ראש הוועדה כמקדמה ברוכה לממשלה שבאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הבית, אנחנו רואים את האופוזיציה החדשה מתגבשת מול עינינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשמגבשים ממשלה כנראה חייבים לגבש באותו זמן גם אופוזיציה.

שאול יהלום: רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני מבקש להגיד את המשפט הראשון על דעת יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

שאול יהלום: חבר הכנסת רובינשטיין תומך בהסתייגות הראשונה שלי.

שאול יהלום: במקביל, כשנגיע להצבעה, אני אסיר את ההסתייגות השנייה, לאחר שאנמק אותה.

שאול יהלום: ובכן, רבותי, הדבר מזכיר לי סיפור ידוע על איש עסקים מאוד מאוד רציני, שנסע לחוץ-לארץ והשאיר את העסקים בידי בנו.

שאול יהלום: חוזר האב ושואל מה נשמע, ואומר הבן: עשינו עסק גדול עם הרבה נכסים וכסף עם פלוני אלמוני.

שאול יהלום: אומר האב: מה אתם מדברים?

שאול יהלום: הרי אמרתי לכם, שהאיש הזה, חתימת ידו לא שווה כלום.

שאול יהלום: אומר הבן: ודאי שידענו, ולכן סמכנו על מה שהוא אומר בעל-פה.

שאול יהלום: רבותי, שימו לב למה שנאמר כאן.

שאול יהלום: במקרה היום – לצערי הרב, נדון בזה בחוק-היסוד – בא לדיון, כאשר אתמול בלילה הונחו על שולחן חברי הכנסת ההסכמים שנערכו עם הסיעות.

שאול יהלום: אומר החוק, בלי ההסתייגות, שאם נערך הסכם בעל-פה – ואפילו, נניח, נערך בפומבי בפני 100 עדים, ותארו לעצמכם שאריק שרון יעמוד עם שמעון פרס ויערכו הסכם על ירושלים, ואני לא יודע מה, לעיני הטלוויזיה, לעיני 100 עדים – הם לא חייבים להביא את זה לשולחן הכנסת.

שאול יהלום: למה?

שאול יהלום: כי הוא לא נערך בכתב.

שאול יהלום: אני שואל אתכם: אם נערך הסכם, מה לי בעל-פה מה לי בכתב?

שאול יהלום: משום שהוא לא נערך בכתב, חברי הכנסת לא צריכים לדעת עליו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי דווקא יעשו זאת בכוונה אחר כך.

שאול יהלום: נכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כך, דברים חשובים לא ייערכו בכתב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים החשובים ביותר יישארו בעל-פה.

שאול יהלום: נכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, בבואם להצביע, לא צריכים לדעת שנערך הסכם רק מהסיבה שהוא נערך בעל-פה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל אחד מאתנו יודע שענף היהלומים הוא ענף יהודי, שאף שעוסקים בו גויים גמורים שלא יודעים מלה בעברית נהוג לגמור שם עסקים בלחיצת יד ולהגיד "מזל וברכה".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרבה אנשים לא יודעים מה זה "מזל ברכה" ואומרים את זה ביפנית וברוסית, אבל כך זה נאמר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכן, הסכם כזה שייערך על יהלומים פוליטיים, על נכסים פוליטיים, על נכסי שלטון, בין שני ידידים – נניח שרון ופרס, או נניח מתקופת האלופים בצבא, האלוף גנדי עם האלוף שרון – הם סומכים על המלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משום שנערך הסכם בעל-פה, אסור לדעת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן ההסתייגות הראשונה שלי באה ואומרת: גם אם נערך הסכם בעל-פה, חייבים להניח את עיקריו על שולחן חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יהלום, אז מי יכתוב את זה, אם הוא בעל-פה?

שאול יהלום: האנשים שערכו אותו.

שאול יהלום: כמו שהם חייבים בכתב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז יעלו את זה כזיכרון דברים.

שאול יהלום: כן.

שאול יהלום: כתבתי: "עיקריו".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לי הצעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי יונח ברשמקול.

רחמים מלול: אם כל ההסכם כתוב, הוא כבר לא הסכם בעל-פה?

שאול יהלום: בסדר.

שאול יהלום: לכן יראה אדוני מה כתבתי: "עיקריו".

שאול יהלום: כתבתי "את עיקרי תוכנו", כדי שידעו שיש הסכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: או שתונח הקלטה שלו.

שאול יהלום: כלומר, זה לא ההסכם.

שאול יהלום: אלה עיקריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יהלום, הקלטה של הדברים.

שאול יהלום: אין לי דרך אחרת.

שאול יהלום: יכולתי להגיש הסתייגות: "ידווח בעל-פה לחברי הכנסת", אבל זה לא רציני.

שאול יהלום: אתה יודע מה?

שאול יהלום: אם זה בעל-פה, יגידו: אמרתי – ולך תוכיח שהוא לא אמר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז שהדברים יהיו מוקלטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם לא בכתב, אבל שני הצדדים יקליטו – כל אחד יקליט כמה משפטים, עיקר הדברים, ונשמע אותם.

שאול יהלום: לא משנה כרגע.

שאול יהלום: אפשר להביא את זה בתיקון.

שאול יהלום: אני חושב, שמן הראוי, על-פי הצדק, ההגינות והיושר הפוליטי, שקודם כול נקבע, שגם הסכם בעל-פה צריך לבוא לידיעת חברי הכנסת.

שאול יהלום: זה חוק לא משוריין.

שאול יהלום: אם מישהו ירצה אחרי כן לתת תיקון שהכוונה כאן להקלטה, או שמזכיר הכנסת יפרסם – אינני יודע.

שאול יהלום: אבל הרעיון הוא לא לפטור הבאת הסכמים בעל-פה לידיעת חברי הכנסת.

שאול יהלום: אני מודה ליושב-ראש הוועדה, שהסכים להצטרף ולתמוך.

שאול יהלום: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצבעה בהצעתי – בהסתייגותי.

שאול יהלום: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יהלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, ההצבעה לא תהיה עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא תהיה במועד מאוחר יותר.

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא תהיה במועד מאוחר יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים נשמע את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נראה שיש לו מה להוסיף בעניין.

שאול יהלום: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצבעה לא תהיה עכשיו, אלא במועד מאוחר יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי במשך היום, אבל לא עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רובינשטיין, בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני תומך בהצעה המשולבת של חבר הכנסת יהלום, ואני רוצה להסביר.

אמנון רובינשטיין: הסכם בעל-פה, אם נראה שיש תקלות – נבהיר זאת בחקיקה מתקנת.

אמנון רובינשטיין: זה לא חוק משוריין.

אמנון רובינשטיין: זה חוק רגיל.

אמנון רובינשטיין: לכן אני תומך בהצעה שלו, על סמך ההנחה שהסתייגות מס' 2 – החוק הנורווגי – נופלת.

אמנון רובינשטיין: אגב, נושא החוק הנורווגי הוא נושא חשוב – החוק הקרוי החוק הנורווגי – אבל צריך לדון בו בהצעת חוק מסודרת בקריאה ראשונה, משום שזה דבר מאוד עקרוני.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נצא עכשיו להפסקה של עשר דקות.

יהודית נאות: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מטעמי אילוצים של סדר-יום והכנת הצעות ודברים כאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עשר דקות – ננשום בהן אוויר ונראה גם איך הדברים מתגבשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

שאול יהלום: יהיה צלצול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי עשר דקות נדבר.

זבולון אורלב: שיהיה צלצול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בוודאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יהיה צלצול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (הישיבה נפסקה בשעה 12:35 ונתחדשה בשעה 13:01.)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מחדש את ישיבת הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נתחיל בהודעה לסגן מזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק-יסוד: הממשלה, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן מזכיר הכנסת.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק-יסוד: הממשלה, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מש"ס, אני מבקש לשבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בזה ולהביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק-יסוד: הממשלה, שהורתה בהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת עוזי לנדאו ויוסי ביילין בכנסת הקודמת, והוחל עליה דין הרציפות.

אמנון רובינשטיין: אתאר את הצעת החוק.

אמנון רובינשטיין: אני כבר אומר מראש, רבותי חברי הכנסת, זוהי הצעת חוק שאני מביא על דעת רוב חברי הוועדה, לא על דעתי האישית.

אמנון רובינשטיין: הצעת החוק המקורית של חבר הכנסת לנדאו ביטלה את הבחירה הישירה, את חוק-יסוד: הממשלה, שהתקבל בשנת 1992, אבל לא הכניסה שינויים בשיטה הקודמת.

אמנון רובינשטיין: אף שוועדת החוקה תמכה בביטול הבחירה הישירה, היא הכניסה כמה שינויים משמעותיים מאוד.

אמנון רובינשטיין: אציין רק שניים מהם, העיקריים.

אמנון רובינשטיין: יש שבעה-שמונה שינויים שהעתקנו מחוק הבחירה הישירה, אבל שני התיקונים המשמעותיים לכנסת הם – האחד, שאי-אמון יהיה ברוב של 61, ויחייב את הרוב הזה להציג ראש ממשלה אלטרנטיבי.

אמנון רובינשטיין: אומנם הוא לא נבחר כראש ממשלה.

אמנון רובינשטיין: הוא יהיה אז מועמד, מרכיב ממשלה.

אמנון רובינשטיין: אנחנו חושבים שזה גורם שהיה חיובי מאוד בבחירה הישירה, ועל דעת כמעט כל חברי הוועדה הכנסנו את העניין הזה.

אמנון רובינשטיין: דבר שני – לקחנו מחוק הבחירה הישירה את סמכות ראש הממשלה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק רגע, בצד הזה של הבית יש הפרעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטרית, אני מבקש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

אמנון רובינשטיין: העתקנו מחוק הבחירה הישירה, דהיינו: מחוק-יסוד: הממשלה הקיים עד שהוא יבוטל, אם הוא יבוטל היום, את הרעיון, שראש ממשלה יכול לפזר את הכנסת.

אמנון רובינשטיין: פרופסור קלוד קליין, שהופיע בפנינו, הסביר לנו, שברוב מדינות אירופה, בשיטות פרלמנטריות יש סמכות כזאת בצורות שונות.

אמנון רובינשטיין: בעצם היתה תמיכה כללית ברעיון – סליחה, לא כללית, חבר הכנסת זאב התנגד לזה – היתה תמיכה של רוב חברי הוועדה בסמכות הפיזור הזאת.

אמנון רובינשטיין: אבל יש לנו שתי גרסאות, בעצם שלוש גרסאות, לסמכות הפיזור הזאת.

אמנון רובינשטיין: גרסה אחת היא שזה יהיה כמו היום בסעיף 22 לחוק-יסוד: הממשלה, דהיינו: שזה מחייב הסכמת הנשיא.

אמנון רובינשטיין: ורסיה שנייה – שזה לא מחייב הסכמת הנשיא.

אמנון רובינשטיין: את הוורסיה השלישית יציג חבר הכנסת לפיד.

אמנון רובינשטיין: זה עניין חשוב ביותר.

אמנון רובינשטיין: ויכוח גדול היה בוועדה על עניין התחולה.

אמנון רובינשטיין: היתה טענה של המיעוט, שזה לא צריך לחול בכנסת הבאה, אלא בכנסת שלאחר מכן.

אמנון רובינשטיין: אבל עמדה זו לא התקבלה.

אמנון רובינשטיין: יש הסתייגויות בעניין זה.

אמנון רובינשטיין: רבותי, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת בצד הזה, אני מבקש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יהלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת.

אמנון רובינשטיין: הצעת חוק זו היא הצעת חוק מהפכנית.

אמנון רובינשטיין: היא מחזירה את שיטת הבחירות הפרלמנטרית היחסית הקודמת.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר, שאין כל ספק שהתגלו פגמים בחוק הבחירה הישירה.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת לפיד ואני הצענו שנדון בתיקון חוק הבחירה הישירה.

אמנון רובינשטיין: אבל הרוב לא קיבל את זה.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה להדגיש דבר אחד: השיטה הקודמת היא שיטה יוצאת דופן.

אמנון רובינשטיין: הרי מה זו דמוקרטיה?

אמנון רובינשטיין: דמוקרטיה זו פשרה בין ייצוגיות לבין משילות, כפי שקוראים לזה היום בעברית, אפקטיביות.

אמנון רובינשטיין: יש כל מיני מדינות שעשו את הפשרה הזאת בצורות שונות.

אמנון רובינשטיין: בשיטות האנגלו-סכסיות הפשרה היא, שיש רק שתי מפלגות, או שלוש מפלגות לכל היותר.

אמנון רובינשטיין: באירופה יש אזורי בחירה שמקטינים את היחסיות ויש אחוזי חסימה גבוהים מאוד, 4%–5%.

אמנון רובינשטיין: בישראל, בשיטה הישנה, אין מיתון של היחסיות הטהורה, דבר שמאוד מאוד מקשה את המשילות, את האפקטיביות.

אמנון רובינשטיין: אני חשבתי בזמני שצריך לתקן את שיטת הבחירות, אבל לא היה לזה רוב בכנסת.

אמנון רובינשטיין: מכאן עברנו לבחירה הישירה.

אמנון רובינשטיין: הבחירה הישירה נכשלה, ויש האומרים, הוכשלה על-ידי ראשי ממשלה חסרי ניסיון.

אמנון רובינשטיין: יש ורסיות לכאן ולכאן.

אמנון רובינשטיין: על כל פנים, אני רוצה להדגיש, שאנחנו לא חוזרים לשיטה הישנה אם הכנסת תקבל את החוק הזה, אלא בתיקונים מסוימים.

אמנון רובינשטיין: אני כשלעצמי העדפתי את העמדה שצריך לתקן את חוק הבחירה הישירה ולא לבטל אותו.

אמנון רובינשטיין: אבל, לדאבוני הרב, נשארתי במיעוט.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת לעיין היטב בחוק, ובעיקר בהסתייגויות, ולהצביע בהתאם להשקפתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, יש לנו שורה של מסתייגים והסתייגויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון המסתייגים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מקווה שהכנסת תעשה היום את מה שהציבור בישראל מצפה ממנה ותבטל את שיטת הבחירה הישירה, שדרדרה את מדינת ישראל לתהומות.

דוד טל: מי דרדר?

דוד טל: מה הדמגוגיה הזאת?

אופיר פינס-פז: היא הביאה את הפוליטיקה הישראלית לסקטוריאליות, להקצנה, לפילוג.

דוד טל: דמגוגיה, דמגוגיה.

אופיר פינס-פז: חרדים נגד חילונים, יהודים נגד ערבים.

אופיר פינס-פז: המדינה הזאת נגמרת.

דוד טל: תתביישו לכם.

דוד טל: תתביישו לכם.

אופיר פינס-פז: המדינה הזאת נגמרת, כי בבית הזה יושבים אנשים שחיים מהפיצול, שחיים משני הפתקים – –

אריה גמליאל: אתה מסית, אתה מסית.

אופיר פינס-פז: – – חיים משני הפתקים הארורים האלה.

דוד טל: מה שאתה לא מצליח לעשות בקלפי, אתה רוצה לעשות פה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד טל, נשמעת היטב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם: הפוליטיקה הישראלית איבדה את שיקול הדעת, איבדה את האחריות, את הראייה הכוללת.

אופיר פינס-פז: הכול הולך לאבדון.

אופיר פינס-פז: כל מפלגה רואה את הסקטור שלה, את הקטע שלה, את הרייטינג שלה, וחוץ מזה לא מעניין אף אחד שום דבר.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני, אתה לא במרכז העבודה.

יוסף יצחק פריצקי: אתה לא במרכז העבודה.

אופיר פינס-פז: הליכוד היא מפלגה בינונית.

אופיר פינס-פז: העבודה היא מפלגה בינונית.

אופיר פינס-פז: אין היום מפלגות גדולות בפוליטיקה הישראלית, ואין מדינה רצינית שאין בה מפלגות גדולות, שמקנות יציבות, שמקנות שיקול דעת קולקטיבי, שמייצגות את רוב הציבור, את הרוב הדומם.

יוסף יצחק פריצקי: יש שיטת בחירות אזורית.

אופיר פינס-פז: לכן אני מקווה, שהכנסת תסיר היום את חרפת הבחירה הישירה, תמחק את החוק הנורא הזה מספר החוקים הישראלי.

יוסף (טומי) לפיד: לא החוק נכשל.

יוסף (טומי) לפיד: אתם נכשלתם.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם: זה מה שצריך לעשות.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שלא תיווצרנה כאן קוניונקטורות שתכשלנה את העניין הזה.

אופיר פינס-פז: לגבי הסתייגות אחת שיש חברים שלא בטוחים בה, עניין פיזור הכנסת על-ידי ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: זה עניין שתמכנו בו והוא חשוב, אבל הוא מסויג, וצריך לדעת שהוא מסויג בשני דברים: הוא מסויג בקשר לנשיא המדינה, והוא מסויג בהקשר של היכולת להקים קואליציה חלופית, מה שנקרא אי-אמון קונסטרוקטיבי.

אופיר פינס-פז: גם בהקשר של פיזור כנסת על-ידי ראש ממשלה צריך לזכור את זה.

אופיר פינס-פז: החוק שמובא הוא חוק מאוזן.

אופיר פינס-פז: הוא חוק שישבו עליו עשרות שעות, ובצדק.

אופיר פינס-פז: אומנם עשינו זאת יחסית במהירות, אבל הקדשנו לעניין הזה ימים רבים ועשרות שעות.

אופיר פינס-פז: 12 ישיבות, אומר חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, יושב-ראש הוועדה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה, שהיום, לפני השבעת הממשלה, החוק הזה ייעלם, ונחזור לשיטה הפרלמנטרית, שבה הכנסת היא הריבון, הכנסת מייצגת את הציבור, ונביא לפוליטיקה יותר שקולה, יותר הגיונית, יותר מרוסנת, פחות סקטוריאלית, שיש בה יכולת לראייה כוללת.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, נאמר לי שיש הסכמה שכל אחד מדבר חמש דקות – – – תראה מה הולך פה.

תמר גוז'נסקי: אין רשימת דוברים ואין שום דבר.

תמר גוז'נסקי: אני לא מבינה מה הסיפור.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, יש לי שאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, תנמק בינתיים הסתייגות אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדיון נמשך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קח קצת זמן, בסדר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, אדוני מזכיר הכנסת וחברי הכנסת, אני מבקש לעשות את זה במקום אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לנו לנהל את הדיון.

א' האן: ועדת הכנסת קבעה שעתיים בסך הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אריה האן, תעשה לי טובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסכמו את העניין במקום אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחזרו אלי עם סיכום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לחבר הכנסת בשארה לדבר בינתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסכמו מה שאתם רוצים ותחזרו אלי עם הסכמה.

א' האן: זה לא עניין של הסכמה.

א' האן: היתה החלטה של ועדת הכנסת – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז תביא לי אותה.

א' האן: – – וועדת הכנסת קבעה שעתיים בסך הכול בצורה פרופורציונלית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן לי את זה בכתב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, אני מבקש לפנות פה את המקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יהלום, חבר הכנסת לפיד, אני מבקש לפנות פה את המקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני כידוע תומך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יהלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, האם אני צריך לקרוא לסדרנים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לפנות פה את המקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עזמי בשארה: כידוע, מאז הקדנציה שעברה אני תומך בשינוי שיטת הבחירות ובחזרה לשיטה הישנה.

עזמי בשארה: כמובן, השלכנו הרבה הרבה תחלואים שקרו בשנים הקודמות על שינוי שיטת הבחירות.

עזמי בשארה: כמעט כל האנשים שתומכים בחזרה לשיטת הבחירות הישנה והלובי הציבורי שקם, מאשימים את שיטת הבחירות בכל תחלואי החברה הישראלית שהתבהרו לנו בשנים האחרונות.

עזמי בשארה: אני חושב שזאת גם הגזמה.

עזמי בשארה: אני רוצה לייחד את הדיבור עכשיו להגזמה בנושא הזה, מכיוון שאני חושב – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני מזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת ריבלין ויהלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מבקש לפנות פה את המקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

נסים זאב: מה זה פה, מגרש כדורגל?

נסים זאב: חושבים שזה מגרש כדורגל.

נסים זאב: אפשר לדבר בחוץ.

עזמי בשארה: מזכיר הכנסת לא יכול להיות זה שעושה את המהומה, באמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יהלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת בשארה.

עזמי בשארה: אני כמובן ראיתי בשינוי שיטת הבחירות לבחירה הישירה לא רק פגיעה במעמדה של הכנסת, אלא גם גילוי של סתירות בחברה הישראלית, שנקראות פה בעגה הפרלמנטרית "סקטוריאליות יתירה", ומה שאנחנו קוראים לו במדע המדינה "פוליטיקה של זהות", פוליטיקה של זהות שבעצם לא השאירה דבר אחד אידיאולוגי, או שלא השאירה אבן על אבן באמת.

עזמי בשארה: היא הפכה את החילוניות מוויכוח אידיאולוגי לוויכוח תרבותי של זהות בין תרבות חילונית לתרבות דתית.

עזמי בשארה: היא הפכה באוכלוסייה הערבית את נושא השוויון לזהות של האוכלוסייה הערבית, במקום שזה יהיה פרויקט אידיאולוגי לשוויון בחברה הישראלית בכלל.

עזמי בשארה: בקיצור, נעלם פה בכנסת הזאת האזרח.

עזמי בשארה: האזרח הקטן, בואו נגיד האזרח המופשט, האזרח האבסטרקטי שאין לו סקטור, והוא גם לא חי מקומבינות ולא חי מכל מיני הסדרים קואליציוניים, אלא שיש פרויקטים אידיאולוגיים שמייצגים אותו בכנסת לכאן או לכאן, המעמד הבינוני, מעמד הפועלים וכו'.

עזמי בשארה: ברור שזה נעלם מהכנסת, והיתה התפזרות של החברה הישראלית לסקטורים, דבר שהוא מאוד מסוכן, מכיוון שניתנה לאזרח הישראלי האפשרות לבחור בין שני פתקים: פתק אחד הפך בעצם לפתק מדיני, ואילו ראש הממשלה זה לא רק עניין מדיני; וכל שאר הנושאים שהם לא מדיניים – כלכלה, חברה וכו' – הפכו לעניינים סקטוריאליים, דבר מאוד מאוד מסוכן.

עזמי בשארה: אני מסכים ששינוי שיטת הבחירות פה הוא דבר מאוד נחוץ, וחזרה לשיטה הישנה היא דבר מאוד נחוץ, אבל בואו לא נשלה את עצמנו, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: יש נטייה בבית הזה לחשוב כאילו החזרה לשיטה הישנה תפתור את כל הבעיות, וכאילו התהליכים שקרו בשנים האחרונות הם רוורסיביליים.

עזמי בשארה: הם לא כל כך רוורסיביליים, אדוני היושב-ראש, וזה לא כל כך ברור מאליו, שאם יחזירו את שיטת הבחירות הקודמת, אנשים יחזרו להצביע למפלגות גדולות.

עזמי בשארה: אני אתן לך דוגמה.

עזמי בשארה: אחת הדוגמאות שחיזקו אותי בעמדתי כן לחזור לשיטה הישנה – במגזר הערבי, למשל, המפלגות הגדולות לא יחזרו.

עזמי בשארה: אני יודע שתהליכים שקרו במגזר הערבי הם תהליכים מאוד אותנטיים.

עזמי בשארה: למרות העובדה שעכשיו המפלגות הגדולות יחזרו להדגיש את הנושא הפרלמנטרי ולא רק את ראשות הממשלה, זה פשוט לא יקרה.

עזמי בשארה: לדעתי, התהליך של דה-ציוניזציה של המגזר הערבי יימשך.

עזמי בשארה: המפלגות הציוניות לאט לאט ייסוגו משם והערבים יבחרו את נציגיהם.

עזמי בשארה: האם זה יהיה כך בסקטורים אחרים?

עזמי בשארה: אינני יודע, ואני לא יכול לשפוט, האם חלק ממצביעי ש"ס, למשל, יחזרו להצביע ליכוד או לא.

עזמי בשארה: מוקדם עוד לשפוט, אבל אני רק מזהיר מהנטייה ומהחשיבה, שרק שינוי טכני של שיטת הבחירות ישנה מייד את דפוסי ההצבעה – לא, זה לא יקרה.

עזמי בשארה: אני חושב, שהתהליך עמוק יותר, והמשבר של המפלגות הגדולות עמוק יותר מעניין טכני.

עזמי בשארה: עכשיו נסתכל על עניין תקציב המדינה, למשל.

עזמי בשארה: תסתכלו על מה שקרה בבית הזה.

עזמי בשארה: אין אפילו ההבדל שבין לייבור לקונסרבטיבים באנגליה.

עזמי בשארה: אין אפילו ההבדל בין דמוקרטים לרפובליקנים.

עזמי בשארה: פשוט יש מפלגת שלטון שמציעה תקציב.

עזמי בשארה: מפלגת השלטון שבאה במקומה מאמצת אותו תקציב, כאילו אין שתי מפלגות.

עזמי בשארה: יש מפלגת שלטון ומפלגת אופוזיציה, ומי שבשלטון מתנהג כמו מי שהוא בשלטון.

עזמי בשארה: ולכן אין לך תקציב יותר סוציאלי מאחר, אלא יש לך תקציב של שלטון.

עזמי בשארה: לכן, עם מצב כזה – למשל במפלגת העבודה, המשבר הפנימי שלה הוא לא משבר טכני, לדעתי, ואלה לא מריבות פנימיות, כפי שעיתונאי הרכלנות אוהבים לספר.

עזמי בשארה: יש משבר אמיתי והיסטורי במפלגת העבודה, שמאבדת את הפרויקט האידיאולוגי שלה.

עזמי בשארה: אחרי שהיא בנתה את המדינה, היא אמרה שהיא תביא שלום, והוכח שהיא לא יכולה להביא שלום.

עזמי בשארה: נראה שהיא איבדה משהו.

עזמי בשארה: ומי שמסתכל על עמדת המרכז שלה ואחר כך על חגיגות השרים שנבחרו, חושב לרגע שמפלגת העבודה ניצחה בבחירות.

עזמי בשארה: מכיוון שהפרויקט הסוציאלי-החברתי שלה נדחק הצדה, הפכו המריבות הפנימיות העניין המרכזי.

עזמי בשארה: זה קורה למפלגה שאיבדה את האידיאולוגיה שלה.

עזמי בשארה: מפלגה כזאת, או כמו מפלגת הליכוד – מפלגות כאלה לא יכולות פתאום לחזור ולומר: יש פה שני פרויקטים אידיאולוגיים מתחרים, בואו תצביעו, כפי שהיה פעם למשל בין מפא"י לבין הציונים הכלליים.

עזמי בשארה: היו שני פרויקטים ברורים.

עזמי בשארה: כמובן, הליכוד אימץ את התוכנית שלהם אחר כך.

עזמי בשארה: הדבר הזה לא קיים היום בחברה הישראלית.

עזמי בשארה: תסתכל על הליכוד ועל העבודה.

עזמי בשארה: אפילו יצחק שמיר לא יכול היה לצרף את זאבי לממשלה שלו, ובני בגין איים לעזוב בזמנו.

עזמי בשארה: עכשיו מפלגת העבודה מוכנה לשבת עם זאבי ועם ליברמן באותה ממשלה, ומביאים לכאן ממשלה עם עוזי לנדאו כשר לביטחון פנים.

עזמי בשארה: האם אתה יודע מה זה?

עזמי בשארה: זה כמו למנות את אליק רון לשר לביטחון פנים.

עזמי בשארה: זה ממש כמו להפוך עכשיו את אליק רון לשר לביטחון פנים במדינת ישראל.

עזמי בשארה: עם פרויקטים כאלה, עם הצעות כאלה של מפלגות גדולות – המפלגות הגדולות לא יכולות לחזור רק מכיוון ששינינו את שיטת הבחירות ולהיות השחקנים המרכזיים ולחזור לכבוש את הסקטורים.

עזמי בשארה: אדם יכול לוותר על העניין הסקטוריאלי שלו, על בחירת הנציגים הסקטוריאלים שלו, אם הוא מרגיש שיש פרויקטים פוליטיים, סוציאליים, חברתיים גדולים, שמוצגים בחברה הישראלית ומייצגים אותו בתור אזרח ולא בתור בן העדה הזאת או בן העדה האחרת.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני לא רואה את התהליך הזה.

עזמי בשארה: אני לא רואה שהתהליך הזה קורה.

עזמי בשארה: אני רואה יתר סקטוריזציה, ואני מאוד רוצה להזהיר מהנטייה לחשוב, שרק אם אנחנו חוזרים לשיטת הבחירות הישנה, פתאום בממשלת ישראל יתחרו שתי מפלגות גדולות על שני בלוקים גדולים.

עזמי בשארה: את דברי אלה אני אומר ליושב-ראש הוועדה מר אמנון רובינשטיין, שהוא ממש סמכות בנושא הזה – העלאת אחוז החסימה תפטור אותך משתיים-שלוש מפלגות, אבל תגדיל את כוחן של המפלגות הפנימיות.

עזמי בשארה: גם זה עניין טכני, וגם זה לא יפתור את הבעיה.

עזמי בשארה: בסופו של דבר, אם העניין הוא סקטוריאלי, אתה לא תפתור את זה בהעלאת אחוז חסימה.

עזמי בשארה: בסדר, אז ייעלמו מפלגות קטנות.

עזמי בשארה: אבל הבעיה שלך בכנסת היא לא המפלגות הקטנות.

עזמי בשארה: הבעיה שלך בכנסת היא הסקטורים הגדולים שמייצרות מפלגות בינוניות ששום אחוז חסימה לא יוציא אותן מהכנסת.

עזמי בשארה: ולכן, התהליך הזה הוא תהליך חברתי-פוליטי והוא הכרחי בחברה הישראלית.

עזמי בשארה: תזכור, אדוני, שזאת חברה שגם בזמן המפלגות הגדולות, גם בזמן מה שנקרא בניית מוסדות המדינה, כאשר מפא"י הפקיעה את מוסדות המדינה כולם בתהליך הלאמה בשביל ההתיישבות וכו', בעצם במאבק נגד הפלסטינים, גם בזמן ההוא, מעולם לא היה רוב במדינת ישראל למפלגה אחת.

עזמי בשארה: מעולם.

עזמי בשארה: גם לא בשיטה הישנה.

עזמי בשארה: לא קרה שלבן-גוריון היה רוב של מפלגתו בכנסת הזאת.

עזמי בשארה: תמיד הוא היה צריך לעשות קואליציות.

עזמי בשארה: וזה כשהיתה למפלגת העבודה דרך שהיתה מהצד השני של המתרס שלי, כערבי-פלסטיני.

עזמי בשארה: אבל בכל זאת היתה לה דרך.

עזמי בשארה: היא עיצבה משהו וממולה היה בלוק אחר.

עזמי בשארה: תאר לעצמך עכשיו, כשהמפלגות הגדולות בעצם אין להן פרויקטים אידיאולוגיים ואנחנו נהנים חודשים שלמים לשמוע רק את סיפורי המריבות הפנימיות, הקונספירציות והקומבינות והעניינים האישיים של כל אחד ואחד, עד כדי כך, שכאשר מפלגתו נופלת והוא מצליח להיות שר בממשלתה של המפלגה היריבה, הוא חוגג כאילו מפלגתו ניצחה.

עזמי בשארה: זה מצב של התנוונות והתפוררות של המערכת הפוליטית, ששום דבר טכני לא יפתור.

עזמי בשארה: אני רציתי להזהיר, שלא נתלה את כל התקוות רק בכך שנחזור לשיטה הישנה, וכבר הכול יתפקד ויהיה מצוין.

עזמי בשארה: האם יש פה שני קווים בכנסת הזאת, האחד שאומר שהוא יביא שלום צודק עם הפלסטינים והשני אומר שלא יביא שלום צודק או שלום מסוג אחר?

עזמי בשארה: אין לך.

עזמי בשארה: ממשלה אחת עם פרס וגנדי זה מה שיש לך.

עזמי בשארה: בנושא החברתי-הכלכלי, יש לך מפלגה או זרם גדול בכנסת שאומר שהוא בעד שוויון אזרחי לאזרח מול זרם אחר אידיאולוגי?

עזמי בשארה: אין לך.

עזמי בשארה: אותו תקציב, זה פשוט לא ייאמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מש"ס, אני מבקש להפסיק את החגיגה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לשבת ולהאזין לנואם.

עזמי בשארה: איך יכול להיות לציבור כציבור ולאזרח כאזרח, בלי השתייכויות עדתיות, איך הוא יכול לקחת את ההערות שלנו בדיונים על התקציב בקריאה הראשונה ברצינות, כאשר אותם אנשים שאמרו אותם דברים עכשיו מצביעים בעד התקציב?

עזמי בשארה: זה לא יפתור שום עניין טכני, אדוני, זה משבר עמוק מאוד של המערכת המפלגתית במדינת ישראל, ואני חושב שיש לו גם שורשים ארוכים מאוד לגבי זהותה של החברה הזאת ועתידה של החברה הזאת ויכולתה של המערכת הפוליטית להתחרות על דבר אחד: על ראיות שונות של האינטרס של האזרח כאזרח במדינת ישראל.

עזמי בשארה: על זה מתחרה מערכת פוליטית.

עזמי בשארה: אין לשלוח לפה רק נציגים של סקטורים שמוכנים לעשות את כל הקומבינות בעולם ולוותר על כל הנושאים הפוליטיים והאידיאולוגיים כדי להיבחר עוד הפעם.

עזמי בשארה: הרי זה מה שיוצר מדיניות סקטורית.

עזמי בשארה: היא לא מייצרת שירות לסקטור אלא היא מייצרת שירות לפוליטיקאי של הסקטור, שבא לייצג את הסקטור.

עזמי בשארה: לכן אנחנו רואים את ההתפוררות וההתנוונות הזאת.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני כמובן תומך בהחזרת השיטה הקודמת.

עזמי בשארה: היתה לי בעיה עם הסיפור של ראש הממשלה הנבחר שמפזר את הכנסת.

עזמי בשארה: אני מבין, חבר הכנסת תאופיק חטיב, וזה היה הוויכוח שלנו, שראש הממשלה הזה, רק אם אין לו רוב קונסטרוקטיבי, כלומר אם אין רוב קונסטרוקטיבי אלטרנטיבי, הוא יכול לפזר.

עזמי בשארה: כלומר, אם יש רוב לראש ממשלה אחר, הוא לא יכול לפזר, וכן זה מותנה בהסכמת הנשיא.

עזמי בשארה: נוכל להתווכח על זה אחר כך.

עזמי בשארה: על כל פנים, אני תומך בחוק.

עזמי בשארה: תודה רבה לך, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, כל עוד אין בפני רשימה מגובשת ומוסכמת של הדוברים, אני אלך על-פי החוק והתקנון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אקרא בשמות המסתייגים וכל אחד יעלה בתורו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים אתן ליושב-ראש הוועדה לומר כמה מלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני פשוט שכחתי לציין ולהביע תודה לסגל של הוועדה ושל משרד המשפטים, שעשו כאן עבודה מאומצת ביותר עד 03:00.

אמנון רובינשטיין: כוונתי לסגל של הוועדה, למנהלת הוועדה גברת דורית ואג, ליועץ המשפטי של הוועדה עורך-דין שלמה שהם, ובמיוחד תודתי לאנשי משרד המשפטים, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה עורך-הדין יהושע שופמן, המלווה את הוועדה בנאמנות ובמסירות ובידענות רבה, לעורכת-הדין סיגל קוגוט, מומחית גדולה מאוד לחוקים האלה, שבלעדיה היינו טובעים בים הסעיפים.

אמנון רובינשטיין: עבדנו הרבה וגם מהר, ובלי העזרה שלהם לא היינו יכולים להשיג את התוצאות האלה.

אמנון רובינשטיין: תודה לכולם.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה להוסיף את תודותי לעורכת-הדין דלית דרור, שליוותה אותנו בידענותה ובכשרונה.

אמנון רובינשטיין: אני מצטער אם השמטתי שם כל שהוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קבוצת יהלום – חבר הכנסת יהלום, יש לך עשר דקות, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו הולכים לפי קבוצות של מסתייגים על-פי החלטה של ועדת הכנסת, שמביאים לי אותה עכשיו, ואנחנו ננהג לפיה.

שאול יהלום: על דעת היושב-ראש, אנחנו מוסיפים את תודתנו לפרקליטים שליד עורך-דין שהם, עורך-דין בועז פרסלר ורוני המתמחה, תודה רבה לכם.

שאול יהלום: רבותי, היום אנחנו עדים למעשה שאינני יודע אם במדינה נאורה, מערבית ודמוקרטית יש לו תקדים.

שאול יהלום: שתי המפלגות הגדולות, בראותן את הסקרים שלפיהם אם תהיינה בחירות הן עומדות להפסיד מכוחן על חשבון המפלגות הקטנות האידיאולוגיות, הן הולכות בכוחנות, בדורסנות, לפעמים תוך כדי איבוד של כל פרופורציה דמוקרטית, ומשנות את חוק הבחירה במדינת ישראל.

שאול יהלום: רבותי, לא רק שהן משנות – ואולי זה לגיטימי, אם החוק הנוכחי הוא שינוי ויחזיק שמונה שנים.

שאול יהלום: אבל החוק הנוכחי, כאשר אלה שרצו לשנות אותו באו ואמרו מה הם כללי המשחק – אנחנו בקדנציה נוכחית לא משנים.

שאול יהלום: אנחנו נשנה תמיד לקדנציה הבאה.

שאול יהלום: וזאת למה?

שאול יהלום: אם בקדנציה הנוכחית אפשר תמיד לשנות את שיטת הבחירות, וזו המסורת הדמוקרטית, הרי שתמיד, שנה לפני הבחירות, יעשו 61 חברי כנסת סקר, יראו איזו שיטת בחירות הטובה ביותר למפלגותיהן וישנו את השיטה ובלבד שיגדילו את כוחם להישאר בשלטון.

שאול יהלום: זה מה שעושות עכשיו הליכוד וישראל אחת.

שאול יהלום: לא זו בלבד שהן משנות את החוק כדי להקטין את כוחן של המפלגות הקטנות, אלא הן עושות זאת עוד קודם לבחירות של הכנסת ה-16, וכל זאת משום שהן רואות בסקרים שהמצב יימשך חס וחלילה, או כמה מפלגות אידיאולוגיות יגדילו את כוחן.

שאול יהלום: רבותי, במדינת ישראל החברה עדיין הטרוגנית.

שאול יהלום: זו מדינה של שסעים, מדינה של קיבוץ גלויות, דתיים וחילונים, עשירים ועניים, סוציאליסטים וליברלים.

שאול יהלום: מכל הבחינות.

שאול יהלום: יש בנו עולים חדשים, עולים ותיקים, עדות שונות, הזרמים האידיאולוגיים והחברתיים נמצאים אצלנו במאבק מתמיד בחברה.

שאול יהלום: יגידו כולם, מה יותר טוב, שהזרמים האלה ימצאו ביטוי בזירה המחוקקת, בזירה של הכנסת, בזירה המרכזית שבה מתהוות הפשרות – החקיקה והפיקוח של המדינה, או שכאן תהיינה שתי מפלגות גדולות, לא אידיאולוגיות, מעורבבות?

שאול יהלום: הראיה, תסתכלו היום על מפלגת העבודה: היא איבדה כל אידיאולוגיה, היא מפולגת ומסוכסכת בתוכה, יד איש וחרב איש ברעהו.

שאול יהלום: תראו את הליכוד, תראו איזו ממשלה הוא הרכיב – ללא אידיאולוגיה, ללא כלום.

שאול יהלום: יושב עם מי שהוא לא צריך, לא יושב עם מי שהוא כן צריך, וכל זאת כיוון שמטבע הדברים מפלגות גדולות הן מפלגות שהאידיאולוגיה נבלעת בתוכן.

שאול יהלום: מה רוצות שתי המפלגות הגדולות – לשנות את השיטה כך שמפלגות קטנות תימחקנה לחלוטין.

שאול יהלום: נכון, ייתכן מאוד שצריך היה לשפר גם את השיטה הנוכחית, נניח להעלות את אחוז החסימה.

שאול יהלום: ייתכן מאוד שצריכה להיות מפלגה של מינימום שלושה חברי כנסת, אולי ארבעה.

שאול יהלום: כפי שמנענו בעבר שתהיה מפלגה של איש אחד, אולי גם מפלגה של שניים קטנה מדי.

שאול יהלום: צריך להגיע למפלגות של שלושה-ארבעה.

שאול יהלום: זאת אפשר לעשות בפשטות על-ידי העלאת אחוז החסימה, דבר שיש עליו הסכמה בכנסת הנוכחית, אבל לבוא ולשפוך את התינוק עם המים, לבוא ולהפוך את כל השיטה?

שאול יהלום: ובינינו לבין עצמנו, תראו, אזרחים יקרים ששומעים אותנו, איך מזלזלים בכם.

שאול יהלום: מה אומרת השיטה?

שאול יהלום: השיטה נותנת לאדם הרגיל שבא לבחירות שתי דרגות חופש, שתי הצבעות, דמוקרטיה כפולה.

שאול יהלום: היא אומרת לו, מצד אחד, מה המפלגה שאתה חפץ ביקרה?

שאול יהלום: תצביע בעבורה.

שאול יהלום: מצד שני, איזה ראש ממשלה אתה רוצה.

שאול יהלום: ויכול האזרח המורכב, אם באמת הוא מורכב וחושב, להגיד: אני רוצה לבחור במפלגה שתדאג לצד ההתיישבותי, לצד הימני, ולראש ממשלה אני בוחר מישהו מהכיוון השני.

שאול יהלום: יאזנו זה את זה, או תהיה פשרה בין השניים.

שאול יהלום: אומרים לו: לא, אנחנו מונעים ממך, האזרח הפשוט, דרגה זו של דמוקרטיה, אתה חייב להצביע בפתק אחד ולא בשניים.

שאול יהלום: למה?

שאול יהלום: כיוון שאריק שרון, יוסי ביילין, אופיר פינס ושמעון פרס חושבים, שאם ייתנו לך את האפשרות להיות דמוקרט כפול שתיים, להצביע בדרגת חופש כפולה – להצביע למען שני הדברים, גם למען המפלגה וגם לראש הממשלה – אוי ואבוי, יקרה אסון, ירד כוחן של המפלגות הגדולות, אולי יגדל כוחה של איזו מפלגה קטנה.

שאול יהלום: איך נראה את פנינו ברחוב, אומרים במפלגות העבודה והליכוד.

שאול יהלום: לא מביישים אותם המאבקים הפנימיים בתוכם, לא מבייש אותם אי-מילוי ההסכמים שהם חותמים עליהם, לא מעניין אותם חוסר המוסריות שלהם.

שאול יהלום: כל אלה שטויות, רק הגודל, רק מספר הכיסאות – זה ותו-לא.

שאול יהלום: ורבותי, יודעים אתם איך התקבל חוק-יסוד כזה, איזה תהליך עבר?

שאול יהלום: תהליך של "בליץ" בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בלחץ נוראי מצד אחד של מציע החוק עוזי לנדאו, מצד שני של רובי ריבלין, יושב-ראש סיעת הליכוד, מצד שלישי של אופיר פינס, יושב-ראש סיעת העבודה.

שאול יהלום: לקחו את אמנון רובינשטיין, האיש ההגון וההוגן הזה, ואמרו לו: בוקר-בוקר, אתה חייב לקיים שלושה, ארבעה וחמישה דיונים בשבוע, ביום ובלילה, גם בימים שבהם הכנסת לא עובדת, ובלבד שאנחנו נקבל את החוק היום.

שאול יהלום: למה?

שאול יהלום: מה יש אם היו מקבלים את החוק בעוד חודש?

שאול יהלום: לא, היום חייבים לקבל את החוק.

שאול יהלום: אם הדיונים יהיו לא רציניים מספיק, ואם יסתמו את הפיות לחברי כנסת שרוצים לדבר קצת יותר, במקרה כזה כל זה לא מעניין אותנו – החוק הוא חוק שאנחנו חייבים לקבלו.

שאול יהלום: לא זו בלבד, אלא בכנסת הזאת נשריין אותו, שיוכלו לשנותו רק 61 חברי כנסת.

שאול יהלום: ואיך נביא לכך שיהיו לנו 61 – בשעת הצגת הממשלה.

שאול יהלום: לא מחר, לא מחרתיים, רק ברגע הצגת הממשלה, כאשר כולם באים לכאן באופן חגיגי, כאשר מציגים את הממשלה נקבל אותו.

שאול יהלום: אני מסיים, כדי לתת גם לחברי קבוצתי לדבר.

שאול יהלום: אחרי ידברו חברי היקרים חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך, וחברנו היקר המשפטן נחום לנגנטל, חבר ועדת הכספים.

שאול יהלום: אנחנו נוכיח לכם שמדובר בחוק גרוע, בחוק דורסני, בחוק שלא ייתכן שיגיע לשולחן הדיונים, בחוק ששתי הסיעות הגדולות רוצות לקבל אותו, ונקרא לחברי הכנסת להצביע היום אחר-הצהריים נגדו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יהלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך עשר דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת לנגנטל, ואחריו – קבוצת לפיד.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בקצב שבו הכנסת משנה את חוקי-היסוד שלה בכלל ואת חוקי הבחירה לכנסת בפרט, צריך להחליף את ספרי הלימוד במקצוע האזרחות בבתי-הספר כמעט כל שנתיים, שלוש שנים.

זבולון אורלב: זה לא שכולם לומדים אזרחות, תיכף נאמר כמה מלים על כך, אבל מחזור מסוים, שבו הכנסת בחרה לפי שיטה מסוימת, למד שהשיטה הדמוקרטית במדינת ישראל היא שיטת הבחירה הישירה, אבל אחרי כמה שנים השתנתה השיטה, והתלמידים הבאים לומדים על-פי שיטה אחרת.

זבולון אורלב: אין לזה צורה.

זבולון אורלב: רבותי, השלטון במדינת ישראל צריך את היציבות שלו, ואני חושב שהשינויים התכופים והדיונים בשינויים תכופים, הם כשלעצמם רעה חולה.

זבולון אורלב: אם הזכרנו את לימודי האזרחות, אני רוצה לומר לחברי הכנסת שיש לנו סיבה לדאוג.

זבולון אורלב: אולי בגלל הדרך שבה אנחנו נראים ואיך שאנחנו מתייחסים לחוקים שלנו, המקצוע שבו רבים ביותר הנכשלים בבחינות הבגרות – חבר הכנסת שאול יהלום, ידידי, סגן שר החינוך לשעבר – הוא מקצוע האזרחות.

זבולון אורלב: ואולי, כך גם אמר פרופסור קרמניצר, אולי הכישלון הזה גם מבטא איזו גישה של התלמידים לכל מוסדות הדמוקרטיה.

זבולון אורלב: חלק מהעניין הוא השינויים התכופים האלה.

זבולון אורלב: לא רק זה, אלא שרק 40% מתלמידי חטיבות הביניים לומדים אזרחות, ורק כ-50% מתלמידי התיכון, כי רק אלה שניגשים לבחינות הבגרות לומדים אזרחות, כי זוהי יחידת חובה, אבל 50% מהתלמידים לא ניגשים לבחינות הבגרות ולא לומדים אזרחות כלל.

זבולון אורלב: לכן, אנחנו צריכים להתייחס אל החוקים ביתר רצינות, והכנסת צריכה להקרין אמינות.

זבולון אורלב: הכנסת צריכה לשדר לאוכלוסייה, שמוסד מכובד לא משנה את החוקים שלו כל שני וחמישי.

זבולון אורלב: אני חושב, ששתי השיטות, גם השיטה הישנה של הפתק האחד וגם השיטה החדשה, כמו שהיא נוהגת היום, של הבחירה הישירה, שתיהן נכשלו.

זבולון אורלב: עובדה שהבית הזה מפולג ומחולק.

זבולון אורלב: אני לא יודע מה תהיינה תוצאות ההצבעה, אבל התוצאה, כך אומרים, תוכרע לכאן או לכאן על-ידי חברי כנסת בודדים.

זבולון אורלב: אם כמחצית הבית סבורה ששיטה מסוימת אינה ראויה, פירושו של דבר ששני חלקי הבית צודקים, וכנראה בשתי השיטות יש ליקויים ומכשלות רבות.

זבולון אורלב: בשיטה הישנה ראינו – בשיטה שעבדה קרוב ל-45 שנה, ואולי קצת יותר – שיטה לא ראויה.

זבולון אורלב: עובדה ששינינו אותה לשיטה הישירה, כיוון שהיא הביאה לסחיטה ולאי-יציבות.

זבולון אורלב: כל סיעה קטנה יכלה לסחוט את ראש הממשלה על כל חוק, על כל רבע תקציב, בשעה ששיטת הבחירות הישירה מקנה את היציבות.

זבולון אורלב: אני רוצה להזהיר את עצמנו ולומר, שאם תתקבל ההצעה לשינוי שיטת הבחירות, עלולה לבוא יוזמה לשנות את השיטה הזאת גם ברשויות המקומיות.

זבולון אורלב: צריך לזכור שברשויות המקומיות האזרחים מצביעים בשני פתקים: פתק אחד לראש הרשות ופתק שני למועצה, ושם אין עניינים אידיאולוגיים, ואף-על-פי שאין עניינים אידיאולוגיים, רק כדי להקנות יציבות לעירייה וכדי שראש העיר לא יהיה נסחט כל רגע, הסכמנו כולנו על שיטת הבחירה הישירה לראש הרשות.

זבולון אורלב: וכרגע בכנסת, חוץ מעניין היציבות, אנחנו רוצים גם להביא לידי איזון של דעות, של קשת הדעות בחברה.

זבולון אורלב: אני שמעתי את יושב-ראש הקואליציה מדבר על כך שצריך לבטל את הסקטוריאליות.

זבולון אורלב: אני לא מבין בדיוק מה זה סקטוריאליות.

דוד טל: כאילו שהוא לא סקטוריאלי.

זבולון אורלב: הוא אבי אבות הסקטוריאליות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי זה?

זבולון אורלב: מי שמדבר על סקטוריאליות.

זבולון אורלב: אצלנו במקורות לומדים, שכל הפוסל – במומו פוסל.

זבולון אורלב: כך אומרים, חבר כנסת דוד טל?

זבולון אורלב: מי שמדבר על סקטוריאליות, בדרך כלל נגוע בסקטוריאליות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: כמה זמן אני מדבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך עוד מחצית הזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שכנעת אותי בצדקת דעתך שזה מפריע לתלמידים ללמוד ולהורים שצריכים לקנות ספרים כל פעם, ולשנות מחדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את הצד הזה למדנו טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מציע לשנות גם ברשויות המקומיות?

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: להיפך.

זבולון אורלב: אני מזהיר, שאם נשנה את שיטת הבחירה הישירה בכנסת – אם המהלך הזה יצליח – יעלה למישהו הרעיון גם לשנות את השיטה הזאת ברשויות המקומיות.

זבולון אורלב: הרי מה שטוב לכנסת טוב גם לרשויות המקומיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואז מה יהיה?

זבולון אורלב: ואז גם ברשויות המקומיות נחזור לשיטת הפתק האחד, שלא בוחרים ישירות את ראש הרשות, ושוב נחזור למחזות המבישים של מהפכות חצר וכלנתריזם – אני לא רוצה, מפאת כבודו, לומר על שם מי מכונה התופעה כלנתריזם, איך חבר סיעה אחת עובר לסיעה השנייה כדי להפיל את ראש העיר, כי נתנו לו איזו רבע משרה של סגן ראש עיר, כפי שהיה אז, בראשית שנות ה-50, בעיריית ירושלים.

זבולון אורלב: אני מזהיר מפני התופעה הזאת.

זבולון אורלב: לכן, צריך לנהוג בכובד ראש.

זבולון אורלב: לעומת זאת, אני לא רוצה להיראות כחסיד השיטה הישירה כפי שהיא נוהגת היום.

זבולון אורלב: גם בה יש ליקויים רבים, ויש סיבות טובות לבקר את השיטה הקיימת היום.

זבולון אורלב: לי יש סיבה מצוינת לבקר.

זבולון אורלב: הנה, המפד"ל ישבה במטה משותף עם אריק שרון כדי לבחור בו בבחירה ישירה, ועבדה.

זבולון אורלב: כל יום ראשון הייתי הולך למטה משותף עם הליכוד – אומנם פעם אחת התפטרתי כי אריק שרון הכריז שלא ייתן את תיק החינוך למפד"ל וחשבתי שאין סיבה לכך – אבל ישבתי.

זבולון אורלב: בראש המטה ישב ידידי הטוב חבר הכנסת סילבן שלום, שמיועד לשר האוצר ואני מאחל לו הצלחה רבה.

זבולון אורלב: ישבנו באמת ועבדנו בלב ונפש – לא תמורת כיסא ולא תמורת תפקיד אלא מפני אמונה משותפת בצדקת הדרך בכל מה שקשור לזהותה היהודית של מדינת ישראל, בכל מה שקשור לרצון לשמור על מדיניות ביטחון מדינית-לאומית כפי שאנחנו רואים עין בעין.

זבולון אורלב: לא דיברנו על כיסאות, לא דיברנו על תפקידים, לא ניהלנו משא-ומתן.

זבולון אורלב: עבדנו כמשפחה אחת.

זבולון אורלב: והנה, ברוך השם אריק שרון נבחר – ואני שמח שהוא נבחר, גם עכשיו אני שמח שהוא נבחר ואני שמח שהליכוד בשלטון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת אומרת, אתה לא מצטער שהוא נבחר.

זבולון אורלב: לא מצטער, חס וחלילה, ואני לא ארים יד להפיל אותו – כל עוד הוא הולך בדרך שאנחנו חושבים שהיא דרך ראויה.

זבולון אורלב: אנחנו לא מצביעים לאדם, אנחנו מצביעים לדרך, וכל עוד הדרך נשמרת, אנחנו לא נפיל אותו.

זבולון אורלב: הימין הקיצוני הפיל כבר מספיק ראשי ממשלות של הימין – גם את שמיר וגם את נתניהו – ועד היום אנחנו מצטערים על הדבר הזה.

זבולון אורלב: אבל הנה הוא נבחר בבחירה ישירה ותראה איזו תוצאה – המפד"ל בחוץ.

זבולון אורלב: מישהו היה מאמין?

זבולון אורלב: היו אומרים: זו בדיחה גרועה, זה דבר לא רציני.

זבולון אורלב: בשיטה הישנה זה לא היה קורה.

זבולון אורלב: כלומר, אם אריק שרון לא היה נבחר בבחירות ישירות אישיות לראש ממשלה והוא היה עומד להקים קואליציה בשיטה הישנה של פתק אחד – זה לא היה קורה.

זבולון אורלב: אז לכאורה יש לי סיבה טובה להגיד, השיטה הזאת גם לא טובה, ובוודאי האי-יציבות כפי שראינו בממשלת נתניהו והאי-יציבות שראינו בממשלת ברק.

זבולון אורלב: ראש ממשלה נבחר בבחירות ישירות – הוא חושב שהוא שליח של אלוהים: מתנהג באופן שהוא מתכחש למצע שלו, לדרך שלו, לשותפים שלו.

זבולון אורלב: אבל אני חושב שצריך למצוא כאן את האיזון הנכון בין שתי השיטות האלה, ולכל שיטה יש היתרונות שלה.

זבולון אורלב: אני לא אתמוך בשינוי השיטה הישירה מפני שאינני בטוח כלל וכלל שהשינוי יביא את הבשורה.

זבולון אורלב: אני גם לא אתמוך בהצעת החוק לשינוי השיטה הישירה מפני שהיא באה באיזו חבילה כזאת של עסקנות פוליטית מצד שתי המפלגות הגדולות, שאינני יודע לאן זה יוביל.

זבולון אורלב: מחר בבוקר הם גם יחליטו, תחת הססמה לבטל סקטוריאליות, לסתום פיות של מפלגות כמו המפד"ל.

זבולון אורלב: יעלו את אחוז החסימה באופן דרמטי, יסתמו פיות פה במדינת ישראל.

זבולון אורלב: ציבורים שלמים שיש להם ביטוי באוכלוסייה פתאום לא ימצאו ביטוי כאן בכנסת ותהיה מיוריזציה – השתלטות של רוב קטן על כל הבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים, חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: ולכן, מכל הסיבות האמורות, אחרי התלבטות קשה, החלטתי להימנע, ולא אתמוך בשינוי השיטה.

זבולון אורלב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רוצה לדבר?

נחום לנגנטל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יכול לוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדיון הזה יתנהל לפי סיעות, חבר הכנסת דוד טל, ולפי המוסכם כל סיעה תקבל את הזמן שלה ברצף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים אנחנו גומרים עם המפד"ל, נתחיל עם סיעת שינוי, ואחרי זה חבר הכנסת – – –

קריאה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ש"ס במקרה הזה מצטמקת ומקבלת רק שני דוברים שישתרבבו בתוך הרצף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת נחום לנגנטל.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני רק מקווה שאדוני לא אומר שעכשיו אתם גומרים את המפד"ל.

נחום לנגנטל: אדוני אמר: אנחנו עכשיו גומרים את המפד"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בכוונה טובה כמובן – אין שום ספק – גומרים לשמוע את הדוברים של המפד"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אריק שרון, בכל אופן, ואני לא מרכיב ממשלה.

נחום לנגנטל: תודה, אדוני.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, קשה לי שלא לנאום מדוכן זה בפעם הראשונה – ואני מתכבד לעמוד באולם הזה ולנאום מול השולחן החדש שאני כרגע רואה לנגד עיני.

נחום לנגנטל: זה מחזה מאוד מעניין, נחמד.

נחום לנגנטל: הוא קצת מקשה עלי כי הייתי רגיל להתרכז בשטיח האפור שהיה כאן, וכך הייתי מרכז את מחשבתי כשהייתי נואם.

נחום לנגנטל: ועכשיו, גם את המעט שנשאר לנו, חברי הכנסת הנואמים מדוכן זה, להתרכז באיזו נקודה, אנחנו כבר לא יכולים, כי כרגע תפסו לנו את המקום הזה עם שולחן, עם שבעה כיסאות.

עסאם מח'ול: עוד יגדילו – – –

זבולון אורלב: זה לא יציב.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אורלב גם אומר שהשולחן לא יציב.

יצחק כהן: בלי כפתורים.

נחום לנגנטל: חבר כנסת יצחק כהן בודק את זה מבחינה מקצועית יותר, ולכן אני רוצה באמת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה עוד לא מוכן סופית, חבר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יושלם – – – מאוחר יותר.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, מאחר שבזמן הסיעה שיש לנו לדון בהצגתה של הממשלה היום אחר-הצהריים נפקד מקומי, כי החליטו לתת את רשות הדיבור לאחרים, אני מנצל את ההזדמנות לברך מדוכן זה בייחוד את השולחן החדש ובייחוד את הכיסאות סביבו.

נחום לנגנטל: קצת יותר קשה לי לברך את השרים שיתמנו הלילה לכהן כשרים בממשלה הזאת.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אומר רק בשלושה-ארבעה משפטים.

נחום לנגנטל: הסוגיה הזאת היא סוגיה שאני התוודעתי אליה רק בחודשים האחרונים.

נחום לנגנטל: נכון שיש רבים פה בבית הזה שעשו "מיילג'" גדול של בדיקת כל סוגיית הבחירה הישירה במדינת ישראל, והנושא הזה הוא נושא מאוד מאוד מאוד ותיק בעיניהם.

נחום לנגנטל: אני מתלבט גם ברגע זה לגבי סוג או אופן הצבעתי בהצעה הזאת של בחירה ישירה, משום שאני חושב שהבחירה הישירה בשיטה הנוכחית היא שיטה שהיא לא נכונה, יש בה הרבה הרבה פגמים.

נחום לנגנטל: לעומת זאת, החזרה הכמעט-מלאה לשיטה הקודמת מרתיחה אותי לא פחות.

נחום לנגנטל: אני חושב, שעצם העובדה שאנחנו נזכרים באותם מחזות מאוד מאוד מאוד קשים שהיו בהנהגת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם חבר הכנסת אורלב וגם אתה מעוררים אצלי מחשבה: אם הייתם בקואליציה, גם הייתם נוקטים אותה עמדה?

נחום לנגנטל: אני כן.

זבולון אורלב: ודאי, ודאי.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת דהאמשה, אני רוצה לומר לך, הרי יש בינינו יחסי אמון, ואני מקווה שאני לא מקלקל לך בקרב בוחריך כשאני אומר את זה.

נחום לנגנטל: מעיד אני שמים וארץ, הייתי בדעה ברורה שצריך לשנות את השיטה, אחרי זה שיניתי את דעתי, ואני באמת מתלבט בזה.

נחום לנגנטל: השתתפתי בהרבה ימי עיון שעסקו בעניין הזה בשבועות האחרונים, למדתי את העניין הזה, ועדיין לא ברור לי למה כל כך טוב יהיה לחזור לשיטה הקודמת, איך היא תפתור לנו את כל הבעיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף אחד לא אומר שזה כל כך טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בערבית יש פתגם שאומר, שהכאב הכי קשה זה הכאב הנוכחי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו כרגע סובלים מהשיטה הזאת, ולכן היא כל כך כואבת וצריך לשנות אותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשתכאב השיטה הישנה שוב, נשנה גם אותה.

נחום לנגנטל: אני בטוח שיש פתגם בערבית שאומר, שאם כואב לך מאוד היום אבל כאב לך מאוד מאוד אתמול, אתה לא יכול לשכוח את מה שכאב לך מאוד מאוד אתמול.

נחום לנגנטל: אני בטוח שיש כזה פתגם בערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מרגיש את הכאב הכי חזק באותו רגע שהוא כואב.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת בשארה, אתה מכיר כזה פתגם אולי?

נחום לנגנטל: תנסה להיזכר.

נחום לנגנטל: אשר על כן, רבותי חברי הכנסת, היום אני לא אוכל להצביע בעד שינוי שיטת הבחירה הישירה.

נחום לנגנטל: אני מבין שאם אני לא אנהג כך – אין שום משמעות אם אני מצביע נגד או אם אני נמנע, אבל מאחר שאינני רוצה להתנגד לשיטה הזאת, אני חושב שאני אמנע מההצבעה הזאת.

נחום לנגנטל: אני באמת חושב שהדברים לא ברורים, לא לצד זה ולא לצד אחר.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קבוצת לפיד – יעלה ויבוא חבר הכנסת פריצקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חמש דקות, בבקשה.

דוד טל: מה עם קבוצת טל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שאתה אלרגי כשאתה שומע: קבוצת לפיד, חבר הכנסת טל, אבל מה לעשות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים אתם בממשלה והם לא, לכן הם ינמקו הסתייגויות.

עופר חוגי: איזו ממשלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה שבדרך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, מורי ורבותי חברי הכנסת, הטיעון נגד שיטת הבחירה הישירה מזכיר לי את אחד הטיעונים הנפלאים בפילוסופיה, שטוב יותר להיות חולה שחפת מאשר מיליונר.

יוסף יצחק פריצקי: אתה יודע למה, חבר הכנסת מלול?

יוסף יצחק פריצקי: כי 60% מחולי השחפת מתים, ולעומת זאת 100% המיליונרים מתים.

יוסף יצחק פריצקי: לכן יותר טוב להיות חולה שחפת מאשר מיליונר.

יוסף יצחק פריצקי: זה בערך סגנון הטיעון של חוק הבחירה הישירה.

יוסף יצחק פריצקי: סוג אחר של טיעון למה צריך לשנות את חוק הבחירה הישירה הוא, שמים הורגים.

יוסף יצחק פריצקי: אתה יודע למה, חבר הכנסת עזמי בשארה?

יוסף יצחק פריצקי: כי כל האנשים שמתו שתו מים וברור שמים הורגים.

יוסף יצחק פריצקי: למען השם, מה הקשר בין השיטה לבין הדבר הזה?

יוסף יצחק פריצקי: השיטה הזאת של חוק הבחירה הישירה נוצרה כי הכנסת הזאת היתה תוהו ובוהו, הרי היא לא נוצרה יש מאין.

יוסף יצחק פריצקי: השיטה הקודמת, שמבקשים להחזיר אותנו אליה, היתה שיטה רעה.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא הייתי בבית הזה, אבל כולנו זוכרים את מה שהיה פה.

יוסף יצחק פריצקי: היו קבוצות לחץ קטנות שאיימו על ראש הממשלה או על ההרכב הממשלתי השכם והערב.

יוסף יצחק פריצקי: לזה אנחנו רוצים לחזור?

יוסף יצחק פריצקי: אני מסכים ששני ראשי הממשלה – ראש הממשלה השלישי שנבחר לפי השיטה הזאת, אנחנו לא יודעים איך הוא ינהג – אבל שני ראשי הממשלה הקודמים, הן ראש הממשלה ברק והן קודמו, נתניהו, היו ראשי ממשלה לא טובים.

יוסף יצחק פריצקי: בגלל זה צריך להחליף את השיטה, או שצריך למצוא ראש ממשלה טוב?

יוסף יצחק פריצקי: איזה מין טיעון הוא זה?

יוסף יצחק פריצקי: איזה מין דבר הוא זה?

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת דבר נוסף, שראש הממשלה שעדיין מכהן, חבר הכנסת אהוד ברק, לא הודח כאן בהצבעת אי-אמון.

יוסף יצחק פריצקי: מה שהוא עשה, הוא עשה דבר איום ונורא, הוא עשה שימוש ציני בחוק, משום שאף אחד ממנסחי החוק לא העלה בדעתו, שראש הממשלה שמתפטר, הוא זה שיחזור ויעמיד את עצמו לבחירה שוב.

יוסף יצחק פריצקי: אין בזה שום היגיון.

יוסף יצחק פריצקי: אגב, בשיחות שקיימנו עם יוזמי חוק הבחירה הישירה אמרו לנו: שמע, מישהו העלה את הרעיון הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אמרו: בואו נכתוב בחוק שראש הממשלה יכול לכהן וכו' ובלבד שהוא לא יעמוד לבחירות מחדש.

יוסף יצחק פריצקי: אמר מי שאמר: זה לא יכול להיות, אי-אפשר לכתוב שטויות כאלה בחוק.

יוסף יצחק פריצקי: אבל השטויות האלה קרו.

יוסף יצחק פריצקי: רבותי, חברי הכנסת, אי-אפשר לחזור לשיטה הקודמת, שהיא שיטת סחטנות פוליטית.

יוסף יצחק פריצקי: אי-אפשר לחזור לשיטה הקודמת, שבה סיעה של שלושה או ארבעה, שאיננה מזוהה עם הגושים הגדולים, יכולה לעשות מה שהיא רוצה, כי היא תאיים שראש ממשלה שישב ליד השולחן הזה, השולחן הזה – אולי יעשו עוד שולחן או איזה שולחנון קטן שם – יתחלף כל פעם.

יוסף יצחק פריצקי: זה בלתי אפשרי.

יוסף יצחק פריצקי: זאת שיטת ממשל לא יציבה.

יוסף יצחק פריצקי: ראש ממשלה, גם אם אנחנו מולו באופוזיציה, וככל הנראה אנחנו נהיה באופוזיציה הזאת, צריך לנשום, צריך לכהן, צריך לנהל ענייני מדינה, בשביל זה יש ממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: ראש ממשלה לא יכול להיות צפוי כל הזמן, כל שני וחמישי, לסחטנות פוליטית, ולכן יש להבטיח בחירה ישירה של ראש ממשלה ולחזק את מעמדו של ראש הממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: לשיטתנו, לשיטת הסיעה שלנו, ראש ממשלה אי-אפשר בכלל ואנחנו חושבים שאסור שידיחו אותו ברוב של 61, אלא ראש ממשלה צריך שידיחו אותו ברוב הרבה יותר גדול, ולשיטתי מה שנקרא באנגלית for cause, מעילות ברורות, ולא סתם, כי הוא נבחר על-ידי העם, והוא נבחר לכהן, מה לעשות, והכנסת צריכה להסתדר עם הדבר הזה, עם ראש הממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: היא יכולה להציע הצעות חוק והיא יכולה לבקר אותו, אבל ממשלה צריכה לנהל מדינה וראש ממשלה לא יכול להיות שבוי אצל כל אחד ואחד.

יוסף יצחק פריצקי: לא בכדי אנחנו רואים מי תומכים בשיטה הזאת ומי מתנגדים לה.

יוסף יצחק פריצקי: קודם כול, תומכות בה שתי המפלגות הגדולות.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי תרשה לחבר הכנסת יוסף לפיד שיסביר למה.

יוסף יצחק פריצקי: זמני תם, אדוני היושב-ראש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, כמעט.

יוסף יצחק פריצקי: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף לפיד בסוף?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אברהם פורז, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכול בתוך שינוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם אמרו שהכול בתוך ש"ס ועכשיו הכול בתוך שינוי.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לכל שיטת בחירות יש יתרונות וחסרונות, ותמיד צריך לשקול מה עדיף, שיטה זו מול שיטה אחרת.

אברהם פורז: אני יודע ששתי המפלגות הגדולות רוצות לחזור לשיטה הישנה, משום שהן מאמינות שזה יגדיל את כוחן.

אברהם פורז: הליכוד מקווה שעל-ידי חזרה לשיטה הקודמת הוא ינגוס בכוחה של ש"ס; מפלגת העבודה מקווה, כנראה, לקבל יותר מקולות העולים, הציבור הערבי, אולי על חשבונה של מרצ.

אברהם פורז: ייתכן שגם זה נכון, ואולי באיזה מקום בשוליים תצליח מפלגת העבודה לגדול במנדט או בשניים.

אברהם פורז: אבל, בסופו של דבר, הציבור שתומך במפלגות העולים, הציבור שתומך בש"ס, הציבור שתומך במרצ נשאר בסופו של דבר, בגדול, נאמן, ואנחנו יודעים שהמפלגות האלה קיבלו לא מעט מנדטים גם בתקופה שלפני כן.

אברהם פורז: אבל, יש תופעה אחת ששיטת הבחירה הישירה מונעת.

אברהם פורז: הייתי פה גם באותה כנסת שכיהנה בשנים 1988 עד 1992, אותה כנסת ששינתה את השיטה שרוצים היום להחזירה.

אברהם פורז: הכנסת שינתה את השיטה ההיא, פשוט מאוד, משום שהשיטה הקודמת היתה שיטה מושחתת ומסואבת.

אברהם פורז: במה היתה השחיתות?

אברהם פורז: השחיתות היתה בזה, שכדי להעביר שלטון מצד לצד היו פונים לחבר כנסת אחד או לחבר כנסת אחר ומפתים אותו לעבור לצד השני.

אברהם פורז: אתם חושבים שהתרגיל המסריח של שמעון פרס בשנת 1990 היה התרגיל המסריח הראשון?

אברהם פורז: לא, הוא לא היה הראשון.

אברהם פורז: כמה שנים קודם לכן, ב-1983, כשבגין היה ראש הממשלה, ניסה שמעון פרס אותו דבר.

אברהם פורז: הוא קלט שני עריקים מהליכוד, אמנון לין ויצחק פרץ, ובעזרתם ניסה להפוך את השלטון, אבל זה לא הצליח.

אברהם פורז: ב-1990, בואו ניזכר מה היה, למה השיטה שונתה?

אברהם פורז: למה היא שונתה אז?

אברהם פורז: כי יצחק מודעי אמר שהוא מוכן לתמוך בליכוד אם ייתנו לו ערבות בנקאית לזה שישריינו אותו לכנסות הבאות; משום שאברהם שריר, שהיה מתוסכל מזה שיצחק שמיר לא מינה אותו לשר, היה מוכן לעבור ולתמוך במפלגת העבודה כנגד זה שהבטיחו לו להיות גם שר התחבורה וגם שר התיירות לשתי קדנציות; וזה משום שאפרים גור, שנבחר ברשימת מפלגת העבודה, עבר לצד השני.

אברהם פורז: כל הדברים האלה הם שחיתות.

אברהם פורז: תראו, מה קרה?

אברהם פורז: מה אמרו לנו על הבחירה הישירה?

אברהם פורז: שייבחר ראש ממשלה דיקטטור, חלילה, אחד שעוצמתו תהיה כזאת שלא יהיה אפשר להדיח אותו.

אברהם פורז: איך אמרו לנו?

אברהם פורז: הכנסת תהיה חסרת חשיבות.

אברהם פורז: זו תהיה מונרכיה בעצם.

אברהם פורז: שום דבר.

אברהם פורז: ומה אנחנו רואים?

אברהם פורז: אנחנו רואים, ששני ראשי ממשלה שלא הצליחו בתפקידם, הצליחו לאבד את הרוב בכנסת באמצע תקופת כהונתם, נתניהו אחרי שנתיים וחצי, ברק היה עוד יותר "מוצלח" מקודמו, הוא הצליח לעשות את זה יותר מהר, ושניהם הודחו על-ידי הכנסת.

אברהם פורז: מה האסון הגדול שהיו לנו בחירות?

אברהם פורז: נכון, האסון הגדול הוא בזה ששתי המפלגות הגדולות החליטו, שכדי להריץ ראש ממשלה צריך יותר מ-40 מיליון שקל כל אחת, כדי להסביר לנו ולהציג בפנינו את שתי הדמויות הבלתי-מוכרות, החדשות בפוליטיקה הישראלית, שרון וברק.

אברהם פורז: בשביל זה היינו צריכים 40 וכמה מיליון.

אברהם פורז: מפלגת העבודה היתה צריכה 40 וכמה מיליון גם כדי להסביר לנו, שיום אחרי ששרון ייבחר, יהיה מצב חירום, כולנו נקבל צו-8, המלחמה תפרוץ, אנחנו נתקיף את טהרן ואת אסואן.

אברהם פורז: זו היתה מערכת הבחירות של מפלגת העבודה.

אברהם פורז: הליכוד היה צריך 40 מיליון כדי שלא להגיד כלום.

אברהם פורז: גם זה כשרון, לקבל 40 מיליון ולא לומר כלום, זה גם כן פטנט מאוד יפה.

אברהם פורז: אגב, בשביל להראות את הנכדים שלך ואת הפרות, לוקחים צוות אחד, יום אחד, ומראים כל הזמן את הפרות ואת הילדים, את הנכדים.

אברהם פורז: זה נורא יפה.

אברהם פורז: אפשר לעשות עוד כמה תמונות פסטורליות.

אברהם פורז: אפשר גם לקנות אולי מאיזו חברת הפקה שוויצרית נוף מושלג, יש נופים יפים, גם קניון, כל מיני אתרים יפים בעולם.

אברהם פורז: בסופו של דבר הוכח, שבתוך 60 יום אפשר לעשות בחירות, ואפשר להחליף ראש ממשלה כושל בראש ממשלה שהיום יוצא לדרכו.

אברהם פורז: זה לא יותר נקי, יותר אלגנטי, יותר יפה מאשר שהשלטון היה עוזב בזה שהיו משחדים פה מישהו, שאיזו קבוצה של עריקים היתה עוברת מצד לצד?

אברהם פורז: זה היה יותר אלגנטי אם למשל שרון היה נבחר לראשות הממשלה על-ידי זה שהוא היה מצליח לשכנע את דוד לוי ואת גשר, שנבחרו ברשימה של ברק, לעבור לצד השני?

אברהם פורז: זה היה יותר יפה?

אברהם פורז: זה היה יותר אלגנטי?

אברהם פורז: לכן, אדוני היושב-ראש, צריך להשאיר את שיטת הבחירה הישירה; אפשר להכניס בה תיקונים, אבל חלילה לנו מלחזור לשיטה הקודמת.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת היותר-מקפיד על כל תקנון הכנסת, אברהם פורז, שעל השנייה הוא סיים את דבריו.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת טומי לפיד, אשר אני לא אפסיק את דבריו, הוא ידבר כמה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: פורמלית יש לך חמש דקות.

אברהם פורז: הוא סגן יושב-ראש האופוזיציה.

אברהם פורז: מגיע לו – – –

ראובן ריבלין: אמרתי שפורמלית יש לו חמש דקות.

ראובן ריבלין: עכשיו נבדוק.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא אנצל יתר על המידה את אורך רוחך.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה היינו אומרים אילו אחרי הכישלון המחפיר של ריצ'רד ניקסון בבית הלבן האמריקנים היו משנים את הקונסטיטוציה שלהם, מפני שלפי הקונסטיטוציה שלהם נשיא יכול להשתולל ולעשות כאוות נפשו בחוק?

יוסף (טומי) לפיד: אם אדון ניקסון הוא פרדיגמה של השלטון האמריקני, ברור שהקונסטיטוציה חייבת שינוי.

יוסף (טומי) לפיד: זה בדיוק מה שמנסים לעשות אצלנו.

יוסף (טומי) לפיד: נכון ששני ראשי הממשלה, נתניהו וברק, גם יחד וכל אחד לחוד, נכשלו בעת כהונתם.

יוסף (טומי) לפיד: ואז באים ואומרים: רבותי, נשבור את הכלים.

יוסף (טומי) לפיד: אבל הבעיה היא לא בכלי, הבעיה היא בצורה שבה שני האדונים האלה ניהלו את המכשיר שהועמד לרשותם.

יוסף (טומי) לפיד: וכי יש ספק בכך שאילו נתניהו וברק היו מצליחים, איש לא היה מעלה בדעתו לבוא לכאן ולהציע שינוי החוק?

יוסף (טומי) לפיד: איש לא היה חושב על כך.

יוסף (טומי) לפיד: ואז תאמרו שהחוק לא אפשר להם להצליח.

יוסף (טומי) לפיד: נכון שבחוק הנוכחי יש פרצה שקוראת לכישלון.

יוסף (טומי) לפיד: הפרצה היא בכך, ש-61 חברי כנסת יכולים להפיל את הממשלה של ראש ממשלה שאולי נבחר ברוב של 70%.

יוסף (טומי) לפיד: זה נובע מכך, שכאשר נדון החוק הזה, לקחו את ההצעה של פרופסור אוריאל רייכמן, ובה נאמר שרק ברוב של 73 חברים, דהיינו 60% פלוס אחד, ניתן להפיל את הממשלה, ואמרו: לא כדאי עד כדי כך לחזק את ידיו של ראש הממשלה, ו-61 חברי כנסת יוכלו להפיל אותו.

יוסף (טומי) לפיד: ומאותו רגע נוצר מצב, שבו עם בוחר ברוב גדול מאוד ראש ממשלה, אבל 61, דהיינו 50.0001% של העם המיוצג בכנסת יכול להפיל אותו ראש ממשלה שנבחר על-ידי 70% של העם.

יוסף (טומי) לפיד: יצרו פה דיסקרדיטציה שלא הצליחו לאחות אותה, וזה החור שדרכו ברחה – – –

ראובן ריבלין: לא 70% של העם בחרו אותו.

ראובן ריבלין: 70% של נציגי העם צריכים להדיח אותו.

ראובן ריבלין: יכול להיות שבחרו בו.

יוסף (טומי) לפיד: אני אומר שלא חשוב, 70%, 80%, אבל ברור מאוד שהוא נבחר על-ידי רוב הרבה יותר גדול.

יוסף (טומי) לפיד: וזאת הפרצה שדרכה כל העסק הזה ברח.

יוסף (טומי) לפיד: ואז במקום לומר: רבותי, בואו נתקן את הפרצה הזאת, ובואו נחזור לרעיון המקורי של חוקה בישראל, ונאמר: חוק בחירה ישירה, אבל אפשר להפיל את הממשלה רק ב-60% של הקולות, אומרים: לא, נשבור את כל העסק ונחזור לדבר שכבר הוכח כגרוע וככושל ובגללו נאלצנו לעבור לחוק החדש.

יוסף (טומי) לפיד: דהיינו, כל הפרוצדורה הזאת היא מוטעית, היא הפוכה.

יוסף (טומי) לפיד: במקום לתקן את המשגה האחד שהכניסו בכוח לתוך החוק הנוכחי, רוצים לחזור לחוק שהוכח כגרוע.

יוסף (טומי) לפיד: אני תמה על הזיכרון הקצר של חברי.

יוסף (טומי) לפיד: אני הייתי כתב "מעריב" בכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: הרי הסחיטה של המפלגות הקטנות מול שתי המפלגות הגדולות נמשכה עשרות שנים.

יוסף (טומי) לפיד: מה, עכשיו זה נתגלה?

יוסף (טומי) לפיד: איך שכחו את זה?

יוסף (טומי) לפיד: ולזה רוצים לחזור?

יוסף (טומי) לפיד: אני מסכים שאפשר להעלות את אחוז החסימה ועל-ידי כך להקטין את מספר המפלגות הזעירות, אם כי בכנסת ה-12 התברר שזה לא עובד כי הם מתחילים כמפלגות גדולות והולכים ומתפצלים כמו אמבות תוך כדי כהונתה של הכנסת, ובכנסת ה-12, אני חושב, הגיעו בסופה ל-20 סיעות בשיטה הישנה.

יוסף (טומי) לפיד: מה מתקנים עכשיו?

יוסף (טומי) לפיד: ואז, כדי להצדיק את המעשה, ממציאים את הביטוי: מפלגות סקטוריאליות.

יוסף (טומי) לפיד: מה פירוש הדבר מפלגות סקטוריאליות?

יוסף (טומי) לפיד: מפלגות שמייצגות ציבור מסוים.

מוחמד ברכה: שינוי וש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: גם אתם מייצגים ציבור מסוים, אתם מייצגים את הציבור הערבי, אז אתה סקטוריאלי.

ראובן ריבלין: יש להם מצביעים יהודים.

יוסף (טומי) לפיד: ועל מי הם אומרים שהוא לא סקטוריאלי?

יוסף (טומי) לפיד: הסלט ששמו ממפלגת העבודה הוא לא סקטוריאלי, מפני שהכול נכנס בו ואף אחד לא יודע את מי הם מייצגים.

יוסף (טומי) לפיד: מה שקורה בתוכם עכשיו מוכיח זאת.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, חשוב מאוד שהכנסת תשקף את הציבור כפי שהוא.

יוסף (טומי) לפיד: ומה ששתי המפלגות הגדולות המבוהלות אומרות עכשיו הוא: רבותי, אנחנו לא רוצים שהכנסת תשקף את רצון העם, אנחנו רוצים לכפות על העם שיצביע בעדנו.

יוסף (טומי) לפיד: בזה מדובר.

יוסף (טומי) לפיד: הם גם לא מסתירים את העובדה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: לא שהם יכולים להגיע לזה.

יוסף (טומי) לפיד: כי מה שיקרה אם החוק הזה, חס ושלום, יעבור הוא, שהם יתפצלו אחרי שייבחרו והמצב הנוכחי יחזור על עצמו, רק לא לפני הבחירות אלא אחרי הבחירות.

יוסף (טומי) לפיד: זאת מזימה אנטי-דמוקרטית של שתי מפלגות גדולות שנאבקות על המשך שלטונן הבלתי-מעורער במדינה זו במשך 50 שנה.

יוסף (טומי) לפיד: זה כל הסיפור, וכל מי שרוצה בשלטון דמוקרטי במדינה הזאת צריך להתנגד לכך, אף שנמצאו אנשים שמימנו ביותר ממיליון שקל מסע מודעות – בחלקן מסולפות – של עמותה שמאחוריה מסתתרת עמותה אחרת כדי לשכנע את הציבור לקבל את הצעת החוק החדשה.

יוסף (טומי) לפיד: אני יודע בבטחה, שהציבור הגדול רוצה שבכנסת הזאת ישבו אנשים שבאמת ובתמים מייצגים אותו.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אני שואל אתכם, שינוי מייצגת את הציבור החילוני הליברלי הנאור שהוא ברובו משכיל, האם לציבור הזה לא מגיע ייצוג בכנסת?

יוסף (טומי) לפיד: האם אין אינטרסים של מעמד הביניים במדינת ישראל ששינוי מייצגת?

יוסף (טומי) לפיד: האם מעמד הביניים – – –

מוחמד ברכה: למה אתה מניח שאתם "נופלים" בשיטה הקודמת?

יוסף (טומי) לפיד: תסלח לי, לא אכפת לי שבמדינת ישראל יש אנשים שעד היום מצביעים בעד קומוניסטים, ככל שזה מגוחך, אבל זה שזאת מדינת מעמד הביניים היום, אנחנו יודעים, זאת כבר לא המדינה של הפרולטריון, זאת מדינת שחוט השדרה שלה הוא מעמד הביניים, לא מגיע לו ייצוג?

מוחמד ברכה: למה אתה צריך לרדת לרמה כל כך נמוכה כשמתווכחים על מה שאתה אומר?

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לנואם הנכבד, בהחלט מורה, לא מורה ורב, מורה של כולנו, שחמש הדקות שלך מסתיימות בעוד שתי דקות.

מוחמד ברכה: חמש דקות שהתחילו לפני עשר דקות.

ראובן ריבלין: רק היושב-ראש קובע את הזמן, לפי השעון שלי.

יוסף (טומי) לפיד: עכשיו אני רוצה להגיע לנקודה ששקולה בעיני לכל שאר הנקודות ביחד, והיא הניסיון להעביר את זה בתוקף תחולה מיידי.

יוסף (טומי) לפיד: אם עד עכשיו ניסינו לשכנע אתכם בנושא שיש בו אלמנט דמוקרטי אף כי הוא לא לרוחנו, הרי פה יש ניסיון שיש לו אופי פוטשיסטי, אנטי-דמוקרטי מובהק, מפני שאם אנחנו נרשה לכנסת X לחוקק חוק שעל-פיו נבחרת כנסת Y, הבאה מייד אחריו, אנחנו מזמינים את מי ששולט בכנסת הנוכחית בכל פעם לחוקק חוק שיבטיח לו להיבחר לכנסת הבאה.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו מנציחים שיטה, לא חשוב איזו, חשוב שהרוב, ברגע מסוים שמוחלט בו על בחירות, יתכנס ויחליט איזו שיטת בחירות תבטיח לו את הניצחון בבחירות הבאות.

יוסף (טומי) לפיד: ברור שזה אנטי-דמוקרטי.

יוסף (טומי) לפיד: ולא בכדי החוק הנוכחי נדחה בכנסת אחת לכנסת שבאה אחריה, כדי שכל הציבור שהלך לבחירות ידע לקראת מה הוא הולך.

יוסף (טומי) לפיד: חבר הכנסת ריבלין, גם אם הצעת החוק הנוכחית חס ושלום תעבור, היא לא יכולה לעבור, אסור שהיא תעבור בתוקף מיידי לכנסת הקרובה, אם הדמוקרטיה במדינת ישראל יקרה לך, כי אני מודיע לך, שהגולגולת צפה על פני המים, ומה שקרה לאותו בעל גולגולת יקרה בפעם הבאה לך, מפני שאם עכשיו אתה מארגן לך כנסת שתהיה נוחה לך בבחירות הקרובות, מישהו אחר יום אחד יארגן כנסת שתהיה נוחה לו ולא לך, ואסור לעשות זאת.

יוסף (טומי) לפיד: אילו היתה למדינת ישראל חוקה, לא היו מרשים לעשות זאת.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, אני פונה אליכם ואומר לכם, גם אם תצליחו להעביר את החוק הזה, אל תתעקשו על כך שהוא יחול בבחירות הקרובות.

יוסף (טומי) לפיד: תנו לעם לתת את דעתו על מהלך כל כך קיצוני, תנו לעם להחליט האם הוא רוצה בו, ואל תעשו תקדים שיתנקם בדמוקרטיה הישראלית לאורך ימים בצורה חמורה ביותר, עד שיום אחד תתכנס הכנסת ותחליט: בעצם אנחנו הכי טובים, הכי יפים, הכי נהדרים, בואו נצביע, 61 איש, שהכנסת הזאת, כפי שהיא, נשארת עוד קדנציה, כי בחוק שלכם ובאופן קבלתו ובאופן תחולתו מובנית האפשרות הזאת שהכנסת תנציח את עצמה, והכנסת אינה ראויה ואינה צריכה ואסור שתנציח את עצמה.

יוסף (טומי) לפיד: אז מה שאנחנו אומרים – בזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – זאת הצעת חוק רגרסיבית וגרועה מפני שצריך לתקן לעתיד ולא לחזור על שגיאות העבר, וגם אם זה יעבור, אסור שזה יחול על הבחירות הקרובות.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טומי לפיד שהקפיד על הזמן הקפדה יתירה ואני לא הייתי צריך להשגיח.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת יהודית נאות; בבקשה, חמש דקות.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כאשר פרלמנט דן בשיטת ממשל הוא בעצם צריך לראות לנגד עיניו מטרה או שתי מטרות עיקריות – יציבות שלטונית וניהול תקין, כאשר השמירה על היחסים בין הממשלה וראש הממשלה לפרלמנט יהיו כאלה שלכל אחד יהיו התפקידים המוגדרים שלו ויהיה איזון והיזון הדדי.

יהודית נאות: זה לא מה שקורה בפרלמנט שלנו.

יהודית נאות: להוותנו, בעצם אנחנו הגענו בפעם שעברה, אני לא הייתי חברת כנסת אבל כן הייתי חלק מאותה קבוצה שעזרה ל"חוקה לישראל" להגיע לכך שהכנסת חוקקה – אחרי ארבעה מציעים – חוק ששינה את השיטה הקודמת.

יהודית נאות: ומדוע?

יהודית נאות: משום שהשיטה הקודמת לא ענתה על אמות המידה שאני כרגע הצבתי – יציבות שלטונית, ניהול תקין והיזון הדדי בין הפרלמנט, הממשלה וראש הממשלה.

יהודית נאות: ואכן, היו פגמים בשיטה הקודמת, הם ישובו, והם ישובו אפילו ביתר שאת, משום שהשיטה הקודמת אפשרה לכל אותן תופעות שהציבור נקעה נפשו מהן, כמו שחיתות, סחיטה, אי-יציבות, לקרות.

יהודית נאות: שיטת הבחירות הישירה רצתה בעצם למנוע את הדברים הללו.

יהודית נאות: יש בה פגם בהקשר של האי-יציבות השלטונית בכך שאפשרה הבעת אי-אמון בראש הממשלה על-ידי 61 חברי כנסת, דבר שלפי כל קנה-מידה וגם על-פי הצעת החוק המקורית לא היה אמור לקרות.

יהודית נאות: אם היינו מגדילים את הרוב הדרוש כדי להביע אי-אמון, על-פי כל חוות דעת שקיבלנו היינו מגדילים את היציבות השלטונית.

יהודית נאות: אני סבורה במלוא ההכרה, שחלק מההתנהגויות הפסולות של שני ראשי הערים שנבחרו בשיטה הישירה וחלק גדול מכישלונם היה העובדה, שרוב של 61 חברי כנסת יכול היה להפיל אותם.

זאב בוים: ראשי ממשלה את מתכוונת.

יהודית נאות: כן, מה אמרתי?

זאב בוים: ראשי ערים.

יהודית נאות: מה לי ולראש ממשלה – – –

ראובן ריבלין: גם הם נבחרים ישירות.

יוסף (טומי) לפיד: היא היתה סגן ראש עיר.

יהודית נאות: אצלי המחשבות מקדימות את הדיבור, ואני רציתי לומר, חבר הכנסת בוים, זה היה המשפט הבא שלי.

יהודית נאות: את התחלואים של שיטת הבחירות הישירה אני כתבתי במזכר לוועדת החוקה, בזמני, משום שראשי הערים כבר מ-1978 נבחרו בשיטת הבחירות הישירה, אלא מאי?

יהודית נאות: לא היה ואין עד היום אפשרות להדיח ראש רשות ברוב של 50% ועוד קול.

יהודית נאות: אי-אפשר, אלא אם כן יש הרבה מאוד עילות.

יהודית נאות: לכן אני חשבתי שזה יהיה פגם, וזה הוכיח את עצמו.

יהודית נאות: אני לא רוצה לדבר על הפגמים האישיים בהתנהגויות של ראש הממשלה לשעבר נתניהו וראש הממשלה ברק, כי במהות השיטה הכשילה אותם בדרך שבה היא התקבלה.

יהודית נאות: אין לי ספק, ואני אומרת זאת חד-משמעית לפרוטוקול, שתאוותן ומאוויי נפשן, הן של הליכוד והן של העבודה, לא יתממשו.

יהודית נאות: אתם אולי תגדלו במנדט או בשניים, ואולי משאת לבכם, ש"ס, תקטן, ושינוי לא תגדל, היא תישאר במקומה, אבל הרוב הקואליציוני שאתם תזדקקו לו ילך ויגדל אם תשנו את השיטה בחזרה, משום שתמיד תהיו חשופים לסחטן האפשרי שתמורת אוטו יחליף את הכיסא ואת אמונו.

יהודית נאות: לכן תצטרכו יותר ויותר ויותר סיעות בקואליציה כדי לקיים יציבות שלטונית, והמשמעות היא יותר ויותר שלמונים, יותר ויותר כושר סחיטה לחברי כנסת בודדים.

יהודית נאות: אז מה הרבותא?

יהודית נאות: שהרי מהו חבר כנסת בודד?

יהודית נאות: הוא מייצג 1/120 מהציבור המצביע – – –

ראובן ריבלין: ומה תאמרי לנו ב-20 השניות האחרונות?

יהודית נאות: אין לזה שום שחר.

יהודית נאות: אני רוצה לומר, שהבעיה המרכזית שבצדק בעטיה המפלגות הגדולות מתפוררות ומאבדות מצביעים היא העדר חוט שדרה שלטוני, ואת זה גם שינוי השיטה לא יחזיר לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת נאות, שגם כן, בצורה נאה ביותר, סיימה בדיוק בדקה האחרונה.

ראובן ריבלין: לחבר הכנסת אליעזר זנדברג אני אפילו לא צריך לומר זאת, יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת בריילובסקי, ולאחר מכן – חבר הכנסת יוסי כץ וחבר הכנסת ברכה.

דוד טל: מתי אנחנו, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: גם אתה יגיע זמנך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל גם נמצא אצלי ברשימה.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה שנקדים אותו?

ראובן ריבלין: הרי כאש בעצמותיו הדברים שהוא רוצה לומר.

ראובן ריבלין: יאחוז אותם ויאגור את העצמות באש.

דוד טל: העצמות והאש.

דוד טל: תודה, אדוני.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת זנדברג.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יושב-ראש הישיבה זוכר בוודאי את הימים של הפרדסים, הימים של הערבויות והימים של החתימות תחת לחץ וספק חתימה או לא חתימה.

אליעזר זנדברג: למי שלא זוכר או לא יודע על מה אני מדבר אולי כדאי להסביר, שאלה לא סיפורים מתקופת הפלמ"ח או סיפורים מכל מיני פרשיות עלומות, אלא שלבים ונקודות ציון במעברים בין ממשלה אחת לאחרת ובכינון של קואליציה כאן, בבית הזה במדינת ישראל, לא לפני זמן כל כך רחוק, לפני עשר שנים, קצת יותר מעשר שנים.

אליעזר זנדברג: היינו בסיטואציות מביכות ביותר, שבהן הקמת הממשלה היתה תלויה בערבות בנקאית אישית שאמורה היתה להימסר לאדם על מנת שהוא יהיה משוכנע שהבטחות אישיות אחרות שהציעו לו תקוימנה, כמו למשל שהוא יהיה שר במשרה מסוימת; או חבר כנסת שהחליט שהוא מפיל את הממשלה הקודמת והתחייב לתמוך בממשלה אחרת, הממשלה ששמעון פרס ביקש להקים, ואז על מנת לשנות את דעתו, או על מנת לשמור שהוא יחזור בו מדעתו זאת, שכנעו אותו להמתין בפרדס במשך יום שלם, שאף אחד לא ימצא אותו, ואז אף אחד לא ישנה את דעתו בפעם השלישית או הרביעית.

אליעזר זנדברג: וחבר כנסת אחר, שאגב באופן אישי אני מחבב אותו מאוד, שחתם על מסמך אבל אמר:

אליעזר זנדברג: בעצם לא חתמתי אלא ציירתי עיגולים, או, אני לא יודע, עשה איזה ציור כלשהו, זאת לא חתימתי, וחזר בו, או עשה כאילו הוא חותם – – –

אמנון רובינשטיין: – – –

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת רובינשטיין מתקן אותי.

אליעזר זנדברג: רבותי, זאת היתה השיטה הישנה, וזאת השיטה שאתם מבקשים להחזירה.

אליעזר זנדברג: וזאת השיטה שאתם מבקשים להחזירה.

אליעזר זנדברג: אני אומר זאת פעם נוספת, כי באיזו נקודה על ציר הזמן, שעה שמבקרי השיטה הקיימת היום, הבחירה הישירה, השמיעו את קולם והציעו לחזור או לתקן, הם דיברו על תיקון שאיננו החזרה המדויקת לשיטה הישנה.

אליעזר זנדברג: הם דיברו על תיקון, למשל, שראש המפלגה שקיבלה את מספר המנדטים הגדול ביותר יהיה ראש הממשלה ויקים את הקואליציה סביבו.

אליעזר זנדברג: זה באמת היה יכול להתמודד עם כמה טענות שהיו כאן לגבי סחר-מכר, לגבי השפעת המפלגות הקטנות.

אליעזר זנדברג: אבל ברגע שחזרנו לשיטה, שלפיה בוחרים כנסת ואז אדם מסוים מהכנסת, חבר כנסת, שהנשיא מטיל עליו את התפקיד, עושה מסחרה ומציע לזה כך ולזה אחרת ומקים את הקואליציה, חזרנו בדיוק לשיטה הישנה.

אליעזר זנדברג: אחד העקרונות בשיטה החדשה שכל כך הבדיל אותה מן השיטה הישנה, בעיני לפחות, היה עניין השקיפות, עניין הוודאות לגבי הסכמים שנערכים והתחייבויות שניתנות מראש, כי אחד הדברים שאולי הפוליטיקאים כאן שכחו ואולי לא מוצא חן בעיניהם בשיטה החדשה, להבדיל מהשיטה הישנה, הוא, שבשיטה החדשה את ההתחייבויות נתת מראש.

אליעזר זנדברג: ברגע שראש הממשלה נבחר – זה המצב.

אליעזר זנדברג: הוא כבר מנהל שיחות להקים קואליציה כאדם שנבחר.

אליעזר זנדברג: בשיטה שאנחנו חוזרים אליה, כל מפלגה יכולה להבטיח לבוחרים הכול.

אליעזר זנדברג: כל ראש רשימה שמתמודד על ראשות ממשלה יכול להבטיח לבוחרים הכול, ויום לאחר הבחירות הוא יכול לחזור בו מהכול ולתת לכל אחת מהשותפות הפוטנציאליות בקואליציה שלו כל מה שהן רוצות.

אליעזר זנדברג: ומה עם הבוחר?

אליעזר זנדברג: ומה עם האדם שבחר והאמין וידע שהאיש הזה שרץ לראשות הממשלה יפעל כפי שהוא הבטיח?

אליעזר זנדברג: בשיטה הקיימת ההסכמים בין המפלגות השונות, הסכמי התמיכה, מי נותן מה ובעבור מה, גלויים לציבור לפני הבחירות.

אליעזר זנדברג: בשיטה שאנחנו חוזרים אליה הכול ייעשה לאחר מכן, וזה עיקרון חשוב, עיקרון חשוב מאוד.

אליעזר זנדברג: אני לא סבור שהשיטה הנוכחית נקייה מליקויים.

אליעזר זנדברג: אני לא סבור שהשיטה הנוכחית מושלמת.

אליעזר זנדברג: הראיה, ראש ממשלה בישראל ידע לנצל אותה לרעה, ידע לעוות אותה, ידע להשתמש בה שימוש ציני וללכת לבחירות מיוחדות.

אליעזר זנדברג: אני יכול להעיד, אדוני היושב-ראש, שאני הייתי בין האנשים, אומנם לא כחבר כנסת, שהיו פעילים בניסוח ובאיחוד של ארבע הצעות החוק לבחירה ישירה.

אליעזר זנדברג: אנחנו ראינו מול עינינו את דוד בן-גוריון שפרש והלך לנגב, את מנחם בגין שהודיע שהוא פורש, ואמרנו:

אליעזר זנדברג: כאשר רק ראש הממשלה פורש מן החיים הפוליטיים, לא נגרור את כל הכנסת למערכת בחירות, כי בסך הכול מדובר באדם שקם ופרש לביתו.

אליעזר זנדברג: איפה בן-גוריון ומנחם בגין ואיפה אהוד ברק?

אליעזר זנדברג: אהוד ברק עשה תרגיל שגרר את כולנו לסיטואציה לא ברורה ומביכה, והיום אנחנו, לכאורה, על מנת להתמודד עם הקשיים והמבוכה שהוא גרם לנו, מחליטים לשפוך את התינוק עם המים, את כל השיטה כולה.

אליעזר זנדברג: צריכים לתקן את השיטה הנוכחית, להעלות את אחוז החסימה, להקשות על מפלגות – –

גדעון עזרא: תודה.

אליעזר זנדברג: – – שרצות ברשימה – אני מסיים – להקשות על מפלגות שרצות ברשימה משותפת להתפרק לסיעות קטנטנות לאחר הבחירות, ויש עוד רשימה של תיקונים.

אליעזר זנדברג: אבל חזרה לשיטה הישנה היא חזרה לסחטנות.

אליעזר זנדברג: ועוד משפט אחד, אדוני היושב-ראש, שהוא באמת ליקוי חמור ביותר.

אליעזר זנדברג: אני מבקש מכל אחד, באמת, בכנות, לפני שהוא מצביע, לבוא ולחשוב מה הוא עושה.

אליעזר זנדברג: אנחנו מחליטים על שינוי השיטה מכאן ולאלתר, מכאן ולהבא, בלי לנקוט אותו – נקרא לזה מבודד או אלמנט של זהירות שתמיד אנחנו פועלים על-פיו ואומרים: רק לאחר מערכת הבחירות הבאה.

אליעזר זנדברג: הלוא אנחנו בעצם, שיטת בחירות – – –

גדעון עזרא: תודה, תודה, אתה מוכרח לסיים, הרשימה ארוכה.

אליעזר זנדברג: – – – שיטת בחירות כזאת, תיקון שלה, ראוי היה שיתברר במשאל-עם, כי זה תיקון קונסטיטוציוני.

אליעזר זנדברג: אין לנו משאלי-עם, אז משאל-עם הוא הבחירות הבאות – – –

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת זנדברג.

אליעזר זנדברג: אנחנו כאן קובעים – – – אני מסיים משפט אחרון – – –

גדעון עזרא: משפט אחרון, משפט אחרון.

אליעזר זנדברג: – – – מסוכן, ואני מקווה שחברי הכנסת יבינו זאת ויפסיקו.

גדעון עזרא: תודה רבה.

אליעזר זנדברג: זה פשוט קורע את הלב.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, אחריו – חבר הכנסת דוד טל, ואחריו – חבר הכנסת ברכה.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום נציגים של שתי מפלגות גדולות כאילו שכחו את כל החסרונות של שיטת הבחירות הישנה והם מתארים לנו תמונה יפה של המערכת הפוליטית אחרי שאנחנו נחזור לשיטה הישנה.

ויקטור בריילובסקי: כאילו עברנו לשיטת הבחירות הנוכחית מפני שהחלקנו על השכל ולא מפני שהשיטה הקודמת היתה פגומה ובלתי יעילה.

ויקטור בריילובסקי: בגלל זיכרון קצר של הציבור אנחנו שומעים מאלה ומאלה המלצה לחזור תיכף ומייד למערכת הישנה.

ויקטור בריילובסקי: אבל זה לא רק זיכרון קצר.

ויקטור בריילובסקי: למנהיגים הפוליטיים שלנו יש שיקולים פוליטיים נטו על רקע אובדן כוח של המפלגות הגדולות וסכנה להפסיד כיסאות.

ויקטור בריילובסקי: המנהיגים הפוליטיים האלה יודעים לקרוא סקרים, והם רואים שחזרה לשיטה הישנה יכולה לשפר קצת את המצב הפוליטי שלהם.

ויקטור בריילובסקי: אבל אני יכול להזכיר לחברי הכנסת הנבהלים האלה, שהירידה בכוח הפוליטי של המפלגות הגדולות התחילה עוד לפני שעברנו לשיטת הבחירות הקיימת.

ויקטור בריילובסקי: זה קרה מפני שהמפלגות הגדולות נמצאות בתהליך של אובדן היסוד האידיאולוגי שלהן, וכתוצאה מזה – ירידה בהשפעה על הציבור ואובדן התפקיד המנהיגותי בחברה.

ויקטור בריילובסקי: זה תהליך טבעי, שאין לו קשר לשיטת הבחירות.

ויקטור בריילובסקי: שינוי שיטת הבחירות בחזרה זה לא שיטה נגד המחלה הזאת.

ויקטור בריילובסקי: יש עוד נקודה חשובה שאני רוצה להזכיר – אפילו אם נניח, חס וחלילה, שנעבור לשיטת הבחירות הישנה, אם נחליט שזה דבר חיוני ונחוץ למדינת ישראל שלנו, אז צריך לעשות את זה בצורה אחראית ודמוקרטית.

ויקטור בריילובסקי: מחליטים עכשיו ומיישמים בבחירות לכנסת ה-17.

ויקטור בריילובסקי: כך עשינו בפעם שעברה וכך צריך לעשות עכשיו.

ויקטור בריילובסקי: לסיכום אני רוצה להגיד, שבמקום לעבור משיטה גרועה אחת לשיטה גרועה אחרת ובחזרה, בואו נחשוב בכיוון של שיטה חדשה ומתקדמת – אנחנו יכולים לעשות כמה תיקונים בשיטה הנוכחית וללכת קדימה.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת דוד טל.

קריאה: – – –

גדעון עזרא: סליחה, היתה פה בקשה שאני קיבלתי אותה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ברכה, אתה תדבר אחר כך.

יוסי כץ: אני הייתי צריך לדבר.

מוחמד ברכה: – – –

גדעון עזרא: אני קיבלתי דברים מוכנים, וזה מה שקיבלתי.

גדעון עזרא: יכול להיות שיש כאן אי-הבנה.

גדעון עזרא: אתה יכול לחכות שלוש דקות?

מוחמד ברכה: חמש דקות.

דוד טל: יש לי 30 דקות.

גדעון עזרא: יש לך שלוש דקות, כך זה עם כולם.

דוד טל: יש לי הרבה הסתייגויות.

דוד טל: תעצור אותי כשתרצה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש לי הרושם שעמיתי מהליכוד ועמיתי ממפלגת העבודה סבורים שזה נכון, והם כנראה חדשות לבקרים מזכירים לעצמם ש"אלוקים לשלטון בחרתנו".

דוד טל: הם לא מסוגלים להבין שחלו תמורות בחברה הישראלית.

דוד טל: הם סבורים עוד מהימים של דוד בן-גוריון ומנחם בגין, זיכרונם לברכה, שהיו שני הגושים הגדולים, שהם צריכים תמיד להישאר הגושים הגדולים, וחס וחלילה אם העם, אם הציבור, אם הבוחר, יחשוב אחרת ממה שהם חושבים או ממה שהם רוצים.

דוד טל: הם רוצים תמיד להיות הגושים הגדולים.

דוד טל: ואיפה שכבות אחרות בחברה הישראלית, שאין להן כאלה גושים גדולים?

דוד טל: האם לא נכון, לא ראוי, חבר הכנסת כץ, שיהיה להן איזה ייצוג כאן בכנסת הזאת, כדי שיהיה מישהו שיבטא את דעתן?

דוד טל: למה קמות כל מיני מפלגות סקטוריאליות כאלה ואחרות?

דוד טל: משום שאותם גושים גדולים, בגלל שיכרון הכוח שלהם, שכחו אותן, מאסו בהן, דרסו אותן.

דוד טל: הם לא תמכו בהן, לא עודדו אותן, לא דרבנו אותן לדבר אחר, דאגו רק לעצמם.

דוד טל: משום כך חלו תמורות בחברה הישראלית והציבור החליט להקים כזאת מפלגה וכזאת מפלגה.

דוד טל: ולמה רוצה השיטה החדשה להביא אותנו?

דוד טל: הזכירו כאן חברי כל מיני סיבות כאלה ואחרות.

דוד טל: אבל אני רוצה שתדעו, שהדבר הכי גרוע בשיטה ההיא, שכל אלה שרוממות הדמוקרטיה בגרונם צריכים להבין, שמפלגה כמו עם אחד למשל, שהיא בת שני חברים, לא יותר, 50,000 מצביעים – אזי 50,000 מצביעים, אדוני השר לביטחון הפנים המיועד, מר לנדאו, יבחרו והם יקבעו בתנאים מסוימים לי ולך ולכל הכנסת הזאת מי יהיה ראש הממשלה.

דוד טל: אתה חושב שזה סביר?

דוד טל: שזה נכון?

דוד טל: שזה ראוי?

דוד טל: שזה דמוקרטי?

דוד טל: או שהרבה יותר דמוקרטי, אם כי לא אבסולוטי, אבל הרבה יותר דמוקרטי שכלל הציבור יבחר את ראש הממשלה שלו.

דוד טל: איך אפשר להעלות בכלל על הדעת שמפלגה כזאת קטנה – ולאו דווקא עם אחד – יכולה לבוא ולהחליט מי יהיה ראש הממשלה.

דוד טל: מנסים לצייר את ש"ס כמי שכתוצאה מהבחירה הישירה גדלה וגדלה וגדלה.

דוד טל: אני רוצה לומר לכם, שמבחינת המשקל הסגולי של התנועה, גם אם יהיו רק עשרה מנדטים, המשקל הסגולי של תנועה כזאת יהיה לאין-ערוך הרבה יותר גדול כדי לקבוע מי יהיה ראש ממשלה.

דוד טל: אני לא צריך 70% או 80% מכלל ציבור הבוחרים.

דוד טל: ציבור בוחרים של 200,000, 300,000 איש בוודאי יכול להחליט אם יהיה זה ביבי נתניהו או מישהו אחר.

דוד טל: אני רוצה להזכיר שאנחנו לא היינו בעד השיטה החדשה, אבל אי-אפשר במדינה דמוקרטית להחליף שיטת בחירות חדשות לבקרים.

דוד טל: למה עשו את כל זה?

דוד טל: ניסו להסביר לנו כאן באותות ובמופתים אנשים חכמים בחוכמתם כי רבה היא, אנשים ממדעי הרוח וממדעי המדינה, עד כמה זה נכון להנהיג את השיטה הזאת כדי לדכא ציבור מסוים.

דוד טל: וכשלא עלתה בידם הם הולכים היום חפויי ראש, מתביישים ומנסים להסביר שהשיטה הזאת לא טובה.

דוד טל: אולי ראשי ממשלות אחרונים באמת לא השכילו להנהיג את המדינה הזאת כפי שצריך, אבל צריך להמשיך ולדבוק בשיטה הזאת.

דוד טל: אולי צריך להמשיך ולתקן אותה, אולי בעוד עשר או 15 שנה להחליף אותה אם נראה שאין מזור, אבל לא מחליפים שיטה כל שני וחמישי.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת יוסי כץ.

גדעון עזרא: ואחריו, לפי הסדר – חברת הכנסת נעמי חזן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו שמים לב בהחלט, שבמהלך הדיון חברי הכנסת שאינם רוצים לחזור לשיטה היחסית לא מרבים לדבר בשבחה של השיטה הקיימת, אלא מנסים להתמודד כאילו עם מגרעותיה של השיטה הקודמת.

מוחמד ברכה: זה כשלעצמו אומר הכול.

מוחמד ברכה: בשנה-שנתיים האחרונות הרבינו מלים בכל מה שנוגע לשיטה ולנושא של שמירת הפרלמנטריזם ושמירת הדברים המאחדים בתוך החברה, ולא שיטה מפלגת ומשסעת, שמרכזת שלטון בידי איש אחד, כפי שראינו את זה בשתי הכנסות הקודמות, גם בימי ממשלתו של נתניהו וגם בימי ממשלתו של ברק.

מוחמד ברכה: שיטת הבחירה הישירה היא שיטה של הפרטת הפוליטיקה נוסח הימים האלה שמפריטים בהם הכול – מפריטים ערכים, מפריטים כלכלה, מפריטים חברה, ופה גם מפריטים פוליטיקה והופכים אותה לקבוצות של אינטרסים וקבוצות של לובים למיניהם.

מוחמד ברכה: אני חושב שהגיע הזמן להתנער מהשיטה הזאת ולחזור לשיטה הפרלמנטרית.

מוחמד ברכה: זאת בעיקר על מנת שלא יועמקו השסעים בתוך החברה, וההתארגנות הפוליטית תהיה על בסיס מה שמאחד ולא על בסיס מה שמפריד.

מוחמד ברכה: אנחנו רואים, שבמצב הקיים היום כל קבוצה או כל בעלי אינטרסים מתארגנים כמפלגה, רצים לבחירות, ואז הציבור שלהם יכול לפצל את ההצבעה שלו.

מוחמד ברכה: כלומר, הוא עם המחנה הזה ולכן הוא ייתן קול לראש הממשלה הזה, ואחר כך הוא ילך לסקטור או לקבוצה או ללובי הקטן שהוא מייצג.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה מכשיר, לא רק כפי שמנסים לצייר אותו כאילו זה משרת את המפלגות הגדולות, אלא זה מכשיר שבא לבודד את הקבוצות החלשות בתוך החברה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה חמור.

מוחמד ברכה: הנושא השני שאני חושב שיש להתייחס אליו, שקיים בשתי גרסאות בהצעת החוק כפי שהובאה על-ידי יושב-ראש ועדת החוקה, הוא הנושא של האי-אמון.

מוחמד ברכה: אני לא מקבל, רבותי חברי הכנסת, את ההצעה של מה שנקרא אי-אמון קונסטרוקטיבי.

מוחמד ברכה: כי אסור לפגוע במכשיר הפרלמנטרי החשוב הזה שנקרא אי-אמון, ולא צריך להגיש אי-אמון רק כשיש 61, אלא מכשיר האי-אמון הוא מכשיר בידי האופוזיציה, בידי המפלגות, על מנת לחייב את הממשלה לעמוד מול הכנסת על מנת לתת דין-וחשבון או להתמודד עם שאלות קשות וחשובות בחיי החברה, הפוליטיקה והכלכלה.

מוחמד ברכה: הנושא הנוסף הוא הנושא של אחוז החסימה.

מוחמד ברכה: אני דוחה מכול וכול כל אפשרות או כל מגמה של קשירת הנושא של חזרה לשיטה הפרלמנטרית עם העלאת אחוז החסימה.

מוחמד ברכה: אני חושב, שיש וצריך שיהיה מקום בכנסת גם למיעוט לאומי וגם למיעוט אידיאולוגי, ולא ייווצר מצב שהמפלגות הן מעין שדולות או להקות עידוד.

גדעון עזרא: זמנך תם.

מוחמד ברכה: כן, אדוני, אני מסיים.

צבי הנדל: הוא מדבר יפה, תן לו לדבר.

מוחמד ברכה: בזה אנחנו מסכימים?

מוחמד ברכה: גם זה קורה.

צבי הנדל: אל תתחרט בגלל זה.

מוחמד ברכה: אנחנו, סיעת חד"ש, הסיעה העקבית ביותר בהתנגדות לבחירה הישירה מהיום הראשון, כסיעה, ולא כבודדים ולא כפרטים.

מוחמד ברכה: הנושא האחרון שאני רוצה להתייחס אליו – אני חושב שבמצב הקיים היום, במאבק הפרלמנטרי הציבורי, במקום שאנשים ומפלגות יילחמו על תפיסה מדינית, יש תהליכים של מיקח וממכר.

מוחמד ברכה: במקום להיאבק על שוויון, נאבקים על תקציבים סקטוריאליים.

מוחמד ברכה: במקום להיאבק על צדק חברתי, מדברים על שוחד לקבוצה כזאת או אחרת.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שצריך להחזיר את הפוליטיקה האמיתית למערכת הפוליטית.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יוסי כץ, ואחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להביע צער ולהשתתף באבלה של השרה דליה איציק.

יוסי כץ: בשל היותי בן למשפחת כוהנים, אינני מבקר בבית-הקברות ונבצר ממני להשתתף בהלוויה.

יוסי כץ: הנושא שעומד לפנינו בסדר-היום הוא בהחלט נושא שנוי במחלוקת.

יוסי כץ: אינני חושב שלמי מאתנו יש פוליסת ביטוח לגבי הצלחת השיטה שהוא תומך בה.

יוסי כץ: אבל דבר אחד בטוח, שיטת הבחירות שלפיה נהגנו בפעמים האחרונות גרמה לכך שהגברנו את הלחצים על ראש הממשלה.

יוסי כץ: אנחנו רואים כאן מול עינינו את אחת התוצאות של מערכת הלחצים הזאת, שולחן הממשלה מתרחב ומתרחב, ואין ספק שלשיטת הבחירות הישירה היו תוצאות לוואי שליליות ביותר.

יוסי כץ: לעניות דעתי, התוצאה הגרועה ביותר היא העובדה, ששני ראשי הממשלות האחרונים שנבחרו, שניהם אנשים מוכשרים בצורה בלתי רגילה, ובאחד מהם אפילו תמכתי, שניהם לא תפסו את מערכת היחסים שצריכה להיות בין שריהם לבינם, כלומר, בינם לבין השרים שיושבים בממשלתם, ובינם לבין הבית הזה, הכנסת.

יוסי כץ: לפי דעתי, החולי הרציני ביותר של שיטת הבחירה הישירה הוא שראש הממשלה אומר:

יוסי כץ: אני נבחרתי על-ידי העם; אתם, עם כל הכבוד, שיחקתם באיזה משחק אחר.

יוסי כץ: זה, לפי דעתי, הפגם הגדול ביותר של שיטת הבחירות, שהיא בעצם אנדרוגינוס שלא קיים בשום מקום בעולם.

יוסי כץ: צריך להודות בכך.

יוסי כץ: שיטת בחירות ישירה יכולה להיות אם יש לה הבלמים והאיזונים וכל המרכיבים שקיימים בשיטת בחירות ישירה.

יוסי כץ: היא לא יכולה להיות שיטת אנדרוגינוס כזה, מין יצור כלאיים כזה, שלא קיים בשום מקום בעולם.

יוסי כץ: אם לא בחרנו לתקן אותה ולעשות אותה שיטה טובה יותר, הרי כדאי להיפטר ממנה ולהעביר אותה מן העולם.

יוסי כץ: אני רוצה לנצל את זכות הדיבור שלי לנמק רק הסתייגות אחת – חבר הכנסת ארנס נמצא כאן, חשוב מאוד שתשמע במה מדובר.

יוסי כץ: אני מברך אותך, ואני פונה אליך במיוחד, כי אתה היית אחד מן האנשים שדחפו לביטול שיטת הבחירה הישירה, וכמובן חבר הכנסת לנדאו וחבר הכנסת לשעבר ביילין.

יוסי כץ: יש נושא אחד שלא הגענו עליו להסכמה בוועדה, ואנחנו באים עם שתי גרסאות: מה קורה כשראש הממשלה מגיע למסקנה שבכנסת יש רוב שמתנגד לממשלה.

יוסי כץ: לפי אחת הגרסאות, הוא, ללא הסכמת הנשיא, יכול להביא להתפזרותה של הכנסת.

יוסי כץ: לפי הגרסה השנייה, הוא צריך לקבל את הסכמת הנשיא.

יוסי כץ: באים אנחנו ומציעים, קבוצת לפיד ואנוכי, הסתייגות שאומרת כך: הסכמת הנשיא נדרשת אבל היא לא בלעדית, היא משעה את התהליך ל-14 יום.

יוסי כץ: כלומר, אנחנו אומרים: הוא צריך לפנות לנשיא לקבל את הסכמתו, אבל אם הנשיא מתנגד, יש 14 יום שרק אז הוא יכול להפעיל את שיקול דעתו לפזר את הכנסת.

יוסי כץ: כלומר, לא למהר.

יוסי כץ: ראש הממשלה קובע לפזר את הכנסת בלי שום שיהוי או שיקול דעת.

יוסי כץ: לכן אנחנו חושבים שכדאי לקבל את ההסתייגות הזאת.

יוסי כץ: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עוזי לנדאו, בבקשה.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מאוד מעניין, שלא לומר משונה, לראות את הברית הקדושה שראינו הבוקר מעל הדוכן הזה, בין טומי לפיד לבין אנשי ש"ס.

עוזי לנדאו: בכל הכבוד לשתי המפלגות הניצות, זו מול זו, היום אנחנו רואים ברית אחים קרובה נגד ביטול הבחירה הישירה לראש הממשלה.

עוזי לנדאו: והסיבה היא די פשוטה – – –

אריה גמליאל: מה זה קשור?

עוזי לנדאו: אני אומר לך מה זה קשור – – –

אריה גמליאל: יש לנו בעניין זה דעה משותפת.

עוזי לנדאו: בסדר.

עוזי לנדאו: אני תמיד בעד הנה מה טוב ומה נעים שבת אחים גם יחד, אבל כאשר חבר הכנסת לפיד מנצל כל הזדמנות כדי להתכתש עם ש"ס, והנה היום הוא מתחבק עמכם בפומבי, צריך שאנחנו נשאל את עצמנו מדוע.

עוזי לנדאו: והסיבה היא שבוודאי מפלגות קטנות עושות קופה מהמצב הנוכחי, שעל-פיו ניתן להוסיף ולהישאר באותו מצב אבסורדי של תוהו ובוהו פרלמנטרי ופוליטי, שעל-פיו ראש ממשלה פעם אחת, כפי שיכולנו לראות בחודשים האחרונים, יכול לעשות כמעט ככל העולה על רוחו ולגרור את ישראל למצבים בלתי אפשריים, ופעם שנייה אנחנו רואים כיצד לעתים כמה סיעות, חלקן קטנות, בקואליציה, יכולות להביא לתוהו ובוהו בעבודתה של ממשלה.

אריה גמליאל: אני ואתה ותיקים פה – – –

עוזי לנדאו: חבר הכנסת גמליאל, אנחנו מסכימים על דברים רבים, על זה אנחנו לא מסכימים, בכל הכבוד.

עוזי לנדאו: אם בפרשת תרומה של השבוע שעבר עסקינן, תרום מעט נחת כדי שאוכל לסיים את הדברים.

עוזי לנדאו: היום, כאשר נעביר את החוק זה יהיה צעד חשוב בדרך להחזרת הדמוקרטיה של מדינת ישראל לנורמליות, לשפיות, ליתר סדר בכנסת.

עוזי לנדאו: נחזור להיות כדמוקרטיות המסודרות בעולם, שיש בהן שתי סיעות גדולות עיקריות: אחת אופוזיציה, אחת קואליציה.

עוזי לנדאו: יש גם מקום לסיעות קטנות, אך לא כל כך הרבה ולא שיפצלו את הפרלמנט במידה בלתי סבירה ובלתי ראויה.

עוזי לנדאו: אני רוצה לקוות, שתהיה אז כנסת חזקה, תהיה אחריות, תהיה פחות סחטנות, ונוכל לקוות שיהיו תנאים טובים להעלות את מדינת ישראל על פסים מסודרים.

עוזי לנדאו: אני רוצה עוד לציין, שהמאבק שהיום יגיע אל סיומו החל לפני כעשר שנים.

עוזי לנדאו: עוד לפני חמש שנים, ביולי, העברתי מכתב לראש הממשלה מר נתניהו, קודם הקמת הממשלה, ובו ציינתי בפניו, שלא אוכל לתמוך בקווי היסוד של הממשלה כשיש בהם משום חנק איטי של הדמוקרטיה בישראל.

עוזי לנדאו: אני מדבר על קווי יסוד שדיברו על כך שלא ישונה החוק לבחירה ישירה של ראש הממשלה, אלא ברוב מיוחד או בהסכמה של כל הסיעות הנוגעות בדבר.

עוזי לנדאו: אני זוכר שהתחלנו אז את המאבק הזה בתנאים קשים, נגד ממשלה ונגד ראש ממשלה מכהנים, עם מיעוט בכנסת ומיעוט בציבור, כ-30%.

עוזי לנדאו: אבל הנה עוד דוגמה לכך, שכאשר יש עקרונות חשובים לפנינו, כשהננו הוגנים בדרך אל המטרה, מתפשרים על מה שצריך – וההצעה שמונחת היום לפנינו היא מין פשרה – ואנחנו עקביים ומתמידים, בסיכומו של דבר אנחנו זוכים.

עוזי לנדאו: עוד אדגיש, אדוני היושב-ראש, שאויבי מדינת ישראל רואים את המבנה הרעוע של הממשלה.

עוזי לנדאו: אני רוצה להזכיר, שכאשר עמד ראש הממשלה מר בגין והביא לשלום בינינו לבין הגדולה באויבותינו אז, מצרים, היתה לו כנסת אחרת, עם אחריות, עם סיעות שיכולות היו להתאחד על דברים חשובים.

עוזי לנדאו: על כן אני בוודאי עם כל מי שמבקש שלום וביטחון, כולנו צריכים ליצור את התנאים לכנסת שתהיה אחראית, לממשלה שתהיה יציבה, ממשלה שתוכל לקבל החלטות גם בתחום הביטחון וגם בתחום השגת השלום, שתיטיב עם כולנו.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין, מהנוכחים.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה שמציעים לנו היום היא פרי בוסר של חוק הבחירה הישירה לראש הממשלה.

עסאם מח'ול: היא המוצר האומלל של החוק הזה, ולכן צריך והגיע הזמן לשנות את חוק הבחירה הישירה ולחזור לשיטה הישנה.

עסאם מח'ול: לא מזמן דיברנו על ברק כתואם נתניהו, אבל עד שהוא הספיק ליפול ולסיים את הקדנציה שלו מעמידים בפנינו ממשלת הבבושקה הרוסית; ממשלה של אחידות, ממשלה שבמקום הסבתא עומדת מבחוץ דמותו של הסבא, בתוכה עוד סבא יותר קטן וסבא יותר קטן וסבא יותר קטן, וכולם אותו דבר.

עסאם מח'ול: זאת לא ממשלת אחדות, זאת ממשלת אחידות.

עסאם מח'ול: זאת ממשלה שלא משאירה מקום לדמוקרטיה, וזו ממשלה שמנסה לטרוף את הפלורליזם של המשטר ושל החברה שבה אנו חיים.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך ולהעלים עין ואי-אפשר להמשיך ולהחריש מול המציאות הקשה שבה אותה ממשלה יכולה להיות בעלת הזכויות על הצעת התקציב, ואותה ממשלה תהיה בעלת הזכויות על האופוזיציה של אותו תקציב, ושתיהן יתמכו ויעבירו אותו תקציב.

עסאם מח'ול: זה בלתי אפשרי לאמץ שיטה שתעודד, במקום דמוקרטיה, במקום חברה אזרחית, חברה סקטוריאלית ושבטית.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך ולהעלים עין מכך ששיטת הבחירה הישירה של ראש הממשלה היא ביטוי והיא הסיבה למשבר מבני של הפוליטיקה הישראלית, משבר שאי-אפשר לצאת ממנו לא על-ידי בחירות ולא על-ידי ממשלת אחדות, אלא על-ידי מאבק נגד האחידות הזאת, נגד המונוליתיות הזאת של החברה הישראלית.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להשלים עם שיטה שבה אין מקום לעמדות ואין מקום למפלגות עם אידיאולוגיה, אלא יש מקום לקבוצות אינטרסים שיכולות לקדם אינטרסים ולעשות עסקאות כדי לקדם אינטרסים במקום להיאבק על אופיה של החברה ועל האידיאולוגיה ועל הרעיון.

גדעון עזרא: תודה.

עסאם מח'ול: אני מסיים.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להשלים עם שיטת בחירות שאפשר לחלום שהיא תביא לסקטור זה או אחר יותר חברי כנסת, אבל היא בהכרח תביא לכך שהכנסת כולה תהיה הרבה יותר חלשה, הרבה יותר מרוקנת מתוכנה, והמפלגות מרוקנות מתוכנן, מול ראש הממשלה ומול השיטה הזאת.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על שיטה אנטי-דמוקרטית בעליל, שמרוקנת את הדמוקרטיה מתוכנה, וצריך לקבור אותה וללכת הלאה, כדי לשנות את המציאות.

עסאם מח'ול: שינוי המציאות לא יתאפשר רק על-ידי שינוי שיטת הבחירות, אלא על-ידי שינוי מהותי של המדיניות והליכה למדיניות של שלום צודק, שוויון וצדק חברתי.

עסאם מח'ול: זה המוצא מהמשבר המבני של הפוליטיקה הישראלית.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חברת הכנסת ענת מאור.

גדעון עזרא: אם כל האחרים לא יהיו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, היום הוא יום מורכב מאוד בהיסטוריה הפוליטית של מדינת ישראל.

נעמי חזן: ייתכן מאוד שיש קרן אור אחת ביום הזה, וזו הכוונה לסיים את הליך ביטול חוק-יסוד: הממשלה, מה שקרוי הבחירה הישירה לראש הממשלה.

נעמי חזן: בשנת 1992, כאשר הכנסת ה-12 חוקקה את החוק הזה, היא עשתה את זה בניגוד מוחלט לדעת הרוב המכריע של אנשי מדע המדינה במדינת ישראל, מכמה סיבות מאוד ברורות.

נעמי חזן: בין היתר, כי מעולם לא התנהל דיון בישראל, האם אנחנו רוצים שיטה נשיאותית או שיטה פרלמנטרית מבחינת מבנה המשטר הדמוקרטי במדינה.

נעמי חזן: אנחנו, ביצירתיות הישראלית הצפויה, החלטנו להמציא שיטה שאין לה אח ורע בעולם הדמוקרטי, לא מבחינה היסטורית ולא בעולם היום.

נעמי חזן: אנשים הזהירו מפני הסכנות הפוטנציאליות בשיטה הזאת, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבל ייתכן מאוד שהכישלון הגדול הוא דווקא בכך שכל הציפיות שיוחסו לשיטה לא התממשו, ולהיפך, הבעיות שהן באו לתקן הוחרפו.

נעמי חזן: הבעיה הראשונה היא הבעיה של סחטנות פוליטית.

נעמי חזן: אם כרגע יתמקדו המצלמות במליאה בדיון בין חברי ש"ס, יבינו היטב שבמקום למנוע סחטנות פוליטית יש לנו עכשיו שלוש תחנות של סחטנות פוליטית: לפני הבחירות, בזמן הרכבת הקואליציה ואחר כך, יום יום.

נעמי חזן: השיטה הזאת היתה אמורה לייצב את המערכת הפוליטית, אבל בינתיים שני ראשי הממשלה שנבחרו בשיטה הזאת כיהנו פחות זמן מקודמיהם.

נעמי חזן: השיטה הזאת היתה אמורה להפחית בצורה ניכרת את מספר המפלגות.

נעמי חזן: היום יש בכנסת ישראל 18 סיעות ועוד היד נטויה, יותר, אגב, מאשר אי-פעם.

נעמי חזן: זה לא עניין של התפלגות המערכת הפוליטית, זה עניין של התפלגות, התרסקות טוטלית של המערכת המפלגתית.

נעמי חזן: לכן זה מאבק גם אישי שלי, שנמשך למעלה מתשע שנים, כחברת כנסת.

נעמי חזן: אני שמחה שנוכל לתת לפחות מתנה אחת לאזרחי מדינת ישראל היום – ביטול הבחירה הישירה לראשות הממשלה.

נעמי חזן: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת נעמי חזן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ענת מאור – אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לחבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: לפני כן, הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק דחיית שירות ביטחון לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (הוראת שעה), התשס"א–2001, שהחזירה הוועדה המיוחדת לעניין חוק שירות ביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה); והצעת חוק הפיקוח על המטבע (תיקון מס' 4), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת הכספים.

ד' לב: החלטת ועדת האתיקה מיום י"ב באדר התשס"א, 7 במרס 2001, בעניין בקשת נקבל לפסול חבר הוועדה.

ד' לב: תודה.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, סליחה.

ראובן ריבלין: פשוט דילגתי, וחשבתי שהוא לא נוכח.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ענת מאור, את היית פה כשקראתי לך?

ענת מאור: – – –

ראובן ריבלין: את ביקשת להיות בסוף.

ראובן ריבלין: אז לא אמחק אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת גפני, ואחריו – חבר הכנסת שרנסקי וגם חברת הכנסת מרינה סולודקין.

ראובן ריבלין: אם אדוני ירצה שהיא תהיה לפניך, אין בעיה.

ראובן ריבלין: אתה רשום אצלי.

ראובן ריבלין: לכל אחד מכם שלוש דקות, והפעם אני מקפיד.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, מכיוון שרוב הדברים שאפשר לומר על מה שקורה בנושא הבחירה הישירה כבר נאמרו, אחזור רק על כמה נקודות.

יולי יואל אדלשטיין: ברצוני לומר, קודם כול, שלדעתי, המהלך שאנחנו מתכוונים לבצע היום – ואני מקווה מאוד שהמהלך הזה לא יצליח – כלומר לחזור לשיטה הקודמת, הוא מהלך מאוד מוטעה.

יולי יואל אדלשטיין: לדעתי, הדרך הנכונה היא להסתכל בעיניים פקוחות על חסרונות חוק הבחירה הישירה ולנסות לתקן – לנסות לתקן אולי את אחוז החסימה, לנסות לתקן בנושא פילוג הסיעות ולנסות לתקן אולי עוד דברים שגרמו לאי-יציבות של המערכת הפוליטית בשנים האחרונות.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, לבנות על הזיכרון הקצר ולומר שכל הדברים, שאני לא רוצה לחזור עליהם כי כולם כבר הזכירו אותם, ה"מיצובישי" ו"אברשה, חזור הביתה" ו"התרגיל המסריח" – הרי כל הדברים האלה היו בשיטה הקודמת, וההפגנות, כמה מאות מטר מהכנסת היו בשיטה הקודמת.

יולי יואל אדלשטיין: האם לזה אנו רוצים לחזור?

יולי יואל אדלשטיין: לדעתי, אם אנחנו לא רוצים לעשות את הטעות הזאת, עלינו להתקדם – לא לחזור אחורה, לא לזגזג, אלא להתקדם על מנת לשפר את מה שאפשר לשפר בנושא הבחירה הישירה.

יולי יואל אדלשטיין: הערה אחרונה – אני שומע בימים האחרונים, בשבועות האחרונים, וגם רואה כל מיני מודעות, על כביכול מצב שבו כל המומחים למדעי המדינה וכל מי שעוסק בתחום הזה מבקרים את השיטה הנוכחית במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני רק רוצה להזכיר לכם, שלפני עשר שנים כל המומחים למדעי המדינה דיברו על הצורך לשנות את השיטה, ובין היתר תמכו בבחירה בשני פתקים.

יולי יואל אדלשטיין: לדעתי, על סמך ניסיון מאוד מצומצם של שני ראשי ממשלה שהגיעו לכס ראש הממשלה ממש בתחילת הקריירה הפוליטית שלהם, פשוט לא נכון להגיע למסקנה שהשיטה לא טובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין, שהשאיר דקה נוספת לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: זה בקבוצות.

ראובן ריבלין: אתה מייד אחרי חבר הכנסת שרנסקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני מצטער.

ראובן ריבלין: זה הולך בקבוצות.

ראובן ריבלין: לא שמתי לב שהם נמצאים והזדרזתי.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, בגלל הדיון על ביטול חוק הבחירה הישירה יש חברי כנסת שעברו לכיסאות הפנסיונרים.

ראובן ריבלין: הם כבר מתרגלים.

מרינה סולודקין: זו בדיחה.

ראובן ריבלין: המחשבה היא טובה, אבל לאו דווקא הם.

ראובן ריבלין: יש לי מועמדים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מכין רשימות.

אריה גמליאל: היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: גברתי, בבקשה.

ראובן ריבלין: שלוש דקות עומדות לרשותך.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להדגיש שאני אישית מאוד מתנגדת לביטול שיטת הבחירה הישירה של ראש הממשלה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, שאני חושבת שאנחנו עושים בזה צעד אחורנית, וזה לא נכון.

מרינה סולודקין: עם כל הכבוד, אני רואה, וגם סיעתי, שהשינויים בחוק-יסוד: הממשלה והניסיון לבטל את הבחירה הישירה הם קנוניה של המפלגות הגדולות כדי לשפר את מצבן העגום, ניסיון כושל של המפלגות האלה להגדיל את מספר המנדטים בכנסת על חשבון מפלגות שמייצגות מגזרים ואינטרסים חברתיים.

מרינה סולודקין: אני חושבת, שהמפלגות הגדולות – – – חבר'ה, קצת שקט.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת של ש"ס, חברי הכנסת האשם מחאמיד ורחמים מלול, אני מבקש מכם לשמור על שקט.

ראובן ריבלין: זה לא על חשבונך.

מרינה סולודקין: בטח.

מרינה סולודקין: המפלגות הגדולות לא הצליחו, כיוון שהאידיאולוגיות של "ארץ-ישראל השלמה" ו"הסוציאל-דמוקרטיה" כמעט נעלמו והפכו בלתי רלוונטיות.

מרינה סולודקין: גם המסר החברתי איננו קיים בשתי המפלגות שלא מצליחות להתמודד גם עם הפסיפס המורכב מאוד של החברה הישראלית.

מרינה סולודקין: לדעתי, במקום להעלות את רמת השירות שניתן לציבור הבוחרים, להכניס לכנסת אנשים בולטים מבחינה מוסרית, מקצועית ואידיאולוגית, חושבים שבביטול הבחירה הישירה של ראש הממשלה יתקנו את המצב.

מרינה סולודקין: למעשה, אנחנו בישראל בעלייה מכוננים את סדרת החוקים, איך לשפר את המצב הקיים בלי ביטול הבחירה הישירה.

מרינה סולודקין: צריך פשוט להעלות את שיעור החסימה עד ל-3%, ושלב אחרי שלב לעבור לבחירות אזוריות חלקיות.

מרינה סולודקין: לדעתי, ביטול השיטה הקיימת הוא טעות חמורה, כיוון שמי שיבחר את ראש הממשלה, במקום כולנו, יהיו עסקנים קטנים במפלגות שיבחרו בשבילנו את ראש הממשלה.

מרינה סולודקין: אסור לסובב לאחור את גלגלי ההיסטוריה.

מרינה סולודקין: חייבים לשפר את השיטה הקיימת.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

ראובן ריבלין: אדוני ראש סיעת ישראל בעלייה, יש לך שש דקות, כי חבר הכנסת גנדי ריגר לא נמצא.

ראובן ריבלין: אתה יכול לנצל את הזמן העומד לרשות סיעתך, כי כל סיעה קיבלה בהתאם.

ראובן ריבלין: אם תרצה, אני לא מגביל אותך.

נתן שרנסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, באמת אפשר לשמוע בימים אלה הרבה ביקורת על השיטה הנוראית הזאת שקיימת, שכתוצאה ממנה יש כל הזמן איזה תרגיל מסריח בכנסת, וב"וולבו" אחד אפשר לקנות חבר כנסת ולשנות את המצב במדינה – כך אומרים לפחות.

נתן שרנסקי: ראש הממשלה מתעלם מהכנסת ואומר שהוא לא צריך רוב, ואפילו עם קבוצה קטנה של חברי כנסת הוא יכול ללכת ולעשות מה שהוא רוצה – כך אומרים.

נתן שרנסקי: שוכחים רק, שהתרגיל המסריח, האמא או האבא של כל התרגילים המסריחים, היה דווקא בשיטה הקודמת, ואז גם קיבלנו את הכינוי הזה.

נתן שרנסקי: ואז באמת לא היה תרגיל ה"וולבו" אלא תרגיל ה"מיצובישי".

נתן שרנסקי: בקשר לזה שאפשר להתעלם מהרוב – מתי נולד המשפט שאפילו עם רוב של קול אחד אפשר ללכת עד הסוף?

נתן שרנסקי: מתי הלכו להסכם אוסלו בלי שום קונסנסוס בעם?

נתן שרנסקי: תחת השיטה הקודמת.

נתן שרנסקי: שומעים ביקורת נוספת.

נתן שרנסקי: בימים האלה ברור עד כמה זה רע שיש במדינת ישראל הרבה מפלגות.

נתן שרנסקי: אתם רואים?

נתן שרנסקי: צריך לנהל משא-ומתן עם כל מפלגה ומפלגה.

נתן שרנסקי: למה יש כל כך הרבה מפלגות?

נתן שרנסקי: אנחנו שוכחים, שמדינת ישראל היא מדינה בדרך, ואולי פחות או יותר היא כבר התייצבה.

נתן שרנסקי: אבל החברה בישראל היא בתחילת הדרך.

נתן שרנסקי: מה זה עם ישראל שיושב בציון?

נתן שרנסקי: איזה סוג של חברה יכולה לכלול בתוכה את עם ישראל שיושב בציון?

נתן שרנסקי: אנחנו רק מנסים לתת תשובה על השאלה הזאת.

נתן שרנסקי: קבוצות שונות של יהודים ממדינות שונות, מתרבויות שונות ועם תשובות שונות על שאלות בסיסיות של מה זה עם יהודי – הם מנסים להשפיע על עיצוב החברה.

נתן שרנסקי: לא רק שזה לא רע – זה טוב מאוד.

נתן שרנסקי: בתחילת שנות ה-50, ה-60 וה-70 הגישה היתה מאוד פטרנליסטית.

נתן שרנסקי: המפלגות הגדולות יודעות טוב מאוד מה צריך.

נתן שרנסקי: מה צריכה יהדות מרוקו – ידענו אנחנו, היהודים מרוסיה שבאו 50 שנה לפניהם.

נתן שרנסקי: מה צריכים יהודים מרומניה, מה צריכים דתיים וחילונים ומה צריכים ותיקים ועולים – המפלגות הגדולות ידעו הכול.

נתן שרנסקי: והם, קבוצות שונות בתוך העם, רצו להשפיע.

נתן שרנסקי: העובדה שהיום יש כל כך הרבה קבוצות שאפשר לשמוע בקולן – ולא רק לשמוע, אלא הן יכולות גם להשפיע – תרמה לאינטגרציה האמיתית.

נתן שרנסקי: לא צריך להילחם בזה, אלא צריך לעודד את זה.

נתן שרנסקי: עם זאת, אין ספק שחשוב מאוד לחזק את הדמוקרטיה שלנו ולמנוע תופעות של תרגילים מסריחים גם בשיטה שהיתה וגם בשיטה שקיימת היום.

נתן שרנסקי: ועל כן, צריך להמשיך את השינויים ולהמשיך את הרפורמה.

נתן שרנסקי: עשינו שינוי לבחירה הישירה של ראש הממשלה, ופתאום ראינו שיש פער גדול בין ראש הממשלה והכנסת לבין הזכויות של ראש הממשלה ושל הכנסת, וסובלים מזה, אז צריך סוף-סוף לקדם גם את הבחירה הישירה של חברי הכנסת, או רוב של חברי הכנסת, או לפחות חצי מחברי הכנסת.

נתן שרנסקי: אני מבטיח, שברגע שתהיה בחירה ישירה של חברי כנסת, רוב התופעות של גנבת קולות, גנבת מנדטים וגנבת כסף ייעלמו.

נתן שרנסקי: אנחנו נגד הליכה אחורה.

נתן שרנסקי: אנחנו בעד המשך הרפורמה.

נתן שרנסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שרנסקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חברת הכנסת מאור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע נמצא – בסדר.

ראובן ריבלין: תמר גוז'נסקי נמצאת – בסדר.

ראובן ריבלין: בזה אנחנו מסיימים אחרי זה.

ראובן ריבלין: לא מייד, אבל בעוד 20 דקות נתחיל להזעיק את הקהל הנכבד.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: עוברים לחוק טל?

ראובן ריבלין: כך סוכם?

ראובן ריבלין: אין בעיה.

ראובן ריבלין: כן, אנשים בלוויה, מה תעשה?

ראובן ריבלין: תחכה עד שהם יגמרו להצביע?

ראובן ריבלין: נצביע על כך קודם, ואחרי כן על חוק טל.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת משה גפני, אשר יבוא ויישא את דברי יהדות התורה, וכל מה שקשור להסתייגויותיו בקשר לחוק הבחירה הישירה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: מי אחריו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש שני סוגי משטרים במדינות המערב: יש משטר נשיאותי, כמו שקיים בארצות-הברית, שיש בו איזונים ובלמים של בתי הקונגרס ושל הסנאט, ויש משטר פרלמנטרי, שקיים בחלק גדול ממדינות אירופה.

משה גפני: רבותי, חברי הכנסת מש"ס.

ראובן ריבלין: האם סיעת ש"ס מקיימת כרגע התייעצות סיעתית?

משה גפני: עכשיו אני מדבר אל סיעת ש"ס.

ראובן ריבלין: אולי צריך להפסיק את הדיונים, עד שתסיימו את ההתייעצות הסיעתית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מאחורי האולם נמצאת אכסדרה נפלאה.

משה גפני: לא, אני צריך את הקשבתם, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: נא להקשיב לחבר הכנסת גפני.

רחמים מלול: האם אני מבין שסיעת יהדות התורה תומכת בזה?

משה גפני: יש לנו חופש הצבעה בעניין הזה.

משה גפני: אני תומך בביטול הבחירה הישירה, ואני עומד להסביר למה.

רחמים מלול: כי אני מבין שאתם חוששים מהגידול של ש"ס.

משה גפני: להיפך, אבל אני הולך להסביר למה.

משה גפני: לכן רציתי את הקשבתכם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, חלק מכם לא היה בכנסת כשהתחיל פה ההליך של ביטול הבחירה הרגילה לראשות הממשלה.

משה גפני: מה שקרה זה שהיה תרגיל, שעשה בשעתו שמעון פרס.

משה גפני: ואז – מי שזוכר – דיברו על הסחטנות החרדית.

צבי הנדל: איך קרה – – –

משה גפני: לא חשוב, ועשו הפגנה בכיכר מלכי-ישראל אז, שהיום נקראת כיכר-רבין, כדי לעצור את החרדים ואת הסחטנות של החרדים.

משה גפני: איך עוצרים את הסחטנות של החרדים?

משה גפני: עושים יצור כלאיים שלא קיים בשום מדינה בעולם, עושים בחירה ישירה לראשות ממשלה.

משה גפני: וכך חשבו לעצור את החרדים.

משה גפני: אני עמדתי כאן ואמרתי: אתם לא עוצרים אף חרדי ושום כלום, אפשר את החרדים לעצור רק אם נזרוק אותם לים, בכל שיטה החרדים יהיו כאן.

משה גפני: אפשר רק לזרוק אותם לים, ואם מישהו רוצה, שיגיד את זה, ותיכף נראה מי אומר את זה.

צבי הנדל: זה רעיון.

משה גפני: לא עצרו את החרדים.

משה גפני: הנה, יש ברוך השם 22 חברי כנסת חרדים.

משה גפני: לא עצרו את החרדים, אבל חשבו שככה יעצרו אותם, ויצרו יצור כלאיים.

משה גפני: עכשיו תראו מה עשו למדינת ישראל עם הניסיון לעצור את החרדים, וזה גם לקח לעתיד.

משה גפני: אני רוצה לתת דוגמה, שכבר נתתי אותה פה.

משה גפני: אני לוקח יהודי חילוני שגר ברמת-אביב, והוא אומר: אני רוצה להצביע לברק לראשות הממשלה, משום שאני מאמין בדרך המדינית שלו – אני לא יודע מה היא, אבל לא חשוב – ומפני שאני מאמין בדרכו וכו', אני מצביע לברק לראשות הממשלה.

משה גפני: זה היצר הטוב שלו.

משה גפני: היצר הרע שלו אומר: שמע, החרדים הם סחטנים, וצריך להצביע גם נגד החרדים.

משה גפני: אז בפתק השני הוא מצביע שינוי.

משה גפני: מה אמרה שינוי?

משה גפני: שינוי אמרה כאן אתמול – ואני הרי לא נכנס כשטומי לפיד מדבר.

ראובן ריבלין: האם אדוני מרמז ששינוי נגד החרדים?

משה גפני: לא, אני לא מרמז דבר.

משה גפני: אני עומד להגיד מה אומר טומי לפיד.

משה גפני: אומר טומי לפיד כאן אתמול – ואמרו לי את זה חברי כנסת חילונים מאוד – – –

מוסי רז: – – –

משה גפני: חבר הכנסת מוסי רז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רז.

ראובן ריבלין: אדוני לא שם לב שיש לו 33 שניות.

משה גפני: אני אעשה את זה מהר.

משה גפני: אומר טומי לפיד – אני לא שמעתי זאת, משום שאני לעולם לא נכנס לכאן כאשר הוא מדבר, ואני יוצא אם הוא נמצא – החרדים הם כת מוזרה מאוד ששרדה בארץ הזאת, שאינה מזדהה עם היהדות, עם המדינה היהודית, היא רק עוקבת אחרי מה שהיהודים עושים כדי לסחוט, כדי לפגוע, כדי לקחת, כדי להרוויח, ואז כמו שאנחנו לא באים בתביעה אל הערבים לשרת בצה"ל, הגיוני שלא נבוא בתביעה אל החרדים.

משה גפני: אין בין החרדים לבין היהדות ולא כלום, מלבד חיקוי של כמה תפילות שעליהן הם חוזרים, כי הם לא יודעים שום דבר אחר והם לא לומדים שום דבר אחר.

משה גפני: ברגע שאתה מבין שהחרדים לא שייכים ליהדות, אתה מבין את התנהגותם וכו' וכו', כאילו הם היו יהודים.

משה גפני: מי הביא את טומי לפיד לכנסת?

ראובן ריבלין: מי?

משה גפני: מי הביא את טומי לפיד לכנסת?

משה גפני: אני אגיד לכם.

משה גפני: הרי מה שמעניין אדם נורמלי זה מדיניות, הנושא החברתי או הכלכלי.

משה גפני: זה מה שמעניין אותו.

משה גפני: אם הוא היה מצביע בפתק אחד, הוא היה מצביע בפתק אחד.

משה גפני: איך הגיע מצב כזה, שאנשים מצביעים גם למפלגה שאין לה כלום לא בנושא המדיני, לא בנושא החברתי, לא בנושא הכלכלי, ולא בשום נושא, מלבד דבר אחד – שנאה ושנאה ושנאה?

משה גפני: אני לא זוכר שאי-פעם היה כזה נאום בכנסת נגד קבוצה – לא נגד לומדי תורה, נגד החרדים בכלל, נגד 500,000 איש או מיליון איש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: אני אומר לך: אם אני הבנתי, כולם הבינו.

משה גפני: שנאה כזאת.

משה גפני: ולכן אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת מש"ס: השיטה פגומה ופסולה, והיא מביאה תופעות כאלה.

משה גפני: אני מאמין שאתם תשמרו על כוחכם, ואפילו תעלו, מכיוון שאתם מביאים אידיאולוגיה.

משה גפני: הם מביאים שנאה.

משה גפני: אותם צריך לסלק מפה, מכיוון שהשיטה הביאה אותם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ראובן ריבלין: הפעם אני מקפיד על הזמן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, ראשית, לעונג הוא לי לברך אותך שעה אחת בטרם המינוי החשוב לשר.

ראובן ריבלין: אני בטוח שתהיי גם שעה אחת אחרי כן.

ענת מאור: אבל המיקרופון לא יהיה ברשותי.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שהצעת החוק הזאת היא אחד ההישגים החשובים שהכנסת מביאה טרם כינון ממשלה חדשה, וטוב שכך.

ענת מאור: אני רוצה לציין, שאישית נמניתי עם מתנגדי שינוי השיטה הזאת ב-1992, אבל אין ספק, להערכתי, שאלה שציפו ליתרונות מן השיטה החדשה, כמו יותר יציבות ויותר יעילות, התבדו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלסאנע, אתה אחריה.

ענת מאור: הם התבדו בגדול, לא רק בגלל החילופים שקורים בין ראשי הממשלות, אלא גם בגלל מה שקרה תוך כדי כהונת הממשלה, ונוסף על כך – וזה אולי יותר חמור – חסרונות של כזאת סקטוריאליזציה של החברה הישראלית וכזאת הקצנה של כל סקטור לא היו בתרבות הפוליטית הקודמת.

ענת מאור: אומרים, ובצדק, ששינוי השיטה הוא לא חזות הכול, אבל אין ספק שבלי זה היינו נקלעים לסחרור של משברים.

ענת מאור: אני רוצה גם לציין, שהוועדה – הזכרנו את ועדת החוקה, חוק ומשפט – הוסיפה כמה מהדברים החיוביים שהיו בשנים האחרונות, כמו אי-אמון ברוב של 61 חברי כנסת, כמו סמכות פיזור לראש הממשלה על מנת למנוע סחטנות יתר, כשאנחנו יודעים שיש חסרונות גם בשיטה הקודמת.

ענת מאור: לפיכך, לא חזרה לשיטה שכולה מושלמת, אבל בהחלט נסיגה חשובה משיטה שהיתה קלוקלת ופגעה בתרבות הפוליטית בישראל.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, אני רוצה להסב תשומת לב להסתייגות שלי לסעיף 7, ואני לא אציג אותה להצבעה, שכן לשמחתי גם ראשי סיעות הליכוד והעבודה וגם מציעי החוק וגם נציגים מוועדת החוקה, חוק ומשפט חתמו על הסכם בהבנה, שלפיו לא יחול שינוי בכך שמרכיב הקואליציה העתידית יהיה חייב להיות מהמפלגה הגדולה.

ענת מאור: סיעת מרצ, סיעתי, לא יכלה להצטרף לניסוח כזה וגם לא לחשש שאחר כך יהיה "תרגיל" לכאורה.

ענת מאור: נכון, יש בהחלט חשיבות למפלגות גדולות, יש חשיבות למרכז.

ענת מאור: אבל, אוי לנו אם תהיה שיטה כלשהי שתמנע את היכולת מפלורליזם דמוקרטי.

ענת מאור: ודווקא סיעות אידיאולוגיות עלולות להיפגע מחזרה לשיטה הישנה, ואנחנו תומכים בכך, אף שמבחינה סקטוריאלית אישית יכולנו להתנגד.

ענת מאור: לכן אני מקווה ומאמינה, שההסכם הזה יכובד במלואו, וחזרה לשיטה הקודמת משמעותה גם אי-חזרה או אי-שינוי, לא היום ולא בעתיד ולא בכנסות הבאות, שרק ראש המפלגה הגדולה הוא אוטומטית ראש הממשלה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר, שהתרבות הפוליטית חשובה לא פחות מהשיטה הפוליטית, ואני מצטערת מאוד – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ענת מאור: עוד מלה.

ענת מאור: מתחילה כהונתה של ממשלה חדשה, שפוגעת בתרבות הפוליטית, כי מצד אחד ראש הממשלה נבחר על מצע של שלום ועשה אחדות לאומית סביב שלום, ונתן התחייבות לישראל ביתנו, שהיא חמורה ביותר, שנוגדת את כל מצע הבחירות שלו.

ענת מאור: שנית, התוספת הזאת איננה תוספת דקורטיבית.

ענת מאור: זו פגיעה בדמוקרטיה של מפלגה שהתנגדה רק לפני שנתיים בתקיפות כזאת להגדלת מספר השרים, והיום היא בזה לתקציב המדינה.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שהעובדה שאנחנו כבר מתבשרים שראש הממשלה נבחר כנראה על-ידי הון לא תקין – אני פניתי למבקר המדינה ולוועדה לביקורת המדינה לדון בכך.

ענת מאור: אלה כתמים על הדמוקרטיה שאנחנו צריכים להורידם מסדר-היום הפוליטי וליצור תרבות פוליטית וליצור אמינות והוגנות ולהתקדם לשלום ולצמצם פערים.

ענת מאור: אבל, את זה השיטה לא תפתור, אלא מדיניות של ממשלה שאנחנו נוביל.

ענת מאור: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – אחרונה, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לברך את המוסלמים לרגל חג הקורבן.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: חג שמח לכם, אנו מקווים שחג הקורבן הבא יחול שעה שהביטחון והיציבות ישררו באזור הזה ויושם קץ לסגר ולמצב הטרגי שבו נתון עמנו הפלסטיני.

טלב אלסאנע: אנו מאחלים גם כי יוכתר בהצלחה מאבקו של עמנו הפלסטיני בתוך גבולות 1948 להשגת השוויון.

טלב אלסאנע: ) אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, דבר מוזר קורה בכנסת הזאת.

טלב אלסאנע: אם השיטה הקודמת – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

גדעון עזרא: רבותי, חבר הכנסת זאב, תעשו את זה בחוץ.

טלב אלסאנע: מה האחווה הזאת בין שינוי לש"ס?

טלב אלסאנע: מה קרה?

טלב אלסאנע: אני רואה בימים אלה שיושב זאב עם טריף ושינוי עם ש"ס, ואנחנו מגיעים לאחרית הימים.

טלב אלסאנע: אז אולי רק תיתנו לי לומר את דברי ואחר כך תמשיכו באחדות המופלאה הזאת.

רחמים מלול: גם אתך עוד נשב.

טלב אלסאנע: אהלן וסהלן.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר שדבר מוזר קורה.

טלב אלסאנע: תופרים כנסת על-פי הממדים של אריאל שרון, והממדים שלו לא קטנים, ממשלה רחבה; הכיסאות של הכנסת ישנים וחוק-יסוד משנים.

טלב אלסאנע: מבטלים את חוק השיטה הישירה וחוזרים לשיטה הישנה, כאילו היא התגלמות השלמות.

טלב אלסאנע: ואני שואל, אם השיטה הקודמת היתה טובה, למה שינו אותה?

טלב אלסאנע: ואם היא נמאסה, מי המאיס אותה?

טלב אלסאנע: מי שהמאיס אותה זה שתי המפלגות הגדולות, הליכוד והעבודה, שהיו גונבות מנדטים אחת מהשנייה, והיום הן רוצות לחזור אליה.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת טומי לפיד, שמתנגד לחזרה לשיטה – אני רוצה לומר, שאם יש בעיה, משבר, המשבר הוא לא בשיטה, המשבר הוא במציאות הקשה, בצורך לקבל הכרעות, בצורך לקבל החלטות, ושום שיטה לא תחליף את הצורך במנהיגות אמיצה, אמיתית, שתתמודד עם האמת לאשורה.

טלב אלסאנע: יש צורך במנהיגות שתבוא ותאמר לעם, שאי-אפשר להביא לכם את הביטחון המיוחל בלי שלום.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להביא שלום בלי לשים קץ לכיבוש.

טלב אלסאנע: המשוואה, הנוסחה הפשוטה, היינו, ביטחון – משמעו שלום.

טלב אלסאנע: שלום – משמעו לשים קץ לכיבוש, דבר שהוא פשוט, אבל צריך מנהיגות אמיצה שתגיד את האמת.

טלב אלסאנע: ובינתיים, אין מנהיגות.

טלב אלסאנע: השיטה לא תמציא את זה מעצמה.

טלב אלסאנע: לדעתי, כל ריצת האמוק הזאת לחזור לשיטה הישנה, לא תפתור את הבעיה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לכם, שהפעם אנחנו רואים שמתחלפים ראשי ממשלה שנבחרו ברוב מוחץ.

טלב אלסאנע: אהוד ברק נבחר ברוב סוחף והוא נפל אחרי שנה וחצי.

טלב אלסאנע: אריאל שרון נבחר ברוב של שני-שלישים – – –

תמר גוז'נסקי: עוד יותר גדול.

טלב אלסאנע: עוד יותר גדול, ובתוך שנה הוא יפסיד את הכול, וגם הקואליציה הרחבה שלו תתפורר.

טלב אלסאנע: כי כגודל הקואליציה שלו, שטח המשא-ומתן ויכולת התמרון שלו יהיו קטנים יותר.

טלב אלסאנע: זה לא תחליף לקבלת החלטות.

טלב אלסאנע: יש צורך בקבלת הכרעות.

טלב אלסאנע: לכן, הבעיה איננה בשיטה.

טלב אלסאנע: מי שמנסה לתלות את האחריות בשיטה, משלה את האנשים.

טלב אלסאנע: עכשיו מנסים להציג את זה כליברליזם, שזו שיטה טובה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, שלנו, הציבור הערבי, זו לא בושה שיהיה ייצוג של הסקטורים בחברה, במדינה, בכנסת.

טלב אלסאנע: זה דבר טוב.

טלב אלסאנע: אבל, אנחנו יכולנו למשל להעניש את אהוד ברק עקב המדיניות שלו.

טלב אלסאנע: אם אנחנו חוזרים לשיטה הישנה, איך אנחנו יכולים להעניש מישהו?

טלב אלסאנע: אנחנו נאבד את יכולת ההשפעה.

טלב אלסאנע: לכן אני מתפלא על חברי מהמפלגות הערביות שהם בעד ביטול השיטה הקיימת ורוצים לחזור לשיטה הישנה.

טלב אלסאנע: אם אנחנו נישאר אז כמפלגות הערביות, יכולת ההשפעה שלנו, הרושם שלנו יהיה קטן, ועל זה אסור ללכת.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: הנה, ערפאת מחזיק מעמד הרבה שנים.

גדעון עזרא: שיטה טובה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

גדעון עזרא: אחריה – השר רמון.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אמרתי עכשיו, בדרכי לדוכן, לחבר הכנסת ארנס, שבשנים שחלפו מאז חוקק החוק, ובקרב הקשה שניהלנו לביטולו, בהתחלה לאי-אישורו ואחר כך לביטולו, היו הרבה מאוד ימים שחשבתי שלא נגיע בכלל לרגע הזה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני רואה בעובדה שהכנסת היום, בסיכוי סביר בהחלט, תבטל את שיטת הבחירה הישירה של ראש הממשלה, הישג לאלה שלחמו באופן עקבי נגד אישור החוק בזמנו ובעד שינויו במשך כל השנים האחרונות, לרבות הצעות חוק שהגשנו בכל כנסת לשינוי השיטה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, השיטה נכשלה במטרות שהציגו לפניה יוזמיה.

תמר גוז'נסקי: אמרו שהיא תביא יציבות והיא לא הביאה יציבות.

תמר גוז'נסקי: אמרו שהיא תמנע פיצולים והיא לא מנעה פיצולים.

תמר גוז'נסקי: אמרו שהיא תשפר את איכות השלטון, היא לא שיפרה את איכות השלטון.

תמר גוז'נסקי: לכן השיטה הזאת, לפי כל המטרות שהציגו לפניה יוזמיה, נכשלה.

תמר גוז'נסקי: השיטה נכשלה משום שהיא הלבישה על שיטה פרלמנטרית מין גוף זר של בחירה ישירה, וראשי הממשלה שנבחרו בבחירה ישירה היו כישלון, כפי שאנחנו היינו עדים לו, כפי שהציבור הוכיח.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, לא הכול תלוי בשיטת הבחירות, וזו עובדה שעליה מסכימים פה חברי הכנסת.

תמר גוז'נסקי: ודאי ששיטת הבחירות היא כלי, ומדיניות היא הדבר הקובע, ולכן, להערכתי, אם ראש הממשלה, למשל ברק, לא היה נכשל ומסתבך בתוך המדיניות מלאת הפחים והמלכודות שהוא בנה, והוא חשב שבמלכודות האלה ייפלו אחרים, והוא עצמו נפל בהן, יכול להיות ויש סיכוי סביר שהוא היה מגיע לבחירות עם הסכם שלום עם הפלסטינים – –

יוסף (טומי) לפיד: – – –

תמר גוז'נסקי: – – ואז הוא היה מתמודד, לא ברמת ההבטחות שלא מומשו, אלא ברמת ההסכם שמוצג בפני הציבור.

תמר גוז'נסקי: לכן נושא המדיניות הוא נושא מרכזי.

תמר גוז'נסקי: אבל, גם שיטת בחירות יש לה משמעות.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזהיר מפני הניסיונות לתקוף שוב את הנושאים באמצעים טכניים, למשל, הרעיון הנלוז של העלאת אחוז החסימה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מפלגת המרכז ז"ל, או איך שהיא נקראת היום, עברה בקלות את אחוז החסימה, וגם אם היה מדובר ב-3%, היא היתה עוברת בקלות – אז זה הפריע לה להתפרק?

תמר גוז'נסקי: זה הפריע לה להפוך ללא-מפלגה?

תמר גוז'נסקי: הבעיה איננה למנוע ממישהו שאין לו בעצם בסיס, אלא הבעיה היא שאנחנו צריכים לשמור על זכותם של כל הקבוצות, של כל הארגונים וכל השכבות בחברה הישראלית להגיע לייצוג, גם אם אנחנו מדברים על קבוצות שיש להן שותפות אידיאולוגית שחשוב שתיוצג בכנסת הזאת, שהיתה בכנסת הזאת והיא צריכה להישאר בכנסת הזאת.

תמר גוז'נסקי: ולכן אני מקווה, שהממשלה המנופחת שקמה לא תנסה לנצל ולרמוס את המפלגות הקטנות.

תמר גוז'נסקי: אני פונה בזאת לכל המפלגות שהנושא הזה חשוב להן להתאחד כבר מעכשיו במערכה נגד העלאת אחוז החסימה.

תמר גוז'נסקי: אני מאוד מקווה, שהכנסת היום אכן תבטל את שיטת הבחירה הישירה, וגם תאמר את דברה לממשלה החדשה שאמורה להיכנס, אבל על כך – בהמשך.

תמר גוז'נסקי: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: אחרון הדוברים, שר הפנים חיים רמון.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר לנוכחים, שההצבעה לא תהיה עכשיו אלא לאחר הדיון השני, הדיון בחוק טל.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גל של שטיפת מוח מעורבת בנוסטלגיה מזויפת וזיכרון קצר של הציבור הביא, לצערי, חלק גדול מחברי הכנסת לשינוי עמדתם בנושא שיטת הבחירות.

חיים רמון: לצערי, אני זוכר את חסרונותיה הגדולים מאוד של השיטה שהיום רוצים לחזור אליה ומתגעגעים אליה; זוכר טוב מאוד, לצערי, כי אם לא הייתי זוכר, אולי גם אני הייתי מתבלבל ותומך בשינוי השיטה.

צבי הנדל: השינוי הזה היה מהמוצדקים ביותר.

חיים רמון: בערך כמו מלחמת לבנון.

משה ארנס: מה זה שייך?

חיים רמון: עניתי לחבר הכנסת הנדל.

משה ארנס: הזיכרון שלך כנראה עוד יותר קצר.

חיים רמון: סליחה, חבר הכנסת ארנס, אתה לא הבנת את ההערה.

חיים רמון: זו היתה בדיחה פרטית ביני ובין הנדל.

חיים רמון: אני מצטער שלא הבנת אותה, ואני חוזר לנושא.

משה ארנס: הזיכרון שלך כנראה קצר.

חיים רמון: כן, הזיכרון שלי ארוך.

חיים רמון: אני זוכר את שנות ה-90 ואת 1988 ואת 1992, כאשר בבית הזה סיעות של חמישה חברי כנסת, סיעת אגודת ישראל ללא דגל התורה, רצו ממיועד לראש ממשלה למיועד לראש ממשלה, והחתימו אותם על המסמכים הסחטניים ביותר בתולדות הפוליטיקה הישראלית, שלא היו כדוגמתם.

חיים רמון: אני מכיר אותם אחד לאחד.

חיים רמון: כל פעם היה טקס, פעם היה טקס עם הליכוד ופעם היה טקס עם מפלגת העבודה.

ראובן ריבלין: עכשיו יש שני טקסים, האחד לפני הבחירות והשני לאחר הבחירות.

חיים רמון: אין שום טקס לפני, כי יש ראש ממשלה שנבחר, ואתה יודע איך ראש הממשלה הזה יכול לעמוד בפני הרבה יותר סחטנות.

חיים רמון: תמיד יש, אבל לא רצים מהאחד לשני.

חיים רמון: סחטנות גם של כסף, גם של חוקים, גם של תפקידים.

חיים רמון: למה רוצים לחזור לשיטה הקודמת?

חיים רמון: מאמינים.

חיים רמון: יש אנשים המאמינים, שכאשר נשנה את השיטה, החברה הישראלית תחזור להיות מה שהיתה.

שמואל הלפרט: לפני השיטה הנוכחית נתתם את ה"מיצובישי" לגולדפרב.

שמואל הלפרט: כאשר אתה נתת, זה היה יותר טוב?

חיים רמון: לא אני נתתי, אפילו לא הייתי אז בממשלה, אבל זה היה על-פי השיטה הישנה.

שמואל הלפרט: אתה טועה, זה היה על-פי השיטה החדשה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת הלפרט, אתה טועה.

חיים רמון: גולדפרב היה ב-1995, בזמן אוסלו ב', על-פי השיטה הישנה.

חיים רמון: אפילו בעובדות אתה טועה.

שמואל הלפרט: לא נכון.

גדעון עזרא: אתה טועה, חבר הכנסת הלפרט.

יצחק גאגולה: התשובה ברורה: כאשר ש"ס בפתח, כולם במתח.

חיים רמון: האמינו שנחזור להיות החברה שהיינו, ולא מבינים שהחברה בישראל היא חברה שונה, והמפלגות הגדולות לא נכשלו בגלל השיטה, הן נכשלו מכיוון שהן לא ידעו להתאים את עצמן לחברה החדשה במדינת ישראל, מפני שנוצרו כאן כמה שבטים שהן לא ידעו לקלוט אותם בתוכן, ולכן כל אחד מהם הקים לעצמו תנועה פוליטית.

חיים רמון: זו הסיבה האמיתית לכך שבסופו של דבר קרה מה שקרה בחברה הישראלית.

חיים רמון: אתם חושבים, שאם תשנו את השיטה, העולים ייעלמו?

חיים רמון: מיליון עולים ייעלמו ולא יצביעו למפלגות עולים?

חיים רמון: הזהות התרבותית שלהם היא הקובעת.

חיים רמון: אתם חושבים שש"ס תיעלם?

חיים רמון: יש איזה דמיון, שלפיו כאשר נחזור לשיטת הבחירות הקודמת, ש"ס לא תהיה.

חיים רמון: יהיו לה ארבעה מנדטים פחות, אבל יכול להיות שיהיה לה הרבה יותר כוח.

חיים רמון: יהיו לה עשרה או 12 מנדטים, אבל עם הרבה יותר כוח, מכיוון שהם יוכלו לקבוע מי יהיה ראש ממשלה, מה שהיום הם לא יכולים לקבוע.

רחמים מלול: גם היום הם יכולים לקבוע.

חיים רמון: לא, העם קובע.

חיים רמון: עובדה שב-1999 כל ש"ס התגייסה נגד אהוד ברק, והוא נבחר.

חיים רמון: הם לא קבעו כלום.

חיים רמון: היה נדמה להם שהם יקבעו.

חיים רמון: אף אחד מש"ס לא הצביע לאהוד ברק ב-1999, והם נאלצו להיכנס לממשלה עם אהוד ברק, על ארבע כמעט.

חיים רמון: זו היתה הטעות של אהוד ברק.

חיים רמון: הם לא קבעו, אף שצעקו: ש"ס – ביבי, ש"ס – ביבי, זה לא עזר להם.

חיים רמון: אהוד ברק נבחר על-פי השיטה החדשה, והם היו חלק מהממשלה.

חיים רמון: אם היו יודעים להתנהג אתם כמו שצריך, עד היום היתה ממשלת ברק עם ש"ס, אף שכולם הצביעו לביבי.

חיים רמון: אין להם ההשפעה הזאת.

חיים רמון: אבל על-פי השיטה החדשה-הישנה, עם 12-10 מנדטים יהיה להם יותר כוח, וגם מועמד לראש ממשלה – תקשיבו היטב למה שאני אומר – והם לא ייעלמו.

חיים רמון: אני רוצה לומר משהו על המגזר הערבי.

חיים רמון: המגמות במגזר הערבי הן שיצביעו אך ורק למפלגות ערביות.

חיים רמון: תם העידן הציוני במגזר הערבי, פרט – תקשיבו היטב – לסוג מסוים של מפלגות סקטוריאליות שתחזקנה תיקים מסוימים ותצלחנה לקבל 10,000 או 20,000 קולות במגזר הערבי, כמו שש"ס קיבלה, כמו שהמפד"ל קיבלה או מפלגות אחרות.

חיים רמון: זה מה שיקרה, זה הדבר שיקרה, מפלגות יהודיות יוק – לא תהיינה במגזר הערבי.

חיים רמון: אף מפלגה יהודית כמעט לא תיכנס עוד למגזר הערבי, כי לא יהיו שם קולות, לא יהיה לה סיכוי לקולות.

חיים רמון: בשיטה הזאת צריך אותם לבחירה לראש הממשלה, אפילו הליכוד צריך אותם, כי הוא רוצה את ה-5%–10%, ולכן הוא רץ למגזר הערבי.

חיים רמון: בשיטה הישנה, אף אחד לא יבוא.

חיים רמון: מי יבוא לשם כאשר ידעו שמתוך עשרה מנדטים שיש למגזר הערבי, כמעט 95% הולכים למפלגות ערביות?

חיים רמון: אף אחד לא ילך לשם, אפילו מרצ לא תלך לשם.

חיים רמון: גם הם לא ייעלמו.

חיים רמון: ש"ס לא תיעלם אלא תתחזק, לא המגזר הערבי ולא העולים ייעלמו.

חיים רמון: ותיקי שתי המפלגות הגדולות מאמינים, שמייד כאשר ישנו את השיטה, המדינה תחזור להיות מה שהיתה לפני 40 שנה והם ישלטו בה.

חיים רמון: אלה חלומות באספמיה.

חיים רמון: במקום להתמודד עם הבעיות האמיתיות של החברה הישראלית, הפכתם את שינוי שיטת הבחירות ל"אל-ניניו" של החברה הישראלית.

חיים רמון: כל דבר שקורה – שיטת הבחירות.

חיים רמון: אלה דברי הבל, לא היה ולא נברא.

חיים רמון: גורמים שהיה לוקח להם שנים להשתלב בחברה הישראלית, השתלבו במהירות, על-פי השיטה הנוכחית.

חיים רמון: אספר על חטאי ממשלתנו: ב-1996 היתה ממשלת רבין, שבעיני היתה הממשלה הכי טובה מאז ממשלת בן-גוריון הראשונה, למרות חברותי בה.

צבי הנדל: בגלל.

רחבעם זאבי: מפני.

חיים רמון: חבר הכנסת זאבי השתמש בפועל נייטרלי: לא בזכות ולא למרות, אלא מפני.

חיים רמון: ובאה הממשלה הזאת, אחרי שש"ס פרשה ממנה, בשנות ה-90 – לא היה אף שר יוצא צפון-אפריקה, אף שר יוצא צפון-אפריקה.

אברהם-בייגה שוחט: שטרית.

חיים רמון: אחד, סליחה.

חיים רמון: נכון, אחד.

חיים רמון: שר אחד, כבר שנות ה-90.

חיים רמון: בינינו פה – אם לא היתה השיטה, היו נציגים של העולים בממשלות ישראל?

חיים רמון: היה לוקח עוד 20 שנה עד שמיליון איש שבאו והיו רוצים ייצוג – וחלק מההשתלבות שלהם היה בממשלות ישראל – ב-1996 היה נכנס?

חיים רמון: היה לוקח עוד 20 שנה עד שהיתה השתלבות פוליטית אמיתית של כל שבטי ישראל.

חיים רמון: אני יודע – המפלגות, שחושבות שהן גדולות – כי הן כבר לא גדולות, אבל יש להן מנטליות של גדולות – כי הן חושבות שהשיטה תעשה אותן גדולות.

חיים רמון: בחיים לא תעשה אותן גדולות יותר, כי החברה לא מייצרת יותר מפלגות גדולות, אבל הן היו.

חיים רמון: מטעם מפלגת העבודה היה סיכוי שעולה יהיה שר?

חיים רמון: מטעם הליכוד היה סיכוי שעולה יהיה שר?

חיים רמון: עוד 15-10 שנה לא היה קורה.

חיים רמון: ואותו דבר במגזר הערבי.

חיים רמון: רק עליית כוחו של המגזר הערבי הביאה למה שהביאה בממשלה הזאת, ובממשלה הבאה – שאי-אפשר יותר שלא יהיה שר ערבי.

חיים רמון: גם זה לקח 50 שנה.

חיים רמון: והשיטה הזאת מאפשרת ביטוי אמיתי, דמוקרטי, לכל חלקי החברה.

חיים רמון: צריך להעלות את אחוז החסימה – בבקשה, נעלה.

חיים רמון: אני לא יודע למה זה יעזור, אבל זה הדבר האמיתי.

יהודית נאות: פדרציות.

חיים רמון: זה הדבר האמיתי.

חיים רמון: יש פדרציה של שבטים בישראל, בין היתר בגלל הכישלון הגדול של המפלגות הגדולות, שלא השכילו – כל אחת נשארה עם האוליגרכיה שלה.

חיים רמון: ועכשיו חושבים שיחזרו לזה?

חיים רמון: הם יעשו את המפלגות גדולות?

חיים רמון: מנין יבוא המקור?

חיים רמון: איפה המקור של מפלגת העבודה שממנו תוכל לגדול?

חיים רמון: נניח, ניקח שני מנדטים משינוי, גם זה לא יקרה.

גדעון עזרא: ידידי, זמנך תם.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת רמון, אני מסכים אתך בכל מלה – – –

קריאות: – – –

חיים רמון: סתם, פריצקי, סתם.

חיים רמון: כי הם מפנטזים, אני לא מסכים אתם, אבל אני אומר: יהיו עוד שני מנדטים.

חיים רמון: וממרצ לא ניקח, כי מרצ היתה בשיטה הקודמת יותר גדולה.

יוסף יצחק פריצקי: 12.

חיים רמון: 12, ממנה אין מה לקחת.

חיים רמון: היא בוודאי תגדל.

ויצמן שירי: שינוי.

חיים רמון: כבר אמרתי שינוי.

חיים רמון: איפה עוד?

חיים רמון: מהעולים ניקח מנדט – –

ויצמן שירי: כל ה-100%.

חיים רמון: – – אז אנחנו נהיה במקום 23 – 26.

חיים רמון: דרמה.

חיים רמון: והליכוד יקבל מש"ס עוד ארבעה-חמישה מנדטים, אבל ש"ס תהיה יותר חזקה כי כושר המיקוח שלה יעלה.

חיים רמון: מה ההיגיון?

חיים רמון: מה הנוסטלגיה המזויפת הזאת?

חיים רמון: וכל יום, כל יום יהיה איום על ראש הממשלה.

חיים רמון: כל יום.

חיים רמון: הוא לא יוכל לאיים על הכנסת, אבל הכנסת יום-יום תוכל לאיים עליו.

חיים רמון: יום-יום.

חיים רמון: זה מה שהיה וזה מה שיהיה, עוד יותר חריף ממה שהיה לפני כן.

חיים רמון: ומה אתם עושים?

חיים רמון: בשביל מה?

חיים רמון: ואני אגיד משהו, שאם היתה לי הזדמנות, הייתי נואם אותו במרכז מפלגת העבודה, אבל לא היה דיון במרכז מפלגת העבודה על זה, ואני אומר אותו מדוכן הכנסת.

חיים רמון: את הימין אני מבין.

גדעון עזרא: השר רמון, גם השר ביילין מבקש, ויש לוח זמנים צפוף.

חיים רמון: אני מסיים בתוך שלוש דקות, אני מבקש.

גדעון עזרא: לא שלוש דקות, פחות.

ראובן ריבלין: אם השר – – – לא נלך – – –

קריאות: – – –

חיים רמון: אני מבין את הימין.

חיים רמון: זו שיטה שבאמת נותנת יתרון לימין, אבל את חברי מספסלי השמאל – אותם אני ממש לא מבין.

חיים רמון: אני רוצה לשאול.

חיים רמון: ב-1992, בתנאים הכי טובים, הכי אידיאליים: רבין מול שמיר, "מושחתים נמאסתם", 15 שנות ליכוד, בנס קיבלנו 61, הגוש קיבל 61 מנדטים, בנס.

חיים רמון: עוד 2,000 קולות, והיינו מפסידים בבחירות.

חיים רמון: גאולה כהן מקבלת 2,000 ומפסידים בבחירות.

חיים רמון: מישהו מעלה על דעתו שגוש השמאל היום יקבל גוש חוסם של 61?

חיים רמון: מנין?

חיים רמון: אני שואל, רוצה להבין.

חיים רמון: אז אני מבין את ריבלין, הוא רוצה להיות בשלטון לכל החיים – זה בסדר, מוצדק, הוא תנועה פוליטית.

חיים רמון: לכן לא אכפת לו מכל הדברים האחרים שדיברתי עליהם ברמה העקרונית, ועוד יכולתי להוסיף את כל דברי ההבל שהוסיפו על השיטה כל מיני מומחים למדעי המדינה שאין להם מושג מהחיים האמיתיים ומהחברה האמיתית בישראל.

חיים רמון: אז אני מבין, זה לא מעניין אותו, הוא רוצה להיות בשלטון – הגיוני, תנועה פוליטית.

חיים רמון: אבל אנחנו?

חיים רמון: אנחנו, ב-1992 בקושי עשינו את זה, כתנועה פוליטית.

חיים רמון: בקצה.

חיים רמון: מאז, המגזר הערבי הקצין.

חיים רמון: נוצרה תנועת שינוי, שאני לא יודע אם היא בגוש חוסם שלנו או לא.

חיים רמון: לה בכלל – אני לא רוצה להיכנס עכשיו – יש אג'נדה, היא "ברוגז" עם חלקים בחברה הישראלית, אומרת את מה שהיא אומרת.

ראובן ריבלין: צריך להשביע ממשלה היום.

ויצמן שירי: חיים, בשיטה הבאה הם לא יהיו.

חיים רמון: אל תשלה את עצמך.

חיים רמון: אתה לא תהיה, הם יהיו.

חיים רמון: אל תדאג, הם יהיו.

חיים רמון: אל תדאג.

גדעון עזרא: חיים, אתה מוכרח לסיים.

חיים רמון: אני מסיים.

ראובן ריבלין: כל הזמן שחסכנו אנחנו מבזבזים.

חיים רמון: ואני בא ומזהיר את חברי, שחזרה לשיטה הזאת – –

גדעון עזרא: רבותי, אני מבקש לשמור על השקט.

חיים רמון: – – שכולה מבוססת על נוסטלגיה דמיונית וגעגועים לדברים שלא היו ולא נבראו וחלפו מן העולם – היא גם מתכון בדוק לכך שאין שום סיכוי שגוש השמאל והמרכז יקבל 61 מנדטים.

חיים רמון: ב-1999 – אני אתן את הדוגמה האחרונה ואני אסיים – אהוד ברק קיבל בין העולים יותר מ-50%.

חיים רמון: שתי מפלגות העולים הן מפלגות ימניות.

חיים רמון: הן קיבלו יותר מ-70% מהקולות, כלומר אהוד ברק קיבל 20% מהקולות שניתנו למפלגות ימין.

יוסף יצחק פריצקי: מפד"ל הוא קיבל.

חיים רמון: הוא קיבל ממפד"ל, הוא קיבל מש"ס, הוא חדר לימין.

חיים רמון: זו הדרך היחידה לחדור לימין בשיטה הזאת – –

ויצמן שירי: – – –

סאלח טריף: – – –

חיים רמון: – – בשיטת המפלגות אין שום סיכוי להגיע לכך.

גדעון עזרא: תודה, תודה.

חיים רמון: ואני קורא לחברי ברגע האחרון לא להעביר לצמיתות את השלטון לידי הימין להרבה מאוד שנים, עד שהחברה הישראלית תשתנה, וזה ייקח הרבה מאוד שנים.

קריאות: – – –

גדעון עזרא: תודה רבה לשר הפנים.

גדעון עזרא: שר המשפטים, בבקשה.

ויצמן שירי: גם כשאהוד ניצח, הימין היה בשלטון – – – זה בגלל השיטה שאתה כל כך דוגל בה – – –

זאב בוים: – – – אתם לא במרכז מפלגת העבודה – – –

קריאות: – – –

גדעון עזרא: רבותי, אני מבקש לתת לשר המשפטים לומר את דברו.

גדעון עזרא: בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו כאן באמת בכנסת ולא במרכז מפלגת העבודה, והטיעונים שיכולים להעלות הם לא טיעונים מפלגתיים.

יוסי ביילין: מדי פעם אנחנו חושבים שמצאנו שיטה שמנציחה את עצמנו, כמפלגות, ולא אחת מסתבר שקורה להיפך.

יוסי ביילין: שיטה שנדמה לך שהיא מנציחה אותך, בסופו של דבר מנציחה את חברך.

יוסי ביילין: לכן, לא רק מתוך אלטרואיזם, אלא גם מתוך ריאליזם, השאלה האמיתית היא, מהי השיטה הנכונה ביותר למערכת עצמה.

אברהם פורז: מתוך ריאליזם שלחת את ברק הביתה – – – להשפלה.

אברהם פורז: היתה לכם ממשלת אחדות ברשותכם, טרפדתם את זה – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו חייבים לסיים את סדר-היום.

גדעון עזרא: הוא יודע.

גדעון עזרא: יש לו עשר דקות.

גדעון עזרא: בתוך זה, אם הוא ירצה קריאות ביניים – בבקשה.

גדעון עזרא: אם לא – לא.

יוסי ביילין: חבר הכנסת פורז, אני חושב שזאת קריאת הביניים הראשונה שלך בנאום שלי, וזה הנאום האחרון שלי.

יוסי ביילין: אז קודם כול אני מודה לך עליה, כי אני חיכיתי לה כ-12 שנים.

יוסי ביילין: והדבר השני – אני רוצה לומר לך, שכאשר אתה ראש ממשלה, אבל יש עליך וטו מדיני, והנושא המדיני הוא החשוב לך ביותר, גם אם אתה צודק וגם אם אתה טועה – אתה לא ראש ממשלה.

יוסי ביילין: ולכן, זה היה מצג שווא של ראשות ממשלה, ולא ראשות ממשלה אמיתית.

אברהם פורז: גם שרון הוא לא ראש ממשלה?

יוסי ביילין: אין עליו שום וטו שבעולם, שום וטו שבעולם.

אברהם פורז: תאמין לי, שהיכולת שלכם להשפיע – – –

יוסי ביילין: טוב, זה ויכוח היסטורי שאני לא מציע לקיים אותו עכשיו.

אברהם פורז: אתה הורדת את מפלגתך לאופוזיציה, אתה עצמך – – –

יוסי ביילין: חוק-היסוד הזה מחזיר אותנו למשטר פרלמנטרי מלא ממשטר נשיאותי למחצה, וכיוון שאנחנו מדינה עם משטר פרלמנטרי, אני חושב שמבחינה זאת זה הדבר הוודאי וגם הנכון.

יוסי ביילין: מלבד זה, הוא רק צופה התנהגות, הוא לא כופה אותה.

יוסי ביילין: פחות דגש למשל על המנהיג של המפלגה ויותר דגש על הדרך, העדפת האינטרס הכללי על האינטרס המגזרי וריכוז קולות במספר קטן יותר של מפלגות.

יוסי ביילין: נכון שהיו חסרונות לא מעטים בשיטה הישנה.

יוסי ביילין: חלקם הגדול, אגב, נמנע ובוטל בחקיקה עיקשת שמנעה או שמונעת במידה רבה מאוד כלנתריזם.

יוסי ביילין: החקיקה הזאת היתה מייד אחרי הניסיון הכושל להקים ממשלה אחרת בשנת 1990.

אברהם פורז: לא ברור לך שיהיה רוב והרוב הזה כבר יכשיל כל – – – הרי איך – – את דוד לוי – – כי חשבתם שהוא בעל ברית שלכם.

יוסי ביילין: חסרונות הבחירה הישירה הם רבים בלי ספק מהחסרונות של השיטה הישנה.

יוסי ביילין: כשלעצמי, אגב, אני מעדיף את השיטה הגרמנית, שהיא שילוב של בחירות אזוריות ובחירות יחסיות.

יוסי ביילין: אני מניח, שאם השיטה הקודמת תוחזר, בשנים הקרובות אנחנו נעשה עבודה רצינית כדי לעשות תיקונים ושיפורים, אולי בכיוון הזה של השילוב הגרמני.

יוסי ביילין: אני רוצה לומר דבר שהובטח גם על-ידי חברי, חבר הכנסת עוזי לנדאו, וגם על-ידי – שאנחנו לא ניתן יד לחקיקה שתגרום לכך שראש הסיעה הגדולה ביותר יהיה באופן אוטומטי ראש הממשלה, משום שזו תהיה פגיעה במפלגות היותר-קטנות.

ראובן ריבלין: בוטל, בוטל.

יוסי ביילין: נכון שזה עלה במשך הדיונים וזה היה אחד הרעיונות, אבל אנחנו מבינים מה המחיר שיצטרכו לשלם מפלגות קטנות, ולכן זה ירד מן הפרק.

יוסי ביילין: אני מוכרח לומר באופן אישי, שאם החוק יעבור היום בקריאה שנייה ושלישית, מבחינתי זו תהיה המתנה היפה ביותר שאני יכול לקבל כאשר אני נפרד מן הבית הזה.

יוסי ביילין: אני רוצה להודות לכל מי שבמשך עשר השנים האחרונות עשה מאמצים כדי לבטל את הבחירה הישירה, גם לאנשי העמותה לביטול הבחירה, שחבר הכנסת ארנס עמד בראשה, גם לד"ר אריק כרמון במכון הישראלי לדמוקרטיה, שהיה בה הרוח החיה, לחברי-עמיתי עוזי לנדאו, שאתו הצעתי את הצעת החוק לפני שנים, והצלחנו להעביר אותה גם ברציפות, והוא עושה את זה רגע לפני שהוא נבחר לשר ואני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לברך אותו.

יוסי ביילין: אנחנו יכולים, בזכות המאמץ המשותף הזה של הרבה מאוד אנשים, להגיע לכך שהיום החוק יעבור בקריאה שנייה ושלישית ואנחנו נשנה את פניה של הפוליטיקה הישראלית.

יוסי ביילין: נדמה לי שהיא ראויה לזה וגם זקוקה לזה.

יוסי ביילין: תודה רבה לך.

גדעון עזרא: תודה ובהצלחה, שר המשפטים יוסי ביילין.

גדעון עזרא: רבותי, תם הדיון.

גדעון עזרא: ההצבעה, כאמור, תהיה בשעה יותר מאוחרת.

גדעון עזרא: (הוראת שעה), התשס"א–2000

גדעון עזרא: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק דחיית שירות ביטחון לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (הוראת שעה), התשס"א–2000, קריאה שנייה ושלישית.

גדעון עזרא: יציג את החוק חבר הכנסת ראובן ריבלין, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק דחיית שירות ביטחון לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (הוראת שעה), התשס"א–2001, מוגשת כאן לפניכם לאחר שהוכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: הצעת חוק זו מהווה חלק מהצעת חוק שירות הביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה), התשס"א–2000.

ראובן ריבלין: הצעת החוק נדונה בכנסת בקריאה ראשונה ביום ו' בטבת התשס"א, 3 ביולי 2000 למניינם, והועברה לוועדה המיוחדת לעניין חוק שירות הביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה), הלוא היא ועדה שהוקמה לצורך טיפול בחוק טל, ונקראה להלן ועדת-טל.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 121 לתקנון הכנסת, אישרה הכנסת לפי הצעת הוועדה ביום י"א באדר, אתמול, התשס"א, 6 במרס 2001 למניינם, להביא לפני הכנסת חלק מהצעת חוק שירות ביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה), התשס"א–2000, להלן: הצעת החוק המקורית, כך שבחלק הראשון שיובא לפני הכנסת יוסדר הנושא הנדון בהצעת החוק המקורית למשך שנה או שנתיים, והחלק הנותר, קרי: ההסדר שיחול ביתרת התקופה שאליה מתייחסת הצעת החוק המקורית, יובא בפני הכנסת בנפרד, אם וכאשר אנחנו נמצא את הדרך לעשותו, או שנחליט להביא חוק אחר.

ראובן ריבלין: הצעת חוק זו מובאת כחלק ראשון של הצעת החוק המקורית.

ראובן ריבלין: הצעת החוק מוגשת, בצירוף הסתייגויות, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ביום י"ב באדר, היום, התשס"א, 7 במרס 2001 למניינם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אבקש להעיר את תשומת לבכם ולהפנות את תשומת לבכם לכך שהחוק מוגש בשתי גרסאות.

ראובן ריבלין: גרסה אחת אומרת, שההוראה של אותו חוק, שאנחנו פיצלנו אותו מהחוק המקורי – חוק זה יעמוד בתוקפו עד תום שנתיים מיום פרסומו, או עד כניסתו לתוקף של החוק המסדיר את סוגיית שירות הביטחון של תלמידי ישיבות שתורתם אומנותם, לפי המוקדם.

ראובן ריבלין: הגרסה השנייה אומרת, שחוק זה יעמוד בתוקפו עד תום שנה מיום פרסומו, עד כניסתו לתוקף וכו' וכו'.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת, לאחר שישמעו את ההנמקות להסתייגויות, להצביע על החוק בגרסה אחת או בגרסה שתיים, וזאת מצוות הוועדה.

ראובן ריבלין: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: רבותי, אני מבקש לומר כאן, שיש קבוצות מסתייגים, וכל קבוצה קיבלה, על-פי החלטת ועדת הכנסת, זמן מוקצב.

גדעון עזרא: כל קבוצה תחליט כמה זמן ידבר כל אחד, אבל אני אפסיק את הקבוצה בסוף דבריה.

גדעון עזרא: הקבוצה הראשונה היא קבוצת חזן.

גדעון עזרא: אני רואה כאן את חבר הכנסת וילן – בבקשה.

גדעון עזרא: הזמן המוקצה לכם הוא 23 דקות, וכל מי שרוצה מקבוצה זו לדבר, יגיד לי כמה זמן לתת לו.

גדעון עזרא: אבו וילן, ארבע דקות לרשותך, בבקשה.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההסתייגות הראשונה שלנו לשם החוק מדברת על כך שבמקום דחיית שירות אנחנו מציעים לקרוא לחוק – אפליה, ולא במקרה.

אבשלום וילן: לצערי הרב, מה שקורה בחוק המוצע הוא סוג – ואני משתדל להיות זהיר בדברי, אבל הביטויים החריפים או הפחות-חריפים לא יעדנו את הכוונה – של תשלום פוליטי מודע שהחברה הישראלית החליטה לשלמו למגזר החרדי זה 52 שנה, ובניגוד גמור למה שרצה בשעתו ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון, כאשר דובר על כמה מאות תלמידי ישיבה שישוחררו משירות.

אבשלום וילן: הגענו היום לפטור גורף, סיטוני, לא צודק, לא הוגן, כאשר אנשים אינם יכולים לצאת לשוק העבודה גם לאחר שסיימו את חוק לימודיהם, שכן אינם משרתים בצבא, וחלק גדול מהם מהווה נטל על המערכת הכלכלית ואינו עובד.

אבשלום וילן: כך אנחנו יוצרים חברה מעוותת, שיש בה אפליה ברורה בין דם לדם.

אבשלום וילן: יש כאלה שמשרתים בצבא, מסכנים את עצמם, ויש כאלה שדמם אדום יותר והם פטורים מחובת השירות הלאומי.

אבשלום וילן: יותר מזה, האנשים הללו, לפעמים עד גיל 30 ויותר, כתוצאה מרצונם לדחות את השירות, אינם עובדים, אינם תורמים, ומי מממן אותם?

אבשלום וילן: בסופו של דבר, הקופה הציבורית.

אבשלום וילן: ואם לא הקופה הציבורית – הם אינם תורמים דבר לתוצר הלאומי הגולמי ויוצרים מערכת מעוותת מן הבחינה הכלכלית-החברתית, ושומרים על פער כלכלי בלתי נסבל בין האוכלוסיות במדינת ישראל.

אבשלום וילן: חבר הכנסת רביץ אמר אתמול בדיון בוועדה המיוחדת דבר מאוד מאוד נכון – שאת עצם החוק קשה להם מאוד להסביר לאדם שהוא מחוץ למחנה שלהם.

אבשלום וילן: זה נכון.

אבשלום וילן: אני חושב, שהבעיה איננה התנצחות.

אבשלום וילן: הבעיה הבסיסית היא איך יוצרים באמת מצב, שאולי הוא בניגוד לתפיסתי.

אבשלום וילן: אני מוכן ללכת אתכם לפשרה, שבאמת יהיו כמה מאות בחורי ישיבות שלא ישרתו בצבא, בניגוד לעמדתי, אבל אני מכיר בצורך שלכם, באמונה שלכם, בצורך המיוחד הזה.

אבשלום וילן: אבל מדוע צריך פטור גורף לכולם?

אבשלום וילן: מדוע אי-אפשר לצאת לשוק העבודה בגיל 23-24?

אבשלום וילן: מדוע אתם חושבים שאפשר לקיים את הפדרציה הזאת של השבטים, כאשר שבט אחד כולו לא משרת, וחלוקת העול וההגנה על ביטחונה של ישראל, אינכם שותפים לה? – לא כמה מאות בחורי ישיבות, עשרות אלפים.

אבשלום וילן: עומדים פה גופים ציוניים פר-אקסלנס, כמו הליכוד, כמו העבודה, ונותנים יד לתרגיל פוליטי מהסוג הגרוע ביותר.

אבשלום וילן: אני יודע שבפנימיותם ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון מתקומם, אני יודע שראש הממשלה היוצא מתקומם, ובכל זאת אתם עושים יד אחת לצרכים פוליטיים ועושים מעשה שהוא בל-ייעשה מהבחינה המוסרית, שהוא לא צודק, שהוא לא הוגן, שהוא בעצם מקעקע את אושיות החברה הישראלית.

אבשלום וילן: אני וחברי חברי מרצ נצביע נגד הדחייה הזאת – קראנו לזה אפליה, ולא במקרה – לשנה, לשנתיים, ואולי סוף-סוף פעם אחת נשב ולאחר מכן תבינו.

אבשלום וילן: אני היום בעד שירות לאומי לא כללי בחוק, התנדבותי בחוק – שמי שירצה ישרת.

אבשלום וילן: אבל מוכרחים להתחיל לטפל בפער הבלתי-נסבל בין אלה שנותנים לחברה שלוש וארבע שנים מהטובות בחייהם ובין כאלה שחיים על קופת הציבור ואינם נותנים דבר.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: אני מבהיר לחברי הקבוצה, ברגע שתיגמרנה 23 דקות, נעבור לקבוצה השנייה.

גדעון עזרא: הביאו את זה בחשבון.

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, שאלת אותנו ואמרנו לך מראש, שאנחנו שישה חברי כנסת – ארבע דקות כל אחד.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, יצא שהכנסת נקלעה למצב שביום שהיא מכוננת ממשלה חדשה היא מטביעה במחטף כתם נוסף גם על התרבות הדמוקרטית שלנו, ועוד יותר – על השוויון בחברה הישראלית.

ענת מאור: אין זה מקרה שעקרון השוויון אפילו לא מופיע בשום חוק-יסוד במדינה.

ענת מאור: אבל לעשות אפליה כזאת בוטה, בראש חוצות, ולתת לגיטימציה להשתמטות – וממי ניתנת הלגיטימציה הזאת?

ענת מאור: חברי הליכוד, אבדה לכם הבושה?

ענת מאור: אתם מכוננים ממשלה, נותנים מכתב התחייבות לחבר הכנסת ליברמן ולחבר הכנסת זאבי, מכתבים מחרחרי מלחמה.

ענת מאור: אריק שרון נבחר להיות ראש ממשלה בזכות מסר שהוא יביא שלום, וזו המחויבות שלו.

ענת מאור: אף שהתנגדנו בתוקף לבחירתו, אני מתפללת שטעינו.

ענת מאור: אבל יד אחת נותנת לגיטימציה לליברמן-גנדי שמצהירים ששלום הוא לא אפשרי; יד שנייה נותנת לגיטימציה היום בכנסת להשתמטות בדין לעשרות אלפי בני ישיבות.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, כנראה כבר שכחו.

ענת מאור: כל הנושא כולו התחיל מבג"ץ של סיעת מרצ, של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין וחבר הכנסת לשעבר חיים אורון, ובעצם בג"ץ אמר לכנסת לחוקק על מנת להגביל את ההשתמטות.

ענת מאור: מה עושה הכנסת?

ענת מאור: 30,000, 40,000, 50,000, ואחרים ילכו להילחם?

ענת מאור: סיעתנו לא רק שתתנגד לחוק, אלא כמו לגבי חוק דרעי, החוק העגום הזה שהכתים בכתם את המשפט ונתן דרור לאסירים שחטאו ופשעו, כך גם פה ניאלץ מייד להגיש חוק לביטול החוק.

ענת מאור: אני רוצה לומר, חברות וחברי הבית, החוק הזה מצטרף לשרשרת מחדלים קשים ביותר.

ענת מאור: כבר ציינתי את המכתב הנוראי הזה לישראל ביתנו.

ענת מאור: אני רוצה לציין את מספר השרים.

ענת מאור: השולחן הזה הוא לא עניין דקורטיבי.

ענת מאור: חבר הכנסת רן כהן, אתה זוכר דבר כזה מאז אתה בכנסת?

ענת מאור: בכל ממשלות ישראל לא היה דבר כזה.

ענת מאור: אלה אנשים שרק לפני שנה וחצי עמדו וזעקו על בזבזנות, על אי-אמון בציבור, על הזלזול, ועכשיו במחטף – מינוי כזה של שרים.

ענת מאור: אני רוצה להזכיר לכם, הכתבות שקראנו על ראש הממשלה שנבחר, על הקשר בין הון ושלטון, על העמותה שהוא יצר ועל כספים שהוא קיבל מחו"ל.

ענת מאור: החוק הזה הוא חוק לדיראון, אם הכנסת תעביר אותו.

ענת מאור: סיעתנו תתנגד.

ענת מאור: אם ראש הממשלה, שהצביע נגד החוק, מתכוון היום לתמוך בו ומתכוון, חס וחלילה, לגרום להסלמה ולשלוח בחורים אחרים למלחמה, זה כתם שלא נאפשר אותו.

ענת מאור: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה מיום י"ב באדר התשס"א, 7 במרס 2001, בקובלנותיהם של מר צבי גוטמן והתנועה לאיכות השלטון בישראל נגד חבר הכנסת מקסים לוי.

ד' לב: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

גדעון עזרא: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הזה, שבא להאריך בהוראת שעה את דחיית הגיוס, את הפטור לתלמידי ישיבות, הוא חוק בעייתי, שבג"ץ כבר אמר את דברו עליו.

נעמי חזן: למעשה בג"ץ הורה לכנסת לחוקק חוק שעומד בנורמות הסבירות של כבוד האדם וחירותו ושל עקרון השוויון.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, אני חברה בוועדה המיוחדת לעניין התיקון לחוק שירות ביטחון, ואני חושבת שהיינו תמימי דעים אם היית יכול להצביע על-פי מצפונך.

נעמי חזן: ערב הבחירות התבקשנו להאריך את הדחייה לתקופה של ארבעה חודשים וחצי בטענה שבגלל הבחירות אסור לעסוק בחקיקה חפוזה לעניין זה, אף-על-פי שהוועדה המיוחדת כבר ישבה כמעט שנה בנושא הזה, וניתנה ארכה של ארבעה חודשים וחצי.

נעמי חזן: מה קורה פה היום, אדוני היושב-ראש?

נעמי חזן: בעוד כמה שעות תוצג הממשלה החדשה בראשות אריאל שרון, וכחלק מההסכמים הקואליציוניים הוחלט להעביר חוק שיאריך את הוראת השעה עד שנתיים תמימות.

נעמי חזן: אין בין ההסכם הזה לבין המהות של הנושאים שאנחנו עוסקים בהם שום קשר.

נעמי חזן: חבר הכנסת רביץ, אתה בוודאי ער לעובדה, שהסיבה לכך שאנחנו נחפזים היום לחוקק את הוראת השעה הזאת היא הרצון לרצות גורמים מסוימים בקואליציה החדשה של ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון.

אברהם רביץ: מפלגת העבודה רצתה – – –

נעמי חזן: שכנראה תצביע נגד, אני מבינה, אדוני.

אברהם רביץ: הרי עם הליכוד אין לנו בעיה.

אברהם רביץ: אנחנו יכולים להצטרף לממשלה צרה, ואז נעביר את החוק.

אברהם רביץ: אבל מפלגת העבודה – – –

נעמי חזן: היא מונעת מכם, מפני שהיא מתנגדת.

נעמי חזן: הבנתי.

נעמי חזן: ולכן אנחנו נדרשים בשעה זו, ממש דקות ספורות לפני הצגת הממשלה, להעביר את החוק הזה.

אברהם רביץ: איזה חוק?

אברהם רביץ: זו רק הוראת שעה.

נעמי חזן: יש לי רק שתי שאלות, ואם אתה תוכל לסייע בידי, זה נהדר.

נעמי חזן: אני רוצה להבין מה זה הוראת שעה – האם הוראת שעה זה חודש, זה ארבעה חודשים, זה שנה, זה שנתיים?

אברהם רביץ: עד שנתיים.

נעמי חזן: אז אני רואה שהוראת השעה הזאת זה שנתיים.

אברהם רביץ: אם תעזרי לי, אנחנו גומרים את ועדת-טל בחודשיים, או אם לא תפריעי לי.

נעמי חזן: הרי אני לא ניסיתי להפריע לך בעבר ולא הצלחת.

נעמי חזן: ולכן, כנסת ישראל היום עושה היסטוריה בכל מיני מובנים, גם במובן שהוראת שעה, הגדרה חדשה – שנתיים.

אברהם רביץ: עד שנתיים.

נעמי חזן: שנתיים, זו הבעיה הראשונה.

נעמי חזן: הבעיה השנייה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – חבר הכנסת רביץ, הבוקר היית בישיבת הוועדה המיוחדת, והונחה על שולחן הוועדה חוות דעת מלומדת של היועצת המשפטית לוועדה, במקרה זה עוזרת היועצת המשפטית, במסמך הזה שכותרתו: סוגיות חוקתיות בשאלת הבאת חלק מהצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

נעמי חזן: מועלות טענות לגבי מהות החקיקה, המידתיות שבה ותכליתה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, אני יושבת בכנסת די הרבה זמן, אולי לא כל כך הרבה זמן כמו ידידי חבר הכנסת כהן, אבל תשע שנים הן לא מעט זמן.

נעמי חזן: חוות דעת כזאת דורשת התייחסות.

נעמי חזן: חבר הכנסת ריבלין, אתה היית יושב-ראש בישיבה – – –

ראובן ריבלין: מה זה, על חוות הדעת את מדברת?

נעמי חזן: בוודאי.

ראובן ריבלין: לאחר שראינו את חוות הדעת כך ניסחנו את הצעת החוק.

נעמי חזן: אחרי שישיבת הוועדה הבוקר ארכה 23 דקות.

נעמי חזן: לכן לא היה זמן לקרוא את חוות הדעת, שלא לדבר על לדון בה.

נעמי חזן: הצעת החוק הזאת איננה חוקתית.

נעמי חזן: אני מתארת לעצמי, שברגע שנחוקק את החוק הזה יוגש גם בג"ץ.

נעמי חזן: בג"ץ יתבקש לתת את דעתו גם לגבי המידתיות של העניין, גם לגבי תכלית החוק, ובצדק, כי זה לא אחראי.

נעמי חזן: אדוני, אנחנו נצביע נגד.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רן כהן.

גדעון עזרא: אם לא יבוא מישהו נוסף, יש לך תשע דקות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, נדמה לי שלא קרה הרבה מאוד שנים שהכנסת מתכנסת, ועוד בדחיפות ותחת לחץ ו-press, לא רק כדי להיכנע כניעה פוליטית לקבוצה מסוימת בחברה הישראלית, אלא כדי לרמות, להונות ולהוליך שולל את בג"ץ.

רן כהן: זה מה שנעשה בחוק הזה, בואו נאמר את האמת.

רן כהן: הרי מה בג"ץ אמר?

רן כהן: שהוא מורה לכנסת, ולכן הוא המתין מפעם לפעם כדי שהכנסת תחוקק, שתיתן חקיקה ממשית, עניינית, שתיתן את הסמכויות הללו ואחרות לשר הביטחון כדי שיוחל בהתניות כאלה ואחרות, בעיקר כדי לקבוע מתי פוטרים משירות ומתי לא פוטרים משירות.

רן כהן: אבל מה שנעשה היום הוא הונאה, זו עשיית צחוק מהבג"ץ.

רן כהן: לא זו בלבד שזו הונאה של בג"ץ, אדוני היושב-ראש, החוק הזה גם פוגע בגסות בעקרון השוויון.

רן כהן: בהאריכו את הפטור והסמכות לשנה הוא כבר עובר את העבירה הזאת, אבל לשנתיים – על אחת כמה וכמה שכאן מדובר על תקופת זמן שכל עניינה הוא לא לתת שהות לכנסת כדי לחוקק אלא כדי לתת למשתמטים עוד שנתיים של השתמטות.

רן כהן: חברים יקרים, אני חייב לומר לכם, זה חוק שהוא לא רק אנטי-אזרחי ואנטי-לאומי ואנטי-חברתי, הוא גם אנטי-תורתי.

רן כהן: חברות וחברי הכנסת, איפה נאמר: בפרוע פרעות בישראל, בהתנדב עם – בהתנדב עם – ברכו השם, איפה זה נאמר, במצע של מרצ?

רן כהן: איפה זה נאמר – זה נאמר רק לחילונים?

ראובן ריבלין: במצע של דבורה.

רן כהן: או בשירת דבורה.

רן כהן: איפה זה נאמר, רבותי חברי הכנסת?

רן כהן: ונוכל לומר את כל ההמשך של שירת דבורה, שכל-כולה היא הגנה על העם, על המדינה והגנה על המולדת.

שאול יהלום: ואיך יעל תפגע בסיסרא?

רן כהן: את זה תאמר לאברכים.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, חיפשתי משהו שיאפשר להבין קצת את החוק הזה, ולא מצאתי אלא דברי טומאה וחרדה.

רן כהן: אין בו שום דבר.

רן כהן: אתה לוקח את עקרון השוויון, ואתה רואה שהחוק הזה קורע אותו לגזרים.

רן כהן: אתה לוקח את ביטחון המדינה בשעת מצוקתה, ואתה רואה אנשים פשוט פראיירים.

רן כהן: הולכים כל אחד לישיבה שלו, כל אחד למקומו, מצביעים בעד מגמה ימנית שיכולה להוביל למלחמה, קרוב לוודאי שתוביל למלחמה ולעימותים, והם מתחבאים בתוך החורים שלהם.

רן כהן: הם יטיפו לנו על ביטחון המדינה וישלחו את האחרים למות על ביטחון המדינה.

רן כהן: צדק?

רן כהן: פה יש צדק?

רן כהן: יש איזה עיקרון לצדק שבו מבדילים בן דם לדם, בין דם חרדים לדם סתם אזרחים?

רן כהן: וגם השלום, חברות וחברי הכנסת, הלוא האנשים הללו – תסלחו לי – כמה שירבו כמותם, שיקבלו פטור משירות צבאי ופטור מכל נטל גם בתעסוקה וגם בעבודה וגם בפרנסה, וכמה שמשקלם יהיה יותר גדול באופן הנשכני והפרזיטי הזה, גם אין להם שום סיבה בעולם לעשות משהו לשלום, למה שהם יעשו לשלום?

רן כהן: אין פה אפילו ציווי לשלום, אין מגמה לשלום, אין עניין בשלום, אחרים מתים על השלום.

רן כהן: שותפות חברתית?

רן כהן: חברות וחברים יקרים, שמענו כאן נאומים חוצבי להבות על הקיפוח החברתי.

רן כהן: מה זה אם לא לעשות שסע ענק – לא לעשות, זה כבר נעשה, רק השסע לא הפך לטוב, הוא הפך לקטסטרופה, לשנאה הכי עמוקה בין יהודים ליהודים, וזה עוד נעשה בשם היהדות.

רן כהן: יש עבירה תורתית גדולה יותר מאשר לקרוע את העם היהודי לשנאה הזאת?

רן כהן: חברות וחברי הכנסת, אתם יודעים מה, כשאני כבר מגיע לדמוקרטיה, אני אפילו מתבייש לדבר.

רן כהן: אל מי תדבר כאשר כבר עברו את כל העבירות האלה?

רן כהן: איזו דמוקרטיה?

רן כהן: כל הדמוקרטיה הזאת עכשיו מגויסת רק לעניין אחד, איך לסחוט את המתרצים מהליכוד והעבודה שמתרצים ללכת אתם עכשיו לכניעה המבישה, לחרפה הזאת, כדי לעשות את המעשה הזה.

רן כהן: כלומר, דמוקרטיה היא לא ערך, היא רק כלי כדי להצדיק את הפרזיטיות ואת העריקה הזאת מהחלק בביטחון המדינה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, ואני אומר לחברות ולחברי הכנסת, צריך לזכור מה שהולך להיות פה.

רן כהן: אני אומר לכם, היום אנחנו נמצאים במלחמה על קיומנו ועל הגנת מדינת ישראל ואזרחי מדינת ישראל, ותחת החסות והחיפוי של העובדה שאנחנו, היום, נמצאים בשעות מסוכנות כאלה קמה ממשלת אחדות לאומית כביכול כדי לעמוד מול בעיות הביטחון.

רן כהן: אבל, בתוך זה הכניסו והבליעו את הבריחה מהשותפות בביטחון המדינה.

רן כהן: החוק הזה הוא חוק קרע לישראל, זה חוק קרע לישראל.

רן כהן: החוק הזה עוד ישלמו עליו תשלומי ענק בקרע ושסע ושנאה ומשטמה בתוך החברה הישראלית, ומי שיהיו אחראים לזה לא יהיו רק החרדים; מי שיהיו אחראים לזה הם ראש הממשלה הנבחר אריק שרון, שותפיו במפלגת העבודה, מי שהולך אתו וכל מי שיצביע בעד החוק הרע הזה היום.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: קבוצת שינוי, 23 דקות, אני מודד.

גדעון עזרא: כל אחד מכם יחליט כמה זמן הוא רוצה.

גדעון עזרא: אני אפילו לא מעיר לכם, אלא אם תבקשו ממני.

יוסף (טומי) לפיד: אני רק מבקש שהשעון יעבוד.

גדעון עזרא: השעון עובד יפה.

גדעון עזרא: כמה אתה רוצה?

גדעון עזרא: תגיד לי.

יוסף (טומי) לפיד: חמש דקות.

גדעון עזרא: חמש דקות, או.

גדעון עזרא: קיי.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, מן הדין שהכנסת תדע, שוועדת-טל, שישבה היום בנושא החוק הזה, קיבלה חוות דעת מהיועצת המשפטית או סגנית היועצת המשפטית שלנו, והמשתמע מחוות הדעת הזאת, ואני אומר לכם את זה כמשפטן, הוא שבג"ץ לא יקבל את החוק הזה.

יוסף (טומי) לפיד: היא אומרת, שבג"ץ נתן ארכה לחקיקה זו של פטור זמני רק בגלל התירוץ שלא הספיקו לחוקק את חוק טל.

יוסף (טומי) לפיד: אז לומר שדרושים לשם כך ארבעה חודשים כשהיו בחירות לראשות הממשלה, זה עוד יכול להתקבל על דעתו של בג"ץ, ואכן בג"ץ, ביושבו היום, התייחס לזה בהתאם.

יוסף (טומי) לפיד: אבל זמן שהוא מעבר לסביר ומקובל לא יתקבל על דעתו של בית-הדין הגבוה לצדק, והרי אין כל ספק בכך, ששנה, לא כל שכן שנתיים לצורך חקיקת חוק טל, זאת המצאה ריקה מתוכן ומצוצה מהאצבע, תירוץ שאין מאחוריו ולא כלום.

יוסף (טומי) לפיד: התחרות בין העבודה, שרוצה לתת שנה, לבין הליכוד והחרדים שרוצים שנתיים, היא תחרות אומללה של שני הצדדים שחוטאים נגד החוק הקיים במדינת ישראל לפי פירושה של היועצת המשפטית, ואין שום ספק בכך שכך יהיה גם לפי פירושו של בית-המשפט העליון.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, מעבר לכל הוויכוח הענייני, אני מציע מאוד לכנסת שלא תתבזה בכך שבית-הדין הגבוה לצדק יבטל את אחד מחוקיה.

יוסף (טומי) לפיד: אך מעבר לכך, רבותי, איפה הבושה?

יוסף (טומי) לפיד: איפה הבושה, לא רק של החרדים?

יוסף (טומי) לפיד: איפה הבושה של העבודה ואיפה הבושה של הליכוד ואיפה הבושה של יתר שותפי הקואליציה?

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אנחנו נמצאים תחת גל של טרור.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אנשים נהרגים יום-יום.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אין מספיק חיילים, אין מספיק חיילים.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו שומעים דיווחים על כך שצריך להאריך את תקופת המילואים מפני שהמטלות הביטחוניות הן כה רבות וגדולות, ואז בא המחנה החרדי ואומר: 30,000 יהודים צעירים צריכים לקבל פטור מוחלט מהשירות הצבאי.

יוסף (טומי) לפיד: איפה הבושה, אני שואל אתכם?

יוסף (טומי) לפיד: ולכן אמרתי אתמול כאן, ואני חוזר ואומר: האם ייתכן שיהודים יזלזלו עד כדי כך בעם היהודי, בביטחונה של מדינת היהודים?

יוסף (טומי) לפיד: לא.

יוסף (טומי) לפיד: הפתרון לתעלומה זו הוא שהם אינם יהודים.

יוסף (טומי) לפיד: החרדים הם כת מוזרה ששרדה מימי הביניים, כמו הקראים והשומרונים.

יוסף (טומי) לפיד: הם אינם יהודים, כי אם הם היו יהודים הם היו רוצים להגן על המדינה היהודית ולא להשתמש בכל מיני תירוצים כדי להשתמט מההגנה על המדינה היהודית.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, אני מאשים אותם ומאשים את כל מי שמשתף פעולה.

יוסף (טומי) לפיד: אני מאשים את המשת"פים של החרדים בכך שהם נותנים יד להשתמטות מהשירות בצה"ל, ואני רוצה להבין אותם פטריוטים במחנה החרדי שרוממות טובת המדינה תמיד בפיהם.

יוסף (טומי) לפיד: איפה אתם כאשר מדובר בתפקיד הפטריוטי הראשון במעלה, וזה להגן על המדינה.

יוסף (טומי) לפיד: אז אין פטריוטיות, אז אין אהבת מולדת, אז יש השתמטות תחת מסווה של חוק.

יוסף (טומי) לפיד: זה לא חוק, רבותי, זאת בושה, בושה רבתי.

יוסף (טומי) לפיד: ואני קורא לכל מי שאוהב את המדינה הזאת שיצביע נגד החוק הזה, מפני שהחוק הזה מתעלם מהצורך הבסיסי של המדינה, וזה קיומה של ישראל, של המדינה היהודית שבשמה הם משתמטים מהשירות בצה"ל.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: הדובר הבא, חבר הכנסת אברהם פורז, בבקשה.

גדעון עזרא: כמה דקות יש לך?

אברהם פורז: ארבע.

גדעון עזרא: ארבע.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בעולם המערבי של היום רוב המדינות עברו לשירות צבאי על בסיס התנדבותי, צבא שכיר.

אברהם פורז: כך עשתה בריטניה, כך עשתה ארצות-הברית.

אברהם פורז: עדיין יש מדינות, כמו גרמניה, שמגייסות את הצעירים לשנה אחת של שירות בצבא.

אברהם פורז: מדינות אחרות, גם בסקנדינביה, עברו, חלקן, לשירות על בסיס התנדבותי.

אברהם פורז: ישראל בכל זאת, בשונה ממדינות אחרות, ממשיכה להחזיק צבא על בסיס של שירות חובה, ולמה אנחנו עושים את זה?

אברהם פורז: מה, משום שאנחנו יותר מיליטריסטים מאחרים?

אברהם פורז: משום שאנחנו זוכרים את יהושע בן נון?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: ישראל היא מדינה הנמצאת באיום קיומי, מדינה שמוקפת בצבאות זרים חזקים, וכדי להגן על קיומה של המדינה אין מנוס מלקיים צבא חזק, והצבא הזה חייב להיות צבא חובה, צבא סדיר, כי מיטב הנוער משרת בצבא.

אברהם פורז: במדינות שבהן השירות איננו שירות חובה, יש פיחות ברמת הצבא, אוכלוסיות חלשות באות לשם, אנשים שלא מוצאים את מקומם במקומות אחרים הולכים ומשרתים בצבא.

אברהם פורז: כל הדברים האלה היו נכונים גם לפני חצי שנה, אבל במחצית השנה האחרונה המצב החמיר, ואנחנו יודעים שהיום ביחידות מילואים נדרשים האנשים שפעם אמרו להם תשרתו אחת לשנתיים 35 יום – מדברים היום על שירות של 45 יום כל שנה.

אברהם פורז: היתה כוונה לקצר את השירות הצבאי בארבעה חודשים, ולא מקצרים את השירות.

אברהם פורז: ודובר על זה שיהיו הנחות לאלה שנישאו ולאלה שהם סטודנטים, וימצאו להם כל מיני פטורים וכל מיני הסדרים – כל העסק הזה מבוטל.

אברהם פורז: ואז אני שואל, איך יכול להיות שקבוצה מסוימת באוכלוסייה לא תורמת למאמץ הזה, לא תורמת בכלל למאמץ הזה?

אברהם פורז: אז יאמרו: לא יכול להיות, אי-אפשר ללמוד תורה ולשרת בצבא.

אברהם פורז: ובכל זאת יש ישיבות הסדר שמשלבות לימודים תורניים עם שירות בצבא, למה הציבור החרדי לא יכול לאמץ את המודל הזה?

אברהם פורז: יאמרו לנו, יש 100 עילויים, 200 עילויים, 300 עילויים.

אברהם פורז: אתם יודעים מה?

אברהם פורז: 1,000 עילויים, שהם כל כך גדולים בתורה, שאפילו הפטנט של ישיבת הסדר לא טוב בעבורם.

אברהם פורז: אבל יכול להיות שמגזר שלם לא משרת בצבא?

אברהם פורז: מה, כולם עילויים?

אברהם פורז: כולם חייבים לעשות את זה?

אברהם פורז: הרי אנחנו יודעים שעילוי זה עילוי ושירות בצבא לפעמים הוא עבודה פשוטה יחסית.

אברהם פורז: לכן, אדוני היושב-ראש, האמת היא שבאיזה מקום אני בא לציבור החרדי בתביעה מוסרית, כי אני לא יודע איך אפשר לחיות במדינה שאתה אמור להיות חלק ממנה, חלק מהעם שלה, ולא לקחת חלק בדבר הכי חשוב, בהגנה על ביטחונה וקיומה.

אברהם פורז: נכון שגם תשלום מסים זה חשוב ונכון שגם שמירת הניקיון זה חשוב, אבל באיזה מקום זו חובה בסיסית של אזרח נאמן למדינתו.

אברהם פורז: לא הייתי רוצה להגיע למצב שיש מערכת של כפייה.

אברהם פורז: אני חושב שדווקא הציבור החרדי היה צריך להחליט, שמתוך הזדהות עם המדינה רוצים שיהיה איזה שירות.

אברהם פורז: אבל בכל מקרה אני לא יכול להבין את המפלגות החילוניות, שפעם אחר פעם – ואני לא בא בטענות לליכוד, כי ראינו מה עשה אהוד ברק.

אברהם פורז: ומי שמדבר היום מטעם מפלגת העבודה ומציג את עצמו כצדיק גדול, איננו צדיק, כי היינו פה לפני חצי שנה.

אברהם פורז: ואותו אהוד ברק שהציע בכנסת הקודמת את החוק לגיוס תלמידי ישיבות, הוא גם האיש שהביא לנו את החוק שמבטל את הכול.

אברהם פורז: ושוב גייס ושוב ביטל.

אברהם פורז: אני לא בא בטענות לליכוד, אבל באיזה מקום זה מעשה לא מוסרי, זה מעשה לא צודק.

אברהם פורז: יש מפלגות כמו ש"ס, שחלק גדול מהציבור שלה הוא בכלל לא ציבור חרדי, אלא ציבור מסורתי שמצביע לש"ס – –

נסים זאב: אותו רוב שאתה מדבר עליו משרת בצבא.

אברהם פורז: – – מתוך מחאה חברתית.

אברהם פורז: אני לא יודע למה ההנהגה הזאת חייבת להמשיך בדבר הזה – – –

נסים זאב: יש רק קומץ קטן של בחורי ישיבות.

אברהם פורז: זה לא קומץ קטן – –

נסים זאב: אולי 30,000.

אברהם פורז: זה לא קומץ קטן.

אברהם פורז: אתה יודע, חבר הכנסת נסים זאב, שראש אכ"א אמר – – –

נסים זאב: – – – 30% שלא משרתים – – – 70% משרתים.

אברהם פורז: זה לא נכון.

אברהם פורז: ראש אכ"א – ראש אגף כוח-אדם במטכ"ל – אמר, שאם הציבור החרדי היה משרת בצבא, היה אפשר לקצר את השירות הסדיר בארבעה חודשים לכולם, וגם היה אפשר לקצר באופן משמעותי את מספר ימי המילואים.

אברהם פורז: אתם חייבים לשאת בנטל כמו כל אזרח אחר במדינה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת יהודית נאות, בבקשה.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לפני כמה חודשים נחשפה בפני תופעה: בקרב המשתחררים מגיוס על בסיס של סעיף נפשי יש פי-חמישה מן החרדים שמועמדים לגיוס לעומת שאר המועמדים לגיוס.

יהודית נאות: אני תהיתי האם באמת יש בקרב החרדים איזה פגם גנטי שמביא לכך שפי-חמישה מהמועמדים שלהם לגיוס, לעומת שיעור המועמדים האחרים, לוקים בנפשם.

יהודית נאות: הלכתי וקראתי בספרי הרפואה ובכל המחקרים על הפיצוח של הגנום האנושי, ולא מצאתי את הגן הפגום הזה.

יהודית נאות: אבל כן מצאתי, שזו תופעה שמי שאחראי לה הם אלה שיושבים פה היום ושולחים אחרים לסכן את נפשם, שולחים אחרים חלילה להיפגע על הגנתם הם.

יהודית נאות: ואני סבורה, שלפחות המעט שבמזער הוא, שלא תצביעו.

יהודית נאות: אל תשלחו אחרים לעשות את מה שאתם אינכם חפצים לעשות.

יהודית נאות: לפחות את היושרה המינימלית הזאת – תנו לציבור המשרת להחליט כמה מכם הוא יפטור, כמה הוא ירשה שתורתם תהיה אומנותם.

יהודית נאות: אבל סעיף נפשי זה לא תורתו אומנותו.

יהודית נאות: זה פשוט השתמטות לשמה.

יהודית נאות: אני רוצה לעמוד על נקודה נוספת.

יהודית נאות: האם חיילי ישיבות ההסדר הם פחות יהודים מכם?

יהודית נאות: אני מסירה את כובעי בפניהם.

יהודית נאות: הם פחות יהודים?

יהודית נאות: מילא, רחמנא ליצלן, סיעת שינוי החילונית משרתת, אבל חיילי ישיבות ההסדר, במה הדם שלהם שונה משלכם?

יהודית נאות: ואיך אתם מעזים לבוא פה בעיתוי אומלל כזה, כאשר כל העיתונות מלאה על כך שאנחנו עומדים בפני הסלמה?

יהודית נאות: אנחנו לא במשחק, בחוץ עולם אחר.

יהודית נאות: אנשים פוחדים לצאת למסיבות הפורים, ילדים לא מורשים לחגוג מחשש, אבל פה, בפנים הבית, בבועה הזאת, יושבת קבוצה, בעיתוי אומלל – אני לא מבינה איך אתם מסתכלים בראי, ואני בהחלט לא מבינה איך אתם יוצאים לרחוב.

יהודית נאות: לפחות אל תצביעו שאחרים ילכו לקרב.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

משה גפני: מי ישמיץ אותנו יותר, אתם או מרצ?

משה גפני: בואו נראה.

גדעון עזרא: מרצ כבר דיברו, הפסדת.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי, כיוון שהרב גפני עוסק כאן בהסתה, אני מבקש לעסוק ביהדות.

משה גפני: אני בודק מי מסית יותר.

יוסף יצחק פריצקי: ואני מבקש להביא לפני הבית הזה מהלכות מלכים של הרמב"ם – פרק ה', הלכה א' והלכה ד'.

יוסף יצחק פריצקי: וכך אומר הרמב"ם, "הנשר הגדול": "מהי מלחמת מצווה?

יוסף יצחק פריצקי: זו מלחמת שבעה עממים ומלחמת עמלק" – ועכשיו באה הפסקה החשובה – "ועזרת ישראל מיד צר שבא עליהם".

יוסף יצחק פריצקי: עוד הפעם: "ועזרת ישראל מיד צר שבא עליהם".

יוסף יצחק פריצקי: אין צר שבא עלינו עכשיו?

יוסף יצחק פריצקי: מה, זו מלחמת רשות?

יוסף יצחק פריצקי: מה, אנחנו נלחמים כי אין לנו מה לעשות בחיים?

יוסף יצחק פריצקי: או שמא בכל יום ויום עומדים עלינו לכלותנו?

יוסף יצחק פריצקי: במלחמת מצווה הכול יוצאים, אפילו חתן מחדרו וכלה מחופתה, ולא כל שכן תלמידי חכמים.

יוסף יצחק פריצקי: מה, לא מלחמת מצווה היא זו?

יוסף יצחק פריצקי: מה אנחנו עושים כאן, מתאמנים בנשק?

יוסף יצחק פריצקי: סתם?

יוסף יצחק פריצקי: אבל אגיד לכם, רבותי חברי הכנסת, איפה השבר הגדול.

יוסף יצחק פריצקי: כי מי שאמון על הציונות הדתית, למשל אביו של מי שהיה נשיא המדינה, הרב הרצוג, זיכרונו לברכה, פסק ואמר, שגם תלמידי חכמים יוצאים להילחם, זולת המצוינים שבהם, קרי, מכסה.

יוסף יצחק פריצקי: הם יוצאים להילחם.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מי שבא מן הזרם החרדי, שלגביו הציונות היא טומאה והמדינה הזאת לאו מדינה היא והוא איננו רוצה בה, וכל הווייתה לצנינים בעיניו, מנצל גם את היהדות בשביל להשתמט.

יוסף יצחק פריצקי: ולכן אין לי שיח ושיג עכשיו בעניין הזה עם חברי הכנסת של המפלגות החרדיות הלא-ציוניות.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אליכם יש לי מלה, חבר הכנסת יהלום וידידי חבר הכנסת אורלב, וידידי חבר הכנסת ביבי, אליכם, אנשי הציונות הדתית, אנשים שהקימו את ישיבות ההסדר, אנשים שמשלבים תורה ועבודה, אנשים שאומרים לבנים שלהם: לכו לטוב ביותר.

יוסף יצחק פריצקי: אז אולי אנחנו לא רואים עין בעין מבחינה מדינית, אבל אתה יודע משהו, חבר הכנסת יהלום, גם אני גאה בכך שתת-אלוף אלעזר שטרן חובש כיפה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מאוד גאה בזה, ולוואי שיהיו עוד.

יוסף יצחק פריצקי: ואתם נותנים יד לעוולה הזאת?

יוסף יצחק פריצקי: אתם נותנים יד לדבר הזה?

יוסף יצחק פריצקי: בשם מה?

יוסף יצחק פריצקי: איך מלאכם לבכם לעשות כדבר הזה?

יוסף יצחק פריצקי: אם באמת ציונים דתיים אתם, עכשיו הוא הרגע.

יוסף יצחק פריצקי: היום אתם צריכים לקום ולומר, לא ניתן יד לעוולה המתמשכת הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מודי זנדברג.

גדעון עזרא: אתה האחרון מקבוצת לפיד?

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לאחר שהאזנתי בקשב לדברי חברי חבר הכנסת פריצקי, שפנה בדברים של טעם לנציגי המפד"ל כאן בכנסת, אני רוצה לומר מלה על נציגי המפלגות האחרות, אלה שלא נמצאים כאן בדיון, שאתמול בערב, כאשר הצבענו בעניין אחר של חוק טל, פשוט ברחו, נעלמו כלא היו.

אליעזר זנדברג: אולי אנשי מפלגת העבודה הלכו לתפור חליפות ולא מצאו לנכון להיות כאן באותו זמן ולהצביע, אבל אני רוצה לפנות אליהם, וגם אל החברים מן הליכוד.

אליעזר זנדברג: הצלחתם להתגבר על מחלוקת פוליטית.

אליעזר זנדברג: הצלחתם להביא ימין ושמאל פוליטי מסורתי יחד אל ממשלת אחדות.

אליעזר זנדברג: הצלחתם – אני חושב, עוד נראה בהצבעה שתהיה בעוד כמה שעות, אבל בעיקרון הצלחתם – לגשר על פערים שקשורים לתהליך שלום, למדיניות החוץ של ישראל, ולהגיע למכנה משותף.

אליעזר זנדברג: ולממשלה שאתם רוצים להקים קוראים ממשלת אחדות לאומית.

אליעזר זנדברג: אני אומר לכם, שאתם מתחילים רע מאוד.

אליעזר זנדברג: מתחילים רע מאוד, כי ממשלת האחדות שלכם משקפת אחדות אולי פוליטית כאן בבית, אבל המעשה הראשון שהיא עושה ערב הקמתה הוא מעשה מנוגד לקונסנסוס ולרצון של רוב הציבור בישראל, שאומר שצריך לגייס את בחורי הישיבות.

אליעזר זנדברג: אני אומר משהו רחב יותר: הציבור בישראל יודע וסבור שצריך לגייס ולהחיל את העיקרון של שירות צבאי או שירות לאומי על כל אזרחי ישראל.

אליעזר זנדברג: זה הקונסנסוס במדינת ישראל, ובשם הרעיון הזה זכתה מפלגת העבודה למנדטים רבים, ובשל קשר הדוק מדי עם הנציגים של המפלגות החרדיות אני מאמין שהליכוד סבל בבחירות האחרונות.

אליעזר זנדברג: אתם יודעים שהדברים שאני אומר כאן הם האמת, וזה דבר שהעם רוצה, אבל משיקולים מסוימים של קואליציה אתם כאן עכשיו, דקה לפני שאתם מקימים את הממשלה הזאת, בוחרים ללכת בדרך אחרת.

אליעזר זנדברג: וכפי שאהוד ברק שגה וטעה כשהוא בחר בדרך של ברית עם ש"ס למן היום הראשון, כך אתם שוגים וטועים בכך שאתם סומכים ובונים על ש"ס כגורם המאחד, כדבק, כאלמנט המרכזי שמשלים את התמונה של ממשלת האחדות הזאת.

אליעזר זנדברג: בסופו של דבר התוצאה תהיה אותה תוצאה.

אליעזר זנדברג: ובסופו של דבר כולכם תשלמו את המחיר הציבורי, כי הציבור בישראל לא ישכח את שאתם עושים כאן היום.

אליעזר זנדברג: על-פי השעון ולוח הזמנים המקורי, בעוד 20 דקות היינו אמורים להתכנס כאן לטקס חגיגי.

אליעזר זנדברג: אני יודע שהעניין הזה נדחה בשעה, אולי שעה ו-20 דקות.

אליעזר זנדברג: עוד לא מאוחר מדי.

אליעזר זנדברג: תשנו את החלטת

אליעזר זנדברג: כם זו, תצביעו אחרת, תבטלו את חוק טל, תנו ביטוי למה שהציבור באמת רוצה – גם אחדות, אבל גם שירות צבאי ולאומי.

אליעזר זנדברג: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: רבותי, אנחנו מתחילים עכשיו עם קבוצת המפד"ל.

גדעון עזרא: יש לכם עשר דקות, ואתם תחליטו כמה זמן כל אחד מכם ידבר.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: כל אחד מחברינו ידבר שתי דקות, אלא אם כן אחר כך נשלים.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת פריצקי, יפה ציטטת, ואני מודה לך על שפתחת את דבריך בציטוט מהרמב"ם.

שאול יהלום: זו עמדת המפד"ל.

שאול יהלום: המפד"ל טוענת ומחנכת ופועלת, שגם בני הישיבות ישרתו בצבא, משום שאנחנו נמצאים במלחמת מצווה.

שאול יהלום: ייסדנו ישיבות משולבות וייסדנו מכינות קדם-צבאיות, ובנותינו משרתות בשירות לאומי וחלקן הקטן בצבא.

שאול יהלום: לצערנו הרב, אנחנו גם פוקדים את בתי-הקברות.

שאול יהלום: השאלה שעומדת היום לדיון היא אם לקיים את ועדת-טל, שעסקה בנושא של החרדים בעיקר.

שאול יהלום: בוועדה בראשות השופט צבי טל ישבו מכל קצות הקשת, לרבות ראשי אכ"א לשעבר, והגיעו למסקנות.

שאול יהלום: משום מה הכנסת לא יישמה את מסקנות ועדת-טל.

שאול יהלום: השאלה היא אם לתת לה עוד צ'אנס ליישם אותן.

שאול יהלום: לכן המפד"ל מצביעה בעד שנה אחת ולא בעד שנתיים, כי אנחנו נגד הפטור הגורף ויש לנו כמה תביעות קשות לשינויים במסקנות ועדת-טל.

שאול יהלום: באופן עקרוני – צריך ליישם את עקרונות ועדת-טל.

שאול יהלום: לכן, עם כל עמדתנו הבסיסית בעד שירות ושילוב לימוד התורה, היום נצביע בעד ארכה של שנה אחת ליישום מסקנות ועדת-טל.

שאול יהלום: אני מקווה שעמדתנו אכן תתקבל ולא יתפרס העניין על שנתיים, שפירושן גמר הקדנציה.

שאול יהלום: יש לי עוד הרבה לומר, אבל יש לנו רק שתי דקות.

שאול יהלום: תודה רבה, אדוני.

רחבעם זאבי: תודה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת חיים דרוקמן – אינו נוכח.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בעד חוק טל אשר מסדיר את נושא הגיוס.

יגאל ביבי: הגיע הזמן להסדיר את הנושא ולאפשר לאלה שלא רוצים ללמוד תורה לצאת לעבודה.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר את דעתי – אני צופה, שבעוד עשר שנים רוב צה"ל יהיה חרדי.

יגאל ביבי: רבותי, הדתיים והחרדים בעזרת השם ימשיכו לקיים את מצוות "פרו ורבו".

יגאל ביבי: למדתי מבן אחותי, שהיה המ"פ הראשון של הגרעין החרדי, שהם חיילים נהדרים ויש להם מוטיבציה, ואם נותנים להם את התנאים – אוכל כמו שצריך ורמה מוסרית ולימודי תורה – יש להם מוטיבציה גדולה.

יגאל ביבי: לכן אני גורס, שאם יישמעו פה דברי נאצות והשמצות נגד החרדים, נגד המשתמטים, אנחנו נרחיק את היום שבו הם יהיו עיקר הצבא שלנו.

יגאל ביבי: לכן אני חושב, שצריך ברוח טובה, בהבנה, כי זו סוגיה רגישה, ולא בצורה של כפייה.

יגאל ביבי: אבל איזו בושה כאן בכנסת הזאת.

יגאל ביבי: 27 חברי כנסת דתיים, לא היה בתולדות ישראל דבר כזה, 27 מפולגים, לא מאוחדים, מתבזים.

יגאל ביבי: שנה לא מספיקה לנו כדי להעביר את חוק טל?

יגאל ביבי: אנחנו צריכים שנתיים?

יגאל ביבי: אם היינו 27 מאוחדים, היינו אומרים שבתוך שלושה חודשים, בתוך חודשיים.

יגאל ביבי: אבל, לצערי, כל אחד מאתנו מושך, כך שאני נדהם היום – באתי בשמחה להצביע על שנה, ופה אומרים שנתיים – למה, מה קרה?

יגאל ביבי: 27 חברי כנסת דתיים, אבל מפולגים, והפילוג אוכל כל חלקה טובה אצלנו.

יגאל ביבי: אני חושב שלימוד התורה הוא אחד הערכים החשובים ביותר לעם היהודי.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר לכם, שאני אישית מהרהר בזה.

יגאל ביבי: יש לי בן שהוא קצין גבוה בצה"ל, וכשאני רואה אנשים בני-תורה אני אומר:

יגאל ביבי: למה לא יכולתי להשפיע עליו שיהיה בישיבה.

יגאל ביבי: אני שמח שהוא מקיים את מצוות הגיוס, אבל בתוך תוכי – אם היה יכול ללמוד בישיבה ולהיות תלמיד חכם, לא הייתי גאה פחות.

יגאל ביבי: אני מקווה שאוכל לחנך את הבן הצעיר ללמוד בישיבה.

יגאל ביבי: אני יהודי דתי ואני מאמין שערך לימוד התורה הוא כל כך חשוב.

יגאל ביבי: יש מחלוקות בינינו, אבל אין לצאת נגד לומדי התורה.

יגאל ביבי: בכל אופן, זה ערך חשוב בעם ישראל.

רחבעם זאבי: תודה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דרכנו, דרכה של הציונות הדתית, דרכה של תנועת "בני עקיבא", הקיבוץ הדתי, דרך תורה ועבודה, היא דרך השילוב בין ספרא לסייפא – דרך השילוב של תורה ועבודה, של לימוד תורה יחד עם שירות בצה"ל.

זבולון אורלב: על-פי השקפתנו, השירות בצה"ל הוא חלק ממצווה דתית.

זבולון אורלב: זה לא כורח בל יגונה, אלא חלק ממצווה דתית, באשר למדנו מרבותינו שמדינת ישראל היא ראשית צמיחת גאולתנו ולכן אנחנו חוגגים את יום העצמאות בשם ובמלכות ואומרים "הלל" ו"שהחיינו" וחוגגים את יום ירושלים.

זבולון אורלב: זאת המחלוקת שלנו עם היהדות החרדית.

זבולון אורלב: לכן, כך אנחנו מחנכים את ילדינו.

זבולון אורלב: ברוך השם, ילדינו ותלמידינו הם תלמידי חכמים גדולים, ויש ביניהם ראשי ישיבות מפורסמים וידועים ששירתו בצה"ל, דיינים ורבני ערים.

זבולון אורלב: עם זאת, יש לנו קצינים גבוהים בצה"ל בדרגות השדה של מג"דים ומח"טים.

זבולון אורלב: אמרו לי, שבקורס מ"פים 50% הם חובשי כיפות סרוגות.

זבולון אורלב: אנחנו בהחלט מברכים על הדבר הזה.

זבולון אורלב: לכן, ישיבות ההסדר, המכינות הישיבתיות לצה"ל והכוללים הציוניים הם תפארתנו, ואנחנו רואים בהם את תיקון העולם.

זבולון אורלב: חוק טל – אני מדגיש: על תיקוניו שדרשה המפד"ל – הוא פשרה ראויה.

זבולון אורלב: חרף המחלוקת שלנו עם העולם החרדי, אנחנו איננו סבורים שניתן לכפות בכוח גיוס על החרדים.

זבולון אורלב: חבר הכנסת פריצקי, אנחנו סבורים שאי-אפשר לכפות גיוס בכוח.

זבולון אורלב: אלה דברים שצריך להגיע בהם להבנה.

זבולון אורלב: אלה מחלוקות אידיאולוגיות, ואני מציע לעצמנו ואומר שהכול צריך להיעשות בהידברות ובהבנה.

זבולון אורלב: אי-אפשר שרכבת שנוסעת בכיוון אחד – פתאום לשנות כיוון ב-90 מעלות, שכן היא מתהפכת.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת אורלב, זו משנה אחרת, אבל הרי בסוף, גם בעניין אחר, כתוב: כופין אותו עד שאומר רוצה אני.

זבולון אורלב: לא בכל דבר.

יוסף יצחק פריצקי: – – – רוצה אני.

זבולון אורלב: אדוני, לא בכל דבר.

זבולון אורלב: לא בכל דבר.

זבולון אורלב: לכן, הגיוס צריך להיעשות מתוך הבנה.

משה גפני: – – –

רחבעם זאבי: חבר הכנסת גפני, זמנו מוגבל, ואתה גוזל לו זמן.

משה גפני: שיגיד את הדברים שלו – שלא יגיד מהמשנה.

זבולון אורלב: לכן, כפי שגם אמרו שני קודמי, אנחנו רוצים לקדם את חוק טל על תיקוניו, כי חוק טל כמו שהיה בקריאה הראשונה, אנחנו נמנענו – חלקנו לפחות נמנע.

זבולון אורלב: צריך לעשות בו תיקונים נוספים, כדי להסדיר את העניין.

זבולון אורלב: לכן, איננו רוצים למשוך את העניין.

זבולון אורלב: לכן לא נתמוך בשנתיים.

זבולון אורלב: שנתיים הן המשך התחמקות והמשך סחטנות.

זבולון אורלב: זה דבר שצריך לתקן אותו.

זבולון אורלב: לכן, אנחנו נתמוך אך ורק בשנה.

זבולון אורלב: זה איתות שיהיה לכנסת, לממשלה – שהיא לא ממשלת אחדות, כי הציונות הדתית היא לא חלק מהממשלה הזאת, הממשלה הרחבה, החלקית הזאת – שהיא תשלים את הצעת החוק.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת אורלב.

רחבעם זאבי: אחרון הדוברים מקבוצת המפד"ל הוא חבר הכנסת נחום לנגנטל.

רחבעם זאבי: הוא איננו?

זבולון אורלב: הפסדנו עוד שתי דקות.

רחבעם זאבי: אם הוא איננו, נשארו לך עוד שתי דקות של הקבוצה שלך.

רחבעם זאבי: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אני פותח שוב.

זבולון אורלב: חברי הכנסת, חבל שחברי, חבר הכנסת נחום לנגנטל, לא נמצא כאן.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר, שמסלול ישיבות ההסדר יקבל פעם ראשונה ביטוי בחוק טל.

זבולון אורלב: זה חלק מהתיקונים שאנחנו מבקשים שייעשו בחוק טל, על מנת שחוק טל לא יהיה מסלול לפטור גורף של בחורי ישיבות חרדיות אלא גם יעניק מעמד ואת ההטבות והתנאים הדרושים לבחורי ישיבות הסדר.

זבולון אורלב: אני לא יודע מה הציבור יודע.

זבולון אורלב: בחור ישיבת הסדר עובר מסלול של חמש שנים, שחלק מהן הוא שירות מבצעי וחלק שירות ללא תשלום, על כל המשתמע.

זבולון אורלב: במשך חמש השנים ההורים שלנו צריכים לשלם לישיבת ההסדר סכומים של עד כדי 10,000 שקל לשנה, כדי שתהיה לו הזכות ללמוד בישיבת הסדר ולשרת בצה"ל.

זבולון אורלב: רק לאחרונה אנחנו מתקנים שיהיה פטור מתשלום דמי בריאות, כמו כל חייל בצה"ל.

זבולון אורלב: זה אבסורד, שהוא נמצא בתקופת של"ת, ופה מדברים על כך שבתקופת של"ת רוצים שהוא ישלם דמי בריאות.

זבולון אורלב: לכן אנחנו מבקשים שחוק טל יעבור לפי התיקונים, ויעבור גם תיקון של הגיל.

זבולון אורלב: לא יעלה על הדעת שבגיל 23 אדם יקבל פטור גורף.

זבולון אורלב: הרעיון של שנת הסתגלות הוא רעיון ראוי, אבל לא בגיל כל כך מוקדם.

זבולון אורלב: הרי אנחנו לא פראיירים.

זבולון אורלב: מי שהולך לישיבת הסדר, שזה חמש שנים, יוצא בגיל 23, ומי שלומד בישיבה ולא משרת יוצא בגיל 23, וזה יוצא עם שירות וזה יוצא בלי שירות.

זבולון אורלב: זה לא יכול להיות.

זבולון אורלב: מדינת ישראל חייבת להעדיף את מי שבחר במסלול שבו הוא גם לומד וגם משרת בצה"ל.

זבולון אורלב: אלה שני התיקונים העיקריים שאנחנו מבקשים.

זבולון אורלב: על-פי הבנתי, נוכל לשכנע את חברינו מאגף החרדים, שאנחנו מכבדים אותם מאוד, כי בלימוד התורה כולנו לומדים באותו בית-מדרש.

זבולון אורלב: כולנו לומדים אותה גמרא, אותם ראשונים ואותם אחרונים.

זבולון אורלב: אנחנו סבורים בהחלט, שהכול צריך להיעשות בהידברות ובהבנה, ואין לכפות את הגיוס.

זבולון אורלב: הוויכוח הוא ויכוח.

זבולון אורלב: דרכנו היא – – –

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: אני מקווה, שנוכל לשכנע.

זבולון אורלב: תודה רבה.

רחבעם זאבי: תודה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מיכאל קליינר: יש לי 12 דקות.

רחבעם זאבי: 12 דקות.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עד לא מזמן תמכתי בחוק טל, אבל לאחרונה צצו אצלי מחשבות שניות.

מיכאל קליינר: אני ידוע כמי שאינו עוין את הציבור החרדי, וודאי שאיננו עוין את הדת היהודית.

מיכאל קליינר: דווקא משום כך יהיה לי קשה מאוד לתמוך הפעם בחוק טל.

מיכאל קליינר: לאחרונה עשיתי מאמץ לבחון את דעת ההלכה עצמה בנושא גיוס תלמידי חכמים בשעת מלחמה, ומצאתי דברי חוכמה רבים ומאירי עיניים בנושא זה בספר "אור הרעיון" שכתב הרב מאיר כהנא, השם ייקום דמו.

מיכאל קליינר: כך כתב הרב כהנא: "שני מיני תלמידי חכמים הם.

מיכאל קליינר: האחד שתורתו אומנותו – – –

מוחמד ברכה: תלמיד חכם אתה.

מוחמד ברכה: תלמיד חכם.

מיכאל קליינר: תלמיד חכם, רב, חבר כנסת, יהודי טוב.

מוחמד ברכה: – – – של כהנא.

מיכאל קליינר: נכון.

מיכאל קליינר: "האחד שתורתו אומנותו, ששקוע ראשו ורובו – כולו – בתלמוד תורה ואינו יוצא ממחיצתה".

מיכאל קליינר: מהו הסוג השני של תלמידי חכמים?

מיכאל קליינר: כותב הרב כהנא כך: "ויש תלמיד חכם אחר שאין תורתו אומנותו, ותלמיד חכם כזה מפסיק לכל מצוות עשה שבגופו ושעוברת, ואפילו מדרבנן".

מיכאל קליינר: היות שאינני מכריז, חס וחלילה, מלחמה על תלמידי חכמים בישראל, והיות שאני רגיש לקדושתה של תורת ישראל, בדקתי כיצד מתייחסת ההלכה לשאלה, אם תלמידי חכמים חייבים במלחמת מצווה.

מיכאל קליינר: כך כותב הרב כהנא: "מלחמת מצוה, שהיא מצוה כללית, ושעתידו של עם ישראל תלוי בה, כל תלמיד חכם שאין תורתו ממש אומנותו – שאינו יושב יומם ולילה על התורה בלי לעבוד, להתפרנס ובלי לנפוש בתקופות נופש כלשהן – חייב לבטל ולהפסיק את מצות תלמוד תורה כדי להתעסק במלחמת מצוה".

מיכאל קליינר: במונחים של ימינו משמעות הדבר היא, שכל תלמיד חכם שיוצא לחופשות בין הזמנים של הישיבות החרדיות אינו עונה על הקריטריון של מי שתורתו אומנותו.

מיכאל קליינר: כל חרדי שלומד בכולל ומפסיק מתלמודו לצורכי פרנסה, אינו עונה על הקריטריון של מי שתורתו אומנותו.

מיכאל קליינר: כל תלמיד חכם שמפסיק מתלמוד תורה לצורכי ציבור ולאספה פוליטית באולם הספורט של יד-אליהו, הוא אולי עדיין תלמיד חכם ויהודי טוב, אבל הוא אינו עונה על הקריטריון של מי שתורתו אומנותו.

מוחמד ברכה: ביד-אליהו – – –

מיכאל קליינר: כל תלמיד חכם שמפסיק מתלמודו – – –

נסים זאב: מה הבעיה – – –

אילן גילאון: – – –

נסים זאב: – – –

מיכאל קליינר: לא, תלמיד חכם, אבל לא תורתו אומנותו.

מוחמד ברכה: ביד-אליהו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת ברכה, האם אתה רוצה לתקן את הזיכרונות של הרב כהנא?

רחבעם זאבי: הוא כתב את שלו, אתה תכתוב את שלך, תלמידיו יצטטו אותו, תלמידיך יצטטו אותך.

מוחמד ברכה: בושה שהדברים האלה מצוטטים בכנסת.

מוחמד ברכה: זו פשוט בושה.

רחבעם זאבי: אז תתבייש, אבל אל תפריע.

מוחמד ברכה: אבל אני לא יכול לצפות מהיושב-ראש שיעמיד אותו במקומו.

מיכאל קליינר: כל תלמיד חכם שמפסיק מתלמודו כדי לשמוע מוזיקה חרדית ברדיו "קול הנשמה", ב"קול האמת", או ב"רדיו 2000", הוא בוודאי תלמיד חכם, ובעיני בוודאי הוא יהודי טוב ויהודי מצוין, אבל הוא אינו עונה על הקריטריון של מי שתורתו אומנותו על-פי ההלכה, וכל אלה חייבים להפסיק מתלמודם לצורך מלחמת מצווה.

מיכאל קליינר: אפשר לקבוע באופן נחרץ, שחלק גדול מתלמידי החכמים והאברכים אינם נופלים בקטגוריה של תלמידי חכמים שתורתם אומנותם, ואפשר לקבוע גם באופן נחרץ, שהעם היהודי נתון במצב מלחמה היום.

מיכאל קליינר: האם ייתכן, שחרדים, תלמידי חכמים שאין תורתם אומנותם, יתחזו למי שנהרגים באוהלה של תורה כדי לפטור את עצמם ממלחמת מצווה, ואנחנו ניתן לזה יד רק משום שאנחנו לא שמים לב כל כך להלכה היהודית בנושא הזה?

מיכאל קליינר: הרמב"ם קבע, כי מלחמת מצווה היא "עזרת ישראל מיד צר שבא עליהם".

מיכאל קליינר: ועוד הגדיל לקבוע בעניין הזה בעל ה"שולחן ערוך", שקבע: כי עזרת ישראל מיד צר כוונתו גם כן כשיש חשש שיבואו עלינו.

מיכאל קליינר: זאת אומרת, אפילו בשביל למנוע טרור, חובה להפסיק מתלמוד תורה ולצאת למלחמת מצווה באויב.

מיכאל קליינר: אז מי אני מול הרמב"ם, או מול בעל ה"שולחן ערוך", שאבוא לכנסת ישראל ואפטור תלמידי חכמים ממצוות מלחמה?

מיכאל קליינר: אתם צריכים לחשוב עוד הפעם לפני שאתם באים לכאן בשעה גורלית כזאת, שבה אפילו חתן יוצא מחדרו וכלה מחופתה לצורך מלחמה באויב, ולבקש פטורים גורפים למי שאינם זכאים לכך על-פי ההלכה היהודית.

מיכאל קליינר: כבר נכתב בתורה "לא תעמוד על דם רעך", ומה אתם עושים כשאתם רואים מצב חירום כמו שאנחנו נתונים בו?

מיכאל קליינר: האם ההשתמטות מעזרה לישראל מיד צר שבא עליו אינה נופלת בהגדרה של "לא תעמוד על דם רעך"?

מיכאל קליינר: הרב כהנא מגדיר את מי שנוטל את השם של תלמיד חכם שתורתו אומנותו כאשר אינו ראוי לכך, רק כדי להתחמק מקיום מצווה של מלחמה, כשופך דמים.

מיכאל קליינר: לכן אני חוזר ופונה אליכם, חברי הכנסת החרדים: איני רוצה שייפגעו תלמידי חכמים שתורתם אומנותם, ואני מוכן לקבל שמי שעונה על ההגדרה הזאת של תלמיד חכם שתורתו אומנותו, על-פי מבחן ההלכה יהיה פטור מגיוס לצה"ל.

מיכאל קליינר: לגמרי.

מיכאל קליינר: בלי צורך בדחיית שירות.

מיכאל קליינר: אבל איני מוכן שתעמידו את עצמכם מעל להלכה ותכשירו בק"ן טעמים כל שרץ, כי לא רק שבזאת אתם חוטאים, אלא גם אתם מחטיאים את הרבים.

מיכאל קליינר: עת צרה היא לישראל, ואתם לא פוטרים את עצמכם מגיוס לצה"ל בלבד, אתם פוטרים את עצמכם ממצווה.

מיכאל קליינר: אני תומך בגיור כהלכה, כי אני חילוני אורתודוקסי.

מיכאל קליינר: כשאני הולך לבית-כנסת ביום כיפור, אני רוצה את הדבר האמיתי.

מיכאל קליינר: אל תהפכו אתם רפורמים בכל הנוגע לגיוס לצה"ל.

מיכאל קליינר: עליכם לפעול כדי שהגיוס לצה"ל לא יקשה על החיילים החרדים מבחינה הלכתית.

מיכאל קליינר: אני מוכן לשים גדרות של צניעות, גדרות של כשרות, ולהקל על גיוס החרדים מהבחינות האלה.

מיכאל קליינר: אני מוכן לגיוס כהלכה, אבל לא אתן את ידי לדרכי רמייה ולגנבת דעת.

מיכאל קליינר: אם אתם באמת דואגים לתלמוד תורה, הרי אתם דואגים למיעוט שבמיעוט מקרב האוכלוסייה החרדית.

מיכאל קליינר: כמה תלמידי חכמים שתורתם אומנותם יש?

מיכאל קליינר: אל תכסו באצטלה של תלמידי חכמים שתורתם אומנותם את מי שאינו ראוי לשאת בתואר הזה, כי בכך לא רק שאתם פוטרים אותו ממצוות מלחמה, אלא עושים אתם נזק לקדושת תורת ישראל, וכמעט הייתי אומר, הדבר גובל בחילול שם שמים.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת קליינר.

רחבעם זאבי: נותרו לך עוד כמה דקות.

רחבעם זאבי: האם אתה תורם אותן לחבר הכנסת טלב אלסאנע?

מיכאל קליינר: אני מעדיף לתרום אותן ליושב-ראש.

רחבעם זאבי: תודה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

רחבעם זאבי: הוא היה פה, וכדאי לקרוא לו.

תאופיק חטיב: אני אחליף אותו.

זבולון אורלב: לא חובה.

רחבעם זאבי: לא חובה, אבל – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לעומת אחרים שרוצים לקחת את הזכויות של אחרים, אני מסתפק בשלי, ואני נותן לכל אחד את חלקו.

טלב אלסאנע: בתחילת דברי אני רוצה לקדם בברכה את חבר הכנסת האשם מחאמיד ואת האורחים שלו, שהגיעו לכאן מדנמרק.

טלב אלסאנע: ברשותך, אדוני היושב-ראש – (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בתחילת דברי ברצוני לשלוח את ברכותי לרגל חג הקורבן לכל המוסלמים החוגגים ושחגגו חג זה, וכן לבני העם הפלסטיני, שנשללה מהם זכות ההשתתפות בחג בשל הנסיבות הטרגיות שנכפו עליהם ומנעו מהם להשתתף בחגיגות אלו עקב מדיניות הסגר וההרעבה.

טלב אלסאנע: עם זאת, כולנו אמונה כי עם מפואר זה לא יכרע ולעולם יכרע על ברכיו וימשיך במאבקו על מנת לקחת בכוח את זכותו המלאה לשוויון ולעצמאות ולהקמת המדינה הפלסטינית לצד מדינת ישראל ובירתה ירושלים הקדושה.

טלב אלסאנע: ) אם היושב-ראש יבקש תרגום, אני מוכן.

רחבעם זאבי: תרגום למיעוטים בזמן שלך.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

רחבעם זאבי: מיעוטים זה היהודים, אתה מבין.

טלב אלסאנע: כן, בוודאי.

טלב אלסאנע: היהודים הם מיעוט במזרח התיכון, שיש בו 250 מיליון ערבים, ואנחנו הרוב כי אנחנו שייכים לרוב באזור.

טלב אלסאנע: אומנם היהודים הם מיעוט במזרח התיכון, אבל הם רוב במדינת ישראל, וטוב יהיה שהרוב במדינת ישראל יתחשב במיעוט במדינת ישראל, והרוב במזרח התיכון יתחשב במיעוט במזרח התיכון.

רחבעם זאבי: התכוונתי לומר שבכנסת היהודים הם מיעוט.

טלב אלסאנע: שמע, לדעתי זה לא כל כך חשוב מי יהודי ומי לא יהודי, חשוב להיות בני-אדם, וכשנתחיל להיות בני-אדם כולנו, יש מכנה משותף לבני-אדם, כי כולם נולדו בצלם אלוהים, ואהבת לרעך כמוך, ואז לא ננשל אחד מזכויותיו ולא נדכא האחד את השני, ונחשוב איך אחד ייתן לאחר את הזכות לחיות, ולא איך אחד ינשל את האחר מהזכות לחיות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני סבור שהאויב האמיתי של מדינת ישראל הוא לא האויב החיצוני, זה לא הפלסטיני.

טלב אלסאנע: מייד חושבים על האויב שקם עלינו, אבל אלה לא הפלסטינים.

טלב אלסאנע: הפלסטינים הם כמו המצרים וכמו הירדנים, שאתם יש מערכת יחסים טובה, ולכן למה עם הירדנים יש שלום?

טלב אלסאנע: כי אין כיבוש ישראלי באדמות של ירדן.

טלב אלסאנע: ולמה עם הפלסטינים אין שלום?

טלב אלסאנע: כי אין שלום, ואי-אפשר שיהיה שלום עם כיבוש, זה דבר והיפוכו.

טלב אלסאנע: ומי שרוצה לתפוס את שני הדברים ביחד, בעצם הוא חושב שייעשה הלא-ייאמן.

טלב אלסאנע: זה דבר בלתי אפשרי.

טלב אלסאנע: זה בניגוד לטבע.

טלב אלסאנע: לאורך כל ההיסטוריה, עמים שהיו נתונים תחת כיבוש התקוממו נגד הכובש, ולכן האויב האמיתי של מדינת ישראל הוא המדיניות שלה.

טלב אלסאנע: האויב הוא פנימי, הוא ניסיון לשלוט באחרים.

טלב אלסאנע: ולכן מדינת ישראל חייבת להשתחרר מהאויב הפנימי.

טלב אלסאנע: היא חייבת להשתחרר מהתפיסה הכוחנית.

טלב אלסאנע: היא חייבת להשתחרר מהרצון לשלוט באחרים.

טלב אלסאנע: היא חייבת להשתחרר ממנטליות הגטו של אנחנו, והאחרים לא קיימים.

טלב אלסאנע: צריך להתחיל לחשוב במושגים אחרים, מושגים של חיים באזור הזה, יחד, שווים מול שווים, על בסיס של כבוד הדדי.

טלב אלסאנע: כיבוש אין משמעו כבוד הדדי.

טלב אלסאנע: כיבוש משמעו לשלול מהאחר את צלם אלוהים.

טלב אלסאנע: כיבוש משמעו לשלול מהאחר את הזכות לחיות; לשלול ממנו את החירות, להיכנס לתוך הנשמה שלו, להיכנס לתוך הבית שלו, לשלול ממנו את הפרטיות האינדיבידואלית והקולקטיבית שלו ולדרוש ממנו שגם ימחא כף לכובש, והדבר הזה הוא בלתי סביר לחלוטין.

טלב אלסאנע: לכן שום צבא בעולם לא יכול להביא למדינת ישראל את הביטחון המיוחל, כי אי-אפשר לדרוש ביטחון כששולטים באנשים אחרים.

טלב אלסאנע: אנשים מהימין ידרשו להרוג עוד אחד או עוד שניים או עוד אלף פלסטינים, אבל יש עם שלם, 7-8 מיליונים, ויש אומה שלמה שמונה 250 מיליון, שלא ישלימו עם הדבר הזה.

טלב אלסאנע: במלחמה בין וייטנם לארצות-הברית, ארצות-הברית הרגה 3 מיליוני וייטנמים, ובסוף הפסידה את המלחמה.

טלב אלסאנע: כי אי-אפשר להרוג ועל-ידי זה לנצח.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להרוג בירי, בטנקים, במטוסים רצונו של עם בחירות.

טלב אלסאנע: אי-אפשר.

טלב אלסאנע: אפשר להרוג את האדם אבל אי-אפשר להרוג את החלום שלו ואת הרצון שלו.

טלב אלסאנע: לכן התפיסה המיליטריסטית של הצבא וצה"ל ולגייס את המדינה ולגייס את החברה זה "בולשיט".

טלב אלסאנע: זו פשוט תפיסה כוחנית, זה ניסיון לחשוב שבמושגים של כוח ניתן לשלוט באחר.

טלב אלסאנע: לא ניתן.

טלב אלסאנע: במיוחד בעם גאה, העם הערבי, העם הפלסטיני, שאתו היהודים חיו בשלום.

טלב אלסאנע: תקופת הזוהר של היהדות היא בעידן האסלאם.

טלב אלסאנע: תקופת הזוהר של היהדות היא במדינות ערב.

טלב אלסאנע: הם חיו בספרד, וכשגורשו המוסלמים מספרד גורשו גם היהודים – ב-1492.

טלב אלסאנע: היהודים נרדפו בספרד, בצרפת, בגרמניה, אבל לא נרדפו במדינות ערב.

טלב אלסאנע: אי-אפשר היום לבוא ולומר שאי-אפשר לחיות ביחד.

טלב אלסאנע: אפשר לחיות ביחד, אבל אי-אפשר לחיות ביחד בתפיסה של כובש ונכבש.

רחבעם זאבי: תודה רבה.

טלב אלסאנע: משפט אחרון: כשיש ממשלה חדשה שיוצאת לדרכה, אי-אפשר לחשוב שאפשר לעשות אחדות ועל-ידי האחדות הזאת להשיג ביטחון.

טלב אלסאנע: הסכם בין מולדת לבין הליכוד אינו פותר בעיה.

טלב אלסאנע: הסכם בין הליכוד ומולדת לבין המנהיגות הפלסטינית – זה יפתור את הבעיה.

טלב אלסאנע: לא צריכים הסכמים בין היהודים לעצמם, צריך הסכמים בין היהודים, בין מדינת ישראל על כל אזרחיה, ולא ההגדרה של אזרחיה היהודים והלא-יהודים – ההגדרה הזאת צריך שתעבור מן העולם – – –

רחבעם זאבי: ביקשת משפט אחרון, ואתה מתחיל את הנאום.

טלב אלסאנע: צריך הסכם בין מדינת ישראל לבין העם הפלסטיני, זה יכול להביא שלום.

רחבעם זאבי: תודה רבה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

רחבעם זאבי: אם יש לו חברים פה, שיקראו לו.

רחבעם זאבי: אחריו יש קבוצה של יהדות התורה, שמסכמת.

רחבעם זאבי: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב בראש – –

רחבעם זאבי: בראבו.

מוחמד ברכה: – – רבותי חברי הכנסת, ללא קשר עם עת מלחמה או עת שלום, כל הנושא של השירות הצבאי ומעמדו כאמצעי או כמנגנון בתוך מדינה דמוקרטית צריך להיבחן מן היסוד.

מוחמד ברכה: לאו דווקא בהקשר של הניגוח בין חילונים לבין דתיים, אלא בהקשר של השתתת ערכים ומושגים אזרחיים בהתנהגותה של המדינה כלפי אזרחיה ובהתנהגותם של האזרחים כלפי מוסדות המדינה.

מוחמד ברכה: יש פולקלור, יש מורשת שכבר נערמת ומצטברת זה עשרות שנים, בעצם מאז קום המדינה, שמנסה לשוות לשירות הצבאי מעמד של ערך העומד בפני עצמו.

מוחמד ברכה: השירות הצבאי אינו ערך בשום חברה דמוקרטית, חברה שמושתתת על ערכים אזרחיים.

מוחמד ברכה: השירות הצבאי הוא אחד האמצעים שקיימים בידי החברה על מנת לגייס חלקים מהעם, על מנת להגן על המדינה או על מנת שהאזרחים ישתתפו במלחמות שיוזמים הממשלות והפוליטיקאים, או על מנת לשמר כיבוש או על מנת לדכא עם, וזה מה שקורה פה במדינת ישראל, למרבה הצער.

מוחמד ברכה: לכן, רבותי חברי הכנסת, אסור שייווצר מצב של הפיכת השירות הצבאי לערך.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר זו מדינה שיש לה צבא ולא צבא שיש לו מדינה.

מוחמד ברכה: אני חושב שההגדרה הזאת והתפיסה הזאת, שהיא כל כך בנאלית, כל כך מובנת מאליה, אסור שתישכח במערבולת הדיון והוויכוח ולהט הדיונים הקיימים בתוך הבית הזה.

מוחמד ברכה: אני חושב, שמדינה שמקדשת את השירות הצבאי והופכת אותו לערך מערערת על הערכים הבסיסיים שעליהם אמורה להיות מושתתת המדינה, והם ערכים של דמוקרטיה, ערכים אזרחיים, ערכים של שוויון, ערכים של צדק חברתי וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: לכן, רבותי, אני חושב כפי שחשבו כל מיני אנשים חכמים ממני ובקיאים ממני, שהתייחסו לסוגיה של זכויות ולסוגיה של חובות במדינה דמוקרטית – הזכויות של האזרח במדינה דמוקרטית הן זכויות מוחלטות.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, מעצם היותך אזרח במדינה אתה זכאי לקבל את מלוא הזכויות.

מוחמד ברכה: החובות במדינה דמוקרטית הן יחסיות והן כפופות ליכולתך הפיזית, המנטלית, הלאומית, המצפונית וכו'.

מוחמד ברכה: הרי אם השירות הצבאי הוא ערך, למה לא לחייב אנשים שאין ביכולתם הפיזית, הגופנית, למלא אחר שירות צבאי?

מוחמד ברכה: כי החוק, המדינה מודעת ומכירה במגבלה של האדם הזה.

מוחמד ברכה: אדם שיש לו אמונה שאוסרת עליו להיות בצבא, צריך לכבד את האמונה הזאת.

מוחמד ברכה: אדם שממניעים של השתייכות לאומית, כמו האוכלוסייה הערבית – – –

רחבעם זאבי: חבר הכנסת גפני, תפזר את ההתקהלות.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת גפני, אני דווקא תומך בך מנקודה שאתה לא מצפה לה.

רחבעם זאבי: אתה לא מקשיב לחבר הכנסת ברכה.

משה גפני: לא שמתי לב שזה אתה.

מוחמד ברכה: החובות הן מוחלטות, ולכן המדינה בתור שכזאת והממשלה בתור שכזאת והחוק בתור שכזה מכירים במגבלות של אדם זה או אחר למלא אחר חובה זו או אחרת, ולכן צריך, כפי שאמרתי, להכיר בזכות של אדם שלא לשרת בצבא בגלל אמונה, או להכיר בזכות של אדם בגלל השתייכות לאומית, במקרה זה של המיעוט הלאומי הערבי הפלסטיני במדינת ישראל, שלא יכול לשרת בצבא, מהטעם הפשוט שהוא לא יכול להילחם בבני עמו והוא לא יכול להיות חלק ממנגנון של הכיבוש והדיכוי של עמו.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאת הסוגיה הזאת צריך להכניס לתיקון אמיתי בחוק הקיים, שיכיר בערך הבלתי-מעורער של כל אדם לקבל את מלוא הזכויות בתור אזרח, ללא שום הגבלה וללא שום מגבלות, ולהכיר בכך שכל אדם, כל אזרח, ימלאו את החובות שהם יכולים למלא.

מוחמד ברכה: סוגיה אחרת – – –

רחבעם זאבי: אין לך זמן לסוגיה אחרת.

רחבעם זאבי: אתה יכול להגיד משפט מסכם.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: האם ייתכן שמדינה למשל תדרוש את החובה של תשלום מס הכנסה מכל האזרחים במידה שווה וכל האזרחים ישלמו סכום קבוע מראש?

מוחמד ברכה: לכן, כפי שיש גישה חברתית צריך שתהיה גישה לנושא המצפוני, לנושא של האמונה ולנושא של השייכות הלאומית.

מוחמד ברכה: ולכן אנחנו נתמוך בהארכת הוראת השעה בנושא פטור בני ישיבות משירות צבאי, ואני מאוד מקווה שהשאלה של הפטור תקובע בחוק כדבר אזרחי אלמנטרי, שמתחייב מעצם היותה של המדינה מדינה דמוקרטית.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת ברכה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטער מאוד על ההתנהגות הפוליטית של הסיעות החרדיות בנוגע להארכת הוראת השעה לאי-גיוס בני ישיבות לצבא.

אופיר פינס-פז: זה נכון שהכנסת ניסתה להתמודד עם העניין הזה תקופה ארוכה ולא הצליחה, ודחו את העניין הזה עד שתקום ממשלה חדשה בהוראת שעה לארבעה חודשים.

אופיר פינס-פז: אבל היום אתם באים ומציעים שתהיה הארכה נוספת לשנתיים נוספות.

אופיר פינס-פז: מה זה, אדוני היושב-ראש, זו הוראת שעה או הוראת ש-עעעה, מה זה הדבר הזה?

אופיר פינס-פז: אין דבר כזה.

אופיר פינס-פז: ממתי הוראת שעה נמשכת שנתיים?

אופיר פינס-פז: הרי זה לא יעמוד בבג"ץ, הרי אלה שטות והבל ורעות רוח.

יהודית נאות: זה הוראת שעת כושר.

זאב בוים: כמו כו-לם.

אופיר פינס-פז: אני פשוט לא מבין מה אתם עושים.

אופיר פינס-פז: אומרים לי חברי הכנסת: זה לא בידינו, זה בידי הרבנים.

אופיר פינס-פז: אני מציע, שחברי הכנסת יעסקו בחיים הפוליטיים ובחקיקה, ועם כל הכבוד לרבנים, שאני מעריך אותם מאוד בדברי תורה, הם לא יעסקו בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: הם לא מבינים מה שהם עושים.

אברהם הירשזון: אתה באמת מעריך אותם?

אופיר פינס-פז: בהחלט.

אופיר פינס-פז: ולכן אני בא ואומר, תראו, ההסכם הקואליציוני שעליו חתמנו קובע במפורש, שכל סיעה בקואליציה תקבל את ההחלטות שלה בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, שסיעת ישראל אחת תתנגד להוראת שעה של שנתיים, כי זה דבר בלתי סביר בעליל.

אופיר פינס-פז: זה לא פותר בעיה, זה לא ניסיון לפתור בעיה – זה ניסיון לסיים את העניין בלי פתרון בצורה החמורה והקשה ביותר.

אופיר פינס-פז: אפילו חוק טל בשלמותו היה מביא תוצאה טובה יותר מאשר הוראת השעה הזאת, שמנסה לגמור עניין באופן טוטלי.

אופיר פינס-פז: לכן אנחנו נתנגד לזה.

אופיר פינס-פז: לגבי הארכת הוראת השעה בשנה יהיה בישראל אחת חופש הצבעה, אבל אני אומר לכם שאצביע גם נגד שנה, משום שגם שנה זה לא נכון.

אופיר פינס-פז: אפשר לקבל הארכה, ברור שאריק שרון לא יכול לטפל בעניין הזה בתוך יום, אז אפשר לדבר על ארבעה חודשים, אפשר לדבר על שישה חודשים.

אופיר פינס-פז: אין שום סיבה שבעולם לבקש שנתיים ולהצמיד אקדח לרקתו של ראש הממשלה הנבחר ולומר לו: אם לא יהיו שנתיים, לא תהיה ממשלה.

אופיר פינס-פז: זה אולטימטום, ואני קורא לאריק שרון: תתחיל את כהונתך כראש ממשלה ברגל ימין ובגב זקוף, ואל תיכנע לתכתיב שאתה לא יכול להיכנע לו.

אופיר פינס-פז: אתה לא צריך להיכנע לו.

אופיר פינס-פז: אין סיבה לאולטימטום הזה, הוא לא הגיוני, הוא לא סביר.

אופיר פינס-פז: חברי הכנסת של הליכוד יצביעו עכשיו כאיש אחד בעד הארכת תוקף הוראת השעה בשנתיים?

אופיר פינס-פז: כדי שלא תהיה כאן רוח רעה, יש לפי דעתי רוב בבית הזה להארכת הוראת השעה עד שנה – אני מציע לחצי שנה.

אופיר פינס-פז: אם תבחרו בשנתיים, לא יהיה כלום, לפי הערכתי הפוליטית, לגבי הלך הרוח כאן בבית הזה.

אופיר פינס-פז: אנחנו בכל מקרה נצביע נגד שנתיים, ויהיה חופש הצבעה ביחס לשנה אחת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: קבוצת יהדות התורה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני.

אברהם בורג: קבוצת המסתייגים האחרונה, קבוצת יהדות התורה, קבוצת גפני, עשר דקות.

אברהם בורג: אתם מחלקים ביניכם את הזמן.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני תמה על חבר הכנסת אופיר פינס, מכיוון שראש הממשלה אהוד ברק, כאשר אתה, חבר הכנסת פינס, היית יושב-ראש הקואליציה – ועד לרגע זה אתה עדיין יושב-ראש הקואליציה – מינה ועדה ציבורית שישבה זמן רב על הנושא, ואתם, סיעת ישראל אחת וראש הממשלה היוצא, הבאתם הצעת חוק, ומליאת הכנסת החליטה על הקמת ועדה מיוחדת שדנה בעניין זה.

משה גפני: אנחנו, יהדות התורה, ביקשנו לזרז את הדיונים כל הזמן, וביקשנו לסיים את הדיון, והכנסת אישרה את החוק שהוא חוק ממשלתי בקריאה ראשונה, והוועדה החלה את דיוניה.

משה גפני: לא אנחנו עיכבנו את הדיונים.

משה גפני: כולם יודעים שמה שקרה הוא שהחלו תהליכים פוליטיים וראש הממשלה התפטר.

משה גפני: ואז ביקשנו, ביקשו כולם – במערכת הבחירות מובן שאי-אפשר לדון בעניין.

משה גפני: והכנסת החליטה על פסק-זמן של ארבעה חודשים.

משה גפני: היו בחירות, ונבחר ראש ממשלה, ואומר ראש הממשלה הנבחר: אני מבקש לדון בעניין שקיים 52 שנה, מאז קום המדינה, בנושא שיורד לשורש קיומו של העם היהודי, הנושא של לומדי תורה שבזכותם קיומנו כעם נמשך אלפי שנים.

משה גפני: הנושא הזה צריך להיקבע בהסכמה, צריך להיעשות בדיון אמיתי, בכובד ראש, וראש הממשלה אומר: אני ראש ממשלה חדש, ויש ממשלה חדשה, ממשלת אחדות, ורוצים לדון בעניין בכובד ראש.

משה גפני: לא יכול להיות מצב כזה, שכל חצי שנה, כל שנה, יתנהל פה מסע הסתה נגד לומדי תורה.

משה גפני: אנחנו דורשים לסיים את העניין הזה בפרק הזמן הקצר ביותר, והוועדה ממשיכה את דיוניה.

משה גפני: אנחנו מבקשים שזה יסתיים במשך ארבעה חודשים.

משה גפני: ביקשנו את זה גם מסיעת הליכוד, גם מראש הממשלה הנבחר, ביקשנו את זה גם מסיעת ישראל אחת, ואנחנו מבקשים את זה גם עכשיו.

משה גפני: אנחנו מבקשים שתהיה הוראת שעה לשנתיים, על מנת שהאילוצים והנושא המורכב הזה יידונו וימוצו בכובד ראש ולא בסד של זמן.

משה גפני: אז מה הנושא העקרוני הזה של השנה והשנתיים?

משה גפני: מה אתם רוצים, נניח שלא יגיעו להסכמה בפרק הזמן שאנחנו מבקשים – ואנחנו מבקשים הכי מהר – אתם רוצים שעוד הפעם נשב כאן במליאה, ועוד הפעם יעלו כאן הדוברים בזה אחר זה, מסיעת מרצ ומסיעת שינוי, ויתחרו זה בזה?

משה גפני: כמה אפשר להסית נגד לומדי תורה?

משה גפני: כמה אנחנו יכולים לסבול את הדבר הזה?

יוסף יצחק פריצקי: – – –

משה גפני: הרי אתה לא מבין בכלל בתורה.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

אברהם בורג: לא להפריע.

אברהם בורג: היה לך זמן לדבר, דיברת, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פריצקי, תודה.

משה גפני: לכן, מה שאנחנו מבקשים הוא, שהוועדה תדון ותסיים את דיוניה במועד הקצר ביותר.

משה גפני: אנחנו מבקשים שהדבר לא ירחף מעל ראשה של הכנסת ומעל ראשם של אלה שחושבים שלומדי התורה משרתים את עם ישראל בלימוד תורה, וגם מי שחושב להיפך, אלא שהדיונים יתקיימו בכובד ראש ובהסכמה לאומית.

משה גפני: בתקופה כזאת, כאשר יש אחדות לאומית ורוצים למנוע את השסעים בעם ולקרב בין הלבבות ובין חלקי האוכלוסייה, מה הבעיה הלאומית הזאת של הוראת שעה לשנה או לשנתיים?

משה גפני: על זה יקום או ייפול דבר?

משה גפני: הנושא העקרוני של קיומנו כעם הוא הנושא העומד לדיון, ואת הדיון הזה אי-אפשר למצות בדרך של שאגות, צעקות והסתה כל הזמן זה נגד זה.

משה גפני: זה לא מוסיף לאיש אחד שום דבר, זה לא תורם לעם, זה לא תורם למדינה.

משה גפני: אנחנו פונים בבקשה לאשר את הוראת השעה לשנתיים, ואנחנו דורשים למצות את הדיון עד תום במהירות האפשרית.

משה גפני: אנחנו רוצים שזה יהיה עד כמה שאפשר יותר מהר.

משה גפני: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה, ארבע דקות וחצי.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אמנון כהן, חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת ישי, אני מבקש.

אברהם בורג: חבר הכנסת מקסים לוי.

אברהם בורג: חבר הכנסת יגאל ביבי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: לא נעים.

אברהם בורג: חבר הכנסת יהלום, תודה רבה.

אברהם רביץ: – – חבל מאוד שנושא כמו הנושא שאנחנו דנים בו כרוך בוויכוחים הלקוחים מהעולם הפוליטי.

אברהם רביץ: האמת היא, שחברי הכנסת היו צריכים פעם אחת לשבת זה עם זה ולנסות להקשיב לזולת.

אברהם רביץ: אני יודע היטב, שמערכת הטיעונים שיש לעולם התורה בעניין הזה היא לא קלה בכלל לאדם שאיננו שקוע בעולמה של תורה.

אברהם רביץ: לכן, היה ראוי שפעם אחת נדבר על הנושא הזה מתוך רצון להבין את הזולת – החרדים את החילונים או אפילו לא את החילונים, וגם החילונים פעם אחת את הדתיים, את החרדים.

אברהם רביץ: תראו לאילו גבהים הגיע היום הוויכוח.

אברהם רביץ: חבר הכנסת לפיד, שהוא חד לשון והוא יכול להשתמש במונחים הלקוחים מן העולם, גלש לעולמות כאלה, שפשוט אוזניים תצילנה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת לפיד פתר את הבעיה של תלמידי ישיבות בכך שהוא הכריז על כמיליון אזרחי מדינת ישראל שהם אינם שייכים לעם היהודי.

אברהם רביץ: ככה, חד וחלק.

אברהם רביץ: אבל, אם הם לא שייכים לעם היהודי, הרי אין לך טענות אליהם.

אברהם רביץ: לגבהים אלו של חוסר רעות, של שנאה, טינה הגיעו הדברים, כאשר היינו חייבים לדון בנושא הזה שמייצג, לצערי, שני עולמות; עולם שממשיך והולך מאז מתן תורה, וגם אני יודע את הציטוטים, חבר הכנסת פריצקי, ועולם חדש, שאיננו מכיר את הדברים ואיננו מוקיר את הדברים ואיננו רוצה להתחשב באותו עולם ישן שאחרים אמרו עליו: נחריבה.

אברהם רביץ: אנחנו לא רוצים להחריב את העולם הישן הזה.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת פריצקי, תן לנו להתקדם.

אברהם רביץ: חבר הכנסת פריצקי, אתה אמרת היום שאין לך שנאת יהודים דתיים.

אברהם רביץ: אני אומר לך, יכול להיות שאין לך אם אתה אומר, אבל אתה מרעיף ואתה מפיץ שנאה ליהודים יותר מהרבה מהגרועים שבגויים.

אברהם רביץ: הם לא הצליחו לעשות מה שאתה וחלק מחבריך עושים.

אברהם בורג: חבר הכנסת רביץ, אתה צריך לסיים כי יש עוד חבר אחד מהסיעה שלך שצריך לדבר וכבר אין לכם זמן.

אברהם בורג: אתה צריך לסיים.

אברהם רביץ: ן

אברהם רביץ: בכן, חברים, אני רוצה לומר דבר אחד: רעיון השנתיים הוא לא רעיון שלנו; בכלל לא.

אברהם רביץ: רעיון השנתיים עלה מכיוון שראש הממשלה המיועד, שאני מברך אותו שהלילה עוד לפני חצות יהיה ראש הממשלה שלנו, אמר שזוהי סוגיה קשה מאוד; אני רוצה למצוא באופן יצירתי ובהסכמה דרכים חדשות.

אברהם רביץ: ראש הממשלה אמר שהוא איננו אוהב את חוק טל, אבל הוא יודע שצריך למצוא דרך שתהא מקובלת על כל חלקי החברה בישראל.

אברהם רביץ: כמה חוקים רבותי, חוקים רגילים, אנחנו סוחבים שנים – –

אברהם בורג: חבר הכנסת רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: – – עד אשר אנחנו מעבירים אותם בקריאה שנייה ושלישית?

אברהם רביץ: חוק כזה, לא לתת לראש הממשלה את השנתיים?

אברהם רביץ: אנחנו לא זקוקים לשנתיים, בתוך חודש אפשר לגמור.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת רביץ.

אברהם בורג: חבר הכנסת פרוש אחרון – ונעבור להצבעות.

אברהם בורג: חברי הכנסת, היכונו היכונו.

ראובן ריבלין: יש משפחות – – –

אברהם בורג: יש צלצול, חבר הכנסת ריבלין.

אברהם בורג: כל מי שצריך להצביע, יודע את זה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס בדקות שנותרו לי להסתה המתחוללת כאן באולם המליאה.

מאיר פרוש: אסביר למה כוונתי.

מאיר פרוש: לפני כ-20 חודש עמד כאן מעל הדוכן ראש הממשלה, מר אהוד ברק.

מאיר פרוש: הוא נבחר להיות ראש הממשלה על-ידי קואליציה של ישראל אחת, ישראל בעלייה, המפד"ל, מרצ, ש"ס ויהדות התורה.

מאיר פרוש: אני חייב לומר, שסיעת מרצ, כאשר היא היתה בקואליציה של אהוד ברק לפני 20 חודש, ידעה כמו כל העם כולו, שמונח על שולחן הכנסת הסכם קואליציוני בין יהדות התורה לאהוד ברק וסיעת ישראל אחת.

מאיר פרוש: נאמר שם, מייד בהתחלה, שלסיעת יהדות התורה יש דרישות מיוחדות שתחולנה בכנסת ה-15.

מאיר פרוש: אחרי שאנחנו מדברים על קווי היסוד, שזה חלק בלתי נפרד מההסכם ועניין ההסכמות בנושא בני הישיבות, נאמר, שבתקופת כהונתה של הכנסת ה-15 יישמר הסטטוס-קוו בענייני דת, כאשר לפני זה מדובר על בני ישיבות ומייד אחרי זה יש לנו חמישה סעיפים שמדברים על בני ישיבות.

מאיר פרוש: מה נאמר באותם סעיפים – ואקח את המרכזי שבהם: מאחר שבג"ץ פסק שעל-פי החוק הקיים אין שר הביטחון מוסמך לדחות את שירותם של יוצאי צבא מהטעם שהם לומדים בישיבה בלי שהוסמך לכך, והואיל ואין כוונה ככלל למנוע מבני ישיבות להמשיך בלימודיהם, יהיה צורך לתקן את חוק שירות הביטחון באופן – –

אברהם בורג: אני מבקש לסיים.

מאיר פרוש: – – שהחוק יכלול בין העילות המסמיכות את שר הביטחון, לפי שיקול דעתו, לפטור יוצאי צבא משירות או לדחות את שירותו, והדחייה והפטור יכולים להתייחס לכל מספר בני ישיבות.

מאיר פרוש: מרצ ידעו על ההסכם הזה.

מאיר פרוש: אומנם, הם קיבלו חופש הצבעה.

מאיר פרוש: אבל כולנו יודעים כאן, במליאה, שמרצ, בשביל לקיים את הממשלה עם אהוד ברק היו הולכים על חוק טל לחמש שנים.

מאיר פרוש: כך שזה לא כולל שום מכסה של בני ישיבות, אלא כל בן ישיבה שרוצה ללמוד, יקבל את הדיחוי.

אברהם בורג: חבר הכנסת פרוש, תודה.

מאיר פרוש: אני כבר מסיים.

מאיר פרוש: מה הצביעות היום לשסות את מפלגת העבודה נגדנו?

מאיר פרוש: מפלגת העבודה רוצה לנהוג היום פחות טוב ממה שהיא נהגה כשברק הקים את הממשלה.

מאיר פרוש: אולי הם עוד ילכו לקראתנו.

מאיר פרוש: אבל מדוע מרצ מתחסדת היום, כאשר היא ידעה שמקימים את ממשלת ברק עם דיחוי לכל מספר של בני ישיבות?

מאיר פרוש: אנחנו רואים בזה הסתה, ואנחנו מבקשים מכם: אנא, תרפו מכך.

אברהם בורג: תודה רבה.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: שימו לב, יש לנו שלוש הצבעות על שלושה חוקים שלפנינו.

אברהם בורג: ההצבעה הראשונה על חוק-יסוד: הממשלה, אחריה – הצעת חוק הממשלה, ואחריה – הצעת חוק דחיית שירות ביטחון.

אברהם בורג: אנחנו מתחילים את ההצבעות.

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת עוזי לנדאו, נא לשבת, השר רמון.

אברהם בורג: יש בקשה להצבעה אישית על ההסתייגות הראשונה.

קריאות: לא.

אברהם בורג: חברי הכנסת.

אברהם בורג: השר רמון, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, נא לשבת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: כן, חבר הכנסת פורז.

אברהם פורז: – – –

אברהם בורג: אתה טועה.

אברהם פורז: – – – זה לא חוקי – – –

אברהם בורג: אתה טועה, אתה טועה.

אברהם פורז: – – –

אברהם בורג: אדוני, אתה טועה.

אברהם בורג: תקשיב לי, חבר הכנסת פורז.

אברהם בורג: הם משכו את המכתבים והפקידו בידי מכתבים אחרים אתמול אחר-הצהריים.

אברהם בורג: תודה.

אברהם פורז: – – –

אברהם בורג: לא, אין דיון על זה.

אברהם פורז: 48 שעות ניתנו לחבר כנסת בתום לב לחזור בו מהתפטרותו – – –

אברהם בורג: חבר כנסת פורז, זאת העמדה כפי שננקטה על-פי עצת הייעוץ – – –

אברהם פורז: הם אינם חברי כנסת, אין להם זכות הצבעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת, תודה.

אברהם בורג: יש להם, כך קבע הייעוץ המשפטי של הכנסת, ואנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נצביע על ההסתייגות לסעיף 1 לחוק-יסוד: הממשלה, הסתייגותם של חברי הכנסת אופיר פינס, עזמי בשארה – – –

אופיר פינס-פז: – – –

אברהם בורג: מוריד את ההסתייגות לסעיף 1?

אברהם בורג: זה לא אתה, זה קבוצת חברי הכנסת.

אברהם בורג: אתה מדבר בשם הקבוצה?

אופיר פינס-פז: בשם עצמי.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזמי בשארה?

עזמי בשארה: – – –

אברהם בורג: מסיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת יוסי כץ?

יוסי כץ: – – –

אברהם בורג: מסיר, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני?

משה גפני: – – –

אברהם בורג: מסיר.

אברהם בורג: חברת הכנסת ענת מאור?

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: מסירה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יולי אדלשטיין?

יולי יואל אדלשטיין: – – –

אברהם בורג: מסיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת נתן שרנסקי?

נתן שרנסקי: – – –

אברהם בורג: מסיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת גנדי ריגר?

גנדי ריגר: – – –

אברהם בורג: מסיר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת מרינה סולודקין?

מרינה סולודקין: – – –

אברהם בורג: מסירה.

אברהם בורג: חברת הכנסת נעמי חזן?

נעמי חזן: – – –

אברהם בורג: הוסר.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע?

טלב אלסאנע: מסיר.

טלב אלסאנע: תודה.

טלב אלסאנע: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו מתחילים את ההצבעה.

טלב אלסאנע: חבר כנסת ריבלין, מספיק.

טלב אלסאנע: הוסרה ההסתייגות לסעיף 1.

טלב אלסאנע: אם כן, אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 2.

טלב אלסאנע: אותם חברי הכנסת – – –

א' האן: סעיף 1, כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אין הסתייגות, אני לא צריך להצביע.

אברהם בורג: רק על ההסתייגויות קודם, אדוני המזכיר.

אברהם בורג: אין הסתייגות – אני לא צריך להצביע.

קריאות: – – –

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיף 1, כהצעת הוועדה.

סילבן שלום: שמית.

קריאות: שמית.

אברהם בורג: יש בקשה להצבעה אישית.

אברהם בורג: אם כן, אדוני המזכיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, שים לב – הצבעה על סעיף 1 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה – הצבעה אישית – כאשר חברי הכנסת, המזכיר ירשום אך את שמו של חבר הכנסת שעונה מן המקום.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני המזכיר.

א' האן: קולט אביטל – בעד יולי-יואל אדלשטיין – נגד זבולון אורלב – נמנע אפי אושעיה – בעד דוד אזולאי – נגד דליה איציק – אינה נוכחת מיכאל איתן – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – אינו נוכח משה ארנס – בעד זאב בוים – בעד אברהם בורג – בעד יגאל ביבי – בעד נעמי בלומנטל – בעד בנימין בן-אליעזר – בעד שלמה בן-עמי – בעד אליהו בן-מנחם – בעד שלמה בניזרי – נגד רומן ברונפמן – נגד ויקטור בריילובסקי – נגד מוחמד ברכה – בעד אהוד ברק – אינו נוכח עזמי בשארה – בעד יצחק גאגולה – נגד חוסניה ג'בארה – בעד תמר גוז'נסקי – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת אריה גמליאל – נגד משה גפני – בעד עבד-אלמאלכ דהאמשה – נגד נסים דהן – נגד יעל דיין – בעד חיים דרוקמן – נמנע אברהם הירשזון – בעד שמואל הלפרט – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד צבי הנדל – בעד אבשלום וילן – בעד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד רחבעם זאבי – בעד אליעזר זנדברג – נגד עופר חוגי – נגד נעמי חזן – בעד תאופיק חטיב – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דוד טל – נגד סאלח טריף – בעד שאול יהלום – נגד אברהם יחזקאל – בעד אליהו ישי – נגד אליעזר כהן – אינו נוכח אמנון כהן – נגד יצחק כהן – נגד רן כהן – בעד רענן כהן – בעד מוחמד כנעאן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח יוסי כץ – בעד ישראל כץ – בעד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – בעד דוד לוי – בעד מקסים לוי – בעד אביגדור ליברמן – נגד אמנון ליפקין-שחק – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח נחום לנגנטל – נמנע עוזי לנדאו – בעד סופה לנדבר – בעד יוסף לפיד – נגד ענת מאור – בעד עסאם מח'ול – בעד האשם מחאמיד – בעד רוני מילוא – נגד רחמים מלול – נגד מיכאל מלכיאור – בעד נואף מסאלחה – בעד יהושע מצא – בעד יצחק מרדכי – אינו נוכח דן מרידור – בעד מרדכי משעני – בעד יהודית נאות – נגד משולם נהרי – נגד מיכאל נודלמן – נגד דני נוה – בעד אוריאל סביר – בעד יצחק סבן – נגד אליהו סויסה – נגד מרינה סולודקין – נגד אפרים סנה – בעד גדעון עזרא – בעד אברהם פורז – נגד אופיר פינס-פז – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יוסף פריצקי – נגד שמעון פרס – בעד יאיר פרץ – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אלכסנדר צינקר – נגד מיכאל קליינר – בעד איוב קרא – בעד דליה רבין-פילוסוף – בעד אברהם רביץ – בעד אמנון רובינשטיין –

א' האן: נגד מוסי רז – בעד ראובן ריבלין – בעד גנדי ריגר – נגד חיים רמון – נגד אברהם בייגה שוחט – בעד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – בעד יורי שטרן – נגד ויצמן שירי – בעד סילבן שלום – בעד שלום שמחון – בעד אריאל שרון – בעד יוסי שריד – בעד נתן שרנסקי – נגד אני חוזר לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני המזכיר.

א' האן: דליה איציק – אינה נוכחת טלב אלסאנע – נגד אהוד ברק – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת שמואל הלפרט – בעד תאופיק חטיב – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אליעזר כהן – אינו נוכח מוחמד כנעאן – נמנע חיים כץ – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יצחק מרדכי – אינו נוכח מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח יש מי שלא הצביע?

א' האן: אין.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תמה ההצבעה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: בהצבעה על סעיף 1 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה – 70 בעד, 38 נגד, ארבעה נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע, כי סעיף 1 נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור, ברשותכם, להצבעה על הסתייגות לסעיף 2.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, זאת קבוצת ההסתייגויות שלך.

אופיר פינס-פז: מסיר.

אברהם בורג: חברי הקבוצה, האם אני יכול לראות את אופיר פינס כמסיר בשם כולם?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, להסיר את ההסתייגות?

אופיר פינס-פז: כן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע בהצבעה אלקטרונית על סעיף 2 כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 2 – 67 נגד – 41 נמנעים – 2 סעיף 2 נתקבל.

אברהם בורג: 67 בעד, 41 נגד, שניים נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע, כי סעיף 2 התקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: לסעיפים 3 ו-4 אין הסתייגויות.

אברהם בורג: אנחנו נצביע עליהם כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 4-3 – 70 נגד – 37 נמנעים – 2 סעיפים 4-3 נתקבלו.

אברהם בורג: 70 בעד, 37 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלה התקבלו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: הסתייגות לסעיף 5, של חבר הכנסת לפיד ואחרים.

יוסף (טומי) לפיד: מסיר.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת יהלום וקבוצת חברי הכנסת.

שאול יהלום: מסיר.

אברהם בורג: אם כן, אין הסתייגויות לסעיף 5.

אברהם בורג: קבוצת לפיד, יש לכם תוספת בסוף הסעיף, וגם אותה אנחנו מסירים.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיף 5 ללא הסתייגויות כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 5 – 71 נגד – 39 נמנעים – 1 סעיף 5 נתקבל.

אברהם בורג: 71 בעד, 39 נגד ונמנע אחד.

אברהם בורג: אני קובע, כי סעיף 5 נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 6.

אברהם בורג: חבר הכנסת יוסי כץ ואחרים.

יוסי כץ: מסיר.

אברהם בורג: אני יכול לראות את זה בשם כל הקבוצה, גפני?

משה גפני: מסיר.

אברהם בורג: ענת מאור כנ"ל, יולי אדלשטיין כנ"ל, נתן שרנסקי כנ"ל, גנדי ריגר כנ"ל, מרינה סולודקין כנ"ל.

אברהם בורג: תודה רבה, הוסר.

אברהם בורג: אם כן, ההסתייגות הבאה לסעיף 6 היא של חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: מסיר.

אברהם בורג: כולם?

אברהם בורג: כל הקבוצה?

מוחמד ברכה: כן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אם כן אנחנו נצביע בקריאה שנייה על סעיף 6 כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 6 – 70 נגד – 38 נמנעים – 4 סעיף 6 נתקבל.

אברהם בורג: 70 בעד, 38 נגד וארבעה נמנעים.

אברהם בורג: סעיף 6 נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: סעיף 7, הסתייגות לחברת הכנסת מאור.

ענת מאור: מסירה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיף 7 כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 7 – 72 נגד – 36 נמנעים – 3 סעיף 7 נתקבל.

אברהם בורג: 72 בעד, 36 נגד ושלושה נמנעים.

אברהם בורג: סעיף 7 נתקבל כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אנחנו עוברים להצבעות על סעיף 8.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, להסיר?

מוחמד ברכה: כן.

אברהם בורג: אם כן, נצביע על סעיף 8 כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 8 – 71 נגד – 37 נמנעים – 4 סעיף 8 נתקבל.

אברהם בורג: 71 בעד, 37 נגד וארבעה נמנעים.

אברהם בורג: גם סעיף זה נתקבל כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: סעיף 9, חבר הכנסת ברכה, מסיר את ההסתייגות?

אברהם בורג: גם לסעיף 10 הוסרה ההסתייגות?

מוחמד ברכה: כן.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו מצביעים על סעיפים 9 עד 12 כהצעת הוועדה ללא הסתייגויות.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 12-9 – 70 נגד – 38 נמנעים – 3 סעיפים 12-9 נתקבלו.

אברהם בורג: 70 בעד, 38 נגד ושלושה נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלה נתקבלו כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לסעיף 13.

אברהם בורג: קבוצת ברכה, מסירים?

מוחמד ברכה: כן.

אברהם בורג: קבוצת לפיד?

יוסף יצחק פריצקי: מבקשים להצביע – זה הגבלת מספר השרים בממשלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על הסתייגות קבוצת לפיד לסעיף 13.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 69 נמנעים – 2 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' לפיד לסעיף 13 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 40 בעד, 69 נגד ושני נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זאת לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיף 13 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 13, כהצעת הוועדה – 70 נגד – 38 נמנעים – 4 סעיף 13, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אברהם בורג: 70 בעד, 38 נגד וארבעה נמנעים.

אברהם בורג: סעיף 13 נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיפים 17-14.

אברהם בורג: השר רמון, עמדתך הובעה.

אברהם בורג: אני מבין שאתה רוצה לדבר עוד שנה וחצי אבל אל תעשה את זה עכשיו.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיפים אלה בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 17-14 – 70 נגד – 38 נמנעים – 4 סעיפים 17-14 נתקבלו.

אברהם בורג: 70 בעד, 38 נגד וארבעה נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים 17-14 נתקבלו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חברי הכנסת לנדאו וריבלין מסירים את ההסתייגות?

עוזי לנדאו: כן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע על סעיף 18 כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 15 בעד סעיף 18 – 70 נגד – 37 נמנעים – 4 סעיף 18 נתקבל.

אברהם בורג: 70 בעד, 37 נגד וארבעה נמנעים.

אברהם בורג: גם סעיף זה נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, מסיר את הצעתך?

אברהם בורג: רוצה להצביע?

נסים זאב: – – –

אברהם בורג: אם כן, נצביע על הסתייגות חבר הכנסת זאב לסעיף 19.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 66 נמנעים – 8 ההסתייגות של חבר הכנסת נ' זאב לסעיף 19 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 66 נגד, 35 בעד, שמונה נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, הסתייגותך לסעיף 25, אתה מוריד?

עוזי לנדאו: – – –

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע על סעיפים 19 עד 27 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 27-19, כהצעת הוועדה – 71 נגד – 37 נמנעים – 3 סעיפים 27-19, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

אברהם בורג: 71 בעד, 37 נגד, שלושה נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלה נתקבלו בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: סעיף 28 – קבוצת לפיד?

יוסף (טומי) לפיד: – – –

אברהם בורג: מסירים.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת רביץ, טל, מלול וכו', מבקשים להצביע?

רחמים מלול: כן.

אברהם בורג: כן להצביע.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על הסתייגות קבוצת רביץ ואחרים לסעיף 28 – ברישא של עמוד 5.

אברהם בורג: ניתן להצביע, חברי הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 62 נמנעים – 6 ההסתייגות של חברי הכנסת א' רביץ, ד' טל, ר' מלול, ד' אזולאי וקבוצת חבר הכנסת ש' יהלום לסעיף 28 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 62 נגד ההסתייגות, 39 בעדה, שישה נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיף 28, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 19 בעד סעיף 28, כהצעת הוועדה – 67 נגד – 42 נמנעים – 3 סעיף 28, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אברהם בורג: 67 בעד, 42 נגד, שלושה נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע כי סעיף 28 נתקבל כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, מסיר את ההסתייגות?

יוסי כץ: – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, תקשיבו היטב לנוהל ההצבעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, מצביעים על ההסתייגות לגרסה ב'.

אברהם בורג: התקבלה ההסתייגות, מצביעים אז גרסה מול גרסה בנוסח החוק.

אברהם בורג: עכשיו אני שואל קודם כול לגבי ההסתייגות – האם אתה מבקש להסיר את ההסתייגות?

יוסי כץ: כן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: קבוצת לפיד?

יוסף (טומי) לפיד: – – –

אברהם בורג: להצביע על ההסתייגות.

אברהם בורג: ראשית, נצביע על ההסתייגות בסיפא של עמוד 5 של קבוצת לפיד לסעיף 29, גרסה ב'.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 67 נמנעים – 5 ההסתייגות לסעיף 29(א), בגרסה ב', לא נתקבלה.

אברהם בורג: 67 נגד ההסתייגות, 40 בעד ההסתייגות, חמישה נמנעים.

אברהם בורג: אם כן, הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: שימו לב, אנחנו מצביעים על שתי גרסאות בסעיף 29.

אברהם בורג: מי שמצביע בעד, הוא בעד גרסה א'.

אברהם בורג: מי שמצביע נגד, הוא בעד גרסה ב'.

אברהם בורג: זוהי ההצבעה.

אברהם בורג: כך נהגנו בהצבעות בעבר, כך ננהג עכשיו.

אברהם בורג: זו הצבעה של גרסה מול גרסה.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 21 בעד גרסה א' – 20 בעד גרסה ב' – 88 נמנעים – 3 גרסה ב' לסעיף 29 נתקבלה.

אברהם בורג: 88 נגד, לאמור נתקבלה גרסה ב', 20 בעד, לאמור לא התקבלה גרסה א', שלושה נמנעים.

אברהם בורג: עכשיו נצביע על סעיף 29 לפי גרסה ב' בקריאה שנייה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 22 בעד סעיף 29, גרסה ב' – 81 נגד – 27 נמנעים – 3 סעיף 29, בגרסה ב', נתקבל.

אברהם בורג: 81 בעד, 27 נגד, שלושה נמנעים.

אברהם בורג: סעיף 29 בגרסה ב' נתקבל בקריאה שנייה.

אברהם בורג: לסעיף 30 אין הסתייגויות.

אברהם בורג: אנחנו ניגש להצבעה על סעיף 30 על-פי הצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 23 בעד סעיף 30 – 71 נגד – 37 נמנעים – 3 סעיף 30 נתקבל.

אברהם בורג: 71 בעד, 37 נגד, שלושה נמנעים.

אברהם בורג: סעיף 30 נתקבל כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אנחנו עוברים לרישא של עמוד 6.

אברהם בורג: חברי הכנסת טל ואחרים, מבקשים להצביע?

דוד טל: כן.

אברהם בורג: מבקשים להצביע.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חברי הכנסת טל ואחרים לסעיף 31.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 63 נמנעים – 6 ההסתייגות של חברי הכנסת ד' טל, ר' מלול, ד' אזולאי וקבוצת חבר הכנסת ש' יהלום לסעיף 31 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 40 בעד, 63 נגד, שישה נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: קבוצת לפיד, מסירה או משאירה?

יוסף (טומי) לפיד: מסירה.

אברהם בורג: מסירה.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע על סעיף 31, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 25 בעד סעיף 31, כהצעת הוועדה – 69 נגד – 36 נמנעים – 6 סעיף 31, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אברהם בורג: 69 בעד, 36 נגד, שישה נמנעים.

אברהם בורג: סעיף 31 נתקבל בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

אברהם בורג: סעיף 32 – קבוצת לפיד?

יוסף (טומי) לפיד: הצבעה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על הסתייגות קבוצת לפיד לסעיף 32.

אברהם בורג: ניתן להצביע, חברי הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 19 נגד – 87 נמנעים – 4 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' לפיד לסעיף 32 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 19 בעד, 87 נגד, ארבעה נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: קבוצת לפיד, הסתייגות לסעיף 35, ניתן להסיר או רוצים להצביע?

יוסף יצחק פריצקי: להסיר.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע על סעיפים 32 עד 43, בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 43-32, כהצעת הוועדה – 70 נגד – 37 נמנעים – 4 סעיפים 43-32, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

אברהם בורג: 70 בעד, 37 נגד, ארבעה נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלו התקבלו בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: סעיף 44 – קבוצת אלי ישי, להצביע או להסיר?

נסים דהן: להצביע.

אברהם בורג: להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: רישא של עמוד 7.

אברהם בורג: ניתן להצביע, חברי הכנסת.

אברהם בורג: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 65 נמנעים – 5 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' ישי, חבר הכנסת אל' כהן, חבר הכנסת א' רובינשטיין, קבוצת חבר הכנסת ש' יהלום וקבוצת חבר הכנסת י' לפיד לסעיף 44 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 40 בעד, 65 נגד, חמישה נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: קבוצת יהלום – לסעיף 45, ניתן להסיר?

שאול יהלום: כן.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיפים 44 עד 46 בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 29 בעד סעיפים 46-44, כהצעת הוועדה – 72 נגד – 37 נמנעים – 3 סעיפים 46-44, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

אברהם בורג: 72 בעד, 37 נגד, שלושה נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלו נתקבלו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רובינשטיין, הסתייגות לסעיף 47.

אמנון רובינשטיין: לא מסיר.

אברהם בורג: לא מסיר.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על הסתייגות חבר הכנסת רובינשטיין וקבוצת לפיד.

אברהם בורג: ניתן להצביע, חברי הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 30 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 65 נמנעים – 4 ההסתייגות של חבר הכנסת א' רובינשטיין וקבוצת חבר הכנסת י' לפיד לסעיף 47 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 41 בעד, 65 נגד, ארבעה נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע כי הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע בקריאה שנייה על סעיף 47 כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 31

אברהם בורג: סליחה, סליחה.

אברהם בורג: טעות שלי.

אברהם בורג: נאפס את ההצבעה.

אברהם בורג: הסתייגות של חברי הכנסת אליעזר כהן, קבוצת לפיד וקבוצת ישי.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע על ההסתייגות, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 67 נמנעים – 5 ההסתייגות של חבר הכנסת אל' כהן, קבוצת חבר הכנסת י' לפיד וקבוצת חבר הכנסת א' ישי לסעיף 47 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 67 נגד, 38 בעד, חמישה נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להסתייגות חבר הכנסת רביץ, אחרונה ברישא של עמוד 8 – מוסרת.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע בקריאה שנייה על סעיף 47 כהצעת הוועדה, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 33 בעד סעיף 47, כהצעת הוועדה – 79 נגד – 30 נמנעים – 3 סעיף 47, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אברהם בורג: 79 בעד, 30 נגד, שלושה נמנעים, אני קובע, כי סעיף 47 נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש הוועדה, אנחנו יכולים לעבור לקריאה שלישית?

אמנון רובינשטיין: לא נתקבלה שום הסתייגות?

אברהם בורג: לא נתקבלה, אף לא אחת.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת פורז.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, בשמה של סיעת שינוי, אנחנו גם הגשנו לך מכתב, אנחנו מבקשים לראות בהצעת החוק הצעת אי-אמון בראש הממשלה.

אברהם פורז: אני רוצה להסביר.

אברהם פורז: נכון שהממשלה טרם הוצגה והשרים טרם אושרו, אולם ראש הממשלה מכהן מכוח היבחרו על-ידי הכנסת, וזה נאמר בחוק.

אברהם פורז: לכן אני חושב שאפשר להצביע אי-אמון בראש הממשלה אריאל שרון, משום שאתמול הונחו על שולחן הכנסת ההסכמים הקואליציוניים המבטיחים את הרוב לשרון, ולכן אהוד ברק איננו עוד ראש הממשלה, שרון הוא ראש הממשלה.

אברהם פורז: ולפיכך, אדוני היושב-ראש, משביקשנו זאת, ההצבעה צריכה להידחות לשבוע הבא.

אברהם פורז: תודה.

אברהם בורג: בצער רב אני מבקש לדחות את בקשתך.

אברהם פורז: זה בסדר.

אברהם פורז: אם לא, אנחנו פשוט מכינים את הרקע לעתירה.

אברהם בורג: זה בסדר גמור, אני רק אקרא לך את תשובת הייעוץ המשפטי בהקשר זה, שהיא ברורה כבדולח ואין אחריה מחלוקת, ואני מקבל את עמדת הייעוץ המשפטי.

אברהם בורג: לבקשת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה בקשר לחוק-יסוד: הממשלה: ראש הממשלה הנבחר נכנס לכהונתו, בהתאם לסעיף 14(א) לחוק-יסוד: הממשלה, רק לאחר שהוא מציג בפני הכנסת את שריו, מודיע על חלוקת התפקידים ביניהם ועל קווי היסוד של מדיניות הממשלה.

אברהם בורג: סעיף 3(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, שעליו מסתמך חבר הכנסת זנדברג, דן במקור הסמכות של ראש הממשלה (היבחרו בבחירות כלליות, ארציות, ישירות, שוות וחשאיות).

אברהם בורג: בהתאם לסעיף קטן (ג) של סעיף 3, מינוי השרים על-ידי ראש הממשלה טעון אישור הכנסת, ואילו בהתאם לסעיף קטן (ד) – "דחתה הכנסת את הצעת ראש הממשלה בדבר הרכב הממשלה, רואים כאילו הביעה הכנסה אי-אמון בראש הממשלה והוראות סעיף 19(ב) יחולו".

אברהם בורג: מכאן, שכל עוד לא הוצגה הממשלה לפי סעיף 14(א) לחוק-היסוד, לא ניתן להציע אי-אמון בראש הממשלה שאינו מכהן.

אברהם בורג: המועד הראשון, אם כן, לאי-אמון בראש הממשלה הנבחר הוא בעת הצעת ראש הממשלה לעניין הרכב הממשלה.

אברהם בורג: כך אומרת ממלאת-מקום היועץ המשפטי, זו פסיקתי, ולכן אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, שזאת הפעם הראשונה שאני תומך באהוד ברק כראש ממשלה.

אברהם בורג: לא תהיינה לך כנראה עוד הרבה הזדמנויות.

אברהם בורג: אנחנו נעבור, חברי הכנסת, להצבעה על חוק-יסוד: הממשלה, בקריאה שלישית.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 34 בעד החוק – 72 נגד – 37 נמנעים – 3

אברהם בורג: 72 בעד, 37 נגד, שלושה נמנעים.

אברהם בורג: אני חייב להגיד שאני שמח על התוצאה.

אברהם בורג: החוק נתקבל בקריאה שלישית על-ידי הכנסת, נקווה שתיקנו מעט את העולם הפוליטי שלנו.

אברהם בורג: חברי הכנסת, יש עוד הצבעות לפנינו.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, נא לשבת.

עוזי לנדאו: אפשר לומר משהו?

אברהם בורג: יוזם החוק, בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, יש לנו עוד שתי הצבעות לפנינו, שכנראה מצריכות גיוס מסוים.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש לומר, שחרף הפילוג והפיצול יש אפשרות להגיע לאחדות שמניבה תוצאות שמשמעותן מרחיקה לכת והן חיוביות וחשובות.

עוזי לנדאו: אני רוצה להודות בשם מי שיזמו את החוק הזה ועבדו עליו כל הזמן במשך שנים ארוכות, לחברי הכנסת ממפלגת העבודה, יוסי ביילין – הוא שר, הוא לא חבר כנסת – לחבר הכנסת אופיר פינס, לנעמי חזן ממרצ, לחבר הכנסת גפני, לחבר הכנסת בני אלון, לחבר הכנסת מוחמד ברכה, לחבר הכנסת יגאל ביבי.

עוזי לנדאו: אני מבקש להודות לחבר הכנסת משה ארנס, יושב-ראש העמותה לדמוקרטיה פרלמנטרית; אני מבקש להודות לפרופסור כרמון מהמכון הישראלי לדמוקרטיה, שעשו לילות כימים כדי להגיע לצעד הקונסטיטוציוני החשוב הזה.

עוזי לנדאו: אני רוצה להוסיף, שלא שהעברנו חוק שהוא כליל יופי.

עוזי לנדאו: יש בחוק בעיות, ונצטרך לראות במהלך השנים הקרובות כיצד לשפר אותו.

עוזי לנדאו: בסיכומו של דבר, בל נשכח שמי שעושים מערכת למערכת טובה הם בראש ובראשונה אנשים.

עוזי לנדאו: ולכן, מעבר לשינוי החוק נצטרך גם אנחנו, חברי הכנסת, לראות כיצד יבוא כאן שינוי, כיצד ייבחרו לכנסת הקרובה אנשים רבים, אני מקווה אנשי נועם, שלבם חדור אמונה בצורך לנקות את הפוליטיקה בהחדרת נורמות של כבוד הדדי, של נימוס, של פוליטיקה נקייה, איש למפלגתו.

עוזי לנדאו: תודה רבה; תודה רבה לכולם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, באופן אישי אני מבקש להודות לך ולחברים שהזכרת תודה רבה.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

עוזי לנדאו: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות, נא לשבת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, הצעת חוק הממשלה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מרידור, עדיין השר רמון, נא לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת סביר, חברי הכנסת, אני רוצה לעבור להצבעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שלום, חבר הכנסת סביר, לא נעבור להצבעה לפני שכולם ישבו.

אברהם בורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הממשלה.

אברהם בורג: יש לנו הסתייגויות.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש לענות.

אברהם בורג: אתה מבקש לענות, תעלה בבקשה לענות, ואנחנו ניגש להצבעה.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת רובינשטיין.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לחבר הכנסת שאול יהלום יש שתי הסתייגויות.

אמנון רובינשטיין: הסתייגויות אחת אומרת להרחיב את האיסור, כלומר את החובה להביא לידיעת הכנסת הסכמים לא רק בכתב אלא גם בעל-פה.

אמנון רובינשטיין: ההסתייגות השנייה – החלת החוק הנורווגי.

אמנון רובינשטיין: אני התנגדתי לשתי ההסתייגויות, אבל לאחר שינוי עמדתו של חבר הכנסת יהלום אני תומך בהסתייגות הראשונה; אני חושב שהיא ראויה.

אמנון רובינשטיין: לגבי ההסתייגות השנייה, חבר הכנסת יהלום יגיש הצעת חוק ונדון בכך בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

אברהם בורג: אם כן, אני מבין, חבר הכנסת יהלום, שמצביעים רק על הראשונה, ואת השנייה אתה מסיר.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה על חוק הממשלה, התשס"א–2001.

אברהם בורג: לסעיף 1, חבר הכנסת יהלום הסיר את ההסתייגות השנייה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יהלום, את השנייה הסרת, אנחנו מצביעים רק על ההסתייגות הראשונה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 35 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 70 נמנעים – 2 ההסתייגות של חבר הכנסת ש' יהלום לסעיף 1 לא נתקבלה.

אברהם בורג: 70 נגד, 26 בעד, שני נמנעים, אני קובע, כי הסתייגות זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: ההסתייגות השנייה הוסרה, ולכן אנחנו נצביע על סעיפים 12-1 כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 36 בעד סעיפים 12-1, כהצעת הוועדה – 70 נגד – 29 נמנעים – אין סעיפים 12-1, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

אברהם בורג: 70 בעד, 29 נגד, ללא נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע, כי חוק זה נתקבל בקריאה שנייה כנוסח הוועדה על-ידי הכנסת.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק הממשלה – – –

אברהם פורז: אני חוזר על הטענה – – –

אברהם בורג: אתה חוזר על הטענה, אני חוזר על התשובה.

אברהם בורג: בואו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק הממשלה, התשס"א–2001.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 37 בעד החוק – 69 נגד – 31 נמנעים – 2 חוק הממשלה, התשס"א–2001, נתקבל.

אברהם בורג: 69 בעד, 31 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: הצעת חוק זו נתקבלה בקריאה שלישית גם היא, על-ידי הכנסת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת טריף, חבר הכנסת טריף, נא לשבת.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אדלשטיין, אנחנו עוברים להצבעה, חבר הכנסת יצחק כהן, נו, באמת, אתה חצי מהבלגן בהצבעה הזאת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, פינס, אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

אברהם בורג: השר פרס.

אברהם בורג: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם בורג: אנחנו עוברים להצבעה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות – הצעת חוק דחיית שירות ביטחון לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (הוראת שעה), התשס"א–2001.

אברהם בורג: אנחנו נתחיל בהסתייגויות לשם החוק.

אברהם בורג: חברי הכנסת נעמי חזן ואחרים, מסירים בשם כל הקבוצה?

אברהם בורג: אני לא בודק.

אברהם בורג: מסירים בשם כל הקבוצה, תודה.

אברהם בורג: קבוצת גפני, מסירים?

אברהם בורג: אתה מדבר בשם כל הקבוצה?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יוסף לפיד, לשם החוק?

אברהם בורג: מסירים?

אברהם בורג: אני שאלתי.

אברהם בורג: רבותי, שימו לב, זה מוסר בשם כולם; גם לפיד אנחנו הסרנו, קבוצת לפיד.

אברהם בורג: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על שם החוק כהצעה הוועדה, ללא הסתייגויות.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 38 בעד שם החוק – 57 נגד – 38 נמנעים – 1 שם החוק נתקבל.

אברהם בורג: 57 בעד שם החוק כהצעת הוועדה, 38 נגד, נמנע אחד.

אברהם בורג: אני קובע, כי שם החוק נתקבל כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: אנחנו עוברים להצבעה – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, נו, באמת.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, אני לא יכול להצביע כך.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יאיר פרץ.

אברהם בורג: חבר הכנסת דרוקמן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה על סעיף 1 – הסתייגויות.

אברהם בורג: קבוצת חזן – מסירה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה – מסיר.

אברהם בורג: לקבוצת לפיד יש הסתייגות ארוכה ברישא של עמוד 4, מסירים?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת קליינר, בסיפא של עמוד 4 – מסיר, תודה.

אברהם בורג: קבוצת גפני, קבוצת יהלום וחבר הכנסת – – –

משה גפני: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני מסיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת יהלום מסיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע?

אברהם בורג: מסיר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה הסיר.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע בקריאה שנייה על סעיף 1 כהצעת הוועדה, חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 39 בעד סעיף 1 – 57 נגד – 37 נמנעים – 2 סעיף 1 נתקבל.

אברהם בורג: 57 בעד, 37 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע, כי סעיף זה נתקבל בקריאה שנייה.

אברהם בורג: אנחנו עוברים לרישא של עמוד 5, סעיף 2.

אברהם בורג: קבוצת חזן – מסירה; קבוצת גפני – תודה; קבוצת יהלום – מסיר; חבר הכנסת קליינר.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע – מסיר, תודה.

אברהם בורג: קבוצת לפיד לאותו סעיף – מסיר.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיף 2 כהצעת הוועדה – בקריאה שנייה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 40 בעד סעיף 2 – 60 נגד – 36 נמנעים – 2 סעיף 2 נתקבל.

אברהם בורג: 60 בעד, 36 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע, כי סעיף 2 נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להסתייגויות לסעיף 3.

אברהם בורג: קבוצת חזן?

אברהם בורג: הוסרה ההסתייגות.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, בסיפא של אותו עמוד 5?

אברהם בורג: הוסר, תודה.

אברהם בורג: עם כל החלופין?

אברהם בורג: אני מודה לך על החיסכון.

אברהם בורג: קבוצת גפני ברישא של עמוד 7 – הוסר; קבוצת יהלום ברישא, חבר הכנסת טלב אלסאנע, חבר הכנסת מיכאל קליינר – הוסר.

אברהם בורג: קבוצת לפיד ברישא של עמוד 7 – הוסר.

אברהם בורג: אם כן, אנחנו נצביע על סעיף 3.

ראובן ריבלין: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: רגע, רגע – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, יש להצביע בפעם הראשונה על הגרסה של שנתיים.

ראובן ריבלין: אם היא עוברת – מייתרת את הצורך – – – אם היא לא עוברת – – –

אברהם בורג: לא, לא, לא.

אברהם בורג: אנחנו נצביע בדיוק כמו שהצבענו קודם – – –

ראובן ריבלין: יכול להיות שלא נצטרך להצביע – – –

אברהם בורג: רק רגע, עוד הפעם.

ראובן ריבלין: יש – – –

אברהם בורג: הבנתי, הבנתי, הבנתי.

קריאות: – – –

אברהם בורג: הבנתי, הבנתי.

אברהם בורג: רבותי, ראשית אין הסתייגויות לסעיף 3.

אברהם בורג: בחוק עצמו יש לנו שתי גרסאות, שאחת גדולה והשנייה קטנה, נכון?

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, שים לב; אחת גדולה ואחת קטנה.

אברהם בורג: אחת שנתיים ואחת שנה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע בראשונה על גרסה א'.

אברהם בורג: אם היא לא תעבור – אנחנו נצביע על גרסה ב', על מנת – – –

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נצביע בראשונה על גרסה א' שעניינה שנתיים.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 41 בעד גרסה א' לסעיף 3 – 58 נגד – 41 נמנעים – 1 גרסה א' לסעיף 3 נתקבלה.

אברהם בורג: אני קובע, כי 58 בעד, 41 נגד, נמנע אחד, אם כן נתקבלה הגרסה הראשונה.

אברהם בורג: אין צורך, אם כן, להצביע על הגרסה השנייה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע כעת על סעיף 3 בקריאה שנייה על-פי גרסתו כפי שנתקבלה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 42 בעד סעיף 3, גרסה א' – 58 נגד – 38 נמנעים – 4 סעיף 3, גרסה א', נתקבל.

אברהם בורג: סעיף 3 – 58 בעד, 38 נגד, ארבעה נמנעים.

אברהם בורג: סעיף 3 נתקבל על-פי גרסתו הראשונה – חבר הכנסת ריבלין, תודה לך – בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: הסתייגויות לסעיף 4.

אברהם בורג: קבוצת גפני?

אברהם בורג: מוסר.

אברהם בורג: קבוצת חזן?

אברהם בורג: מוסר.

אברהם בורג: קבוצת יהלום?

אברהם בורג: מוסר.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוחמד ברכה?

אברהם בורג: מוחמד ברכה לא נמצא.

אברהם בורג: אה, מוחמד כאן, סליחה, מוסר.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל קליינר, מוסר; חבר הכנסת טלב אלסאנע, מוסר.

אברהם בורג: אם כן, לסעיף 4 אין הסתייגויות.

אברהם בורג: אנחנו נצביע בקריאה שנייה על סעיף 4 כהצעת הוועדה, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 43 בעד סעיף 4 – 58 נגד – 38 נמנעים – 2 סעיף 4 נתקבל.

אברהם בורג: 58 בעד, 38 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: סעיף זה נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אני שואל את יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, אתה יושב-ראש הוועדה?

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: סאלח טריף.

אברהם בורג: לא התקבלה ההסתייגות.

אברהם בורג: אנחנו נעבור, אם כן, להצבעה בקריאה שלישית.

אברהם בורג: יש בקשה להצבעה אישית?

אברהם בורג: יש בקשה?

קריאות: – – –

אברהם בורג: פורז וכו'?

אברהם בורג: הצבעה אלקטרונית?

אברהם בורג: איזו הצבעה?

קריאות: – – –

יוסף יצחק פריצקי: הצבעה אישית אחד אחד.

אברהם בורג: הצבעה אישית היא תמיד אחד אחד.

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: לא שומע כלום.

אברהם בורג: לא שומע שום דבר.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, יש לפני 20 חתימות, אנחנו נעבור להצבעה על הסעיף הזה.

אברהם בורג: תחזיר בבקשה את הפתק, חבר הכנסת דהן.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, מספיק עם ההצגה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: מספיק.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה אישית בקריאה שלישית לחוק הזה.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: קולט אביטל – נגד יולי-יואל אדלשטיין – נגד זבולון אורלב – בעד אפי אושעיה – נגד דוד אזולאי – בעד

אברהם בורג: אני מבקש לרגע לעצור את ההצבעה, יש כאן איזה בירור משפטי.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: על מנת להסיר ספק מלב, אנחנו נשוב להצבעה אחת.

אברהם בורג: אנחנו חוזרים על הצבעה על סעיף 3.

אברהם בורג: כדי שלא יהיה ספק נצביע גרסה מול גרסה.

אברהם בורג: חברי הכנסת נא לשבת, חבר הכנסת מחאמיד תשומת לבך.

אברהם בורג: כולם נמצאים כאן?

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, אנשיך כולם כאן?

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין?

אברהם בורג: ניתן להצביע?

אברהם בורג: חברי הכנסת, על מנת להסיר ספק מלב, על מנת שלא יהיה שום פקפוק באשר לאיכות של ההצבעה, אנחנו נשוב להצבעה על סעיף 3, שתי גרסאות, כהוראת הייעוץ המשפטי של הכנסת, על מנת שההצבעה תהיה כזאת שלא ניתן לערער עליה.

אברהם בורג: אם קודם הצבענו גרסה אחת ואחריה השנייה, הורה לנו הייעוץ המשפטי של הכנסת, היועצת המשפטית אתי בנדלר, להצביע גרסה מול גרסה.

אברהם בורג: שימו לב, מי שמצביע בעד, הוא בעד גרסה א', שהיא שנתיים.

אברהם בורג: מי שמצביע נגד, הוא מצביע בעד גרסה ב', שהיא שנה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים להצבעה על סעיף 3, גרסה מול גרסה, בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: זה לא יכול להיות – – –

אברהם בורג: סליחה, אני אסביר עוד הפעם.

אברהם בורג: שימו לב, חבר הכנסת לפיד, השר רמון, תקשיבו.

אברהם בורג: גרסה מול גרסה, התקבלה אחת?

אברהם בורג: מצביעים על הסעיף ואפשר להצביע נגד.

אברהם בורג: כך ההצבעה.

קריאות: – – –

חיים רמון: – – –

אברהם בורג: נגד זו ונגד זו.

אברהם בורג: ולכן – – –

חיים רמון: – – – מצביעים על הראשונה וצריך אחר כך על השנייה – – –

אברהם בורג: ואם יתקבלו שתיהן?

חיים רמון: – – –

אברהם בורג: השר רמון, גש בבקשה למיקרופון.

אברהם בורג: חבר הכנסת לפיד, גש למיקרופון.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, מהוראתך, שבוודאי ניתנה בתום לב, משתמע שלי יש ברירה בין הפח לבין הפחת.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא רוצה את שתי הגרסאות, ולכן אתה לא יכול להעמיד לי אחת מול השנייה.

אברהם בורג: בינתיים אני אגיד לך את דבר הייעוץ המשפטי.

אברהם בורג: מצביעים בגרסה מול גרסה.

אברהם בורג: התקבלה אחת מהן – לא חשוב איזו – מצביעים על סעיף החוק עם הגרסה הזאת או הזאת, ועל זה אתה יכול להצביע נגד.

אברהם בורג: זה לא מצב שאתה חייב להצביע או-או ובלי אלטרנטיבה של נגד.

אברהם בורג: ראשית – על איזו גרסה מצביעים, נפלה השנייה, זו שנשארה עומדת, עליה מצביעים בעד או נגד, ולכן יש לך אלטרנטיבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רמון, בסדר?

חיים רמון: זה לא בסדר, אבל אם הוא מוותר – – –

אברהם בורג: אם כן, חברי הכנסת, מההתחלה – מי שמצביע בעד גרסה א', שהיא שנתיים, מצביע בעד.

אברהם בורג: מי שמצביע בעד גרסה ב', שהיא שנה, מצביע נגד.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 45 בעד גרסה א' – 56 בעד גרסה ב' – 42 נמנעים – 1 גרסה א' לסעיף 3 נתקבלה.

אברהם בורג: 56 בעד, לאמור התקבלה גרסה א'.

אברהם בורג: 42 נגד, לאמור נדחתה גרסה ב', ונמנע אחד.

אברהם בורג: עכשיו נצביע על הסעיף הזה בקריאה שנייה בעד או נגד הסעיף בגרסתו הראשונה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 46 בעד סעיף 3, גרסה א' – 60 נגד – 41 נמנעים – 1 סעיף 3, גרסה א', נתקבל.

אברהם בורג: הוסר ספק מלב – 60 בעד, 41 נגד, נמנע אחד.

אברהם בורג: התוצאה היא אותה תוצאה, סעיף זה נתקבל בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לקריאה השלישית בהצבעה אישית.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: אני חוזר על ההצבעה מתחילתה.

א' האן: קולט אביטל – נגד יולי-יואל אדלשטיין – נגד זבולון אורלב – בעד אפי אושעיה – נגד דוד אזולאי – בעד דליה איציק – אינה נוכחת מיכאל איתן – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – אינו נוכח משה ארנס – בעד זאב בוים – בעד אברהם בורג – נמנע יגאל ביבי – בעד נעמי בלומנטל – בעד בנימין בן-אליעזר – נמנע אליהו בן-מנחם – נגד שלמה בן-עמי – נמנע שלמה בניזרי – בעד רומן ברונפמן – נגד ויקטור בריילובסקי – נגד מוחמד ברכה – בעד אהוד ברק – אינו נוכח עזמי בשארה – בעד יצחק גאגולה – בעד חוסניה ג'בארה – נגד תמר גוז'נסקי – בעד אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד אריה גמליאל – בעד משה גפני – בעד עבד-אלמאלכ דהאמשה – בעד נסים דהן – בעד יעל דיין – נגד חיים דרוקמן – בעד אברהם הירשזון – בעד שמואל הלפרט – בעד צחי הנגבי – בעד צבי הנדל – בעד אבשלום וילן – נגד יצחק וקנין – בעד נסים זאב – בעד רחבעם זאבי – בעד אליעזר זנדברג – נגד עופר חוגי – בעד נעמי חזן – נגד תאופיק חטיב – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח דוד טל – בעד סאלח טריף – אינו נוכח שאול יהלום – נמנע אברהם יחזקאל – נגד אליהו ישי – בעד אמנון כהן – בעד אליעזר כהן – אינו נוכח יצחק כהן – בעד רן כהן – נגד רענן כהן – נגד מוחמד כנעאן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח יוסי כץ – נגד ישראל כץ – בעד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – בעד דוד לוי – בעד מקסים לוי – בעד אביגדור ליברמן – בעד אמנון ליפקין-שחק – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד נחום לנגנטל – אינו נוכח עוזי לנדאו – בעד סופה לנדבר – נגד יוסף לפיד – נגד ענת מאור – נגד עסאם מח'ול – בעד רוני מילוא – נגד האשם מחאמיד – בעד רחמים מלול – בעד מיכאל מלכיאור – אינו נוכח נואף מסאלחה – אינו נוכח יהושע מצא – בעד יצחק מרדכי – אינו נוכח דן מרידור – נמנע מרדכי משעני – בעד יהודית נאות – נגד משולם נהרי – בעד מיכאל נודלמן – נמנע דני נוה – בעד אוריאל סביר – אינו נוכח יצחק סבן – בעד אליהו סויסה – בעד מרינה סולודקין – נגד אפרים סנה – נגד גדעון עזרא – בעד אברהם פורז – נגד אופיר פינס-פז – נגד מאיר פרוש – בעד יוסף פריצקי – נגד שמעון פרס – אינו נוכח יאיר פרץ – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח אלכסנדר צינקר – נגד מיכאל קליינר – נגד איוב קרא – בעד דליה רבין-פילוסוף – נגד אברהם רביץ –

א' האן: בעד אמנון רובינשטיין – נגד מוסי רז – נגד ראובן ריבלין – בעד גנדי ריגר – נגד חיים רמון – נמנע אברהם בייגה שוחט – נגד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – בעד יורי שטרן – בעד ויצמן שירי – נגד סילבן שלום – בעד שלום שמחון – נגד אריאל שרון – בעד יוסי שריד – נגד נתן שרנסקי – נגד

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין והשר רמון, זו פעם אחרונה.

חיים רמון: – – –

אברהם בורג: תהיה עוד אחת?

א' האן: אני עובר לקרוא שוב בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

א' האן: דליה רבין – אינה נוכחת טלב אלסאנע – אינו נוכח אהוד ברק – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח סאלח טריף – אינו נוכח אליעזר כהן – אינו נוכח מוחמד כנעאן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אמנון ליפקין-שחק – אינו נוכח נחום לנגנטל – אינו נוכח מיכאל מלכיאור – אינו נוכח נואף מסאלחה – אינו נוכח יצחק מרדכי – אינו נוכח אוריאל סביר – אינו נוכח האם יש מישהו שלא קראתי בשמו?

א' האן: שמעון פרס – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח

אברהם בורג: זהו?

א' האן: אני חוזר על שאלתי: האם יש מישהו שלא הצביע?

א' האן: אין.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תמה ההצבעה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני קובע, כי הצעת חוק דחיית שירות ביטחון לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (הוראת שעה), התשס"א–2001: 59 בעד, 38 נגד ושבעה נמנעים.

אברהם בורג: הצעת חוק זו נתקבלה בקריאה שלישית על-ידי הכנסת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, השעה 18:45.

אברהם בורג: אנחנו מכריזים עכשיו על הפסקה, ובשעה 19:15 נשוב לאולם לתהליך הצגת הממשלה והצהרת האמונים של ראש הממשלה ושרי ממשלת ישראל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הישיבה נפסקה בשעה 18:48 ונתחדשה בשעה 19:21.

אברהם בורג: )

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת בנושא כינון הממשלה והרכבה.

אברהם בורג: היום יום רביעי, י"ב באדר התשס"א, 7 במרס שנת 2001.

אברהם בורג: התייצבות ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון, הצגת שרי הממשלה, הודעה על חלוקת התפקידים ביניהם ועל קווי היסוד של מדיניות הממשלה.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: אבקש לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את כניסת נשיא המדינה לאולם המליאה.)

א' האן: בבקשה לשבת.

אברהם בורג: כבוד נשיא המדינה מר משה קצב והגברת קצב, ראש הממשלה מר אהוד ברק והגברת ברק, ראש הממשלה הנבחר חבר הכנסת אריאל שרון, חברי הממשלה המכהנים, חברי הממשלה הנבחרים ובני משפחותיהם, ראש הסיעה הגדולה באופוזיציה חבר הכנסת יוסי שריד, חברי הכנסת, חברי הכנסת לשעבר, נשיא בית-המשפט העליון ושופטיו, שופטי בית-המשפט העליון לשעבר, מבקר המדינה ומבקרת המדינה לשעבר, נשיא המדינה לשעבר, הגברת הרצוג, ראשי הממשלה לשעבר, יושבי-ראש הכנסת לשעבר ורעיותיהם, זקן הסגל הדיפלומטי וחברי הסגל הדיפלומטי, ראש העיר ירושלים, אורחים נכבדים – אדוני ראש הממשלה, לרגע חגיגי אחד אנחנו מבקשים לעצור את רכבת השדים הישראלית ולהשביע את ממשלת ישראל החדשה.

אברהם בורג: זהו רגע מיוחד.

אברהם בורג: התומכים המושבעים נושאים תפילה כי כל תקוותיהם יהפכו את המציאות לאחרת, טובה יותר.

אברהם בורג: והמתנגדים משתדלים להתעלות מעל לשיקולי הרגע, ומקווים – לטובת כולנו – כי הממשלה תצליח בכל דרכיה.

אברהם בורג: בשם אלה ובשם אלה, אני מבקש לאחל לך ולממשלתך ברכות הצלחה, תפילות לדרך; תפילות לשלומה של המדינה, להגנה עליה, לסוכת שלום מעל לראשה, לאור ואמת לראשיה, שריה ויועציה, והחשובה שבתפילות, בפנייה ישירה לאל שבשמים: תן שלום בארץ ושמחת עולם לכל יושביה.

אברהם בורג: אני מבקש להודות, בשם הכנסת, לראש הממשלה היוצא, חבר הכנסת אהוד ברק, ולכל שרי ממשלתו על הרצון והתרומה, על התעוזה והאחריות.

אברהם בורג: מעבר לכל היבט אישי, איש לא ייקח ממך, אהוד ברק, את תרומתך לתפארתה של מדינת ישראל.

אברהם בורג: אין לי ספק, כי לימים יסתבר, כי משפט ההיסטוריה יהיה נדיב יותר מפסק-דינו של הבוחר.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בשנים האחרונות פסעה ישראל במשעול השלום, בדרך המוליכה מן האיבה אל התקווה.

אברהם בורג: רבים, חברי כל המחנות הישראליים, מי לכתחילה כיוזם ודוחף ומי בדיעבד כמקבל עליו את הדין, רצו לתת צ'אנס לשלום, לתת סיכוי לעתיד ילדינו.

אברהם בורג: ישראל הלכה מרחקים גדולים קדימה, וגם בהם אין די, עדיין, כדי לגשר על פני תהום התסכול והייאוש הפעורה בינינו לבין העם הפלסטיני, שכנינו למקום המגורים המשותף לשני העמים בארץ האחת הזאת.

אברהם בורג: בכאב ובדם הסתבר לנו, כי השלום עוד לא התנחל בלבבות בני המזרח התיכון, כדי ליצור כאן מציאות שלווה ומרווחת, דוגמת השלום במערב הדמוקרטי שאותו אנחנו מאחלים לעצמנו ולילדינו.

אברהם בורג: ובאותה העת ממש הסתבר לנו, כי אין פתרון של כוח ואלימות, שיכול למגר את הרצון הלאומי של העם הפלסטיני.

אברהם בורג: ובין לבין, אנחנו מחפשים כיוון שאינו הכרזת מלחמה כוללת ואינו כניעה וויתור על השלום.

אברהם בורג: לעת כזאת קמה ממשלת האחדות הלאומית; כדי לומר לנו ולהגיד לכל סביבותינו: בעתות מבוכה אנחנו יחד.

אברהם בורג: אנחנו אוהבי שלום ורודפי שלום, אבל אף אחד מאתנו לא מוכן לשלם בעבור השלום המיוחל במחירי ביטחון ובתמורות של איבה.

אברהם בורג: הממשלה הגדולה הזאת, ממשלת שליש הכנסת, קמה כניסיון פוליטי רחב ממדים לתת לישראלי ולישראליות תשובה על המבוכה הפוקדת אותנו בתקופה האחרונה.

אברהם בורג: ביחד יש ביטחון.

אברהם בורג: בצוותא הפוליטית, כך אנחנו מקווים, יש החוסן הלאומי הנדרש לנו כל כך בימים אלה.

אברהם בורג: הטרור מנסה להפחיד אותנו.

אברהם בורג: בחוץ משכלת החרב, ובתוך החדרים אימה.

אברהם בורג: והתשובה שלנו ברורה ומלאת עוצמה: אנחנו רוצים שלום ומוכנים למאבק.

אברהם בורג: אנחנו ביחד, כדי שאף אויב לא יבין אותנו לא נכון.

אברהם בורג: אנחנו לא תמיד מסכימים זה עם זה, אבל אנחנו תמיד שם זה למען זה, כאשר קמים עלינו להורגנו.

אברהם בורג: ידעו להם אויבינו: אנחנו רוצים שלום, אבל לא מתוך כניעה לאלימות ולהרג.

אברהם בורג: אנחנו נדיבים לשותפי אמת, אבל קשוחי מעשה בזמן המריבה.

אברהם בורג: ועל כך נוסיף, אדוני ראש הממשלה, אחדות וחוסן לא יושגו לעולם רק באמצעותם של פתרונות פוליטיים וקואליציוניים.

אברהם בורג: אחדות אמת מצריכה הידברות מתמדת, הקשבה, יכולת לפשרה ורצון לוויתור.

אברהם בורג: חוסן נוצר בבתי-הספר, בתנועות הנוער, בחברה ובקהילה, ולשם אנחנו חייבים להפנות עוד ועוד משאבים למען בנייתה של חברה חזקה ויציבה הרבה יותר.

אברהם בורג: אלה הם אתגריה החברתיים והאנושיים של הממשלה, החשובים לא פחות מהדיפלומטיה ומהמלחמה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, מי שרצה אותך כראש ממשלה – קיבל אותך כראש ממשלה.

אברהם בורג: וחלק מאלה שלא רצו אותך כראש ממשלה, קיבלו את הכרעת הבוחר והצטרפו לממשלה שבראשותך.

אברהם בורג: ישראל אמרה את דברה הדמוקרטי.

אברהם בורג: אני פונה למנהיגי העולם, בשם כנסת ישראל, המייצגת את כלל ישראל – מרגע ההכרעה ואילך, ידע העולם ונדע אנחנו: זהו ראש הממשלה הנבחר הלגיטימי של ישראל.

אברהם בורג: צודק או טועה – הוא ראש הממשלה שלנו, ואיש זולתנו לא יחליט בעבורנו מי ייצג אותנו כשליח הציבור בירושלים או כנציג ישראל בבירות מדינות העולם.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, המביט אל שולחנות ממשלתך מבין מייד, כי ישראל שואפת השלום פנתה ימינה.

אברהם בורג: המטוטלת הישראלית היטלטלה עד פאתי הימין הישראלי, ומשם אתה התחייבת להביא את השלום המיוחל.

אברהם בורג: אם תביא אותו שלום, ובכנפיו את הביטחון האישי והכללי, תירשם בדברי ימינו לצדם של גדולי האומה בגין ורבין, זיכרונם לברכה, עושי השלום.

אברהם בורג: ואם חלילה לא יבוא השלום משם, תשוב המטוטלת אל דרך ההידברות, אל המשא-ומתן והפשרות הכואבות.

אברהם בורג: והדרך הזאת גם היא צריכה שימור וטיפוח.

אברהם בורג: לשם כך קיימת בישראל אופוזיציה, כי דמוקרטיה בלי אופוזיציה היא כמו גוף בלי נשמה.

אברהם בורג: תפקידה להיות אחראית ותומכת לכל אשר היא מסכימה, וחובתה להיות נשכנית ומבקרת בכל אשר היא חולקת ולא מסכימה.

אברהם בורג: היא חיונית לכולנו, כדי להציע חלופה של תקווה לעם, אם חלילה תיכשל הממשלה במשימותיה.

אברהם בורג: לכן, חובה מוטלת על הרוב לדאוג לקולו של המיעוט ולזכותו להביע את דעתו האחרת.

אברהם בורג: כך נהגנו וכך ננהג.

אברהם בורג: וממך אני מצפה לאותה מידה של סבלנות וסובלנות, שאותן דרשת כי יגלו כלפיך מן הספסל ההוא.

אברהם בורג: כיושב-ראש הכנסת, העומד בראשה של הרשות המחוקקת, איני יכול שלא להזהיר מפני השחיקה המסוכנת באיזון העדין שבין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת.

אברהם בורג: כנסת ש-40 מתוך 120 חבריה הם אנשי הרשות המבצעת, היא כנסת נכה.

אברהם בורג: תמיד היו השרים חברי כנסת, אבל מבחן המידה הפעם הזאת גדול מדי.

אברהם בורג: ממשלה גדולה יותר אינה בהכרח יעילה יותר, אבל כנסת קטנה מדי היא סכנה לדמוקרטיה.

אברהם בורג: אני מקווה, כי זו הפעם האחרונה שקמה ממשלת ענק כזאת, וכי יחד עם החזרה משיטת הבחירות הרעה, של שני פתקים, נחזור גם לפרופורציות נכונות יותר ביחסי כנסת-ממשלה.

אברהם בורג: אני מקווה, כי ביום הזה ובכל יום מימיה של הממשלה נזכור את החטופים, הנעדרים והשבויים, על מנת להשיב אותם אל גבולנו ואל חיק המשפחות הממתינות להם בגעגוע המתעצם מיום ליום.

אברהם בורג: אני מבקש לשלוח ברכה מיוחדת לידידי הטוב, חבר הכנסת סאלח טריף, בכיר בניה של העדה הדרוזית, אשר זכה היום להיות החלוץ, פורץ דרכם של אזרחי ישראל הלא-יהודים בדרך לשילוב ולשוויון בממשלה ובמערכות השלטון בישראל.

אברהם בורג: בהצלחה לך, אדוני ראש הממשלה אריאל שרון, בהצלחה לשרי הממשלה, בהצלחה למדינת ישראל.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה הנבחר, בבקשה.

אריאל שרון: כבוד נשיא המדינה משה קצב והגברת קצב, כבוד נשיא המדינה לשעבר עזר ויצמן, אדוני היושב-ראש אברהם בורג, כבוד ראש הממשלה אהוד ברק והגברת ברק, כבוד ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו, חברות וחברי הכנסת, ברכה מיוחדת לחברי הכנסת לשעבר, אני שמח לבואכם, נשיא בית-המשפט העליון השופט ברק ושופטי בית-המשפט העליון, הגברת הרצוג, מבקר המדינה השופט גולדברג, ומבקרת המדינה לשעבר הגברת מרים פורת, זקן הסגל הדיפלומטי, קהל נכבד, אצא מן השגרה ואומר: ידידים רבים, ברשותך.

אריאל שרון: בראשית דברי אני מבקש לשוב ולהודות להמוני בית ישראל שנתנו בי את אמונם בבחירות שהתקיימו לפני חודש.

אריאל שרון: אעשה הכול כדי להצדיק אמון זה ולהתמודד בהצלחה, יחד עם חברי בממשלה, עם האתגרים האדירים שלפנינו.

אריאל שרון: אני מבקש גם להודות לשרי הממשלה היוצאת, ובמיוחד לראש הממשלה אהוד ברק, לוחם ומפקד אמיץ לב, ואפילו צר לי – מצד אחד, אדם עומד פה והוא מרגיש שמחה, מצד שני, אני חש בהחלט צער.

אריאל שרון: אבל תרומתך בשדות הקרב של ישראל תמיד תהיה זכורה עמנו.

אריאל שרון: חלקנו בתקיפות על הקו המדיני של הממשלה היוצאת, אבל מעולם לא על רצונה הכן לפעול למען עתיד טוב יותר לכולנו.

אריאל שרון: במהלך מערכת הבחירות ואחריה הבטחתי, ושבתי והבטחתי, להקים ממשלת אחדות שתכהן עד חודש נובמבר שנת 2003.

אריאל שרון: את זאת אנו עושים היום.

אריאל שרון: הבטחתי גם שנעביר את תיקון חוק הבחירה הישירה, ואני שמח שגם את זה הצלחנו להעביר היום.

אריאל שרון: המצב הביטחוני הקשה, האתגרים בזירה הבין-לאומית, השסעים העמוקים בעם, שנאת החינם – כל אלה מחייבים אותנו לאחדות לאומית.

אריאל שרון: לא רק אחדות במלל, לא רק חבירה של כוחות פוליטים שונים, בעלי אמונות שונות.

אריאל שרון: נחוצה לנו אחדות אמיתית, אחדות הלבבות, פיוס לאומי.

אריאל שרון: לכולנו גורל אחד.

אריאל שרון: לילדינו עתיד משותף.

אריאל שרון: בנינו כאן כולנו מדינה יהודית ודמוקרטית לאחר אלפיים שנות גלות ורדיפות.

אריאל שרון: זהו המקום היחיד בעולם, שבו היהודים יכולים להגן על עצמם בכוחות עצמם.

אריאל שרון: יש לנו מדינה מהמתקדמות בעולם במדע, בטכנולוגיה, בחינוך, במשפט, בתרבות.

אריאל שרון: אם לא נשכיל להתאחד, כל הדברים היפים שבנינו פה יעמדו בסכנה.

אריאל שרון: בל נטעה, המשותף לנו, היקר לנו, רב לאין-שיעור מהמפריד בינינו.

אריאל שרון: בשנים האחרונות הלכנו ושקענו במאבקים פנימיים מיותרים.

אריאל שרון: זהו הרגע לשנות כיוון.

אריאל שרון: זו השעה לגלות בגרות ואחריות לאומית.

אריאל שרון: אחריות כזאת גילו שמעון פרס, מנהיג רב זכויות ועתיר ניסיון – ועוד זכינו כשהיינו יותר צעירים לעבוד במחיצתו של בן-גוריון, אתה בעיקר ואני כמפקד בצבא.

אריאל שרון: עם שמעון פרס אני רוצה לציין את מפלגת העבודה, שביחד השכילו, לנוכח האתגרים, להתעלות מעל לחילוקי דעות ולשלב ידיים במאבק הלאומי לביטחון ולשלום.

אריאל שרון: האחדות שהושגה היא נכס לאומי, ועל כולנו לעשות מאמץ כדי לשמור עליה מכל משמר.

אריאל שרון: הממשלה שאציג כאן הערב תזכה לאמון רחב של חברי הכנסת ושל הציבור.

אריאל שרון: המצב הביטחוני חייב את החשת הקמת הממשלה.

אריאל שרון: בכוונתי להמשיך בניסיונות לצרף סיעות נוספות לקואליציה.

אריאל שרון: אני רואה חשיבות עליונה בכך שתוקם הממשלה הרחבה ביותר שניתן, כדי לקבץ יחד את כל הכוחות מול סכנות ואתגרים, מול סיכויים והזדמנויות.

אריאל שרון: במהלך המשא-ומתן הקואליציוני לא הסכמתי לשום פסילה של אדם, או של סיעה.

אריאל שרון: כל מי שמוכן להירתם למאבקים המכריעים שלפנינו, להשגת ביטחון ושלום לישראל ולצמצום הפערים בחברה, מוזמן להצטרף.

אריאל שרון: בכוונתי לקיים קשר שוטף וערוצי מידע והיוועצות פתוחים גם עם סיעות שלא הצטרפו לקואליציה, וכמובן, עם ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יוסי שריד, כקבוע בחוק.

אריאל שרון: אני מאמין בדיאלוג מתמיד בין ציבורים בניסיון להגיע להסכמות כאשר זה ניתן, במקום לנסות להכריע איש את רעהו בכל עניין.

אריאל שרון: צריך לדעת גם איך להתווכח, לשנות את תרבות השיח הציבורי, להוריד את הטונים, לנהוג זה עם זה בכבוד הדדי.

אריאל שרון: אני קורא גם לחברי הבית הזה: בואו נוכיח לעם, שאפשר לנהוג גם אחרת, בדרך ארץ, ברוח טובה, בכבוד הדדי, בנימוס.

אריאל שרון: אני משוכנע, כי אם נשמש דוגמה לציבור, תהיה גם בעם רוח אחרת של פיוס ואהבת אחים.

אריאל שרון: חברי הכנסת, קווי היסוד של הממשלה וההסכמים הקואליציוניים מונחים בפניכם.

אריאל שרון: קווי היסוד נוסחו מתוך ניסיון לגבש הסכמה לאומית רחבה, על אף המודעות לחילוקי הדעות הקיימים בין מרכיבי הקואליציה.

אריאל שרון: משימתה העליונה של הממשלה החדשה היא ביסוס ביטחונה של ישראל והקניית ביטחון לאזרחי ישראל, תוך כדי מאבק נחרץ באלימות ובטרור וחתירה ליציבות.

אריאל שרון: אני רוצה לפנות מכאן לשכנינו הפלסטינים.

אריאל שרון: הסכסוך הממושך בינינו הסב סבל רב, סבל כבד לשני העמים.

אריאל שרון: העתיד יכול וצריך להיות שונה.

אריאל שרון: נגזר עלינו, על שני העמים, לחיות יחד, זה לצד זה, על אותה כברת ארץ קטנה.

אריאל שרון: מציאות זאת אין ביכולתנו לשנות.

אריאל שרון: אבל אני מאמין, שביכולתנו, אם יהיה רצון בכך בשני הצדדים, לסטות מנתיב הדמים המר שבו אנו צועדים.

אריאל שרון: ידנו מושטת לשלום.

אריאל שרון: העם שלנו הוא עם שוחר שלום.

אריאל שרון: אנו יודעים שהשלום כרוך בפשרות מכאיבות לשני הצדדים.

אריאל שרון: למרבה הצער, על אף ויתורים משמעותיים בדרך לשלום שעשינו, כל ממשלות ישראל, בשנים האחרונות, עדיין לא גילינו נכונות לפיוס ולשלום אמת מצד שכנינו.

אריאל שרון: בימים אלה חשוב להזכיר, ביסוד תהליך השלום עומד העיקרון של פתרון מחלוקות בדרכי שלום, תוך הימנעות משימוש באלימות.

אריאל שרון: על קיום עיקרון בסיסי זה נעמוד בכל תוקף.

אריאל שרון: אנו נתבע מן הפלסטינים לנטוש את דרך האלימות, הטרור וההסתה, ומהרשות הפלסטינית – לעמוד בהתחייבויותיה ולהיאבק נגד הטרור המכוון נגד ישראל, אזרחיה וחייליה.

מוחמד ברכה: אם תסיימו את הכיבוש.

אריאל שרון: אנו ננהל עם הפלסטינים משא-ומתן להשגת הסדרים מדיניים, אך לא תחת לחץ של טרור ואלימות.

אריאל שרון: אני מכיר את המצוקות והסבל של העם הפלסטיני.

אריאל שרון: אני מאמין שניתן להתקדם לשלום בהדרגה, מתוך גישה של כבוד הדדי ובניית יחסי אמון בין הצדדים.

אריאל שרון: אנו מוכנים לבחון רעיונות שונים לקידום ההידברות והשלום ולהקלת המצוקה של העם הפלסטיני.

אריאל שרון: אולם לא ניתן לעשות זאת תחת לחץ של טרור ואלימות.

אריאל שרון: אם שכנינו הפלסטינים יבחרו בדרך השלום, הפיוס והשכנות הטובה, הם ימצאו בי ובממשלה בראשותי שותף כן ואמיתי.

אריאל שרון: שבענו קרבות ומלחמות שנכפו עלינו, וכולנו יודעים להעריך את השלום.

אריאל שרון: הממשלה החדשה, על כל גווניה, נועדה לבטא כמיהה זאת לשלום ולפעול להתקדמות לעברו באמצעות הסדרים מדיניים ריאליים.

אריאל שרון: ברצוננו גם לבסס את השלום והשכנות הטובה ויחסי הנורמליזציה עם מצרים וירדן, ולחתור לשלום אמת עם מדינות ערביות נוספות, ובראשן סוריה ולבנון.

אריאל שרון: הממשלה בראשותי תהיה מחויבת לעשות כל אשר ניתן על מנת להחזיר את הביטחון והיציבות, אולם אין אנו משלים את עצמנו או את הציבור באשר לימים לא קלים שבוודאי עוד נדע.

אריאל שרון: נזדקק כולנו לכוח עמידה ולגיוס כוח הרצון הלאומי שעמנו ניחן בו.

אריאל שרון: אני זכיתי לכהן בממשלותיו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, שמנהיגותו היתה מופת של כבוד לאומי, עמידה איתנה וחתירה לשלום.

אריאל שרון: יום לאחר הקמת המדינה, בשנת התש"ח כמובן, בשעה שקמו עליה להשמידה, אמר מר בגין את הדברים הבאים: "קשה היה להקים את מדינתנו, אבל בוודאי יהיה עוד יותר קשה לקיים את מדינתנו.

אריאל שרון: דרוש לנו, לכל אחד ואחת מאתנו, נשק נפשי, נשק העמידה ללא רתיעה, נשק העמידה ללא היסוס מול פני אבדות קשות, נשק העמידה ללא זעזוע מול פני מפלות מקומיות וכישלונות ארעיים, נשק העמידה ללא נסיגה מול פני איומים ומול פני פיתויים"; דברים שנאמרו לפני למעלה מ-52 שנים.

אריאל שרון: גם בימים הבאים נידרש לנחישות, ליכולת עמידה ולתעצומות נפש.

אריאל שרון: גם בימים הבאים נוסיף להאמין כי אנו עתידים לחיות כאן בשלום עם שכנינו ולפעול למען עתיד טוב יותר לילדינו.

אריאל שרון: הממשלה בראשותי תניף את דגל הציונות בחינוך, בקליטת העלייה ובהתיישבות.

אריאל שרון: אני מאמין בכל לבי, כי אין למדינת ישראל משאב יקר יותר מבני העם היהודי.

אריאל שרון: נחזק את הקשר והזיקה ליהדות התפוצות, את החינוך הציוני במערכת החינוך שלנו.

אריאל שרון: נפעל להבאת המוני עולים לישראל ולקליטתם בה.

אריאל שרון: עלינו לחנך את הנוער שלנו לערכים, לכבוד האדם, לשוויון בין בני האדם, לכבוד לאומי ולאהבת המולדת.

אריאל שרון: זמן קצר לאחר הקמת המדינה אמר ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, דוד בן-גוריון, זיכרונו לברכה – זה היה, נדמה לי, ב-22 ביולי שנת 1948 – שהיתה לי הזכות לעבוד במחיצתו למען ביטחון המדינה, את הדברים הבאים: "מדינת ישראל לא הוקמה לשם עריכת קרבות וכיבושים צבאיים.

אריאל שרון: היא לא נועדה אפילו להבטיח את השלום והרווחה של אזרחיה בלבד.

אריאל שרון: על מדינת ישראל הוטלה תעודה יחידה במינה, על כל פנים בתולדות ימינו אלה, אשר בלעדיה אין לה זכות קיום: בניין נשמות הארץ וקיבוץ גלויות ישראל, התיישבות ועלייה בקנה-מידה גדול – אלה הם תפקידיה הראשיים של מדינתנו".

אריאל שרון: לא אצא ידי חובה בלי להזכיר את דור ההורים והסבים שלנו, שחזון הציונות הביאם אל אדמת המולדת.

אריאל שרון: כאן ניטעו רגליהם וכאן הם הקימו בעשר אצבעותיהם מפעל התיישבות אדיר.

אריאל שרון: נולדתי וגדלתי בהתיישבות הזאת, במושב כפר-מל"ל, ואני חלק בלתי נפרד ממנה.

אריאל שרון: היא חשובה למדינת ישראל ויקרה לי אישית.

אריאל שרון: אעשה כל מאמץ לשומרה ולחזקה.

אריאל שרון: נפעל להעמקת היחסים המיוחדים עם ידידתנו הגדולה, ארצות-הברית, ונשקוד על טיפוח וחיזוק הקשרים שבין מדינת ישראל לבין מדינות העולם.

אריאל שרון: מדינת ישראל היא מדינת חוק, ודבר זה הוא ממקורות עוצמתה.

אריאל שרון: ביצור שלטון החוק ושמירה על עצמאות המערכת השיפוטית הם הערובות לקיום המשטר הדמוקרטי בישראל.

אריאל שרון: על כולנו, כל חברי הממשלה, מוטלת החובה לשקוד על קיומו של ממשל תקין ומינהל ציבורי הפועל לרווחת האזרחים ולהקפיד שפעילותנו תהיה תמיד בגדרי החוק.

אריאל שרון: לצד החתירה לשלום, לביטחון וליציבות, תפעל הממשלה בענייני החברה והכלכלה, במצוקות של השכבות החלשות ובחיזוק הלכידות החברתית.

אריאל שרון: מאמץ מיוחד יוקדש לטיפול בשכונות ובערי הפיתוח.

אריאל שרון: אני רואה בחינוך כלי ראשון במעלה לצמצום הפערים בחברה וליצירת חברה שוויונית יותר.

אריאל שרון: הממשלה בראשותי תפתח דף חדש ביחסים עם אזרחי ישראל שאינם יהודים, במטרה ליצור שותפות אמיתית ותחושת שוויון בין כל אזרחי המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

טלב אלסאנע: זו לא בושה להגיד האזרחים הערבים.

טלב אלסאנע: כדאי להתרגל לזה שיש אזרחים ערבים במדינה, לא רק יהודים ולא-יהודים.

טלב אלסאנע: יש ערבים ויהודים במדינה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, תודה רבה.

טלב אלסאנע: אפשר להגיד את זה.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת אלסאנע.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה הנבחר, בבקשה.

טלב אלסאנע: יש יהודים וערבים.

אברהם בורג: הוא שמע.

אריאל שרון: הבעיה שלך, תסלח לי, אני אומר את זה גם כשכן מהנגב – – –

טלב אלסאנע: אני מקשיב לכל מלה שאתה אומר, כבוד ראש הממשלה, ואני רוצה שתגיד, הערבים והיהודים.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, הוא מייד יענה לך ואנחנו נמשיך.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני ראש הממשלה הנבחר.

אריאל שרון: הבעיה שלך, ובתור שכנים אולי תלמד את זה ממני, שאתה צריך לגלות מעט יותר סבלנות.

אריאל שרון: אם היית ממתין עוד משפט, היית שומע את זה.

אריאל שרון: אבל בתור שכן אני מוכן תמיד לסייע לך, גם בדבר הזה.

אריאל שרון: בהזדמנות זאת ברצוני לברך את ערביי ישראל לרגל חגם – עיד אל-אדחה.

אברהם בורג: אני מבקש להימנע ממחיאות כפיים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אריאל שרון: כן ברצוני – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, מספיק.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חג שמח, טלב אלסאנע.

אברהם בורג: בואו נמשיך.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אריאל שרון: כן ברצוני לברך בברכה מיוחדת את חברנו, השר סאלח טריף, השר הראשון בתולדות המדינה מקרב בני המיעוטים, ובהמשך, אני בטוח, הרי זו לא הפעם האחרונה שאני מקים ממשלה, אני מקווה, ודאי שיהיה גם שר ערבי.

אריאל שרון: צמצום הפערים בחברה הישראלית תלוי, בין היתר, ביכולתנו להשיג צמיחה כלכלית לאורך זמן.

אריאל שרון: במשק הישראלי מצויים הכוחות והכשרונות שביכולתם להבטיח את שגשוגה של החברה בישראל.

אריאל שרון: תפקידה של הממשלה יהיה לאפשר להם להוביל את החברה בישראל לשגשוג כלכלי.

אריאל שרון: שגשוג זה יושג רק אם ננהל תקציב מדינה אחראי, נפנה מקורות להשקעות בתשתיות ובחינוך, נפעל להקלת נטל המס המוטל על אזרחי המדינה ולהרחבת בסיסו, נקדם הפרטה ושינויים מבניים.

אריאל שרון: כך נבסס משק מודרני ופתוח, שיוכל להשתלב ולהתחרות באופן מיטבי בכלכלה העולמית.

אריאל שרון: לצורך הגשמת מטרות אלה בכוונתי להקים ולהפעיל קבינט כלכלי, כפי שהבטחתי.

אריאל שרון: חברי הכנסת, לכל ממשלה יש תוכניות בתחום המדיני, הביטחוני, הכלכלי והחברתי.

אריאל שרון: אבל על כל ממשלה מוטלת לפני הכול אחריות עליונה לשמירה על נכסי הנצח של האומה, המהווים את החוט המקשר של קיומנו הלאומי.

אריאל שרון: ירושלים היא החלום הגדול שאליו ייחלו והתפללו היהודים בכל הדורות.

אריאל שרון: אם נפנה עורף לעברנו, לסמלינו ולקודשינו, נציב במו-ידינו סימן שאלה על עתידנו וייעודנו.

אריאל שרון: על כך אמר יגאל אלון, זכרו לברכה, מפקד הפלמ"ח והמבריק שבמפקדי מלחמת העצמאות: "עם שאינו מכבד את עברו, ההווה שלו דל ועתידו לוט בערפל".

אריאל שרון: ירושלים היתה ותהיה בירת הנצח של העם היהודי.

אריאל שרון: על מחויבות זאת חזרו תמיד ראשי ממשלות ישראל בנאומי השבעתם, ובהם ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, זכרו לברכה, וכך גם השבועה "אם אשכחך ירושלים, תשכח ימיני, תדבק לשוני לחכי אם לא אזכרכי, אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי".

אריאל שרון: עמדותי בעניין חשיבות רמת-הגולן, בקעת-הירדן ואזורי ביטחון נוספים שבהם הוקמו יישובים יהודיים בימי ממשלות ישראל השונות ידועות.

אריאל שרון: עמדותי ידועות.

אריאל שרון: עם זאת, אני מודע לכך, שבממשלה החדשה קיימות גם עמדות אחרות.

אריאל שרון: בקווי היסוד של הממשלה נכתב, כי במהלך כהונת הממשלה לא יוקמו התנחלויות חדשות.

אריאל שרון: גם ברגעים אלה, שיש להם ממד חגיגי, אנו זוכרים את הנופלים בכל מערכות ישראל ואת קורבנות הטרור ובני משפחותיהם.

אריאל שרון: אני מבקש גם במעמד זה לבטא את מחויבות הממשלה לעשות כל שביכולתה להביא לשחרורם של השבויים והנעדרים וכל מי שפעלו למען ביטחון המדינה ולהחזרתם לבתיהם; כפי שאני זוכר את חברי ואלה שהלכתי אתם יחד, תמיד בכאב.

אריאל שרון: מעבר לתנחומים, אני רוצה לאחל החלמה לפצועים שנמצאים היום בבתי-החולים השונים.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להציג עתה בפני הכנסת את הרכב הממשלה: אריאל שרון – ראש הממשלה והשר לקליטת עלייה; שמעון פרס – סגן ראש הממשלה ושר החוץ; אליהו ישי – סגן ראש הממשלה ושר הפנים; נתן שרנסקי – סגן ראש הממשלה ושר הבינוי והשיכון; סילבן שלום – סגן ראש הממשלה ושר האוצר; שמואל אביטל – שר בלי תיק, אחראי לתיאום עניינים חברתיים; אשר אוחנה – השר לענייני דתות; דליה איציק – שרת התעשייה והמסחר.

אריאל שרון: אני מבקש להביע את תנחומי לשרה איציק על מות אביה, זכרו לברכה.

אריאל שרון: אני דיברתי אתה בבוקר ומסרתי לה את תנחומי.

אריאל שרון: בנימין בן-אליעזר – שר הביטחון; שלמה בניזרי – שר העבודה והרווחה; נסים דהן – שר הבריאות; צחי הנגבי – השר לאיכות הסביבה; מתן וילנאי – שר המדע, התרבות והספורט; רחבעם זאבי – שר התיירות; סאלח טריף – שר בלי תיק; רענן כהן – שר בלי תיק; ציפי לבני – שרה לשיתוף פעולה אזורי.

אריאל שרון: התיק יוחזק לפי שעה בידי השרה לבני ולפיקדון בידיה.

אריאל שרון: כמו כן יימסרו לטיפולה תחומי פעילות נוספים.

אריאל שרון: לימור לבנת – שרת החינוך; אביגדור ליברמן – שר התשתיות הלאומיות; עוזי לנדאו – השר לביטחון פנים; דני נוה – שר בלי תיק, אחראי לתיאום בין הממשלה לבין הכנסת; אליהו סויסה – שר בלי תיק, אחראי לענייני ירושלים; אפרים סנה – שר התחבורה; ראובן ריבלין – שר התקשורת; מאיר שטרית – שר המשפטים; שלום שמחון – שר החקלאות ופיתוח הכפר.

אריאל שרון: הרשימה – לפי סדר האל"ף-בי"ת.

אריאל שרון: חברי הכנסת, הממשלה שהצגתי בפניכם זה עתה היא ממשלה מגוונת ביותר ומייצגת זרמים ומגזרים שונים בחברה הישראלית.

אריאל שרון: ממשלה קטנה והומוגנית יותר ניתן לנהל ביתר קלות.

אריאל שרון: אבל אני חושש, שהמחירים שהיה עלינו לשלם כדי לקיימה בתחומים רבים הם כבדים ביותר.

אריאל שרון: אני יודע שיהיו קשיים, שיהיו מחלוקות.

אריאל שרון: אני מקווה שנמצא בתוכנו את הכוחות ואת הסבלנות לחתור להסכמות ולשמור על האחדות הזאת.

אריאל שרון: ואני רוצה לומר בצורה הכי ברורה, נעבוד כשותפים.

אריאל שרון: אם נעמוד ביחד, כאיש אחד בלב אחד, נוכל לכל האתגרים שבפנינו.

אריאל שרון: אלה רגעים רבי משמעות בעבורי.

אריאל שרון: חיי הוקדשו לשירות המדינה וביטחונה.

אריאל שרון: אני נכנס לתפקידי בחרדת קודש ורואה את עצמי כחוליה בשרשרת היסטורית של עם גדול.

אריאל שרון: היום עיינתי בנאום ההשבעה השני של הנשיא האמריקני אברהם לינקולן; דברים שנאמרו אומנם בנסיבות היסטוריות שונות, ביום 4 במרס 1865, אחרי המלחמה.

אריאל שרון: הדברים מבטאים במידה רבה את תחושותי וכוונותי עם כניסתי לתפקידי כראש ממשלה: "בלא נטירת איבה לשום אדם, ברגש נדיבות כלפי הכול, באמונה תקיפה בדרך הצדק, כפי שהנחיל לנו האל את היכולת להכיר את הצדק, הבה נתאמץ להשלים את המלאכה שבידינו, לעשות כל מה שעתיד להצמיח ולטפח שלום אמת בר-קיימא בינינו לבין עצמנו ובינינו לבין כל העמים".

תמר גוז'נסקי: הוא שחרר את ארצות-הברית מהעבדות.

תמר גוז'נסקי: הגיע הזמן שתשחרר אותנו מהכיבוש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תיכף תוכלי להביע את דברייך.

אריאל שרון: אינני יכול לסיים את דברי בלי שאזכיר את רעייתי לילי, זיכרונה לברכה, שיום הולדתה חל היום.

אריאל שרון: לילי ליוותה אותי ותמכה בי בכל הרגעים הקשים והמאושרים ובכל המאבקים.

אריאל שרון: ברגע זה לילי חסרה לי ולבני משפחתי מאוד.

אריאל שרון: תודה לכם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ראש הממשלה היוצא, חבר הכנסת אהוד ברק, בבקשה.

אהוד ברק: כבוד נשיא המדינה משה קצב ורעייתו גילה, כבוד ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון, נשיא המדינה לשעבר עזר ויצמן, הגברת הרצוג, ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו, נשיא בית-המשפט העליון אהרן ברק ושופטי בית-המשפט העליון, מבקר המדינה השופט גולדברג ומבקרת המדינה הקודמת הגברת מרים בן-פורת, מכובדי, יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, עם הצגתה של הממשלה החדשה בפני הכנסת אני מבקש לברך מקרב לב, בשמי ובשם כל חברי הממשלה היוצאת, את ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון ואת שרי ממשלת האחדות בברכת הצלחה.

אהוד ברק: בהזדמנות הזאת יורשה לי להביע את תודתי והוקרתי לחברי הממשלה בראשותי בהווה ובעבר.

אהוד ברק: לכולם תודה על תרומתם לעבודת הממשלה ולהישגיה ב-20 חודשי פעולתה, מאז כינונה ועד היום.

אהוד ברק: אדוני ראש הממשלה הנבחר, נבחרת להנהיג את מדינת ישראל בעת קשה.

אהוד ברק: הגעת אל פסגת האחריות הלאומית עתיר זכויות ומעש בהגנה על ביטחון המדינה, מהקרבות בלטרון ועד לצליחת התעלה.

אהוד ברק: הותרת חותם ברבים מתחומי העשייה בישראל, כאשר אתה עומד לעתים לבדך בנקודות המוקד שלהם.

אהוד ברק: אני מאחל לך, שתבונת שנותיך תאיר לך מעתה דרך נכונה, אחראית ושקולה, דרך שתנחיל בהכרח אכזבה לחלק מהנלה

אהוד ברק: בים שבמצביעיך, אך תשרת את ביטחונה, שלומה ועתידה של מדינת ישראל, דרך שפרצו וסללו בעשורים האחרונים ראשי ממשלות שעשו היסטוריה, מנחם בגין ויצחק רבין, זיכרונם לברכה, דרך שנדבכי תשתית חיוניים להשלמתה הושלמו בתקופת כהונתה המסתיימת היום של הממשלה היוצאת בישראל.

אהוד ברק: אדוני ראש הממשלה הנבחר, הממשלה היוצאת מותירה לך מורשת של הישגים ושולחן עמוס אתגרים.

אהוד ברק: ההתחייבות לסיומה של הטרגדיה בת 18 השנים בלבנון קוימה במלואה, אך המציאות בגבול הצפון עודנה רגישה ובלתי יציבה, והיא מחייבת טיפול נחוש וזהיר בעת ובעונה אחת.

אהוד ברק: מעמדה הבין-לאומי של ישראל שופר לבלי הכר.

אהוד ברק: המשק יצא מן המיתון העמוק ביותר בעשור הזה, אך המציאות הביטחונית החדשה יוצרת קשיים המכבידים על המשק ומחייבים מדיניות כלכלית אחראית ובלתי פופוליסטית.

אהוד ברק: בתחום החינוך ובתחום החברתי נעשו התחלות גדולות, אך הדרך עודנה ארוכה.

אהוד ברק: מעל הכול, האתגר שבו תיבחן ממשלתך הוא במישור המדיני-הביטחוני, בהורדת האלימות ובחידוש התהליך המדיני.

אהוד ברק: ההתמודדות עם המציאות הביטחונית הקשה היא סבוכה, ומגבלות השימוש בכוח אינן פשוטות.

אהוד ברק: בעניין זה מותירה לך הממשלה היוצרת שולחן נקי מהתחייבויות, כדי שתנסה לקדם את הביטחון והשלום על-פי דרכך.

אהוד ברק: הבהרתי לנשיא ארצות-הברית בוש, ליושב-ראש ערפאת ולמנהיגי העולם, כי הרעיונות שנבחנו בקמפ-דייוויד, בוושינגטון ובטאבה, בטל תוקפם, גם אם אינם נמחקים מהזיכרון ההיסטורי, ובכל מקרה אינם כובלים או מחייבים בשום דרך את ממשלתך.

אהוד ברק: יש הטוענים, כי דרכה המדינית של הממשלה בראשותי היא שהולידה את גל האלימות המכונה אינתיפאדת אל-אקצא, שפרצה עם ביקורך בהר-הבית בערב ראש השנה.

אהוד ברק: אני כופר לחלוטין בטענה הזאת, כמו גם בטענה כאילו הביקור בהר-הבית הוא שגרם לגל האלימות.

עסאם מח'ול: תמשיך להתעלם מהשלום.

אהוד ברק: האופציה האלימה הוכנה זה זמן רב על-ידי הרשות הפלסטינית, והאלימות היתה פורצת בכל מקרה, אלא אם היתה ישראל נכנעת למלוא התביעות הבלתי-קבילות של הפלסטינים.

עסאם מח'ול: אתה גרמת לכך.

אהוד ברק: במובן הזה, האלימות מקורה לא ב"וויתורים" של ממשלתי, אלא להיפך – בעמידתנו הנחרצת על כך שנדע – – –

עסאם מח'ול: – – –

קריאה: תסתום את הפה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, דבריך נשמעו, תודה רבה.

אהוד ברק: – – – בעמידתנו הנחרצת על כך שנדע לאן אנו הולכים, לפני שאנחנו מוותרים או מעבירים נכסים נוספים לידי הפלסטינים.

אהוד ברק: אני קובע, כי הדרך המדינית שהובלתי לא הולידה את המציאות הקשה של הסכסוך, היא רק חשפה את פניה האמיתיים: התברר כי ההנהגה הפלסטינית עדיין איננה בשלה, למרבה הצער, לפשרה ההיסטורית עם מדינת ישראל ולמחיר הוויתורים הכרוך בה, והיא בוחרת במודע בחזרה אל נתיב האלימות.

אהוד ברק: ואם כך הדבר, יפגשו אותנו הפלסטינים מאוחדים בהכרה שאנו מגינים על העיקר, על עצם זכותנו לחיות בארץ הזאת כבני-חורין, ובהכרה הזאת יסוד כוח העמידה שלנו, ואין לנו נכס חשוב יותר מכוח העמידה הזה במבחנים שעוד נכונו לנו.

אהוד ברק: אני משוכנע שהדרך שהובלנו היתה ונשארה הדרך הנכונה, והעתיד עוד יוכיח זאת.

אהוד ברק: בחרנו לשמור בידי ישראל את מלוא הנכסים, ובה בעת לבחון פשרה עמוקה, מרחיקה לכת, קורעת לב, בתמורה להשגת פתרון מלא וקץ הסכסוך, אם זה רק אפשרי.

אהוד ברק: זו היתה הדרך היחידה לחשוף את פני האמת, את פני היריב, ואף את מצבנו שלנו.

אהוד ברק: זו היתה הדרך היחידה להבטיח לכידות פנימית בתוכנו לקראת מבחני העתיד, והדרך היחידה לרתום את העולם לגיבוי לישראל בתנאי מאבק מתמשך.

אהוד ברק: פעלנו עם יד על דופק הזמן, הרמנו ראש מן הפוליטיקה אל האופק האסטרטגי, אל הסכנות והסיכויים.

אהוד ברק: שעון החול במשוואה האסטרטגית שומט אט-אט את גרגריו: אירן מתחמשת בנשק בליסטי ובלתי קונוונציונלי; עירק מטפחת את הפוטנציאל הצבאי שלה גם בתנאי מצור; טרור אסלאמי בין-לאומי מאיים על יציבות האזור; מעמדה של ארצות-הברית איננו מה שהיה לפני עשור; והמגמות הדמוגרפיות אינן מבשרות יתרון נוסף לישראל בעתיד.

אהוד ברק: מדינת ישראל וצה"ל חזקים לעמוד בכל אתגר ולנצח, אך התבונה המדינית מחייבת לא לבזבז את הזמן, אלא לנצלו מתוך תחושת דחיפות, כדי למזער את הסכנות, לבצר את ביטחונה של ישראל ולהבטיח את עתידה באמצעות חתירה לסיום הסכסוך עם שכניה ולהסכמי שלום.

אהוד ברק: אני מודה – לא שעיתי ליועצים פוליטיים.

אהוד ברק: יכולתי בנקל לסדר לנו עוד שנתיים וחצי של כהונה בממשלת אחדות ללא בחירות מוקדמות, אך זה איננו העניין.

אהוד ברק: חשתי שאני פועל על-פי צו מצפוני ובדרך שבה אני מבין את צוואתו של האיש שהביא אותי אל החיים הפוליטיים ונרצח בעודו נאבק על השלום – יצחק רבין, זכרו לברכה.

אהוד ברק: כמובן, אינני נקי משגיאות, אך ביסודו של דבר, בלב העניין, הייתי נאמן לדרכי ולטובת העם והמדינה.

אהוד ברק: ההכרעות היו פרי בחירתי החופשית, והאחריות – עלי, ועלי בלבד.

אהוד ברק: אדוני ראש הממשלה הנבחר, הכרת האמת תתבע ממך תביעה קשה.

אהוד ברק: היא תתבע ממך את האומץ להודות, כי המצב המתמשך הקיים הוא מתכון לחיכוך מתמיד, לאיבת נצח, לאלימות ללא קץ.

אהוד ברק: תקוות השלום והביטחון לאזרחי ישראל טמונה בעקרון ההיפרדות בינינו לבין הפלסטינים.

אהוד ברק: אני מוצא חובה לעצמי להתריע: אם חלילה תימנע ישראל מלממש בשנים הקרובות את מצוות ההיפרדות ההכרחית משכנינו הפלסטינים, בהסדר מוסכם, אם ניתן הדבר, ואם לאו גם באורח חד-צדדי – היא תעמיד בסכנה חמורה לא רק את ביטחון אזרחיה אלא אף את אופיה כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אהוד ברק: ישראל, השולטת בקצת פחות שטח אך יש לה גבולות ברורים ובתוכם היא נהנית מרוב יהודי מוצק ומביטחון עצמי בזהותה, באופיה ובייעודה, בצדקתה ובטעמי מאבקה – ישראל כזאת תהיה חזקה יותר, מספקת ביטחון אישי ומרתיעה יותר מישראל שתמשיך לדמם, תוך ערבוב דמוגרפי מחמיר והולך בין שתי קהילות עוינות ממערב לירדן, תחת בידוד בין-לאומי מחריף.

אהוד ברק: כבוד נשיא המדינה, יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אני מבקש לסיים את דברי בנימה אישית.

אהוד ברק: כידוע לכולכם, אינני מוותיקי הבית, ובזירה הפוליטית אני חדש יחסית.

אהוד ברק: עברו אך חמש שנים מאז נקראתי אל ממשלת רבין וארבע שנים מאז נבחרתי לכנסת.

אהוד ברק: היום אני מסיים תקופה של 20 חודש בראשות ממשלת ישראל – זכות שאין נעלה ממנה, ואני מודה עליה לאזרחי ישראל.

אהוד ברק: לנגד עיני עמדה תמיד טובת אזרחי ישראל ועתידם.

אהוד ברק: אם עשיתי פשרות פוליטיות מסוימות, היה זה תמיד למען מה שנתפס בעיני כמטרה לאומית עליונה יותר.

אהוד ברק: אם פגעתי חלילה במי מכם, חברי חברי הכנסת, זה הזמן לומר סליחה.

אהוד ברק: להפתעתי, בניגוד לדימויה הציבורי של הכנסת, מצאתי בחיים הפוליטיים לא אחת גם חברות אמיתית, ולא אחת מכיוונים מפתיעים.

אהוד ברק: לפני שעה קלה מסרתי ליושב-ראש הכנסת את הודעת התפטרותי מחברותי בכנסת.

אהוד ברק: אני יוצא היום, לאחר יותר מ-40 שנה בשליחות ישראל וביטחונה, מאז נעורי ועד עתה, אל החיים האזרחיים.

אהוד ברק: אני מאמין בעוצמתה, בייחודה ובעתידה של מדינת ישראל ורואה את עצמי מהיום חייל מילואים של המולדת.

אהוד ברק: ככל חייל מילואים, אהיה נכון תמיד לקריאה; נכון לקריאה ומצפה שהיא תבוא רק אם יש בה באמת הכרח.

אהוד ברק: ועד אז אומר רק שלום ולהתראות.

אהוד ברק: לראש הממשלה הנבחר אריאל שרון אומר:

אהוד ברק: אני מאחל לך שתדע לנווט בהצלחה את דרכה של הממשלה ואת דרכה של ישראל, שתדע להתמודד עם המשימות והאתגרים הגדולים הניצבים לפני המדינה.

אהוד ברק: הצלחתך, אריק, תהיה הצלחת מדינת ישראל כולה.

אהוד ברק: עלה והצלח ויברכך האל.

אהוד ברק: כן יהי רצון.

אהוד ברק: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה היוצא.

אברהם בורג: ועדת הכנסת קבעה דיון בהודעות סיעות בשיעור של שעה ו-30 דקות.

אברהם בורג: ראשון הדוברים, יושב-ראש סיעת האופוזיציה הגדולה שעדיין לא הוכרז כיושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

אברהם בורג: אנחנו רוצים להמשיך בדיון.

אברהם בורג: חברי הכנסת, תודה רבה, נא לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, נא לשבת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם.

אברהם בורג: חבר כנסת לשעבר נוף, חברת הכנסת לשעבר כהן, נא לפנות את אולם המליאה.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: שר הביטחון המיועד, נא לשבת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, בבקשה.

יוסי שריד: כבוד נשיא המדינה, נשיא המדינה לשעבר, ראש הממשלה – ראש הממשלה היוצא, ראש הממשלה הנכנס – שופטי בית-המשפט העליון, הרבנים הראשיים, ראשי ממשלות לשעבר, שרים וחברי כנסת לשעבר, מבקר המדינה ומבקרת המדינה לשעבר, הרמטכ"ל והאלופים, המפכ"ל והניצבים, חברי הסגל הדיפלומטי, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת; אדוני ראש הממשלה הנבחר, אני מקדם בברכה ובהערכה את נכונותך להיפגש ולהיוועץ מדי פעם, ואת הפגישות האלה בינינו אני רואה כחלק ממנעמי האופוזיציה.

יוסי שריד: לאופוזיציה נותנים כל מיני הגדרות: אופוזיציה לוחמת, אופוזיציה קונסטרוקטיבית – ואני רוצה להגדיר את האופוזיציה שאנחנו נייצג כאן מעתה ואילך כאופוזיציה עניינית.

יוסי שריד: מעשי הממשלה החדשה יקרבו אותה, ומעשי הממשלה החדשה ירחיקו אותה – הכול על-פי בחינה עניינית של מעשיה, בלי דעות קדומות ובלי חשבונות ישנים.

יוסי שריד: כך בדיוק נהגנו גם בעבר כאשר מנחם בגין, זכרו לברכה, הביא עלינו שלום עם מצרים, ואנחנו תמכנו בו בהתלהבות וללא סייג, גם כאשר כמה מחברי מפלגת העבודה עיקמו את האף כי לא הם הביאו את הבשורה.

יוסי שריד: לנו זה ממש לא אכפת.

יוסי שריד: אנחנו מוכנים לקבל את השלום גם מידיו של יריב פוליטי מושבע, ונהיה לו תומכים בלב שלם ובנפש חפצה.

יוסי שריד: אדוני ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון, אני סמוך ובטוח שביום השלום נתמוך בך יותר משיתמכו בך תומכיך.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, צר לי, אבל כבר עכשיו מצטברים סימנים מדאיגים אשר לדרכה של הממשלה החדשה ולאופי ההתנהגות שלה.

יוסי שריד: סימן מדאיג ראשון: אני זוכר היטב את יום אוגוסט 1999, רק לפני שנה וחצי.

יוסי שריד: אני זוכר את ראש האופוזיציה דאז, אריאל שרון, עומד כאן במקום הזה ליד הדוכן ומייסר את הממשלה הקודמת בשוטים ובעקרבים.

יוסי שריד: נכון, אני מודה, זה לא היה יומה הגדול של ממשלת ברק, כאשר ראש הממשלה בא לכאן והציע להרחיב את ממשלתו.

יוסי שריד: שרון תקף אז, ובצדק תקף, ועשה מברק גל של עצמות.

יוסי שריד: "יש כאן בעיה מוסרית ממדרגה ראשונה", אמר אז שרון, "ולא חשוב מה גודל הסכום".

יוסי שריד: ועוד הגדיל שרון לומר, "על ממשלתך עוד ייכתב: קנית שלטון בכורסאות מעור של צבי".

יוסי שריד: ועוד הגדיל ואמר: "אינכם משפילים מעט עיניים?

יוסי שריד: אינכם מתביישים קצת?

יוסי שריד: שלא לדבר על כך שכבר לא נוח כל כך להיות שר; צפוף, צפוף".

יוסי שריד: ואחר כך הסביר ראש האופוזיציה מה אפשר לעשות בכל כך הרבה מיליונים שיושחתו על כל כך הרבה שרים וסגני שרים.

יוסי שריד: נאה דרש אז מר שרון, אבל לא נאה הוא מקיים עכשיו.

יוסי שריד: ואני שואל עכשיו את ראש הממשלה הנבחר ואת חבריו, ובעיקר את החברות, הגברות לבנת ובלומנטל, שהיו מאוד מאוד פעילות באותו דיון: אתם לא מתביישים קצת?

יוסי שריד: אתן לא מתביישות קצת?

יוסי שריד: קצת?

יוסי שריד: אתם לא משפילים מעט עיניים?

יוסי שריד: הנה קמה לה ממשלה עוד יותר גדולה ומנופחת, עוד יותר ראוותנית ובזבזנית, ובשם האחדות והמצב הביטחוני מחלקים ג'ובים ביד רחבה על חשבון החינוך ועל חשבון הבריאות ועל חשבון התלמידים ועל חשבון החולים.

יוסי שריד: זאת הממשלה הגדולה ביותר בתולדות המדינה, הכי הרבה שרים, הכי הרבה שרים בלי תיק, הכי הרבה סגני שרים, ועוד היד נטויה.

יוסי שריד: יבוא יום, והוא קרוב, שגם המפד"ל וגם דוד לוי יצטרפו סוף-סוף, כי יש גזירות שהציבור אינו יכול לעמוד בהן, וממשלה בלי המפד"ל ובלי דוד לוי היא גזירה על הציבור.

יוסי שריד: שרון חתם את נאומו מלפני שנה וחצי במשפטים נחרצים: "כשאנחנו", הוא אמר, "בבחירות הבאות נחליף אתכם" – זה דווקא קרה, הוא צדק – "אני מתנצל בפני הנגרים שיצטרכו שוב לעבוד כאן והשולחן הזה יצומצם ונחזור לממשלה של 18 שרים.

יוסי שריד: את זה נעשה כשנחליף אתכם".

יוסי שריד: ואני אומר עכשיו למר שרון הנכבד: אם אתה לא יכול או לא רוצה להתנצל בפני הילדות והילדים, החולים והזקנים, הסטודנטים והעולים והעניים שדיברת אז בשמם, לפחות תתנצל בפני הנגרים.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, ועוד סימן מאוד מדאיג כבר בהתחלה: היום, כבדרך אגב, כמעט בחטף, אישרה הכנסת את התקציב לשנה הבאה.

יוסי שריד: בדיוק אותו תקציב שהגיש לנו בייגה לפני כמה חודשים, אותו תקציב שאתה, מר שרון, וחבריך תקפתם אותו, כי הוא היה תקציב רע בעיניכם.

יוסי שריד: למען האמת הוא תקציב רע גם בעינינו, וכאשר היינו בקואליציה הודענו שנצביע נגדו.

יוסי שריד: זה תקציב אנטי-חברתי מבית-היוצר של פקידי האוצר, בלי חזון, בלי תקווה ובלי שינוי כלשהו לעומת העבר.

יוסי שריד: מה שהיה הוא שיהיה.

יוסי שריד: ממשלה באה וממשלה הולכת אבל המדיניות האנטי-חברתית לעולם נשארת.

יוסי שריד: תקציב איננו עניין של מה בכך.

יוסי שריד: הוא כל מדיניות הממשלה כולה בספר אחד.

יוסי שריד: אז מה הבשורה החברתית שאתה מביא אתך, מר שרון?

יוסי שריד: מה החידוש?

יוסי שריד: ומה קרה לכל ההבטחות בתקופת האופוזיציה והבחירות?

יוסי שריד: עשית שגיאה, לדעתי, מר שרון, שגיאה קשה.

יוסי שריד: לו היית יותר זהיר, מדוד, היית אומר: הביאו לי את התקציב של בייגה, אני אכניס בו כמה שינויים, אוסיף משהו לחינוך, אוסיף משהו לבריאות, ולפחות היית נראה כמי שיוצא ידי חובתו.

יוסי שריד: אבל להעלות את גירתם של פקידי האוצר בפעם המי יודע כמה?

יוסי שריד: למען זה בוחרים ממשלה חדשה?

יוסי שריד: כל ממשלות ישראל לדורותיהן, להוציא אולי את ממשלת יצחק רבין, אחראיות לפער החברתי הנורא שנפער כאן, והוא המאיים על ישראל יותר מכל אויביה.

יוסי שריד: מהבחינה הזאת הליכוד ומפלגת העבודה הם באמת אותו דבר, אותה סחורה.

יוסי שריד: וכתזכורת לחג הפורים אומר: אולי המסכות שונות אבל הפרצוף החברתי האמיתי בדיוק אותו פרצוף.

יוסי שריד: אם הפער בין יהודים ליהודים הוא נפסד ופסול, הפער בין יהודים לערבים, אזרחי ישראל, הוא שערורייתי בממדיו ובמשמעויות המאוד-מסוכנות שלו.

יוסי שריד: יש ישראלים שגילו את ערביי המדינה רק לאחר שנורו ונהרגו 13 אזרחים ערבים.

יוסי שריד: אנחנו מכירים אותם חיים ולא הרוגים, ואנחנו מכירים את חייהם, ולרבים מדי אלה חיים-לא-חיים.

יוסי שריד: אין משימה יותר חשובה ודחופה מאשר לסגור את הפער הזה בכל התחומים.

יוסי שריד: יתגייס למשימה הזאת כל מי שמבין את אחריותו, יתגייס למשימה הזאת כל מי שמתבייש, יתגייס למשימה הזאת כל מי שמבין, סוף-סוף, שמדובר בפצצה מתקתקת.

יוסי שריד: מדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי, אבל היא גם מדינת כל אזרחיה, יהודים וערבים כאחד.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, ועוד סימן מדאיג עד מאוד כבר בצעדים הראשונים: רק לפני זמן קצר, חודשים ספורים, שוב עמד כאן ראש הממשלה הנבחר בתפקידו כראש אופוזיציה, ולמען האמת סחט מאתנו השתאות והזדהות כאשר הודיע שאין מצפונו מתיר לו להצביע בעד חוק טל, שמנציח השתמטות אברכים משירות צבאי או מכל שירות לאומי נאות אחר.

יוסי שריד: ועכשיו, כמו בעניין גודל הממשלה, הוא הופך את עורו ואת חברבורותיו ופתאום המצפון הוא גמיש כמו נעל-בית ישנה של בעל חווה.

יוסי שריד: פתאום, כמו את התקציב, מאשרים את חוק טל ביעף, כאילו נוסעים על אוטוסטרדה של חקיקה במהירות מופרזת רק כדי להגיע למעמד הטקסי הזה, שכבר ישבו סוף-סוף שני תריסרים ומחצה של שרים על עור צבי.

שמואל הלפרט: גם אתם תמכתם בחוק טל כשהייתם בקואליציה.

יוסי שריד: מעולם לא, מעולם לא.

יוסי שריד: תמיד הצבענו נגדו, כשהיינו בקואליציה ובכל מצבי הצבירה שהיינו.

יוסי שריד: ממשלות גדולות, שלכאורה היו יכולות להתקיים גם בלי מפלגות חרדיות, דווקא הן ידועות כממשלות שהשפיעו רוב טובה על המגזרים הלא-יצרניים והלא-משתתפים בחברה הישראלית.

יוסי שריד: מכאן אנחנו פונים אליכם בקריאה, אדוני ראש הממשלה, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, שמעון פרס, בעצם לא בקריאה אלא בתביעה לשמור מכל משמר על הקופה הציבורית, שאת חשבונותיה משלמים כל אזרח ואזרחית בארץ הזאת, שעובדים מאוד קשה לפרנסתם ולמס הכנסה.

יוסי שריד: אנחנו ניסינו לעשות זאת, לשמור במשרדים שהופקדו בידינו, וזה עלה לנו במחיר פרישה מן הממשלה.

יוסי שריד: על כן אנחנו רשאים לתבוע זאת גם מזולתנו.

אליעזר כהן: הצרה הכי גדולה של אריק שרון שהוא השאיר את פרס במשרד החוץ.

יוסי שריד: רבותי חברי הכנסת, כבר דיברנו על שלושה סימנים מדאיגים בקו הזינוק, ועכשיו נדבר על הסימן המדאיג הרביעי, נושא עדין, אולי אפילו עדין מאוד, אבל חשוב.

יוסי שריד: בימים האחרונים חוזרות ומתפרסמות ידיעות על חברות קש שמימנו לכאורה חלקים במסע הבחירות של מר שרון.

יוסי שריד: קודם היו אלה העמותות של ברק, ועכשיו חברות הקש של שרון.

יוסי שריד: הדברים צריכים להיחקר, הם נחקרים והם ייחקרו, אבל יש לנו משאלה: אולי סוף-סוף ידעו נבחרי ציבור להעביר קו חד וברור בין אינטרסים לאומיים לבין אינטרסים פרטיים?

יוסי שריד: אולי ייבחר פעם אחת ראש ממשלה בישראל כאשר עננה שחורה לא מאפילה על בחירתו ולא מלווה אותו בכהונתו?

יוסי שריד: זה לא מגיע לנו?

יוסי שריד: זה לא מגיע לאזרחי ישראל?

יוסי שריד: כל כך הרבה שרים בלי תיק וכל כך הרבה שרים עם חשש לתיק.

יוסי שריד: אולי נקפיד יותר כאשר אנחנו מבקשים חנינה מנשיא ארצות-הברית, או כאשר אנחנו מארחים את ראש עיריית אתונה.

יוסי שריד: אולי נקפיד יותר בבחירת החברים שלנו, ואת המפוקפקים שביניהם, מהארץ או מחוץ-לארץ, נשאיר מחוץ ללשכות גם אם הם תורמים רחבי לב.

יוסי שריד: החיבור הזה בין כסף לשלטון, בין בעלי מאה לבין בעלי דעה, הוא חיבור מסוכן ומשחית.

יוסי שריד: ובכלל, במדינה כמו שלנו, שיש בה כל כך הרבה אנשים עניים, לא מוכרחים להסתופף רוב הזמן בחברתם של אנשים עשירים, ששולחים את לחמם אל השלטון בתקווה למשוך בחוטים ומאחורי הקלעים לנהל את העניינים.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, הסימן המדאיג החמישי הוא סימן הבריחה מאחריות.

יוסי שריד: עוד לא קיבלו את האחריות, וכבר מתנערים ממנה.

יוסי שריד: זאת לא רק ממשלה גדולה ומנופחת, זאת גם ממשלת הבריחה הגדולה.

יוסי שריד: ראש הממשלה עצמו בורח מן האחריות הישירה לביטחון וליחסי החוץ, כי הוא כבר מכין לעצמו את האליבי המושלם: זה לא אני, זה הם, זאת מפלגת העבודה.

יוסי שריד: ומפלגת העבודה בורחת, לא ייאמן, מכל המשרדים שעוסקים בחברה הישראלית ובמצוקות הנוראות שלה – לא אוצר, לא חינוך, לא עבודה ורווחה, לא בריאות, כי גם הם כבר מכשירים את האליבי: זה לא אנחנו, זה הם, הליכוד וש"ס.

יוסי שריד: אנחנו לא נאפשר לכם לעשות שימוש תכוף באליבי המושלם הזה.

יוסי שריד: זה אתם כולכם, האחריות עליכם, ובראש ובראשונה על ראש הממשלה ועל ממלא-מקום ראש הממשלה.

יוסי שריד: מידם נבקש את השלום, כי הבטחת, אריאל שרון, הבטחת, שרק אתה, רק שרון יביא שלום, אפילו בלי שמעון פרס ופואד.

יוסי שריד: את השלום עם סוריה, צריך לומר את האמת, ניתן אולי להשיג רק במחיר של נסיגה מלאה מרמת-הגולן.

יוסי שריד: נוצר מצב אבסורדי.

יוסי שריד: במידה מסוימת הייתי אפילו שותף למצב האבסורדי הזה.

אליעזר כהן: מי אומר את זה?

אליעזר כהן: רק אתה אומר את זה.

יוסי שריד: ממשלות בישראל היו מוכנות לסגת מרמת-הגולן, אבל לא היו מוכנות לסגת מ-200 המטר אחרונים.

יוסי שריד: יש כאלה בתוכנו שמתנגדים לנסיגה מרמת-הגולן, ואני מכבד את עמדתם.

יוסי שריד: אבל בגלל 200 מטרים לא להשיג שלום עם סוריה?

יוסי שריד: זה הגיוני?

יוסי שריד: זה יעמוד במשפט ההיסטוריה?

יוסי שריד: הקילומטר האחרון, למדנו, הוא הקטע הקשה מכולם, אבל כאן מדובר בחמישית הקילומטר.

יוסי שריד: רק שרון יביא שלום, זה בסדר גמור מבחינתנו, אבל זה המפתח ואין שלום אחר, ומי כשרון יודע זאת.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, קשה מאוד להגיע עכשיו להסכם עם הפלסטינים, הסכם קבע או אפילו הסכם ביניים חלקי.

יוסי שריד: לגמרי לא ברור, וגם את זה צריך לומר בגילוי לב, אם הרשות הפלסטינית יכולה ורוצה להגיע להסכם.

יוסי שריד: לכן, ישראל צריכה להתחיל לחשוב במושגים חדשים של צעדים חד-צדדיים.

יוסי שריד: אל תשליכו את יהבכם על הכוח.

יוסי שריד: האמצעים הכוחניים כבר מיצו את עצמם, פחות או יותר, אלא אם אתם באמת מתכננים ליישר שורות בתים בבית-ג'אלה, ברמאללה ובמקומות אחרים ולהמיט עלינו אסון.

אליעזר כהן: מה יש לך להגיד על החבר שלך, ערפאת?

אברהם בורג: חבר הכנסת כהן, לא שמעת את דברי ראש הממשלה הנבחר שרוצה להקשיב לדברי כולם?

יוסי שריד: השטחים כבר באו עד משבר.

יוסי שריד: הרבה אבטלה, הרבה עוני מנוול, סף רעב ואולי מעבר לסף, מציאות חיים בלתי נסבלת שרק מצמיחה עוד טרור.

יוסי שריד: אם נכביד עוד יותר את ידנו, אנחנו מזמינים במו-ידינו עימות מזוין פתוח וכולל עם הפלסטינים, ולא רק אתם.

יוסי שריד: מכאן אני מודיע היום, כשם שהודעתי על תמיכתנו בכל צעד הסכמי, כי נתנגד בתוקף לכל מלחמת ברירה, לכל מלחמה שניתן היה למנוע אותה.

יוסי שריד: לא עוד מלחמה דוגמת מלחמת לבנון.

יוסי שריד: זה צריך להיות לגמרי ברור.

יוסי שריד: מלחמת ברירה, גם תחזיר אותנו אל הכיכרות – ובעניין זה אי-אפשר לסמוך על אנשי מפלגת העבודה, שעלו על הקרון של שרון כאשר נפתחה מלחמת לבנון.

יוסי שריד: אנחנו מכירים אותם ואת מתינותם המפורסמת ברגע של לחץ וברגע של מבחן.

יוסי שריד: אם באמת רוצים לחזק את הביטחון ואת הביטחון האישי, להקים חיץ בינינו לבין הפלסטינים, בינינו לבין הטרור, כי אז מוכרחים להיערך באופן חד-צדדי על גבולות חדשים לישראל, שמוכתבים על-ידי שיקולים ביטחוניים מובהקים ולא מוכתבים על-ידי שיקולי מתנחלים והתנחלויות.

יוסי שריד: הכיבוש הישראלי חייב לבוא אל קצו, והוא לא יסתיים בלי עקירת התנחלויות שהן נטל ביטחוני כבד מנשוא.

יוסי שריד: למי שלא היה ברור קודם ברור עכשיו, כי ההתנחלויות הן התעתוע הגדול ביותר של המפעל הציוני.

יוסי שריד: ניאסף אל גבולות חדשים, תקום שם המדינה הפלסטינית, ייעקרו ההתנחלויות ממקומן, ואז ורק אז תתאפשר ההפרדה שלא תתאפשר בשום פנים בתנאים אחרים.

יוסי שריד: מי שחושב שאפשר לעזוב את השטחים כדי להישאר שם, טועה ומטעה כפי שעשה 30 שנה ויותר.

יוסי שריד: סוף-סוף הבין אפילו ראש הממשלה הנבחר, שמדינה פלסטינית קום תקום, והיא בלתי נמנעת; הבין אומנם באיחור רב אבל הבין.

יוסי שריד: מתי, מר שרון, נבין כולנו, וגם אתה, כי הכיבוש מת, ועכשיו צריך רק לקבור אותו.

יוסי שריד: כמה זמן עוד יעבור עד שנבין וכמה דם עוד יישפך עד שנבין.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, לסיום, ממשלת הבריחה הגדולה, ממשלת האליבי המושלם – זה לא אני, זה הוא – היא מזכירה לי את הסיפור היפה במסכת סנהדרין, ואני קורא: אמשול לך משל, למה הדבר דומה?

יוסי שריד: למלך בשר ודם, שהיה לו פרדס נאה, והיו בו ביכורות נאות, והושיב בו שני שומרים, אחד חיגר ואחד סומא.

יוסי שריד: אמר לו חיגר לסומא: ביכורות נאות אני רואה בפרדס, בוא והרכיבני ונביאם לאוכלם.

יוסי שריד: רכב חיגר על גבי סומא, והביאום ואכלום.

יוסי שריד: לימים בא בעל הפרדס.

יוסי שריד: אמר להם: ביכורות נאות היכן הן?

יוסי שריד: אמר לו חיגר: כלום לי יש רגליים להלך בהן?

יוסי שריד: – הרי אני לא יכולתי לקטוף את הביכורות – אמר לו סומא: כלום יש לי עיניים לראות?

יוסי שריד: – גם אני לא יכולתי.

יוסי שריד: מה עשה?

יוסי שריד: הרכיב חיגר על גבי סומא ודן אותם כאחד.

יוסי שריד: עד כאן הסיפור מסנהדרין.

יוסי שריד: ובעקבותיו אנחנו אומרים, אל תספרו לנו סיפורים אחר כינון הממשלה על חיגרותכם, גם לא על עיוורונכם.

יוסי שריד: אינני יודע מי מביניכם הסומא ומי החיגר, אולי זה ואולי זה ואולי להיפך.

יוסי שריד: אנחנו נרכיב את שרון על גב פרס או את פרס על גב שרון ונדון אתכם כאחד, כמו בעל הבית בפרדס.

יוסי שריד: אנחנו מאוד מקווים, שלמרות הכול נוכל לדון אתכם לכף זכות.

יוסי שריד: אין לנו ציפיות מהממשלה הזאת, לא בתחום המדיני והביטחוני וגם לא בתחום החברתי והכלכלי.

יוסי שריד: אבל דווקא בהעדר ציפיות יש מקום להפתעות, הפתעות לטובה.

יוסי שריד: ואנחנו כאן כל הזמן, וכמאמר תענית, מאמר יפה: "כל המצער עצמו עם הציבור, זוכה ורואה בנחמת הציבור".

יוסי שריד: לראות בנחמת הציבור, ובעיקר בנחמתן של המשפחות השכולות, יהודיות וערביות, ושל משפחות החיילים הנעדרים והחטופים.

יוסי שריד: ואנחנו כאן כדי לראות ישועות ונחמות, ולא כצופים מן הצד ולא כמותחי ביקורת אלא כמי שמציגים אלטרנטיבה; פוליטיקה אחרת, דרך אחרת ופנים אחרות למדינת ישראל.

יוסי שריד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לדיון.

אברהם בורג: אבל לפני כן – פרידה מן הנשיא.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: בבקשה לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.) נא לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה הנבחר, אדוני ראש הממשלה היוצא – לא ראיתי אם אהוד כבר יצא, או לא יצא.

אופיר פינס-פז: ראשית, אני רוצה לאחל לך, אריאל שרון, איחולי הצלחה מרובים.

אופיר פינס-פז: אתה זקוק לאיחולים ואתה זקוק לגיבוי, משום שהמצב הביטחוני שאנחנו נמצאים בו הוא בהחלט מצב קשה, שמחייב אחדות, מחייב אחריות ומחייב השגת רגיעה.

אופיר פינס-פז: זה לא סוד שחלק מהחברים הבכירים של מפלגת העבודה לא רצו להצטרף לממשלת האחדות הלאומית; חלקם הקטן מסיבות אידיאולוגיות, הם לא מאמינים שממשלת אחדות זו ממשלה שיכולה לתפקד – –

גדעון עזרא: רבותי, אני מציע שתצאו החוצה.

אופיר פינס-פז: – – ומרביתם מהטעם הפשוט: לא ידענו ואנחנו עדיין לא יודעים לאן הממשלה הזאת תלך.

אופיר פינס-פז: בזמן מערכת הבחירות, אדוני ראש הממשלה, שמרת על כל האופציות פתוחות, וחשבתי, כמו כמה מחברי, שעם כינון ממשלת האחדות דרכה המדינית-הביטחונית של הממשלה תהיה יותר נהירה, תהיה יותר ברורה.

אופיר פינס-פז: כשמפלגה כמו מפלגת העבודה מצטרפת אל הליכוד, היא צריכה לדעת לאן הממשלה הולכת.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שאנחנו נמצא בממשלה הזאת את הממשלה שאנחנו יכולים להשפיע על דרכה, למלא בה את התפקידים המרכזיים ולגרום לכך שהיא תהיה מתונה, אחראית ובעלת הישגים גדולים.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש הממשלה, נכנסנו לחתונה, אבל החתונה איננה חתונה קתולית.

אופיר פינס-פז: אם הממשלה תעשה את מה שאנחנו חושבים שראוי שתעשה – אנחנו נגבה אותה, אנחנו נחזק אותה, אנחנו נתמוך בה.

אופיר פינס-פז: אם נמצא עצמנו בסוף בממשלה שמי שמשפיע על דרכה הם חברים שאני מכבד אותם אולי באופן אישי אבל חלוק עליהם באופן מוחלט, כמו חבר הכנסת רחבעם זאבי, או כמו חבר הכנסת אביגדור ליברמן, אנחנו נצא מהממשלה הזאת – –

טלב אלסאנע: הוא השותף שלך בממשלה אחת.

טלב אלסאנע: מה אתה מדבר עליו?

טלב אלסאנע: איך אתה מדבר על השותף שלך?

טלב אלסאנע: אתם בממשלה אחת.

אופיר פינס-פז: – – מהר יותר ממה שאתה חושב, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לברך את הכנסת על קבלת החוק לשינוי שיטת הבחירות.

אופיר פינס-פז: אבל אני רוצה לומר לראש הממשלה, שכדי להעביר הוראת שעה לשנתיים, פטור לבני הישיבות משירות בצה"ל, בשביל זה לא צריך להקים ממשלת אחדות לאומית.

אופיר פינס-פז: ממשלת אחדות לאומית צריכה לקום בדיוק כדי למנוע את זה, בדיוק כדי שלא להיכנע לסחטנות מכל סוג שהוא, כדי לקבל החלטות רציונליות, בשיקול דעת, של הרוב הדומם של הציבור בישראל, שהליכוד והעבודה מייצגים אותו.

אופיר פינס-פז: אנחנו מקימים ממשלת אחדות כדי להעביר חוקים כאלה?

שמואל הלפרט: אתם תמכתם בחוק טל.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזו היתה שגיאה קשה ופתיחה ברגל שמאל של ממשלת האחדות הזאת.

שמואל הלפרט: אתה תמכת בחוק טל רק לפני כמה חודשים.

שמואל הלפרט: מה קרה לך?

אופיר פינס-פז: חברים, חברים, אם אנחנו היינו רוצים באמת להעביר את חוק טל, הוא היה עובר מזמן.

אופיר פינס-פז: לא במקרה הוא לא עבר ולא במקרה לא רצינו שהוא יעבור.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שלא תהיה המשכיות לסוג חקיקה מבזה מהסוג הזה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר מלה אחרונה לחברי השרים, אבל במיוחד לשרים החדשים, שאומנם לא נמצאים כאן.

אופיר פינס-פז: שלום שמחון וסאלח טריף הם שני שרים מטעמה של מפלגת העבודה, שמכהנים לראשונה כשרים.

אופיר פינס-פז: אני מברך אותם.

אופיר פינס-פז: הם בני דורי.

אופיר פינס-פז: הם חברים שלי.

אופיר פינס-פז: הם אנשים מאוד מוכשרים, ואני בטוח שהם יטביעו חותם במשרד ובתפקידים שהם יבצעו.

אופיר פינס-פז: ומלה אחרונה לאהוד ברק, שכבר לא נמצא פה.

אופיר פינס-פז: אהוד ברק הוא אדם מיוחד במינו, חריג בנוף הפוליטי של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: והעובדה שאדם כזה עוזב את המערכת הפוליטית ארבע שנים לאחר שהוא נכנס אליה, מעידה עליו, אבל גם מעידה על המערכת הפוליטית.

אופיר פינס-פז: הייתי מעדיף שהוא יישאר וכמה אחרים יצאו.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: ברכות לממשלה.

אופיר פינס-פז: אנחנו נתמוך בה כל זמן שהיא תהיה ראויה לתמיכה.

אופיר פינס-פז: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יובל שטייניץ.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת אלי ישי.

גדעון עזרא: בבקשה, חמש דקות.

יובל שטייניץ: אדוני ראש הממשלה מר אריאל שרון – אני מקווה שהוא ייכנס תיכף לאולם – רבותי השרים החדשים והישנים, סגני השרים, חברי הכנסת – בהנחה שנשארו חברי כנסת כמוני, מהשורה.

יובל שטייניץ: הציבור הישראלי אמר את דברו לפני כחודש.

יובל שטייניץ: ואם אני יכול לסכם את המסר המרכזי, העיקרי והבולט, שרוב עם ישראל ורוב הציבור בישראל שידר בבחירות האחרונות – אסכם אותו במשפט אחד: כן לשלום, לא להתאבדות לאומית.

יובל שטייניץ: אחזור על זה: כן לשלום, לרבות ויתורים מכאיבים, אם יידרשו, ואם יציעו לנו הסכם סביר שיאפשר לנו להמשיך להתקיים ולהגן עלינו באזור הקשה הזה; לא להתאבדות לאומית.

יובל שטייניץ: רבותי, אין זה סוד שמדינת ישראל נמצאת במשבר עמוק, והגרוע מכול עדיין עלול להיות לפנינו.

יובל שטייניץ: שבע שנים לאחר הסכמי אוסלו מדינת ישראל במשבר עמוק.

יובל שטייניץ: שבע שנים לאחר שפנינו לפלסטינים ופנינו לשלום, שבע שנים לאחר לחיצת היד ההיסטורית בין יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ראש הממשלה, לבין יאסר ערפאת, ייבדל לחיים ארוכים, והטרור גדל ולא פחת וישראלים רבים שילמו בחייהם.

יובל שטייניץ: והשנאה וההסתה התגברו והחריפו, ולא הצטמקו כפי שכל כך קיווינו.

יובל שטייניץ: וקולות המלחמה באזור כולו הולכים ורמים, הולכים וגובהים, ולא יורדים.

יובל שטייניץ: והעיקר, החשוב מכול, האיום הקיומי – וצריך לומר את האמת ולהסתכל על המציאות בעיניים פקוחות – שבע שנים לאחר אותה לחיצת יד היסטורית, שבע שנים לאחר שפתחנו את הגבולות וקיבלנו כאן את ערפאת, ואת שוטריו-לוחמיו מעירק, מתימן, מתוניסיה וממקומות אחרים, שבע שנים לאחר אותה לחיצת יד, והאיום הקיומי גדל; גם האיום על כל אזרח ואזרח וגם האיום על עם ישראל ועל מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אדוני ראש הממשלה, נאמר במקורותינו: עת מלחמה ועת שלום.

יובל שטייניץ: בבריטניה של לפני 60 שנה כיהן ראש ממשלה בשם צ'מברליין, שכוונותיו היו טובות, אבל שגיאתו היתה שהוא לא הבחין בזמן מתי זו עת שלום ומתי מכינים ומתחילים לאסור עליו ועל כל העולם הדמוקרטי מלחמה.

יובל שטייניץ: ובאיחור רב הגיע ראש ממשלה אחר בשם צ'רציל, שידע להבחין בין מצב שלום לבין מצב מלחמה, שהסתכל על המציאות בעיניים פקוחות – על המציאות הלא-נעימה – ואמר, כוונתם למלחמה.

יובל שטייניץ: אני מאחל לראש הממשלה הנכנס, שיחשוב מדי פעם על הפתגם שהיה שגור בפיו של ראש הממשלה היוצא, אהוד ברק – ואני מצטרף לדברי קודמי, חבר הכנסת אופיר פינס: אחד מהאנשים המוכשרים ביותר בפוליטיקה הישראלית, ולמרות כל חילוקי הדעות החריפים שיש לי אתו, אני מצטער לראות אותו יוצא מהמערכת, ואני מקווה שזה זמני; אין לנו הרבה אנשים ברמת כישורים ויכולות כל כך גבוהה.

יובל שטייניץ: הוא הרבה לצטט את המשפט: השם עוז לעמו ייתן, השם יברך את עמו בשלום.

יובל שטייניץ: וכדאי לממשלה לשים לב, שבמקורותינו מקדימים את העוז לשלום, כי רק מי שיהיה לו עוז להרתיע את אויבינו ולהלום בהם בדרכים צפויות ובלתי צפויות כאשר הם אוסרים עלינו מלחמה ומסרבים להפסקת אש, וזה מה שעושה יאסר ערפאת וזה מה שעושה הרשות הפלסטינית כבר שישה חודשים, רק מי שיהיה לו העוז הזה יש לו סיכוי אחרי העוז להגיע לשלום ויש לו סיכוי להרתיע אויבים פוטנציאלים אחרים מלפגוע בנו.

יובל שטייניץ: אני מסיים בהערה אישית לגבי ראש הממשלה אריאל שרון.

יובל שטייניץ: אדוני ראש הממשלה אריאל שרון, לפני 20 שנה הפגנתי בקריאה להתפטרותך לאחר מלחמת "שלום הגליל".

יובל שטייניץ: היום אני חושב שטעיתי.

יובל שטייניץ: מותר לטעות ומותר לשנות עמדות, זה לא העניין.

יובל שטייניץ: מה שהטריד אותי מאז זה לא עצם ההפגנה, זה לגיטימי, אלא גסות הרוח וההשתלחות והסגנון הבלתי-נסבל שאני וחברי נקטנו כלפיך וכלפי מנחם בגין, זכרו לברכה, באותם ימים.

יובל שטייניץ: אני גאה היום להיות ראשון המברכים אותך עם כניסתך לתפקידך כראש ממשלה, ורואה בזה מבחינתי האישית איזו נחמה, כפרה, על הסגנון שלוח הרסן שנקלעתי אליו בצעירותי, ואני מקווה שהמסר הזה ייקלט אצל כולנו, משמאל ומימין, בעתיד.

יובל שטייניץ: אני מאוד מודה לאדוני היושב-ראש ולחברי הכנסת.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אלי ישי – איננו.

גדעון עזרא: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

גדעון עזרא: סליחה, חבר הכנסת אלי ישי נמצא.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני לא אאריך כמו אנשי הממשלה, שנהניתי לשמוע אותם, להוציא את יושב-ראש האופוזיציה, שלא היה בדבריו ממה ליהנות.

אליהו ישי: עם ישראל מתכנס מחר בבתי-כנסת.

אליהו ישי: הפעם יש פורים משולש בירושלים, שחוגגים בה בשושן פורים.

אליהו ישי: את סעודת פורים יסעדו ביום ראשון, אבל את קריאת המגילה כולם קוראים באותו יום, מחר בלילה ומחרתיים בבוקר, ביום שישי.

אליהו ישי: אם אנחנו רוצים להביט אל ההיסטוריה, כפי שאמר ראש הממשלה הנבחר, על מנת שיהיה עתיד לעם שלנו, יש לזכור היטב מה היה הנס שהביא לדבר הגדול, ונהפוך הוא, אשר ישלטו היהודים המה בשונאיהם.

אליהו ישי: זה לא סוד שאויבי ישראל עומדים עלינו לכלותנו, ובשעות קשות כאלה היינו בעבר.

אליהו ישי: מרדכי היהודי ביקש מאסתר המלכה, שתיכנס אל המלך אחשוורוש ותתחנן על נפשה.

אליהו ישי: אסתר אמרה לו: מי שמגיע למלך ללא אישור, אם הוא לא הושיט לו את שרביט הזהב, אחת דתו להמית.

אליהו ישי: מרדכי היהודי קם ואמר לה: אל תדמי בנפשך להימלט בית המלך, כי אם החרש תחרישי בעת הזאת, רווח והצלה יעמוד ליהודים ממקום אחר.

אליהו ישי: ואמר לה מרדכי: אם לעת כזאת הגעת למלכות – המבחן של נבחרי הציבור, של שליחי העם, של מנהיגים, אם לעת כזאת הגעת למלכות, זה מבחן גדול וחשוב, בטח בשעות האלה.

אליהו ישי: אבל מרדכי אמר לאסתר: אם החרש תחרישי.

אליהו ישי: זאת אומרת, אם אדם חושב, שהוא לא פועל על-פי השליחות האמיתית שלו ובכוח הפוליטי שיש לו, והוא יכול לקבוע את הדברים, רווח והצלה יעמוד ליהודים ממקום אחר.

אליהו ישי: הקדוש-ברוך-הוא שומר על עם ישראל, אבל בורא עולם מבקש ומצפה מאתנו, שנעשה את הכול להתאחד כולנו על מנת להביא לשלום ולהביא להישגים והצלחה לעם ישראל.

אליהו ישי: אין לי שום ספק, שבשעות הקשות שבהן נמצא היום עם ישראל, כשאנחנו מאוחדים, ותרמנו תרומה רבה – אנחנו, תנועת ש"ס – למען ממשלת אחדות לאומית, אני חושב שזה צו השעה וזה חשוב.

אליהו ישי: כולי תפילה שיצטרפו סיעות נוספות שלא הצטרפו לקואליציה, יש עוד חברים נכבדים מסיעות שונות שיש להם הרבה מה לתרום לאחדות העם ולתרום לממשלה ולכנסת בהצטרפותם לממשלה ולקואליציה מול המשימות הרבות שעומדות מול עם ישראל ונבחריו.

אליהו ישי: בסוף המגילה אנחנו קוראים את הפסוק: "דורש טוב לעמו ודורש שלום לכל זרעו".

אליהו ישי: אם אנחנו רוצים להביא שלום לעם ישראל, נצטרך לדרוש אותו, להתעקש עליו.

אליהו ישי: אך ורק אם נביט אחורנית אל העבר של עם ישראל, תהיה לנו המשכיות של זרע עם ישראל, זרע קודשי ישראל, שיצליח, והעם הזה ימשיך בעזרת השם לעמוד מול כל המשימות הקשות, מול כל אויבינו שמנסים לכלותנו.

אליהו ישי: כפי שאמרתי, בכוח אחדותנו, עם ישראל, אפילו עובדי עבודה זרה, ברגע שהם מאוחדים, אף אומה לא יכולה להם.

אליהו ישי: חובה עלינו לעשות הכול על מנת להתאחד, כפי שעשה ראש הממשלה הנבחר במאמצים אדירים להביא להקמת ממשלת אחדות.

אליהו ישי: ומפה אני רוצה לקרוא לראשי הסיעות שלא הצטרפו לממשלה, לעשות מאמצים להצטרף לממשלת אחדות, כי אנחנו עומדים בפני תקופה לא קלה.

אליהו ישי: אבל כפי שבורא עולם עשה נסים ונפלאות לאבותינו בימים ההם, נזכה כולנו, בעזרת השם, לראות נסים ונפלאות בימים ההם ובזמן הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אליהו ישי, גם על הדיוק בזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת יוסף טומי לפיד.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חסד עשה עמנו הקדוש-ברוך-הוא, שלמרות כל השגיאות אנחנו עומדים עכשיו בפתחה של תקופה חדשה עם ממשלה חדשה, כשראש הממשלה הנבחר הציב לעצמו אג'נדה אחרת, לוח זמנים אחר, לא שלום עכשיו עם האויבים ואחר כך נראה מה עם עצמאות כלכלית ומה עם עלייה ומה עם אחדות, אלא – א.

בנימין אלון: אחדות; ב.

בנימין אלון: ביטחון אישי; ג.

בנימין אלון: שלום.

בנימין אלון: סדר הזמנים השונה, האג'נדה המיוחדת והחדשה הזאת היא המפתח להצלחתו המרשימה בבחירות של אריק שרון, כי נמאס לציבור הישראלי לראות את עצמנו מפורדים, קרועים, שסועים.

בנימין אלון: לא יכול הציבור הישראלי לראות את הסתירה המוחלטת בין חוסר השלום והביטחון האישי ברחובות, בשווקים, לבין הדיבורים על שלום, ולפעמים תוך כדי אש, משא-ומתן שלא מוביל לשום פרי.

בנימין אלון: לכן, את השלב הטכני הראשון עבר ראש הממשלה בהצלחה, ולמרות הזמן שזה לקח, בעיקר עם מפלגת העבודה, אני חושב שהוא נהג בתבונה, כי עם ישראל ציפה לשלום, עכשיו, בינינו.

בנימין אלון: קודם כול – שלום עכשיו בינינו, בסיס חדש ומאוחד.

בנימין אלון: האחדות והלכידות שלנו זו התרומה הראשונית והמיידית שנתן אריק שרון לאסטרטגיה בראייה הקיומית ביותר, הביטחונית ביותר שלה כאן באזור.

בנימין אלון: יכול להיות, שכשנגיע מהשלב השני לשלישי, אחרי כמה חודשים קשים או יותר מכמה חודשים של מלחמה שלא אנחנו פתחנו בה, כמו שאמר ראש הממשלה אהוד ברק היום, ואל לנו להאשים האחד את השני בפתיחתה של המלחמה הזאת, כמו שאמר ראש הממשלה ברק, יכול להיות שאז ייפרדו דרכינו, יכול להיות שאני וחברי, כשנגיע לשלב השלישי של שלום עם הערבים, לא נמצא את עצמנו יכולים להמשיך באחדות הזאת, יכול להיות שמפלגת העבודה לא תמצא את עצמה יכולה להמשיך.

בנימין אלון: לראש הממשלה, בהרכב הנוכחי, יש שתי האופציות.

בנימין אלון: אני משוכנע שהמפד"ל וגשר ימצאו את עצמם בממשלה הזאת, כי אני לא יכול לדמיין לעצמי ממשלת אחדות בלי חברי מן המפד"ל ובלי דוד לוי, בכל הכבוד שאני רוחש להם.

בנימין אלון: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לומר כמה מלים אישיות לעמיתי מכובדי שיהיו הערב לשרים, חבר הכנסת רחבעם זאבי וחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

בנימין אלון: לגנדי יש מניות יסוד במדינה הזאת כמו להרבה מדורו, כמו בעצם למעטים מדורו, והפסילה שניסו לפסול אותו ואת חבר הכנסת ליברמן נדחתה על-ידי ראש הממשלה, ואני מעריך זאת מאוד ואני מתפלא מאוד על הניסיון הזול לפסילה אישית.

בנימין אלון: אין לי ספק שעם ישראל יתברך בשרים החדשים, השר זאבי והשר ליברמן.

בנימין אלון: אני אסיים בפסוקים של ספר ויקרא, פרשת בחוקותי: "ונתתי שלום בארץ ושכבתם ואין מחריד" – – – "ורדפו מכם חמשה מאה ומאה מכם רבבה ירדפו ונפלו איביכם לפניכם לחרב".

בנימין אלון: ומי שמבין את הפסוקים האלה מבין, שכשאי-אפשר שנשכב בארץ ללא מחריד, אין נתתי שלום בארץ, ושכל העמדה המלאכותית הזאת כאילו יש ביטחון אישי לחוד ויש שלום לחוד היא מוטעית.

בנימין אלון: אבל כשנגיע, אדוני היושב-ראש, לסיומה של פרשה ב' בביטחון אישי, וזה ייקח לפחות כמה חודשים, אז יהיו בינינו פה דיונים אולי קשים.

בנימין אלון: כרגע אנחנו כולנו מאוחדים ומאחלים לראש הממשלה אריאל שרון דרך צלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בנימין אלון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף לפיד, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דן מרידור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, איחולי הטובים לראש הממשלה החדש אריאל שרון ולחברי ממשלתו הנכנסת, לרבות חבר הכנסת רובי ריבלין היושב כאן, כי הרי הצלחתה של ממשלת ישראל, כל ממשלת ישראל, היא הצלחתה של מדינת ישראל והיא משרתת את האינטרסים של עם ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: אני בכל זאת אצביע נגד הממשלה הזאת, אני וסיעת שינוי, ואם אתם רוצים להבין מדוע, הרי היום הוא דוגמה טובה לכך, היום שהיה יום שחור מאוד בתולדות הכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: היום הכנסת החליטה לפטור עוד בשנתיים את בחורי הישיבה מחובת השירות הצבאי ושמה ללעג את כל אותם חיילים טובים ואנשי מילואים שמשרתים היום בצה"ל, כי היא קבעה שיש מי שראוי ללמוד ומי שראוי אולי למות.

יוסף (טומי) לפיד: וזה לא ייתכן במדינה שוויונית, זה לא ייתכן במדינה דמוקרטית, זה לא ייתכן במדינה נאורה, זוהי ממש חשכת ימי הביניים של פרוטקציוניזם והבחנה בין דם לדם.

יוסף (טומי) לפיד: וזו גם הסיבה לכך שאנחנו מסתלקים מהממשלה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו, במערכת הבחירות האחרונה, פרסמנו מודעות גדולות בעד אחדות, אחדות חילונית.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו לא נצטרף לממשלת אחדות חרדית, והרי כבר עכשיו ברור ששתי המפלגות הגדולות בפזיזותן כי רבה עשו מיקח וממכר של טעות; לא זו בלבד שהכניסו את ש"ס לממשלה, אלא העבירו לידי ש"ס את המשרדים החברתיים, ובכך פתחו את הברזים להזרמת מיליארדי שקלים שייעלמו אי-שם בדרך לפני שיגיעו ליעדם, ועל-פי רוב גם יעדם לא יהיה נכון.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו נמצא שיש לנו שר בריאות שחושב שיש יותר מדי פרופסורים ומעט מדי משגיחים בבתי-החולים; אנחנו נמצא שר דתות שימצא דרך כיצד לבזבז מיליארד ו-600 מיליון שקלים המוקצבים למשרד הדתות אף שכבר פעם אחת הוחלט לבטל את משרד הדתות; אנחנו נמצא – – –

שאול יהלום: – – –

יוסף (טומי) לפיד: לא, אני לא נגד משגיחים, אני נגד העובדה שימצאו תקנים למשגיחים ולא ימצאו תקנים לרופאים.

יוסף (טומי) לפיד: ואם אתה רוצה מקרה קונקרטי, אני יכול להביא לך מקרה קונקרטי של מחלקה בבית-חולים בבת-ים, שבה הודיעו למנהל המחלקה שאין להם תקן לרופא נוסף שהוא ביקש, אך לעומת זאת הוקצב להם תקן למשגיח בבית-חולים שבו אין מטבח – בתקופתו של בניזרי.

אמנון רובינשטיין: – – –

יוסף (טומי) לפיד: בשביל למצוא עוד פרנסה לחבר ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: זאת השגחה רפואית, אני מבקש – – –

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, זה לא מצחיק, זה לא מצחיק.

יוסף (טומי) לפיד: זו כלכלה טפילית, שמטופחת על-ידי מפלגה שכולה מבוססת על ג'ובים שהיא מספקת לחבריה ולבני המשפחות של חבריה.

יוסף (טומי) לפיד: ואתה תמצא תמיד אותם שמות מסתובבים בכל מקומות המפתח – בני דודים, גיסים, נכדים, בנים, גיסות, שיטת נפוטיזם שהיום בעולם המערבי כבר לא קיימת בכלל.

יוסף (טומי) לפיד: אבל זה לא רק משרד הדתות.

יוסף (טומי) לפיד: משרד הרווחה פתוח עכשיו לרווחה לחלק כספים למקורבי ש"ס, מכרה זהב לכל המבקשים עזרה לא מן הזולת אלא מן הקרוב, קרוב למפלגה או קרוב משפחה או קרוב למכר או קרוב למישהו שמתפלל באותו בית-כנסת.

יוסף (טומי) לפיד: חלוקה של נכסי המדינה שהם מרוויחים אותה.

יוסף (טומי) לפיד: אנשים עובדים קשה מאוד ומשלמים מסים, אבל לא נתמזל מזלם להיות on the receiving end של חלוקות השלל של ש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: ובראש הפירמידה עומד ראש ש"ס, אדון ישי, חבר הכנסת ישי, שהוא יהיה שר הפנים, ויש לו שני תפקידים.

יוסף (טומי) לפיד: האחד – להציק לעולים מרוסיה, מפני שש"ס לא מאמינה שהעלייה הרוסית היא עלייה יהודית ממש.

יוסף (טומי) לפיד: היא חושבת שזאת עלייה מיותרת, של אנשים שלא מצביעים בעדה, וצריך להגביל אותה, ואת אלה שכבר הגיעו לכאן אסור לרשום כיהודים.

יוסף (טומי) לפיד: צריך להשאיר להם דרכונים בלי רישום, וצריך להציק להם כשהם רוצים להתחתן, ועוד צריך להציק להם כשהם רוצים לרשום ילדים מאומצים, כי אז בודקים בציציותיהם ואין להם ציציות.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, זה רק דבר אחד, כי משרד הפנים זה שליטה כמובן על המועצות המקומיות, ואתם תראו פתאום כמה מצביעים יש לש"ס אפילו בחוגים הערביים, שמצפים לשלמונים מש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: זה מה שעשו שתי המפלגות הגדולות.

יוסף (טומי) לפיד: אז כל עוד הממשלה הזאת של שרון תעסוק במלחמה ובשלום, בהבטחת ביטחונה של מדינת ישראל, במלחמה נגד טרור, אנחנו נצביע בעדה גם מספסלי האופוזיציה, גם בלי לקבל משרות וכהונות ונהגים ומכוניות.

יוסף (טומי) לפיד: אבל כאשר הממשלה הזאת תשמש מכסה וגג להשתוללות של החרדים על חשבון קופת הציבור, אנחנו נעמוד על המשמר.

יוסף (טומי) לפיד: ובקשר לזה, אני רוצה לומר עוד מלה, מדוע אני חושב שהיום היה יום שחור בתולדותיה של הכנסת, וזה משום שינוי חוק הבחירות.

יוסף (טומי) לפיד: שינוי חוק הבחירות בא מפני ששתי המפלגות הגדולות מבוהלות, מפני שהן מפסידות בוחרים, מפני שהן חוששות שהמפלגות שיש להן אידיאולוגיה מוגדרת ויעד מוגדר, המפלגות האלה גונבות להן את המצביעים.

יוסף (טומי) לפיד: ועכשיו, במקום לתקן את חוק הבחירות כך שלראש הממשלה הנבחר על-ידי העם יהיו יותר זכויות ויותר סמכויות, ויהיה יותר קשה להפיל אותו, במקום זאת עשו את הרגרסיה לתוך אותה תקופה חשוכה שהיתה במשך 40 וכמה שנים, התקופה של השיטה הקודמת, שבה הסחטנות היתה הכלל ולא היוצא מהכלל.

יוסף (טומי) לפיד: אז אנחנו מתחילים את התקופה החדשה של הממשלה הזאת עם שני חוקים גרועים.

יוסף (טומי) לפיד: דרך אגב, חוק טל או החוק שעכשיו חוקק להארכת השחרור מהשירות הצבאי לא יחזיק מעמד בבג"ץ.

יוסף (טומי) לפיד: פנינו לבג"ץ, ויש לנו חוות דעת, לא של היועצת המשפטית של שינוי, אלא של היועצת המשפטית של הכנסת, שהיא בדעה שהארכת תקופת הפטור בשנתיים לא תחזיק מעמד בבג"ץ.

יוסף (טומי) לפיד: אני מקווה שהכנסת תספוג סטירת לחי מצלצלת מבית-המשפט הגבוה לצדק.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, כיצד העזו, כיצד העזתם בתקופה הזאת שבה הבחורים מגויסים והמילואים מגויסים ומאריכים להם את השירות, והטרור משתולל, והרוגים ברחובות – כיצד העזתם לפטור 30,000 יהודים צעירים ובריאים מהשירות הצבאי בתירוץ שהם בחורי ישיבה ולכן הם לא יכולים לאחוז בנשק.

יוסף (טומי) לפיד: שימותו לומדי הפיזיקה, שימותו לומדי המתמטיקה, שימותו לומדי האנגלית, שימותו לומדי המחשבים, אבל מי שלומד גמרא הוא פטור וגם מקבל כסף מהמדינה כדי שיוכל ללמוד.

יוסף (טומי) לפיד: בושה שביום שבו כוננו ממשלה חדשה בישראל חוקקו את החוק הזה, והחוק הזה ייפול, והבושה הזאת חלה גם על מי שמכנה את עצמו מחנה לאומי, מחנה פטריוטי, יורשיו של ז'בוטינסקי ותומכי משתמטים.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דן מרידור, ואחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להסביר לכמה חברי כנסת, שקלטתי את המבטים המופתעים שלהם, שהזמן לא מתחלק שווה בשווה בין הסיעות.

יולי יואל אדלשטיין: מטבע הדברים סיעות האופוזיציה זכו ליותר זמן בדיון הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לפיד מיצה את הזמן – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא מיצה את זמן סיעתו המכובדת, שכמעט זיכתה אותו בתואר יושב-ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: טיפ-טיפה לא הספיקו לו המנדטים.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נתמוך בממשלת האחדות הלאומית המוקמת כאן היום, אבל צריך לומר את האמת – לא היתה כעת הזאת לסיכונים, לקשיים, לאתגרים; גם בביטחון שאיננו, גם בשברו של חלום השלום, גם בפערים המתרחבים בחברה הישראלית, גם בהתפרקות של היסודות המוסכמים, גם בשבר הגדול בין רבים מערביי ישראל אזרחי המדינה, שהיא גם שלהם, לבין המדינה או הרוב היהודי בה, גם הפערים הכלכליים והמשבר הכלכלי, שבניגוד לדברי ראש הממשלה העוזב, מחמיר והולך עכשיו.

דן מרידור: כל אלה קשיים גדולים, כל אלה לפני הממשלה.

דן מרידור: כל אלה חייבו הקמת ממשלת אחדות.

דן מרידור: תבענו זאת, ביקשנו זאת, סייענו לזאת, ואני מברך את ראש הממשלה הנבחר על זו הדרך שנקט בהצלחה כמעט שלמה.

דן מרידור: שתי סכנות אורבות לפתחה של הממשלה החדשה, כאשר הצבע האפור ישתלט על צבעי החגיגה של היום, וזה יקרה מהר מאוד.

דן מרידור: סכנה אחת היא התחושה שיש זמן, שאפשר קודם לנסות קצת פה, קצת שם.

דן מרידור: יש לנו, אומנם לא ארבע שנים, אבל שנתיים ושמונה חודשים.

דן מרידור: אני אומר: אין זמן.

דן מרידור: מה שלא יוחלט בחודשים הראשונים, לא יוחלט.

דן מרידור: זה קשה, בעיקר לממשלה שרבים מחבריה שרים חדשים.

דן מרידור: אני מברך את כולם.

דן מרידור: אני מברך במיוחד את היושב פה, שכני מילדות, חבר הכנסת רובי ריבלין, שזכה ועלה למעלת שר בישראל.

דן מרידור: הייתי בממשלות.

דן מרידור: אני מכיר את התחושה שיש זמן.

דן מרידור: ידע את זה מנחם בגין כשהגיע לשלטון, ובתוך חודשים ספורים עשה מהפכה.

דן מרידור: ידעו את זה אחרים.

דן מרידור: אם ימתינו, או שלא תהיה ממשלה או שהבעיות יכפו את עצמן עלינו ולא בידינו תהיה היוזמה.

דן מרידור: הסכנה השנייה, שהממשלה, בגלל עומס הבעיות, תעסוק בדחוף, במיידי, בטווח הקצר, ולא תעסוק בטווח הארוך.

דן מרידור: הטווח הארוך יותר קשה, הוא דורש הכרעות שהעם לא מבין אותן, כי הוא לא רואה טווח ארוך.

דן מרידור: אם הממשלה הזאת לא תעסוק מהר בחודשים הראשונים בבעיות של הטווח הארוך, שיקשו עליה, אולי יפרקו חלקים מתוכה, היא לא תמלא את ייעודה.

דן מרידור: אני רוצה לגעת בשלוש בעיות שאני רואה לטווח הארוך.

דן מרידור: נניח שמחר תיגמר האינתיפאדה.

דן מרידור: ניצחנו, או שהם הסכימו להרים ידיים, לוותר על האש ועל האבנים ועל כל מעשי הנבלה והטרור שהם עושים ועליהם צריך להכות בהם.

דן מרידור: נגמר, אבל אין הסכם, כי יש מחלוקת על השיבה ועל הגבולות.

דן מרידור: האם בטווח הארוך אנחנו יכולים להסתכל לבנינו, לנכדינו בעיניים ולומר, עוד 50 שנה נישאר כך מעורבים זה בזה, שכם ונצרת ויפו, ירושלים ותל-אביב ועזה, בלי הבדל, בלי הפרדה?

דן מרידור: האם נישאר מה שרצינו להיות?

דן מרידור: ברור שבהיות הסכם קל מאוד.

דן מרידור: הסכם קשה – יהיה קל.

דן מרידור: צריך לשאוף אליו.

דן מרידור: מה יהיה באין הסכם?

דן מרידור: אם אנחנו יודעים שהמצב הנוכחי איננו מצב שיכול בהגדרה, בטבע האנוש, להיות מצב קבוע, הוא לא יכול להיות כזה.

דן מרידור: מה אנחנו עושים?

דן מרידור: עד היום ברירת המחדל של מה שקוראים השמאל היתה, שאי-אפשר לסגת כי אין שלום, אי-אפשר להגיע להסכם, כי אין פרטנר, זה גם נורא מסוכן; וברירת המחדל של מה שקוראים בטעות ימין היא, שאנחנו לא נחיל ריבונות אפילו על מילימטר אחד, כמו שמנחם בגין אמר, כי אי-אפשר להחיל ריבונות ולשמור על הדמוקרטיה והדמוגרפיה.

דן מרידור: לכן הסטטוס-קוו הוא ברירת המחדל.

דן מרידור: אני רוצה לומר, עם כל הכאב והקושי, שמחיריה של ברירת המחדל הזאת עולים ומאמירים.

דן מרידור: ברור לי, שבטווח הארוך – לא הביטחון המיידי – בטווח הארוך, הדמוגרפי, הם מאיימים עלינו איום של ממש.

דן מרידור: אפשר לא לטפל בזה, כמו שלא טיפלנו 33 שנה.

דן מרידור: צריך לטפל בזה.

דן מרידור: יש להגיע, אם יש אפשרות, להסכם, ואם לא – בלא הסכם.

דן מרידור: אין ברירה.

דן מרידור: צריך לחצוץ בינינו לבינם, אם אנחנו לא רוצים לקום בוקר אחד ואחד מילדינו או נכדינו ישאל אותנו:

דן מרידור: אם אנחנו לא רוב פה, מה זה אומר?

דן מרידור: זה קרה בארצות אחרות.

דן מרידור: אסור לנו שזה יקרה לנו.

דן מרידור: הציונות בסכנה.

דן מרידור: עת לעשות עכשיו.

דן מרידור: הסכנה השנייה שאני רוצה לדבר עליה היא סכנה פנימית.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לסיים.

דן מרידור: אני מסיים.

דן מרידור: בחברה הישראלית ציבור הולך וקטן נושא על שכמו את העול הכלכלי והביטחוני, וציבור אחר הולך וגדל ואיננו שותף לעשייה הזאת.

דן מרידור: חברה לא תוכל להחזיק מעמד כך לאורך זמן.

דן מרידור: אנחנו מגדילים את מספרם בהחלטה מביישת שהכנסת קיבלה כאן, ששותפים לה מכל המחנות, שמשנה באופן מלאכותי את הדמוגרפיה בארץ – טעות חמורה.

דן מרידור: אנחנו צריכים להחזיר ציבור לעבודה, כי קראנו בפרקי אבות לאן גוררת הבטלה, ואנחנו יודעים מה אומר הרמב"ם על מי שבשם הבטלה נושא דגלים אחרים לשווא.

דן מרידור: בזה אפשר לטפל עכשיו.

דן מרידור: זה קשה, זה מעורר מחלוקות.

דן מרידור: אפשר להעדיף את הקואליציה.

דן מרידור: הסכנה בטווח הארוך גדולה.

דן מרידור: הסכנה השלישית, ובה אסיים, היא שיש התפרקות של הערכים היסודיים שעליהם נבנתה המדינה היהודית, הדמוקרטית והציונית שלנו – גם התפרקות הערכים וגם שבירת ההסכמה על כללי המשחק.

דן מרידור: לכן, בניגוד למשתמע מקווי היסוד של הממשלה, לצערי, אם לא נשלים את ההסכמה בתוכנו, וההיבט המשפטי שלה הוא חוקה, ולא נסכים איך מכריעים במחלוקות – אנחנו נעמוד לא רק בפני מחלוקות הולכות וגדלות אלא בפני סכנה של אי-לגיטימיות של ההכרעה בהן.

דן מרידור: לכן, אני מברך את הממשלה ואת שריה הנכנסים ומציע להם: אל תשבו בנחת בכיסא אפילו יום אחד.

דן מרידור: אם יעברו שלושה חודשים והכול היה קל – הממשלה נכשלה.

דן מרידור: אם יעברו שלושה חודשים בלי משברים קשים בתוך הממשלה – הממשלה נכשלה.

דן מרידור: אם יהיה לכם אומץ לנקוט צעדים שרואים טווח ארוך, שהם קשים אבל חיוניים – תוכלו בעוד שנתיים ושמונה חודשים לבוא לציבור ולהציג הישג היסטורי למדינה ולעם.

דן מרידור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרידור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת מרידור – – –

שאול יהלום: כמה זמן יש לי?

יולי יואל אדלשטיין: שבע דקות.

שאול יהלום: אמרו לי 17.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, המפד"ל מאחלת לאריק שרון ולממשלת האחדות שקמה היום הצלחה.

שאול יהלום: המצב בארץ קשה, האתגרים עצומים, הביטחון במצב קשה מאוד, הפיגועים, המלחמה, היריות, מצב היישובים ביש"ע, מצב הביטחון בכל מקום ומקום, בתל-אביב, בירושלים, בנתניה, בכל מקום שבו אנחנו חוששים מפיגועים, בכל רחבי הארץ – כולנו מתפללים, שממשלת האחדות, שכל כך דרשנו, התפללנו ועזרנו להקמתה, תצליח.

שאול יהלום: נצביע בעדה.

שאול יהלום: אבל, אדוני ראש הממשלה הנבחר אריק שרון, זה באשר לעתיד.

שאול יהלום: יחד עם הקמת ממשלת האחדות הלאומית, רשמת פרק יוצא מן הכלל, פרק ללא תקדים, בהיסטוריה הפוליטית של מדינת ישראל.

שאול יהלום: אם אי-פעם יחפשו דוגמה לכפיות טובה פוליטית בשנים האחרונות, אם יחפשו מי תוקע סכין בגב של נאמנות פוליטית – ימצאו את זה ביחס של הליכוד ואריק שרון בראשו למפד"ל.

שאול יהלום: יחד פעלנו במחצית השנה האחרונה.

שאול יהלום: המפד"ל היתה הראשונה שפרשה מממשלת ברק והביאה לכדור השלג שהביא לנפילתה.

שאול יהלום: המפד"ל התחברה לאריק שרון וישבנו יחד בפורום ראשי האופוזיציה, ותכננו את המהלכים, פעלנו ועשינו, עוד כשסיעות אחרות לא העזו להראות את פניהן בחברתו של שרון, או מפחד ברק או מפחד נתניהו.

שאול יהלום: אנחנו היינו הראשונים שישבנו שם ותכננו ועשינו.

שאול יהלום: אחר כך, מערכת הבחירות – בנערינו ובזקנינו עמדנו בצמתים וברחובות, מבית לבית, כולנו.

שאול יהלום: סקר שאנחנו ערכנו הראה שהמפלגה שיש בה 98% מצביעי שרון היתה המפד"ל.

שאול יהלום: לא היתה אף מפלגה בשיעור גבוה כזה, ואפילו אנשי הליכוד לא הגיעו לנכונות כזאת לצאת מהבית ביום הבחירות.

שאול יהלום: עשינו את הכול.

שאול יהלום: מה קיבלנו?

שאול יהלום: – סכין בגב הנאמנות, כפיות טובה.

שאול יהלום: סהדי במרומים שלא דרשנו יותר מאשר קיבלו שאר המפלגות, בפסיק לא יותר.

שאול יהלום: לא דרשנו יותר בתיקים, לא דרשנו יותר בשרים ולא דרשנו דבר מעבר למה שמגיע לנו.

שאול יהלום: אבל, זה הזלזול, כאילו המפד"ל היא בכיס ולא צריך לתת לה בכלל, כל הזמן זה היה בין אלה שנושאים ונותנים במשא-ומתן.

מיכאל קליינר: אולי לא רצו את האידיאולוגיה של המפד"ל?

שאול יהלום: אולי.

שאול יהלום: אינני יודע.

מיכאל קליינר: – – –

שאול יהלום: אנחנו לא מבינים את הסיבה.

שאול יהלום: מחר בלילה נקרא את מגילת אסתר.

שאול יהלום: במגילת אסתר, כאשר אחשוורוש לא ידע איזו סיבה, הוא פתח את ספר הזיכרונות.

שאול יהלום: אנחנו פתחנו את ספר הזיכרונות, וראינו מה קרה לפני חמש שנים.

שאול יהלום: נתניהו הרכיב ממשלה, קרא לאריק שרון והציע לו את תיק השיכון.

שאול יהלום: אריק שרון אמר: זה לא מספיק בשבילי.

שאול יהלום: לא אקבל, כן אקבל, והלך, ונתניהו הרכיב ממשלה.

שאול יהלום: קמה צעקה גדולה במחנה הימין: אריק שרון לא יהיה בממשלתו של נתניהו?

שאול יהלום: בא אחד מחברי הממשלה, דוד לוי, שהיום כך זרקו אותו, כך אריק שרון זלזל בו, בגד גם בו, ואמר: אני לא נכנס לממשלה.

שאול יהלום: בסדר, אבל איך יבוא אריק שרון?

שאול יהלום: צריך להקים לו שטיח אדום, תפקיד – משרד התשתיות הלאומיות.

שאול יהלום: המפד"ל ניהלה באותה תקופה את משרד האנרגיה.

שאול יהלום: הרב יצחק לוי, יושב-ראש המפלגה שלנו, שכך זלזל בו שרון בחודש האחרון, היה שר האנרגיה.

שאול יהלום: באו אליו ואמרו: את כל המשרד.

שאול יהלום: את כל המשרד שקיבלת תן לשרון.

שאול יהלום: ישבה המפד"ל ויצחק לוי בראשה ואמרה: למען שרון מוותרים.

שאול יהלום: נותנים את משרד האנרגיה לשרון.

שאול יהלום: ויצאו הרצים דחופים: לא מספיק לשרון משרד האנרגיה, הוא רוצה ממך, יצחק לוי, גם את רכבת ישראל.

שאול יהלום: קח את רכבת ישראל מהתחבורה.

שאול יהלום: באים הרצים ויצאו דחופים: לא מספיק.

שאול יהלום: גם את כביש חוצה-ישראל.

שאול יהלום: את חברת חוצה-ישראל הוא רוצה.

שאול יהלום: קח, ובלבד שתהיה בממשלה.

שאול יהלום: מה קרה היום?

שאול יהלום: כפיות טובה.

שאול יהלום: תראו ותשפטו בעצמכם.

שאול יהלום: כשישבנו באופוזיציה היה לאריק שרון זמן כל שבוע לשבת אתנו, לרדת לפרטי פרטים, כל פרט שאמרנו, לעשות ולרשום בבלוק שלו, ובכול לטפל ולראות וכן ולא וכאן ושם.

שאול יהלום: בחודש האחרון הרמתי טלפון, כשראיתי שהמשא-ומתן הוא בשלבים כאלה, וביקשתי פגישה, ואפילו לא השיבו לי.

שאול יהלום: ללמדך כמה כואבת כפיות הטובה וכמה היא לא נכונה.

שאול יהלום: יושב ליד שולחן המשא-ומתן צוות של לוחמה תקשורתית נבזית, כדי ליצור בעם מסך עשן.

שאול יהלום: סחטנות.

שאול יהלום: בכלל כאילו מדובר בסידור עבודה למישהו.

שאול יהלום: היום ראיתי ב"הארץ", שכל העסק נובע מכך ששאול יהלום רוצה להיות מספר אחת ולדפוק את יצחק לוי.

שאול יהלום: הרי כולנו יודעים, כל מי שהיה קרוב למשא-ומתן, שיצחק לוי עצמו ניהל את זה מאלף ועד תיו, והכול נעשה בהסכמה פה-אחד של כל צוות המשא-ומתן.

שאול יהלום: ביום ראשון לפנות בוקר ישבנו אתם, בשעה 01:00-24:00.

שאול יהלום: הם באו אלינו אחרי שכבר כלו כל הקצים והציעו לנו שני שרים: שר הבינוי והשיכון ושר בלי תיק.

שאול יהלום: אף שאני אולי הייתי יכול להתמודד על תפקיד שר בלי תיק, קמתי ואמרתי: אנחנו לא יכולים לקחת את זה, כי אנחנו רוצים להסתפק בשני סגני שרים, משום שאנחנו לא יכולים בציבור שלנו להשאיר את משרד החינוך ומשרד הדתות – בסוגריים, הרי ביקשנו גם את החינוך, ומה היה רע אם היו נותנים לנו אותו?

שאול יהלום: אמרו: לא, זה בידי הליכוד, אבל ברגע מסוים, הם היו מוכנים לתת אותו למפלגה אחרת, יותר קטנה מאתנו.

שאול יהלום: אבל אמרנו: אחיזה, סגן שר, שני סגני שרים, ובסוף העסק עמד על סמכויות של שני סגני השרים, האם תהיה להם איזו משמעות במשרד הדתות, או שסתם יסתובבו שם וישתו רק כוס תה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

שאול יהלום: אני ניגש לנושא שאולי חשוב לך, אדוני היושב-ראש חבר הכנסת אדלשטיין.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, את המשרד לקחתם, אז זמן לפחות תיתן.

שאול יהלום: נכון.

שאול יהלום: ואנחנו בשעה 01:00 אמרנו לצוות המשא-ומתן: תן לנו כמה שעות להחליט, ונחתום.

שאול יהלום: אבל לא יכולנו שלא לקבל את הסמכויות של סגן שר הדתות – נתנו להם תקשורת דתית וכל זה, בסדר.

שאול יהלום: בשעה 01:00 אנחנו עומדים להחליט.

שאול יהלום: ב-03:00 מתברר, שהם מתקשרים לנתן שרנסקי.

שאול יהלום: ב-03:00 הם מעירים אותו מהשינה.

שאול יהלום: אפילו לא נתנו לנו שלוש-ארבע שעות לטפל בעניינים, ואפילו לא באו להשפיע עלינו.

שאול יהלום: ב-03:00 העירו אותו ואמרו לו: המפד"ל לא נתנה לנו תשובה, אז בוא אתה אלינו כדי לקחת את תיק הבינוי והשיכון.

שאול יהלום: האם זאת דרך לניהול משא-ומתן?

שאול יהלום: זוהי ברוטליות פוליטית, שרק מראה לציבור שאסור שתהיה בפוליטיקה הישראלית נאמנות אידיאולוגית, אסור שתהיה בה חברות אידיאולוגית, ואסור שיהיו בה אנשים שיהיו מוכנים לעשות למען הזולת בלי חשבון.

שאול יהלום: הכול צריך להיות עם שיק מראש.

שאול יהלום: הכול צריך להיות עם הבטחות מראש.

שאול יהלום: הכול צריך להיעשות בתרגילים, בתחכומים.

שאול יהלום: אכן, נכשלנו במשא-ומתן.

שאול יהלום: אתם יודעים למה נכשלנו?

שאול יהלום: כי נשאנו ונתנו באמונה.

שאול יהלום: כי נשאנו ונתנו ביושר, בלי תרגילים, בלי תחכומים, בלי מסחר של שוק פרסי, בלי מסחר של סוסים, אלא הלכנו ביושר ובאמת, ולא חלמנו לרגע אחד שיכולה להיות בגידה בגבנו על-ידי מפלגות אחרות, כיוון שאנחנו דורשים את מה שמגיע בצדק וביושר לציונות הדתית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

שאול יהלום: ועל כך אין לנו אלא מצד אחד להצטער ולדעת שלסמוך יותר על אריק שרון ועל הליכוד אנחנו לא נוכל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהלום, שגם זכה לתוספת הזמן, מטעם חברות אידיאולוגית בינינו.

ראובן ריבלין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחבר הכנסת שמואל הלפרט להמשיך את הדיון, ואחריו – חבר הכנסת נתן שרנסקי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני לא אתן לו את תוספת הזמן, כמו שנתתי לחבר הכנסת יהלום, אז הוא יהיה יותר מוגבל.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצגת הממשלה החדשה בראשותו של מר אריאל שרון היא הזדמנות מתאימה ונכונה לסכם בקצרה את דרכה של הממשלה היוצאת ולהעלות כמה רעיונות לממשלה הנכנסת.

שמואל הלפרט: תחילת נפילתה של הממשלה היתה, כאשר סיעת יהדות התורה פרשה מהקואליציה בגלל חילול השבת בפרשת המשחן.

שמואל הלפרט: הזהרנו כבר אז, שפגיעה בשבת קודש, בציפור הנפש של העם היהודי, תפגע בעצם קיומה של הממשלה.

שמואל הלפרט: אולם איש לא התייחס ברצינות לדברים.

שמואל הלפרט: ראש הממשלה דאז, מר אהוד ברק, נשען על קואליציה של 76 חברי כנסת, והתפאר – וכך הוא אמר – כי "עוד לא נולד האיש שיצליח לסחוט אותי".

שמואל הלפרט: אבל, מסתבר שהשבת תבעה את עלבונה, ומר ברק נאלץ היה לראות כבחלום בלהות כיצד הממשלה שלו הולכת ומתפרקת, חוליה אחר חוליה, עד שנשאר עם מיעוט של חברי כנסת, ומחוסר ברירה הכריז על התפטרותו.

שמואל הלפרט: באותם ימים עשה מר ברק ניסיון נואל לחזור אל הרעיון של המהפכה החילונית.

שמואל הלפרט: הוא הכריז על כוונה לגייס את בני הישיבות, להפעיל תחבורה ציבורית ואת "אל על" בשבת, ועוד דברים חסרי תקדים בחומרתם.

שמואל הלפרט: כך התפרקה ממשלתו של ראש הממשלה הראשון שפגע בשבת קודש בתוך שנה וחצי – שיא ששום ראש ממשלה לפניו לא הצליח להשיג.

שמואל הלפרט: היו סיבות נוספות להתפרקות הממשלה: המצב הביטחוני ההולך ומחמיר מיום ליום, כאשר מול הפיגועים, בחסות ובהשתתפות הרשות הפלסטינית, גילה מר ברק סובלנות בלתי מובנת, ויתורים מדיניים וביטחוניים, לרבות ירושלים והר-הבית.

שמואל הלפרט: הפער החברתי ההולך ומעמיק במדינה, הגידול באוכלוסייה החיה מתחת לקו העוני, 200,000 מובטלים וחצי מיליון ילדים החיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: המצב בקרב הנוער הולך ומחמיר, מערכת החינוך נכשלה.

שמואל הלפרט: האלימות בבתי-הספר גוברת, ומגפת הסמים מגיעה לגילאים נמוכים.

שמואל הלפרט: אני חוזר ומדגיש, כי תחילת נפילתה של הממשלה היתה בגלל חילולי השבת, לא רק כדי לסכם את דרכה של הממשלה היוצאת, אלא כדי לקרוא לראש הממשלה הנכנס להימנע משגיאות קודמו.

שמואל הלפרט: אני מקווה שמר שרון ימשיך בדרך של כיבוד ערכי הדת ותורת ישראל, לא רק מתוך ראייה פוליטית, אלא מתוך הבנה למשמעותה ולחשיבותה של הזהות היהודית.

שמואל הלפרט: בטוחני שהוא ישכיל למחוק את חרפת המהפכה החילונית שמר ברק ניסה להמיט עלינו וייתן את ההוראות הנדרשות בכל תחום שבו היה ניסיון לפרוץ את הסטטוס-קוו.

שמואל הלפרט: נוכח העברת החוק בעניין בני ישיבות, יש לקוות שהממשלה תשכיל לשמור על מעמד בני הישיבות, מתוך הבנה לחשיבות לימוד התורה בישראל.

שמואל הלפרט: ובתחום החברתי: אני מקווה כי הממשלה תהיה ערה וקשובה לפערים בציבור ותפעל לחלוקה צודקת יותר של המשאבים.

שמואל הלפרט: מתוך ההדים העצומים שקיבלתי בציבור הרחב לחוק הסיוע למשפחות ברוכות ילדים שיזמתי, אני בטוח שהממשלה תפעל לחיזוקן של משפחות אלו ותזנח את הניסיונות שהיו בעבר לפגוע בחוק.

שמואל הלפרט: עלי לציין, שראש הממשלה הנבחר מר שרון, וגם שר האוצר הנכנס מר סילבן שלום, הצביעו בעד החוק שיזמתי, עם רוב חברי הכנסת.

שמואל הלפרט: על הממשלה החדשה מוטלת משימה כבדה של התמודדות עם אלימות וסמים שהגיעו לכיתות הנמוכות.

שמואל הלפרט: יהיה צורך לעמול כדי להעלות את המערכת על הדרך הנכונה.

שמואל הלפרט: אני מקווה שהדבר ייעשה על-ידי החדרת ערכי העם היהודי ותורת ישראל, שהם התרופה הטובה ביותר לחוליי החינוך.

שמואל הלפרט: ומעבר לכל אלה, עומדות בפני הממשלה החדשה משימות ביטחוניות דחופות של מלחמה בטרור ובמחבלים הפועלים בחסות הרשות הפלסטינית ובעידודה.

שמואל הלפרט: בטוחני שראש הממשלה מר שרון, עם שר הביטחון, ישכילו להחזיר לאזרחי המדינה את הביטחון האישי שכל כך התערער.

שמואל הלפרט: אדוני ראש הממשלה, אני מאוד מקווה, שהממשלה שאתה תעמוד בראשה תמצא את הדרך לקרב בין כל חלקי העם, בין שמאל לימין, בין דתיים לאלה שאינם דתיים ובין מגוון שכבות האוכלוסייה, כי רק האחדות תבטיח את חוסנה של מדינת ישראל, וכך תצדיק ממשלתך את שמה כממשלת אחדות.

שמואל הלפרט: ולבסוף – חברי סיעת יהדות התורה עדיין לא הצטרפו לקואליציה, אולם אנו מקווים כי לממשלה החדשה תהיה גישה חיובית לנושאים הערכיים החשובים לנו, ולכן נתמוך בה היום.

שמואל הלפרט: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נתן שרנסקי, ואחריו – נציג סיעת רע"ם, אם הסיעה הזאת תודיע לסגן המזכיר מי הדובר מטעמה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גם מברכים את בני משפחתו של השר המיועד נתן שרנסקי, גם את בני משפחתו של שר התשתיות המיועד וגם את שאר המשפחות של השרים המיועדים שנמצאות ביציע.

מוחמד כנעאן: וסגני השרים.

יולי יואל אדלשטיין: וגם את המשפחות של סגני השרים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בוודאי שמחים גם בבואן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נתן שרנסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה תמיד מרגש כשאתה רואה איך החלום שלך קורם עור וגידים והופך מציאות.

נתן שרנסקי: מובן שבין החלום לבין המציאות יש הבדלים, לפעמים לא נעימים, ולפעמים אפילו כואבים.

נתן שרנסקי: החלום האישי על הקמת ממשלת אחדות לאומית הוא לא מהיום ולא מאתמול.

נתן שרנסקי: החלום רב-השנים שלי סוף-סוף מתגשם.

נתן שרנסקי: כאשר הוא מתגשם מתברר שיש הבדל, שהמציאות לא מושלמת מול החלום, לא כל כך אסתטית, בדיוק כמו ששולחן הממשלה החדש הוא לא כל כך מושלם ולא כל כך אסתטי.

נתן שרנסקי: אבל מה לעשות?

נתן שרנסקי: אנחנו חייבים להגשים את החלומות שלנו במציאות.

נתן שרנסקי: מה שחשוב, שסוף-סוף לעם ישראל במדינת ישראל, אחרי שנים של מדיניות שבה החלטות גורליות כל כך חשובות לכל המדינה היו מתקבלות על בסיס רוב של קול אחד, או אפילו על בסיס של ממשלת מיעוט של 30 חברי כנסת, אחרי שנים של מדיניות כזאת קמה ממשלת אחדות.

נתן שרנסקי: הייתי בממשלה צרה של הימין ואחר כך הייתי בממשלה צרה של השמאל, וראיתי ונוכחתי עד כמה קשה לממשלה צרה זו לעמוד מול הלחצים הקשים, עד כמה קשה לממשלה זו לנקוט צעדים חשובים ולקבל החלטות גורליות ובאותו זמן למנוע פילוג בעם.

נתן שרנסקי: לא חסכתי מאמצים כדי לשכנע ראשי ממשלות להקים ממשלת אחדות.

נתן שרנסקי: יצאתי מהממשלה של אהוד ברק עם דרישה להפסיק את המדיניות של מיעוט, להפסיק את המדיניות של החלטות גורליות שאינן מבוססות על קונסנסוס בעם ולהקים ממשלת אחדות.

נתן שרנסקי: ישבתי עם הסיעה שלנו, ישראל בעלייה, באוהל מחאה, ושם היה כתוב: "אחדות העם למען שלום".

נתן שרנסקי: היום אנחנו מקימים ממשלת אחדות לא רק בגלל בעיות השלום, לא רק בגלל בעיות הביטחון, לא רק כיוון שיש צורך מיידי להחזיר ביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

נתן שרנסקי: יש עוד סיבה: אנחנו חברה בדרך, חברה של קיבוץ גלויות, חברה שבה יהודים מכל הארצות, מכל התרבויות, עם ניסיון היסטורי שונה, מחפשים מכנה משותף, מחפשים מה היא הדרך שמאחדת ומחזקת אותנו.

נתן שרנסקי: כאשר אנחנו מדברים ומתווכחים על אחדות ירושלים, על בעיות של דת ומדינה, על חוקה בישראל, על שיעורים של ציונות, יהדות ודמוקרטיה, אנחנו מתווכחים על הזהות שלנו.

נתן שרנסקי: כאשר אנחנו בורחים מהחלטות בנושאים האלה, אנחנו מסכנים את העתיד המשותף שלנו.

נתן שרנסקי: כאשר אנחנו מקבלים החלטות בנושאים האלה על בסיס רוב של קול אחד, אנחנו מסכנים את העתיד שלנו אפילו יותר.

נתן שרנסקי: על כן אנחנו צריכים ממשלת אחדות.

נתן שרנסקי: מחר, אחרי שניכנס למשרדים החדשים והממשלה תתחיל לעבוד, נחזור הביתה ונקרא במגילת אסתר, ששם האויבים שלנו מדברים על עם ישראל – עם מפוזר ומפורד בין העמים.

נתן שרנסקי: דווקא בזה הם תולים תקוות ומקווים להשמיד אותנו.

נתן שרנסקי: דווקא בגלל זה.

נתן שרנסקי: ומהי התשובה?

נתן שרנסקי: אסתר אומרת למרדכי: לך כנוס את היהודים.

נתן שרנסקי: ראש הממשלה שלנו עשה מאמץ אדיר לכנוס את היהודים.

נתן שרנסקי: אני מקווה מאוד, שבזמן הקרוב הוא ימצא דרך לצרף לקואליציה, לממשלת האחדות, גם את ידידינו מהמפד"ל, גם מהמרכז וגם מגשר.

נתן שרנסקי: אם אנחנו נצליח אפילו מעט לקדם, בדרך של חיזוק האחדות שלנו, אפשר לסבול גם את השולחן החדש, שהוא כל כך לא מושלם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נתן שרנסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – נציג הסיעה החדשה, סיעת גשר, חבר הכנסת מקסים לוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה לשפוט את הממשלה החדשה לפני שהיא התחילה את דרכה, אבל לשם כך ישנו הניסיון, ישנה ההיסטוריה, ישנה ההבנה האנושית שתעזור לנו בכל אופן להבין ואולי גם לקרוא את העתיד, לפי הניסיון ולפי הידע של ראש הממשלה ושל חבריה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו גם למדים הרבה על אופן הרכבת הממשלה ומרכיביה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני חורץ את דינה של הממשלה עכשיו מראש, אף כי בדעתי ובדעת סיעתי, כמובן, להיות חלק אקטיבי, חלק מוביל, חלק פעיל באופוזיציה לממשלה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם מההיסטוריה הקטנה של הממשלה אני יכול כבר להצביע על נסיגה אחת ראשונה של ראש הממשלה הנבחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אמר כי יהיה שר ערבי בממשלתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אפילו דיבר באופן יותר מפורש על תכונותיו של אותו שר ומאין הוא יבוא ואת מי הוא ייצג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו יודעים עכשיו שהדברים האלה פשוט התאדו, ואינני רוצה לומר שגם הבטחות אחרות תתאדינה באותה דרך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר שרון עצמו, כשדיבר עכשיו, יודע שאין שר ערבי בממשלתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שאנחנו ראינו בשר ערבי את הישועה ואת הנחלה ואת הפתרון.

מיכאל קליינר: בני הדת הדרוזית הם אינם ערבים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע שהם ערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם תקשיב תבין בדיוק למה אני מכוון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו כל הזמן אמרנו וידענו ששר ערבי לא יהיה הפתרון, לא הפתרון של הבעיות של המגזר הערבי ולא הפתרון של בעיות יותר כבדות, של יחס לאזרחים ושל יחס שוויוני שהוא זכות ואיננו מתנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מלכתחילה ידעתי שהניסיון איננו רציני, וגם הבעת הרצון במינוי השר איננה אלא מין הבעת כוונות טובות, מין ניסיון לקנות את לבו של המגזר הערבי, מין ניסיון לאחז עיניים בו-זמנית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם הניסיון של ראש הממשלה לדבר עם הסיעות הערביות או בצורה כלשהי להכיר בזכותן להיות צד ושותף אפילו בהתייעצויות עם כל הסיעות לא היה רציני ולא היה כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר למר שרון, אם כך הם פני הדברים, ואם אכן זוהי המדיניות ואם אכן אלה הם המעשים, אני כבר אומר לך, לא רק שלא תרכיב ממשלה אחרת, גם בממשלה הזאת אתה לא יכול להאריך ימים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והדברים פשוטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דיברתי על ההיסטוריה ועל הלקח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שממשלתו של מר ברק נפלה על כך שהיא לא קיימה אפילו אחוז קטן מההבטחות של ראש הממשלה ושל ממשלתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא גם לא קיימה את שתי ההבטחות העיקריות והחשובות ביותר, הן בעניין מדיניות הפנים והן בעניין מדיניות החוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא לא הביאה שוויון חברתי והיא לא פתרה שום בעיות לא של אבטלה ולא של עוני ולא של שוויון, אך לא רק זאת, אלא גם אכזבה בכל מה שנוגע לתהליך המדיני ולעשיית השלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לומר למר שרון, הלוואי שנראה בממשלה שלך ממשלה אחרת שיכולה לעשות את הדברים אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל עד אשר תוכיח זאת, וחובת ההוכחה היא עליך, אנחנו נהיה אופוזיציה לוחמת לממשלתך ולדרכך עד אשר תוכיח שאתה ראוי לאמון, אתה והממשלה שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

יולי יואל אדלשטיין: אם חבר הכנסת לוי לא יהיה באולם – חבר הכנסת עמיר פרץ.

מוחמד ברכה: מאז הם בקואליציה הם לא בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש להם משימות חדשות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה אריאל שרון לא צריך לעלות על הכנסת בטנקים.

מוחמד ברכה: הוא הקים ממשלה בממדים של כנסת, וזו דרכו לרסק את הפרלמנטריזם הישראלי.

מוחמד ברכה: מאחורי הדיבורים האין-סופיים והדביקים על אחדות מסתתרות תאוות שררה ותשוקת שלטון בלתי מרוסנת.

מוחמד ברכה: אי-אפשר להסביר אחרת את הממדים המפלצתיים של הממשלה החדשה.

מוחמד ברכה: יש כאן מסר לציבור: משבר חריף, מיתון עמוק, תחושת חירום, והממשלה בשלה.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת, עוד טרם החלה את דרכה, מעניקה לציבור שיעור יוצא דופן בשחיתות, באטימות ובציניות.

מוחמד ברכה: מי צריך כל כך הרבה שרים בלי תיק לענייני כלום וסגני שרים לענייני שום דבר?

מוחמד ברכה: לא יכולתם לייצר יותר מראית עין של אחדות ופחות שררה?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, נפלאות ועגומות דרכי הפוליטיקה.

מוחמד ברכה: מי שעברו ומעשיו מלאו דמים וקלון, מי שחייו הציבוריים ראויים היו להגיע כבר מזמן אל קצם, מושבע היום לראש הממשלה.

מוחמד ברכה: דרכו שטופת הדם של שרון, עם התחנות הנוראות בקיביה ובסברה ושתילה ובלבנון בכלל, מסתיימת בקריית הממשלה.

מוחמד ברכה: ללמדנו, ש"החטא ועונשו" זה יצירת מופת ספרותית ולא מציאות פוליטית.

מוחמד ברכה: אין באמת שכר ועונש.

מוחמד ברכה: עברו של שרון אינו מבשר טובות, גם לא הרכבה של ממשלתו עם טרנספריסטים מימין והאופורטוניסטים מהעבודה שהם כאילו שמאל.

מוחמד ברכה: איני רואה כיצד צומחת תועלת מהתערובת המסוכנת הזאת.

מוחמד ברכה: גם לו יבקש שרון להיפרע מעברו ולפתוח פרק חדש ומפתיע בחייו, שותפיו הטבעיים יקפידו להחזיר אותו לסורו.

מוחמד ברכה: על מפלגת העבודה בכלל חבל להשחית מלים.

מוחמד ברכה: הרי עוד לא נולד העיקרון שהם ייאבקו בשבילו וינטשו שררה.

מוחמד ברכה: זו מפלגה פאתטית ואומללה ורעבת שלטון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, סיעת חד"ש מביעה דאגה עמוקה מממשלת שרון, מהרכבה, מאופיה ומדרכה המסתמנת.

מוחמד ברכה: חד"ש תשמש אופוזיציה קולנית ולוחמת לממשלה הזאת, חרף הנחיתות המספרית והפיצול הרעיוני של האופוזיציה, שגם כן הידלדלה מאוד.

מוחמד ברכה: נמשיך לזעוק כנגד הרעבת העם הפלסטיני והפיכת חייו לגיהינום, נגד האלימות הנוראה המופעלת נגדו, נגד מדיניות החיסולים והתנהגותה של ישראל הרשמית כעולם תחתון, ללא דין, ללא דיין וללא משפט צדק.

מוחמד ברכה: ומעל כל אלה, ניאבק לסיום הכיבוש ולנסיגה לגבולות 1967.

מוחמד ברכה: אנחנו עושים זאת, לצערנו, כבר יותר משלושה עשורים.

מוחמד ברכה: נוסיף לעשות זאת, ועתה ביתר שאת.

מוחמד ברכה: אם שרון נחוש להשתנות ולשנות כיוון, מן הראוי שיסיר עוד הלילה את כל הכתרים והסגרים והעוצרים ושאר השיטות המפלצתיות שבאמצעותם שמים עם שלם בבית-סוהר.

מוחמד ברכה: אין לדבר הזה ולא כלום עם ביטחון.

מוחמד ברכה: מי שכך נוהג, בל יופתע פעם אחר פעם מן התוצאות הנוראיות של המדיניות הזאת.

מוחמד ברכה: נגמר הפחד, עכשיו מדבר הייאוש.

מוחמד ברכה: לפני חידוש המשא-ומתן, לפני כל דבר, יש להסיר את המצור שהוטל על העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: שרון יהיה הירייה האחרונה של המשך הכיבוש, ואחריה לא יהיו תירוצים.

מוחמד ברכה: תהיה דרך אחת של שלום צודק, שתי מדינות לשני עמים ונסיגה מהגולן ומירושלים המזרחית.

מוחמד ברכה: חד"ש תוסיף להיאבק נגד העמקת הפערים ונישול העובדים.

מוחמד ברכה: זו גם הזדמנות להביע צער על הסתלקותו של עמיר פרץ מהזירה החשובה אך הנטושה הזאת לטובת השתתפות מביכה ואומללה בממשלת שרון.

מוחמד ברכה: הכול מסחרה, עמיר, והכול הכול מסחרה, עמיר פרץ.

מוחמד ברכה: ובאותו עניין, התקציב שעבר היום בקריאה ראשונה על-ידי קואליציות שרון-פרס-פרץ הוא התקציב שהכין שוחט.

מוחמד ברכה: ללמדנו, שבנושא הכלכלי כבר מזמן יש אחדות דעים בין המפלגות הגדולות.

מוחמד ברכה: שתיהן מכות בשכירים, אותו מעמד נטוש ופגיע המונה יותר ממיליון איש.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מוחמד ברכה: כן, אדוני.

מוחמד ברכה: חד"ש תיאבק כנגד המשך קיפוחה ואפלייתה השיטתית של האוכלוסייה הערבית וכנגד הפקעת אדמותיה, וגם בעניין הזה הרקורד של שרון מדאיג.

מוחמד ברכה: האוכלוסייה הערבית ניערה לאין-חזור את הגישה הפטרנליסטית, והיא תדע להיאבק על זכויותיה ועל אדמתה ועל מעמדה האזרחי תחת כל ממשלה.

מוחמד ברכה: בסוף החודש הזה ימלאו 25 שנים ליום האדמה הראשון, שהיה סימן דרך במאבקה ובחייה של האוכלוסייה הערבית, שלא תשכח את ידידיה ולא את יריביה ותמשיך לזכור את חלליה מכפר-קאסם ועד יום האדמה ועד האירועים של אינתיפאדת אל-קודס ואל-אקצא.

מוחמד ברכה: נאבקנו נגד נתניהו והבאנו להפלתו.

מוחמד ברכה: נאבקנו נגד ברק והבאנו להפלתו.

מוחמד ברכה: נפיל גם את שרון.

מוחמד ברכה: איננו מתרגשים יתר על המידה מאווירת החגיגיות והאחדות ומכל ההצגה שמתרחשת כאן היום.

מוחמד ברכה: תמיד זה מתחיל ככה.

מוחמד ברכה: השחיקה וההתפוררות בוא יבואו, מהר מהצפוי.

מוחמד ברכה: האופוזיציה האמיתית והקשה לממשלה הזאת היא המציאות.

מוחמד ברכה: האופוזיציה הראשית לא יושבת בבית הזה, ואי-אפשר לקחת חופשות ממושכות ממנה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, הייתי שמח להיווכח שאין כל קשר ודמיון בין עברו של שרון לבין עתידו, אלא שיש גבול אפילו לאופטימיות שלי.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: כבר רציתי להציע ליאיר פרץ לדבר במקומך, אבל בדיוק הופעת.

יולי יואל אדלשטיין: דאגתי שמא לא תופיע.

עמיר פרץ: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה יום חשוב מאוד מבחינתה של גשר, שהתנתקה בסופו של דבר בהסכמה והפכה תנועה עצמאית בתוך הכנסת הזאת.

מקסים לוי: ואז העיתונות והטלוויזיה מדברים על דילים כאלה ואחרים.

מקסים לוי: כאשר גשר נכנסה לישראל אחת היא היתה מפלגה עצמאית, והיום, בסופו של דבר, מפלגת העבודה נכנסה לממשלת האחדות הלאומית.

מקסים לוי: אינני רוצה לדבר על יושב-ראש תנועת גשר, דוד לוי, שתמך בשרון ועשה למען הפלתו של ברק בגלל המדיניות החברתית והמדינית שלו.

מקסים לוי: מה הניע את שרון?

מקסים לוי: אינני רוצה לומר, ואמר את זה יושב-ראש התנועה.

מקסים לוי: אבל האזנתי בקשב רב לראש הממשלה הנבחר אשר לאותם מפגשים שהוא עשה.

מקסים לוי: לא ראיתי שהוא נפגש עם המובטלים בעיירות הפיתוח; לא ראיתי שהוא דיבר על בעיית הזוגות הצעירים; לא ראיתי שהוא דיבר על הבעיות ועל התבערה החברתית שקיימת היום בעיירות הפיתוח.

מקסים לוי: נכון, כולנו הפכנו להיות אנשים שמסבירים בצורה כזאת או אחרת את הנושאים המדיניים.

מקסים לוי: אבל התבערה החברתית הקיימת, האבטלה האיומה בעיירות הפיתוח, הבנקים שעושקים היום את הזוגות הצעירים ומוציאים אותם הביתה, מפני שזוג צעיר איננו מסוגל לשלם משכנתה.

מקסים לוי: איך ישלם אותו מובטל מעיירת פיתוח, מדימונה ומקריית-שמונה?

מקסים לוי: איך ידבר?

מקסים לוי: ומה דיברו אנשי הליכוד על תקציב בייגה שוחט?

מקסים לוי: אני זוכר שישבתי כאן והיו הרצאות של לילות מימין, על תקציב שאיננו רגיש חברתית, על שהוא לא מבטא נכון את הבעיה.

מקסים לוי: הוא איננו בא לפתור את הבעיות האלה.

מקסים לוי: והנה היום עובר בקריאה ראשונה חוק בייגה בתמיכת הליכוד, והליכוד קיבל יותר מ-90% מקולות בני עיירות הפיתוח.

מקסים לוי: איזו בשורה יש בתקציב האומלל הזה?

מקסים לוי: הייתי מבין אם היה בא ראש הממשלה הנבחר ואומר, אני מייעד 2 מיליארדי שקלים לנושאים החברתיים ברשויות המקומיות, לבעיות חברתיות, ואמצע זמן כדי לטפל בהן.

מקסים לוי: זה היה נכון.

מקסים לוי: אבל הוא לא דיבר על המובטלים ועל זוגות צעירים.

מקסים לוי: ודאי שלא נתנגד להקמת ממשלת האחדות הלאומית, אבל גם לא נתמוך בה.

מקסים לוי: הדבר העיקרי יהיה, שאנחנו כאן נביא אותם חוקים שמיטיבים עם בני עיירות הפיתוח, שאנשי הליכוד הגישו, כדי לבדוק את אמינותה של הממשלה הזאת בנושאים החברתיים.

מוחמד ברכה: כדי להשאיר פתח לכניסה לממשלה.

מקסים לוי: אין לי צל של ספק, אדוני היושב-ראש, שממשלת אחדות לאומית תוכל להעביר כל דבר, והיא תוכל להעביר גם את נושא התקציב האומלל שלא ייתן פתרונות.

מקסים לוי: היום ראשי הרשויות המקומיות לא רק שלא מקבלים תקציבים כדי להתאים את עצמם לבעיות חברתיות, גם הכנסות עצמיות מארנונה אין להם.

מוחמד ברכה: אם היו נותנים לדוד לוי תפקיד מתאים של שר, היית מצביע בעד הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: הוא תיכף מסיים, חבר הכנסת ברכה, תוכל לדבר אתו.

מקסים לוי: לא הפרעתי לך, אף שלא הסכמתי עם הרבה דברים שאמרת.

מקסים לוי: אל תפריע לי, אל תלמד אותי מה צריך לעשות.

מקסים לוי: ולכן, כאשר אני מדבר על הבעיות החברתיות, לא שמעתי את המשנה של ראש הממשלה, כפי שהוא התבטא בנושאים המדיניים.

מקסים לוי: טוב יעשה, וטוב יעשה הליכוד, אם לא ישכחו מאין באו.

מקסים לוי: הם באו מבני עיירות הפיתוח, מאותם אזורי מצוקה שנתנו להם תמיכה, ובסופו של דבר השטר הזה צריך להיפרע.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, זו בוודאי הישיבה האחרונה שלך כיושב-ראש, אתה עומד להתמנות לסגן שר הקליטה.

מקסים לוי: אני רוצה לברך אותך ולאחל לך הצלחה בתפקיד החדש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מקסים לוי על הברכות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרים, אתחיל בכך שאברך אותך על הישיבה האחרונה שלך כיושב-ראש ועל כך שאתה הולך למלא את התפקיד שאתה מאוד אוהב.

עמיר פרץ: אני מאחל לך הצלחה.

עמיר פרץ: לפני כשנתיים הוקמה סיעה שהרבה מאוד אנשים רצו מאוד שהיא תהיה אפיזודה חולפת, מהשמאל ומהימין.

עמיר פרץ: כולם לא הבינו איך הסיעה הזאת מתנהגת, למי היא שייכת, למה היא לא פה, למה היא לא שם, למה היא יכולה להיות פה, פה ושם.

עמיר פרץ: מאוד פשוט: מדינת ישראל חטאה וחוטאת במשך שנים רבות בדרך שבה חינכה את הציבור בישראל להתחלק.

עמיר פרץ: צריך להגיד את האמת: מה זה שמאל וימין?

עמיר פרץ: מה זו הצביעות שמשתוללת במדינה הזאת?

עמיר פרץ: הרי רק במדינת ישראל יכול להיות מצב, שאם נתפוס אזרח ברחוב ונשאל אותו אם הוא שייך לשמאל או לימין, והוא יענה מה עמדתו, האם הוא בעד מדינה פלסטינית, האם הוא נגד מדינה פלסטינית.

עמיר פרץ: איש לא יעלה על דעתו לומר מה עמדתו הכלכלית-החברתית, מה דעתו על הפערים בישראל.

עמיר פרץ: בכל מדינה נורמלית בעולם אתה תופס אדם ברחוב ושואל אותו, אתה שמאל או ימין, הוא ידע לומר לך.

עמיר פרץ: פה חינכנו את הציבור בצורה שיטתית, כדי שבסופו של דבר הכוחות החברתיים לא יוכלו להתאחד.

עמיר פרץ: אגיד לידידי שביקר אותי, מוחמד ברכה, החלום שלי הוא, שדרך המסר שאנחנו מביאים, יום אחד דווקא ערבים, מהאזורים אולי הקשים ביותר, ירגישו שותפים פוליטית לבני עיירות הפיתוח.

עמיר פרץ: זה הדבר הטבעי שהיה צריך להיות.

עסאם מח'ול: מה זה שייך?

עמיר פרץ: סליחה, עשיתי זאת בהסתדרות: ברשימה שאני עומד בראשה יש אנשים מהליכוד, מהעבודה וממפלגות ערביות.

עמיר פרץ: באותה רשימה, לא בקואליציה.

עמיר פרץ: הלכנו לבוחרים ואמרנו שזו הרשימה ששמה את הפרנסה במרכז העשייה.

עמיר פרץ: ואני שואל אתכם, יש כמה חברי כנסת ותיקים, חיים רמון ידידי ותיק ממני, לא בהרבה אבל ותיק ממני, ויש לו ניסיון רב.

עמיר פרץ: חיים רמון ידידי, אם תעיד בשבילי, יחשדו בך, כי תמיד תעיד בשבילי טובות, אבל תנסה פעם אחת להיות אובייקטיבי: האם בכנסות שאתה זוכר מאז ומעולם, הנושאים של העובדים והגמלאים עמדו בצורה כל כך אינטנסיבית על שולחנה של הכנסת, כך שהכנסת נאלצה פעם אחר פעם לבוא ולהעמידם על סדר-יומה?

עמיר פרץ: מתי הכנסת עסקה כל כך הרבה בחוק שכר מינימום?

עמיר פרץ: מתי הכנסת עסקה כל כך הרבה בזכויות הגמלאים?

עמיר פרץ: מתי הכנסת עסקה כל כך הרבה בזכויות נשים עובדות?

עמיר פרץ: מעולם לא.

מרדכי משעני: מה זה שייך?

עמיר פרץ: תיכף אסביר.

עמיר פרץ: ואני הייתי חבר כנסת בסיעה גדולה, ובסיעה גדולה לא הצלחתי להביא לידי ביטוי את הנושאים החברתיים-הכלכליים, כי תמיד היו לסיעה סדרי עדיפויות אחרים.

עמיר פרץ: הפכנו מפלגה שיש לה ניסיון.

עמיר פרץ: אני לא צריך את הטובות של מוחמד ברכה ושל אף אחד מהסיעות הערביות, שיטיף לי מה זה שלום.

קריאה: – – –

עמיר פרץ: להיות רודף שלום בכפר הערבי, זה מאוד פשוט.

עמיר פרץ: להניף את דגל השלום בשדרות, זה יותר מסובך.

עסאם מח'ול: מה זה שייך?

עמיר פרץ: אל תטיף לי.

עמיר פרץ: כאשר הנפתי את דגל השלום בשדרות כראש מועצה, הילדים שלי היו צריכים להילחם על העמדות של אבא שלהם בבית-הספר.

עמיר פרץ: אצלך הילדים שלך מקבלים מחיאות כפיים, אתה עובד בזירה נוחה.

עמיר פרץ: תעבוד בזירה אחרת.

עמיר פרץ: תלמדו להעריך את מי שמניפים את דגל השלום.

עמיר פרץ: לא יעזור לכם כלום, הציבור הערבי יודע את עמדותי, וגם הציבור היהודי יודע את עמדותי.

עסאם מח'ול: – – –

עמיר פרץ: ועם זאת, באתי לכנסת הזאת כדי לקדם את העובדים והגמלאים, גם את הערבים.

עמיר פרץ: משחק השלום השאיר גם את הציבור הערבי שלך מבחינה חברתית מאחור.

עמיר פרץ: גם אתם לא ידעתם מעולם לטפל בהם.

עסאם מח'ול: – – –

עמיר פרץ: תעשה לי טובה, אתה מדבר על דגל אחד ומשאיר את הציבור שלך במצוקה הכי קשה.

עמיר פרץ: מעולם לא טיפלת בהם.

עמיר פרץ: אנחנו נטפל בהם, לא יעזור לך שום דבר.

מוחמד כנעאן: – – –

עמיר פרץ: אני רוצה לומר, חרתנו על דגלנו לקדם את הנושאים האלה, ועם שני חברי כנסת למדנו את המפה הפוליטית והעברנו את חוק חברות כוח-אדם, שהפך דגל של יום העצמאות לעובדים בישראל.

עמיר פרץ: העברנו שוויון לכל העובדים ובכל זכויות הגמלאים.

עמיר פרץ: זה ההסכם הקואליציוני היחיד שמדבר רק על זכויות חברתיות.

עמיר פרץ: אני מודיע כאן על שני תאריכים – – –

עסאם מח'ול: – – –

עמיר פרץ: לא יעזור לך כלום.

עמיר פרץ: קבענו שני תאריכים.

עמיר פרץ: הודעתי לפני הבחירות האחרונות, שגם אם תקום ממשלה צרה, לא של מפלגת העבודה – לא אשתמש במפלגת העבודה ככיסוי בשבילי – והיו מתחייבים ל-1,000 דולר שכר מינימום, היו מתחייבים להעביר חוק פנסיה ממלכתית לכו-לם, לרבות לערבים – – –

עסאם מח'ול: הם לא התחייבו.

עמיר פרץ: התחייבו, לא יעזור לך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמיר פרץ, אני מבקש לסיים.

עמיר פרץ: אני מסיים.

עמיר פרץ: לא יעזור לכם כלום.

ראובן ריבלין: אביטל צריך עוד לחזור הביתה אחרי ההשבעה.

עמיר פרץ: לא יעזור לכם כלום, כל המפלגות.

עמיר פרץ: רובי ריבלין היה אחד האנשים שצייר את זה הכי יפה, כשבעת ההצבעה על חוק חברות כוח-אדם אמר:

עמיר פרץ: יש סיעה אחת בכנסת עם שני מנדטים שהעמידה לעצמה יעדים והשיגה אותם.

עמיר פרץ: אנחנו באנו והבאנו שר שגדל וצמח מהשטח, שמכיר כל פרט ופרט, מכיר את האוכלוסיות – איש אהוב ויקר על כל המגזרים, והוא יהיה שר שיהפוך למצפון החברתי של ממשלת ישראל.

עמיר פרץ: ואם לא יקיימו את ההבטחות שרשומות בהסכם אתנו – אנחנו לא נתבייש.

עמיר פרץ: באותה מידה שנכנסנו, אנחנו נצא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עמיר פרץ: ומשפט אחרון – אני מקווה שממשלת ישראל תטפל במהירות, מכיוון ששניים מהחטופים בלבנון, מכיוון שגם החטוף השלישי – כולם אנשים שמחכים מאוד לבשורה.

עמיר פרץ: אני מקווה שכל סיעות הבית – מהאופוזיציה, מהקואליציה – יעשו הכול להחזיר בשלום את החטופים שלנו הביתה.

עמיר פרץ: ואני מאחל לממשלה הזאת, לראש הממשלה ולשר החברתי שלנו, הצלחה מאוד גדולה, כי מדינת ישראל לא תוכל להתקיים לאורך זמן עם פערים חברתיים כאלה.

עמיר פרץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רומן ברונפמן, ואחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, חברי הממשלה היוצאת, חברי הממשלה הנכנסת, כנסת נכבדה, אורחי המשכן, לפני ממשלת האחדות בראשותו של אריאל שרון שלושה צירים עיקריים: ציר ביחסים בין-לאומיים, ובפרט ביחסים בינינו לבין העם הפלסטיני ושכנינו הערבים – בציר הזה מחכה עבודה רבה, וצדק חבר כנסת מרידור כאשר אמר:

רומן ברונפמן: מה שייעשה בחודשים הקרובים – ייעשה.

רומן ברונפמן: אני מאמין שאין דרך אחרת מהדרך של סיום הסכסוך על-ידי פשרה טריטוריאלית עמוקה, הורדת יישובים מבודדים והגעה להסכמי שלום אמת עם הפלסטינים.

רומן ברונפמן: הציר השני הוא ציר חברתי.

רומן ברונפמן: הפערים הכלכליים בין העשירים לעניים הם בין הגדולים בעולם.

רומן ברונפמן: יש פער בין החברה היהודית לחברה הערבית, פער בין פריפריה למרכז, ואת הפערים האלה צריכים לצמצם, אם לא לסגור.

רומן ברונפמן: הציר השלישי הוא ציר ביחסי דת ומדינה – בהעדר חוקה למדינת ישראל, בהתפשטות הפונדמנטליזם היהודי ובחוסר שוויון בין חלקי העם.

רומן ברונפמן: גם בציר הזה יש להתקדם ולנהוג בזהירות.

רומן ברונפמן: היום ראינו, שלא ראש הממשלה הנבחר, שהצביע רק לפני חצי שנה על שוויון זכויות בין חרדים לבין חילונים בשירות ביטחון, אלא גוש חרדי הוא זה שמנחה את קו הממשלה, וראינו את המעידה הראשונה של הממשלה העתידה לקום.

רומן ברונפמן: אני מאחל לממשלה הזאת הצלחה, כי הצלחת הממשלה היא הצלחת העם, היא הצלחת המדינה, אבל אני בספק אם אריאל שרון יהיה נחוש מספיק – בעזרת הגוש הליברלי שבתוך הליכוד – להנהיג את הציר הזה בתבונה ובזהירות ולנסות לסגור את הפער ולא להרחיבו.

רומן ברונפמן: אני והמפלגה, הבחירה הדמוקרטית, מאחלים הצלחה לממשלה.

רומן ברונפמן: אנחנו לא נוכל לתמוך, בגלל הרכבה המוזר, אבל גם בוודאי לא להתנגד, כי אנחנו ערים ומודעים לכך שהציבור במדינת ישראל מעוניין בממשלת אחדות כביטוי פוליטי לאחדות בעם ולאחדות בחברה.

רומן ברונפמן: אני מאחל לממשלה הנכנסת הצלחה רבה והצלחת אמת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברונפמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת תאופיק חטיב.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: הדוברים הנותרים הם חבר הכנסת מיכאל קליינר וחבר הכנסת רן כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכל הדוברים להקפיד – לכל דובר שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כבר מצפים לבואו של ראש הממשלה הנכנס ונעבור עוד מעט להצבעה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קראתי בקווי היסוד של הממשלה כמה דברים שהלוואי, הלוואי שיתגשמו.

תאופיק חטיב: דבר ראשון, ראיתי את דאגתה של הממשלה – בקווי היסוד אני מתכוון – לנושא השוויון בין האזרחים, ונאמר שם מפורשות: שוויון וכבוד לכל אזרחי מדינת ישראל, חופש וחופש פולחן.

תאופיק חטיב: אומנם זה כתוב גם במגילת העצמאות ועדיין לא בא לידי ביטוי, אבל בואו ניתן את ההזדמנות לממשלה הזאת להביא את מה שלא בא במשך 53 שנים, ואולי אולי תתגשם הנבואה.

תאופיק חטיב: נושא אחר – ראיתי שם דגשים שמטרתם להביא לסיום הסכסוך, לשלום עם הפלסטינים ועם מדינות ערב.

תאופיק חטיב: אני חושב שפה הממשלה צריכה גם לדעת את האמת אבל גם לומר את האמת לעם.

תאופיק חטיב: אם באמת רוצים לסיים את הסכסוך, צריכים לסיים את הכיבוש.

תאופיק חטיב: אי-אפשר לבוא למתנחלים ולהגיד להם: אתם תישארו במקומכם, שום דבר לא יזוז, ולהגיד לפלסטינים: אנחנו נסיים את הסכסוך.

ראובן ריבלין: – – – הולכים לחיות בשלום – – – מה קרה.

תאופיק חטיב: המתנחלים לא ירצו לקבל את הדרכון הפלסטיני, אני יודע.

ראובן ריבלין: יקבלו דרכון ישראלי, מה קרה.

מוחמד ברכה: אז שיחזרו הביתה.

ראובן ריבלין: זה הבית שלהם – – –

קריאה: זה הבית של כולנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש להפסיק את הדיון המעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, עוד מעט בתקשורת אתה תתבטא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהלום.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, למה עברת לספסל האחורי?

תאופיק חטיב: מותר לתת הזדמנות לחבר כנסת לשעבר ראובן ריבלין – – –

ראובן ריבלין: – – –

תאופיק חטיב: לא, אמרתי, מותר לתת צ'אנס לחבר כנסת לשעבר ראובן ריבלין – –

ראובן ריבלין: חבר כנסת גם עכשיו.

תאופיק חטיב: – – לומר משהו שהוא לא יוכל לאומרו כאשר יהיה שר.

תאופיק חטיב: אז זו הזדמנות אחרונה להתפרק, זה בסדר.

תאופיק חטיב: חשוב יותר לומר את האמת כאשר אתה שר וכאשר אתה יכול להשפיע, ולומר את האמת לא רק לתקשורת – לומר את האמת שיש לך בפנים לאנשים שיכולים להשפיע, ולומר גם שבלי האמת הזאת אי-אפשר לשנות.

תאופיק חטיב: ברק ידע, אבל הוא לא הצליח להתנהג כפי שהיה צריך להתנהג.

תאופיק חטיב: ואני חושב, שרבים כאן יודעים, שבלי סיום הכיבוש אין סיום הסכסוך.

תאופיק חטיב: כולנו יודעים, ולא אני צריך לומר זאת, אלא ראש הממשלה ושרי הממשלה צריכים לומר זאת לציבור.

תאופיק חטיב: בלי סיום הכיבוש אין סיום הסכסוך.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

תאופיק חטיב: אני אסיים.

תאופיק חטיב: סוף טוב, הכול טוב – אני מקווה.

תאופיק חטיב: אני הייתי מציע לממשלה, שכל כך התרחבה, שתי עצות קטנות.

תאופיק חטיב: עצה אחת – לא לתקוף על נושא שבסופו של דבר מאמצים אותו.

תאופיק חטיב: חברי הליכוד תקפו את הממשלה הקודמת על התרחבותה ל-24 שרים, והיום היא עומדת על מינימום 26, ועוד היד נטויה.

תאופיק חטיב: עצה שנייה – מאחר שיש הרבה שרים ומעט מאוד תפקידים הייתי מציע, למשל, לשר גנדי לתת גם את הסמכויות בנושא הפליטים וכל אלה שהיו קורבנות הטרנספר לשעבר, ולשר ליברמן לתת גם את הטיפול בשלום הילד או הילדים – ילדי השכנים, נוסף על התפקיד שלו.

תאופיק חטיב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חטיב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

קריאה: ואחריו?

יולי יואל אדלשטיין: נציג סיעת האופוזיציה הגדולה, אחרון הדוברים – חבר הכנסת רן כהן.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מאמין שהממשלה הזאת תחזיק מעמד שנתיים וחצי; יהיו לנו שנתיים וחצי ארוכות.

עזמי בשארה: אני מאמין שהיא תחזיק מעמד, מכיוון שמה שמחזיק אותה ביחד זה האופורטוניזם הפוליטי הטהור, שהוכיח את עצמו להיות הכוח הפוליטי החשוב ביותר והחזק ביותר.

עזמי בשארה: לכן היא גם תאריך ימים, מכיוון שיש אינטרס בכיסא.

עזמי בשארה: אין שום הסבר אחר לשאלה איך הורכבה הממשלה הזאת, חוץ מהאופורטוניזם הפוליטי של אריאל שרון, שחושש ממצור בין-לאומי וחוסר יכולת לתמרן פוליטית גם באזור וגם בין-לאומית.

עזמי בשארה: הוא שם את העבודה בשני התיקים שהם נושא ההתקפה עליו, הביטחון והחוץ, כך שיהיה לו אליבי לא רק ביחסים בין-לאומיים אלא גם, כנראה, מול הערבים, כדי שיוכל לטעון בפומבי שהוא לא ינהל משא-ומתן כל עוד יש אלימות.

ראובן ריבלין: – – – עם נאומו של ראש הממשלה היוצא.

עזמי בשארה: כן, כן, אבל שמעון פרס ינהל דיאלוג עם הפלסטינים גם עם האינתיפאדה קיימת, וזה יהיה דיאלוג פרטי כזה, שלא ייקרא משא-ומתן.

עזמי בשארה: מפלגת העבודה איבדה את ייחודה הפוליטי, והריאליסט שמעון פרס הבין שכבר אין לו פרויקט פוליטי רעיוני, אין לו שליחות.

עזמי בשארה: לא רק שאין לו שליחות, כבר אין לו אשליה על שליחות, זה העיקר, והוא חייב את התיקים של הממשלה כדי להחזיק מפלגה.

עזמי בשארה: מפלגת העבודה איבדה את עצמה לדעת כאשר שריה חגגו את בחירתם במרכז כשמפלגתם הפסידה.

עזמי בשארה: מי שראה אותם חשב שמפלגת העבודה ניצחה בבחירות.

עזמי בשארה: היא הפסידה בבחירות.

עזמי בשארה: ההתפוררות הזאת, אובדן הדרך הפוליטי גרם לכך שמפלגת העבודה חייבת להיאחז בתיקים הממשלתיים כדי להחזיק מעמד כמפלגה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, שמעתי היום את הנאום של ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון, והאמת היא שכבר אמרו הרבה על כך שהוא בעצם לא הרבה בדיבורים בזמן הבחירות, אבל אני שמעתי כאן מין נאום, במקרה הטוב, של יום העצמאות.

עזמי בשארה: לא הבנתי בכלל מה המסר הפוליטי.

עזמי בשארה: אולי היה צריך לחלק פטישי פלסטיק לחברי הכנסת באותה הזדמנות.

עזמי בשארה: לא הבנתי באמת את המסר.

עזמי בשארה: מדובר בדברים כמו: השלום מצריך ויתורים מכאיבים, לא ננהל משא-ומתן בזמן אלימות.

עזמי בשארה: לא הבנתי באמת את פרוגרמת השלום של אריאל שרון.

עזמי בשארה: לברק היתה תוכנית שלום לא מקובלת עלינו, אבל למר שרון אין תוכנית שלום, וקשה לי מאוד לחשוב מה יכולה להיות תוכנית השלום של ממשלה, שיושב בה רחבעם זאבי, גנדי, ויושב בה מר ליברמן.

עזמי בשארה: אני לא יודע מה המסר לעולם הערבי, אני לא יודע מה המסר לערבים בישראל, אני לא יודע מה המסר עם כל הסיפור הזה של שוויון לאזרחים, כאשר יושבים בממשלה הזאת אנשים שיש להם לא רק רעיונות אנטי-ערביים, אלא במוצהר – גנדי היה צריך כאן שעות לנמק למה הוא דוגל בטרנספר, והוא נימק זאת מבימת הכנסת.

עזמי בשארה: פוליטיקאים אירופים עם דעות פחות דקלרטיביות מאלה מבחינה גזענית, הוטל עליהם מצור בין-לאומי כאשר הם השתתפו בממשלות.

עזמי בשארה: לשכתו של ברק הפכה מרכז הסברה בין-לאומי נגד פוליטיקאי אירופי מסוים, כאשר הוא נבחר, ודעותיו פחות חריפות מאשר של גנדי ושל ליברמן, שרוצה להפציץ גם את טהרן וגם את אסואן וגם עוד בירות ערב, אני לא יודע איזה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

עזמי בשארה: גולת הכותרת של המינויים – עוזי לנדאו כשר לביטחון פנים.

עזמי בשארה: יפה מאוד.

אליעזר כהן: חברים שלך מפציצים את ירושלים.

עזמי בשארה: אתם חושבים שאנחנו מפחדים?

ראובן ריבלין: הם לוחמים עזי נפש יותר מה"חיזבאללה" או פחות מה"חיזבאללה"?

עזמי בשארה: יש כאן אנשים שיושבים בכנסת ועוד חושבים שאנחנו במנטליות של 1948 כי הם במנטליות של 1948.

עזמי בשארה: חבר כנסת מסוים אפילו אמר לי מהבמה הזאת: תזכרו מה עשינו להורים שלכם ב-1948.

עזמי בשארה: הוא היה חבר כנסת.

עזמי בשארה: המנטליות של להפחיד אותנו ולשים אנשים כאלה לא תעבוד.

עזמי בשארה: לא רק שאנחנו לא ניסוג מבחינת גיבוש תודעתנו הלאומית כערבים, אלא אנחנו בכלל לא חושבים ששוויון אזרחי הוא טובה שעושים לנו.

עזמי בשארה: אנחנו, כילידים, לא חושבים ששוויון אזרחי הוא טובה שממשלת ישראל עושה לנו בכלל, ולכן גם לא תהיה מהבחינה הזאת שום נסיגה.

עזמי בשארה: אם יהיה מצדה של ממשלת ישראל ניסיון לפגוע בעקרון השוויון או לפגוע ולא לכבד את תודעתנו הלאומית כערבים פלסטינים בארץ הזאת, לדעתי מובן שיהיה משבר, יהיה עימות, והניסיון מראה שיהיה כישלון של הממשלה הזאת.

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל קליינר, שלוש דקות, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עוד בטרם הושבעה ממשלת העבודה בראשות שרון אפשר לקבוע כי שרון פתח ברגל שמאל.

מיכאל קליינר: מי יחליט בממשלה הזאת?

מיכאל קליינר: מי ינווט?

מיכאל קליינר: מי יוביל?

מיכאל קליינר: שרון הבטיח ב"סינרמה" כי את תיק הביטחון ימסור לברק ואת תיק החוץ לנתניהו.

מיכאל קליינר: בפועל שני התיקים החשובים האלה נמסרו למפלגת העבודה, ובמקום נתניהו או איש ליכוד אחר בתפקיד שר החוץ, קיבלנו את אדריכל אסון אוסלו ואחד האחראים הישירים למצב הביטחוני החמור שבו אנו נתונים, שמעון פרס.

ויצמן שירי: אני אדבר עם – – – שימנה אותך שר.

מיכאל קליינר: גם קווי היסוד אינם מבשרים טובות.

מיכאל קליינר: אם לשפוט על-פי קווי היסוד, חילופי השלטון אינם מבשרים מהפך אידיאולוגי.

מיכאל קליינר: במקום קווי יסוד המדברים על מחיקת הסכם אוסלו, על חיזוק זהותה היהודית של מדינת ישראל ועל חיזוק ההתיישבות היהודית בכל רחבי ארץ-ישראל, קיבלנו קווי יסוד שבאופן חסר תקדים מכילים את החלטות האו"ם 242 ו-338 על הפלסטינים, דבר שאפילו ממשלת ברק התנגדה לו, ומשמעותו: קבלת העיקרון של חזרה לגבולות 1967 בתיקונים קלים.

מיכאל קליינר: ניהול המשא-ומתן עם המפלגות השונות התנהל בערך כמו סדר אכילת הטרף בטבע.

מיכאל קליינר: כמו שהלביאה מגישה את הציד לאריה, כך מסר הליכוד את הבכורה למפלגת העבודה.

מיכאל קליינר: אחר כך באו הנשרים של ש"ס, אחריהם רבו ביניהם המפד"ל וישראל בעלייה מי ייטול את תפקיד העורבים, וגם מקומם של האיחוד הלאומי וישראל ביתנו – על תקן הצבועים, המכשירים כל שרץ בקווי היסוד של הממשלה, לא נפקד.

מיכאל קליינר: לצערי יש גם מפלגות שיתנדבו לתפוס את תפקיד התולעים הנהנות מהשיירים של השיירים.

מיכאל קליינר: הממשלה הזאת תתנהל כמו העונש הברברי בסיפורי טרזן, שם היו הפראים קושרים את רגלי הקורבן לשני עצים, מכופפים ואז משחררים בבת אחת.

מיכאל קליינר: כך יקרה גם לממשלת שרון.

מיכאל קליינר: כל אחת מהמפלגות התכופפה כדי להיות חלק מהממשלה, וכשהממשלה תתחיל ימיה, כל אחד ממרכיביה ימשוך בעוצמה לכיוון שלו כדי לרצות את קהל בוחריו, והתוצאה תהיה שהממשלה תיקרע לגזרים ותתרסק.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, סיעת חרות תמכה בהקמת ממשלת אחדות לאומית, אבל לא לממשלה הזאת פיללנו.

מיכאל קליינר: אנו נשרת את העם באופוזיציה ונמלא את תפקידנו בכנסת כדי להבטיח שהממשלה תפעל במלוא המרץ כדי להשיב את הביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

מיכאל קליינר: זאת הסיבה שלשמה קמה הממשלה הזאת, ובלעדיה אין לממשלה הזאת זכות קיום.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רן כהן, אחרון הדוברים, ואנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, להתחיל להתיישב.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה הנבחר, חברות וחברי הכנסת, איך שההיסטוריה יודעת לפעמים ללעוג ולהיות אכזרית למי שאומר דברים ולא חושב על מה שיעשה.

רן כהן: רק לפני 18 חודשים אמר מי שמיועד להיות שר, אביגדור ליברמן – אתם משקרים, הוא אמר, על הרחבת הממשלה.

רן כהן: הרי כל ההרחבה של הממשלה לא נועדה לפתור בעיות של הקואליציה הרחבה, היא נועדה קודם כול לפתור בעיות בתוך המפלגות.

רן כהן: אמרה המיועדת להיות שרת החינוך, לימור לבנת: המעשה הזה פסול מכול וכול, זה מעשה מושחת, הרחבת הממשלה.

רן כהן: אמר רחבעם זאבי, זה לגיון השרים, על הרחבת הממשלה.

רן כהן: ואמרו עוד המיועדים להיות שרים – ציפי לבני: ראש הממשלה רומס את הדמוקרטיה.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, עניין הניפוח של הממשלה והבזבוזים שלה, כפי הנראה יהיה המגרעת הכי קטנה שלה.

רן כהן: אנחנו רואים ממשלה ששני קטביה הם החרדים והמתנחלים, ולכן הממשלה הזאת צפויה להיות, לדאבוני הרב, ממשלה אנטי-חברתית, כמו כל ממשלות הליכוד הלאומי, שבימיהן הפערים החברתיים רק גדלו והתרחבו.

רן כהן: הקשבתי לנאום של ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון.

רן כהן: הרי היום אפשר היה לבוא ולומר דברים פשוטים: אני הולך לעשות כך וכך בחינוך, להוסיף כך וכך לתעסוקה, כך וכך להוסיף לרווחה ולבריאות.

רן כהן: שום דבר, רק הכרזות שדופות שאין בהן שום דבר.

רן כהן: לעומת זאת, אנחנו נישאר עם 1.3 מיליון העניים, 530,000 מהם ילדים עניים, ונראה, כנראה, שלא תהיה שום תקווה.

רן כהן: יתר על כן, רבותי חברי הכנסת, בין 78 חברי כנסת שתומכים בממשלה הזאת, גוש הווטו הוא הגוש החרדי.

רן כהן: זה הגוש שהיום הוכיח שהוא מכופף את הממשלה הזאת, עוד לפני שהיא התחילה לעבוד.

רן כהן: הגוש הזה הוכיח היום, שבהינף יד הוא הצליח לסחוט שנתיים של שחרור בחורי הישיבות כולם.

רן כהן: לא חלקם, לא לשנה, לא לארבעה חודשים – לשנתיים המשך של השחרור, ההשתמטות הזאת הגורפת.

רן כהן: ואחרון-אחרון, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים מול ים של אלימות גואה.

רן כהן: ראש הממשלה הנבחר, אין ספק, מול אלימות של הטרור הפלסטיני צריך להילחם, ועל העניין אין ולא יכול להיות ויכוח, אבל אם הבשורה היא רק להילחם בלי להיות יצירתי, בלי להציע שום דבר שיש בו גם אופק מדיני, אין שום סיכוי.

רן כהן: אני אומר לך, באמת, אריאל שרון, אולי באמת עם הניסיון שלך, הידע שלך, הוותק שלך, בכל זאת תוכל לייצר איזה דבר שיכלול גם פתרון מדיני יצירתי וגם פתרון של שיתוף פעולה ביטחוני, כמו למשל, אולי, הפתרון של שלום כולל שיתחיל בגזרות.

רן כהן: שלחתי לך בעניין הזה מכתב ותראה אותו.

אליעזר כהן: בדיוק כמו שמרצ עושה.

רן כהן: אני מבטיח לך הבטחה, אף שהרכבה של הממשלה, אף שתכניה ומהות קיומה מנבאים רעות, כך אני סבור, אני מתפלל שייכונו בימיה יותר שלום, יותר ביטחון, יותר צדק חברתי, יותר רווחה.

רן כהן: אני מבטיח, שאם זה יקרה, אנחנו נברך.

רן כהן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, כל מי שרוצה ויכול וצריך להצביע יתפוס נא את מקומו.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 3(ג) לחוק-יסוד הממשלה, הכנסת תצביע ותאשר בסיום הדיון את הודעת ראש הממשלה הנבחר בדבר הרכבה של הממשלה, חלוקת התפקידים בה וקווי היסוד של מדיניותה, כפי שהוצגו על-ידו.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו ניגש להצבעה על הודעת ראש הממשלה הנבחר.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 47 בעד הודעת ראש הממשלה הנבחר א' שרון – 72 נגד – 21 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה הנבחר א' שרון על כינון הממשלה והרכבה נתקבלה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מודיע בזאת, שהכנסת אישרה, ברוב של 72 חברי כנסת בעד, 21 חברי כנסת נגד וללא נמנעים, את הודעת ראש הממשלה בדבר הרכבה של הממשלה, חלוקת התפקידים בה וקווי היסוד של מדיניותה, כפי שהוצגו על-ידי ראש הממשלה בנאומו היום בכנסת.

אברהם בורג: בהצלחה, אדוני ראש הממשלה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לטקס הצהרת האמונים של ראש הממשלה ושרי הממשלה.

אברהם בורג: תחילה אזמין את ראש הממשלה להצהיר אמונים, ולאחר מכן אקרא לשרים להצהיר אמונים לפי סדר האל"ף-בי"ת.

אברהם בורג: כל מי שאקרא בשמו יעלה לדוכן, יקרא את הצהרת האמונים ויחתום עליה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה והשר לקליטת העלייה, מר אריאל שרון, הואל נא לעלות לדוכן ולהצהיר אמונים.

אברהם בורג: בבקשה.

אריאל שרון: אני אריאל שרון, בן שמואל ודבורה, זיכרונם לברכה, מתחייב כראש הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כראש הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אריאל שרון: (חותם על ההצהרה) (מחיאות כפיים)

אברהם בורג: רבותי, אני מבקש להימנע ממחיאות כפיים, זה לא נהוג באולם הכנסת.

אברהם בורג: שמואל אביטל, בבקשה.

שמואל אביטל: אני שמואל אביטל, בן רבי מכלוף, זכרו לברכה, וסוליקה, תיבדל לחיים ארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

שמואל אביטל: (חותם על ההצהרה)

אוחנה: אני אשר אוחנה, בן דוד, זכרו לברכה, וחסיבה, תיבדל לחיים טובים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אוחנה: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: בנימין בן-אליעזר, שר הביטחון, בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: אני, בנימין פואד בן-אליעזר, בן סאלח ופרחה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: שלמה בניזרי, שר העבודה והרווחה, בבקשה.

שלמה בניזרי: אני שלמה בניזרי, בן מימון ועישה-אליס, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

שלמה בניזרי: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: נסים דהן, שר הבריאות, בבקשה.

אברהם בורג: הרשימה עוד ארוכה.

נסים דהן: אני נסים דהן, בן אבי מורי רבי דוד ואמי מורתי סעדה דהן, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

נסים דהן: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: צחי הנגבי, השר לאיכות הסביבה, בבקשה.

צחי הנגבי: אני צחי הנגבי, בן עמנואל, זכרו לברכה, וגאולה, תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

צחי הנגבי: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: מתן וילנאי, שר המדע, התרבות והספורט, בבקשה.

מתן וילנאי: אני מתן וילנאי, בן זאב ואסתר, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

מתן וילנאי: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: רחבעם זאבי, שר התיירות, בבקשה.

רחבעם זאבי: אני רחבעם זאבי, בן שלמה ומינה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

רחבעם זאבי: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: סאלח טריף, בבקשה.

סאלח טריף: אני, סאלח טריף, בן פרחאן ופטמה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

סאלח טריף: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: אלי ישי, סגן ראש הממשלה ושר הפנים, בבקשה.

אליהו ישי: אני אליהו ישי, בן ציון ואיבט, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אליהו ישי: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: רענן כהן, בבקשה.

רענן כהן: אני רענן כהן, בן אלישע וחנה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

רענן כהן: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: ציפי לבני, השרה לשיתוף פעולה אזורי, בבקשה.

ציפי לבני: אני ציפי לבני-שפיצר, בת איתן, זכרו לברכה, ושרה, תיבדל לחיים, מתחייבת כחברת הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחברת הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

ציפי לבני: (חותמת על ההצהרה)

אברהם בורג: לימור לבנת, שרת החינוך, בבקשה.

לימור לבנת: אני, לימור לבנת-הניג, בת עזריאל ושולמית לבנת, מתחייבת כחברת הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחברת הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

לימור לבנת: (חותמת על ההצהרה)

אברהם בורג: אביגדור ליברמן, שר התשתיות הלאומיות, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אני, אביגדור ליברמן, בן לב ואסתר, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אביגדור ליברמן: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: עוזי לנדאו, השר לביטחון פנים, בבקשה.

עוזי לנדאו: אני, עוזי לנדאו, בן חיים, זכרו לברכה, ואולגה, תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: דני נוה, בבקשה.

דני נוה: אני, דני נוה, בן מרדכי, זכרו לברכה, ויהודית מנהיים, תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: אני מבקש, בבקשה, מספיק.

אברהם בורג: אליהו סויסה, בבקשה.

אליהו סויסה: אני, אליהו סויסה, בן יוסף, זכרו לברכה, ורחל, תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: אפרים סנה, שר התחבורה, בבקשה.

אפרים סנה: אני, אפרים סנה, בן משה וחנה, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: שמעון פרס, סגן ראש הממשלה ושר החוץ, בבקשה.

שמעון פרס: אני, שמעון פרס – – –

אברהם בורג: את זה עוד לא שמעתם אף פעם.

שמעון פרס: כל פעם זה משתנה.

שמעון פרס: אני, שמעון פרס, בן יצחק ושרה פרסקי, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: ראובן ריבלין, שר התקשורת, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני, ראובן ריבלין, בן יוסף-יואל, זכרו לברכה, ורחל, תיבדל לחיים ארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: מאיר שטרית, שר המשפטים, בבקשה.

מאיר שטרית: אני, מאיר שטרית, בן דוד ומרים, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: סילבן שלום, סגן ראש הממשלה ושר האוצר, בבקשה.

סילבן שלום: אני, סילבן שלום, בן שמעון, זכרו לברכה, ומרים, שתיבדל לחיים ארוכים וטובים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

סילבן שלום: (חותם על ההצהרה)

אברהם בורג: שלום שמחון, שר החקלאות.

אברהם בורג: אני מבקש.

אברהם בורג: רובי, זה רק שנתיים.

אברהם בורג: שלום, רק רגע.

אברהם בורג: אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: השר ריבלין, השר ריבלין, השר ריבלין, השר ריבלין, אנא שב.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: השר שלום שמחון, בבקשה.

אברהם בורג: מספיק, חבר הכנסת עבד אלמאלכ דהאמשה.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: השר ריבלין, מספיק.

אברהם בורג: בבקשה, השר שמחון.

שלום שמחון: אני, שלום שמחון, בן מסעוד וסוזן, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: הגיעה הבשורה הטובה, אחרון אחרון חביב נתן שרנסקי, סגן ראש הממשלה ושר הבינוי והשיכון, בבקשה.

נתן שרנסקי: אני נתן שרנסקי, בן בוריס שרנסקי, זכרו לברכה, ואידה מילגרום, תיבדל לחיים ארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אברהם בורג: הודעה למזכיר.

א' האן: שרי הממשלה מוזמנים לנשיא המדינה.

א' האן: אוטובוס עומד לרשותם בחנייה של הכנסת.

א' האן: נוסעים במרוכז.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, שרי הממשלה, בהצלחה לממשלת ישראל.

אברהם בורג: חג פורים שמח.

אברהם בורג: הישיבה הבאה – ביום שני, י"ז באדר התשס"א, חג פורים שמח.

אברהם בורג: ישיבה זו נעולה.