ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 117, 2000-06-12 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, חברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, ט' בסיוון התש"ס, 12 ביוני 2000.

אברהם בורג: בטרם נגיד דברים לזכרו של חבר הכנסת לשעבר חיים כהן-מגורי, זיכרונו לברכה, אני רוצה להגיד איזו מלה לחברי הכנסת, ברשותכם, שהיא מעבר לדיון הפוליטי.

אברהם בורג: אין ספק, שבמקומותינו, וכל אחד מאתנו יודע, הוויכוח הפוליטי לוהט על נושאים שונים ומשונים: ימין ושמאל ותהליך השלום, דתיים וחילונים, מבנה הקואליציה וכו', ונשמעים באוויר דברים מדברים שונים, שלא תמיד הם נעימים לאוזנם של אלה השומעים, ולא תמיד, להיפך, נעימים דברי התגובה לאוזניהם של המשמיעים.

אברהם בורג: דומני שהשימוש בדימוי של השואה במסגרת הוויכוח הפנימי בתוך הקבוצות היריבות, בתוך החברה הישראלית, פוגע פעמיים: פעם אחת מוזיל מאוד – מלשון זילות – את זכר השואה ואת קדושת קורבנותיה; ופעם שנייה, קיבלתי הרבה מאוד פניות מצדם של ניצולי שואה, של משפחות ניצולים, לפנות לחברי הבית ולבקש מהם להוציא את השואה בתור סמל, בתור ארגומנט, אפילו בתור חלק מאוצר המלים של הוויכוח הציבורי, מתוך השיח הציבורי בנושאים האלה.

אברהם בורג: אני חושב שדבר מן הסוג הזה הוא רק ראוי.

אברהם בורג: פנייה, שימוש, התייחסות לכל דבר, בין שאני אוהב אותו ובין שאני לא אוהב אותו, מותרים במסגרת השיח הציבורי.

אברהם בורג: דווקא שימוש בזכר השואה באסוציאציה לגבי דברים המתרחשים במקומותינו אסור לנו לעשות, אסור לנו להוזיל את הזכר ואסור לנו לפגוע לא בניצולים ולא בזכר הקורבנות.

אברהם בורג: אני מקווה שאמירה זו היא אמירה שמקובלת על כל קצות הבית.

אברהם בורג: אני גם אבוא בדברים עם האנשים שכלפיהם הופנתה הבקשה אלי על מנת להביא בפניהם את בקשתם של אלה אשר ביקשו.

אברהם בורג: עד כאן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני מבקש מחברי הכנסת לקום.

אברהם בורג: חברי הכנסת, הלך לעולמו חבר הכנסת לשעבר חיים כהן-מגורי, זיכרונו לברכה, חבר בכנסות מהראשונה ועד השישית.

אברהם בורג: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

אברהם בורג: ) חיים כהן-מגורי עלה מתימן לפני 80 שנה עם משפחתו והתיישב בתל-אביב.

אברהם בורג: בגיל צעיר הצטרף לתנועת בית"ר, ובשנת 1935 היה חבר אצ"ל, שם שימש, בין היתר, כמדריך להפעלת כלי נשק.

אברהם בורג: הוא סיים את לימודיו ב"גימנסיה בלפור" בתל-אביב.

אברהם בורג: ב-1948 הצטרף לתנועת החרות, והיה פעיל בהסתדרות העובדים הלאומית.

אברהם בורג: בעיר מגוריו, נתניה, נבחר למועצת העיר והיה חבר המועצה הדתית בעיר.

אברהם בורג: הוא נבחר לכנסת הראשונה מטעם תנועת חרות וכיהן במשך שש כנסות.

אברהם בורג: בפעילותו בכנסת התמקד בעיקר בפעילות בוועדת החינוך והתרבות ובוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

אברהם בורג: חבריו לתנועה, אשר הכירו אותו, זוכרים אותו זיכרון יקר וטוב.

אברהם בורג: ואלה מאתנו שלא זכו, לא להכיר אותו ולא לעבוד אתו בכנסת, מכבדים את זכרו ככבדנו את זכרם של חברי כנסת שהלכו לעולמם.

אברהם בורג: יהי זכרו ברוך ויהיו תנחומי הכנסת שלוחים למשפחתו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: הנושא הבא בסדר-היום: דברי ברכה שלי כיושב-ראש הכנסת ליושב-ראש הפרלמנט של רואנדה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, ביציע האורחים המכובדים נמצא עמית וידיד של הכנסת, של מדינת ישראל, ד"ר וינסנט בירוטה, יושב-ראש הפרלמנט של רואנדה.

אברהם בורג: ברוך בואך לכנסת, אדוני, ברוך בואך לבית-הנבחרים של מדינת ישראל יחד עם המשלחת אשר נמצאת אתך.

אברהם בורג: כולנו זוכרים היטב ומודעים לטרגדיה הנוראה שעברה על ארצך.

אברהם בורג: התמונות הקשות של הרג ורצח מצאו, לצערי, עולם מתנכר, שעמד מנגד ולא התעורר לתגובה.

אברהם בורג: בכל מקום שבו יש הרג מן הסוג הזה, טבח, אנחנו צריכים להיות תמיד ערים, קשובים, זועקים ומגיבים.

אברהם בורג: מספרי הנספים במלחמת האזרחים במדינתך, אדוני, מפחידים.

אברהם בורג: לפי הערכות, נהרגו או נרצחו כחצי מיליון איש, ולמעלה ממיליון אחרים ברחו מבתיהם והפכו לפליטים, כשכל חטאם היה השתייכות לשבט או לקבוצה שונה מן האחרים.

אברהם בורג: מאז עושה הממשלה שלכם, אדוני, בסיוע בין-לאומי, מאמצים כבירים להחזיר את החיים ברואנדה לשגרת ימיהם, לחזק את האיחוד הלאומי, ואנחנו מאחלים לכם הצלחה רבה במשימה זו, משום שההידברות שם היא בעלת חשיבות לא רק לכם אלא לכולנו בעולם כולו.

אברהם בורג: אנחנו מאחלים לעם ברואנדה ולכל עמי אזור האגמים הגדולים ואלפי הגבעות, כי תחיו בשלום, ביציבות ובשגשוג כלכלי.

אברהם בורג: בישראל זע הלב למשמע הטרגדיה ברואנדה.

אברהם בורג: עוד במהלך המלחמה עקובת הדם נפתח בגומא בית-חולים ישראלי צבאי שהושיט סעד לפצועים.

אברהם בורג: ישראלים שלחו ציוד ולבוש לפליטים.

אברהם בורג: מומחים בתחום הבריאות והחקלאות מגישים סיוע הומניטרי וכלכלי.

אברהם בורג: עם שוך הקרבות הושיטה ישראל סיוע מיוחד לשיקום הריסות המלחמה, ואנו רואים בעזרה עשיית מצווה חשובה.

אברהם בורג: אנו מבינים את כאבכם ושותפים לרגשותיהם, אדוני יושב-ראש הפרלמנט של רואנדה.

אברהם בורג: עלי לציין בסיפוק, כי מערכת היחסים בין שתי ארצותינו אמיצה.

אברהם בורג: אנו כאומה שעברה שואה חשים עמכם זהות גורל.

אברהם בורג: אני בטוח שביקורך יתרום להידוק היחסים ההדדיים שבין הפרלמנטים, בין הממשלות ובין המדינות והעמים.

אברהם בורג: בשם הכנסת אני מבקש לאחל לך, אדוני יושב-ראש הפרלמנט, יחד עם חבריך חברי הפרלמנט שלכם שבאו הנה לבקר אותנו, ביקור מהנה ופורה, ואני משוכנע כי שיתוף הפעולה בין שתי מדינותינו בתחום החקלאי, בתחום הכלכלי, בתחום הפוליטי, בזירות הבין-לאומיות, ושיתוף הפעולה הבין-פרלמנטרי ילכו ויעמיקו לתועלת שני הצדדים – לתועלת רואנדה, לתועלת מדינת ישראל ולתועלת האזורים שבקרבם אנחנו חיים, מתוך תקווה שהשלום שלנו יקרין על שלכם וכי ההידברות הפנימית ברואנדה תקרין גם על ההידברות הפנימית בתוך מדינת ישראל.

אברהם בורג: ברוכים הבאים לכנסת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: מעלה-יוסף בקו העימות עם לבנון

אברהם בורג: הנושא הבא בסדר-היום, רבותי חברי הכנסת:

אברהם בורג: 50 שנה לעלייה על הקרקע של עשרה יישובים של המועצה האזורית מעלה-יוסף בקו העימות עם לבנון.

אברהם בורג: ראשון הדוברים, חבר הכנסת שלום שמחון, בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברנו לדרך המשותפת שר החקלאות, חברי לאזור חבר הכנסת וקנין, תושבי וותיקי אזור מעלה-יוסף – אלה שנמצאים אתנו כאן כרגע ואלה שאני מקווה צופים בנו בבית – כנסת ישראל מארחת היום את ותיקי המושבים ביישובי המועצה האזורית מעלה-יוסף, על מנת להוקירם ולברכם לרגל חגיגות 50 שנה לעלייתם על הקרקע.

שלום שמחון: יורשה לי, בנימה אישית, אדוני היושב-ראש, לומר שאני מתרגש עד מאוד כבן לוותיקים אלה ממושב אבן-מנחם – יישוב קו העימות, כהגדרת הזמן והאירועים.

שלום שמחון: נציגים ברוכי כבוד אלה מייצגים נאמנה את יישוביהם ואת כלל יישובי הגליל המערבי, אשר נאחזים בקרקע זה 50 שנה ומייצגים את כל העשייה והגבורה.

שלום שמחון: שומרה, פקיעין, יערה, מעונה, גורן, אלקוש, עבדון, חוסן – הם רק דוגמה ליישובים אשר אליהם נשלחו עולים מן האונייה ממש, להיאחז בקרקע, לעבדה, לשומרה וליצור בה מקום מושב – להפוך לעם העובד את אדמתו ויצרן במהותו.

שלום שמחון: האנשים מיובלי הידיים עמלו לסקל את הקרקע, להכשירה בתנאים קשים, והפכו את המושבים לפורחים ולשוקקי חיים.

שלום שמחון: חברי המושבים נאמנים למולדת, וכמאמר הנער מזרעית: "אין לי ארץ אחרת, גם אם אדמתי בוערת", הם בטוחים בשליחותם למרות פגעי הטבע ופגעי האדם.

שלום שמחון: בואו וראו איך מנסים אנשים פשוטים אלה ליצור תיירות כפרית וחקלאות לתפארת, כאשר הם חיו וחיים תחת איום מתמיד של מחבלים ו"קטיושות".

שלום שמחון: היישובים – הם ואדמתם – היו למעבר טנקים, נגמ"שים ואדם, בצאתם לקרב.

שלום שמחון: יישובים אלה, מלבד המאמץ של עצם קיומם בקו הגבול, גם שכלו ממיטב בניהם בשנים אלה.

שלום שמחון: אני מזמין אתכם, חברי חברי הכנסת ויקירי העם, לראות את פעילות הילדים והנוער, המלווה בהתנדבות רבה של מדריכים צעירים, גרעיני "עודד" – פעילות שוקקת חיים ובעלת ערכים ומסורת.

שלום שמחון: חברי חברי הכנסת, הימים ימים סוערים מבית ומחוץ ומלאים בתקווה גדולה לשלום.

שלום שמחון: יכולים אנחנו לעשות אתנחתה ולהוקיר את האנשים הנפלאים האלה על מעשה הגבורה והמעשה ההתיישבותי אשר הם עושים.

שלום שמחון: בואו נאמר להם שהם בטוחים באדמתם, בואו נאמר להם שיש להם זכות על נחלתם ויוכלו להורישה לבניהם לדורות.

שלום שמחון: הבה ניתן ביטוי הולם, אמיתי ומעשי לפרנסתם – לא סיוע של פתרון זמני, אלא תקציב ותכנון של קבע.

שלום שמחון: אני קורא לממשלת ישראל, לכנסת ישראל ולעם ישראל לראות ביישובים אלה מעשה להתפאר, לבוא לטייל באזור, להשקיע וליצור מקומות תעסוקה יצרניים, ולהוקירם ביום חגם.

שלום שמחון: אנחנו כאן בכנסת ישראל אוהבים אתכם ונעזור לכם בכל עת.

שלום שמחון: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת, סגן השר יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תושבי מעלה-יוסף היקרים שנמצאים אתנו ביציע האורחים, שנים רבות, מעלותנו על הקרקע, אנו, משפחת הצפון, מתמודדים ונאבקים על מטרה אחת, והיא הישארותנו בגבול הצפון והתנהלות במינהל חיים תקין.

יצחק וקנין: אין ספק כי התקופה האחרונה היתה מאופיינת בשינויים רבים ומשמעותיים שעברו על תושבי קו העימות בכלל ועל תושבי מעלה-יוסף בפרט.

יצחק וקנין: אין כל ספק שהשינוי המשמעותי ביותר התבטא בנסיגת צה"ל מלבנון ובהיערכות מחדש על הגבול הבין-לאומי.

יצחק וקנין: התהליך לווה בחששות ובחוסר ודאות, וגם ימים מספר לאחר התייצבות צה"ל על הגבול הבין-לאומי, למרות השקט, עדיין קיים חוסר ודאות ואין איש יודע כיצד יתפתחו הדברים.

יצחק וקנין: אולם כולנו מקווים ומתפללים שישרור שלום באזורנו.

יצחק וקנין: אין ספק, שעמידה לאורך שנים לצדו של הגבול היא בגדר מסירות נפש נפלאה, וכל זאת למרות הדוחק הכלכלי הקשה מאוד שפקד את יישובינו, מעלותנו על הקרקע עוד בשנות ה-50 – מצב ביטחוני מאיים לאורך כל אותן שנים, בהתמודדות מול ה"פדאיון" וחדירות בלתי פוסקות אל יישובינו, פגיעה בילדים ובחיילים חפים מפשע.

יצחק וקנין: לא נשכח כי מטחי ה"קטיושות" גבו מחיר יקר מאוד של ילדים קטנים חפים מפשע.

יצחק וקנין: בכל התקופה הזאת אנו נצמדים אל הקרקע איתנים וחזקים, ביודענו שזוהי שליחות ממדרגה ראשונה מחד גיסא, ומאידך גיסא, כמי שחי באזור זה אני יודע בוודאות גמורה וללא כל צל של ספק, שמה שיעיב על רוחם של תושבינו היקרים הוא הדוחק הכלכלי המאיים עלינו בימים אלה.

יצחק וקנין: ראוי לציין, כי תושבי קו העימות, רובם ככולם, מתפרנסים מענף הלול, אשר נמצא באחד מהמשברים הקשים שלו, היכול להביא את מרבית תושבינו להיות מחוסרי פרנסה, ולא אחטא אם אומר: אפילו לפת לחם.

יצחק וקנין: אני פונה לממשלה מעל בימה זו לעשות כל שלאל ידה כדי לתמוך, לסייע ולעזור – ולא רק בססמאות, אלא במעשים.

יצחק וקנין: לפני ימים מספר קיבלנו את החלטת הממשלה האחרונה על סיוע רב היקף ליישובי קו העימות, אך, אדוני היושב-ראש, זה לא מספיק.

יצחק וקנין: יש לעודד את פיתוח התיירות, כדוגמת ה"צימרים", אשר יביאו תיירים לאזורנו, לתת פתרונות הולמים לבנים השבים הביתה לאחר שחרורם מצה"ל, לאפשר להם למצוא את פרנסתם בכבוד, ולא רק מחקלאות.

יצחק וקנין: אוסיף ואומר, כי הממשלה חייבת להפנות משאבים לאזור זה, ולו רק מהטעם הגיאוגרפי, ולאפשר הזדמנויות שוות כמו לשאר האזורים.

יצחק וקנין: כמו-כן, לתת פטור מוחלט בגין התשתיות להרחבת יישובים, וכל זאת כדי לעודד את פיתוח היישובים, דבר אשר יגרום לשגשוג כלכלי וחברתי.

יצחק וקנין: לסיום, כולי תקווה כי השקט ישרור באזורנו ונוכל סוף-סוף לחיות את חיינו כשאר תושבי מדינת ישראל.

יצחק וקנין: עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל כל עמו ישראל ואמרו אמן.

קריאה: אמן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ואחרי שתי ברכות מן הצפון, ברכה אחת מן הדרום, ונסיים בדברי, מן המרכז.

אברהם בורג: חבר הכנסת אריאל שרון, בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי מיישובי הצפון, תושבי מעלה-יוסף, אני מכיר אתכם שנים רבות.

אריאל שרון: היתה לי הזכות לפעול יחד אתכם בכל תפקידי: הן בצבא לפני שנים רבות והן בממשלה.

אריאל שרון: אני רוצה להודות לכם בשם כולנו על שעמדתם בקו החזית במשך 50 שנה.

אריאל שרון: בזכותכם – בזכותכם, ותמיד תזכרו זאת – בזכותכם אנחנו שם.

אריאל שרון: לא פונקתם – לא בקרקע, לא בתנאים; לא נהניתם ממה שקיבלו מושבים ותיקים.

אריאל שרון: תמיד הייתם חדשים.

אריאל שרון: אני מביט בכם ומרכין ראשי בפניכם.

אריאל שרון: דבקות

אריאל שרון: כם בסלע, בהר, מעוררת כבוד.

אריאל שרון: אני מקווה, שהממשלה תבין שצריך לאפשר לכם, יישובי הגבול, יישובי הספר, להתפתח, לגדול, כפי שמגיע לעומדים בקו הראשון.

אריאל שרון: אני יודע שזה היה קשה מאוד, ועוד נכונו ימים קשים.

אריאל שרון: אתם יכולים להביט בעיני כולנו בגאווה על כך שעמדתם, נאחזתם, ואני רוצה לאחל לכם שתמשיכו להתפתח ותמשיכו להצליח.

אריאל שרון: ושוב – תודה לכם בשם כולנו.

אברהם בורג: תודה רבה לחבר הכנסת שרון.

אברהם בורג: חברי אנשי מעלה-יוסף, ובראשם ראש המועצה אבי קרמפה, שלום, ברוכים הבאים לכנסת.

אברהם בורג: הכנסת איננה רק בית-הנבחרים; הכנסת לא אחת, בוודאי במקרה מן הסוג הזה, היא גם בית-הבוחרים, והיום, בשיח שבין בוחרים לנבחרים, אנחנו שמחים להיות אתכם לרגע אחד מתוך שנת חגכם, כי הרי בסך הכול זוהי שנה שלמה, כפי שנהוג לעשות חגיגות במקומותינו.

אברהם בורג: בשם כולנו, דומני, אני מבקש לברך אתכם.

אברהם בורג: שלום לכם, אנשי ההר, אנשי הגליל, חלוצי ההתיישבות החדשה בחבל הצפון.

אברהם בורג: אנחנו שמחים לקבל את פניכם בכנסת.

אברהם בורג: כולנו יודעים, ושמענו הבוקר ולאורך כל היסטוריית ההתחנכות הציונית שלנו, מי אתם, כיצד הגעתם, ועל קשיי המעבר והקליטה; מה עבר עליכם במהלך השנים האלה, גם מבחינת תנאי ההתיישבות, גם המעבר לחיי חקלאות וחיבור מחדש של אדם לאדמתו, וגם עמידה בחזית האזרחית והצבאית הקשה ביותר, המסובכת ביותר, ובמובנים לא מעטים גם כפוית הטובה ביותר של ישראל, בחזית הצפון.

אברהם בורג: כמה פעמים הרגשתם, כמה פעמים אמרתם לעצמכם, כמה פעמים אמרתם לנו, ואמרתם אפילו לי באופן אישי: אנחנו פה בחזית, ואתם בכלל לא אכפת לכם מאתנו.

אברהם בורג: ביום כמו היום אנחנו רוצים להגיד לכם:

אברהם בורג: גם כשלפעמים זה נראה שאנחנו עוסקים בעוד עניינים אחרים, אכפת לנו מכם בכל רגע נתון, בכל נושא נתון, ביום שמחה כבימי עצב.

אברהם בורג: כאשר הקימה מדינת ישראל את רצף היישובים, השיקול היה ביטחוני, השיקול היה היסטורי, השיקול היה חקלאי והשיקול היה גם רצון עמום, שמעולם עוד לא בא לידי ביטוי מעשי, ליצירת מערכת יחסים טובה בין שכנים.

אברהם בורג: שכנות טובה היא ביטחון לא פחות טוב מאשר ביטחון טוב.

אברהם בורג: וכאשר אנחנו אומרים את הדברים האלה, אנחנו זוכרים כמה זה קשה: כמה עזבו, כמה נשברו, כמה לא החזיקו מעמד.

אברהם בורג: כאשר אנחנו מסתכלים על כל התלאות האלה נגד איתני הטבע ואיתני האדם, על פני עשרות שנים: מחבלים, מתקפות, תשתית כלכלית רעועה, ימים ארוכים במקלטים בצל "קטיושות", ואנחנו באים לבקר היום במעלה-יוסף – וזכיתי לבקר לא אחת ולא שתיים במעלה-יוסף – אנחנו מגלים כי 50 שנות ההתיישבות באזור הביאו לפריחה.

אברהם בורג: סלעים צחיחים, אבני טרשים, אדמה קשה בכל כך הרבה מקומות היו לגן פורח, לערוגות פרחים צבעוניות, לבתים מאוכלסים באנשים טובים ונאמנים, לפסיפס הכי ישראלי שיש.

אברהם בורג: התקווה שלנו והתפילה שלנו הן, שהאזור שלכם ידע לעת שלום, ידע לעת רגיעה, ידע לעת רווחה להחזיק את הבנים והבנות קרובים לבית.

אברהם בורג: שאנשים יגידו: פה אנחנו נשארים; שהבנים והבנות יחזרו, שאלה שנולדים יישארו, והעתיד ייראה בתור עתיד של פטריוטיות של גליל עליון, של קו עימות לשעבר שיהפוך להיות גדר טובה לעתיד.

אברהם בורג: אנחנו מאוד מקווים שתתקיים בנו בסופו של דבר הברכה שתיאר יוסף את עצמו, אגב מעלה-יוסף: אלוהים חשבה לטובה.

אברהם בורג: השליחות שלכם היא שליחות של כולנו, והגאולה שבאה מכם היא גאולה לכולנו.

אברהם בורג: ביום חגכם, ברכות מהכנסת.

אברהם בורג: חג שמח ותודה לכם על כל שעשיתם למעננו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת סאלח טריף, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

): חברי הכנסת, ביום 24 במאי 2000 מסרתי למליאה על הרכבתן של ועדות משותפות לדיון בהצעות חוק.

): בהודעה זו לא נמסרו שמות חברי הוועדות המשותפות.

): הנני חוזר על ההודעה בצירוף שמות: א.

): ועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הכספים, שתדון: 1.

): בהצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – תנאי בן-הזוג של נשיא המדינה), של חבר הכנסת סילבן שלום; 2.

): בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – תנאי בן-הזוג של ראש הממשלה), של חבר הכנסת סילבן שלום.

): הוועדה המשותפת תהיה בת שישה חברים, שלושה מכל ועדה, בראשות יושב-ראש מוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף, היושב-ראש, חבר הכנסת יצחק סבן וחבר הכנסת איוב קרא.

): מטעם ועדת הכספים: חברי הכנסת שלום שמחון, אבשלום וילן ולימור לבנת.

): ב.

): ועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (שטח השיפוט ופעילות שלטונית), של חבר הכנסת יהושע מצא וקבוצת חברי הכנסת.

): הוועדה המשותפת תהיה בת שישה חברים, שלושה מכל ועדה, בראשות יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

): מטעם ועדת החוקה: חברי הכנסת אמנון רובינשטיין, היושב-ראש, נחום לנגנטל וציפי לבני.

): מטעם ועדת הפנים ואיכות הסביבה: חברי הכנסת דוד אזולאי, מקסים לוי ויעקב ליצמן.

): אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להודיע את ההודעה הבאה: ביום כ' באדר ב' התש"ס, 27 במרס 2000, החליטה מליאת הכנסת על העברת הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (תקציב חינוך), התשנ"ט–1999 – הצעת חוק פ/622 – של חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ותמר גוז'נסקי, לוועדת החינוך והתרבות, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות מבקש להעביר את הצעת החוק הנ"ל מוועדת החינוך והתרבות לדיון בוועדה המשותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת הפנים ואיכות הסביבה, שהוקמה לעניין הצעת חוק ייחוד כספי הקצבות למטרות חינוך ברשויות המקומיות.

): מאחר שהצעת החוק דומה במהותה להצעת חוק זו, ועל מנת לאחד את הליכי החקיקה, ממליצה ועדת הכנסת לכנסת לשנות החלטתה ולהעביר את הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (תקציב חינוך), התשנ"ט–1999, מוועדת החינוך והתרבות לדיון בוועדה המשותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת הפנים ואיכות הסביבה, כאמור.

): אבקש, אדוני, את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

אברהם בורג: אתה מבקש הצבעה?

): כן.

אברהם בורג: חברי הכנסת, נצביע בהרמת יד.

אברהם בורג: מי בעד הצעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת?

אברהם בורג: בבקשה, תודה רבה.

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: מי נמנע?

ראובן ריבלין: מדוע שלא נקיים הצבעה אלקטרונית?

אברהם בורג: נקיים הצבעה סימבולית, לצורך העניין.

אברהם בורג: מי בעד?

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: וכו'.

אברהם בורג: אנחנו מצביעים על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 11 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תקציב חינוך), התשנ"ט–1999, מוועדת החינוך והתרבות לוועדה המשותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת הפנים ואיכות הסביבה לעניין הצעת חוק ייחוד כספי הקצבות למטרות חינוך ברשויות המקומיות נתקבלה.

אברהם בורג: רוב של 11 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים – אני קובע כי הצעה זו של יושב-ראש ועדת הכנסת בשם ועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם בורג: הסעיף הבא בסדר-היום: הודעות ליושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי – חבר הכנסת ריבלין, האם אני צריך לפרט שתי נסיעות של שרים, או אפשר להעביר לפרוטוקול?

ראובן ריבלין: אפשר להעביר לפרוטוקול.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ההודעה עוברת לפרוטוקול: "השר חיים רמון ימלא את מקומו של שר התקשורת מיום ב' בסיוון התש"ס, 5 ביוני 2000, עד יום ח' בסיוון התש"ס, 11 ביוני 2000.

אברהם בורג: השרה לקליטת העלייה שבה ארצה ביום ח' בסיוון התש"ס, 11 ביוני 2000.

אברהם בורג: השר יוסי ביילין ימלא את מקומה של השרה לקליטת העלייה מיום ד' בסיוון התש"ס, 7 ביוני 2000, עד יום ח' בסיוון התש"ס, 11 ביוני 2000.

אברהם בורג: השרה לאיכות הסביבה שבה ארצה ביום ח' בסיוון התש"ס, 11 ביוני 2000.

אברהם בורג: "

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבד להודיעם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק יום ציון המאבק בעוני, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד טל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – השוואת זכויות עיון בפנקס), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד טל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – ייצור חשמל), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק השוואת זכויות הגבר (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד טל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – מניין ימים למתן הודעת פיטורים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – הודעות הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון – פיצול בתי-הזיקוק לנפט), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מבקר העירייה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הטלת מס עיזבון ומס מתנות, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק המקומות הקדושים (תיקון – סדרי תפילה בכותל המערבי ורחבתו), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות הרביעית לטלוויזיה, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת משה רז, תמר גוז'נסקי, נעמי חזן, זהבה גלאון ואילן גילאון; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – תנאים למעצר ראשון), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – הצבעה גלויה), מאת חבר הכנסת מקסים לוי; הצעת חוק אזור סחר חופשי באזור הגליל (פטורים והנחות ממסים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – גנבת כוורות דבורים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – חשוד שהוא שר או חבר הכנסת), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת סאלח טריף; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – ביטול נסיעה חינם בתחבורה ציבורית), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק העונשין (תיקון – אלימות כלפי הורים),

א' האן: התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק סלילת כבישים עוקפים (הוראת שעה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת צבי הנדל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – עונשין), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – יישובי עדיפות), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת צבי הנדל, רחבעם זאבי, בנימין אלון, דוד טל ויורי שטרן; הצעת חוק עידוד ירושלים בירת ישראל (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – המועמדים לבחירה בהצבעה שלישית ונוספת), מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – הצבעה), מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק יום המנוחה השבועי, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת יוסף פריצקי, אברהם פורז, יהודית נאות וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק השידוכים, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ואברהם הירשזון; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירת כרטיסי הגרלה והימורים לקטין), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת יוסף לפיד, אברהם פורז, יהודית נאות, יוסף פריצקי וויקטור בריילובסקי; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – דרישת מידע על-ידי גופים ציבוריים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יוסף לפיד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: בית-המשפט לחוקה, מאת חברי הכנסת אליעזר כהן, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואביגדור ליברמן.

א' האן: עוד אודיעכם, כי – א.

א' האן: ביום כ"ו בניסן התש"ס, 1 במאי 2000, הונחו מסקנות ועדת החוקה, חוק ומשפט, בעקבות החלטה על דיון מהיר בנושא: חשד לאיפה ואיפה בהקצבת עונש ומתן חנינה לאסירים.

א' האן: ב.

א' האן: ביום י' באייר התש"ס, 15 במאי 2000, הונחה תשובת שר העבודה והרווחה בעקבות סיכום הדיון בכנסת בנושא: מצב האבטלה.

א' האן: ג.

א' האן: ביום כ"ד באייר התש"ס, 29 במאי 2000, הונחה הודעת שר החינוך בעקבות מסקנות הוועדה המשותפת לקידום מעמד הילד בנושא: אלימות במשפחה ורצח ילדים בידי הוריהם.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: הנושא הבא על סדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות.

אברהם בורג: שר החקלאות לא נמצא כאן – מה יהיה?

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון), התש"ס–2000, קריאה ראשונה – של חברי הכנסת עמיר פרץ וחיים כץ.

אברהם בורג: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את האורחים שלנו מראשון, מירושלים, מהמרחב שלנו – מאשקלון ומקריית-גת.

עמיר פרץ: אני בהחלט שמח שאני מתייצב היום בפני הכנסת, ומקווה מאוד שהכנסת תצביע בקריאה ראשונה על אחד החוקים החשובים ביותר, שבעצם מדבר על זכויות היסוד של האדם בישראל, על עצמאותו של האדם העובד בישראל, על יכולתו של אדם צעיר, של זוג צעיר, לתכנן את משפחתו.

עמיר פרץ: כולכם בוודאי מצפים שאומר מה בעצם מסתתר מאחורי האמירות האלה, כמה סופרלטיבים אפשר לבוא ולומר על הצעת חוק, ואני אומר לכם, חברי הכנסת, הצעת החוק בעניין חברות כוח-האדם בישראל היא הצעת חוק שמחזירה לחלק גדול מהאזרחים את עצמאותם.

עמיר פרץ: לעבדות בעולם יש תכונה בעולם, יש תכונה בהיסטוריה: היא לובשת ופושטת צורה.

ראובן ריבלין: אפשר להפעיל שר אוצר באמצעות חברת כוח-אדם?

עמיר פרץ: אפשר להפעיל שר אוצר באמצעות חברת כוח-אדם.

עמיר פרץ: יכול להיות, זה רעיון.

אליעזר כהן: לפחות את פקידי האוצר.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לכם, שהשימוש בחברות כוח-אדם כמעסיק חדש במשק, שהופך מיום ליום למעסיק המרכזי, זהו אחד הכלים האכזריים ביותר שהמציאה הכלכלה המודרנית כדי לעקוף את הצורך להתחייב על הזכויות הבסיסיות ביותר של העובד.

עמיר פרץ: לצערי הרב, אני מוכרח לקבוע כאן עובדה אחת מצערת, שבמדינת ישראל כמו במדינת ישראל, אנחנו לא יודעים לעשות שום דבר באמצע – או שאנחנו נמצאים בקיצוניות אחת, או שאנחנו עוברים לקיצוניות שנייה.

עמיר פרץ: מימים שבהם כל העובדים בארץ ידעו מה הזכויות שלהם, מה מגיע להם, מה עתידם, פתאום עברנו לשיטה חדשה.

עמיר פרץ: מה היה תפקידן המקורי של חברות כוח-אדם?

עמיר פרץ: הרי באו וטענו שיש בעיה במדינת ישראל, שלא מצליחים לחבר בין הביקוש לעובדים לבין היכולת לאתר את העובדים ולהביא אותם למקום העבודה.

עמיר פרץ: המפגש בין הצורך לעבוד לבין המעסיק לא נוצר.

עמיר פרץ: אמרו ששירות התעסוקה לבדו לא מסוגל לענות על השאלה המורכבת הזאת, ואני חושב שיש בכך הרבה היגיון.

עמיר פרץ: יש הרבה היגיון בכך שיהיו מספיק גורמים שיאתרו עובדים, יאתרו מקומות עבודה ויחברו בין שני הצרכים האלה.

עמיר פרץ: לאט-לאט עובדי חברות כוח-האדם הפכו למעסיקים, וכל שנה המצב הולך ומחמיר.

עמיר פרץ: אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת אברהם בורג, שלשמחתי, אחת הפעולות הראשונות שהוא עשה בתפקידו כיושב-ראש הכנסת היתה להוציא מן הכנסת את החרפה הזאת.

עמיר פרץ: עובדות הניקיון מסביב כולנו, אלו ששטפו כאן את המרצפות, היו חסרות זכויות לחלוטין.

עמיר פרץ: הן היו בבית הזה, אבל הן לא היו עובדות הכנסת.

בנימין אלון: ומה עם עובדי המזנון עד היום?

עמיר פרץ: המזנון זה קבלן.

אברהם בורג: גם זה באופן זמני.

עמיר פרץ: זה הרבה יותר חמור, אני מסכים אתך, הלוואי שנפתור גם את זה.

חיים כץ: עכשיו ברור לנו איך תצביע.

עמיר פרץ: אני מסכים אתך, באמת, אבל אני מדבר על תופעה יותר חמורה, שהעובד מקבל את התלוש מאותו קבלן.

עמיר פרץ: זו לא איזו הפעלה שמשתנה, זוהי מכסה קבועה של מטרים קבועים.

עמיר פרץ: על מה מתחרים הקבלנים שרוצים לזכות בעבודת הניקיון בכנסת?

עמיר פרץ: על מה יש להם להתחרות?

עמיר פרץ: – מי מציע הצעה יותר זולה.

עמיר פרץ: הרי אין פה איזה שינוי בעלות החומרים.

עמיר פרץ: זה לא שמישהו מציע ליושב-ראש הכנסת עבודה שמורכבת מחשמל, מפחם, ואז אולי אם הוא ישיג פחם יותר זול הוא יוכל להציע הצעה יותר זולה.

עמיר פרץ: לא, זו אותה עובדת ניקיון שצריך להוריד את הפנסיה שלה, את הקרן שלה, את החיסכון שלה, את הפרוטות האחרונות שלה, כדי שהוא יזכה במכרז.

עמיר פרץ: והתופעות הן קשות מנשוא.

עמיר פרץ: אני אומר לכם, קשה להאמין, באים אנשים מבוהלים, הם מפחדים להתלונן.

עמיר פרץ: משנים להם רישומים בשעות העבודה, עושים דברים חמורים מאוד.

עמיר פרץ: אבל מי יתלונן?

עמיר פרץ: הוא רוצה קודם כול את מקום העבודה.

עמיר פרץ: הוא אומר לך במפורש: אם יפטרו אותי, אתה תמצא לי מקום עבודה?

עמיר פרץ: אתה אומר לו שאתה לא יכול להתחייב, והוא אומר שעדיף לו שיעשקו אותו ובלבד שיביא פרנסה הביתה.

עמיר פרץ: חברים, אני רוצה להתייחס לנושא מבחינה בין-לאומית.

עמיר פרץ: אפילו ארצות-הברית הקפיטליסטית, שנושא חברות כוח-אדם אינו דבר חדש אצלה, הגיעה ל-3% העסקה באמצעותן.

עמיר פרץ: תראו מה קרה בתחום העובדים הזרים: גרמניה, שנאלצה להביא עובדים זרים אחרי מלחמת העולם השנייה, כדי לשקם את עצמה, הביאה אותם מטורקיה, ואנחנו יודעים איזה תופעות היו שם עד לפני שנתיים, כאשר ביצעה תהליך התאזרחות של כל אותן קבוצות עובדים.

סופה לנדבר: למה לא לבטל אותן בכלל?

בנימין אלון: למה לא לבטל בכלל את חברות כוח-האדם?

סופה לנדבר: למה הן פועלות במדינת ישראל במשך שנים?

עמיר פרץ: תני לי להסביר.

עמיר פרץ: אני בעד, הלוואי, אבל אני רוצה להסביר לחברים איך אנחנו עוברים מקיצוניות לקיצוניות.

עמיר פרץ: בגרמניה, אחרי כל כך הרבה שנים, הגיעו ל-7% מכלל המועסקים שהם עובדים זרים.

עמיר פרץ: אצלנו כבר יש 12%–13%.

עמיר פרץ: בארצות-הברית 3%, בישראל אנחנו מגיעים עוד מעט ל-15%–20% עובדי קבלן.

עמיר פרץ: זה לא ייאמן.

עמיר פרץ: איפה החרדה הכי גדולה?

עמיר פרץ: בממשלת ישראל.

עמיר פרץ: שיטות בל תיאמנה.

עמיר פרץ: אם יורשה לי, לא אגיד את שמו של השר, כי זה לא נעים לי.

עמיר פרץ: הייתי אצל שר במשרדו, והוא אמר לי: עמיר, לא נעים לי לצאת מהדלת.

עמיר פרץ: שאלתי למה, והוא אמר לי: יושבות שתי מזכירות, אחת עובדת המשרד והשנייה עובדת חברת כוח-אדם, ואני לא יכול להביט לה בעיניים.

עמיר פרץ: אני מדבר אליה ואני מרגיש כבול, אני מרגיש שאני שותף למעשה שלא ייעשה.

עמיר פרץ: על מה מדובר פה, מדובר פה ממש על מבצע הצלה, ואין מה להתרגש מכל האמירות האלה.

עמיר פרץ: חברות כוח-האדם פרסמו הודעה, שאם חס וחלילה הכנסת והממשלה יקבלו את ההחלטה – כמו שחברת הכנסת לנדבר אומרת – לבטל אותן לחלוטין, הם יתבעו את ממשלת ישראל על מיליארד שקל.

עמיר פרץ: אמרתי, סוף-סוף אני יודע כמה אתם מרוויחים.

עמיר פרץ: סוף-סוף יש לנו סיבות טובות מאוד לבוא ולקבוע את החקיקה הזאת.

עמיר פרץ: כל הרווח הזה הוא רק מהתיווך.

עמיר פרץ: ולכן, אני פונה לכל חבר כנסת, אני יודע שמעת לעת רוצים לתקוף את הכנסת הזאת כאילו היא פופוליסטית; אין פה שום פופוליזם.

עמיר פרץ: כל חבר כנסת שרוח ההומניטריות מפעמת בו, שרוצה שאדם יסתובב בביתו לא מושפל, שאדם ירגיש עצמאי במדינתו, כי העצמאות היא לא רק במבחן הדמוקרטי, היא גם במבחן התחושה האישית – כל חבר כנסת שערכים כאלה נמצאים אצלו, ולא חשוב מה הוא חושב מבחינה מדינית או מבחינה אחרת, דתיים וחילונים, מכל העדות, מכל הדתות – זה אולי אחד הדברים ההומניים, האנושיים ביותר שאנחנו יכולים לתרום בקדנציה שלנו.

עמיר פרץ: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: אני מאוד מודה לך.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לדיון.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, ראשון הדוברים, חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא.

אברהם בורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

אברהם בורג: הרשימה סגורה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כראשון הדוברים אחרי חבר הכנסת עמיר פרץ, תרשה לי לברך אותך גם על החוק החשוב שאתה מביא, אבל אני מנצל את ההזדמנות כדי לברך אותך גם על כך שבסופו של דבר במדינת ישראל אנחנו לא צריכים להיות תחת השליטה של הוועדים הגדולים.

שלום שמחון: בעיטת – – – היתה מוצלחת.

מאיר פרוש: אני יודע מה זו מחאה, אני גם יודע מה זו הפגנה, אני יודע מה זו מחאה קטנה ואני יודע מה זו הפגנה קטנה, ואני גם יודע מה זו הפגנה גדולה.

מאיר פרוש: יכול להיות שהיית צריך לצאת עם התותח הגדול להפגנה הגדולה, אבל לאחר שקיבלת את מה שקיבלת בהקפאה ששר האוצר הכריז עליה – עוד מעט אתייחס אליה – כאשר מודיעים על שביתה צריך לחשוב מה הנזק הנגרם לאזרחים.

מאיר פרוש: האם זאת הדרך היחידה שבה אפשר להשתמש בנשק הזה כאשר יושב-ראש ההסתדרות מחליט על כך, כמובן – – –

מקסים לוי: מה זה יושב-ראש ההסתדרות?

מקסים לוי: הוא קיבל גיבוי מכל – – –

מאיר פרוש: מאה אחוז, הוא קיבל גיבוי.

מאיר פרוש: אני שואל גם לגבי הגיבוי שהוא קיבל – ואני לא נגד זה, לא שמעו ממני מלה נגד זה כאשר היה מדובר על כך שתהיה שביתה.

מאיר פרוש: בכל אופן צריך גם לדעת מה הסבל שנגרם לאזרחי המדינה.

מאיר פרוש: אני בטוח שחבר הכנסת עמיר פרץ וכל ההנהגה בהסתדרות יודעים מה הסבל שנגרם, ובכל זאת הם החליטו כפי שהם החליטו, וטוב שמצאו את דרך המילוט.

מאיר פרוש: אני מברך אותך על כך שבסופו של דבר נמצאה הדרך ונמלטנו מהשביתה.

מאיר פרוש: ושוב אני אומר, שצריך למצוא את הדרך – למרות קריאות הביניים של חבר הכנסת מקסים לוי.

מאיר פרוש: ההקפאה שהכריז עליה שר האוצר למשך שלושה שבועות מפליאה אותי.

מאיר פרוש: אני מבין שביום רביעי יהיה לנו דיון בעניין הזה בהצעות דחופות לסדר-היום.

מאיר פרוש: מצד אחר, אני לא מבין איך ועדת הכספים ממשיכה בדיונים שלה לקראת – – –

שלום שמחון: רק על הבורסה, על מה שסוכם אתו – לא נוגעים.

מאיר פרוש: מה שסיכמו אתו לא נוגעים בו.

מאיר פרוש: יכול להיות שמחר יסכמו עם מישהו אחר וגם כן לא ייגעו בזה.

מאיר פרוש: אני לא מבין את ההיגיון הזה.

מאיר פרוש: לכן אני מציע שאת הדבר הזה נלבן ביום רביעי כאשר נדון בו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הבא בתור, חבר הכנסת גדעון עזרא – לא נמצא באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם רביץ – לא נמצא באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת משה גפני – כנ"ל.

אברהם בורג: חבר הכנסת מאיר שטרית – כנ"ל.

אברהם בורג: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מברך את חבר הכנסת עמיר פרץ ואת חבר הכנסת חיים כץ על הצעת החוק שהם הגישו.

אופיר פינס-פז: מערכת היחסים בחברות כוח-אדם עם העובדים שלהם ועם המעסיקים במקומות השונים היא מצב שמוכרח להיות מוסדר בחקיקה יותר טובה ומשמעותית, ואני חושב שהכיוון הוא נכון מאוד.

אופיר פינס-פז: עם זאת, אני רוצה לציין ולהזכיר, שעל-פי סיכום מוקדם בין שר העבודה והרווחה אלי ישי לבין שני חברי הכנסת שהציעו את החוק, חבר הכנסת עמיר פרץ וחבר הכנסת חיים כץ, החקיקה תסתיים בהסכמה ובתיאום בין הממשלה לבין מציעי החוק.

אופיר פינס-פז: התיאום הזה נדחה כרגע לזמן שבין הקריאה הטרומית לבין הקריאה הראשונה, אבל הוא יתבצע בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והשלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אופיר פינס-פז: אני מניח שיימצאו הנוסחה והשפה המשותפת שיאפשרו את השלמת החוק, כי זה חוק חשוב מאוד.

אופיר פינס-פז: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר מלה לגבי מה שאמר היום השר בניזרי, ולא רק הוא.

אופיר פינס-פז: בימים האחרונים יש שימוש נורא, מחריד, בשואה לצרכים פוליטיים צרים.

אופיר פינס-פז: "זו ארצנו" עושה את מצעד החיים ומתכננת אותו בהתנחלויות, זה מצמרר.

אופיר פינס-פז: היום נאמרו דברים קשים על-ידי שר הבריאות גם על יוסי שריד וגם על טומי לפיד.

אופיר פינס-פז: אני מצטרף, אדוני היושב-ראש, להודעת הגינוי שלך בשם כולנו.

אופיר פינס-פז: אני קורא לאנשים האלה, לכל אותם נבחרי ציבור, פוליטיקאים ואנשי ציבור שנושאים את שם השואה לשווא, לחדול מהעניין הזה כאן ועכשיו, להפסיק את העניין הזה.

אופיר פינס-פז: אתם פוגעים בזכרם של מיליונים, אתם פוגעים בזכרם של בני המשפחות, אתם פוגעים בזכר השואה, אתם פוגעים בעם ישראל, אתם עושים דבר שאי-אפשר לעבור עליו לסדר-היום.

אופיר פינס-פז: מוח מעוות יכול להשתמש בשואה ולהשוות את הצורר הנאצי לשר בממשלה לצרכים פוליטיים צרים וציניים.

אופיר פינס-פז: מספיק עם העניין הזה, די לנו עם העניין הזה, תפסיקו את ההתבטאויות האלה.

גדעון עזרא: דבר לעניין, אתה לא מדבר לעניין.

גדעון עזרא: מה הממשלה הזאת עושה, אף אחד לא יודע.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזרא, אני לא זוכר שכל נאומיך שנכנסו לרקורד היו לעניין.

אברהם בורג: זו לא מצווה.

אברהם בורג: יגיד לך חבר הכנסת זאבי שאין סעיף בתקנון שמחייב חבר כנסת לדבר לעניין.

אברהם בורג: נכון, חבר הכנסת זאבי?

רחבעם זאבי: אין צנזורה.

סופה לנדבר: מי שלא – – –

אברהם בורג: תמשיך בבקשה, חבר הכנסת פינס.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לסיים, כי גם סיימתי את הזמן שלי.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת עזרא, לא ציפיתי ממך – – –

תמר גוז'נסקי: סייג לחוכמה שתיקה.

גדעון עזרא: הדברים במועצת יש"ע נאמרו בהקשר מסוים.

אברהם בורג: זה לא היה על זה, הוא לא דיבר על זה.

אברהם בורג: לא שמעת את ראשית דבריו.

אופיר פינס-פז: לא, דיברתי על מצעד החיים שהם רוצים לעשות, וזו בושה וחרפה.

אופיר פינס-פז: הם רוצים להפגין.

אופיר פינס-פז: אני מודה לך.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב – כנ"ל.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נמצא.

אברהם בורג: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יישר כוח לחברי הכנסת חיים כץ ועמיר פרץ על הצעת החוק הזאת.

בנימין אלון: אפשר לדון על פרטים ועל החירות הכלכלית פה ושם, אבל יש פה עיקרון שבו הישגים שעמלים עליהם בבית הזה למען העובדים, הישגים שעמלים עליהם שנים, נמחים כלא היו על-ידי חוזים של קבלנים של כוח-אדם.

בנימין אלון: אני מציין לשבח את יושב-ראש הכנסת, שכמו שהבנתי ממנו הוא רוצה לטפל בנושא הזה גם במזנון וגם במקומות אחרים כאן בבית שלנו.

בנימין אלון: בתופעה של קבלנים שמביאים עובדים – על-פי רוב לא רק שהאדם נפגע מזה אלא גם איכות העבודה נפגעת.

בנימין אלון: האנשים לא מנוסים ובלי כל מחויבויות נאלצים לקבל את הדברים האלה, מקפידים להחליף אותם מהר כדי שהם לא יצברו שום זכות גם מהזכויות שיש להם.

בנימין אלון: הכול נעשה בצורה שממש פוגעת בצלם האדם.

בנימין אלון: אני אומר שוב: יישר כוחכם שהעליתם את זה.

בנימין אלון: יש לי בקשה מחבר הכנסת פינס וחבריו.

בנימין אלון: חדלו מן העניין הזה.

בנימין אלון: נכון, לא צריך לערב את השואה בשום דבר.

בנימין אלון: אני לא רוצה לשמוע ביטויים לא מהשמאל של ליבוביץ', שאומר "יודונאצים", כולנו הזדעזנו מזה אף שהציעו לו את פרס ישראל; אני לא רוצה לשמוע את פרופסור צימרמן, שגם הוא מהשמאל הקיצוני, קורא לנוער היהודי בחברון "נוער היטלראי"; אני לא רוצה לשמוע כל הזמן את השמאל הקיצוני קורא לכל דבר לאומי "נציונלי" ו"נאצי", כי הוא חושב שהתרגום של נציונליסט, נאצי, זה לאומני.

בנימין אלון: חבר הכנסת פינס, אני מסכים אתך.

בנימין אלון: אני קורא לשמאל הקיצוני לחדול מהשימוש במלה "נאצי" בכל אירוע וללא שום קשר.

בנימין אלון: אני גם קורא לכל אחד אחר, אם זה מהימין, אם אלה יהודים חרדים, להפסיק את השימוש בדברים האלה.

בנימין אלון: אבל אי-אפשר לשגע את כולנו ולהסיט את הנושאים המרכזיים מסדר-היום.

בנימין אלון: זכותם וחובתם של אזרחים להביע את דעתם ולמחות, וחובתה של הכנסת לתת להם את כל הגיבוי לחופש הביטוי, ולהפסיק להפוך את הנושא המרכזי, שהוא תפקודה של הממשלה, הסכנה שבקיומה של ממשלה מקרטעת, שאינה יודעת אם היא יכולה לסיים את השבוע הזה, ורוצה להחליט החלטות גורליות לעם ולארץ, ולהסיט מהנושא המרכזי כל הזמן, בדרך של סתימת פיות.

בנימין אלון: אני מבקש לחדול מלהסיט מהנושא המרכזי.

בנימין אלון: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ישראל כץ – לא נמצא באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל איתן – לא נמצא באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלי בן-מנחם – לא נמצא באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת ראובן ריבלין – לא נמצא באולם.

אברהם בורג: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרפת לגינוי של ההתבטאויות הקשות שהיו ושהוזכרו כאן בהקשר של השואה.

תמר גוז'נסקי: אני באמת חושבת שזה מחוץ לדיון הפוליטי.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לעבור לנושא החוק שחבר הכנסת עמיר פרץ הציג בפנינו.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת עמיר פרץ דיבר, בצדק, על גורלם המר של עובדי חברות כוח-אדם, עובדי קבלן למיניהם, והמספר הגדל והולך של העובדים האלה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת עמיר פרץ, שההסתדרות – אני לא אומרת אתה אישית – אבל ההסתדרות, בגדול, נושאת באחריות לכך שוועדי עובדים, ארגוני עובדים ואיגודים מקצועיים לא עמדו בזמנו בפרץ ואפשרו את כניסת התופעה הזאת.

תמר גוז'נסקי: זה התחיל דרך הסכמי דור ב' ודור ג', ואחר כך אמרו, טוב, 10% עובדים זרים, אחר כך 20% עובדים כאלה וכו' וכו'.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שעכשיו אנחנו נמצאים בשלב שבו אנחנו מבכים את החולשה ואת אוזלת היד שהיתה אז, כי אסור היה לתת מעמד חוקי לתופעה הזאת, ואסור היה שהאיגודים המקצועיים ישלימו עם הדבר הזה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת עמיר פרץ, מה שקורה היום ב"ידיעות אחרונות", זה בדיוק הנקודה הזאת.

תמר גוז'נסקי: מה רוצים הבעלים של "ידיעות אחרונות"?

תמר גוז'נסקי: הם רוצים עובדי חברות כוח-אדם, עובדי קבלן, עובדים בחוזים אישיים, במקום העובדים המאורגנים.

תמר גוז'נסקי: זה שורש הסכסוך, ולשם כך הם מוכנים להפסיד מיליוני שקלים כל יום במודעות, להוציא הון עתק ולרמוס את העובדים המאורגנים, שרק חלקם הם עובדי דפוס.

תמר גוז'נסקי: חלקם בכלל עובדים במינהלה, במודעות, אין להם שום קשר למערכת ההסתה שנוהלה בשבוע האחרון.

תמר גוז'נסקי: הנקודה השנייה שאני רוצה להצביע עליה – נניח שאנחנו מצליחים לחוקק את החוק הזה והוא יוצא לדרך.

תמר גוז'נסקי: הבעיה שלי היא בשני תחומים: א.

תמר גוז'נסקי: מי מפקח?

תמר גוז'נסקי: מי מפקח על ביצוע החוק?

תמר גוז'נסקי: ב.

תמר גוז'נסקי: מה העונשים המוטלים על מי שלא מבצע את החוק הזה?

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, אם אנחנו לא סוגרים את הפרצות האלה, ואם אחרי חודשיים ושלושה שבועות יכול אדם להחליף כל עובד חברת כוח-אדם, ואז כל חודשיים ושלושה שבועות מתחלפים העובדים, והוא יוצא ידי חובה, הוא לוקח את גברת מרגלית מפה, שם את גברת חנה שם, מחליף את מרגלית בחנה הלוך וחזור, כל חודשיים הוא מחליף ביניהן במקומות העבודה – בזה אנחנו לא עושים טוב לעובדים.

תמר גוז'נסקי: לכן, הבעיה שלנו היא איך למנוע שימוש לרעה בחוק הזה; איך לגרום לאכיפה ומה בעצם אנחנו עושים עם מי שלא יבצע את החוק, כי אחרת, אני חושבת שזו תהיה משאלה חוקתית ולא חוק של ממש.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס להערה ששמעתי מפי חבר הכנסת אופיר פינס.

האשם מחאמיד: הוא דיבר על כמה אמירות שנאמרו ופגעו בחברי כנסת ואחרים, שהושוו לנאצים, ובשימוש בכל מיני מושגים נאציים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדחות כל השוואה עם המעשים הנאציים, ואני מכבד את ההערה שלך, אדוני היושב-ראש, שאתה דוחה את האמירות האלה.

האשם מחאמיד: אני גם לא רוצה להשוות למה שאני רוצה לומר כרגע.

האשם מחאמיד: אבל, אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שגם תדחה כל מיני הערות אחרות שנאמרות בבית הזה, ותגן גם על חברי כנסת אחרים, כאשר כל יום אני שומע כל מיני הערות הפוגעות בחלק מהאוכלוסייה בישראל, ובנו, כחברי כנסת ערבים.

האשם מחאמיד: אני מבקש את הגנתך, כיושב-ראש של כולם, גם בנושא הזה.

האשם מחאמיד: ולעצם הנושא, אני רוצה לחזק את ידי המציעים, חברי הכנסת עמיר פרץ וחיים כץ, ולומר, שאכן, כחבר בוועדה לענייני עובדים זרים אני ער לבעיה הזאת, ואני יודע איך החברות האלה מנצלות עובדים זרים, מנצלות דווקא אותן שכבות שבהן יש אבטלה.

האשם מחאמיד: אגיד לך, גם בקרב האוכלוסייה הערבית, כי יש כאלה שחושבים שמדובר רק ביהודים.

האשם מחאמיד: הרבה עובדים ערבים נכנסים לעבוד בפחות משכר המינימום, תוך מתן אחוזים מסוימים לאותן חברות, בשוק פרוץ, ואין דין ואין דיין.

האשם מחאמיד: הרבה אנשים סובלים מהנושא הזה.

האשם מחאמיד: מזמן חשבתי שאולי כדי לבטל בכלל את המושג הזה שנקרא חברות כוח-אדם.

האשם מחאמיד: אני לא מבין למה במדינה מתוקנת צריכות להיות חברות שתעשינה את העבודה במקום משרד העבודה והרווחה.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מחזק את ידי המציעים, ואצביע כמובן בעד הצעת החוק.

האשם מחאמיד: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הדובר הבא, חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

רענן כהן: הם מתפרקים היום.

אברהם בורג: חבר הכנסת רענן כהן, הם לא היחידים שמתפרקים היום.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, סוגיית העובדים הזרים, שהיא הסוגיה שעומדת כאן – ואני מתנצל שאני מדבר על החוק – היא אולי מהסוגיות הרציניות ביותר שיש, לפחות בשירות הממשלתי.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש המתחלף, רבותי חברי הכנסת, צריך לעשות פה הבחנה.

נחום לנגנטל: יש דבר שהוא בגדר צביעות ממדרגה ראשונה, ויש דבר שיש בו אשמה תורמת של ההסתדרות.

נחום לנגנטל: ואני אומר את זה בכבוד גדול לחבר הכנסת עמיר פרץ, ידידי, ואני אומר כרגע, בוא נדבר את האמת, כאדם שמכיר את הדברים, ואתה בוודאי מכיר את הדברים האלה, ועשינו דברים בחיים ביחד בנושאים האלה.

נחום לנגנטל: מצד אחד, מה זה חברות כוח-אדם?

נחום לנגנטל: איך קמו חברות כוח-אדם?

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם מה קורה.

נחום לנגנטל: אגף התקציבים באוצר, כל שנה, מחייב את משרדי הממשלה השונים להגיע לקיצוץ בכוח-אדם.

נחום לנגנטל: מה עושים המשרדים השונים?

נחום לנגנטל: מקצצים בכוח-האדם על הנייר, מפטרים אנשים או לא מקבלים עובדים חדשים, וכך כל מי שיוצא לפנסיה, מי שעוזב או מי שמתפטר לא חוזר למקום עבודתו, וכתוצאה מזה הסד"כ יורד, ובמקום האנשים האלה מביאים חברת כוח-אדם, וזה לא מתקציב שכר אלא מתקציב פעולות.

נחום לנגנטל: וזה נהדר, בכוח-אדם המדינה קיצצה, אין יותר כוח-אדם, אנשים לא עובדים, ובסוף כל שנה אפשר לומר לעיתונאים: הצלחנו, קיצצנו בשירות הממשלתי, יש פחות עובדים.

אופיר פינס-פז: כשהיית מנכ"ל משרד התחבורה, מה היה?

נחום לנגנטל: צחקתי על זה, אמרתי להם את זה.

נחום לנגנטל: אלא מה?

נחום לנגנטל: עשינו את הדברים האלה, וכל זה כדי להביא למולך את ההישג הגדול שבו קיצצנו בכוח-אדם.

נחום לנגנטל: רבותי, הקיצוץ היה שטויות, תאמינו לי; בפועל, כל שנה גמרתי עם יותר עובדים.

נחום לנגנטל: תמיד היו לי יותר עובדים, אלא שתמיד לוויתי מפה, לוויתי משם, כל היום בתנועות סיבוביות.

נחום לנגנטל: במקום לעבוד ישר, עבדו עקום.

נחום לנגנטל: וזה חלק מתהליך מאוד משונה שקרה.

נחום לנגנטל: בדקתי האם פעם החליטו, הממונה על השכר באוצר, נציבות שירות המדינה, באיזה מקום האם ישבו והחליטו לקחת חברות כוח-אדם?

נחום לנגנטל: לא, זה חלק מתהליך שקרה, ומצאו איזה שסתום של בריחה החוצה של חברות כוח-אדם.

נחום לנגנטל: איפה אשמתה התורמת של ההסתדרות, אדוני היושב-ראש?

נחום לנגנטל: ואתה בוודאי מכיר את זה.

נחום לנגנטל: אשמתה התורמת של ההסתדרות היא, שאם הייתי צריך להביא עובד מן המניין בשכר שיהיה עובד בתקן, עם כל מה שצריך, או להביא עובדת מחברת כוח-אדם, לפעמים הייתי מעדיף להביא עובדת חברת כוח-אדם.

נחום לנגנטל: וזאת למה, אדוני יושב-ראש ההסתדרות?

נחום לנגנטל: כי כשאתה היית רוצה להזיז מזכירה ממקום למקום, או כשמזכירה אומרת לבוס: אני לא רוצה לעשות עבודה מסוימת, אתה מתקשה להזיז אותה, כי מייד יש ועד עובדים, ואתה מתחיל בדיקות רוחב וכל הדברים האלה.

נחום לנגנטל: אבל כשיש לך עובדת בחברת כוח-אדם, אם אותה מזכירה לא עושה את עבודתה כראוי ולא מוכנה לקבל תכתיבים, מייד אומרים לה: לכי הביתה.

נחום לנגנטל: מה אני טוען, אדוני יושב-ראש ההסתדרות?

נחום לנגנטל: וכאן אשמתה התורמת של ההסתדרות, והיא יכולה לתקן את זה.

נחום לנגנטל: מחד גיסא לבוא ולומר: אני מוכן להיות יותר אלסטי, מוכן להיות יותר גמיש, מוכן לא להגן על כל עובד באשר הוא עובד, מוכן להיות יותר פתוח לדברים האלה, ומאידך גיסא, לסגור את סוגיית עובדי חברות כוח-האדם – יש בזה היגיון, וזה יכול להביא הבראה למשק העובדים.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עסאם מח'ול – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, אני רוצה לברך את יוזמי החוק, חבר הכנסת עמיר פרץ וחבר הכנסת חיים כץ, שמתמידים בכנסת הזאת בהבאת חוקים לטובת העם העובד.

רחבעם זאבי: אני פונה אל חברי ממפלגת העבודה, זיכרונה לברכה, היום ישראל אחת: במקום לנגח את צמד חברי הכנסת האלה על היוזמות שלהם, תתחרו אתם בזה, כפי שמסורתית תנועת העבודה בישראל היתה זו שדאגה לעובד בישראל.

רחבעם זאבי: אני אומר את זה כאשר אינני חבר בסיעה של עמיר פרץ, אבל אני מכבד מאוד את היוזמות שלהם, ובהצעות חוק אני תמיד מצביע עניינית ולא שוקל מי יגזור מזה קופונים.

רחבעם זאבי: אדרבה, יגזרו חברי הכנסת כץ ועמיר פרץ קופונים, כי מגיע להם, על יוזמות לטובת העם העובד.

רחבעם זאבי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד אזולאי – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת יובל שטייניץ – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת תאופיק חטיב – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבשלום וילן – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת עוזי לנדאו – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת רענן כהן – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אברהם הירשזון – לא נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת זהבה גלאון – לא נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוני מילוא – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן שירי – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת דני נוה – לא נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף – לא נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל נודלמן – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אברהם רביץ.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת עמיר פרץ וחבר הכנסת חיים כץ, אני מברך אתכם על הצעת החוק שהגשתם לפנינו.

אברהם רביץ: נתקלתי פעמים מספר בנושא הזה של חברת כוח-אדם ולמדתי שיש כאן

אברהם רביץ: ממש שערורייה שהמערכת אשמה בה.

אברהם רביץ: אני אביא בפניכם כמה דוגמאות.

אברהם רביץ: ראשית כול, נתחיל מאתנו, חברי הכנסת.

אברהם רביץ: חבר כנסת שיש לו האפשרות, כשהוא פותח לשכה פרלמנטרית מחוץ לבניין הכנסת, הוא לא יכול להעסיק אדם אלא באמצעות חברת כוח-אדם.

אברהם רביץ: מה זה הדבר הזה?

אברהם רביץ: אי-אפשר לעשות סידור אחר?

אברהם רביץ: הכנסת מחייבת אותי, אם אני רוצה מזכיר או מזכירה, להזדקק לחברת כוח-אדם.

מיקי לוי: העניין נדון בוועדת הכנסת, והוועדה הציבורית הולכת לתקן את העניין.

אברהם רביץ: יפה.

אברהם רביץ: מה התוצאה של זה?

אברהם רביץ: יש הקצבה מסוימת לחבר הכנסת, 1,500 שקל, שזה כולל את חברת כוח-האדם, את מה שהם מורידים לעצמם.

אברהם רביץ: מילא, חברי כנסת יסתדרו כך או אחרת.

אברהם רביץ: אני אביא לכם דוגמה.

אברהם רביץ: שכנה שלי קיבלה אישור מהביטוח הלאומי לקבל עובדת זרה כדי לטפל באמה החולה, שהיא בת למעלה מ-90, והביטוח הלאומי משלם עבור זה.

אברהם רביץ: אני לא זוכר בדיוק את המספרים, אבל אני זוכר שהביטוח הלאומי מקציב סכום מסוים כדי לטפל באשה הזקנה והחולה הזאת, ושוב, מחייבים אותם לקבל את העובדת, הפיליפינית במקרה זה, דווקא על-ידי חברת כוח-אדם.

אברהם רביץ: היא יכולה להשיג עובדת גם שלא דרך חברת כוח-אדם.

אברהם רביץ: התוצאה היא, שהיא מקבלת 40% וקצת מהסכום שהביטוח הלאומי משלם לחברת כוח-האדם, והיא חייבת לשלם מכיסה את היתרה.

אברהם רביץ: חברי הכנסת כץ ופרץ, אני רואה חברות כוח-אדם כעבדות המודרנית, של העידן המודרני, כאשר אתה לוקח עובדים ואינך נותן להם ראשית כול ביטחון במקום העבודה שלהם.

אברהם רביץ: אנחנו יודעים שבעידן שאנו חיים בו, אדם עובד במקום ורוכש לעצמו, גם אם הוא לא בעל המקום, זכויות בגלל השנים הטובות שהוא השקיע במקום כשהוא היה צעיר וחזק וידע לעבוד טוב, והוא רוכש לעצמו את מקום עבודתו, אבל בחברות כוח-אדם הוא אינו רוכש לעצמו דבר.

אברהם רביץ: כשהוא מזקין או כשהוא חולה, הוא נזרק לרחוב.

אברהם רביץ: זו עבדות.

אברהם רביץ: בעבדות היו כללים בתורה: "וחי אחיך עמך" – עמך במשתה, עמך במאכל; אם היה לך כר אחד, אתה צריך לתת לעבד לישון על הכר הזה.

אברהם רביץ: איזו התנהגות הומנית של התורה, אפילו כלפי עבדים.

אברהם רביץ: וכאן – כלום, אין תנאים סוציאליים, אין שום דבר.

אברהם רביץ: אני רואה, בגדול, בנושא הזה של חברת כוח-אדם עבדות מודרנית, שממומנת ונדחפת לא על-ידי החברות, אלא על-ידי הממסד, על-ידי הממשלה.

אברהם רביץ: להיכן הגענו?

אברהם רביץ: לכן, תבורכו על היוזמה שלכם, ואני מקווה, בעזרת השם, שזה יביא לידי כך שאכן כל אלה שעובדים בחברות כוח-אדם יעבדו בגו זקוף, דרך המערכת.

אברהם רביץ: תודה, אדוני.

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב.

אברהם רביץ: אחרי חבר הכנסת נסים זאב – חבר הכנסת מקסים לוי.

אברהם רביץ: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השאלה שעומדת בפנינו היא עבדים או עובדים.

נסים זאב: גם על עבד נאמר: "שש שנים יעבד ובשבעת יצא לחפשי חנם".

נסים זאב: שנת שבתון לעובד נלמדת מהתורה: עבד חייב לצאת לחופשי, ואם לאו, "ורצע אדניו את אזנו במרצע", אין לו ברירה.

נסים זאב: התורה הקפידה מאוד שלא יהיו עבדים במדינת ישראל ולא בעם ישראל.

נסים זאב: המצב היום הוא, שאותם עובדים דרך חברות כוח-אדם מקבלים תנאים מופחתים ומשפילים, ולמעשה מי שמרוויח מכל העסקה הזאת אלה הקבלנים.

נסים זאב: אני ביררתי את זה בעיריית ירושלים.

נסים זאב: כשראיתי שיש כל כך הרבה מועסקים דרך קבלני כוח-אדם, רציתי לדעת מה העירייה בעצם מרוויחה ואיזה חיסכון כספי נגרם לה מכך.

נסים זאב: התוצאה היא, שהרשויות משלמות כמעט אותו סכום, אבל ללא תנאים סוציאליים.

נסים זאב: מר פרץ, חשוב שתדע.

נסים זאב: למעשה המזמין את כוח-האדם משלם, הרשויות משלמות סכום נכבד, אבל זה עובר לתיווך במקום לעבור לתנאים הסוציאליים.

נסים זאב: מעבר לקבלני כוח-אדם – מר פרץ, אני רוצה שתשמע אותי – אני רוצה לעסוק בסוגיה חשובה נוספת.

נסים זאב: עובדים סוציאליים במאות, וזה בדוק, מועסקים דרך עמותות.

נסים זאב: העמותות לא נותנות את התנאים ההולמים המגיעים לאותם עובדים סוציאליים, ולאו דווקא עובדים סוציאליים.

נסים זאב: במחלקות השונות ובאגפים השונים מועסק כוח-אדם, מהיועץ המשפטי ועד כל מקום שאתה תרצה, דרך חברות כוח-אדם, אבל זה לא כוח-אדם, כי קוראים לזה עמותה שעיריית ירושלים או כל העיריות הקימו לצורך העניין הזה, וגם פה יש איפה ואיפה.

נסים זאב: אני חושב, שיש מקום, כשבאים לתקן, לתקן גם בסוגיות של אותם אנשים, ואולי בדיונים שלנו בין קריאה ראשונה לשנייה נדון בזה.

נסים זאב: משפט אחרון.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שהיה לנו דיון בנושא הזה בסיעה שלנו, וכולנו תומכים בעניין הזה, אבל יש רק דבר אחד.

נסים זאב: השר הכין הצעת חוק – במקום שלושה חודשים שישה חודשים, יש פה תיקונים כאלה ואחרים, ואני מבקש מאוד שזה יהיה בתיאום, כי מדובר בטובת הציבור ובטובת כולנו.

נסים זאב: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מקסים לוי, בבקשה.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אולי תפזר את סיעת ש"ס מפה?

מקסים לוי: הם מפריעים גם לי.

אברהם רביץ: כן, בבקשה.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, ההצעה שמונחת כאן כבר נדונה בקריאה טרומית בוועדת העבודה והרווחה, ואני חושב שיש לה מקום דווקא בעידן שבו מעסיקים עובדים כעבדים.

מקסים לוי: אם אנחנו נסתכל על הממשלה, למשל, תראה במשרד ממשלתי עובדת קבלן ועובדת מדינה.

מקסים לוי: עובדת הקבלן ועובדת המדינה עובדות באותה עבודה, אבל עובדת הקבלן לא מקבלת לא תנאים ולא מתנה ולא חופשה ולא שום דבר.

מקסים לוי: אם זה בעבודות פרטיות – ניחא, אבל בתוך הממשלה?

מקסים לוי: אתה פוגש בזה בביטוח הלאומי, אתה פוגש בזה במשרד השיכון, אתה פוגש בזה בכל מיני מקומות.

מקסים לוי: עובדים ב"אל על", אחרי שלומדים מקצוע במשך חמש ושש שנים, מעסיקים אותם על-פי חוזה ואחר כך אומרים להם: אין מקום עבודה.

מקסים לוי: שש שנים בחייו של צעיר אשר לומד מבנאות מטוסים – מה הוא יעשה מחר בחוץ אחרי שש שנים?

מקסים לוי: הצעת החוק הזאת באה להיטיב מעט עם אותם עובדים שלמעשה מועסקים דרך חוזים כאלה ואחרים.

מקסים לוי: יש לשפר אותה, נכון.

מקסים לוי: עמיר פרץ תיקן קצת, אבל יכול להיות שאם הצעת החוק תעבור הוא יוכל לתקן יותר.

מקסים לוי: אומר בן-בסט, שמיליון שכירים מרוויחים את קרן ההשתלמות ומיליון איש לא.

מקסים לוי: ודאי שלא ירוויחו, כי המיליון האלה מאוגדים ולכן הם מרוויחים והמיליון שלא זוכים לקרן השתלמות הם אותם אנשים שמועסקים דרך חברות כוח-אדם.

מקסים לוי: הלוואי שיכולנו כאן להעביר חוק שאומר שעובד יהיה מאוגד ותהיה חובה עליו להיות מאוגד, כי אז הכוח של העובדים יגבר, כפי שביטא אותו יושב-ראש ההסתדרות כלפי המדיניות הלא-טובה של הממשלה, שרצתה לפגוע בעובדים, והנה רק כוח ושביתה מבינה הממשלה, רק את זה, ולא הידברות.

מקסים לוי: כבר אמרתי ביום רביעי שעבר, שלו הוקמה ועדת מומחים לקביעת הרפורמה עם נציג מהסתדרות העובדים – אבל אף נציג לא היה, אדוני היושב-ראש, אף לא נציג אחד.

מקסים לוי: כשאנחנו מחוקקים חוק בוועדות הכנסת, אנחנו מזמינים ציבורים רחבים כדי ללמוד את הנושאים.

מקסים לוי: שאלתי את בן-בסט, מדוע נציג אחד לא היה בצוות המומחים?

מקסים לוי: כנראה לא רצו לשמוע.

מקסים לוי: המומחים האלה היו שבעים, לא רצו לקחת מומחים רעבים.

מקסים לוי: לכן, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק בוודאי במקומה, כי תפקידה להמשיך ולהגן על אותה אוכלוסייה מקופחת, שבעצם תהיה מוגנת היום על-פי חוק.

מקסים לוי: אני מברך את יושב-ראש ההסתדרות ואת חיים כץ על ההצעה הזאת.

מקסים לוי: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עמיר, אני דווקא כן רוצה לפנות אליך.

סופה לנדבר: אני חושבת שהחוק טוב אבל הוא מאוד מאוד חלקי.

סופה לנדבר: אנחנו מדברים על חברות כוח-האדם לא פעם אחת ולא פעמיים גם בכנסת וגם בציבור.

סופה לנדבר: מובן שמשפילים פה ציבור של עובדים ומובן שהוא עומד לא ישר מול מעסיק אלא מול חברת כוח-אדם.

סופה לנדבר: כבר היום, במשך היום לא פעם אחת אמרו חברי הכנסת: עבדים במאה שלנו, עבדים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: הם לא מפרנסים את עצמם ואת המשפחות.

סופה לנדבר: הם קודם כול מפרנסים את המשפחה של הקבלן, של המנהל או של בעל הבית של החברה, ואחר כך מה שנשאר הם מביאים הביתה.

סופה לנדבר: החוק הזה היה מלא ולא חלקי אם אתה והשותף שלך לחוק הייתם מבטלים את חוק הקבלנים וחברות כוח-האדם לגמרי.

סופה לנדבר: לא ייתכן, שכאשר אנחנו מדברים, אנחנו מדברים רק על חלק מהבעיה.

סופה לנדבר: יש פה שורש של בעיה, יש פה בעיה עמוקה, ואתה באמת נגעת בעניין, אבל זה לא רק עובדי ניקיון, זה לא רק אנשים שעובדים בעבודות פשוטות, אלא גם מהנדסים וגם עובדים אחרים בכל מיני מקצועות.

סופה לנדבר: מה פתאום קבלן ולמה דווקא במדינת ישראל?

סופה לנדבר: אם אתה או אנחנו היינו בונים קואליציה מקיר לקיר לחוק הזה, אני לא חושבת שהיה חבר כנסת או היה נשאר מישהו שהיה מצביע נגד החוק הזה.

סופה לנדבר: נמאס לנו מקבלני כוח-האדם, אני חושבת שנמאס לא רק לעובדים אלא גם לך, כיושב-ראש ההסתדרות, וגם לנו כנציגי ציבור.

סופה לנדבר: נמאס מהאנשים האלה, נמאס מזה שמישהו מרוויח על גבם של אנשים, שבן אדם מרוויח על זה שיש לו כוח ויש לו פרוטקציה והוא מסוגל להרוויח מכרז זה או אחר והוא מסוגל להיכנס למכרז זה או אחר ולהיות מעסיק של האנשים האלה.

סופה לנדבר: זה לא ייתכן במאה הזאת, ולא ייתכן שבמדינת ישראל זה יימשך.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים להביא לכנסת את החוק שיבטל את חברות כוח-האדם לגמרי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד טל, ואחריו יבוא חבר הכנסת חיים כץ שיסכם את הדיון.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת שהונחה על שולחן הכנסת ונדונה בוועדה, נכון שתאושר כאן על-ידי הכנסת, ולו רק מן הטעם שאנחנו רואים יום יום, שעה שעה, את הסחר בעבדים, את הסחר באנשים, ואין מרים קול ואין מצפצף.

דוד טל: אני מברך את בעלי ההצעה, חבר הכנסת עמיר פרץ וחבר הכנסת חיים כץ, אשר הדליקו לא נורית ולא נורה – אבוקה גדולה מאוד, כדי שנדע לאיזה מין חברה אנחנו הולכים.

דוד טל: אני חושב שאולי זה קצת מאוחר, ומוטב מאוחר מאשר אף פעם, משום שמה שקרה היום ומה שקורה היום הוא, שעובדי חברות כוח-אדם – ואני לא רוצה לעשות הכללות, משום שיש חברות שנוהגות בהגינות, אבל יש הרבה מאוד חברות שנוהגות באנשים יותר ממה שמצוי בסחר בעבדים, והגיע הזמן לעשות סוף לדבר.

דוד טל: אני רוצה לומר מראש, שעיני לא צרה ברווח של חברת כוח-אדם זאת או אחרת, אבל גם לרווח הזה יש איזו סבירות מסוימת.

דוד טל: לתומי פניתי לפני כחודש לחברת כוח-האדם "או.

דוד טל: אר.אס.

דוד טל: " וביקשתי מזכירה ללשכתי בראשון-לציון.

דוד טל: כאן בכנסת אמרו לי שמוקצבים לי 1,500 שקל בלבד, ולא יותר; זו הקצבה.

דוד טל: הסברנו שזה מה שיש לנו ושאלתי כמה בסופו של דבר יקבל אותו מזכיר או תקבל אותה מזכירה עבור העבודה הזאת.

דוד טל: והנה, אני מחזיק כאן בידי ומציג לפניכם – 1,500 שקל, מורי ורבותי.

דוד טל: ואני לא אלאה אתכם.

דוד טל: בסופו של דבר יקבל אותו מזכיר או תקבל אותה מזכירה 754 שקל – כתוב כאן שחור על גבי לבן, כולם יכולים לראות.

דוד טל: אבל, למען ההגינות אני מוכרח לומר, שלפני כשבוע הופיע אצלי בלשכה חבר הכנסת לשעבר אוריאל לין, שמאוד רצה לדבר אתי בנושא וניאותי להיפגש אתו רק לא בפרק הזמן הזה, אבל כך התרסתי בפניו:

דוד טל: אם מ-1,500 שקל נשארים לעובד 754 שקל, לאן הולך כל הכסף?

דוד טל: אני מניח – זו הערכה גסה – שהוא התקשר מייד ל"או.

דוד טל: אר.

דוד טל: אס.

דוד טל: ", ולא חלפה לה שעה וקיבלתי תיקון להצעה הזאת.

דוד טל: אגב, זו הצעה מלפני חודש ואולי יותר; באותו יום קיבלתי תיקון להצעה, וכאן בתיקון, אחרי שהם הבינו שמדובר בחבר כנסת, ובמקרה הזה ביושב-ראש הוועדה שדנים בה בנושא הזה, יישארו 968 שקלים בלבד.

מיקי לוי: תחפש חברות אחרות, אולי שם – – – סיימת, אדוני.

דוד טל: עוד משפט, אדוני, ברשותך, באדיבותך כי רבה היא.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד טל: אני רוצה לומר, מורי ורבותי, שהצמיחה שאומר ומזכיר לנו שר האוצר בייגה חדשות לבקרים, המגמה של הצמיחה היא שקר, שקר גס, זו זריית חול בעיניים – אין צמיחה בישראל, ואם יש דבר כזה, אז מדובר כאן אולי רק על הגזרה הצרה הזאת שמדובר עליה, על ההיי-טק.

דוד טל: כל התעשיות המסורתיות כנראה כבר אינן; שם אין צמיחה, ואנחנו הולכים מדחי אל דחי.

דוד טל: ובימים האחרונים יותר ויותר כסף בורח מהארץ לחוץ-לארץ.

דוד טל: אני רוצה לומר לכם בצורה אחראית ביותר, היות שהדברים נרשמים כאן בפרוטוקול של הכנסת, אני מקווה מאוד שלא אומר "אמרתי לכם", אבל אנחנו ניכנס למיתון גדול יותר ממה שהיינו בו עד היום, מפני שכסף שיוצא החוצה, עד שהוא יחזור יחלפו להן הרבה מאוד שנים.

דוד טל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים כץ, אחרון הדוברים, יסכם את הדיון, ואנחנו ניגשים להצבעה, חברי הכנסת.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק לחיסול העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם, שהגשנו, חבר הכנסת עמיר ואני – –

רחבעם זאבי: חבר הכנסת עמיר פרץ.

זבולון אורלב: יושב-ראש ההסתדרות.

חיים כץ: – – חבר הכנסת עמיר פרץ ואנוכי, באה לתקן עוול משווע שאנו עושים לילדינו.

חיים כץ: התופעה של העסקת עובדים על-ידי חברות קבלניות נוצרה כשהתעשיות במשק היו במשבר לא קטן, ואז באו ההנהלות ואמרו: תנו לנו ליצור "חגורת שומן" – אלה היו ההגדרות, אני הייתי במשבר ה"לביא" – בואו ניצור "חבילות שומן", שנוכל לפטר אותם מתי שאנחנו רוצים, בלי פיצויים ובלי הרבה משחקים, שיפתרו לנו בעיות של "פיקים" בעבודה.

תמר גוז'נסקי: ואז הסכמתם, קניתם.

חיים כץ: לא היה לנו כוח להילחם, היינו אחרי – – –

תמר גוז'נסקי: לא היה לכם כוח להילחם?

חיים כץ: תאמיני לי שלא היה לנו כוח.

מיקי לוי: ביקשת בקצרה.

חיים כץ: היום נוצר מצב, שיש כ-200,000 עובדים דרך סרסורי עבודה שמוגדרים כעובדי כוח-אדם.

חיים כץ: לא מדובר במהנדסים-טכנאים, מדובר בעובדים מהשורה, עובדים שבאים לעבודה בלי מעמד מוגדר, בלי זיקה למקום העבודה, בלי ביטחון בעבודה, בלי תנאים סוציאליים ובלי תנאי רווחה.

חיים כץ: נוצר מעמד, שאם עובד מסודר יוצא לטיול או לוקח הלוואה, עובד כוח-אדם לא יכול להשתמש בזה, הוא לא משלם לוועד, אין לו הגנה.

חיים כץ: וכשהחברים שלו יוצאים למסיבה הוא צריך להוריד את הראש, וכשלוקחים הלוואות מסוימות הוא לא יכול לקבל.

חיים כץ: יצרנו שני מעמדות, והיום, לצערי, יוצרים את המעמד השלישי, שמוגדר "חבילות עבודה", זה תת-אנשים, אין להם שמות ואין להם מספרים.

חיים כץ: הקבלנים מקבלים עבודה מוגדרת ולוקחים חבילה של אנשים – – –

תמר גוז'נסקי: קוראים לזה ראיסים.

חיים כץ: ראיסים.

חיים כץ: לוקחים חבילות של אנשים שעובדים שעות נוספות והם מתקתקים להם שעות רגילות, ולאנשים האלה אין מעמד, ואסור להם לדבר, כי אם הם ידברו יפטרו אותם.

חיים כץ: והם לא צוברים ותק.

חיים כץ: כשיש להם קצת ותק מפטרים אותם ומעבירים אותם מחברה לחברה, וכך הם נחותים.

חיים כץ: ואנחנו עומדים בפני בעיה.

מיקי לוי: אני מבקש לסיים, אמרת בקצרה.

מיקי לוי: גמרת גם את הזמן.

חיים כץ: משפט וחצי.

חיים כץ: יש לנו בעיה, ובעיה לא קלה, שהילדים של כולנו עובדים דרך ראיסים, שעל כל שעת עבודה גוזלים או גוזרים קופון של 52% משכר העובד.

חיים כץ: ונוסף על כך יוצרים מעמד נחות.

חיים כץ: אני שמח שכל סיעות הבית החליטו לעקור מהשורש את התופעה של החברות הקבלניות והעבודה הקבלנית וכל עובד שיבוא למקום עבודה יהיה – – –

ראובן ריבלין: לא לעקור, להגביל.

חיים כץ: להגביל בשלב זה ולעקור בשלב הבא.

חיים כץ: יבוא עובד וידע שהוא בא למסלול מוגדר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים כץ, יש לנו עוד סדר-יום.

מיקי לוי: אמרת בקצרה, לקחת חמש דקות, אני מבקש לסיים.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, משפט אחרון.

חיים כץ: העובד יבוא למקום עבודה במתכונת המקובלת ויהיה עובד זמני וידע שיש לו עתיד ויש לו מחר וכדאי לו להשקיע, כי זה המחר שלו.

מיקי לוי: תודה.

חיים כץ: אני מקווה שהיום אנחנו מתחילים את הדרך בקריאה הראשונה לחיסול התופעה.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תרוץ מהר, אני מתחיל את ההצבעה.

מיקי לוי: תרוץ כדי שתוכל להספיק, אתה מציע החוק.

מיקי לוי: בבקשה, חברים, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון), התש"ס–2000, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מיקי לוי: חברים, ההצעה עברה.

מיקי לוי: בעד – 28, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיקי לוי: ההצעה עוברת להמשך דרכה לקריאה שנייה לוועדת העבודה והרווחה.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשנ"ח–1998.

מיקי לוי: אדוני שר החקלאות, בבקשה.

חיים אורון: הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים.

חיים אורון: אני מתכבד להביא בשם הממשלה בקשה להחלת דין רציפות על הצעת חוק שעיקרה יצירת מסגרת ארצית לרישום כלבים.

חיים אורון: ביסודו של דבר, הכלבים הם חיות מחמד ואוכלוסיות רבות מוצאות עניין בגידולם.

חיים אורון: קיימת היום תופעה – – –

משה גפני: יש לזה קשר להסכם הקואליציוני?

חיים אורון: גפני, נראה שלא.

חיים אורון: קיימת כיום מערכת עירונית מקומית של רישום הכלבים.

חיים אורון: בחלק מהערים היא קיימת ובחלק מהערים היא איננה קיימת, היא לא אחידה, היא לא מקיפה.

חיים אורון: מובן שהבעיה מתעוררת כאשר מדובר באותם גזעים או באותם כלבים שיש בהם משום סיכון לציבור ומוטלות מגבלות שונות בהחזקתם.

חיים אורון: ההצעה אומרת ליצור מערכת ארצית של רישום, כמובן בלי לבטל את תפקידן של הרשויות המקומיות.

חיים אורון: המערכת הארצית הזאת תתנהל לפי כללים אחידים, שניתן יהיה לאכוף אותם בכל הארץ, ואנחנו מבקשים להחיל על הצעת החוק דין רציפות.

חיים אורון: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להודעת ועדת החינוך והתרבות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד, התשנ"ט–1999.

מיקי לוי: יעלה יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, חבר הכנסת זבולון אורלב.

מיקי לוי: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, אני מתכבד להודיע במליאת הכנסת על רצונה של ועדת החינוך והתרבות להחיל דין רציפות על הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד, התשנ"ט–1999.

זבולון אורלב: על-פי הוראות החוק בדבר רציפות הדיון, כל סיעה הרוצה בכך, או הממשלה, רשאית להציע בתוך שבועיים שדין הרציפות לא יחול על הצעת החוק.

זבולון אורלב: אם תוגש הצעה כזאת, תחליט הכנסת, תדון ותחליט, או שתאשר או שלא תאשר.

זבולון אורלב: אם לא תוגש הצעה כזאת, או אם תוגש ותידחה, תמשיך ועדת החינוך והתרבות לדון בהצעת החוק ורשאית היא לנהוג בדיונים שנתקיימו בכנסת הקודמת כאילו היו אלה דיונים שלה.

זבולון אורלב: משפט אחד על החוק.

זבולון אורלב: החוק רוצה להבטיח זכות לכל סטודנט לקבל הלוואה, בתנאים שתקבע הממשלה, בגובה שכר הלימוד לכל שנת לימודים.

זבולון אורלב: אני רוצה להעיר, שבשבוע שעבר קיבלה מליאת הכנסת בקריאה טרומית שתי הצעות חוק שעניינן גם הוא הטבות לסטודנטים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך והתרבות בנושא: הצורך להסיק מסקנות דחופות מהופעת נציגי ישראל ב"אירוויזיון".

ד' לב: תודה.

זבולון אורלב: לא "אירוויזיון" אלא "אירוביזיון".

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: שביתת הרופאים המתמשכת – של חברי הכנסת סופה לנדבר, רחמים מלול, רחבעם זאבי, תמר גוז'נסקי, חיים כץ, אברהם רביץ ונעמי חזן.

מיקי לוי: חברת הכנסת סופה לנדבר – אינה נוכחת.

מיקי לוי: אני מתחיל ברשימת הנרשמים לדיון.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחמים מלול – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחבעם זאבי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי תפתח את הדיון, ואחריה רשימת הדוברים.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעוד אנחנו עסוקים ברפורמה במיסוי, בעוד אנחנו עסוקים בנסיגה מלבנון, בעוד אנחנו עסוקים בנסיעות כאלה ואחרות של ראש הממשלה והשרים, בעוד אנחנו עסוקים במשבר הממשלתי, נמשכת לה בשקט ובכאב שביתת הרופאים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו מדברים על שביתה שנמשכת כבר למעלה משלושה חודשים, שתוצאותיה כבר מורגשות במערכת הבריאות ובבריאותם של אזרחי ישראל.

תמר גוז'נסקי: יכול להיות שלא ניתן באופן מאוד מדוקדק לספור היום בדיוק כמה קורבנות היו לשביתה הזאת, בדיוק כמה אנשים נפטרו משום שלא קיבלו את הטיפול המתאים ברגע המתאים, משום שנדחו הבדיקות שלהם או משום שלא נעשה צנתור בזמן.

תמר גוז'נסקי: אבל גם אם היום אין לנו מספרים, אין לי ספק שבחשבון חצי-שנתי או שנתי התוצאות הן חד-משמעיות.

תמר גוז'נסקי: הרי לא ייתכן שדוחים כ-20,000 ניתוחים ואיש לא נפגע.

תמר גוז'נסקי: לא קרה שום דבר, 20,000 ניתוחים דחו, לא קרה שום דבר.

תמר גוז'נסקי: אפשר לחשוב שאנשים מבקשים ניתוח משום שאין להם דרך אחרת לבלות את זמנם.

תמר גוז'נסקי: הרי לא ייתכן שאנשים באים לבדיקות סדרתיות, תקופתיות, ואומרים להם: תבואו מחר, תבואו מחרתיים, הרופא בעיצומים, הרופא בשביתה.

תמר גוז'נסקי: הרי לא ייתכן להפעיל מערכת שגם ככה היתה מערכת לחוצה מאוד בתנאים שהרופאים לא ממלאים את כל התפקידים ואת כל המטלות המוטלות עליהם.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מדוע השביתה מתמשכת?

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, השביתה מתמשכת מסיבה אחת פשוטה.

תמר גוז'נסקי: הממשלה, וליתר דיוק שר האוצר, קיבלו החלטה מאוד מרחיקת-לכת וגורפת.

תמר גוז'נסקי: הם לא מנהלים משא-ומתן על תביעות הרופאים.

תמר גוז'נסקי: אני עוד לא שמעתי, שבמדינה דמוקרטית, שיש בה ארגון שמייצג את הרופאים, לא מנהלים אתו משא-ומתן.

תמר גוז'נסקי: אני עוד לא שמעתי, שבמדינה דמוקרטית פוסלים על הסף, מראש, תביעות של עובדים, לפני שמנהלים משא-ומתן.

תמר גוז'נסקי: הדבר השני, זה לא רק שלא רוצים לנהל את המשא-ומתן, אלא החליטו לשבור את הארגון הזה.

תמר גוז'נסקי: מבחינה זאת אין הבדל מהותי בין ההתייחסות של נוני מוזס לעובדי "ידיעות אחרונות" לבין ההתייחסות של שר האוצר לרופאים בשירות המדינה.

תמר גוז'נסקי: אין הבדל עקרוני.

תמר גוז'נסקי: ההבדל הוא במספר, כי פה מדובר ב-500 עובדים, פה מדובר באלפי עובדים, אבל זה הבדל רק במספר.

תמר גוז'נסקי: העניין העקרוני הוא, שארגון העובדים הוא ארגון חזק, שהוא גם איגוד מקצועי וגם ארגון יציג וכו', והארגון הזה היה לצנינים בעיניו של שר האוצר.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, ניסו להגיד, שאם מוסיפים פה, יוסיפו שם, ואז כל המדינה תיהרס וכן הלאה וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: עכשיו באה הממשלה והציעה רפורמה שמגדילה הכנסות של עובדים, לטענתה, ומסתבר שהמדינה לא נהרסת, זה רק כשהממשלה מציעה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, שביתת הרופאים היא פשע שעושה הממשלה בכך שהיא לא מנהלת משא-ומתן ענייני עם הרופאים על התביעות שלהם.

תמר גוז'נסקי: דבר שני, הניסיונות להעביר את כל הדיונים לכל מיני ועדות לא הועילו ולא מועילים עד עכשיו.

תמר גוז'נסקי: הדבר השלישי שאני רוצה לומר, אני חושבת שאין דבר דחוף יותר ובהול יותר מאשר לקרוא לממשלה, שנציגיה לא נמצאים פה באולם, להגיע להסדר עם הרופאים מייד, תוך שבועיים ימים לסיים את השביתה ולאפשר לאזרחי ישראל לקבל שירותי בריאות הולמים.

תמר גוז'נסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחמים מלול – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

משה גפני: זה בסדר, אדוני היושב-ראש, שיש דיון על שביתת הרופאים ושר הבריאות איננו כאן?

מיקי לוי: זו ההתייחסות.

מיקי לוי: יכול להיות שהדבר שיציל את הרופאים זה אם הכנסת תושבת.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, ראשית, אני רוצה למחות על כך שבדיון כנסת על שביתה המתמשכת זה למעלה משלושה חודשים אין אפילו נציג אחד מממשלה גדולה ומנופחת – 23 שרים.

רחבעם זאבי: לגיון השרים, ואחד מהם לא מוצא לנכון לשבת פה להקשיב, להשיב ולהישיר מבט אל העם שרואה את דיון הכנסת בנושא הזה.

רחבעם זאבי: שביתת הרופאים, כאמור, נמשכת זה למעלה משלושה חודשים ואין רואים את קצה.

רחבעם זאבי: ראש הממשלה של כו-לם לא התפנה עד כה לעסוק בשביתה הזאת, וגם לא הממשלה.

רחבעם זאבי: האזרח הקטן סובל, והאזרח הגדול מסתדר, והשביתה נמשכת ונמשכת.

רחבעם זאבי: ד"ר יצחק מלר מתל-אביב כתב מכתב גלוי לחברי הכנסת ולשרים ובו אמר, בין השאר: "אני לא מבין מה פשר השלווה שירדה על כל הצדדים הנוגעים לעניין.

רחבעם זאבי: לחלק מהרופאים אין כל בעיה עם השבתה לשנה, מכיוון שהרפואה הפרטית חוגגת ופורחת עבור מי שיכול לשלם.

רחבעם זאבי: קופות-החולים חוגגות, מכיוון שהן יוצרות מערכות טיפול אלטרנטיביות.

רחבעם זאבי: פקידי האוצר ושולחיהם זחוחים לחלוטין, מכיוון שכך המערכת חוסכת כסף על חשבון בריאות האדם הקטן".

רחבעם זאבי: האם צודק ד"ר מלר בדברים האלה?

רחבעם זאבי: אם כן – הרי זו שערורייה שנשארת על תקן של שערורייה.

רחבעם זאבי: אבל אני מעריך, כי יש אזרחים רבים, על אף מה שציטטתי, שהשביתה הזאת היא לזרא עבורם וכי יש רבים שסובלים ממנה וכי היא מסכנת את חייהם של רבים.

רחבעם זאבי: אומנם מצאתי כתבה בעיתון "המודיע" שלפיה "מספר הנפטרים ירד משמעותית ב-90 ימי שביתת הרופאים".

רחבעם זאבי: אם כך – אז הידד לשביתה, פחות מתים.

רחבעם זאבי: נעשה שביתה בעוד תחומים, גם לא יהיו חולים, גם לא יהיו מתים.

רחבעם זאבי: אבל מותר לנחש שהירידה במספר הנפטרים באה לעולם מפני שבעת השביתה לא נערכים טיפולים מסובכים בחולים.

רחבעם זאבי: בכל מקרה, הסוגיה הזאת ראויה לבדיקה ולחקירה.

רחבעם זאבי: אנחנו קוראים לממשלה ולעומד בראשה להפסיק להיות אפאתים למה שמתחולל בחברה הישראלית, להפסיק להיות אדישים לשביתת הרופאים המתמשכת ולהביא לסיומה, כדי להקל את סבלם של האזרחים בישראל.

רחבעם זאבי: תודה, אדוני.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת זאבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עוד מעט ימלאו 100 ימים לשביתת הרופאים, ואני לא יודע אם לצחוק או לבכות.

חיים כץ: אנחנו לוקחים סקטור, שאני חושב שהוא בין החזקים במשק הישראלי, ומסתכלים על שכר הרופא – שכר פנסיוני של רופא מומחה אחרי 20 או 25 שנות עבודה הוא כ-8,000 שקל, וכולם עושים לו חשבון כמה הוא מרוויח בשר"פ.

חיים כץ: זה בכלל לא חשוב.

חיים כץ: אנחנו מסתכלים כמה מרוויח רופא מתמחה, ואם בכלל כדאי לו ללכת ללמוד בשביל 3,000 או 4,000 שקל לשמונה שעות עבודה, ונותנים לו לעבוד 36 שעות סביב השעון.

חיים כץ: אני לא יודע אם ההחלטות שהוא מקבל אחרי 36 שעות הן החלטות טובות או החלטות שגויות.

חיים כץ: אנחנו שומעים את בייגה שוחט, שכן רוצה להיכנס אתם למשא-ומתן או לא רוצה להיכנס למשא-ומתן.

חיים כץ: אנחנו באים ואומרים עוד פעם: אין פרס על התנהגות טובה במערכת יחסי העבודה.

חיים כץ: שבייגה שוחט לא ישחק על המצפון של הרופאים.

חיים כץ: מצחיקה אותי ההודעה של ראש הממשלה, שהרופאים שובתים שביתה אצילית.

חיים כץ: אני אומר את זה בפעם המי-יודע-כמה, שביום העצמאות הוא ייתן להם את פרס השובת המצטיין וייתן להם להדליק משואה.

חיים כץ: אם הרופאים רוצים לפתור את הבעיה, שיצאו מבתי-החולים.

חיים כץ: אם הם יצאו מבתי-החולים, הם לא יהיו בחוץ אפילו יום אחד.

חיים כץ: ואז בייגה שוחט ייכנס אתם למשא-ומתן, וראש הממשלה יתפנה, כי מה שנעשה שם זו בדיחה, ולצערנו זו בדיחה גרועה שאנשים משלמים בגינה והם לא מקבלים את ההגנה הבריאותית שהם צריכים לקבל.

חיים כץ: יכול להיות שכמה ניתוחים פרטיים נעשים בשר"פ או במקום אחר.

חיים כץ: אבל אנחנו רוצים שהאזרחים במדינת ישראל יקבלו שירותי בריאות כמו שהם צריכים לקבל, והבעיה הזאת צריכה לבוא על פתרונה.

חיים כץ: זה לא מצטלם טוב בטלוויזיה שאיזו זקנה לא מקבלת טיפול או איזה זקן לא מקבל טיפול.

חיים כץ: אבל, לצערנו, במדינת ישראל לא מבינים אחרת.

חיים כץ: ואם לא מבינים אחרת, אז צריך להפעיל כוח.

חיים כץ: ואם לא הולך בכוח, אז צריך להפעיל קצת יותר כוח.

סופה לנדבר: קצת יותר מוח.

חיים כץ: אבל שם לא מפעילים מוח, משחקים על המצפון של הרופאים.

חיים כץ: זה לא מעניין את בייגה שוחט, כי יש לו רפואה מסודרת.

חיים כץ: אם הרופאים שובתים יומיים והממשלה מנצלת את זה, אז שהממשלה תלך הביתה, כי היא מתעסקת בדברים אחרים.

חיים כץ: אני חושב שהרופאים צריכים לעשות סוף לשביתה הזאת.

חיים כץ: אני אומר לך, יום אחד שהם יהיו בבית, יהיה סוף לשביתה ורופא ירוויח שכר הולם.

חיים כץ: רופא לא צריך להסתפק ב-7,000 שקל.

חיים כץ: רופא הוא לא פחות מחבר כנסת.

חיים כץ: אם חבר כנסת מרוויח 27,000 שקל, רופא מומחה צריך להרוויח לפחות 27,000 שקל.

חיים כץ: הוא לא פחות מחבר כנסת.

חיים כץ: אבל נוח לנו שהם ישבתו.

חיים כץ: אני מקווה ששר האוצר וראש הממשלה לא יגרמו שהשופטים יקומו בוקר אחד וייסעו לאילת כמו שהם עשו לפני 15 או 16 שנה – – –

דוד אזולאי: הרופאים.

חיים כץ: הרופאים.

חיים כץ: אני חוזר בי.

חיים כץ: השופטים עסוקים עם ש"ס, איך הם יכולים ללכת.

רחמים מלול: חבר הכנסת כץ, אנא סיים את הדיאלוג שלך עם חבר הכנסת דוד אזולאי ממקום מושבך.

חיים כץ: משפט אחרון.

חיים כץ: אני מקווה, או כולי תקווה, שהרופאים יצטרכו, או ייתנו להם לחזור לעבודה, להתפרנס בכבוד, ושהם יהיו מובטלים.

חיים כץ: שהאזרחים במדינת ישראל יהיו בריאים והרופאים יהיו מובטלים.

חיים כץ: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת חיים כץ, ואני מודה לו שהוא לא הזכיר את הרפורמה דרך אגב.

רחמים מלול: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

חיים כץ: למה – – –?

חיים כץ: זה בתיקון הבא.

קריאה: – – –

רחמים מלול: יש רפורמה ברפורמה.

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

דוד אזולאי: למה אדוני לא מפסיק את הישיבה כשאין שר?

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, מספרים – – –

סופה לנדבר: שר הבריאות עסוק בגימיקים.

דוד אזולאי: – – –

רחמים מלול: נא לאפשר לחבר הכנסת רביץ לשאת דבריו, בבקשה.

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דוד אזולאי, חברת הכנסת לנדבר, בבקשה לאפשר לחבר הכנסת רביץ לומר את דבריו.

רחמים מלול: בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מספרים על האם היהודייה שהיתה אומרת: בני הרופא הולך לטבוע בים.

אברהם רביץ: זאת היתה תעודת הצטיינות גם במקרים המביכים: My son the doctor.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לכם – אני מסת

אברהם רביץ: כל על כל העניין הזה מהיבט נוסף, מעבר לתנאי עבודה ולהעסקת העובדים, סקציה.

אברהם רביץ: אני חושב, שחברה בריאה חייבת לשים את הרופאים, בגלל תפקידם החיוני ביותר – הרופאים עוסקים בשאלות של חיים ומוות, הרופאים קובעים פעמים על-ידי פסיקתם את עתידו ואת מצבו של החולה.

אברהם רביץ: בתרבות שלנו רבת השנים, אני רוצה לומר לכם שלאחר התלמיד החכם עמד הרופא בראש המעלה.

אברהם רביץ: תסתכלו בספר של הרמב"ם, ב"שמונה פרקים", כאשר הוא מדבר על המלאכות שאדם בוחר לעצמו, כיצד הוא מדבר על מלאכת הרפואה.

אברהם רביץ: הוא עצמו, בזמן הפנוי שלו, עסק ברפואה.

אברהם רביץ: הרופא איננו עוד מקצוע, חברי הכנסת.

אברהם רביץ: הרופא הוא מקצוע של כבוד, ומעבר לכל החשבונות, אני חושב שהיה ראוי שמדינת ישראל תיגש לפתרון הבעיה הזאת תוך שמירת כבוד הרופאים, במפורש כך.

אברהם רביץ: אני חושב, שאותה הערכה שיש לאדם כאשר הוא בא אל הרופא ונותן בו את אמונו, אותה הערכה חייבת להישמר ואנחנו חייבים לטפח אותה.

אברהם רביץ: אני לא אומר שצריך לתת לרופאים את כל מה שהם דורשים, אבל אני אומר שחייבים להיכנס למשא-ומתן אינטנסיבי ולא להרפות, ובצורה המכובדת ביותר.

אברהם רביץ: ואני רוצה לומר – הרופאים הסכימו לדבר, למבצע כזה שאני חושב שחברת הכנסת תמר גוז'נסקי לא היתה מסכימה שהם יעשו זאת, אבל מתוך האחריות שלהם לתפקידם הם אמרו, לראשונה – אני לא מכיר עוד איזה איגוד מקצועי שהסכים לכך – הם אמרו:

אברהם רביץ: אנחנו מוכנים בשלושה תנאים לסיים את השביתה.

אברהם רביץ: והאחד הוא – הרי על המתמחים אתם מסכימים?

אברהם רביץ: ובכן, תבצעו זאת.

אברהם רביץ: אתם מציעים גישור?

אברהם רביץ: – אנחנו מוכנים לגישור.

אברהם רביץ: אבל לבסוף, אם זה לא יעזור, שתהיה בוררות.

אברהם רביץ: חברת הכנסת גוז'נסקי, את נלחמת נגד בוררות חובה, נכון?

אברהם רביץ: ובצדק.

תמר גוז'נסקי: לא.

תמר גוז'נסקי: הם הציעו ועדה ציבורית.

אברהם רביץ: אבל הם, הרופאים, הסכימו.

אברהם רביץ: הם הסכימו שתהיה בוררות שתחייב את שני הצדדים.

אברהם רביץ: אני חושב, שכל ממשלה היתה צריכה לקחת את זה, אפילו כ-test case, אפילו כתמרור אולי לקבוצות אחרות במשק.

תמר גוז'נסקי: בוררות מוסכמת היא לפי החוק הקיים.

אברהם רביץ: ולכן, אני אומר: אני באמת פונה לממשלה.

אברהם רביץ: אני חושב שזה לא מכובד, זה מזיק.

אברהם רביץ: גם אם אנחנו בסופו של דבר נגיע לאיזה הסכם, הוא חייב להיעשות בכבוד הראוי למקצוע הרפואה, שהוא אחראי והוא חייב להיות כזה בעינינו.

אברהם רביץ: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת רביץ.

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת מאיר פרוש.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צר לי מאוד שחבר הכנסת חיים כץ יצא מהמליאה, כי הוא בעצם הציע שהרופאים ישביתו לחלוטין את מערכת הרפואה הציבורית בישראל כדי שיתייחסו לתביעות שלהם.

נעמי חזן: צר לי שהוא יצא, משום שייתכן מאוד שחבר הכנסת כץ לא מבין מה קורה פה.

נעמי חזן: מה קורה פה?

נעמי חזן: רופאים לא מסוגלים לשבות כליל, והם לא מסוגלים לשבות כליל משום שהם אמונים על הצלת חיי אדם.

נעמי חזן: ולכן, כמעט 100 יום אנחנו מוצאים, שבמקרים הכי דחופים, באמת של חיים ומוות, של פיקוח נפש, הרופאים מספקים בצדק את השירותים החיוניים להצלת חיי אדם.

נעמי חזן: ועם כל הכבוד, להשבית את הדבר הזה – בלתי אפשרי, פשוט בלתי אפשרי.

נעמי חזן: מי בעצם סובל משביתת הרופאים היום?

נעמי חזן: מי שסובל מהשביתה המתמשכת אלה אותם חולים כרוניים הזקוקים לטיפולים מתמשכים, כאשר מרפאות-היום סגורות בפניהם ואיכות החיים שלהם נפגעת בצורה שיטתית לחלוטין.

נעמי חזן: וכדאי שאנחנו נבין את המשמעות – בעיקר כתוצאה מכך שאנשים שיש להם כסף יוכלו למצוא סעד במקום אחר, ואנשים נטולי הכנסה מוצאים את עצמם במצב הולך ומחמיר, כאשר ייתכן מאוד שאין סכנה לחייהם, אבל אין לי ספק שיש סכנה לאיכות חייהם ולבריאותם לטווח רחוק.

נעמי חזן: זו הנקודה, וכדאי שנבין אותה.

נעמי חזן: ולכן, יש פה בעיה חברתית, יש כאן בעיה אנושית, ושביתה מלאה לא תיתכן בנסיבות הללו.

נעמי חזן: האחריות שרובצת עלינו, חברי הכנסת מכל סיעות הבית, היא אחריות אדירה, משום שאנחנו חייבים להשתמש במלוא השפעתנו כדי להביא לגישור או לוועדה ציבורית, או – כן, חברת הכנסת גוז'נסקי – לבוררות חובה – כדי להביא לסיום ההשבתה הזאת, שפוגעת באלה שצריכים במיוחד את השירותים האלה לטווח רחוק.

נעמי חזן: וחבר הכנסת חיים כץ – הגיע הזמן שתבין שיש תחומים מסוימים שאנשי מקצוע לא מסוגלים לשבות לגביהם.

נעמי חזן: אני רוצה להעלות מחאה בקול רם בשם כל הכנסת.

נעמי חזן: זהו דיון בשביתת הרופאים, ולא יושב כאן שר הבריאות, בראש ובראשונה שר הבריאות.

אברהם רביץ: אולי הוא לא מרגיש טוב?

נעמי חזן: ייתכן שהוא לא מרגיש טוב, אולי יש לו גם כסף ללכת לקבל כדור במקום אחר.

זבולון אורלב: לפחות שר אחר.

נעמי חזן: אבל מישהו.

קריאות: – – –

תמר גוז'נסקי: גברתי, הכתובת היא שר האוצר.

תמר גוז'נסקי: הוא מנהל הסכמי שכר, לא שר הבריאות.

נעמי חזן: ייתכן, אבל – – –

תמר גוז'נסקי: שר הבריאות, אין לו שום סמכות בהסכמי שכר.

נעמי חזן: שר הבריאות, שיקום ויעלה – –

מיקי לוי: תודה, תודה.

נעמי חזן: – – ויאמר מה הוא חושב.

קריאות: – – –

מיקי לוי: מה קרה לכם?

נעמי חזן: יפה, אבל שיהיה כאן היום בדיון.

נעמי חזן: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: נעמי, אני חושב שגם את אתי, תבקשי דיון בישיבת הנשיאות הקרובה.

זבולון אורלב: יש לי הרגשה ששר האוצר יושב עם שר הבריאות, אבל בפורום אחר.

מיקי לוי: תודה, זבולון.

נעמי חזן: – – –

זבולון אורלב: – – –

מיקי לוי: זבולון, תודה.

מיקי לוי: נעמי, אני חושב שבישיבת הנשיאות הבאה אנחנו צריכים להעלות את הנושא, שלא יכול להתקיים דיון במליאת הכנסת בלי נוכחות השר – השר המתאם או השר שדנים במשרד שלו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

האשם מחאמיד: מי אחריו?

מיקי לוי: חבר הכנסת בנימין אלון.

מיקי לוי: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת סאלח טריף.

מיקי לוי: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אופיר פינס.

מיקי לוי: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שבועיים החתמתי 67 חברי כנסת על עצומה הקוראת לראש הממשלה ולשר האוצר להיכנס לאלתר בעובי הקורה בשביתה המתמשכת של הרופאים ולמצוא את הפתרון.

מאיר פרוש: קיבלתי תשובות בכתב גם מראש הממשלה וגם משר האוצר.

מאיר פרוש: לא החתמתי את השרים ואת סגני השרים וגם לא את יושב-ראש ועדת הכספים.

מאיר פרוש: אם נצרף אותם, נגיע ל-108 חברי כנסת, ואני בטוח שגם הם רוצים שנפתור את הבעיה הזאת.

מאיר פרוש: אבל מאחר שאף לא שר אחד מ-23 השרים שיש לממשלת ישראל אינו נוכח פה ליד שולחן הממשלה ואף לא סגן שר אחד – אנחנו, בינינו לבין עצמנו, חברי הכנסת, יודעים מה המצב.

מאיר פרוש: כולנו יודעים מה המצב.

מאיר פרוש: גם השרים יודעים.

מאיר פרוש: גם הסגנים יודעים.

מאיר פרוש: אבל לפחות עליהם מוטלת האחריות יותר מאשר עלינו.

מאיר פרוש: אם הם אינם נמצאים, אני חושב שמן הראוי שאנחנו נדבר אל אזרחי מדינת ישראל ונסביר להם על מה אנחנו דנים ומדוע אנחנו זועקים.

מאיר פרוש: אני רוצה להקדים ולומר, יכול להיות שיש ויכוח האם כתוצאה משביתת הרופאים מתים פחות או יותר.

מאיר פרוש: עמד פה חבר הכנסת זאבי וציטט את עיתון "המודיע", שמדבר על פחות נפטרים בתקופת השביתה.

מאיר פרוש: אני לא נכנס לנקודה הזאת, אבל הגמרא אומרת: "אסיא דמגן – מגן שוויה".

מאיר פרוש: רופא בזול, בחינם, שווה חינם.

מאיר פרוש: כך שאם הרופא לא מקבל את התמורה, גם הגמרא אומרת שקשה לומר אם הוא עושה את זה עם כל הלב.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לאזרחי ישראל מה משמעות הדיון שאנחנו מקיימים פה עכשיו.

מאיר פרוש: הדיון מתקיים אחרי שב-22 במאי החליטה הכנסת, לאחר שכמה חברי כנסת הגישו הצעה דחופה לסדר-היום, ונשיאות הכנסת – יושב-ראש הכנסת והסגנים – החליטו לקיים דיון דחוף במליאה, ואכן כך היה.

מאיר פרוש: לאחר מכן, תדעו לכם, אזרחי מדינת ישראל, היתה פה התרוצצות מי בעד לקיים דיון במליאה, מי בעד לקיים דיון בוועדה, ובסופו של דבר מליאת הכנסת החליטה לקיים דיון פה.

מאיר פרוש: המשמעות היתה שנוכל לקיים דיון עם השרים.

מאיר פרוש: מה קורה היום?

מאיר פרוש: אתם הרי רואים ששולחן הממשלה כולו ריק.

מאיר פרוש: הכנסת, נשיאות הכנסת, החליטה לקדם, לזרז את הדיון, וקבעה שהיום נקיים דיון בנושא של שביתת הרופאים.

מאיר פרוש: אחרי דיון כזה צריכה לבוא הודעת סיכום, מה הכנסת חושבת על שביתת הרופאים המתמשכת קרוב לשלושה חודשים, ואף לא אחד מהשרים נוכח פה.

מאיר פרוש: לכן אני מציע לחברים שיעלו לדוכן לאחר הדברים שלי, שגם הם לא ידברו שום דבר על הנושא הזה, רק יפנו לאזרחי מדינת ישראל ויספרו להם על העוול והבושה, איך אנחנו נראים כאן, כאשר אף לא אחד משרי הממשלה יושב כאן ליד שולחן הממשלה.

מאיר פרוש: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בנימין אלון – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת סאלח טריף – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלי בן-מנחם – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

האשם מחאמיד: מי אחריו?

מיקי לוי: חברי הכנסת מוחמד כנעאן, ציפי לבני, ויצמן שירי, עסאם מח'ול, גדעון עזרא, מאיר שטרית.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, המדינה השתגעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד אזולאי, כבד את חברך.

משה גפני: המדינה השתגעה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: יבוא זר למדינת ישראל וישמע על מה הוויכוחים – – –

מיקי לוי: מה זה המדינה השתגעה?

משה גפני: המדינה השתגעה.

משה גפני: יבוא זר למדינת ישראל – – –

מיקי לוי: הייתי מגדיר מצב חמור אבל יציב.

משה גפני: יבואו וישמעו מה הוויכוחים שמתנהלים כל הזמן, לא נושא מדיני ולא נושא כלכלי ולא נושא חברתי.

משה גפני: יש ויכוח על כמה מיליונים, אם כן נותנים לילדי ישראל, לא נותנים לילדי ישראל, ועוברת לידינו שביתת הרופאים; לידינו, חודשים ארוכים, עוברת שביתת הרופאים.

משה גפני: אגב, אף שר משרי הממשלה אינו נמצא.

משה גפני: זה נאמר כבר קודם.

משה גפני: הסיעה היחידה שנמצאת פה כמעט בהרכב מלא זו יהדות התורה.

משה גפני: אולי באמת אנחנו נחליף את הממשלה, הרב רביץ?

משה גפני: אנחנו נושאים יותר באחריות.

משה גפני: אנחנו רוב הסיעה פה והממשלה לא פה.

משה גפני: אולי נחליף את הממשלה הזאת?

אברהם רביץ: ומה נעשה?

משה גפני: אנחנו ניקח את הממשלה.

משה גפני: אנחנו נטפל בזה יותר באחריות.

רחמים מלול: מבחינה סגולית יש פה יותר חברי ש"ס.

משה גפני: אבל נוכחים פה רק מיעוט של חברי ש"ס.

זבולון אורלב: חבר הכנסת גפני, זה חידוש גדול שאתם רוצים להיות בממשלה.

משה גפני: לא, לא.

אברהם רביץ: וירטואלי.

משה גפני: עכשיו אדבר ברצינות, לגופו של עניין.

משה גפני: ועדת הכספים ביקרה לא מכבר ב"עזר מציון".

משה גפני: "עזר מציון" זה הארגון הידוע, שמסייע לחולים ולמשפחותיהם.

משה גפני: ישב שם מי שמטפל בכל הבעיות הרפואיות, בקשר עם הרופאים ועם בתי-החולים, הרב רגובי, והוא אמר לנו, ובצדק, תדעו לכם שהנזקים של שביתת הרופאים בחיי אדם לא יהיו מיידיים.

משה גפני: יכול להיות, שבטווח הקצר, היות שאין ניתוחים וטיפולים נדחים, אנשים מתים פחות, אבל הולכת ומצטברת בעיה שאנחנו כולנו נסבול ממנה בעתיד.

משה גפני: זה דבר שיעלה בחיי אדם.

משה גפני: ויושבת ממשלה, יושבים שר הבריאות, שר האוצר, שרים בכירים בממשלה שצריכים לטפל בבעיה הזאת, וכאילו הדבר לא נוגע להם.

משה גפני: היה פה קודם ויכוח האם זה בסדר שהרופאים אינם עושים שביתה מלאה, ומתוקף כך שהם עוסקים בחיי אדם הם אינם עושים שביתה מלאה, והאם הם כן היו צריכים להשבית את כל מערכת הרפואה.

משה גפני: אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, נכון שהרופאים נוהגים באחריות רבה.

משה גפני: אבל המסר שיוצא מהשביתה הזאת הוא מאוד פשוט: ברגע שבא עמיר פרץ ואמר, אני משבית את המשק לחלוטין, הממשלה נכנעה.

משה גפני: ברגע שהרופאים אומרים, אנחנו לא עושים השבתה מלאה, המערכת הולכת ומקבלת תדמית או בעצם יוצרת בעיה שתעלה בחיי אדם.

משה גפני: יכול להיות שהם היו צריכים להודיע שעד תאריך מסוים המערכת תושבת.

משה גפני: הממשלה אולי היתה מתעוררת והיו מפסיקים הוויכוחים השטותיים האלה שמרצ מנהלת עם ש"ס, והיו מטפלים בבעיות האמיתיות של מדינת ישראל, שאחת מהן זו שביתת הרופאים, שעולה בחיי אדם.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן שירי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מאיר שטרית – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הנה הגיע השר.

האשם מחאמיד: אם שר הבריאות לא קשור לעניין – – –

עסאם מח'ול: לא הודיעו לו.

מאיר פרוש: חברת הכנסת גוז'נסקי טענה ששר האוצר צריך להיות פה.

מיקי לוי: אל תודיע.

מיקי לוי: אתה לא צריך להודיע.

האשם מחאמיד: למה שר האוצר צריך להיות פה?

מיקי לוי: אני מבקש להתחיל לדבר לעניין.

ראובן ריבלין: – – –

מיקי לוי: רובי, אתה לוקח לו את כל הזמן.

מיקי לוי: בפעם שעברה לימדת אותנו על דמוקרטיה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, נדמה לי, שאם אני אומר דברים או לא אומר דברים, התוצאה נראית לי אותו דבר.

האשם מחאמיד: גם כשאתה תעלה התוצאה תהיה אותו דבר.

האשם מחאמיד: כי אם אתה רואה שליד שולחן הממשלה אין אף שר ושר הבריאות אינו יודע שמתקיים דיון בכנסת על נושא הבריאות – – –

מיקי לוי: יש לך חוש שמיעה טוב מאוד.

מיקי לוי: בקושי שמעתי אותו, ואתה שמעת.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

האשם מחאמיד: זו מחמאה.

ראובן ריבלין: אני יכול להעיד שהשר המקשר היה היום בישיבת הנשיאות והוא ידע על הדיון.

האשם מחאמיד: אבל שר הבריאות לא ידע.

מיקי לוי: אתה רוצה לדבר על נושא השביתה?

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, בנושא זה יצטרכו להתקיים עוד ועוד דיונים, אבל השאלה היא מה התוצאה, האם לדיונים האלה ולסיכומים שיהיו, אדוני היושב-ראש, תהיה השפעה כלשהי שתזיז מישהו בממשלה הזאת.

האשם מחאמיד: בכלל, כל הממשלה שמה פס על הכנסת.

האשם מחאמיד: שמעתם את ראש הממשלה לפני כמה ימים, איך הוא דיבר, מי צריך כנסת.

ראובן ריבלין: אתה מוכן להצביע בו אי-אמון?

האשם מחאמיד: תלוי על מה, תלוי באיזה נושא.

ראובן ריבלין: על זה שהוא מזלזל בכנסת.

האשם מחאמיד: על שביתת הרופאים – כן.

ראובן ריבלין: על זה שהוא מזלזל בכנסת.

האשם מחאמיד: גם על זה.

האשם מחאמיד: בוא נחתום 80 איש.

האשם מחאמיד: כמה צריכים לחתום?

האשם מחאמיד: 30.

ראובן ריבלין: צריכים 61.

מיקי לוי: עליך לסיים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, היות שאין ממשלה, אין כתובת, אין אף שר שיושב פה, השביתה נמשכת חודשים, ותראו מתי מתקיים הדיון.

האשם מחאמיד: היום אנחנו דנים בשביתה שנמשכת שלושה חודשים.

האשם מחאמיד: אני חושב שזו בושה קודם כול לממשלה אבל גם לכנסת, שנושא כזה מתמהמה שלושה חודשים ולא בא לדיון.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני לא מסכים עם מי שאמר שכאילו פחות אנשים מתים.

האשם מחאמיד: אני לא יכול להאמין שפחות מתים כיוון שיש שביתה.

יעקב ליצמן: זה נכון.

יעקב ליצמן: יש נתונים עדכניים מלפני כמה ימים, שיש ירידה במספר המתים.

האשם מחאמיד: זה לא ייתכן.

האשם מחאמיד: זה לא הגיוני.

מיקי לוי: ליצמן, אתה עונה לו במקום השר?

האשם מחאמיד: זה לא הגיוני, אדוני השר.

האשם מחאמיד: מה קורה?

האשם מחאמיד: למי שיש כסף יש אפשרות ללכת לרופאים פרטיים, אבל למי שאין כסף, לאותם עניים – הם כן סובלים, יש להם כאבים והם מתים בסוף.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רענן כהן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

מיקי לוי: אם לא יהיה נוכח – חבר הכנסת אבשלום וילן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם אדוני שר הבריאות שומע אותי, אז גם אליו מכוונים הדברים.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר מלה אחת לשר הבריאות, שלצערי אינו שומע אותי.

זבולון אורלב: אם אני יכול להשוות זאת לשביתת מורים, הרי ששרי החינוך לדורותיהם ידעו תמיד לעשות את המלחמה או נגד המורים או נגד הממשלה.

זבולון אורלב: שר החינוך מעולם לא היה אדיש.

זבולון אורלב: כמו שאתם יודעים, אני לא מחסידיו של יוסי שריד, אבל גם בשביתה האחרונה הוא גילה פעילות רבה, ואני בהחלט חושב שכדאי לשר הבריאות לשקול, ואנחנו יכולים להיות חיילים שלו, חיילים מאוד נאמנים, להיאבק כדי להביא את השביתה הזאת לסיום.

זבולון אורלב: אני בטוח ששר הבריאות ימצא תמיכה מקיר לקיר, לרבות מרצ.

שלמה בניזרי: חבר הכנסת אורלב, אני מבקש שתישאר לשמוע אותי.

זבולון אורלב: אני אשתדל.

זבולון אורלב: אם כל העצה שלי מיותרת, מתפרצת לדלת פתוחה, אני מתנצל על הדברים.

זבולון אורלב: אבל ההרגשה היא, שכאילו השביתה מתנהלת לה מאליה.

זבולון אורלב: זה כבר מתקרב ליום ה-100, ועל-פי עדויות של רופאים שקראתי בכמה וכמה מקומות – זה נכון שאינני יכול לומר את הציטוט, אבל אני יכול להעיד שקראתי – אנשים מתים בגלל השביתה.

זבולון אורלב: אדרבה, אם שר הבריאות בדבריו יכול לומר מה המצב, מה המחיר שהאוכלוסייה משלמת על השביתה הזאת – האם כתוצאה ממנה מתים אנשים?

זבולון אורלב: מקצרים את חייהם?

זבולון אורלב: פוגעים באיכות חייהם?

זבולון אורלב: אנשים נהיים נכים, חס וחלילה, ולא מקבלים טיפולים?

זבולון אורלב: צריכים לומר את הדברים האלה.

זבולון אורלב: ממשלה איננה יכולה להישאר אדישה.

זבולון אורלב: על כל פנים, ברור שמי שיש לו כסף משלם פחות מחיר, כי הוא מוצא לעצמו רפואה אלטרנטיבית, והאנשים הרגילים, פשוטי העם, אנשים שמקבלים את השירותים הבריאותיים הרגילים הם שכרגיל סובלים.

זבולון אורלב: ביהדות מקובל עלינו, שכל המקיים נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא.

זבולון אורלב: קדושת החיים היא קדושה עליונה.

זבולון אורלב: והואיל ובשביתה עסקינן, אומר גם את הסיפא, שכל המאבד נפש אחת מישראל כאילו מאבד עולם מלא.

זבולון אורלב: ואני שואל מעל במה נכבדה זו: מי אחראי לאיבוד אותן נפשות כתוצאה מן השביתה?

זבולון אורלב: מי נושא באחריות?

זבולון אורלב: אני מציע שהכנסת תעשה כל מה שאפשר כדי שראש הממשלה ושר האוצר ייכנסו אישית לתמונה.

זבולון אורלב: מתוך ניסיון ארוך של ניהול משברים ביחסי עובדים, כל זמן שראש הממשלה ושר האוצר אינם לוקחים אחריות כדי לקפל לפעמים את אנשי אגף התקציבים, אין תרופה.

זבולון אורלב: אני לא יודע על שביתות גדולות שהסתיימו בלי שהיתה מעורבות.

זבולון אורלב: פה אני תמה שעדיין לא היתה מעורבות של ראש הממשלה ושל שר האוצר, ואני חושב שחלק מהסיכום של הדיון הזה צריך להיות קריאה לראש הממשלה.

זבולון אורלב: הרי ידוע שבסופו של דבר השביתה תסתיים.

זבולון אורלב: אם כך, מדוע צריכים את כל הסבל?

זבולון אורלב: מדוע צריכים להאריך אותה?

זבולון אורלב: מה, מישהו יחסוך כסף?

זבולון אורלב: הרי גם את הנוסחה הזאת אנחנו יודעים: ככל שהשביתה מתארכת הממשלה תשלם יותר.

זבולון אורלב: זהו החוק הכלכלי-החברתי בכל העולם וגם במדינת ישראל.

זבולון אורלב: לכן, מכל הטעמים, אני מבקש ואני קורא לראש הממשלה ולממשלה לנהל אישית את המשא-ומתן, כדי להביא את השביתה הגרועה והחמורה הזאת לסיומה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו חברה חולה.

אבשלום וילן: אנחנו חברה חולה משום ש-92 ימים נמשכת שביתת הרופאים ובעצם הציבור אדיש.

אבשלום וילן: אני לא רוצה לעסוק בפוליטיקה אף שזה מדגדג לי בקצה האצבעות, אבל איך יכול להיות שכאשר יש שביתת רופאים, כפי שאמר חבר הכנסת אורלב, שר הבריאות אינו הופך שמים וארץ או עם הרופאים או מולם או לסיים את השביתה.

אבשלום וילן: אבל אני מודה שאני כבר הבעתי פליאה כשהיתה שביתת הנכים ושר העבודה והרווחה, האחראי לביטוח הלאומי, לא היה בסיפור.

אבשלום וילן: היה שם ידידי חבר הכנסת אילן גילאון, שהלך יחד אתם לישיבת ממשלה ויחד עם גורמים אחרים גיבש פשרה.

אבשלום וילן: אבל את שר העבודה והרווחה, שהוא אחראי לתיק, שזאת בבת עינו – אותו לא ראיתי.

מיקי לוי: אני חייב לומר לך, ששמעתי הרבה פעמים את שר הבריאות, גם בישיבת ממשלה, גם מעל גלי האתר, גם בטלוויזיה, הוא מצדד במאבקם של הרופאים כל הזמן.

מיקי לוי: למה אתה – – –

אבשלום וילן: אבל אני לא שמעתי את שר הבריאות, למשל, יהיה פה ויענה לי – – –

שלמה בניזרי: הוא רוצה שנשרוף צמיגים?

אבשלום וילן: לא, לא, לא שמעתי אותך מאיים בהתפטרות.

אבשלום וילן: שמעתי אותך הבוקר – – –

שלמה בניזרי: – – –

אבשלום וילן: שמעתי אותך הבוקר, כבוד השר בניזרי, מתבטא בביטוי מאוד מאוד לא פרלמנטרי, שאני מקווה שתיקח אותו בחזרה פה מעל הבימה, שגם יושב-ראש הכנסת היום גינה אותו, גם סיעת הליכוד גינתה אותו.

אבשלום וילן: גם במרצ, הוויכוח בתוכנו – אני מודה שאתם מפלגה חברתית, אני מצפה מכם להפוך שמים וארץ לא רק על זרם החינוך שאתם חפצים ביקרו אלא גם על תיקים חברתיים, על נושאים שהם בנפשכם, גם בנפשנו.

אבשלום וילן: אנחנו קרובים מאוד לדברים האלה.

שלמה בניזרי: – – – הבריאות היא לא שלי.

שלמה בניזרי: אני בסך הכול שר מייצג – – –

אבשלום וילן: אני חושב ששר האוצר מנהל מדיניות מאוד מאוד לא נכונה בנושא הבריאות, ואני חושב שעזרנו לך מאוד במאבק להגדיל את תקציבי הבריאות.

אבשלום וילן: אני העברתי בקריאה טרומית הצעת חוק שתבטיח "טייס אוטומטי" לכל המדד של יוקר הבריאות, ואני חושב שצריך להוביל עוד כמה מהלכים רציניים בתחום הזה, ולא יכול להיות – אמרתי בהתחלה, אנחנו חברה חולה – ש-92 יום שביתה כזאת נמשכת.

אבשלום וילן: אנחנו יודעים בדיוק את המספרים.

אבשלום וילן: בסופו של דבר, הרוב המכריע של הרופאים מקבל משכורות בינוניות מינוס, ואני לא טוען שבמכה אחת ניתן לפתור את כל הסוגיה, אבל זה שבעיקרון לא יושבים אתם, לא מנסים לגמור – מגשר, מפשר, סיפורים, ושאתה כשר הבריאות ושהשרים החברתיים של הממשלה שלנו, שאנחנו תומכים בה, לא הופכים שמים וארץ.

אבשלום וילן: עם מה אנחנו מתעסקים?

אבשלום וילן: 26 מיליון, 23 מיליון, על זה הופכים שמים וארץ, על זה הופכים ממשלות בישראל?

אבשלום וילן: עולם הפוך, חברה שבה כל דאלים גבר, ורק הסחיטה האינטרסנטית – – –

דוד אזולאי: – – –

קריאות: – – –

אבשלום וילן: רק הסחיטה האינטרסנטית היא הקובעת, ושום עקרונות של צדק חברתי – –

מיקי לוי: אני מבקש.

אבשלום וילן: – – של מוסר, לא עובדים יותר.

אבשלום וילן: ולכן אני מצפה מכם – – –

מיקי לוי: תודה.

דוד אזולאי: – – –

אבשלום וילן: אני מצפה ממך, חבר הכנסת אזולאי, ומהשר בניזרי – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: דוד, אתה עומד לעלות ואתה תדבר.

אבשלום וילן: – – – אותה תמיכה שאני וחברי נותנים לו בנושא הזה.

רחמים מלול: – – –

מיקי לוי: רחמים מלול, גם אתה מדבר.

מיקי לוי: תודה.

אבשלום וילן: הגיע הזמן שאתם – –

מיקי לוי: תודה.

אבשלום וילן: – – תפסיקו להיות סקטוריאלים ואינטרסנטים ותילחמו באמת על צדק חברתי – –

מיקי לוי: תודה.

אבשלום וילן: – – כי בכל המקומות שנאבקים על צדק חברתי – אותך משום-מה אני לא רואה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עוזי לנדאו – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

רחמים מלול: – – –

מיקי לוי: אני מבקש.

מיקי לוי: למה – – –

רחמים מלול: – – –

מיקי לוי: רחמים מלול, רחמים מלול – – –

רחמים מלול: – – –

מיקי לוי: מה אתה יושב שם בכלל?

מיקי לוי: אני מבקש, רחמים מלול, לא נהוג שסגן יושב-ראש הכנסת צועק על חברו בצורה שכזו.

רחמים מלול: – – –

מיקי לוי: נחום.

מיקי לוי: תמר.

סופה לנדבר: – – –

מיקי לוי: סופה.

מיקי לוי: בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא צדק חברתי – ואני חושב שגם הנושא הזה של שביתת הרופאים איננו קשור כאן באמת, לא לוויכוח מרצ-ש"ס, והאם שר הבריאות דואג להם או דיבר אליהם או כן הופיע או לא הופיע.

נחום לנגנטל: בוודאי לא צריך להעלות נשכחות בנושא של התנהגותו של שר העבודה והרווחה.

נחום לנגנטל: אני אומר לכם דבר אחד.

נחום לנגנטל: באמת אנחנו צריכים להסתכל לעצמנו – להסתכל במראה, כמו שאומרים, ופשוט להתבייש.

נחום לנגנטל: יש במדינת ישראל ציבור מסוים שהוא בסך הכול ציבור טוב, מציל נפשות בישראל, שובת במשך עשרות ימים, ופה – העולם ממשיך הלאה כאילו לא קרה שום דבר, וזאת הבעיה הכי גדולה.

נחום לנגנטל: כשאתה רואה שיש שביתה במשק, ולא משנה כרגע באיזה סקטור, ובסופו של דבר אתה יודע מה, 10 ימים, 20 יום, 30 יום שביתה, ואנחנו בסך הכול מתייחסים אל זה כאל דבר ברור מאליו – זו הבעיה הראשונה שאני רואה בכנסת ישראל.

נחום לנגנטל: איך אנחנו אדישים בסופו של דבר?

נחום לנגנטל: כל התרומה של כולנו פה, במקרה האופטימלי, שזאת הצעה לסדר-היום, אני לא מזלזל במה שיש לנו לעשות – עוד פעם הצעה לסדר-היום ועוד פעם הצעה לסדר-היום, אבל זה דבר שהוא בלתי אפשרי מבחינתנו.

נחום לנגנטל: אבל אני אומר, שזאת סוגיה חמורה מאוד של אטימות שפיתחנו בחברה הישראלית, שאיזה סקטור יכול לשבות ואנחנו יכולים לנסוע הלאה על פסי הרכבת.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא כל כך אטומים.

תמר גוז'נסקי: אולי שר האוצר.

תמר גוז'נסקי: אנחנו זועקים.

נחום לנגנטל: לא החברה.

נחום לנגנטל: חברה, חברה, הכול שותק.

נחום לנגנטל: את יודעת מה?

נחום לנגנטל: במדינה מתוקנת אם איזה סקטור היה שובת 90 יום, האנשים היו צריכים לצאת לרחובות, על אחת כמה וכמה רופאים.

נחום לנגנטל: בסופו של דבר, כשאנחנו, לדאבוננו, נזקקים לרופאים ורואים את מסירות הנפש שלהם – לפעמים זה דבר מזעזע.

נחום לנגנטל: אתה לפעמים יושב בבתי-חולים ורואה איך רופא – אתה כבר מחליף משמרת שלישית של המשפחה של החולה ששוכב בבית-החולים, והרופא עדיין עומד על רגליו, והכול כדי להגיע לאותה משכורת שבה הרופא מנפנף ואומר: תראו כמה הם מרוויחים.

נחום לנגנטל: מה זאת אומרת?

נחום לנגנטל: אם יום אחד אותו רופא ייפול למשכב וישכב חודש בביתו – מה המשכורת שהוא יביא הביתה?

נחום לנגנטל: אני אומר לכם שזאת משכורת רעב, כל מה שהם מקבלים.

נחום לנגנטל: הנה, הם כבר מקבלים בעבור כל התורנויות האדירות והכוננויות וכל מה שהם רק עושים.

נחום לנגנטל: אני אומר לכם: זה דבר שאנחנו יכולים להרשות לעצמנו?

נחום לנגנטל: כך בסופו של דבר אנחנו רוצים שהרפואה במדינת ישראל תהיה?

נחום לנגנטל: אלא מה?

נחום לנגנטל: יש פה דבר ציני.

נחום לנגנטל: בסופו של דבר אנחנו יודעים שבמדינת ישראל יש יותר רופאים מכפי שצריכים, וזאת הבעיה.

נחום לנגנטל: יש תחושה, שאם יש ביקוש כזה גדול להיות רופאים, אז מי שמציע את העבודה יכול להיות גם אכזר, יכול להתאכזר אליהם, יכול להגיד: אתה יודע מה?

נחום לנגנטל: תלך, תעבור למקום אחר.

נחום לנגנטל: אני אומר לכם, שכאשר ראיתי את המודעות של חברות היי-טק שפונות אל הרופאים בכלל לעשות הסבה מקצועית, כאב לי הלב.

נחום לנגנטל: אתם יודעים, המדינה השקיעה שבע שנים באותו רופא, שבע שנים היא השקיעה כדי שהוא ילמד את מקצוע הרפואה, האדם הזה קנה מקצוע – –

מיקי לוי: נא לסיים.

נחום לנגנטל: – – הגיע לרמה הבכירה, ובסופו של דבר הוא עובר לדבר אחר כי נמאס לו כבר ממה שהוא נמצא בתוכו.

מיקי לוי: אבקש לסיים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני פונה פה מעל דוכן זה לשר האוצר, כמו שאמרנו לך בכל השביתות, אמרנו לך: תשלם בסוף.

נחום לנגנטל: אלא מה?

נחום לנגנטל: אתה משלם אחרי התבזות.

נחום לנגנטל: כך היה עם הנכים; אני לא רוצה להיכנס לצד הפוליטי, כך היה ביום ראשון האחרון לקראת השביתה שהיתה צריכה להתקיים היום.

מיקי לוי: תודה.

נחום לנגנטל: בסך הכול בסופו של דבר נסוגו מוועדת בן-בסט בגלל ההתבזות – –

מיקי לוי: תודה.

נחום לנגנטל: – – אותו דבר אנחנו מגיעים גם להתבזות עם הרופאים.

נחום לנגנטל: נשלם.

נחום לנגנטל: התבזינו, ואני אומר לכם גם עוד דבר – כנראה גם היינו שותפים לכך שמתו בני-אדם אולי גם בגלל רשלנותנו.

נחום לנגנטל: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחמים מלול.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת וילן ידידי הטוב, תראה עד כמה הדמגוגיה שלך מתגלה היום בשיאה.

רחמים מלול: אנחנו מדברים על שביתת הרופאים, נושא שאמור לאחד פה את כולנו, נושא שבגינו אנחנו אמורים לתמוך בעמדה הנחרצת שהציג שר הבריאות – חבר הכנסת וילן, אני פונה אליך; סליחה, תמר – נושא שאני יודע עד כמה כבוד שר הבריאות העלה אותו בדיונים השונים בממשלה, והוא גם הציע הצעה בת-ביצוע, אילו ראש הממשלה ושר האוצר היו מקבלים אותה.

רחמים מלול: הוא הציע, בתמיכת הרופאים, להקים ועדה ציבורית שמסקנותיה תחייבנה את שני הצדדים, וההצעה הזאת נדחתה על-ידי ראש הממשלה.

רחמים מלול: ראש הממשלה, לאחר 72 ימי שביתה, קם והציע פתרון, פתרון קסם של מגשר.

רחמים מלול: מה זה מגשר?

רחמים מלול: מישהו מחויב לקבל את המסקנות של המגשר?

רחמים מלול: תראה מה אתה עושה פה: אתה עולה לדוכן ושוב מדבר על הסחטנות של ש"ס.

רחמים מלול: ריבונו של עולם, יש לי הרושם, שמה שלא תעשה ש"ס, איזה דרישות שהיא לא תעלה, איזה תביעות חברתיות שהיא לא תעלה, תמיד תזכרו לה את "החטא הקדמון" של רשת "מעיין החינוך התורני".

רחמים מלול: מה שלא נעשה היום תמשיכו להסית, תמשיכו להעליב, תמשיכו לפגוע.

רחמים מלול: מדוע?

רחמים מלול: מפני שאנחנו רוצים שוויון חינוכי, שוויון הזדמנויות לכול.

רחמים מלול: וזה מה שאתה עושה מעל הדוכן בו בזמן שכולנו אמורים להיות מאוחדים.

רחמים מלול: האם אתה, יחד עם חבריך, סיירת בבתי-חולים, דיברת עם רופאים, כפי שסיעת ש"ס עשתה ביוזמתו של השר בניזרי?

רחמים מלול: האם שמעת את התמיכה שהבענו במאבקם?

רחמים מלול: בכל זאת אתה קם כדי לסבר אוזניים או לנקר עיניים ושוב אתה מזכיר את הסחטנות של ש"ס.

רחמים מלול: על איזו סחטנות אתה מדבר?

רחמים מלול: הרי אני יושב בוועדת הכספים ורואה, למשל, את הלובי שאתה מנהל למען החקלאים.

רחמים מלול: מדוע אני לא בא אליך וטוען שזו סחטנות לטובת החקלאים?

רחמים מלול: בצדק, זכותך לייצג אינטרסים של הבוחרים שלך, של הגופים שמהם אתה יונק את השראתך, את מקורותיך האידיאולוגיים, זכותך.

רחמים מלול: אפילו תמכנו בעמדה שייצגת, ומעולם לא הצגתי אותך כסחטן.

רחמים מלול: מתי תפסיקו את ההסתה הזאת?

רחמים מלול: עד מתי נראה מודעות בעיתונים כפי שראינו היום: "די לסחטנות של ש"ס", שוב "רק לא ש"ס"?

רחמים מלול: הפכנו להיות אירן על רקע שחור.

רחמים מלול: ריבונו של עולם, אתם רק מעמיקים את השסעים, מגבירים את הקרעים.

רחמים מלול: מתי אנחנו נתאחד?

רחמים מלול: מתי נגיע למכנה משותף?

רחמים מלול: תאמר לי, חבר הכנסת וילן, כשהיתה שביתת המורים קם יוסי שריד ואיים בהתפטרות?

רחמים מלול: האם נושא הבריאות מדאיג רק את שר הבריאות ולא את כל שרי הממשלה?

רחמים מלול: הנה אני מחזיק בידי את המודעה שדיברתי עליה קודם: "להפסיק את הכניעה לש"ס" – מודעה באותיות של קידוש לבנה – "או שישראל תיהפך לאירן"; על רקע שחור.

רחמים מלול: מה אומר הצבע השחור פה?

רחמים מלול: שאנחנו שחורים, חשוכים, אפלים, פונדמנטליסטים, אירנים?

רחמים מלול: ריבונו של עולם, כך תאחו את הקרעים?

ראובן ריבלין: זה אומר שהאדום והשחור הולכים יחד.

רחמים מלול: האדום והשחור הולך יחד?

רחמים מלול: לכן אני פונה אליך, חבר הכנסת וילן, הנושא של שביתת הרופאים הוא לא נושא לניגוח פוליטי, הוא לא נושא להסתה, הוא נושא שחייב לאחד את כולנו.

רחמים מלול: אדרבה, תתמכו בעמדה של שר הבריאות כפי שהוא הציג אותה ליד שולחן הממשלה, תעזרו לו במאבק שלו נגד שר האוצר.

רחמים מלול: אתם יודעים ששר האוצר הוא שעומד פה בעקשנות לגבי השביתה הזאת והוא לא רוצה לסיים אותה.

רחמים מלול: אילו היה רוצה לסיים אותה, מזמן היה מסיים אותה.

רחמים מלול: אלא מה?

רחמים מלול: הוא זכה לשביתה דה-לוקס, הרופאים לא נוטשים את העמדות הקריטיות בחדרי המיון, במחלקות האונקולוגיות, במחלקות הדיאליזה.

רחמים מלול: אילו עשו זאת, בניגוד לשבועת הרופאים, בניגוד לאתיקה הרפואית, השביתה היתה מסתיימת מזמן, כי אז היתה קמה זעקת המשפחות, משפחות המתים ומשפחות החולים.

רחמים מלול: הדרישה שלך להתפטרותו של השר או לאיומי התפטרות – – –

מיקי לוי: אתה נסחף.

רחמים מלול: הייתי מצפה שתציג את הדרישה הזאת גם כשיש נושאים שקשורים למשרד החינוך, שהשר שריד לא מצליח לפתור אותם.

רחמים מלול: אסיים בתקווה שבעזרת השם סוף סוף יגיעו השלום והאחווה אל הבית הזה ובין כל פלגי האוכלוסייה.

רחמים מלול: תודה.

מיקי לוי: אמן.

רחמים מלול: ויתרתי על הנאום המקורי בגלל חבר הכנסת וילן.

מיקי לוי: לא, אתה מגזים, אתה יודע?

מיקי לוי: נתתי לך – – –

רחבעם זאבי: עכשיו תיתן לו את הנאום.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוני מילוא – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל איתן – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת ראובן ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד שר הבריאות, יש סקטור אחד שאף אחד לא מייצג אותו אלא כו-לם מייצגים אותו, לצערנו הרב, וזה סקטור החולים.

ראובן ריבלין: אין סקטור אחד בבית הזה שאינו בעל ברית, מהטעם הפשוט, שכל בוחרינו – שיהיו בריאים כולם – נזקקים פעמים רבות לעזרתם של הרופאים ולשירותם.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבית הזה גם אין סקטור של הרופאים.

ראובן ריבלין: אם למשל לרופאים היו שני חברי כנסת, ייתכן מאוד ששר האוצר היה נשמע לכל תביעותיהם.

ראובן ריבלין: יש להם סגן שר לא בתור רופא, יש להם סגן שר בתור חבר תנועה, מפלגה, אבל הרופאים אינם מיוצגים בכנסת כרשימה.

ראובן ריבלין: אני לא יודע מאין אני לוקח את הדוגמה, סתם דוגמה דמיונית, אם למשל היו להם שני חברי כנסת, למרות כל הדברים הנחרצים שאמר שר האוצר לגביהם, ייתכן שהוא היה משנה את כל עמדותיו.

ראובן ריבלין: בשבוע הפתיחה של כנס הקיץ של הכנסת נתכבדתי לשבת כיושב-ראש הישיבה ועלה לכאן שר הבריאות ובמענה על שאילתא זעק זעקה אדירה לאמור: רבותי, אנחנו מסכנים חייהם של אנשים.

ראובן ריבלין: אמר זאת שר הבריאות בישראל.

ראובן ריבלין: והממשלה, אני לא יודע משום מה, לא שומעת מה אומר לה שר הבריאות.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מבין.

ראובן ריבלין: יבוא שר האוצר ויאמר לשר הבריאות:

ראובן ריבלין: אם הדבר כל כך פשוט, תשתמש בתקציב שניתן לך כדי להיענות לדרישותיהם.

ראובן ריבלין: אני אומר שזה לא נכון, כי בלי שר האוצר אי-אפשר להעלות שכר, אי-אפשר להגיע להסכמי שכר, וגם אם משרד הבריאות, מתוך תקציבו, היה יכול לתת מענה ותשובה בבתי-החולים הממשלתיים, זה לא תפקידו; זה תפקידו המפורש של משרד האוצר, ואין בלתו בעניין הזה.

ראובן ריבלין: שר הבריאות צריך לבוא בצורה מקצועית ולומר אם הרופאים צודקים או לא.

ראובן ריבלין: כולנו יודעים שכדי לברר את העניין הזה הצעתו של שר הבריאות בזמנו לממשלה כולה היתה שתוקם ועדה אשר תבוא ותקבע מה הצדק בטענותיהם ומה לא.

ראובן ריבלין: בהחלט יכול להיות שמשרד האוצר צודק לגבי כמה רופאים שמבקשים את החמאה ולא את הלחם.

ראובן ריבלין: עם כל זאת, אני מוכרח לומר שצריך לעמוד בתוך הממשלה עצמה ולקרוא קול זעקה.

ראובן ריבלין: שרים לא יכולים לעלות לכאן ולזעוק כאן בדם לבם.

ראובן ריבלין: הייתי נוכח כאן כאשר שר הבריאות אמר זאת לא לתפארת המליצה ולא כדי להשיג כותרת; הוא זעק פה, ואמרתי שמי ששומע שם שיפרסם זאת ברבים, על מנת שאנשים יבינו באילו מים אדירים אנחנו נמצאים.

ראובן ריבלין: טוב היה עושה השר אם היה לוחץ על הממשלה לחץ כזה – ויש לו כוח פוליטי – על מנת שהנושא הזה היה מגיע כדי מצב שבו ניתן למצוא פתרון.

ראובן ריבלין: הכנסת כולה צריכה להתאחד מאחורי חיוב הממשלה להיכנס בעובי הקורה על מנת למצוא פתרון.

ראובן ריבלין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יובל שטייניץ – איננו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת תאופיק חטיב.

מיקי לוי: לא, הוא לא אחרון.

נסים זאב: מה עם המזכיר של נסראללה שיקבל פרס נובל לשלום?

מיקי לוי: חבר הכנסת רחמים מלול אמר לפני רגע שעניינים אחרים בכלל לא שייכים, אנחנו מדברים על נושא הרופאים.

מיקי לוי: עכשיו אתה מכניס את העז?

תאופיק חטיב: נסים זאב מבקש להיות המזכיר של חסן נסראללה, ואת זה לא ידעתי.

תאופיק חטיב: עכשיו רק שמעתי את זה ממך.

תאופיק חטיב: אם הייתי יודע את זה קודם, הייתי חושב על דברים אחרים.

מיקי לוי: לעניין עכשיו.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר – – –

יעקב ליצמן: אתה נוסע לדמשק?

מיקי לוי: מה קרה, אתה מתעורר כל הזמן?

מיקי לוי: תן לו לדבר עכשיו.

תאופיק חטיב: אם הייתי רוצה לנסוע לדמשק לא הייתי מחכה להטפות.

תאופיק חטיב: שלחתי מברק, ואני מסתפק בזה.

תאופיק חטיב: לענייננו, שביתת הרופאים.

תאופיק חטיב: אני מאוד מצטער שאנחנו דנים היום בנושא שהחל לפני קרוב ל-100 ימים.

תאופיק חטיב: בדרך כלל אנחנו רגילים, שכאשר מובא נושא לדיון בכנסת, זה כבר אחרי שהנושא נשכח ונגמר וכל הבעיות הסתיימו.

תאופיק חטיב: מה שקורה פה הוא, שגם אחרי למעלה משלושה חודשים הנושא עדיין אקטואלי.

תאופיק חטיב: זה ממש מצער.

תאופיק חטיב: אינני יודע מה מידת הנזק שעלול להיגרם לאותם אנשים, במיוחד לילדים ולקשישים, עקב אי-מתן טיפולים, גם אם המקרים אינם דחופים וקריטיים.

תאופיק חטיב: דיברו פה על כך שבמקרים דחופים, במקרים קריטיים, הרופאים מטפלים ועושים ניתוחים, וזה כנראה נכון, אבל זה עדיין זה לא פותר את הבעיה של אותם אנשים שיכולים לספוג נזק מצטבר, כשרק בעתיד נדע בדיוק מה מידת הנזק.

תאופיק חטיב: בדיוק בסיטואציה הזאת, רציתי להיכנס לנושא שכבר עירבתי בו את השר, וזה נושא חולי ה-PKU.

תאופיק חטיב: שוב, אני מצטער שאני מעלה את הנושא הזה בפעם המי-יודע-כמה.

תאופיק חטיב: אותם 200 חולים במדינת ישראל, אף שהמחלקה מטפלת בחולים נוספים, גם מהרשות הפלסטינית וגם מירדן, אבל אני מדבר עכשיו על 200 חולים, ששייכים ל-200 משפחות, שסובלים, ואלפים ומאות אלפים ועשרות חברי כנסת אינם יודעים כלל במה מדובר.

תאופיק חטיב: זאת מחלה של בני-אדם שנראים רגילים לגמרי, אבל יש להם בעיה בעיכול חלבונים.

תאופיק חטיב: הם אינם יכולים לעכל חלבון, כך הם נולדו, ולכן הם מקבלים תזונה חלופית.

תאופיק חטיב: אותה תזונה, במקום תרופה, עולה הרבה כסף.

תאופיק חטיב: הרבה משפחות לא יכולות לממן אותה.

תאופיק חטיב: הילד שנולד עם אותו סימפטום, כעבור זמן מסוים, כאשר הוא לא מעכל את החלבון, לאט-לאט הוא מקבל פגיעה מוחית, ובתוך שישה חודשים עד שלוש שנים הוא הופך למפגר, ואז הוא הופך לנטל על החברה, ולך תדע אילו תקציבים המשרד צריך להקצות כדי להחזיק את הילד הזה כמפגר, אף שאפשר היה להציל אותו ולהחזיק אותו כילד בריא ורגיל, אם הממשלה ומשרד הבריאות היו משתתפים באותם גרושים כאשר הוא קונה אותה תזונה חלופית כתרופה, במקום אותם חלבונים רגילים שאנחנו מקבלים.

תאופיק חטיב: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אברהם הירשזון – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת דני נוה – לא נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – לא נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת יהודית נאות – לא נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת יצחק גאגולה – לא נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת ענת מאור – לא נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת זבולון אורלב.

ד' לב: ענת מאור פה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, נקראנו לנושא חשוב ביותר, ואני אגיע אליו.

ענת מאור: אבל, אי-אפשר לדון בנושא של שביתת הרופאים ובעולם הרפואה בישראל בלי לפנות לשר, ואני לא יכולה להגיד "כבוד השר", בגלל הדברים הכל-כך חמורים והכל-כך קשים שנשמעו היום.

שלמה בניזרי: אני לא רוצה לשמוע אותך.

ענת מאור: חברות וחברי הכנסת, אנחנו מאבדים את הצפון ומאבדים את המצפן, ואנחנו כורתים את ענף הדמוקרטיה שעליו אנחנו יושבים – –

נסים זאב: מה הוא אמר?

ענת מאור: – – כאשר שר בישראל משווה שר אחר, כמוהו, כאילו הוא גרמני שרודף אחרי היהודים.

דוד אזולאי: הוא רודף אחרינו.

דוד אזולאי: זה לא נכון?

מיקי לוי: דוד אזולאי, אני מבקש.

מיקי לוי: את לא היית באולם כשביקשנו – – –

ענת מאור: הייתי באולם כאשר יושב-ראש הכנסת – – –

נסים זאב: יש פה עירוב של דברים.

מיקי לוי: נסים זאב, תן לי.

מיקי לוי: לפני כמה דקות היה כאן ויכוח נוקב בשאלה הזאת, וביקשנו להיות מאוחדים סביב הנושא של שביתת הרופאים.

מיקי לוי: ענת מאור, אני מבקש שלא ניצור ויכוחים, כאשר הדיון עצמו כל כך חשוב לנו.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אני ממלאת את בקשתך, אני מצטרפת לפניית יושב-ראש הכנסת בראשית הישיבה להוציא את כל נושא השואה והגבורה אל מחוץ לתחום השיג-והשיח הפוליטי, בוודאי מהמחלוקת.

ענת מאור: חברות וחברי הבית – לגבי שביתת הרופאים.

ענת מאור: קשה לי להיות בקואליציה, כשלנושא החברתי יש משקל מאוד כבד, עם הישגים.

ענת מאור: התשובה שאנחנו טובים יותר מהממשלה של נתניהו היא נכונה, אבל היא לא שווה דבר, כי המחויבות שלנו כלפי האזרחים וכלפי התפיסה שלנו היתה לעשות הרבה יותר לצמצום פערים, לדאגה לרווחה ולדאגה לחינוך.

ענת מאור: הניסיון להעמיד את הרופאים, שהם בעצם השרתים של החברה כולה, כאילו הם סחטנים, רחמנא ליצלן, ולומר לכל איגוד מקצועי: אם לא תלכו עד הסוף, לא תשיגו דבר – זה בעצם לגרום לחברה שלנו להיות חברה כוחנית, חברה שהאלימות היא שם המשחק בה, ואסור לנו, כממשלה, לעשות זאת.

ענת מאור: הזדהינו עם הרופאים לפני כמה שבועות מחוץ לכנסת.

יעקב ליצמן: לפני כמה חודשים, לצערי.

ענת מאור: אני עומדת מאחורי ההזדהות.

ענת מאור: אמרתי להם: יש דבר אחד שהרופאים, הרופאות והאחיות צריכים לדאוג לו, וזה צמצום פערים בתוכם, וצריך לקדם קודם כול את הרופאים המתמחים ואת הרופאים הזוטרים ואת הרופאים שבמעמד בינוני, כי אנחנו יודעים, שכאשר ניתנו תוספות ב-1994 לכל מערך הבריאות, הבכירים קיבלו הרבה.

ענת מאור: אסור להעביר על-ידי הממשלה את הרופאים הטובים, את אלה שהם החזית החברתית, המשרתת את הציבור, לרפואה פרטית, ושהציבור יסבול.

ענת מאור: המצב חמור ביותר, וצריך גישור, והרבה יותר מהר.

ענת מאור: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

זבולון אורלב: אני כבר דיברתי.

זבולון אורלב: אני מודה לאדוני שמכבד אותי בדיבור נוסף.

מיקי לוי: אחרי חבר הכנסת איוב קרא – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

מיקי לוי: אחריה – חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת דוד אזולאי.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לכל הדעות יש קונסנסוס על הדיון בשביתת הרופאים בבית זה, ואני גם מבין את אלה שנתנו גיבוי לשביתה, וזה לא יפה ולא מכובד למדינת ישראל שרופאים מגיעים לכלל שביתה.

איוב קרא: כבוד השר, אני חושב שיהיה טוב וישאיר טעם טוב בפה, לכל מי שבוחש בקלחת הרפואית, שיימצא פתרון אחת ולתמיד לרופאים.

איוב קרא: זאת המערכת הכי חשובה, וכדאי להתחשב ברגישויות שהיא מייצגת, ולכן אני מגבה את שביתת הרופאים, ואני מגבה אותך – אני יודע כמה שאתה, באופן אישי, רגיש לנושאים הללו – למצוא דרך סוף-סוף לצאת מהסבך שנקלענו אליו.

איוב קרא: כשאנחנו מדברים על רופאים, אי-אפשר שלא לדבר על אזרחים, או על סוגיה מאוד קיומית למדינת ישראל, וזה פיצול הכפר ראג'ר בצפון.

איוב קרא: אי-אפשר לדבר על דברים חברתיים-כלכליים, כאשר אזרחים ישראלים נמצאים במצוקה קשה ביותר, קיומית, והם עלולים שלא למצוא את עצמם בתוך מדינת ישראל.

איוב קרא: דבר כזה לא יעלה על הדעת.

איוב קרא: הציבור בישראל אולי לא יודע, אבל הכפר הזה, כולו, מחזיק בתעודות זהות ישראליות, הכפר הזה מעולם לא היה לבנוני, הוא נכבש ב-1967 מידי סוריה.

איוב קרא: אחרי שחוקק החוק, ב-1981, בנושא הגולן, חד-וחלק, פה-אחד, קיבלו כל אזרחי ראג'ר את תעודות הזיהוי הישראליות.

איוב קרא: אם הם סורים, צריך לחכות, נאחל לרגע הזה שיימצא פתרון עם סוריה, אבל לבנונים בוודאי הם לא היו, אין להם שום כוונה להיות לבנונים, הם לא רוצים להיות לבנונים.

איוב קרא: מדינת ישראל פוגעת בעצמה, וראש הממשלה, כמו שהיתל באנשי צד"ל, עכשיו הוא עבר לחזית הקדמית יותר, להתל באזרחי ישראל, ואני לא רוצה להגיע למצב שגם בגדות הירקון תהיה יום אחד בעיה מי הוא אזרח ישראלי, מי צריך להגן עליו ומי לא.

איוב קרא: כוכב-יאיר יכול להיות, על-פי מה שאני רואה, במצב דומה, וגברת ברק יכולה להיות מהצד השני, והוא מהצד הזה, ואלה דברים שיכולים לקרות בתוך ארצנו.

איוב קרא: לכן הבית הזה צריך למצוא דרך לדון בסוגיה הזאת של ראג'ר, שהיא בעצם חלק מעצמותנו, חלק מהמדינה הזאת, וצריך לתת את הדעת על כך בבית-המחוקקים של ישראל.

איוב קרא: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הבריאות, חברי הכנסת המציעים, אני מאוד מקווה, שהמפשרים, המגשרים ימצאו פתרון.

גדעון עזרא: נדמה לי, שאם הרופאים היו יכולים להרשות לעצמם לעשות שביתה כפי שעשו הנכים והסטודנטים בזמנם, הממשלה הזאת מזמן היתה מוצאת פתרון.

גדעון עזרא: לצערי, אנחנו רואים שהיום בציניות רצינית מאוד אף אחד לא שם, עד אשר יש הפעלה של כוח.

גדעון עזרא: יש כמה עובדות במשק, ואתה בוודאי יודע אותן.

גדעון עזרא: לצבא-הגנה לישראל חסרים היום הרבה מאוד רופאים, וזאת, לדעתי, משום שרופאים לא הולכים לעתודה אקדמית, ורופאים לא הולכים לעתודה אקדמית משום שהמקצוע הזה במדינת ישראל הוא כנראה חסר.

גדעון עזרא: אני בטוח שאני לא ממציא שום דבר שאתה לא יודע אותו, אבל נדמה לי שאנחנו פשוט מנצלים את אחריותם של הרופאים ולא פותרים את העניין.

גדעון עזרא: אינני יודע למה יגיעו המפשרים, המגשרים.

גדעון עזרא: אבל אם הייתי צריך לסכם, אני משוכנע שצריך להוציא את מקצוע הרפואה מתוך התחומים ולהפסיק להדביק אותו למקצועות אחרים.

גדעון עזרא: זה מקצוע מיוחד, זה מקצוע שלפי דעתי אנחנו צריכים לתת לו משקל מיוחד גם באוכלוסייה, גם במשכורות, ושלא יהיה צמוד לשום דבר אחר.

גדעון עזרא: ומלה נוספת לגבי מה שקורה היום במדינה.

גדעון עזרא: היום אנחנו יושבים פה, מדברים על שביתת הרופאים, מדברים על נושאים אחרים ברומו של עולם, אבל באיזה מקום ברחבי העולם מתנהלות היום שיחות שצריכות לקבוע את גורלה של מדינת ישראל להרבה מאוד שנים, ולאף אחד אחד מהיושבים פה באולם אין מושג על התוכניות המתגבשות.

גדעון עזרא: ואני רוצה להגיד דבר אחד.

גדעון עזרא: יכול להיות שמישהו חושב שערפאת יקבל את התוכניות של ברק.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד, שאם תהיה תוכנית כזאת או אחרת בראשי-תיבות ותובא אלינו לאחר מכן, ולא תעבור לאחר מכן בכנסת, זו יכולה להיות שואה.

גדעון עזרא: ואני אומר לראש הממשלה: נבחרת לארבע שנים, אתה ראש הממשלה שלנו – – –

שלמה בניזרי: יאשימו אותך שאתה משתמש במלה "שואה".

גדעון עזרא: לא, לא, לא.

גדעון עזרא: יכולה להיות שואה לעם ישראל.

גדעון עזרא: אני אומר שואה, אני מתכוון לכך.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לראש הממשלה: אתה נבחרת לארבע שנים, יש לך אפשרות להיבחר לעוד ארבע שנים, אבל אין לך אחריות לגורל מדינת ישראל לדורות.

גדעון עזרא: לעשות צעדים בלי להיוועץ באופוזיציה, לעשות צעדים בלי להיוועץ בחלקים גדולים מאוד בקואליציה, בחלקים גדולים מאוד מתוך המפלגה שלך – אני חושב שזה חוסר אחריות.

גדעון עזרא: גם בנושא שביתת הרופאים, גם בנושא המשא-ומתן המדיני, אני מחפש הרבה-הרבה יותר שקיפות, שכל הזמן מתגאים בה ולמעשה היא לא קיימת.

גדעון עזרא: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

מיקי לוי: אחריה – חבר הכנסת דוד אזולאי.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מיקי לוי: אחר כך – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שבועיים הייתי עם הבן שלי בבית-חולים.

חוסניה ג'בארה: הבן שלי קיבל טיפול שם, טיפול מלא, ואני התפלאתי לראות שיש תורנות גם לרופאים השובתים, שהם לא מפקירים בתי-החולים ולא מפקירים את הציבור.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת, שזה דבר מאוד יקר לנו, ואנחנו מפקירים אותו במדינה הזאת.

חוסניה ג'בארה: כל הזמן מדברים על רפורמה במס, ואז יש גיוס לזה גם במליאת הכנסת, וגם אפילו כל השרים.

חוסניה ג'בארה: גם כשמדברים על דברים אחרים המליאה מלאה.

חוסניה ג'בארה: אבל בדיון על הנושא הזה, שהוא לא פחות חשוב מהרפורמה במס, אנחנו לא רואים נוכחות כמו שצריך.

חוסניה ג'בארה: אני הייתי גם תומכת במה שאמר חבר הכנסת חיים כץ, אף שאני נגד הפגנות; כדי שהרופאים יקבלו את התנאים המתאימים והטובים שהם דורשים ותובעים, הם כן צריכים לצאת להפגנות ברחוב.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שאנחנו נמצאים במדינה כזאת, שאם אנחנו רואים הפגנות ושביתות רציניות, אנחנו כן נענים ובמשך 48 שעות פותרים את הבעיה.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת וקוראת מכאן לידידים שלנו הרופאים כן לצאת לרחוב, אף שלא קל לומר את זה, ואני לא בעד דבר כזה, ואני לא בעד שהם יפקירו את הדבר החשוב והעיקרי לנו – הבריאות שלנו והבריאות של המשפחות שלנו ושל הילדים שלנו.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת, שאם הם לא יעשו זאת, הבעיה שלהם לא תיפתר.

חוסניה ג'בארה: הבריאות חשובה לכולם, אף שהיום העשירים יכולים להשיג כל דבר בכסף שלהם וגם לקנות את הרפואה שלהם, אבל מי ש"אוכל אותה" הוא האדם הפשוט, האדם העני, האדם והשכבות במצוקה.

חוסניה ג'בארה: לכן אני קוראת לך, אדוני השר, באמת אתה צריך לדאוג יחד עם שר האוצר לפתור את הבעיה של הרופאים, ובמהירות.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שהתגמולים שחייבים לקבל הרופאים הם יותר חשובים מכל התגמולים האחרים שמקבלים נותני השירות במדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: מגיע להם הכול, מגיע להם התגמול הגבוה ביותר, כי הם האנשים ששומרים על חיי האדם, שומרים על הבריאות שלנו.

חוסניה ג'בארה: לכן צריכים להיענות לדרישות שלהם לתגמולים מתאימים, כמי שנמצאים יום ולילה בבתי-החולים.

חוסניה ג'בארה: אף אחד מאתנו לא יודע מתי, באיזה זמן הוא יהיה חולה, ומייד הוא פונה לבית-חולים, מייד הוא מקבל את הטיפול בצורה טובה ויעילה ביותר.

חוסניה ג'בארה: לכן חייבים כולנו להתגייס, ואנחנו נותנים לך גיבוי, אדוני השר, להתגייס למען פתרון הבעיה של הרופאים ולסיום השביתה שלהם, כדי שהם יחזרו לעבוד כמו שצריך.

חוסניה ג'בארה: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד אזולאי.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני חושב, שלשר הבריאות מגיעה ברכת יישר כוח וכל הכבוד, מפני שמי שהיה צריך היום לשבת כאן ולשמוע את הביקורת הוא לא שר הבריאות אלא שר האוצר, שהוא האיש הקובע יחד עם ראש הממשלה.

דוד אזולאי: הם הכתובת הנכונה לביקורת, ולכולנו יש ביקורת.

דוד אזולאי: ולאלה שטוענים היכן התנועה שלנו, אני מציע פשוט לראות מהעבר.

דוד אזולאי: אמר זאת קודם חברי חבר הכנסת מלול, שסיעת ש"ס היא היחידה מכל סיעות הבית הזה שקיימה מפגש עם הרופאים בבית-החולים "אסף הרופא" – – –

מיקי לוי: היו שם כמה אנשים.

סופה לנדבר: כל הכבוד.

דוד אזולאי: אני מדבר כסיעה.

דוד אזולאי: נכון, אני מדבר כסיעה, כאנשים פרטיים.

סופה לנדבר: – – –

דוד אזולאי: כולנו ביקרנו, כולנו ראינו.

דוד אזולאי: אבל אני מדבר כסיעה על כל שריה, על כל הסגנים וחברי הכנסת, כולם הגיעו ל"אסף הרופא" והבענו תמיכה והזדהות – – –

שלום שמחון: – – – במשא-ומתן שאתם מנהלים עכשיו תדרשו – – –

דוד אזולאי: אנחנו – – –

יאיר פרץ: חבר הכנסת שמחון, זה חלק מהדרישות שלנו.

רחמים מלול: – – –

מיקי לוי: רק רגע, מה קרה לכם?

מיקי לוי: חבר הכנסת רחמים מלול, אני מבקש, אתה לא בסדר, אתה סגן יושב-ראש הכנסת וזה לא מתאים לך.

מיקי לוי: מילא אדם אחר, אבל אתה מייצג את הנשיאות.

דוד אזולאי: חבר הכנסת שמחון, תאמין לי, אם אנחנו היינו צריכים לקבוע את הממשלה, היא היתה נראית אחרת ומתפקדת הרבה יותר טוב מכפי שהיא היום.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת דוד טל קיים אין-ספור דיונים בוועדה.

דוד אזולאי: שר הבריאות הצהיר מעל כל במה על תמיכתו, הביע תמיכה ברופאים, הציע הצעות אופרטיביות וזעק זעקה גדולה ומרה בכל פינה ופינה.

דוד אזולאי: במסגרת הדיונים על התקציב הוא דאג לתוספת תקציב למשרד הבריאות.

דוד אזולאי: אבל, רבותי, הבעיה היא אחת, ואני אגיד לכם איפה הבעיה.

דוד אזולאי: כולם דיברו כאן על שביתות.

דוד אזולאי: היתה שביתת ראשי הרשויות הערביות, שביתת הדרוזים, שביתת הנכים, ולמי ששכח אני אזכיר, השביתות הללו נתמשכו ונתמשכו עד אשר ראש הממשלה התערב.

דוד אזולאי: זאת השיטה בממשלה הזאת.

דוד אזולאי: אף אחד לא יכול לעשות שום דבר בלי שראש הממשלה מתערב, וכל זמן שראש הממשלה לא התערב לא היה אפשר לפתור את הבעיות האלה.

דוד אזולאי: כך היה גם בעניין השביתה שהיתה אמורה לפרוץ היום.

דוד אזולאי: לולא התערבותו של ראש הממשלה, השביתה היתה מתקיימת היום.

דוד אזולאי: זו מדיניות של הממשלה הזאת.

דוד אזולאי: לכן, אדוני היושב-ראש, שר האוצר בחר, במקום להתמודד עם בעיית הרופאים, הלך ורכש שירות של יחסי ציבור שעלה מיליונים למשלם המסים.

דוד אזולאי: כבר מראש נערך למלחמה ביחסי ציבור, ולא נערך מראש לפתור את הבעיה.

דוד אזולאי: וכך אנחנו עדים לשביתה של רופאים שלא היתה כדוגמתה מאז קום המדינה, למעלה משלושה חודשים.

דוד אזולאי: ואנחנו שואלים, אם היה כאן ראש ממשלה של הימין, אני בטוח שהיו כבר כאלה שעומדים ליד ביתו כל יום עם שלטים ואומרים: כמה מתו היום כתוצאה משביתת הרופאים?

דוד אזולאי: איפה הם נעלמו?

דוד אזולאי: איפה הם נמצאים?

דוד אזולאי: אבל אני מאשים גם את הרופאים.

גדעון עזרא: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: אני שירתתי הרבה כחובש עם רופאים, ולא אחת עשיתי השוואות של תלושי משכורת שלי עם תלושי הרופאים – בעבודתי כמחנך – ולא האמנתי למראה עיני.

דוד אזולאי: אני חושב שהרופאים צודקים במאבקם.

דוד אזולאי: עם זאת, הרופאים צריכים לנקוט צעד דרסטי, כי כנראה זו השפה שהממשלה הזאת מבינה.

דוד אזולאי: אחרת, ימשיכו לשבות ועולם כמנהגו נוהג.

דוד אזולאי: ואני אומר, הרופאים לא שובתים, הם נותנים את השירות.

דוד אזולאי: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, לא אחת קיימנו כאן דיון בנושא הרופאים, לא פעם אחת ולא פעמיים, בהצעות לסדר-היום, כפי שאמר חברי דוד אזולאי, בוועדת העבודה והרווחה, והמון דיבורים דיברנו כאן.

מקסים לוי: אני לא יודע מה יצמח מהדיון הזה היום, אבל יש לזכור, שאחריותם של הרופאים, שלא יכולים לאיים ולצאת ולעזוב את הקשישים ואת הילדים ואת הנשים ואת החולים, האחריות שלהם מחייבת מבחינה זאת לא לקיים את מה שנקרא נטישת בתי-החולים.

מקסים לוי: גם חבר הכנסת ליצמן היה אתנו בביקור בבית-החולים "קפלן", וראינו את התנאים שבהם הרופאים עובדים וראינו את המשכורות של אותם עובדים.

מקסים לוי: זו בושה וחרפה למדינת ישראל, שמבריחה מכאן רופאים טובים לחוץ-לארץ.

מקסים לוי: אני לא מסכים עם חבר הכנסת אבשלום וילן.

מקסים לוי: אני זוכר, שכאשר התחילה השביתה, קם כאן שר הבריאות וצעק, שסכנת מוות מרחפת מעל ראשם של אותם חולים מסכנים בבתי-החולים.

מקסים לוי: והצעקה הזאת נזעקת, וכנראה אותה צעקה שהיתה לגבי הנכים ולגבי הרפורמה ולגבי הכול – בסופו של תהליך, הממשלה משלמת ביוקר.

מקסים לוי: הפנייה כאן היא לחזק את שר הבריאות בעמדתו האיתנה כלפי הממשלה בנושא הפסקת השביתה ומתן תשובה הולמת לאותם רופאים, אבל גם כאן יש לפנות לראש הממשלה באופן ישיר.

מקסים לוי: הדבר הזה על מצפונו, על מצפון הממשלה.

מקסים לוי: אם יש לה אטימות חברתית, יש לה גם אטימות בריאותית.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, לא יכול להיות שנקיים דיון בלי שלפחות ראש הממשלה ושר האוצר יהיו כאן כדי להביע עמדה בשאלה הזאת.

מקסים לוי: אני שמעתי את שר הבריאות.

מקסים לוי: לשר הבריאות אין תקציבים עד כדי טיפול בכל המצבים הקשים שיש במדינת ישראל.

מקסים לוי: אבל שר האוצר מחויב לעמוד כאן ולתת הסבר לציבור, לחולים, לרופאים; הוא צריך לעמוד כאן.

מקסים לוי: לכן אנחנו צריכים להיות מגינים של הרופאים כלפי מדיניות הממשלה בנושא ההשבתה הזאת.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אנחנו דנים היום בשביתת הרופאים כתוצאה מהצעות דחופות לסדר-היום שנדונו כבר לפני חודש.

יעקב ליצמן: אנחנו לא זוכרים בכלל מתי התחיל כל הסיפור הזה של השביתה.

יעקב ליצמן: שקט ברחוב, ואני לא רואה שום פתרון, רק זעזוע.

יעקב ליצמן: אני אומר את זה גם לעצמנו וגם לרחוב.

יעקב ליצמן: אנחנו כחברי הכנסת לא יכולים להגיד: ידינו לא שפכו את הדם הזה ועינינו לא ראו.

יעקב ליצמן: אנחנו ממשיכים הכול כרגיל.

יעקב ליצמן: דנים, מעלים הצעה דחופה, הנושא עבר לדיון במליאת הכנסת.

יעקב ליצמן: השר ענה.

יעקב ליצמן: בסדר, מה הלאה?

יעקב ליצמן: עוד פעם דיון?

יעקב ליצמן: עוד פעם מלל?

יעקב ליצמן: לכן, יש לי שתי הצעות.

יעקב ליצמן: האחת, אני פונה ליושב-ראש ההסתדרות, חבר הכנסת עמיר פרץ.

יעקב ליצמן: שביתת הרופאים לא פחות חשובה מהרפורמה, ולדעתי צריך להשבית את כל המשק עד שתסתיים השביתה.

יעקב ליצמן: אין מנוס מזה.

יעקב ליצמן: חייב לבוא זעזוע.

יעקב ליצמן: הדבר השני, אני פונה גם לעצמנו כחברי כנסת.

יעקב ליצמן: מה אנחנו יכולים לתרום בקטע הזה?

יעקב ליצמן: אני לא חושב שאפשר להמשיך בכל הדיונים בכל הוועדות דיון רגיל כאילו לא קורה כלום.

יעקב ליצמן: שביתה זה חיים, זה נפשות, זה אנשים, זה נוגע לכל בית בישראל בזמן זה או או אחר.

יעקב ליצמן: צריך לטפל בזה בדחיפות.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שאנחנו יכולים להמשיך בדיונים רגילים בוועדות הכנסת עד שתסתיים השביתה.

יעקב ליצמן: אני קורא גם ליושב-ראש הכנסת שייכנס לעניין הזה.

יעקב ליצמן: אם כל חברי הכנסת מטפלים בנושא הנגב, נוסעים לנגב ולכל המקומות, לא פחות חשוב שכולם יטפלו בנושא השביתה – להשבית את כל העבודות עד שיביאו את כל הצדדים יחד לסיים את השביתה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב, אחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה, ותסכם את הדיון לפני שר הבריאות חברת הכנסת סופה לנדבר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בדרך כלל נותנים לממשלה 100 ימי חסד.

נסים זאב: חלפו 100 יום מאז החלה שביתת הרופאים.

נסים זאב: יש כלל של נפש בריאה בגוף בריא, אבל כנראה זו ממשלה חולה, חברה חולה, ואנחנו לא עושים את מה שיש ביכולתנו לעשות כדי לבלום את השביתה הזאת.

נסים זאב: כולם באים באופן טבעי לכבוד שר הבריאות והוא אחראי לכל נושא הרופאים, אבל כאילו ששר הבריאות לא עשה דבר במהלך 100 הימים.

נסים זאב: אני חושב, שלהציג את המצב הזה כאילו שר הבריאות לא עשה, זה לא נכון.

נסים זאב: הוא עשה לדעתי מעל ומעבר.

נסים זאב: הוא התריע על הרבה נושאים.

נסים זאב: חלק מהנושאים ששר הבריאות התריע עליהם היה שהתפוסה בבתי-החולים עלתה בצורה כל כך משמעותית במחלקות השונות; לדוגמה, התפוסה הממוצעת במחלקות הפנימיות עלתה מ-93% ל-110%.

נסים זאב: כאשר התפוסה היא מעל 100%, המשמעות היא שזה פוגע בעצם באיכות, בשירות, בטיפול וביעילות הטיפול.

נסים זאב: לעומת זאת, אנחנו רואים שמספר המיטות לכל 1,000 נפש ירד גם כן באופן משמעותי.

נסים זאב: השר ממשיך ואומר, שהתפוסה הגבוהה במחלקות השונות פוגעת באיכות הטיפול בחולים.

נסים זאב: זהו אחד מהדברים שהשר התריע עליהם במהלך הימים.

נסים זאב: התקיימו ישיבות בוועדת הרווחה והבריאות, העלינו הצעות והיה ויכוח אם תקום ועדת גישור או ועדה ציבורית, והמשמעות די ברורה.

נסים זאב: ועדה ציבורית ששר האוצר וראש הממשלה יסכימו לה, יש לה שיניים.

נסים זאב: היא יכולה לקבוע ושר האוצר לא יכול לחזור בו מקביעת הוועדה.

נסים זאב: ועדת גישור יכולה לשבת ולדון ולהגיע למסקנות, אבל המסקנות, אם לא יהיו מקובלות על שר האוצר, הוא יכול להטיל עליהן וטו ולא מחייב אותו שום הסכם.

נסים זאב: אני רוצה להתריע על בריחת המוחות; הרופאים הבכירים במערכת הרפואה עוזבים את מדינת ישראל.

נסים זאב: זה שהרופאים מקבלים משכורת דלה – אנחנו סובלים.

נסים זאב: נהפכנו להיות שני סוגי אנשים שמקבלים טיפול, יש עשירים ויש עניים, ואני חושב שזה פוגע בשכבות החלשות.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יצחק גאגולה, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שביתת הרופאים מוצדקת מכל בחינה שנביט עליה, וזכותם לשבות לאחר שכל זעקותיהם היו לריק.

יצחק גאגולה: והנה זה כ-100 ימים שביתה זו נמשכת ונמשכת ולא רואים את הסוף.

יצחק גאגולה: אני שואל: איפה ראש הממשלה בנדון?

יצחק גאגולה: איפה כל הדברים שהוא הבטיח, אותה זקנה מנהרייה וכל הדברים ששמענו בבחירות?

יצחק גאגולה: האם כל מאווייו של ראש הממשלה הם במדיניות החוץ ובנושא השלום עם הפלסטינים והסורים?

יצחק גאגולה: איפה הם הנושאים החברתיים, ונושא הבריאות שבכללם?

יצחק גאגולה: לצערי הרב, לא אוכל לתת את התשובה על כך, ואני בטוח שגם לאדוני השר לא יהיו התשובות על כך, כי רק ראש הממשלה יכול לתת את התשובה על הדבר הזה.

יצחק גאגולה: כל מי שרואה את המצב בבתי-החולים – ואני קרוב מאוד לנושא הזה, רואה את המצב הקטסטרופלי שהחולים נמצאים בו, והרופאים לא מדברים בשביל עצמם, הם מדברים בשביל החולים, דבר ראשון, והם כואבים את כאבם, כי הרופאים דואגים לצרכים של החולים בבתי-החולים.

יצחק גאגולה: זהו ממש דבר שגובל בפיקוח נפש.

יצחק גאגולה: אני מקווה ששביתת הרופאים לא הביאה למצב שבו מישהו מהחולים נפגע בנפשו.

יצחק גאגולה: באמת היה ראוי שנודה לרופאים על אחריותם בשביתה הזאת, על כך שהם לא הקצינו ומתחו את החבל יותר מהנדרש מבחינתם ולא הגיעו למצב שבו מישהו יכול היה להיפגע בנפשו בשביתה הזאת.

יצחק גאגולה: אני אומר שאולי באמת היינו יכולים להציע איזו הצעה כדי שנתעורר קצת במצב הזה, אחרי 100 ימים של שביתה אולי הכנסת היתה יוצאת לשביתה, וזה באמת אולי היה מעיר מישהו במדינה הזאת.

אברהם פורז: אם הכנסת תצא לשביתה, זה רק טובה לציבור.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, רבותי חברי הכנסת מש"ס, אני רוצה לומר שכנראה התבלבלתם, אתם בינתיים נמצאים בקואליציה ובינתיים אתם פרטנרים והאחריות משותפת.

סופה לנדבר: חבר הכנסת גאגולה, אני רוצה לומר לך, שהאחריות היא קודם כול של שר הבריאות בעניין הזה, בשביתה הזאת.

יצחק גאגולה: – – –

אברהם פורז: – – –

סופה לנדבר: קודם כול אני חושבת שאתה התבלבלת, ואני בטוחה שהתבלבלת כי נמאס מהעניין ומהסיפור.

סופה לנדבר: יש שר טוב ומצוין ויש שר רע וגרוע והוא בוודאי שר האוצר.

יצחק גאגולה: – – – סופה, עם כל הכבוד, התנועה היחידה – – –

סופה לנדבר: הגיע שר הבריאות לאולם המליאה, ופתאום הוא הגיע, במקרה.

סופה לנדבר: סוד.

סופה לנדבר: יש לו עוזרים שלא גילו לו סוד שיש לנו דיון, וזה כבר דיון שלישי ורביעי בכנסת.

נסים זאב: אני מוכן לפתור את הבעיה, שיביאו לי את הכסף.

יצחק גאגולה: אולי כדאי שהכנסת תצא לפגרה – – –

סופה לנדבר: לא, לא די, זאת התחלה של הסיפור.

סופה לנדבר: יש אחריות בעניין.

סופה לנדבר: אני חושבת ששר הבריאות היה צריך קודם כול לצאת היום בבוקר לא עם הגימיקים שלו – ואני לא רוצה לחזור על הדברים המגעילים שהוא אמר בבוקר; הוא היה צריך לצאת דווקא בעניין שהוא היה צריך לדבר עליו.

סופה לנדבר: אני חושבת שכנסת ישראל היתה נותנת לו גיבוי מלא, אבל לא שמענו אותו במשך 92 יום.

סופה לנדבר: יכול להיות ששם בממשלה הוא דיבר, בוודאי בטלוויזיה הוא דיבר, אבל פה לא שמענו ולא ראינו.

יצחק גאגולה: הייתי חוזר על אותם דברים ויותר מזה, תאמיני לי.

סופה לנדבר: כן, 92 יום, רבותי.

סופה לנדבר: אתם יודעים, יש בדיחה כזאת על אשה גוססת שאומרת לבעלה: אתה יודע, אני מרגישה רע, אני מרגישה כל כך רע, והוא אומר: תירגעי, את יכולה לישון.

סופה לנדבר: בבוקר הוא קם והיא כבר מתה, ואז הוא אומר: למה לא אמרת שהרגשת יותר גרוע מכולם?

סופה לנדבר: רבותי, הגיע הזמן, החולים שלנו אומרים שהם מרגישים גרוע ביותר.

סופה לנדבר: כמו שאתם ביקרתם בימים האלה, גם אני ביקרתי עם ידידים שלי בבית-חולים במקרה עצוב ביותר, וראיתי שהבלגן שם חוגג.

סופה לנדבר: אני חושבת, ששני הצדדים צריכים לרדת מהאולימפוס ולהגיע לאמצע.

סופה לנדבר: אני חושבת, שאנחנו היינו צריכים לעשות מזמן רפורמה במערכת הבריאות, ודווקא כזאת שקשורה למשכורות של הרופאים הצעירים, ואני אגיד למה.

סופה לנדבר: צריך להפריד בדברים האלה: רופאים שיש להם פרנסה נפרדת, רופאים שיש להם ותק, רופאים שיש להם פרנסה בקליניקה פרטית, רופאים שמטפלים באנשים שיש להם יכולת.

סופה לנדבר: כאשר אנחנו נכנסים לבתי-החולים אנחנו רואים שיש אסון וקריסת הדרך במערכת הבריאות.

סופה לנדבר: עכשיו אני יכולה להגיד שאני מאוד מכבדת אתכם, אבל אני רוצה לומר, שלא רק שר הבריאות אלא גם אנחנו גרמנו לזה שבסל התרופות ובתקציב לסל התרופות לחולים כרוניים ולחולים סופניים אנחנו הוספנו מיליונים.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה הישג של כנסת ישראל באישורים של התקציב וגם של שר הבריאות במקרה הזה וגם של שר האוצר.

יצחק גאגולה: מי הוביל את זה?

יצחק גאגולה: מי התחיל עם זה?

סופה לנדבר: אני חושבת שכולנו מצטרפים לקריאה שהסוף של השביתה הזאת צריך להגיע.

סופה לנדבר: יש שביתה שמכניסה את המשק לבלבול ולבלגן, אבל יש שביתה שמסיימת חיים.

סופה לנדבר: אבחון לא נכון ולא בזמן הנכון מסיים חיים ומסכן את החיים.

סופה לנדבר: הגיע הסוף לדבר הזה, צריך להגיע סוף לדבר הזה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: אדוני שר הבריאות, בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני שהתחילה השביתה, עם כניסתי לתפקיד, פנו אלי מהסתדרות הרופאים, ד"ר יורם בלשר וחבריו, והתריעו עליה בפני.

שלמה בניזרי: הם סחבו את זה במשך חודשים, עד שגמרנו את הדיונים על התקציב, ואז הם באו אלי ואמרו לי: תשמע, סחבנו די והותר, האוצר לא בא לקראתנו, תיכנס בעובי הקורה.

שלמה בניזרי: נכנסתי בעובי הקורה.

שלמה בניזרי: נפגשתי אתם פגישות רבות עד אין ספור, נפגשתי עם האוצר וניסיתי לתווך.

שלמה בניזרי: כל זה עוד לפני תחילת השביתה.

שלמה בניזרי: האוצר התבצר בעמדותיו.

שלמה בניזרי: הוא אמר: לא יותר מ-5%.25.

שלמה בניזרי: הרופאים דיברו בהתחלה על כ-27%, וממפגש למפגש זה תפח עד לכ-60%.

שלמה בניזרי: כאשר ראיתי את הדבר הזה בתחילת השביתה, מייד התרעתי פה מעל בימת הכנסת, בתקשורת, ברדיו.

שלמה בניזרי: כנראה יש לך אוזניים סלקטיביות או בעייתיות.

שלמה בניזרי: הייתי מציע לך לעשות בדיקה.

סופה לנדבר: אני שומעת מה שאני צריכה לשמוע ואני רואה מה שאני צריכה לראות.

שלמה בניזרי: זה מה שאני אומר, יש לך אוזניים סלקטיביות.

שלמה בניזרי: זו הבעיה שלך.

שלמה בניזרי: את לא רוצה לשמוע, אז לא שמעת אותי.

שלמה בניזרי: מה את מבלבלת.

סופה לנדבר: לא הקשבת.

סופה לנדבר: אתה מקשיב רק לעצמך.

שלמה בניזרי: תשאלי כל אחד מה הוא הבין אם לא הבנתי כך.

שלמה בניזרי: רבותי, מעל כל במה, בכנסת, ברדיו, בטלוויזיה, בעיתונות, צעקתי את הדברים; בישיבות ממשלה לא פעם אחת, לא פעמיים ולא שלוש פעמים, המון פעמים, בכל הזדמנות.

שלמה בניזרי: מפגשים אישיים שלי עם ראש הממשלה – זו הזכות היחידה שהיתה לי להיפגש אתו כי הרי בנושאים מדיניים הוא מחליט לבד – הייתי בא אליו עם שר האוצר.

שלמה בניזרי: רבותי, ניסיתי לבדוק כל דרך.

שלמה בניזרי: נשארה לי רק האפשרות להתפטר.

שלמה בניזרי: אבל מה יצא לי אם אתפטר?

שלמה בניזרי: חזק וברוך – יגידו לי כולם.

שלמה בניזרי: אסור להתגאות, אבל לפחות כתוב: תלמיד חכם, שיהיה בו שמינית שבשמינית שבגאווה.

שלמה בניזרי: אם יבואו ויבדקו, יראו מה עשינו במשרד הבריאות במשך 11 החודשים האחרונים.

שלמה בניזרי: רפורמות, הגדלת סל התרופות.

שלמה בניזרי: אם אני לא הייתי פה זה בטח לא היה גדל, בעזרת חברי הכנסת, לא בעזרת ישראל אחת.

שלמה בניזרי: כל הרפורמות בנושא של גריאטריה – –

סופה לנדבר: בעזרת יושב-ראש ועדת הכספים.

שלמה בניזרי: – – בנושא בריאות הנפש, כשהוצאתי לקהילה אנשים שלכאורה מוגדרים כחולי נפש.

שלמה בניזרי: קבעתי לי מבצע שהשנה יוצאו כ-1,000.

שלמה בניזרי: כ-400 ומשהו כבר הוצאו לקהילה.

שלמה בניזרי: ועוד רפורמות רבות וחשובות, ועוד הגדלת הסל, שאני מתכוון להגדיל אותו בקרוב.

שלמה בניזרי: עד סוף השנה תראו איזה רפורמות, תלוי אם נישאר בתוך הממשלה או לא.

שלמה בניזרי: עם כל זה, אמרתי, האם שווה לי היציאה, לכאורה לעשות הצגה או לא, ואמרתי: אין הצר שווה בנזק המלך, אשאר בתוך הממשלה, בתוך המשרד, איאבק ואקדם את הדברים שבהם אני מאמין.

שלמה בניזרי: אבל נשאלת השאלה אצל מי פה הנקודה.

שלמה בניזרי: לא הודיעו לי בכלל שיש דיון.

שלמה בניזרי: למה לא הודיעו לי, זה ברור.

שלמה בניזרי: בדקנו את הנקודה.

שלמה בניזרי: כי בפעם שעברה, כאשר היה דיון, שר האוצר לקח על עצמו את הדיון ואמר:

שלמה בניזרי: אני משיב מכיוון שהטענה היא כנגד האוצר ולא כנגד שר הבריאות.

שלמה בניזרי: שר הבריאות מעצב מדיניות, מנהל את משרד הבריאות, הוא לא קובע משכורות.

שלמה בניזרי: לכן שר האוצר הוא זה שהשיב בפעם שעברה.

שלמה בניזרי: אנשים שלי הודיעו לי שיש פה דיון בנושא הבריאות בלי שידעתי.

שלמה בניזרי: עם כל האנדרלמוסיה שהיתה במשך היום, נכנסתי מיוזמתי ונשארתי פה קרוב לשעתיים.

שלמה בניזרי: ביטלתי פגישות מתוכננות, ביטלתי ארוחת ערב.

שלמה בניזרי: אני לא חושב שעשיתי טובה, כי זה תפקידי ומכיוון שאני מבין את נחיצות העניין.

שלמה בניזרי: אי-אפשר לבוא ולדון אותי לכף חובה, איפה שר הבריאות, כאשר לא הודיעו וכששר האוצר הוא זה שאמור להשיב כי אתו הבעיה, אתו ועם ראש הממשלה.

סופה לנדבר: – – –

שלמה בניזרי: מה את עכשיו מתווכחת אתי על דברים פרוצדורליים?

גדעון עזרא: הדברים שלך לא יעזרו לרופאים עכשיו.

שלמה בניזרי: תראי כמה חברי כנסת נכבדים נשארו כדי לשמוע את תשובת השר.

שלמה בניזרי: אז אני מכבד אותם.

שלמה בניזרי: בשעה 19:23 יושבים פה אנשים נכבדים.

שלמה בניזרי: במקום ללכת הביתה הם רוצים לשמוע תשובה אמיתית.

שלמה בניזרי: רבותי, מהרגע הראשון זיהיתי את הבעיה עם אנשי המקצוע אצלי במשרד.

שלמה בניזרי: כיוון שהפערים הם גדולים – אתם יודעים, כשהיתה שביתה במערכת החינוך, הפערים נעו בין 2% ל-3%, 4%.

שלמה בניזרי: בא השר ואומר: שמע, אני מטיל את מרותי, בוא נמצא משהו באמצע.

שלמה בניזרי: זאת לא בעיה.

שלמה בניזרי: כשהפערים התחילו מ-27% ל-5% ואחר כך גדלו מ-60% ל-5%, תראו לי בן-אדם הגיוני שיכול לפשר.

שלמה בניזרי: באתי אל ראש הממשלה ואמרתי: אדוני, הפתרון הטוב ביותר הוא למנות ועדה ציבורית שתבחן לעומק את שכרם של הרופאים.

רחבעם זאבי: אתה לא יכול למנות בעצמך ועדה?

שלמה בניזרי: לא.

שלמה בניזרי: מה הסמכויות שלה, מה המשמעות שלה.

שלמה בניזרי: אני לא רוצה דבר ערטילאי.

שלמה בניזרי: אני רוצה משהו שיהיה מעשי.

רחבעם זאבי: זה באחריות מיניסטריאלית של השר.

שלמה בניזרי: מה זה ייתן לי.

שלמה בניזרי: אני רוצה שזה יהיה מקובל על הממשלה.

שלמה בניזרי: גם הרופאים אומרים זאת.

שלמה בניזרי: משהו שלא יצא ממנו כלום, מה אני צריך.

שלמה בניזרי: רבותי, אני זיהיתי את הבעיה ואמרתי, שלא יצא כלום אלא אם כן יבחנו את הנושא.

שלמה בניזרי: בא שר האוצר ואומר: רבותי, אני מסכים.

שלמה בניזרי: שכר המתמחים שואף לאפס.

שלמה בניזרי: הם עובדים כל כך הרבה שעות, 400-300 שעות בחודש.

שלמה בניזרי: צריך לתגמל אותם בצורה הרבה יותר רצינית, כי הרבה מהם עכשיו בורחים להיי-טק, כפי שהזכירו פה.

שלמה בניזרי: בא שר האוצר והודה בטענה השנייה של הרופאים, לגבי השכר הקובע לפנסיה.

שלמה בניזרי: רופא יכול אולי לקבל 20,000 או 30,000 שקל בברוטו, אבל השכר שלו מורכב משעות נוספות, מכוננות ומכל התוספות האחרות.

שלמה בניזרי: ברגע שהוא יוצא לפנסיה, המשכורת יורדת ונשאר לו שליש ממנה.

שלמה בניזרי: כלומר, אם הוא קיבל 20,000 שקל, יישארו לו כ-6,000 שקל.

שלמה בניזרי: אם הוא קיבל 15,000 שקל, יישארו לו 5,000 או 4,000 שקל.

שלמה בניזרי: זה באמת אבסורד.

שלמה בניזרי: כולם מודים בדבר.

שלמה בניזרי: נו, אדוני שר האוצר, בבקשה תגמל אותם.

שלמה בניזרי: הוא אומר לי: רגע, תהיה לי פריצה בהסדרי השכר.

שלמה בניזרי: והוא צודק פה, דרך אגב.

שלמה בניזרי: אף שכולם פה לא אמרו מלים טובות על שר האוצר ועל ראש הממשלה, אני אגיד אותן.

שלמה בניזרי: אני אגן על ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: לכן אמרתי לך לחכות רק רגע.

שלמה בניזרי: רבותי, אם ניתן שכר בצורה רחבה, כבר אילנה כהן מהסתדרות האחיות, כבר התקשרו אלי ממינהל ומשק ומכל האיגודים ואמרו: תיתן להם, כולם מחכים בצד, עכשיו תורנו.

שלמה בניזרי: ואז יהיה פה הרס של כל המשק הישראלי.

שלמה בניזרי: אי-אפשר לעשות דבר בלתי אחראי.

שלמה בניזרי: לכן אמרתי, קודם כול בואו נבדוק את זה מקצועית, כדי שנקבל את כל ההוכחות הברורות, ואז הממשלה לא תיתן את הכול בבת אחת, אלא תעשה את זה בצורה חכמה, בצורה של פריסה למשך כמה שנים.

שלמה בניזרי: יש הרבה רעיונות איך היה אפשר לפתור את הבעיה.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה, לצערי הרב, התעקש על פטנט חדש: גישור, אשר המשמעות שלו אינה מחייבת אף צד.

שלמה בניזרי: יושבים שם מגשרים ומנסים למצוא פתרון.

שלמה בניזרי: הפתרון לא יגיע עם הגישור הזה.

שלמה בניזרי: הם כבר יושבים שבועיים.

שלמה בניזרי: קיבלתי עדכון באמצע, כל יום אני מתעדכן מה קורה.

שלמה בניזרי: שוב, היום אין שום התקדמות.

שלמה בניזרי: דיברו על איזה אחוז פה, אחוז שם.

שלמה בניזרי: הרושם שמתקבל הוא שלא יצא מהגישור שום דבר.

שלמה בניזרי: מחר מסתיימים אותם שבועיים.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה ביקש חודשיים לגישור.

שלמה בניזרי: אמרתי לו שפירוש הדבר עוד חודשיים שביתה.

שלמה בניזרי: סיכמנו על כשבועיים עד שלושה שבועות.

שלמה בניזרי: מחר אמורים להסתיים השבועיים, נדמה לי, ונראה מה התוצאות.

שלמה בניזרי: לעניות דעתי, לא יצא כלום.

שלמה בניזרי: מה יקרה אחר כך?

שלמה בניזרי: ראש הממשלה יצטרך להכריע: או להקים ועדה ציבורית, או להיענות לתביעותיהם.

שלמה בניזרי: הם לא מתכוונים להרפות.

שלמה בניזרי: הם הגדירו את השביתה שלהם "שביתת שוקולד".

שלמה בניזרי: עכשיו הם יחריפו אותה.

שלמה בניזרי: אני פוחד שיהיה מה שהיה בשנת 1983, כשהם נטשו את בתי-החולים והלכו לחוף הכינרת והמדינה נשארה בלי רופאים.

שלמה בניזרי: רבותי, אנחנו מנצלים, לכאורה, את טוב לבם של הרופאים.

שלמה בניזרי: יש פה טעות בשיקול דעת הן של האוצר והן של ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: אילו הם היו שומעים לי מהיום הראשון, השביתה לא היתה מתקיימת.

שלמה בניזרי: היום היו דיונים, היו מביאים את המסקנות, ואז המדינה היתה צריכה להתמודד עם התוצאות, כי כולם מודים שהמשכורת במגזר הזה היא הכי אבסורדית במשק שלנו.

שלמה בניזרי: אני מתאר לעצמי שהשבוע או בשבוע הבא ייגמר הסיפור, ואז ראש הממשלה יצטרך להכריע.

שלמה בניזרי: ופה אני אומר לכם, לכל אלה שדיברו פה יפה, מהימין ומהשמאל, דיברו יפה חוץ מהשרבוב של אותם נושאים אקטואליים, אני מוכן גם אליהם להתייחס – רבותי, אני רוצה לשמוע את כל הגיבורים מצד שמאל שדיברו, הימין זה לא חוכמה, תגישו בבקשה, בשבוע הבא, הימין או השמאל, הצעת אי-אמון בממשלה, אם לא יהיה פתרון לשכר הרופאים ואם לא תסתיים השביתה.

שלמה בניזרי: אתם צעקתם פה.

שלמה בניזרי: אדוני, אבשלום וילן, אמרת לי: למה אתה לא מתפטר?

שלמה בניזרי: אמרתי: שר הבריאות לא צריך להתפטר, שר הבריאות צריך להמשיך להוביל את המאבק.

שלמה בניזרי: אבל אם אתה חושב שהפתרון הוא התפטרות, או לעשות משברים נוספים – בבקשה.

שלמה בניזרי: הבריאות היא לא של ש"ס ולא של שר הבריאות.

שלמה בניזרי: יש אחריות קולקטיבית של כל הממשלה.

שלמה בניזרי: תגיד זאת לשרים שלך.

שלמה בניזרי: יש לך שלושה שרים בתוך הממשלה, שיבואו ויגידו: רבותי, אם אין פתרון למשבר הרופאים, כאשר שר הבריאות עכשיו אומר לכם, ואמרתי את זה עשרות פעמים, כאשר יש ביטולים של כ-20,000 ניתוחים אלקטיביים, של למעלה מ-300,000 ביקורים במרפאות – אתם מתארים לעצמכם מה שקורה באנדרלמוסיה הזאת.

שלמה בניזרי: ואני אומר לכם באחריות של אנשי המקצוע של המשרד: אנשים מתים.

שלמה בניזרי: רק מה, לא רואים את זה.

שלמה בניזרי: מתים בתאונת דרכים, או מישהו נופח את נשמתו באותו רגע.

שלמה בניזרי: זה עניין של תהליכים.

שלמה בניזרי: כל מי שינסה לטייח את זה, זה לא נכון.

שלמה בניזרי: אני אמרתי לראש הממשלה: אדוני, אני לא אחראי.

שלמה בניזרי: הוא אמר לי: אני לוקח על עצמי את האחריות.

שלמה בניזרי: אז תזכרו, כשמפרסמים את המחדלים של ראש הממשלה בסוף הקדנציה, שהאנשים פה מהימין יזכרו שהוא אמר:

שלמה בניזרי: אני לוקח על עצמי את האחריות.

שלמה בניזרי: אני רוצה לראות אותך, חבר הכנסת אבשלום וילן, ואת כל חבריך, שתצביעו אי-אמון בממשלה.

שלמה בניזרי: אתה אמרת לי להתפטר.

שלמה בניזרי: בבקשה, שאתה וחבריך תתפטרו מהממשלה ואני אלך בעקבותיכם.

שלמה בניזרי: אני מוכן לעשות אותו צעד.

שלמה בניזרי: אין לי שום בעיה.

שלמה בניזרי: אתה רואה שאני לא נאחז בכיסא בשביל כמה שקלים למערכת החינוך, כפי שאמרתם.

שלמה בניזרי: בשבילי זה עקרוני.

אבשלום וילן: – – – יושב-ראש הסיעה שלך – – – לא מגלים אותה נחישות – – –

שלמה בניזרי: אתה לא היית פה, לא היית בתחילת דברי, והוכחתי מהי הנחישות.

שלמה בניזרי: חבל שלא היית פה בתחילת דברי.

שלמה בניזרי: עשרות, עשרות מפגשים עם האוצר ועם הרופאים.

שלמה בניזרי: אתה לא ביקרת ב"אסף הרופא", אבו.

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: סליחה, אל תעזרו לי.

שלמה בניזרי: אתה לא ביקרת ב"אסף הרופא".

קריאות: – – –

אבשלום וילן: – – – מי שמצביע אי-אמון, אבל מי שמצביע כל שני וחמישי אי-אמון בממשלה, או נמנע – – –

שלמה בניזרי: לא.

שלמה בניזרי: למה לא? למה לא?

שלמה בניזרי: אתה אמרת שזה נושא עקרוני חשוב מאוד.

שלמה בניזרי: צעקת פה, דיברת מלים יפות.

שלמה בניזרי: זו בדיוק דרככם, אתם.

שלמה בניזרי: אתם רק בדיבורים.

שלמה בניזרי: הכול דיבורים.

שלמה בניזרי: כשתגיעו למעשים, נראה אתכם.

שלמה בניזרי: אני הייתי בבית-החולים "אסף הרופא", נפגשתי שם עם כל הרופאים.

שלמה בניזרי: ישבנו שם כל הסיעה שלנו, נתתי להם את הגיבוי.

שלמה בניזרי: אומנם אני איש ממשלה, אני גם אחראי.

שלמה בניזרי: אני לא יכול לצאת לתקשורת ואך ורק להתקיף את הממשלה, כי יש לי אחריות לממשלה שאני יושב בתוכה, ואמרתי שיש פה בעיה.

שלמה בניזרי: לגבי הבעיה הזאת, מצד אחד הם צודקים, ומצד שני הממשלה צודקת.

שלמה בניזרי: הפתרון היה יכול להגיע דרך אותה ועדה, כשראש הממשלה בסוף – איך אנחנו אומרים תמיד – אכל, לקה ושילם.

שלמה בניזרי: זה בסופו של דבר יהיה.

שלמה בניזרי: איך אני יכול לזעוק יותר בתור מערכת הבריאות?

שלמה בניזרי: אבל עכשיו, מכיוון שאתם כולכם באתם ודיברתם פה – עשרות דוברים דיברו פה, כולם דיברו במלים יפות – אני רוצה לראות מבחן כשהגישור יסתיים בעוד שבוע-שבועיים, שתהיה פה הצעת אי-אמון וכולכם תגידו לראש הממשלה: או שאתה פותר את הבעיה, או שאנחנו מצביעים אי-אמון.

שלמה בניזרי: נראה, ואתם תראו – אני מבטיח לכם – הכול יסתיים.

שלמה בניזרי: רבותי, מלה אחת של אקטואליה שניסו כמה דוברים להזכיר.

שלמה בניזרי: אני לא בא פה להתנצח עם אף אחד.

שלמה בניזרי: אני אתמול אמרתי לגבי יוסי שריד ואחרים – בפירוש לא אמרתי שהם נאצים, אמרתי שהם משתמשים כנגדנו בתעמולה נאצית.

שלמה בניזרי: את זה אמרתי, ואני לא מתכחש לכך, ורבותי, יש הבדל גדול.

ענת מאור: תתבייש לך – – –

שלמה בניזרי: מה את נובחת?

שלמה בניזרי: את יודעת מי נובח.

נעמי חזן: – – –

קריאות: – – –

גדעון עזרא: סליחה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, הוא אומר את מה שהוא אמר אתמול.

גדעון עזרא: הוא רוצה לתקן.

גדעון עזרא: מה את רוצה?

גדעון עזרא: תני לו לדבר.

שלמה בניזרי: היא לא מוכנה לשמוע.

ענת מאור: – – –

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: זו בדיוק הבעיה שלכם.

שלמה בניזרי: הרי אתם בנויים מארס, משנאה.

שלמה בניזרי: אפילו החבר שלך – – –

קריאות: – – –

גדעון עזרא: ענת, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גדעון עזרא: תעשו לי טובה.

אבשלום וילן: – – – קח את זה בחזרה.

שלמה בניזרי: אתה בחור מאוד נחמד, אבו, דיברת מלים יפות.

ענת מאור: תתבייש, שר בישראל – – –

נעמי חזן: – – –

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: אתם, השיטה שלכם, אתם לא מסוגלים בלי לדבר הסתה – –

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ענת מאור: – – –

שלמה בניזרי: – – אתם לא מסוגלים.

שלמה בניזרי: זה האופי שלכם.

שלמה בניזרי: אופי של נחש שמכיש, בדיוק יש לכם.

שלמה בניזרי: כל מלה שנייה: סחטנים.

שלמה בניזרי: למה אתה צריך לעמוד פה על הבמה בדיון על הרופאים להגיד: סחטנים?

שלמה בניזרי: – –

ענת מאור: – – –

נעמי חזן: – – –

ענת מאור: – – –

שלמה בניזרי: – – איזו עזות יש לך.

שלמה בניזרי: באיזו עזות, אתה צריך להגיד פה: סחטנים?

גדעון עזרא: ענת, תיזהרי, באמת.

ענת מאור: – – –

קריאות: – – –

נעמי חזן: – – – במושגים כאלה – – –

שלמה בניזרי: אצלכם זה שופע, זה נשפך, ככה אתם מקיאים את זה כל הזמן.

שלמה בניזרי: את הקיא הזה אתם מקיאים: סחטנים, סחטנים.

שלמה בניזרי: אנחנו סחטנים?

קריאות: – – –

גדעון עזרא: עכשיו הוא לא אמר.

גדעון עזרא: מה הוא אמר עכשיו?

שלמה בניזרי: אנחנו סחטנים?

שלמה בניזרי: ואת בכלל מדברת, את?

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, אם שר בישראל אומר – – – תעמולה נאצית, ואתה עובר לענייני היום – – –

גדעון עזרא: תסלח לי, תן לי להגיד לך.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: מה יש בזה?

שלמה בניזרי: תסלח לי, אתה רוצה שאני אראה לך חומר?

קריאות: – – –

גדעון עזרא: התחיל השר, תשמע את סוף המשפט שלו, ואחר כך תגיד את מה שיש לך להגיד.

ענת מאור: – – –

גדעון עזרא: לא נתת לו.

גדעון עזרא: הוא אמר – ואני שמעתי – הוא אמר: אתמול אמרתי א', ב', ג'.

גדעון עזרא: רצה להמשיך את המשפט, לא נתת לו.

גדעון עזרא: תן לו לגמור.

שלמה בניזרי: הם חייבים לעשות את ההצגה.

שלמה בניזרי: יוסי שריד אחר כך יכעס עליהם – איזה חיילים אתם, יושבים במליאה ולא עושים כלום?

שלמה בניזרי: איך נתתם לבניזרי לדבר?

גדעון עזרא: תסיים את המשפט ואז – – –

שלמה בניזרי: תראה.

שלמה בניזרי: הרי האנשים שלהם שקשורים אל השמאל – אני אזכיר להם – האלוף במילואים שלמה גזית השווה בין החיילים הדתיים בצבא לנאצים – – –

אבשלום וילן: כבוד השר – – – האם אתה חוזר מדבריך – – –

שלמה בניזרי: פרופסור משה צימרמן השווה את מתיישבי חברון לנאצים – – –

גדעון עזרא: תן לו לסיים את המשפט.

קריאות: – – –

נעמי חזן: – – –

ענת מאור: – – –

סופה לנדבר: – – –

שלמה בניזרי: – – – צימרמן שלכם – לא ביקשתם לפטר אותו מהאוניברסיטה.

שלמה בניזרי: רוני אלוני, חברת עיריית ירושלים, שהיא חברת מרצ, השוותה בין המפלגות הדתיות למפלגה הנאצית.

אבשלום וילן: אבל היא לא שר בישראל, אתה שר בישראל.

שלמה בניזרי: מה עשיתם, תגיד לי?

שלמה בניזרי: מה ההבדל?

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: מה ההבדל, תגיד לי.

שלמה בניזרי: למה, זה בן-אדם אחר?

שלמה בניזרי: מה, אני "סופרמן"?

אבשלום וילן: אתה לא חוזר בך – – –

שלמה בניזרי: אני "סופרמן", תגיד לי?

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: שולמית אלוני – – –

גדעון עזרא: רבותי.

גדעון עזרא: רבותי.

גדעון עזרא: אתה רוצה לסיים את המשפט?

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: אני רוצה לסיים.

שלמה בניזרי: לא נותנים לי לסיים.

קריאות: – – –

גדעון עזרא: תן לו לסיים את המשפט שלו.

נעמי חזן: – – –

מוסי רז: – – –

ענת מאור: – – –

אבשלום וילן: – – –

גדעון עזרא: תדע לך.

גדעון עזרא: זה לא קרוב לך יותר מאשר קרוב למישהו אחר.

גדעון עזרא: אתה לא מגן על עם ישראל יותר ממפלגות אחרות.

גדעון עזרא: תן לו לסיים את המשפט.

אבשלום וילן: איזו הגנה – – –

ענת מאור: – – –

גדעון עזרא: במקום להתייחס לגופם של עניינים, אתם מתייחסים לדברים שהם חשובים – –

מוסי רז: – – – אלוני, זה לא שולמית אלוני.

גדעון עזרא: – – אבל צריך להיזהר בהתבטאויות.

שלמה בניזרי: אני יודע מי זו.

שלמה בניזרי: זה זה וזה זה, לא רוצה להגיד לך מה.

ענת מאור: – – –

שלמה בניזרי: אז אתה רוצה לשמוע מה שולמית אלוני – – – רגע, אתה מוכן להשתיק את הנבחנית הזאת?

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, הזהרתי אותך פעם שנייה.

גדעון עזרא: אני רוצה שתשמעי את הדברים שאומר השר.

קריאות: – – –

אבשלום וילן: זה מצדיק אותך לעמוד פה מעל הדוכן – – –

גדעון עזרא: אבו, תן לו לסיים.

גדעון עזרא: אבו, תן לו לסיים את המשפט שהוא התחיל בו, ואחר כך תדבר.

שלמה בניזרי: שולמית אלוני, בשנה שעברה – – –

נסים זאב: – – – יוסי שריד – – –

אבשלום וילן: תן לשר לענות – – –

נסים זאב: תתביישו לכם – – –

גדעון עזרא: תסלח לי.

גדעון עזרא: אבו, אני לא שמעתי אתכם מתרעמים כאשר שיבחו את ה"חיזבאללה".

גדעון עזרא: לא שמעתי אתכם מדברים באותן צעקות.

קריאות: – – –

נסים זאב: – – –

יצחק גאגולה: אוהבי ישראל...

נסים זאב: – – –

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: שולמית אלוני – – –

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב.

גדעון עזרא: רבותי.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גדעון עזרא: אני מבקש ממך שתמשיך.

שלמה בניזרי: משפט אחרון – שולמית אלוני – –

מוסי רז: אתה חוזר בתשובה, תחזור בך מהדברים – – –

שלמה בניזרי: – – בשנה שעברה אמרה – בעיתון: נתניהו מזכיר לי את מוסוליני, והוא תלמיד מצוין של גבלס.

שלמה בניזרי: אתם באים לתת לנו מוסר, תגידו לי?

שלמה בניזרי: כל יום אני מנגינתכם: כסף, כסף.

שלמה בניזרי: תשאלו כל ילד ברחוב.

שלמה בניזרי: תראו הודעה של שינוי – –

ענת מאור: אתה צריך להתנצל – – –

שלמה בניזרי: – – מי שיקרא אותה, לא יאמין.

גדעון עזרא: הוא לא חוזר.

שלמה בניזרי: אני אתנצל?

שלמה בניזרי: קודם כול תתנצלו על מה שעשיתם 50 שנה לכל – – – בישראל – –

נעמי חזן: – – –

שלמה בניזרי: – – תתנצלו כל יום על מה שאתם אומרים, כל יום על מה שאתם אומרים עלינו, אחר כך תגידו שאני אתנצל.

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: אני מסיים במשפט אחד – –

אבשלום וילן: השר בניזרי – – –

נסים זאב: – – –

שלמה בניזרי: – – אני לא השוויתי אף אדם במדינת ישראל לנאצי.

שלמה בניזרי: אני אמרתי שהתעמולה וההסתה כנגדנו, היא מזכירה לי את התעמולה הנאצית.

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: רגע.

שלמה בניזרי: היא מזכירה לי, סליחה.

שלמה בניזרי: היא מזכירה לי, ואני לא חוזר בי מהמשפט הזה, ואני מאפשר לכם עכשיו את הבמה להמשיך לצעוק.

קריאות: – – –

גדעון עזרא: תודה רבה.

יאיר פרץ: השר הגיש הצעה – – –

ענת מאור: – – –

גדעון עזרא: מה את מבקשת?

ענת מאור: רק הערה.

גדעון עזרא: אני מבקש, יש לך מה לומר?

ענת מאור: כן.

גדעון עזרא: אז תגידי, אני שומע.

נסים זאב: אז אני מבקש תגובת נגד.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני פונה אליך כיושב-ראש הישיבה.

ענת מאור: נאמרו פה מעל בימת הכנסת דברים שהם פוגעים בתשתית הדמוקרטית, החינוכית והנורמטיבית של המדינה.

יצחק גאגולה: – – –

ענת מאור: שר בישראל עמד על בימת הכנסת, כאשר אתה היית יושב-ראש הישיבה, וטען, שדברי התעמולה של שר או מפלגה זו אחרת דומים לתעמולה נאצית.

ענת מאור: אני פונה אליך להסתייג מהדברים באופן נחרץ, למען כבודה של הכנסת וכבוד הדמוקרטיה בישראל ופני החינוך במדינה.

ענת מאור: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

גדעון עזרא: אני אתן לכמה אנשים לדבר בנושא הזה, לפי הסיעות.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, אני לא חשוד בכך שאני סניגורו של השר יוסי שריד.

רחבעם זאבי: לעומת זאת, אני כן חשוד בכך שאני ידידה של סיעת ש"ס, שהרי אני הנציג שלכם בוועדת החוץ והביטחון.

רחבעם זאבי: אף-על-פי-כן, על הרקע של הדברים, ההקדמה הזאת, אני רוצה להציע לידידי שר הבריאות שלמה בניזרי לבטל את דבריו מאתמול, שהוא חזר עליהם היום, כי אתה תסכים אתי – לא בעידנא דריתחא, אלא בשיקול דעת – שאסור לנו להשוות אף יהודי לנאצים.

שלמה בניזרי: – – –

רחבעם זאבי: רגע.

רחבעם זאבי: אני יודע מה אמרת, הקשבתי.

שלמה בניזרי: – – – עושים אותו דבר – – –

רחבעם זאבי: הקשבתי.

גדעון עזרא: סליחה, אדוני השר.

גדעון עזרא: אני אתן גם לך להתייחס.

רחבעם זאבי: אסור לנו להשוות אף יהודי לנאצים, אסור לנו להשוות אף תעמולה של מפלגה ציונית בישראל לאותו גוף נבזי, אומלל, שנוא, שכמותו לא ידע המין האנושי אף פעם.

רחבעם זאבי: בואו נתרחק מזה.

רחבעם זאבי: אז אני עד לכך וער לכך – אתה מפריע לו, חבר הכנסת גאגולה, אני רוצה את אוזנו דווקא – אני ער לכך שגם סיעת ש"ס לא פעם פגעה, העליבה את השמאל בישראל, ובמיוחד את סיעת מרצ.

רחבעם זאבי: אמרו עליהם כך ואחרת, אבל אף פעם לא השתמשו באותו דבר שאנחנו כיהודים צריכים להסתייג ממנו.

רחבעם זאבי: לכן, אני פונה אליך חברית ומבקש, מציע לך, לבטל את דבריך מאתמול, ששבת ואמרת אותם היום.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מקסים לוי.

גדעון עזרא: אני אתן לך, אדוני השר.

גדעון עזרא: אני אתן לכל אחד מסיעה, מכל סיעה אחד מדבר.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מה שאני מציע, הוא לא כינה אדם בשם: נאצי, הוא אמר – – –

קריאה: – – –

מקסים לוי: רק רגע, תני לי לדבר.

מקסים לוי: אני מבקש לדבר.

מקסים לוי: הוא דיבר על תעמולה, וגם זה לא מקובל עלי, ואני חושב שאדוני השר יעשה נכון אם הוא יצטרף להצעותינו למחוק מהפרוטוקול ולחזור בו מתעמולה כזאת או אחרת.

מקסים לוי: יכולה להיות תעמולה של שמאל כנגד ש"ס, יכולה להיות תעמולה של ש"ס נגד מרצ, אבל למחוק את הנושא הזה של תעמולה נאצית.

מקסים לוי: אני חושב שיהיה נכון לעשות את זה היום, כאן.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אחריה – חבר הכנסת זבולון אורלב, וניתן את זכות התשובה לשר כנציג ש"ס ואז אני אסכם.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושבת ששר הבריאות בניזרי עשה דבר חמור, משום שכל הסטה של ויכוח פוליטי לגיטימי שיש בין שמאל לימין, בין חרדים לחילונים, כל הסטה של ויכוח כזה לפסים כאלה – מי משתמש בתעמולה נאצית – מורידה אותנו מהוויכוח האמיתי לפרשה של גידופים שאין לה מקום בכנסת ישראל.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שהמעשה שעשית, אדוני השר, פגע בך יותר מאשר פגע במרצ, משום שמי שמשתמש בהשוואות האלה פוגע באנשים באשר הם אנשים, ואני חושבת שטוב תעשה, אדוני השר, אם תיענה לבקשה, תחזור בך מדבריך, והוויכוח שתמשיכו יהיה ויכוח ענייני פוליטי, כפי שצריך להיות.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו ניתן לשר הבריאות להשיב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שזה פסול מן היסוד להכניס את הנאצים, יימח שמם וזכרם, בוויכוחים בין יהודים.

זבולון אורלב: זהו דבר פסול מיסודו.

זבולון אורלב: אני מציע, שכל סיעות הבית, בראשות שר הבריאות, יסתייגו מהכנסת תעמולה נאצית בוויכוחים בין מפלגות.

ענת מאור: האשמה.

זבולון אורלב: האשמה.

זבולון אורלב: גם השר וגם נציג מרצ וכל אחד יביעו הסתייגות, ואם היושב-ראש יכול להביע זאת בשם כל סיעות הבית בהסכמת כל סיעות הבית – אני חושב שזה יבריא במעט את המערכת הפוליטית שלנו.

גדעון עזרא: תודה.

זבולון אורלב: על כל פנים, יוציא ממנה את הנאצים.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: אדוני השר.

גדעון עזרא: רק הערה אחת – –

קריאה: – – –

גדעון עזרא: – – סליחה, אני מציע, אני אומר לך – – –

רחמים מלול: – – –

גדעון עזרא: אני נותן לך את רשות הדיבור, אני רק אומר לך שרוח הדברים בבית הזה – – –

רחמים מלול: – – –

גדעון עזרא: אחרי דבריך?

גדעון עזרא: או.קיי.

גדעון עזרא: , בבקשה.

גדעון עזרא: רבותי, נעשה משהו לטובת המצב עכשיו.

גדעון עזרא: זה מה שמוטל עלינו עכשיו.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, רבותי חברי הכנסת, ואני מבקש לא לקטוע אותי באמצע דברי.

רחמים מלול: יש להבין את הרקע שגרם לשר בניזרי להתבטא כפי שהוא אומנם התבטא.

רחמים מלול: הסבל הנפשי ואפילו הפיזי שנגרם לשרים שלנו, לחברי הכנסת שלנו, במשך תקופה כה ארוכה – –

קריאות: – – –

רחמים מלול: תנו לי לסיים את דברי.

רחמים מלול: – – במשך 11 חודשים שאנחנו מוסתים ונרדפים הן על-ידי התקשורת, הן על-ידי חברי כנסת, הן על-ידי שרים – גרמו לו לומר את מה שהוא אמר, ואני בטוח שהוא אמר את זה מקירות לב זועק, דואב וכואב.

רחמים מלול: אבל בכל זאת אני מצטרף פה לדרישה, לבקשה, המנומסת יש לציין, בעיקר של כמה חברי כנסת מכבוד השר לחזור בו מן הביטוי שאיננו משתמע לשתי פנים שאולי היה מיותר לומר אותו, וזה הביטוי: תעמולה נאצית.

רחמים מלול: אני מאמין ובטוח שכבוד השר התכוון לתעמולה קיצונית, לתעמולה שלילית במהותה, והוא נטל ביטוי שאולי לא היה צריך להשתמש בו, ועל כן גם אני פונה אל כבוד השר, שהוא ידידי הטוב, ומבקש ממנו שיסתייג מן הביטוי הזה למרות הכאב האמיתי שהוא נושא בקרבו.

רחמים מלול: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: אדוני השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: מישהו זוכר שיש כאן דיון על חולים?

גדעון עזרא: תסלח לי, יש מצבים, למען בריאות העם, שבהם כדאי למצות את הנושא.

גדעון עזרא: בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש פה צביעות קבועה של כל חברי הכנסת, והצביעות הזאת מתבטאת בזה – מגיעים לשואה, טבו.

שלמה בניזרי: לא נוגעים בזה.

שלמה בניזרי: אבל לעמוד פה על בימת הכנסת, חברי כנסת שקוראים לנו כל הזמן: סחטנים, מסחטה, מסחטה, מוצצים לנו את הדם, עלוקות, פרזיטים, פה מעל בימת הכנסת, בתקשורת והכול, האם אתם קמתם וצעקתם ואמרתם להם: חזרו?

שלמה בניזרי: היה פה לפני כן בדיון על הרפואה, עמד פה, צעק לנו שאנחנו סוחטים, סוחטים.

שלמה בניזרי: זו לא הסתה פרועה?

שלמה בניזרי: מה זה משנה – – – נכון, אתם יודעים מה?

שלמה בניזרי: נכון, לא מתאים אולי הביטוי: שואה, אבל אני רוצה להבין, סחטנים, מוצצים את הקופה של המדינה; תעברו היום ברחוב תשאלו כל ילד קטן מה זה ש"ס – כסף, סחטנים, בלי אידיאולוגיה, בלי ערכים.

שלמה בניזרי: כל עיתונאי, כל אדם, כל זב ומצורע במדינה הזאת מסית נגדנו.

שלמה בניזרי: אתם צריכים להבין את הנקודה שאנחנו נמצאים בה; אתם כל הזמן באים אלי, העיתונאים – אתה מתנצל?

שלמה בניזרי: מה זאת אומרת מתנצל?

שלמה בניזרי: האם אתם פונים לכולם?

שלמה בניזרי: בשבוע שעבר עומד חבר הכנסת פריצקי, בתוכנית טלוויזיה, ומה הוא מכנה אותנו?

שלמה בניזרי: כנופיית פושעים, כנופיית פושעים, חבורה של פושעים – – –

נסים זאב: אני מבקש ממך, אדוני השר, לא לחזור בך.

קריאות: – – –

גדעון עזרא: תסלח לי – – –

קריאות: – – –

גדעון עזרא: תסלח לי, חבר הכנסת נסים זאב – – –

קריאות: – – –

גדעון עזרא: אני מציע – – –

שלמה בניזרי: רק שנייה; אתה ביקשת שאני אחזור, אני רוצה להסביר מה אני אומר.

שלמה בניזרי: רבותי, כשאנחנו נמצאים כל הזמן בין מלקחיים ובמלחציים של זמן – אני, דרך אגב, אתמול בלילה, סתם, רק שתבינו את הסילוף שהיה בדברים, אנשים שמעו את דברי.

שלמה בניזרי: אמרתי שהתעמולה מזכירה לי – – –

גדעון עזרא: חבר הכנסת ריבלין, תקשיב – – –

שלמה בניזרי: אני אתמול בלילה אמרתי, דרך אגב, שההסתה הזאת מזכירה לי דברים אפלים או תעמולה בתקופת השואה.

שלמה בניזרי: לא נאמר: נאצים, אפילו.

שלמה בניזרי: זה הכתבים, בבוקר, הפכו את זה לנאצים, וכך התגלגל כל הסיפור, כשאני לא הזכרתי פעם אחת, עד לרגע זה לא השוויתי אף אדם לנאצי.

שלמה בניזרי: אמרתי את הדברים – – –

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: רגע, אתם לא תגידו לי להתנצל, כי אני אגיד מה שאני חושב, ואני חושב שאני מספיק חזק לעמוד על עמדותי.

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: לא היתה שום כוונה להגיד בפרוטוקול הכנסת – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: תחזור בך מעניין השואה – – –

שלמה בניזרי: אתם לא נותנים לי – – –

גדעון עזרא: תן לו לסיים.

שלמה בניזרי: מאז התחלתי את דברי, דרך אגב, עומדת פה חברת כנסת, סתם ככה, שקוראים לה סופיה לנדובר, משהו כזה, ולפני כמה חודשים – –

גדעון עזרא: לנדבר.

שלמה בניזרי: – – אמרה על הרב עובדיה יוסף: סנילי.

שלמה בניזרי: אמרה: חולה, צריך לאשפז אותו.

קריאות: – – –

סופה לנדבר: – – –

שלמה בניזרי: אתם קמתם, מישהו פה בבית הזאת, אתה, חבר הכנסת גנדי, אמרת לה: תתנצלי?

שלמה בניזרי: אמרת לה: תחזרי בך מדברייך?

שלמה בניזרי: כמה פעמים אתה שומע אותם כשהם מדברים נגדנו?

רחבעם זאבי: לא שמעתי את זה, ואף-על-פי-כן – – –

קריאות: – – –

נסים זאב: – – –

גדעון עזרא: אדוני – – –

קריאות: – – –

שלמה בניזרי: לא, אני אנסח את דברי – – –

נסים זאב: – – –

גדעון עזרא: סליחה, חבר הכנסת זאב, אני חרגתי מסדר הדיון על מנת שנגמור את הנושא הזה, אנחנו פה בבית.

גדעון עזרא: בואו נסיים את הנושא הזה, תנו לשר לסיים, ואז אבו גם רוצה לומר דבר-מה, אם זה ייגמר כפי שאני רוצה שייגמר.

גדעון עזרא: בבקשה.

שלמה בניזרי: דבר אחד אני מוכן להגיד: אם מישהו נפגע מהדברים שלי על השוואה בשואה, מניצולי השואה – –

גדעון עזרא: שמעת, אבו?

שלמה בניזרי: – – או מישהו אחר שיש לו רגש – אני באמת מתנצל שפגעתי, אם באמת – –

גדעון עזרא: אבו, שמעת?

שלמה בניזרי: – – מישהו מהניצולים הרגיש שהוא נפגע.

שלמה בניזרי: אבל אני חושב – –

גדעון עזרא: – – –

שלמה בניזרי: – – שיש מעשים שנעשים נגד ש"ס, והם חמורים, דברים שלא ייעשו, ואני מחכה לפעם הבאה, חבר הכנסת גנדי, ואותך, ריבלין, גם שמעתי ועוד אחרים, כאשר תהיה איזו התבטאות, איזו התבטאות שתהיה – לא צריך להגיע לשואה.

שלמה בניזרי: אם אתם באמת כל כך רגישים, הסייסמוגרף שלכם עובד בעוצמה כל כך גבוהה, כל ביטוי שיגיד השמאל, ותאמין לי – אין בעיה, עוד הלילה אתה תשמע את זה, עד הבוקר אתה תשמע, מחר בצהריים אתה תשמע, אני רוצה לראות אתכם עומדים פה וקוראים לאותו חבר כנסת: חזור בך, חזור בך.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: – – –

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: אבו, בבקשה.

גדעון עזרא: רבותי.

ראובן ריבלין: – – –

גדעון עזרא: אני נותן באופן חריג לאבו את רשות הדיבור ובזה מסתיים הנושא הזה, ואני מקווה שלא יחזור אף פעם.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מציע שהכנסת על כל חבריה תגנה את השימוש במלים תעמולה נאצית ושואה בהקשר של ויכוחים פוליטיים כלשהם בתוכנו.

אבשלום וילן: אני חושב שיש על זה הסכמה כללית.

אבשלום וילן: אני גם קיבלתי את פנייתו של חברי רחמים מלול, שאמר, שאם פה מעל הדוכן – הוא טען שאמרתי: סחיטה, ופנה אלי אישית, אני מקבל את פנייתו ואני מבקש למחוק את המלה הזאת מהפרוטוקול.

אבשלום וילן: הוויכוח בינינו הוא חריף, מר ונמהר, אבל הוא יתנהל בשפה נקייה ובכלים הוגנים גם תוך כדי חילוקי דעות מהותיים.

אבשלום וילן: אני מבקש משני הצדדים: נשמור על כללי משחק הוגנים גם כשהמחלוקת חמורה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: אדוני השר, יש פה כמה הצעות החלטה, אם נשארת עד עכשיו תשמע גם אותן.

גדעון עזרא: הצעת החלטה לסיכום הדיון מטעם סיעות ישראל אחת, הליכוד, מרצ, יהדות התורה, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, רע"ם, חד"ש – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: הצעת החלטה לסיכום הדיון בנושא שביתת הרופאים המתמשכת, מטעם סיעות ישראל אחת, הליכוד, מרצ, יהדות התורה, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, רע"ם וחד"ש: 1.

תמר גוז'נסקי: הכנסת מתייצבת לצד הרופאים, הנאבקים כבר למעלה משלושה חודשים לקבל שכר הולם, על מנת לתת טיפול הולם לחולים.

תמר גוז'נסקי: הכנסת מתריעה מפני הנזקים החמורים לבריאות הציבור, לרבות קורבנות בנפש, כתוצאה מסירוב האוצר לנהל משא-ומתן ענייני ועל בסיס של הכרה עקרונית בצורך לפצות את הרופאים על שחיקת שכרם.

תמר גוז'נסקי: 2.

תמר גוז'נסקי: הכנסת תובעת משר האוצר להפסיק את הסחבת הבלתי-נסבלת ולנהל משא-ומתן אינטנסיבי עם ההסתדרות הרפואית.

תמר גוז'נסקי: הכנסת תובעת משר האוצר להשלים את המשא-ומתן ולהגיע מייד להסכם שיאפשר לרופאים לשוב לעבודה מלאה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: לפני ההצבעה, הצעתה של סיעת ש"ס.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רחמים מלול.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, להלן הצעת סיכום מטעם סיעת ש"ס בנושא שביתת הרופאים: 1.

רחמים מלול: הכנסת מביעה תדהמה, זעזוע ומחאה נוכח העובדה ששביתת הרופאים מגיעה אל היום ה-100 ועיני הממשלה טחו ואוזניה אטומות, אף שמדובר בדיני נפשות ובפיקוח נפש.

רחמים מלול: 2.

רחמים מלול: הכנסת מחזקת את ידי הרופאים הנאבקים על קבלת שכר הולם על מנת לתת טיפול יאות.

רחמים מלול: הם מוכנים לוותר על הטבות כשהחולים מול עיניהם ובאוצר מתעלמים.

רחמים מלול: הכנסת מחזקת את הסתדרות הרופאים ואת שר הבריאות המעלה את עניינם.

רחמים מלול: 3.

רחמים מלול: הכנסת תובעת משר האוצר להקים לאלתר ועדה ציבורית חיצונית, או בוררות מוסכמת, שתבחן את טענות הצדדים ותסיים עבודתה בהקדם.

רחמים מלול: הכנסת קוראת לרופאים להפסיק את שביתתם מייד עם הקמת הוועדה הנ"ל.

רחמים מלול: תודה.

גדעון עזרא: הצעת סיעת המפד"ל – חבר הכנסת זבולון אורלב.

ענת מאור: איזה מפד"ל?

זבולון אורלב: המאוחדת.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת סיכום מטעם סיעת המפד"ל: א.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת, כי על-פי עדויות רופאים ושר הבריאות וחרף המגבלות שקיבלו עליהם הרופאים, שביתת הרופאים הממושכת גורמת למותם של אנשים, לקיצור חיי חולים אחרים, לפגיעה בבריאותם של חולים רבים ולשחיקה קשה באיכות השירותים הרפואיים הציבוריים.

זבולון אורלב: ב.

זבולון אורלב: הכנסת קוראת לראש הממשלה ולשר האוצר לנהל אישית את המשא-ומתן עם הרופאים, תוך התחשבות מרבית ואפשרית בדרישות הרופאים, כדי להביאו לידי סיום בהקדם האפשרי.

זבולון אורלב: ג.

זבולון אורלב: הכנסת קוראת לרופאים לגלות את מירב הגמישות כדי להגיע בדחיפות להסכם עם הממשלה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

גדעון עזרא: אנחנו מצביעים בראש ובראשונה על הצעת המפד"ל.

גדעון עזרא: מי בעד?

גדעון עזרא: מי נגד?

גדעון עזרא: נא להצביע.

גדעון עזרא: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ז' אורלב – 13 נגד – 1 נמנעים – 4 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ז' אורלב נתקבלה.

גדעון עזרא: הצעת המפד"ל לגבי שביתת הרופאים המתמשכת התקבלה ב-13 בעד, נגדה – 1, ארבעה נמנעים.

גדעון עזרא: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על ההצעה השנייה, של סיעת ש"ס.

גדעון עזרא: מי בעד?

גדעון עזרא: מי נגד?

גדעון עזרא: רק רגע, אני מאפס, אבל זה לא מתאפס.

גדעון עזרא: תקרא לסדרן.

רחבעם זאבי: נצביע בהרמת ידיים.

גדעון עזרא: רבותי, ראובן ריבלין וסופה לנדבר יהיו הסופרים בהצבעה על ההצעה של סיעת ש"ס.

גדעון עזרא: מי בעד?

גדעון עזרא: מי נגד?

גדעון עזרא: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' מלול – 10

גדעון עזרא: נמנעים – אין

גדעון עזרא: עשרה בעד, ללא מתנגדים, הצעת ש"ס נתקבלה.

גדעון עזרא: הצעת סיעות ישראל אחת, הליכוד, מרצ, יהדות התורה, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, רע"ם, חד"ש – מי בעד?

גדעון עזרא: מי נגד?

גדעון עזרא: בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי – 20

גדעון עזרא: נמנעים – אין

גדעון עזרא: 20 בעד, ללא מתנגדים, הצעת ישראל אחת וכל המפלגות האחרות התקבלה.

גדעון עזרא: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הסעד (טיפול במפגרים) (תיקון מס' 4), התש"ס–2000, והצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון מס' 10), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; וכן הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ד' לב: תודה.

ד' לב: החפירות הארכיאולוגיות בהר-הבית

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: לפנינו הצעות דחופות לסדר-היום מס' 2649, 2670, 2683, 2685, 2688, 2689, 2705, 2713 ו-2720 בעניין החפירות הארכיאולוגיות בהר-הבית.

ראובן ריבלין: השר רמון הוא השר המשיב.

זבולון אורלב: אפשר לקרוא לשר?

ראובן ריבלין: השר ביקש שתשובתו והצבעה תהיינה במועד אחר.

ראובן ריבלין: יעלה ראשון חבר הכנסת צחי הנגבי.

ענת מאור: נדחה את הכול.

ראובן ריבלין: זכותו של חבר הכנסת הנגבי להציע את הצעתו.

ראובן ריבלין: ההצעה צריכה להיות כלפי הציבור כולו.

ראובן ריבלין: אם הממשלה לא רוצה לענות, זה עניינה.

ראובן ריבלין: הצעה דחופה לסדר-היום היא הצעה של הכנסת, והממשלה יכולה להיות נוכחת ויכולה גם לא להיות נוכחת.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, למה קבעו את הדיון מהיום להיום כשיודעים שהשר לא יהיה?

ראובן ריבלין: השר היה עד לפני רגעים ספורים.

ראובן ריבלין: יש שאלה רצינית.

ראובן ריבלין: תשאל את השאלה שלך את היושב-ראש.

ראובן ריבלין: עם זאת, אין שר מחויב להיות בהצעות דחופות לסדר-היום.

זבולון אורלב: אולי אפשר להזיז את כל הדיון הזה למחר?

ראובן ריבלין: נאמר לשר על-ידי יושב-ראש הכנסת, שתשובתו תהיה בשעה 18:30-18:00.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שגם חבר הכנסת הנגבי היה כאן באותה שעה, אלא שהתארכה השעה בסעיף הקודם, והשר הודיע את אשר הודיע.

צחי הנגבי: אדוני יכול להחליט שהתשובה תינתן במהלך השבוע הזה?

ראובן ריבלין: אני מקווה שכך ייעשה.

צחי הנגבי: כי הנושא מאוד דחוף.

צחי הנגבי: לא לחינם הוא אושר.

ראובן ריבלין: הנשיאות אישרה כנושא דחוף.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים להצביע בלי להתייחס לבקשת השר.

ראובן ריבלין: אין פה שום חוכמות.

צחי הנגבי: בנושא כזה אנחנו לא צריכים לחכות לשר.

צחי הנגבי: אפשר לדון.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהמציע להתחיל.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשעה שאנחנו מתכנסים כאן ומעלים לקדמת סדר-היום של הבית הזה את התביעה לעצור לאלתר את הרס החפירות, את הרס העתיקות, שמתבצע על-ידי הווקף המוסלמי בהר-הבית, ממש בשעה הזאת, לא הרחק מכאן ולא רק היום, זה חודשים על חודשים, מתבצע לו בהר-הבית מה שהוגדר על-ידי ארכיאולוגים כפשע ארכיאולוגי בלתי הפיך.

צחי הנגבי: בתקופה האחרונה, במסגרת עבודות בנייה של מסגד חדש במתחם "אורוות שלמה", מוציאים אנשי הווקף במאות משאיות שוב ושוב ביום ובלילה אלפי מטרים מעוקבים של עפר, אלפי טונות שנחפרו במסגרת אותן עבודות, ופערו בור של 50 מטרים באורך ו-25 מטרים ברוחב.

צחי הנגבי: כל הכמויות הללו, אדוני היושב-ראש, שבהן אין ספק שהיו שפע בלתי נדלה של ממצאים ארכיאולוגיים, של שרידים ארכיאולוגיים בעלי משמעות היסטורית אוניברסלית שאין ערוך לחשיבותם, כל אלה, אדוני היושב-ראש, הובלו על-ידי אנשי הווקף למזבלה העירונית שליד הכפר אל-עזרייה ולאתרי פסולת אחרים, ובכוונה תחילה עורבבו עם ערימות פסולת אחרות, כדי לסכל כל סיכוי שניתן יהיה למיין אותם, לזהות אותם ולהעריך את משקלם ההיסטורי.

צחי הנגבי: רק כשמבינים, אדוני היושב-ראש, את גודלו של האסון הארכיאולוגי הזה, ניתן להבין איך כל כך הרבה אישים מכל המגוון של רובדי החברה הישראלית, על פלגיה ועל שסעיה, חברו להם לפני ימים מספר במודעה גדולה שפורסמה בעיתון "הארץ", וקראו קריאה גדולה אחת, זעקה אחת, שחייבת, ידידי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, חייבת להדהד בלבו של ראש הממשלה, שאליו הופנתה הקריאה הזאת, ובלבם של כל חברי הממשלה – להדהד ולהדהד ולהדהד, עד שהיא תמצא את פתרונה המעשי, ועד שהממשלה תמצא את הכוח לקום ולעשות מעשה.

צחי הנגבי: לקום ולעצור את ההרס השיטתי, הזדוני, המכוון הזה, שמיועד לעקור את ההיסטוריה היהודית מלב לבו של קודש הקודשים של בירת ישראל, להשליך את ההיסטוריה הזאת לפח האשפה, לא רק באל-עזרייה, אלא לפח האשפה של ההיסטוריה, כאילו לא היה קשר בינינו לבין הר-הבית, כאילו אין שורשים, כאילו אין זיקה, כאילו כל אלה רק משל היו ולא היתה תרבות ולא היתה מורשת ולא היה אותו קשר שמחבר אותנו אל המולדת ואל הבית, הר-הבית הקדוש מכולם.

צחי הנגבי: הוונדליזם הזה, אדוני היושב-ראש, מיועד לא רק לקעקע את הקשר של העם היהודי למורשתו.

צחי הנגבי: הוא מיועד גם למנוע את התפתחותו של המחקר הארכיאולוגי לגבי הצלבנים והממלוכים והפרסים וההלניסטים, שגם גורלם שלהם, בזמן כזה או אחר, השתלב בגורלה של ירושלים.

צחי הנגבי: הדברים האלה נאמרים לא בפעם הראשונה בבית הזה, ולא אל מול ממשלה לראשונה.

צחי הנגבי: גם הממשלות הקודמות, וגם זו שקדמה לממשלה הנוכחית, לא תמיד השכילה להתמודד עם מלוא ההפקרות שהולכת וצוברת לה תאוצה בהר-הבית.

צחי הנגבי: אבל הפעם, מה שמתרחש בחודשים האלה הוא כבר בלתי נסבל על-פי כל קנה מידה, והממשלה הזאת נדרשת לקום ולעשות מעשה.

צחי הנגבי: לא לחינם חברו להם מכל הקצוות בבית הזה למעלה מ-80 חברי כנסת מכל הסיעות ומכל המפלגות.

צחי הנגבי: אני מקווה שראש הממשלה שם אל לבו מי הם שבצוותא הפנו אליו את הקריאה הגדולה: חיים גורי, נתן יונתן, א.ב.

צחי הנגבי: יהושע, לובה אליאב, יצחק חופי, עזריה אלון, אהרן מגד, יהודה עמיחי, עמוס עוז, טדי קולק, משה שמיר ונשיאי אוניברסיטאות ובכירי הפקולטות למשפטים – כל אלה יחד זועקים את זעקתו של הקונסנסוס היהודי ומבקשים שהממשלה לא תוכל להתעלם עוד מהעוצמה המוסרית ומהמשקל המצפוני של הזעקה הגדולה הזאת.

צחי הנגבי: ידידי, אם אתם רואים מי החברים שהציעו היום את ההצעות וידברו מייד אחרי – קולט אביטל, ראיתי שגם זבולון אורלב ואחרים מסיעות אחרות – אם יש משהו שמאחד אותנו, אם יש משהו שאיננו מצוי בוויכוח בבית הזה, זהו הר-הבית.

צחי הנגבי: והדרישה שלנו, של כולנו, אל הממשלה – ובזאת אסיים – היא דרישה תכליתית וחד-משמעית: א.

צחי הנגבי: לקבל החלטה על סגירה הרמטית של שערי הר-הבית בפני אותו ציוד מכני כבד שנכנס למתחם ההר ומוציא משם עתיקות ומבצע שם עבודות ללא היתר; ב.

צחי הנגבי: למנוע כל הוצאה נוספת של עפר לפני שניתן יהיה לבדוק אותו ולוודא מה מצוי בתוך מעמקיו; ג.

צחי הנגבי: החשוב מכול, להתנות, מכאן ולהבא, כל פעולה של חפירה ובינוי בהר-הבית בפיקוח ארכיאולוגי צמוד של רשות העתיקות, לרבות ביצוע חפירת הצלה, בדיקה ותיעוד של כל הממצאים, כפי שמחייב חוק העתיקות בכל אתר ואתר במדינת ישראל.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: הנאום שלך הוא כמו נאום בכורה של חבר כנסת.

גדעון עזרא: חבר הכנסת דוד אזולאי ידבר אחר כך.

גדעון עזרא: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

גדעון עזרא: תשובת השר והצבעה יהיו במועד אחר.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לחזור ולמחות מחאה חריפה על כך שמחד גיסא נשיאות הכנסת מאשרת את הדיון הזה מהיום להיום, הבוקר הגשנו את ההצעות ועכשיו הדיון מתקיים – ומאידך גיסא נציג הממשלה לא נמצא כאן.

זבולון אורלב: איזו צורה?

זבולון אורלב: בשביל מה מקיימים את הדיון הדחוף?

זבולון אורלב: אל מי אנחנו מדברים?

זבולון אורלב: מה, הוא באמת יקרא את הפרוטוקול?

זבולון אורלב: הלוא הוא לא יקרא את הפרוטוקול, אז איזה טעם יש לדיון כזה.

זבולון אורלב: השר לא יכול – דוחים את כל הדיון.

זבולון אורלב: בכלל, אני לא חושב שסדר-היום של הכנסת צריך להיות לפי סדר-היום של השרים.

זבולון אורלב: זה נשמע לי דבר מאוד מאוד תמוה.

זבולון אורלב: אני מציע לדון בזה.

זבולון אורלב: ואם לא, ישנו שר המשטרה.

זבולון אורלב: שר המשטרה מאוד מעורב במה שצריך לקרות.

רחבעם זאבי: או שר החינוך, זו אחריות שלו.

זבולון אורלב: נכון, גם שר החינוך.

זבולון אורלב: שלושה שרים.

זבולון אורלב: גם שר המשטרה.

זבולון אורלב: הוא דיבר על סגירת השערים, בצדק.

זבולון אורלב: בסוף חודש כסליו השנה, בחנוכה, בדצמבר 1999 למניינם, התפוצצה פרשת פריצת שערי "אורוות שלמה" בידי הווקף, או התנועה האסלאמית הישראלית, כדי להסדיר כניסה למסגד.

זבולון אורלב: התברר שהפריצה הברברית, מנקודת מבט ארכיאולוגית, היתה ברשות ובסמכות הממשלה, שאישרה לווקף ולתנועה האסלאמית לפתוח אותם פתחים ל"אורוות שלמה", כיוון שהממשלה הקודמת אפשרה להקים שם מסגד שמכיל כ-15,000 איש.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות ביקרה במקום וקיימה דיון בהשתתפות השר לענייני ירושלים, השר רמון, מפקד המשטרה, מנכ"ל רשות העתיקות, נציג היועץ המשפטי לממשלה, נציג עיריית ירושלים וגורמים שונים.

זבולון אורלב: התברר כי מאז פרצו מהומות מנהרת הכותל מסרב הווקף לשתף פעולה עם רשות העתיקות בהר-הבית, והממשלות מאז, הן של הימין, לצערי הגדול, והן של השמאל, שתקו.

זבולון אורלב: ארבע שנים עושה הווקף בהר-הבית כבתוך שלו, ואין פוצה פה ומצפצף.

זבולון אורלב: הווקף והתנועה האסלאמית הישראלית הורסים באופן שיטתי עתיקות ונכסי תרבות, ואולי גם מסתתרת כוונה למחוק את שרידי העתיקות של העם היהודי בהר-הבית; הר-הבית, מקום בית-המקדש, המקום המקודש ביותר לעם היהודי.

זבולון אורלב: ההריסות לא נעשות בלילה, לא בהיחבא ולא כגנבים; ההריסות נעשות לאור היום, על-ידי עשרות פועלים, עם כלים מכניים כבדים ועם משאיות הבאות ויוצאות בשערי הר-הבית ושערי העיר העתיקה.

זבולון אורלב: המשטרה, ששולטת בשערים, מתירה ומאפשרת את כניסתם, ואולי יש בכך משום מתן היתר.

זבולון אורלב: מדוע לא חוסמים את כניסת הכלים המכניים הכבדים והמשאיות להר-הבית?

זבולון אורלב: הסערה שפרצה אז, לפני כחמישה-שישה חודשים, כנראה לא סייעה לעצור את המשך הרס העתיקות על-ידי הווקף והתנועה האסלאמית – – –

ענת מאור: – – –

זבולון אורלב: מי שפועל, לפי הידיעות שבידי, מי שמטפל בכל סוגיית "אורוות שלמה" והמסגד זה לא הווקף, אלא התנועה האסלאמית הישראלית, שתורמת כוח-אדם, תורמת חומרים, והיא מבצעת את הפעולות, לפעמים גם בסכסוך מסוים מול הווקף.

זבולון אורלב: השתיקה הזאת והשיתוק הזה רומזים לגורמים האסלאמיים שהכול מותר, ולצערי לא רק הממשלה שותקת, גם זרוע אכיפת המשפט, גם היא משותקת: גם היועץ המשפטי לממשלה, ידידי הטוב, וגם בית-המשפט העליון – עם כל העתירות, הוא לא מטפל בעניין הזה.

זבולון אורלב: השר רמון, בדיון בוועדת החינוך כאמור, לפני שישה חודשים, התחייב שהממשלה תחזיר, כדבריו, את הריבונות להר-הבית בתוך ארבעה עד שישה חודשים.

זבולון אורלב: אני רוצה לקרוא מהפרוטוקול של ועדת החינוך, מ-14 בדצמבר 1999: "אנחנו משקמים את מעמדנו החוקי בהר-הבית, אנחנו משקמים אותו.

זבולון אורלב: זה המקום הכי רגיש בעולם, ואנחנו עושים את זה באחריות, בזהירות ובתקיפות.

זבולון אורלב: היום, מעמדנו בהר-הבית יותר טוב מבחינת החלת הריבונות מאשר היה בשלוש השנים האחרונות.

זבולון אורלב: עם זאת, הוא עוד לא חזר ועוד לא תיקנו את כל מה שעוללה הממשלה הקודמת, אבל גם את זה אנחנו נתקן, ואנחנו נחזיר בתוך זמן לא רב את מעמדנו בהר-הבית ואת ריבונותנו, כפי שהיה לפני 1996.

זבולון אורלב: עוד לא שיקמנו ועוד לא תיקנו את כל הפגיעות בריבונות בהר-הבית, שנוצרו בתקופת הממשלה הקודמת, אנחנו בדרך, ובהחלט בדרך הנכונה" – ועכשיו, שימו לב – "זה לא ייקח חודש, לא חודשיים, אבל ייקח ארבעה, חמישה ושישה חודשים, ואנחנו עושים זאת".

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות סיכמה אז את הדיון כשהיא רושמת לפניה את ההתחייבות של השר רמון, שהיא תגלה סבלנות רבה, כדי שזה ייעשה באחריות, בזהירות ובתקיפות, כדבריו.

זבולון אורלב: חלפו שישה חודשים, והחורבן, לצערנו, ממשיך.

זבולון אורלב: אני שואל את השר רמון, שלא נמצא כאן, איך מתכוונת הממשלה למלא את ההתחייבות של החזרת הריבונות להר-הבית, כדבריו, כהתחייבותו?

זבולון אורלב: אני מסיים בקינה המסיימת בתשעה באב, שאני חושב שהיא מאוד מתאימה לדיון הזה: "עלי כבוד אשר גלה, בעת חורבן דביריה ועל לוחץ אשר לחץ ושם שקים חגוריה, עלי שמחת משנאיה בשחקם על שבריה ועל עינוי בני חורין נדיביה טהוריה".

זבולון אורלב: והחרוז האחרון: "עלי מחץ ורוב מכות אשר הוכו נזיריה ועל ניפוץ עלי סלע עולליה נעריה".

זבולון אורלב: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת קולט אביטל, ואחריה – חבר הכנסת בנימין אלון.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ב-1974 הפעילו מדינות ערב את הקהילייה הבין-לאומית נגד מדינת ישראל, בעקבות החפירות שניהלה אז רשות העתיקות בהנהגתו של פרופסור בנימין מזר, זיכרונו לברכה, ברחבת הכותל.

קולט אביטל: מדינות ערב הזעיקו את העולם כולו על הסכנה שנשקפה, כביכול, לאתרים הקדושים לאסלאם בעקבות החפירות שלנו.

קולט אביטל: הדבר גרם אז לסילוקנו הזמני מארגון החינוך והתרבות העולמי, אונסק"ו.

קולט אביטל: מיותר אולי לציין – החפירות שלנו התנהלו אז במלוא האחריות, ולא סיכנו אף אתר היסטורי.

קולט אביטל: מאבקנו מול הקהילייה הבין-לאומית היה אז מאבק קשה וממושך.

קולט אביטל: כל מי שעובר היום ברחבת הכותל יכול לצפות בתוצאות החפירות שחשפו את יסודות הבית הראשון, ויכול לראות את האתרים הקדושים לאסלאם, שלא סוכנו, ושנמצאים, כמובן, במקומם.

קולט אביטל: לא כך המצב היום, אדוני היושב-ראש, לגבי אתרים החשובים לכולנו.

קולט אביטל: במתחם הר-הבית, שכידוע הינו אחד האתרים החשובים ביותר בארץ ובעולם, מתבצע מעשה חמור, שכבר תואר כאן, של הרס ארכיאולוגי בלתי הפיך בקנה מידה עצום.

קולט אביטל: העילה לכך היא בניית מסגד חדש ב"אורוות שלמה"; כמובן, אין לנו התנגדות לבניית המסגד הזה.

קולט אביטל: במסגרת הבנייה בוצעו עבודות חפירה ופינוי באמצעות טרקטורים, ואנחנו יודעים ש-6,000 טונות עפר, שבו עתיקות, כבר פונו ונשפכו למזבלה העירונית, ועכשיו הוא נזרק לים.

קולט אביטל: מעשה זה נוגד, כידוע, את חוק העתיקות, שלפיו כל בנייה באתר ארכיאולוגי מחייבת חפירת הצלה מוקדמת.

קולט אביטל: בעבודות הפינוי באתר הר-הבית לא נערכו חפירות מוקדמות כנדרש בחוק, והן מתבצעות ללא כל פיקוח ארכיאולוגי, ולכן זוהי עבירה חמורה על החוק.

קולט אביטל: כאמור, הנזקים היום הם כבר רבים ובלתי הפיכים, ולכן, בשלב זה צריך לדאוג באופן דחוף לפחות להפסקת העבודות בדרך שבה הן מתבצעות.

קולט אביטל: אני פונה לממשלה ותובעת, כי בשלב ראשון יובטח פיקוח שוטף ומלא במתחם הר-הבית, שיתבצע על-ידי רשויות החוק הקשורות לנושא: רשות העתיקות, עיריית ירושלים ומשטרת ישראל, כדי לאתר ולמנוע מבעוד מועד נזקים נוספים.

קולט אביטל: ידוע לכולנו, כי העבודות בוצעו באחריות הווקף המוסלמי, כאחראי למקומות הקדושים לאסלאם.

קולט אביטל: עם זאת, אין ספק כי במסגרת החוק והריבונות שלנו בירושלים יש ביכולתה של ממשלת ישראל לדאוג לכך שכל פעולות התכנון, הבנייה והחפירה במתחם הר-הבית יחויבו בהסכמה מראש, ואני חוזרת, בהסכמה מראש, של ממשלת ישראל, וילוו ליווי ופיקוח צמודים, בדיקה ותיעוד של רשות העתיקות על-פי חוק וכפי שמקובל בעולם התרבותי.

קולט אביטל: עד אז אנחנו פונים לממשלה ומבקשים, כי תמנע לאלתר את כניסת הטרקטורים, המשאיות וכלי העבודה ההרסניים לשטח הר-הבית, כי תמנע כמו-כן את פינוי העפר, האבנים או כל החומרים האחרים עד שתיערך בדיקה מתאימה.

קולט אביטל: והיה ופנייתנו לממשלה ופנייתה של הממשלה לווקף ולרשות הפלסטינית לא תעזור, אמליץ בפני חברי הבית כי נפנה כולנו לאונסק"ו.

קולט אביטל: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רחבעם זאבי, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, מדינת ישראל היא הכובשת הראשונה בהיסטוריה של ירושלים ושל הר-הבית, אשר לא הפכה את ההר הזה ואת המקום הקדוש הזה לבית-תפילה לדת של הכובש.

רחבעם זאבי: כאשר המוסלמים כבשו את ירושלים, הם הפכו אותה למסגד.

רחבעם זאבי: באו הנוצרים, לקחו את זה מהם והפכו את זה לכנסייה נוצרית.

רחבעם זאבי: שוב המוסלמים ושוב הנוצרים בתהפוכות השנים.

רחבעם זאבי: הראשונים בהיסטוריה שלא נגעו בהר-הבית ככובשים והפכו את המקום לבית-תפילה לדתו של הכובש – היתה מדינת ישראל.

זבולון אורלב: גם בגלל החלטת הרבנות.

רחבעם זאבי: אני לא אומר אם אני מתגאה בזה או לא מתגאה בזה, אבל זוהי עובדה.

רחבעם זאבי: מה שעושים אחינו הערבים היום, בימים האלה, בשנים הללו בהר-הבית בירושלים, זוהי שערורייה בין-לאומית, שערורייה אנטי-תרבותית, נזק בלתי הפיך, מפני שבכל הכסף שבעולם, גם אם נקבל את כל המטמונות והאוצרות של סעודיה ונסיכויות הנפט, לא נוכל לתקן את ההרס הבלתי-הפיך שמבצעים ונדלים בשנים האלה, בימים האלה, בהר-הבית בירושלים.

רחבעם זאבי: אני רוצה להגיד לערבים, אי-אפשר למחוק את ההיסטוריה של הארץ הזאת.

רחבעם זאבי: אתם לא יכולים לשנות את העובדה, שדוד המלך, מלך ישראל, היה זה שקבע את ירושלים כבירה.

רחבעם זאבי: ירושלים או ירושלם מוזכרת בתנ"ך שלנו, בספר הספרים, למעלה מ-600 פעם.

רחבעם זאבי: בקוראן המוסלמי היא לא מוזכרת אפילו פעם אחת.

רחבעם זאבי: אם נהייתה קדושה לכם, אדרבה ואדרבה, תכבדו את מה שקדוש גם לאחרים, את הראשונים שקבעו את ירושלים, שלקחו כפר והפכו אותו לבירה של ישראל, לבירת העולם כולו.

רחבעם זאבי: אתה מפריע לי, אני רוצה לשכנע את חברי.

זבולון אורלב: אני מנסה.

רחבעם זאבי: ובכן, בזה שאתם תהרסו מבנים עתיקים או קרמיקה שמתגלית, ואפילו אם תוציאו אותה ותמכרו אותה – זה לא יתגלה באתרו, זה מאבד את ערכו המדעי, זה לא ייתן צילום של התמונה של מה שהיה בבית ראשון ובבית שני.

רחבעם זאבי: הנזק הוא בלתי הפיך, אבל בכך שאתם תהרסו את זה אתם לא תמחקו את שייכותנו לירושלים ואת שייכותה של ירושלים לנו.

רחבעם זאבי: אתם יכולים להרוס עתיקות, אתם לא יכולים להרוס את ספר הספרים.

רחבעם זאבי: הוא היום נכס תרבותי עולמי, עוד דתות מכבדות אותו, כולם מכבדים את ספר הספרים, גם אם קוראים לו הברית הישנה מכבדים אותו, ואתם לא תצליחו למחוק את זה.

רחבעם זאבי: אז מה ריצת האמוק הזאת במשך שנים להרוס את כל מה שמעיד על קשר יהודי אל המקום הקדוש הזה?

רחבעם זאבי: שכיות החמדה שנהרסות על-ידיכם לא ישנו את העובדה שאנחנו שייכים לירושלים וירושלים שייכת לנו.

רחבעם זאבי: אני רוצה להגיד, שהוונדליזם הזה נמשך כבר שנים אחדות בראשותן של ממשלות שונות בישראל, גם ממשלות ימין וגם ממשלות שמאל, וכל הזמן נזהרים לא לעשות את מה שהחוק מחייב, כי החוק מחייב להילחם במעשים פליליים, והריסת העתיקות האלה היא דבר פלילי יותר מאשר לשדוד בנק.

רחבעם זאבי: הממשלות פוחדות לפעול שמא תפרוץ משם להבה גדולה ותהיינה מהומות.

רחבעם זאבי: זו שגיאה גדולה שהן עושות, כי בפשע פלילי צריך לנהוג כפי שהחוק מחייב.

רחבעם זאבי: לפי עניות דעתי, ויסכימו אתי כולם, כל העולם הנאור יבין צעדים תקיפים של ממשלת ישראל כנגד ההרס הוונדלי שמתחולל בתחתיות הר-הבית על-ידי הערבים.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, ואחריה – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, לא לחינם אנחנו שותפים להצעה לסדר, מעבר לכל מחלוקת פוליטית, מכל קשת הגוונים הפוליטיים בבית; גם על המודעה שפורסמה לפני ימים מספר חתמתי אני אישית, ועוד אנשי שמאל רבים, שכן המכנה המשותף לכולנו הוא הדאגה האמיתית לנושא הארכיאולוגיה.

ענת מאור: ארכיאולוגיה זה לא חקר העבר.

ענת מאור: לא רק בגלל העובדה שלמדתי היסטוריה אני באמת מאמינה שבלי עבר ובלי שורשים ובאין מסורת אין גם הווה ואין גם עתיד.

ענת מאור: דווקא משום שיש סכסוך בינינו לבין הפלסטינים, הפנייה צריכה להיות שאותה הבנה תהיה משותפת, שכן חלק גדול מאותו הסדר שהיום אנחנו הולכים אליו הוא הסדר שמתבסס על העבר, על מסורת, על כמיהה לשורשים, ואי-אפשר ביד אחת להכחיד עתיקות ולהרוס במקורות וביד השנייה לדבר שלום.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שלא זו העת להיכנס לחשבון פוליטי, אף שכואב, ואנחנו יודעים שאבן שמשליכים, אחר כך קשה להוציא אותה והיא עושה נזקים אדירים.

ענת מאור: אין ספק שכל פרשת המנהרה ורגישות היתר שהיא עוררה, ובדין, מקשה עלינו, אבל אסור בשום אופן שזה יגרום לחדלון מעשה, לא על-ידי ממשלת ימין ולא על-ידי ממשלת שמאל.

ענת מאור: הפנייה היתה בעצומה לממשלת ישראל לפנות גם לרשות הפלסטינית, גם מעל במת הכנסת.

ענת מאור: אני רוצה, יושב-ראש הישיבה, סגן יושב-ראש הכנסת, לפנות אל יושב-ראש הכנסת, שכן יש קשרים שהכנסת פיתחה.

ענת מאור: יושב-ראש הכנסת הזמין הנה את יושב-ראש הרשות הפלסטינית, וצריך להעביר את הפנייה שלנו ככנסת ישראל מעבר לכל מחלוקת פוליטית אל הרשות הפלסטינית, אל הפרלמנט של הרשות הפלסטינית, לפנות אליהם חד-משמעית ולומר שאנחנו מבקשים את התערבותם.

גדעון עזרא: את התערבותם בירושלים?

ענת מאור: את התערבות הרשות הפלסטינית.

ענת מאור: שיפנו אל הווקף שיפסיקו את החפירות, שיפסיקו את הרס העתיקות, שכן אנחנו רוצים לבנות תרבות של שלום, תרבות שמבוססת על העבר, על הארכיאולוגיה.

ענת מאור: אני רוצה גם, שממשלת ישראל תנצל את השיחות שמתנהלות, אם באפיק הגלוי, דרך עודד ערן, ואם באפיק הסמוי, שהוא כבר גלוי לשמחתי, דרך השר שלמה בן-עמי, ולהעלות את זה כתביעה חד-משמעית.

ענת מאור: לא בונים תרבות של שלום רק על-ידי גבולות, פליטים ומים ודברים מאוד חשובים.

ענת מאור: אם לא נבנה תרבות של שלום, תרבות של הבנה, שהארכיאולוגיה היא ממד מאוד חשוב בתוכה, במקרה הטוב נפסיק את המלחמות, אבל לא נצליח ליצור תרבות אחרת.

ענת מאור: יד שהורסת ופוגעת בחפירות באותה עת גם הורסת חלק מהרקמה שצריך לבנות.

ענת מאור: לכן אני מגבה גם את ועדת החינוך והתרבות של הכנסת וגם את הדיון הזה במליאה.

ענת מאור: מייד כשפנו אלי עליתי להגיש הצעה לסדר.

ענת מאור: אני מצטרפת לכל המחאות, כי לא ייתכן שאנחנו כחברי כנסת מעלים את זה כדיון דחוף ובסוף השר לא שומע אותנו.

ענת מאור: על מה הוא ישיב?

ענת מאור: אני מקווה שהתשובה של הממשלה תינתן כבר השבוע.

ענת מאור: ועדת החינוך והתרבות תמשיך את עבודתה, ובמקביל לפנייה לממשלה אני חוזרת ומסכמת את דברי.

ענת מאור: ארכיאולוגיה היא חלק מתרבות משותפת, והרשות הפלסטינית חייבת לעשות ככל שלאל ידה, ולאל ידה דרך הווקף, דרך גורמים אחרים ודרך שיחות ולהפסיק את מלאכת ההרס.

ענת מאור: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יולי אדלשטיין – איננו.

גדעון עזרא: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

גדעון עזרא: אני לא מגביל אתכם בזמן, מפני שלא הגבלתי מהתחלה.

גדעון עזרא: אבל, חבר הכנסת תאופיק, אתה רק שלוש דקות.

גדעון עזרא: לא, תאופיק, גם אותך אני לא אגביל.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להתחיל – שמא תחזור בך מההבטחה שלא תגביל אותי – עם חבר הכנסת רחבעם זאבי.

תאופיק חטיב: אכן, המוסלמים כבשו את אל-אקצא, את הר-הבית מידי הנוצרים כבר במאה השביעית, אבל אז עומר נכנס לאותו מתחם, התרחק מכנסיית הקבר ובנה את מסגד עומר, כבר בהתחלה, כדי לא לתת אפשרות של מחשבה שמישהו יכול לבוא ולקחת את הכנסייה או להתפלל שם ולהפריע או לא לתת לנוצרים להתפלל.

תאופיק חטיב: הוא גם החזיר אותן משפחות יהודיות שסופרוניוס הוציא מירושלים באותה תקופה בטענה שליהודים אין שם דריסת רגל.

תאופיק חטיב: לידיעתך.

תאופיק חטיב: ב-1187, צלאח א-דין אל-איובי מחזיר את ירושלים שוב לאחר שהיתה כבושה קרוב ל-200 שנים בידי הצלבנים, שרצחו שם למעלה מ-40,000 מוסלמים וגירשו את היהודים שהיו בסביבה.

תאופיק חטיב: המוסלמים חזרו ב-1187 והחזירו אתם את היהודים להר-הבית.

תאופיק חטיב: זה כמעט בניגוד לתזה שניסית לפתח פה.

רחבעם זאבי: הוא קבע שהגב של המתפללים באל-אקצא, אני לא רוצה להגיד איבר אחר, יהיה לכיוון המקום הקדוש ליהודים.

תאופיק חטיב: קודם כול הקביעה – – –

רחבעם זאבי: אתה מבין אותי?

רחבעם זאבי: מתפללים דרומה למכה, אז הוא קבע את אל-אקצא בצד הדרומי, כדי שיהיו עם הגב אל המקום הקדוש ליהודים כדי לפגוע בנו.

תאופיק חטיב: כדי לסבר את האוזן, כיוון התפילה נקבע כבר בימי הנביא בשנה העשירית, הרבה הרבה לפני, אבל – – –

רחבעם זאבי: אבל – – – מצפון למקום הקדוש ואז היו עם הפנים למקום הקדוש ולא עם הישבן.

תאופיק חטיב: אתה יכול לפתח תזות איך שאתה רוצה.

רחבעם זאבי: אני לא מפתח, אני מכיר את ההיסטוריה של ירושלים טוב מאוד; אני לא אגיד יותר טוב ממך, אבל אני מכיר אותה.

תאופיק חטיב: אתה לא מכיר – – –

רחבעם זאבי: אני ירושלמי דור שישי.

תאופיק חטיב: אתה לא מכיר את ההיסטוריה של ירושלים כהיסטוריה.

תאופיק חטיב: אתה מכיר אותה מהפן שאתה רוצה להכיר אותה, וזו הבעיה.

תאופיק חטיב: יש לי ויכוח בנושא הזה גם עם היסטוריונים שפיתחו תזות של עצמם – מכיוון שהוא ממוצא X, אז פיתוח התזה שלו דווקא מתאים למה שהוא רוצה.

תאופיק חטיב: אני מדבר על ההיסטוריה כפי שהיא.

רחבעם זאבי: כמה פעמים ירושלים מוזכרת בקוראן?

רחבעם זאבי: פעם אחת היא מוזכרת?

תאופיק חטיב: בית-אל-מקדס.

רחבעם זאבי: בית-המקדש.

רחבעם זאבי: ירושלים כירושלים מוזכרת פעם אחת בקוראן?

תאופיק חטיב: מה זה משנה?

רחבעם זאבי: סימן שאתם לקחתם דבר שהוא קדוש לנו, אימצתם אותו.

רחבעם זאבי: כל הכבוד.

רחבעם זאבי: אבל למחוק אותנו עם טרקטורים, למחוק אותנו עם מקדחים?

רחבעם זאבי: – – –

תאופיק חטיב: אתה טוען עכשיו טענות שאין להן שום בסיס.

תאופיק חטיב: לא בטרקטור ולא באבנים.

תאופיק חטיב: למעשה הארכיאולוגים רצו לחפור דווקא מהצד הדרומי והמערבי ולהיכנס מתחת ליסודות של אל-אקצא, כי אמרו: אם בית-המקדש ישנו שם ואם ארון הקודש ישנו שם אז הוא צריך להיות שם למטה באיזו פינה, ולא למעלה, בגובה של עוד 8 מטרים, זה לא יכול להיות.

תאופיק חטיב: אם למעלה נהרס משהו, זה בכלל מהריצוף של המוסלמים.

רחבעם זאבי: ולא חפרתם למטה?

רחבעם זאבי: ולא בניתם מסגד למטה?

תאופיק חטיב: תיכף אני מגיע לזה.

רחבעם זאבי: לא בניתם מסגד למטה?

תאופיק חטיב: שמעתי אותך ולא רציתי להגיב, כדי לא להפריע לך.

תאופיק חטיב: יכולתי להפריע גם משם, אבל היה לי קל יותר לשמוע את דבריך עד הסוף, כדי שאני אגיב על מה שאתה רוצה.

זבולון אורלב: אפשר לשאול שאלה?

גדעון עזרא: בבקשה.

זבולון אורלב: האם המוסלמים מכירים בכך שהר-הבית הוא המקום הקדוש ביותר לעם היהודי?

תאופיק חטיב: אם מותר לי להרצות פה עכשיו, אני באמת ברצון – – –

זבולון אורלב: רק כן או לא.

תאופיק חטיב: למה רק כן או לא?

תאופיק חטיב: האידיאולוגיה המוסלמית אומרת, שמאז האדם הראשון ועד מוחמד אלוהים נתן לבני האדם לדורותיהם כל פעם מנה מסוימת של מה זה דת.

תאופיק חטיב: הוא סיים את השליחים בנביא מוחמד, כאשר התקופה היתה בשלה לכל המצוות שניתנו.

תאופיק חטיב: הרי היו מצוות ראשונות ואחר כך שבע מצוות ושמונה מצוות וכו' עד שהגענו לתקופה שהתחילו הכתובים, זאת אומרת, התנ"ך, הברית החדשה והקוראן.

תאופיק חטיב: עד אז לא היו כתובים.

תאופיק חטיב: יש ויכוח על אותן מצוות של אברהם, אם הן היו בכתובים או לא היו בכתובים, אבל בכלל היו רק שלושה ספרים.

תאופיק חטיב: בקשר לדוד – – –

זבולון אורלב: לא ענית לי.

תאופיק חטיב: למה?

זבולון אורלב: האם – – –

תאופיק חטיב: אבל זה לא משנה לך.

זבולון אורלב: אני אגיד לך למה זה משנה לי.

רחבעם זאבי: לא תקבל תשובה.

זבולון אורלב: ההרגשה שלי היא, שהמוסלמים רוצים למחוק את הזכר היהודי בהר-הבית, כי הם מבינים שזה המקום הקדוש ביותר לעם היהודי.

זבולון אורלב: אני שואל אם המוסלמים מכירים בהר-הבית כמקום הקדוש ביותר לעם היהודי.

תאופיק חטיב: זה אתה אומר.

זבולון אורלב: אני שואל אם המוסלמים מכירים בהר-הבית כמקום הקדוש ביותר לעם היהודי, כי אני מאמין, שאם הם מכירים בזה, הם לא יעזו לפגוע בדבר שהוא קדוש ליהודים.

תאופיק חטיב: קודם כול, המוסלמים לא מנסים לפגוע שם בשום דבר ששייך ליהודים.

תאופיק חטיב: שוב, מפתחים פה תזות שאני לא מבין אותן.

תאופיק חטיב: דבר שני, המוסלמים מכירים ביהודים ובנביאים של היהודים, מכירים בנוצרים ובנביא של הנוצרים.

תאופיק חטיב: אין עוד דת, חוץ מהאסלאם, שמכירה בכל הדתות שלפניה עד האדם הראשון.

זבולון אורלב: – – – בית-המקדש.

נסים זאב: כי מוחמד היה אחרי כל הנביאים.

תאופיק חטיב: נכון.

תאופיק חטיב: עכשיו לנושא שרציתי להגיע אליו.

תאופיק חטיב: עד עכשיו התווכחתי אתכם.

מקסים לוי: הקוראן אומר שהעם היהודי הוא העם הנבחר, נכון?

תאופיק חטיב: אמרתי משהו אחר?

תאופיק חטיב: אמרתי שאנחנו מכירים בכל הנביאים של היהודים.

רחבעם זאבי: בקוראן כתוב שארץ-ישראל לעם ישראל.

רחבעם זאבי: כתוב.

רחבעם זאבי: אז הם באים והורסים את הקשר שלנו.

תאופיק חטיב: מה שקורה שם – בזמן הממשלה הקודמת, באישור הממשלה, ובהתחלה לפחות בידיעתה, או אולי אישור בדיעבד, נפתח הפתח של המסגד המרואני, שפה לפעמים מחללים את קודשו ואומרים "אורוות".

תאופיק חטיב: ועדת הפנים ביקרה במקום וראינו את כל מה שהיה בזמנו, ב-1997.

תאופיק חטיב: חברי הכנסת שמבינים בארכיאולוגיה יותר ממני אמרו: רבותי, אין פה שום פגיעה אפילו בתחתית האורוות, כפי שקראו להם אז.

תאופיק חטיב: היום, בזמן הממשלה הזאת, באישורה, התבקש אישור לאחר שהגיעו מספר מתפללים ברמדאן, בסביבות 400,000, ופתח הכניסה שהיה מסוכן לאותם עשרות אלפי מתפללים מתחת לקורות, שיהיה פתח מוכר, ידוע ובטיחותי.

תאופיק חטיב: לכן סוכם מיקומו של הפתח.

תאופיק חטיב: לאחר שהפתח הזה נפרץ והיתה שם חריגה של עוד 30-20 סנטימטר בפריצת הפתח, הממשלה התערבה והם מייד סגרו אותו.

תאופיק חטיב: אמרו להם שהסיכום היה פתח אחד מבחינה בטיחותית, וזה מה שהיה.

תאופיק חטיב: כל מה שעשו מאז הוא ניקיון של כל החומר שהוצא מול הפתח.

תאופיק חטיב: מדברים על הריסות.

תאופיק חטיב: מה שנהרס זה הקיר שנבנה.

תאופיק חטיב: היה פתח, נבנה בתקופה מאוחרת, ועכשיו נפרץ, נפתח עוד פעם.

תאופיק חטיב: אני לא מכיר באיזה סימנים, סממנים יהודיים שמנסים להרוס אותם כדי להעלים את הקשר היהודי לירושלים.

תאופיק חטיב: מפתחים פה תזות שרק דון קישוט יכול להכיר.

תאופיק חטיב: אני מכיר את המקום; לא מכיר את מה שאתם מספרים כאן ומה שאתם מנסים לסבר את האוזן ואת העין של הצופים, לצערי הרב, ולהטעות אותם.

תאופיק חטיב: תבקרו שם ותראו מה שקורה.

תאופיק חטיב: הרבה יותר טוב מאשר להפריח פה ססמאות שאין להן ידיים ורגליים במציאות.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת דוד אזולאי.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, היה כאן ויכוח אקדמי בין שני אנשים, כל אחד באמונתו, ויכוח רציני, ואני לא אכנס לזה.

דוד אזולאי: אני רוצה לדבר על הנושא מזווית אחרת.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, רשות העתיקות במדינת ישראל אמונה על חפירות ארכיאולוגיות ועושה ככל יכולתה לעשות מלאכה נאמנה.

דוד אזולאי: כשמדובר על פגיעה בקברי הקדמונים, הארכיאולוגים נחרצים, עושים הכול, מגייסים תקשורת, דעת קהל, ומסבירים עד כמה חשובה ארכיאולוגיה ועד כמה הציבור הדתי במדינת ישראל מפריע למחקרי הארכיאולוגיה במדינת ישראל בכך שמונעים פגיעה בקברי קדמונים.

דוד אזולאי: כאשר מדובר בהר-הבית, אני לא רואה אותה נחרצות של רשות העתיקות.

דוד אזולאי: אני שואל: איפה אמיר דרורי, הלוחם הגדול של הארכיאולוגים?

רחבעם זאבי: הם דורשים כל הזמן להיכנס והווקף לא מרשה להם, ואין להם גיבוי של השר הממונה עליהם.

דוד אזולאי: ידידי חבר הכנסת רחבעם זאבי, אני לא ראיתי את אמיר דרורי יוצא ונלחם כמו שהוא יודע להילחם כשמדובר בקברים קדושים, שאנחנו עושים הכול שלא ייפגעו.

דוד אזולאי: לא ראיתי ולא שמעתי אותו.

דוד אזולאי: קראתי את קטעי העיתונות בעניין הזה ולא מצאתי.

דוד אזולאי: אני גם לא ראיתי אותו פונה לבג"ץ ומבקש את התערבותו בעניין הזה, כמו שהוא עושה במקרים אחרים.

דוד אזולאי: וכולנו יודעים, לא סוד הוא, שהחפירות בהר-הבית מתבצעות לאור היום, ומאות משאיות מוציאות טונות של עפר בתוך פסולת בנייה, וכך לאט-לאט משמידים כל זכר למוצרים ארכיאולוגיים; אם ישנם, הרי הם נשחתים בדרך.

דוד אזולאי: רק בדצמבר 1999 עלו דחפורים להר-הבית, השליכו למזבלה, כפי שאמרתי, תערובת וחומרי בנייה כדי למחוק כל זכר ארכיאולוגי אחר כך, ובדיעבד הסתבר שהכול נעשה באישור הממשלה דרך המשטרה.

דוד אזולאי: וכך גם נבנו שני מסגדים מתחת לאל-אקצא בלי היתרי בנייה, בלי שום אכיפה של חוקי הבנייה.

דוד אזולאי: אני רק שואל, אם היו בונים בית-כנסת, או אפילו איזו בקתה באזור הכותל, אמות הספים היו מזדעזעות.

דוד אזולאי: טומי לפיד היה יוצא הראשון ואומר: רומסים את החוק, ואנשי מרצ היו אומרים: מפירי חוק.

דוד אזולאי: ולממשלה, למשטרה, לרשות העתיקות נוח, כולם מעלימים עין, נותנים ידם להפרת חוקי הבנייה, והכול כדי לא להגיד לאנשי הווקף: אתם פוגעים בדבר הקדוש ביותר לנו, ולא מוכנים להתעמת אתם.

דוד אזולאי: אמרה כאן חברת הכנסת ענת מאור, שהגדילה לעשות: אנחנו צריכים לפנות לרשות הפלסטינית, שהם יתערבו במה שקורה בתוך הר-הבית ובתוך ירושלים.

דוד אזולאי: זה אומר שמרצ למעשה כבר הסכימו על מכירת ירושלים ומסירתה לפלסטינים, אם אנחנו צריכים לקבל רשות מהרשות הפלסטינית מה לעשות ומה לא לעשות בהר-הבית.

דוד אזולאי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, חשוב מאוד שכל מה שנעשה בהר-הבית ייעשה בפיקוח, בהסכמה של הממשלה, ואני מציע לראש הממשלה להורות לכל הנוגעים בדבר בהידברות, אבל אם לא בהידברות, יש אכיפת חוק שהוא מדבר עליה כל הזמן – להשתמש בה על מנת שההפקרות לא תימשך על הר-הבית, השייך גם לעם ישראל.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אורלב, איש לא העלה על דעתו לפני 33 שנים, ביום רביעי, כ"ח באייר, בשעה 19:00, כאשר הקריין נתן לעם ישראל לשמוע את קולו של מוטה גור, זיכרונו לברכה: "הר-הבית בידינו", שאנחנו היום, בי"ב בסיוון, אחרי 33 שנים, נדון ונתדיין בסוגיה מה קורה לנו בהר-הבית; איך יכול להיות שיש גורמים מוסלמיים שמנסים לפגוע בעתיקות בהר-הבית ולנו אין כל אפשרות להושיע.

מאיר פרוש: אני חייב לומר, שכיהודי דתי המקפיד על ההלכה, מעולם לא הייתי על הר-הבית, כי יהודי דתי באמונתו אסור לו ללכת להר-הבית, כי כל עוד אין לו האפשרות להיטהר, להיות טהור לפי מה שההלכה דורשת, אין לו אפשרות ללכת להר-הבית.

מאיר פרוש: אז לא זה הדיון כרגע, כי אסור לפי ההלכה לעלות להר-הבית.

מאיר פרוש: אבל הרי לא יכול להיות במובן היהודי, במובן הישראלי, שאנחנו מתדיינים היום בכנסת, מדוע אנחנו לא יכולים למנוע את הפגיעה שהמוסלמים והווקף גורמים לעבר היהודי המפואר שיש על הר-הבית.

מאיר פרוש: אני בהחלט מצטרף לדבריו של חבר הכנסת דוד אזולאי.

מאיר פרוש: אני לא רואה פה את הנחישות שאנחנו רואים תמיד אצל רשות העתיקות.

מאיר פרוש: אני חייב לומר, כשהחזקתי את תיק השיכון, ואני כמזמין ביקשתי מרשות העתיקות לעשות עבודות פיתוח באור-עקיבא, לפתח שכונה של 750 יחידות דיור, וגילו שם כמה קברים, ואני כמזמין מבקש מרשות העתיקות: תפסיקו לפגוע בקברים – וזה לא עזר לי.

מאיר פרוש: לפנות בוקר הייתי צריך לצאת לאור-עקיבא ולדרוש ולעמוד מול הטרקטורים כדי שהם לא יפגעו בקברים.

מאיר פרוש: אני לא רואה את הנחישות של רשות העתיקות, של אנשי רשות העתיקות, של אמיר דרורי ואנשיו, שהם יעמדו בפרץ, שהם לא ייתנו לפגוע, אף שאני מבין שיש מהם מכתבים ופונים ומוחים, אני מכיר את זה.

מאיר פרוש: אבל מעשים – – –

רחבעם זאבי: לא מרשים להם לעלות להר.

מאיר פרוש: יש עוד דרכים.

מאיר פרוש: אני יודע, שכאשר אנשי הר-הבית רצו לעלות להתפלל בהר-הבית ולא נתנו להם, הם הלכו לבית-המשפט העליון.

מאיר פרוש: למה הם לא הלכו לבקש את ההגנה?

מאיר פרוש: למה כאשר הרב גורן, זיכרונו לברכה, העמיד שישה נרות על בית-האידרא, עיריית ירושלים קראה לו למשפט, מדוע הוא מפר את חוקי התכנון והבנייה, ומדוע כאן, במקרה הזה, אף אחד לא עושה שום דבר?

מאיר פרוש: אני רואה בזה אוזלת יד.

מאיר פרוש: לא האמנתי שאנחנו נגיע ליום הזה.

מאיר פרוש: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: רבותי, כאמור, ההצבעה והתשובה של השר יהיו במועד אחר.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לכם, שלצערי גם בנושא הבא לא יהיה פה שר, אף שהנושא מאוד כאוב – עלייה במספר המשתמשים בסמים בקרב בני הנוער.

גדעון עזרא: נדמה לי שגם חלק מהמציעים אינם.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יאיר פרץ – איננו באולם.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אלי בן-מנחם – איננו באולם.

גדעון עזרא: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יאיר פרץ נמצא פה.

גדעון עזרא: הוא ידבר אחרי חבר הכנסת תאופיק חטיב.

גדעון עזרא: אנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: עלייה במספר המשתמשים בסמים בקרב בני הנוער וחשש לסגירת עמותת "אל-סם".

גדעון עזרא: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

גדעון עזרא: שלוש דקות ותו לא.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בעיית הסמים הפכה בשנים האחרונות למכת מדינה.

יצחק גאגולה: צריך להגיד המבדיל בין קודש לחול, בין הר-הבית לבעיית הסמים.

תאופיק חטיב: כן, הדברים של היושב-ראש היו המבדיל בין קודש לחול.

תאופיק חטיב: בין קודש לרע, לא רק לחול.

תאופיק חטיב: פעם היתה בחברה סלידה גמורה מכל משתמש בסמים, מכל נרקומן, על אחת כמה וכמה מכל סוחר סמים.

תאופיק חטיב: היתה בושה, אני אומר.

תאופיק חטיב: החברה לא היתה מוכנה לקבל כמובן מאליו את השימוש בסמים, הפצתם, שלדעתי גורמת להרג, לרצח אפילו, של אלפים, אבל בהדרגתיות, לאט-לאט.

תאופיק חטיב: זה לא רצח בכדור ביום אחד, בדקה אחת, אלא לאורך זמן.

תאופיק חטיב: אבל זה רצח של אלפים.

תאופיק חטיב: היום, להיפך, מחפשים כבר לגיטימציה דרך מסיבות "טראנס", שכל העדויות של אלה שמכירים אותן מוכיחות שמתקיים שם סחר סמים בפרהסיה.

תאופיק חטיב: מאוד מצער לשמוע על הלגיטימציה לשימוש בסמים דרך הפצת האמרות – ההבדל בין סם קשה לסם קל.

תאופיק חטיב: אני לא מכיר את ההבדלים האלה.

תאופיק חטיב: אני יודע שסם זה סם; סם זה קטל.

תאופיק חטיב: אין סם קל.

תאופיק חטיב: מי שמתחיל בסם הכי קל שיכול להיות, אם יש סם כזה, מגיע אט-אט לסם הכי קשה, וסופו כבר ידוע.

תאופיק חטיב: חברה שרוצה להמשיך לחיות לדורות ולהתקיים חייבת במנגנוני הגנה, חיישנים, מנגנונים כאלה שצריכים מייד להתריע ולמנוע את כלייתה.

תאופיק חטיב: מה שקורה אצלנו, לצערי הרב, שמנגנונים כאלה לא קיימים, חיישנים אין, והחברה נחשפת מהר מאוד לכל הפגיעות האפשריות עד להתאבדות עצמית.

תאופיק חטיב: היום מדברים על סגירת "אל-סם", סגירת מכון הגמילה בטייבה, ואט-אט, במקום לתגבר מקומות כאלה כדי להילחם בסמים, אנו סוגרים אותם ונסוגים מול הרוצחים, סוחרי הסמים למיניהם, ואנו עצמנו גורמים לכל החברה להתאבד התאבדות קולקטיבית.

תאופיק חטיב: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת פרץ – בבקשה, יאיר.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צר לי שבדיון חשוב כזה לא לוקחים חלק השרים הרלוונטים, ועל כך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה למחות.

זבולון אורלב: מי השר הממונה, אתה יודע?

יאיר פרץ: ארבעה שרים ממונים: שר הבריאות, שר העבודה והרווחה, שר המשטרה, שר החינוך.

זבולון אורלב: כל אחד חושב שהוא הממונה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל תופסת בשנים האחרונות מקום מכובד מדי בעולם בתחום השימוש בסמים.

יאיר פרץ: מעת לעת מתגלות פרשיות סמים הזוכות לכותרות בתקשורת הכתובה והאלקטרונית.

יאיר פרץ: מתפרסמים מעצרים של סוחרי סמים קשים בכל חלקי הארץ, כמו גם מעצרים של בני נוער וצעירים על סחר ושימוש, ובכלל זה במסגרות החינוך הפורמלי.

יאיר פרץ: בצד כל אלה אנו עדים להתפשטות תופעת מסיבות ה"טראנס" המתקיימות בתקופת האביב והקיץ בחופי הים ובחורשות.

יאיר פרץ: אין ספק שהמידע שמגיע אלינו הוא רק קצה הקרחון בהתייחס לתופעה זו.

יאיר פרץ: השימוש בסמים הפך תופעה כמעט לגיטימית בקרב בני הנוער וצעירים, וכידוע אין הוא מדלג גם על המשרתים בצבא הממונים על ביטחוננו.

יאיר פרץ: בתמונת מצב עגומה זו יש לזכור את כל אותם המכורים לסמים, בוגרים וצעירים כאחד, המהווים נטל בל-יתואר על משפחותיהם, על הסביבה החברתית הקרובה ועל החברה כולה.

יאיר פרץ: כיום, כמו במדינות אירופה יש בישראל עלייה בהיצע הסם וירידה במחירים, קיים מגוון גובר והולך בחומרים הממכרים החודרים לשוק, ותמיד יימצאו אותם משווקים בעלי העניין אשר ייהנו מהרווחים, ולא חשוב מי משלם על כך את המחיר.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, להלן כמה נתונים: מספר המכורים במדינת ישראל כיום נע בסביבות 30,000 איש.

יאיר פרץ: כל נרקומן הוא סוחר סמים בפוטנציה ומגדיל סביבו את מעגל המשתמשים.

יאיר פרץ: בין 10% ל-15% מבני הנוער הנמצאים במסגרות חינוכיות מתנסים בשימוש בסמים.

יאיר פרץ: כלומר, אנו מדברים על קרוב ל-90,000 בני נוער, חלק מהם הופך לצורך סמים באופן קבוע.

יאיר פרץ: אין ספק שבקרב בני הנוער בסיכון גבוה התמונה הרבה יותר קשה.

יאיר פרץ: ומה עושה מדינת ישראל?

יאיר פרץ: מדינת ישראל הקימה את הרשות למלחמה בסמים הממונה בעזרת משרדי הממשלה הרלוונטיים על פיתוח ויישום מערך טיפול והסברה.

יאיר פרץ: בעשור האחרון חלו שינויים משמעותיים בתחום הטיפול בסמים, אולם כיום אנו עדים, לצערי, לנסיגה קשה.

יאיר פרץ: הממשלה אינה מגלה רגישות לבעיית הסמים, שהיא קשה מנשוא.

יאיר פרץ: הקצאת המשאבים יורדת והולכת משנה לשנה.

יאיר פרץ: חל קיפאון בתהליכי פיתוח שירותים, דבר שמקשה על מערך הטיפול להתמודד עם הבעיה.

יאיר פרץ: שירותים חיוניים אינם מסוגלים לשרוד, ושירותים חיוניים אחרים אינם מוקמים.

יאיר פרץ: המדינה הקימה מרכזי גמילה וקהילות טיפוליות, אך אינה משקיעה בחינוך, חינוך שצריך היה לעמוד במוקד העניין של כולנו, כאנשי ציבור, כחברי כנסת, כחברי ממשלה, כמחנכים וכהורים.

יאיר פרץ: הסמים הם פעמים רבות ביטוי לשוליים חברתיים, ייאוש עמוק ותחושה של חוסר תוחלת וחוסר יכולת להשתלב במעגלים הנורמטיביים של החיים.

יאיר פרץ: לסיכום, אדוני היושב-ראש, הממשלה חייבת לראות בבעיית השימוש לרעה בסמים בעיה מרכזית בעלת השלכות חמורות ומסוכנות על החברה שלנו בהווה ובעתיד.

יאיר פרץ: ההתמודדות עם התופעה דורשת השקעה מסיבית במערכות החינוך, יותר אחריות של משרד החינוך לטיפול בנושא, לרבות הקצאת שעות הוראה; תגבור המשאבים לרשות המשרדים הממונים על הנושא – משרד הבריאות כורע תחת הנטל ואינו מצליח להחזיק במסגרות הגמילה שהוקמו על-ידו; תגבור המשאבים לרשות למלחמה בסמים וגיבוי רחב לעבודות על מנת להבטיח הקמת השירותים הדרושים לטיפול באוכלוסייה שהיא הנזקקת ביותר מחד גיסא והמביאה נזק רב מאידך גיסא.

יאיר פרץ: ומעל לכול – לשים את בעיית השימוש בסמים על סדר-היום הממשלתי והציבורי.

יאיר פרץ: חברה עם שיעורי שימוש כה גבוהים היא חברה שהשוליים שלה יותר רחבים מהזרם המרכזי שלה.

יאיר פרץ: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מאיר פרוש.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

גדעון עזרא: בהיעדרו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

גדעון עזרא: בהיעדרו – חבר הכנסת סאלח טריף.

גדעון עזרא: בהיעדרו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

גדעון עזרא: בהיעדרו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

גדעון עזרא: בהיעדרו – חבר הכנסת משה גפני.

גדעון עזרא: בהיעדרו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נושא הסמים וההתמכרות של בני הנוער הוא נושא כאוב, הוא נושא שאני כבר שמעתי אותו פעמים מספר עולה כאן על סדר-היום.

מאיר פרוש: אני אישית העליתי אותו כמה פעמים על סדר-היום ודיברתי על כך בכמה וכמה הזדמנויות, וחבל שההתייחסות של הממשלה היא כפי שהיא נראית, כאשר אף אחד לא יושב כאן ליד שולחן הממשלה, והעיר על כך גם ידידי חבר הכנסת יאיר פרץ.

יצחק גאגולה: מרכיבים קואליציה.

מאיר פרוש: כשש"ס פה, איך מרכיבים קואליציה?

מאיר פרוש: שימו לב, רבותי.

מאיר פרוש: כשאני אומר ערבים, הכוונה היא דתיים.

מאיר פרוש: יש להבדיל בין הערבים המשרתים בצה"ל ומתפרנסים מעמל כפיהם, אתם אנו חיים בשלום ובשיתוף, לבין הערבים שאינם בני הדת המוסלמית.

מאיר פרוש: כשאמרתי ערבים, תבינו שמדובר על דתיים וחרדים.

מאיר פרוש: אני מדבר מתוך מודעה של שינוי.

מאיר פרוש: כאשר שינוי יוצאת במודעה לתושבי רמת-אביב, היא אומרת: יש להבדיל בין הדתיים שמשרתים בצה"ל לבין החרדים שאינם בני הדת היהודית.

מאיר פרוש: זו מלחמה על כסף וכסף בלבד, ומה שכתוב בתורה: לא תגנוב, לא תחמוד, לא מעניין אותם.

מאיר פרוש: אנחנו נגד חדירת החרדים, והשיטה היא אותה שיטה, וראו מה שהחרדים עשו בפתח-תקווה, תשמעו מה שהם עשו בצפת, בשדרות, בבני-ברק ובירושלים.

מאיר פרוש: בקיצור, תנועת שינוי מכריזה: עלינו להילחם על בתינו ועל חיינו.

מאיר פרוש: אנחנו לא ניתן לחרדים לחדור לרמת-אביב שלנו.

מאיר פרוש: רבותי חברי הכנסת, גועל נפש.

מאיר פרוש: צריך להוקיע אנשים שכתבו בידם את המסמך הזה תחת כותרת של מפלגה שיש לה כאן הכרה.

מאיר פרוש: הם נמצאים פה עם שישה חברי כנסת.

מאיר פרוש: אם היו כותבים: אנחנו לא ניתן לערבים להיכנס לשכונה מסוימת, מה היה קורה?

נסים זאב: הבג"ץ לא היה מאשר את זה.

מאיר פרוש: הבג"ץ לא היה נותן להדפיס את זה.

מאיר פרוש: אבל זה מה שיכול לקרות כאן במדינת ישראל כאשר לא מעניין איש מה קורה עם הסמים, מדוע יש כל כך הרבה אלימות בבתי-הספר.

מאיר פרוש: צר לי לומר זאת: באילו בתי-ספר מוצאים כל כך הרבה אלימות?

מאיר פרוש: באילו בתי-ספר מוצאים כל כך הרבה סמים?

מאיר פרוש: לא שהציבור החרדי נקי מכל הדברים האלה, לא שאצלו לא יכולים למצוא.

מאיר פרוש: אולי אצלו יכולים למצוא, אבל לא מדובר על עשרות אחוזים.

מאיר פרוש: במקום להיאבק נגד סמים, במקום להיאבק נגד אלימות, לא מוצאת שינוי משהו אחר אלא רק להיאבק ולהילחם בחרדים.

מאיר פרוש: שיתביישו להם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יצחק גאגולה.

מיקי לוי: אחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

מיקי לוי: אם היא לא תהיה – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צריכת הסמים במדינה כבר מזמן עברה את הקו האדום, מה שהיה צריך להביא את כולנו להציב את הנושא בראש סדר העדיפויות הלאומי בכל הכוח הנדרש ובכל הדרגים.

יצחק גאגולה: לצערי הרב, גם הנתונים הקשים המתפרסמים בראש כל חוצות אינם מדויקים והמספרים אף יותר גבוהים.

יצחק גאגולה: רבותי, הנושא כל כך מצער והנושא כל כך צריך להדאיג את כל אחד מאתנו, שפשוט חבל מאוד שמעט מאוד חברים נמצאים במליאה אפילו בשעה מאוחרת כזאת.

יצחק גאגולה: הנה כמה דוגמאות:

יצחק גאגולה: הרשות למלחמה בסמים מפרסמת סקר, כי שליש מהתלמידים משתמשים בסמים.

יצחק גאגולה: סטודנט להיסטוריה – אני מצטט: "כמעט כל החברים שלי מעשנים גראס".

יצחק גאגולה: עוד מתוצאות הסקר: כמעט מחצית מהסטודנטים למשפטים סבורים שגראס אינו מזיק.

יצחק גאגולה: יושב-ראש "אל-סם" נחרד באומרו: הסמים הגיעו לבתי-הספר היסודיים.

יצחק גאגולה: ילדים בכיתות ד'–ו' סוחרים בסמים בבתי-הספר.

יצחק גאגולה: זאת ועוד, ביום שישי האחרון התפרסם בעיתון "ערים" במרכז הארץ, כי נתפסו באחד מבתי-הספר במרכז הארץ בנים ובנות, הלומדים בחטיבת הביניים, עם סמים קשים, והם סוחרים בסמים האלה.

יצחק גאגולה: ואני שואל: מה יהיה ולאן עוד נגיע?

יצחק גאגולה: ויותר מכול, מה יהיה עם הפרחים האלה?

יצחק גאגולה: מה יצא מבני הנוער הנהדרים ואילו השלכות נוראיות הם מביאים קודם לעצמם, למשפחותיהם ולסביבתם?

יצחק גאגולה: ומה שהכי מתמיה אותי ברגע שהספינה טובעת הוא המשפט הבא, ואני מצטט אדם שעומד בראש מערכת החינוך: "מערכת החינוך לא מקצה תקציב מספיק למימון תוכנית המניעה בבתי-הספר".

יצחק גאגולה: עיקר הבעיה, הוא אומר, שאין מספיק תקציב.

יצחק גאגולה: זה נורא.

יצחק גאגולה: במקום לטפל טיפול שורש בבעיה הנוראית הזאת, בחינוך הקלוקל שמשדרים לבני הנוער בכל מיני דברים שהורסים כל חלקה טובה, אנחנו נתפסים לדברים שוליים כמו תקציב וכדומה, כי לא נוח להודות בדרך, לא נוח להגיד: טעינו ואנחנו צריכים לעשות קצת חשבון נפש.

יצחק גאגולה: ואני רוצה לומר ביום הזה, שהגיע הזמן להעריך באמת אותם אנשים ואותם גופים שעושים רבות למען הילדים.

יצחק גאגולה: ראוי לציין את רשת החינוך "מעיין החינוך התורני", שעושה הכול בשביל להציל את בני הנוער מהירידה הנוראית הזאת, מהירידה למגמות כל כך שליליות.

יצחק גאגולה: במקום להוקיר אותם ובמקום להוקיר את מי שעומד בראש מערכת החינוך התורנית ובכל המוסדות היקרים הללו, מה אנחנו עושים?

יצחק גאגולה: עומדים במשרד החינוך ועושים הכול בשביל לגדע, בשביל להרוס את הדבר הנפלא הזה.

יצחק גאגולה: אני מקווה שמי שצריך לעשות את חשבון הנפש – יעשה, כי הדברים מדברים בעד עצמם.

יצחק גאגולה: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הנושא שאנחנו דנים בו מורכב משני חלקים.

ענת מאור: ראשית, פעילותה של עמותת "אל-סם"; שנית, נושא הסמים והמאבק בהם בקרב בני נוער.

ענת מאור: אני רוצה לומר לגבי עמותת "אל-סם", שאנחנו עושים מעשי חלם שלא ייאמנו.

ענת מאור: אני מדברת על כך מהיכרות אישית.

ענת מאור: בהיותי מנהלת בית-ספר, יצא לי להיעזר בעמותת "אל-סם" פעמיים.

ענת מאור: ראשית, אנחנו כמורים ומחנכים, צריך לדעת שרבים לא מכירים את הנושא, גם הורים רבים לא מכירים את הנושא, והתרומה הייחודית והיפה של עמותת "אל-סם" היתה גדולה ביותר.

ענת מאור: שנית, עם החניכים עצמם.

ענת מאור: אני לא רוצה להיכנס עכשיו למחלוקות, אלא לחפש את המשותף.

ענת מאור: אנחנו צריכים לדעת שאנחנו חיים בחברה מודרנית, שבה החירות והבחירה הן ערך מרכזי.

ענת מאור: זה לא אומר מתירנות, זה אומר איך להציג תביעות וגבולות בצורה של חינוך, של הסברה, של הפנמה.

ענת מאור: לכן, אני מקווה שבנושא של העמותה עצמה – אני הבנתי שקיצוצים דרסטיים נמנעו, אבל בהחלט צריך להעמיק את העשייה.

ענת מאור: אין תחליף, אין תחליף למאבק חינוכי, וחינוך זה מירוץ למרחקים ארוכים, זה לא "זבנג וגמרנו".

ענת מאור: זה עוד תוכנית ועוד תוכנית ועוד שנה ועוד שנה.

ענת מאור: מכאן אני רוצה לעבור לבעיית הסמים בכלל.

ענת מאור: אני רוצה, חברות וחברי הכנסת, לקשור זאת עם חוק שיגיע מחר לקריאה השנייה והשלישית, ואני מקווה שהוא יעבור והוא יהיה תעודת כבוד לבית-המחוקקים בישראל – זה הנוגע בפקודת הנזיקין, לאיסור הכאת ילדים בכל תנאי: על-ידי הורים, על-ידי מחנכים, על-ידי כל מבוגר שהוא אחראי לנוער.

ענת מאור: אבל איסור ההכאה מחייב כפל וכפליים חינוך, כי אני חוזרת – אין משמעותו שכל ילד הוא עכשיו מלך וכל ילד יעשה ככל העולה על דעתו, נהפוך הוא.

ענת מאור: אני רואה בנושא הסמים, כמו בנושא העישון וכמו בנושא נורמות חברתיות וכבוד לזולת, חלק ממערכת חינוך מאוד חשובה, שאין משמעותה להגביל ולמנוע את חדוות החיים ולמנוע את הזכות לשובבות נעורים.

ענת מאור: אם אנחנו לא נשקיע בחינוך ואם הכנסת לא תתבע ממשרד האוצר ומראש הממשלה לעשות שוב שינוי סדרי עדיפויות, שבו החינוך הוא בראש סדר העדיפויות, כפי שהיה בתקופת רבין, זכרו לברכה, כאשר הגדלנו ב-70% את ההשקעה בחינוך – את ההשקעה, כן, כי זאת לא הוצאה.

ענת מאור: זוהי השקעה בדבר הכי חשוב, כי על-ידי מערכת איסורים בלבד לא נוכל לתת כלים למחנכים, למנהלים, להתמודד עם הנושא.

ענת מאור: אנחנו נמצאים במצב א-נורמלי, שמצד אחד ההישגים הפורמליים בבגרות – – –

גדעון עזרא: תודה, צריך לסיים.

ענת מאור: אני מסיימת במשפט הבא: אנחנו, על-יד ההישגים הגדולים בלימודים, מוצאים איים וחורים שחורים במערכת החינוך – לא של שר החינוך, במערכת החינוך החברתית של כולנו – של סמים ושל אלימות ושל התרופפות משמעת והתרופפות כבוד, ולכן אנחנו חייבים להגביר את ההשקעה בחינוך ובחינוך הבלתי-פורמלי, ולתת תכנים חיוביים במקביל לאיסורים ולחינוך נגד סמים ונגד כל התופעות השליליות האחרות.

ענת מאור: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מקסים לוי.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מי שמדבר היום על נושא הסמים ונגע הסמים, התופעה האיומה הזאת – אני יכול מניסיוני הרב בתור ראש עיר ויושב-ראש מרכז השלטון המקומי לומר, שעתה זו לא נחלתם של העניים.

מקסים לוי: זה כבר לא בשכונות השיקום, זה כבר לא במשפחות ברוכות ילדים.

מקסים לוי: זה כבר בבתי העשירים, זה כבר בשכונות יוקרה שבהן נמכרים כדורי סם בחנויות.

מקסים לוי: ראינו בטלוויזיה כיצד בחנות בתל-אביב נמכרים כדורים, ואין משרד הבריאות עושה דבר, ולא המשטרה, ולא אף אחד.

מקסים לוי: אני שואל את עצמי, איפה הייתם בתקציב המדינה.

מקסים לוי: כשאני דיברתי על נושא הסמים בתקציב המדינה, לא ראיתי אף אחד מכם מצביע נגד.

מקסים לוי: כשאמרתי שבמשרד החינוך – – –

תאופיק חטיב: למה אתה אומר אף אחד?

מקסים לוי: אף אחד.

מקסים לוי: אף אחד, משום שכאשר ראיתי – הצבעתי על תקציב משרד החינוך – שיש שם בסך הכול פחות ממיליון שקל למלחמה בסמים ולמניעה, זו בושה וחרפה.

מקסים לוי: כשראיתי שהרשות למלחמה בסמים מנסה לגייס את עצמה כדי להביא לכך שבאיזה מקום תתמודד הממשלה עם התופעה הזאת – וזו לא השנה הראשונה, התופעה כבר היתה בשנים שקדמו, גם בממשלה קודמת.

מקסים לוי: התופעה הזאת הלכה ולבשה ממדים שלא אכפת לאף אחד מאתנו, ושהסם לא יגיע אלינו, הוא יגיע למשפחות אחרות.

מקסים לוי: בסופו של דבר, זה נתקל בבית הזה בטיפול בילדים, בטיפול באנשים נרקומנים, כשכל התא המשפחתי נהרס, וילד אשר צורך סמים מוכר את רכוש אביו ואמו ומשאיר אותם, ואת אף אחד זה לא מעניין.

מקסים לוי: תופעת העבודה של נרקומנים – אני הצעתי הצעת חוק, הממשלה הזאת ביקשה למחוק את החוק הזה.

מקסים לוי: מה היא הצעת החוק?

מקסים לוי: אם צריך לשלב נרקומן ולמצוא לו פתרון לא במסגרת תא המעצר בבית-הכלא, אלא בתעסוקה מסוימת – הייתי ראש עיר ואספתי נרקומנים, ובסופו של תהליך גם העסקתי אותם ברשות המקומית בגינון, בצביעה ובכל מיני מקומות, והיום הם הפכו להיות מנהלי עבודה.

מקסים לוי: אמרתי לממשלה בהצעת החוק – בין כה וכה נותנים הבטחת הכנסה ודמי אבטלה לאותו נרקומן.

מקסים לוי: מדוע לא יעבירו את התקציב הזה של אותם נרקומנים מוכרים על-ידי לשכות הרווחה לרשויות המקומיות, ואז הנרקומן יכול לעבוד.

מקסים לוי: הוא יכול לקום בבוקר, יכול להיות לו סדר מסוים, והרשות המקומית תיתן יותר תקציב באשר לדמי האבטלה או הבטחת ההכנסה.

מקסים לוי: מה גורם יותר טוב מזה?

מקסים לוי: כי עם מה מתמודדת רשות מקומית, במה?

מקסים לוי: יש לה נרקומנים בעיר, איך היא יכולה להתמודד אתם, אלא למצוא להם תחליף של סם, לשלוח אותם לכל מיני מקומות, ובאיזה מקום אומר לך הנרקומן: בשום מקום לא מקבלים אותי.

מקסים לוי: מה קרה, אדוני?

גדעון עזרא: אתה סיימת את הזמן.

מקסים לוי: אני תיכף מסיים.

מקסים לוי: לכן אני שואל את עצמי לפעמים באילו כלים הכנסת יכולה להתמודד.

מקסים לוי: אני יכול לומר לכם, שמחקרים במדינות אחרות הוכיחו שניתן להתמודד עם התופעה הזאת.

מקסים לוי: אנחנו נמצאים בגבולות לא בטוחים להחדרת סמים במדינת ישראל, והסמים חודרים אלינו ואנחנו לא שמים לב.

מקסים לוי: אני רוצה לסיים בפרויקט אחד שעשיתי במפעל-הפיס כשהייתי יושב-ראש מרכז השלטון המקומי.

מקסים לוי: בנינו מבנה בכל רשות מקומית שמטופלים בו אנשים שבעצם יכולים לקבל שירות של בדיקות: פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, הם יכולים להגיע לבית הזה, לומר את מה שהם חושבים.

מקסים לוי: הממשלה היתה עתידה לשלם את ההפעלה בלבד.

מקסים לוי: הממשלה לא מעבירה תקציבים לרשויות המקומיות, למה?

מקסים לוי: כי הרשות, אין לה כסף.

מקסים לוי: לכן, אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהבית הזה צריך לצעוק צעקה גדולה מאוד כדי לטפל בתופעה הזאת של נערים.

מקסים לוי: הייתי בעיירות פיתוח וראיתי בני 14 ו-15 צורכים סמים.

מקסים לוי: חשוב מאוד שהבית הזה יילחם את המלחמה הקשה של אותם אנשים שאין להם תקווה, של אותן משפחות שניזוקות, הם הנזק העיקרי באותן משפחות.

מקסים לוי: אנחנו מדברים מול שולחן ריק של הממשלה, אבל חשוב שהדברים שלנו יישמעו, ויעבירו אותם לשרים הנוגעים בדבר.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת זבולון אורלב.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, האם העניין של היעדרות שרים הועבר לנשיאות?

ענת מאור: – – –

גדעון עזרא: הועבר גם הועבר.

גדעון עזרא: לפי דעתי, יש היום משא-ומתן קואליציוני.

גדעון עזרא: לפי דעתי, שר העבודה והרווחה היה צריך להיות פה.

גדעון עזרא: אם לא היינו מקיימים את הדיון היום, אני לא יודע מתי – – –

מקסים לוי: הוא במשא-ומתן אחר.

ענת מאור: אם זה יסייע להוריד – – –

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ממשלה, ככה נראים הדברים, ואני אדגיש את זה כל פעם כדי שגם הציבור ידע – –

ענת מאור: – – –

זבולון אורלב: – – את יחסה של הממשלה גם לכנסת וגם לנושאים החשובים שאנחנו דנים בהם.

זבולון אורלב: ראשית כול, צריך לדעת שבעשור האחרון הוכפל שיעור התלמידים שנחשפים לסמים, מסדר גודל של 5% עד קרוב ל-10%.

זבולון אורלב: הנתון שאמר כאן אחד מקודמי, אינני זוכר מי, שמדובר על כ-90,000 בני נוער, זה הנתון הממעיט.

זבולון אורלב: למעלה מ-100,000 בני נוער בגילים יחסית צעירים מאוד – – –

ענת מאור: איזה גילאים?

זבולון אורלב: גם גילאי בית-הספר היסודי, הכיתות הגבוהות של בית-הספר היסודי.

זבולון אורלב: זה מתחיל בכיתות ה'-ו', אז הם נחשפים לסמים, והמדאיג יותר הוא, שהאחוז של התלמידים שמשתמשים בסמים קשים גם הוא הוכפל.

זבולון אורלב: מול זה התקציב של משרד החינוך הוא – חברת הכנסת ענת מאור, את מבינה גדולה מאוד בחינוך – התקציב הוא באופן ציורי שקל לשנה לתלמיד.

זבולון אורלב: כלומר, בית-ספר עם 500 תלמידים יש לו תקציב שנתי של 500 שקלים.

זבולון אורלב: ברור לכל מי שמבין את העניין ושומע את הנתונים האלה, שהתקציב הזה הוא לא רציני כדי להתמודד עם הבעיה.

זבולון אורלב: אנחנו קיימנו שתי ישיבות של ועדת החינוך עם הוועדה למלחמה בנגע סמים של הכנסת בראשותו של חבר הכנסת טלב אלסאנע, שאינני מבין מדוע הוא לא משתתף כאן בדיון, וביקשנו ממשרד החינוך פעמיים – קודם כול, להכין תוכנית רב-שנתית, איפה הבעיה, מה הבעיה, מה הכלים שעומדים לרשותנו, מה הכלים הטיפוליים, מי הארגונים הקיימים, ולעשות תוכנית אפקטיבית כדי להתמודד עם הנושא הזה.

זבולון אורלב: תמיד רוצים עוד תקציב, אבל באמת בשביל משרד החינוך להוסיף מיליונים בודדים בתוך 22 מיליארד, זה באמת דבר לא רציני.

זבולון אורלב: לצערי, אני אומר ממש לצערי העמוק, וגם אינני מבין.

זבולון אורלב: היתה לי שיחה, ניסיתי גם לשכנע אישית את שר החינוך, הוא מתעקש שלא צריך לעשות תוכניות רב-שנתיות, אני לא אומר שהוא אומר שהכול בסדר, אבל אני מרגיש – – –

ענת מאור: – – –

זבולון אורלב: אני לא אמרתי שהוא אומר שהכול בסדר, אלא הוא רוצה להיאבק בדרך שאני אומר לך שאני לא מבין אותה.

זבולון אורלב: לא רק זה: עדכנו גם אותו ונחשפו בוועדה שהיו ועדות מקצועיות, לרבות ועדות שרים במשך השנים, שגם המליצו על סדר גודל של תקציב, כלומר, נדמה לי סדר גודל של 8 מיליוני שקלים לשנה מול 1.5 המיליון.

זבולון אורלב: ביקשנו לעשות איזו תוכנית כדי להתקרב לסכום הזה.

זבולון אורלב: לצערנו, עד רגע זה נענינו בשלילה.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר, שלדעתי יש תקציב למלחמה בסמים.

זבולון אורלב: אחד הסעיפים בחוק אומר, שמותר לחלט, אדוני היושב-ראש; מותר לחלט לטובת המלחמה בסמים את הרכוש ואת הנכסים של אלה שנתפסים בעבירות סמים.

זבולון אורלב: לצערי, כשבדקתי עם הרשות למאבק בסמים, למלחמה בסמים, התברר שהסעיף הזה איננו מנוצל כראוי מבחינת אכיפת החוק, ויכול להיות שצריך לתקן את החוק על מנת להעמיד ביתר קלות תקציב למלחמה בסמים מתוך אותם, סליחה שאני אומר: פושעים ועבריינים קשים, שהם גורמים לנגע הסמים.

גדעון עזרא: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר משפט – – –

ענת מאור: אני רוצה, בהזדמנות זו, לעדכן – – –

זבולון אורלב: מצוין.

ענת מאור: – – –

זבולון אורלב: מצוין, מצוין.

גדעון עזרא: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני רק רוצה לומר עוד משפט אחד, אדוני, אני חושב שהוא משפט חשוב מאוד.

זבולון אורלב: אני חושב גם שזאת הזדמנות לקרוא למחנכים – יש הרבה מחנכים שמעלימים את הבעיה, כי לפעמים זה מקלקל את שם בית-הספר, ולפעמים זה לא עושה יחסי ציבור טובים לבית-הספר, שיש בעיית סמים או שמטפלים בסמים.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים היטב, חברת הכנסת ענת מאור, שבהתעלמות לא פותרים בעיות.

זבולון אורלב: זה נכון לגבי כל המגזרים – –

גדעון עזרא: תודה רבה.

זבולון אורלב: – – הממלכתי והממלכתי-דתי – –

גדעון עזרא: הנקודה ברורה.

זבולון אורלב: – – ואני חושב שצריך לקרוא למחנכים להתמודד, לחשוף, לשים את הבעיה – כמו שחשפו את בעיית האלימות ומתמודדים אתה, לחשוף גם את בעיית הסמים ולהתמודד אתה, וכל הכבוד למחנכים שעושים זאת באומץ רב.

זבולון אורלב: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת איוב קרא.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

ענת מאור: – – –

גדעון עזרא: אני אתן לך אחרי שיגמור חבר הכנסת נסים זאב.

גדעון עזרא: אני אתן לך.

ענת מאור: תודה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מקווה שאני לא טועה.

איוב קרא: יושב-ראש ועדת החינוך, מאחר שאתה יושב-ראש ועדת החינוך, אני מקווה שאני לא טועה – עיקול על ציוד ולא חילוט על ציוד.

איוב קרא: חילוט על ערבות בדרך כלל זאת השפה המקובלת, ואני מקווה שאני לא טועה במקרה – – –

זבולון אורלב: העברית סובלת – – –

איוב קרא: לעצם ענייננו אני רוצה לומר לך, שאני מצדיק אותך בדבר בטוח, ויש עליו קונסנסוס בבית הזה לפחות בכל מה שקשור לממשלה היום, שאין ממשלה ואין דין ואין דיין במדינה.

איוב קרא: ראש הממשלה ידע להרחיב ממשלה, ידע להסתובב במסיבות קוקטייל בעולם, דאג להרבה מינויים פוליטיים, גם הזמין את הנגר להרחיב את הכיסאות פה – – –

קריאות: – – –

זבולון אורלב: גם בממשלה הקודמת – – –

איוב קרא: תסלח לי, בממשלה הקודמת, להזכירך, בממשלה הקודמת של ביבי נתניהו היו 18 שרים, ובממשלה הנוכחית, שלא מצליחה לעמוד על הרגליים – 24 שרים ועוד שמונה סגני שרים.

איוב קרא: תאר לעצמך כמה כסף עולה לציבור כשאנחנו מדברים על – – –

תאופיק חטיב: אבל זה מחמיא לממשלה הזאת.

איוב קרא: מחמיא לממשלה – – –

תאופיק חטיב: אם אחרי 24 שרים התקציב הוא אותו תקציב – – –

גדעון עזרא: לא, לא, אבל – – –

תאופיק חטיב: – – –

גדעון עזרא: אבל הם לא נמצאים במליאה מפני שהם הלכו לאסוף כסף לתקציב.

איוב קרא: אני רוצה לומר לך, שבתקציב הנוכחי של הרשות למלחמה בסמים יש קיצוץ כמעט דרסטי גם בתקציב שהצבענו עליו; יש קיצוץ אמיתי בכל מה שמשתמע מהמלחמה בסמים.

איוב קרא: במקום לעלות, כמובן, את כל – – –

תאופיק חטיב: – – –

איוב קרא: לא, לא, זה היה קיצוץ דרסטי במשרד ראש הממשלה שממונה על הרשות הזאת, היה קיצוץ דרסטי, ולדעתי גם לא היה כיוון חשיבה מצד הממשלה.

איוב קרא: אם אתה רואה לפי הצעת התקציב שהצבענו עליה, לא היה כיוון חשיבה למגר או לפעול נגד התגברות השימוש בסמים בכל רובדי האוכלוסייה.

איוב קרא: אין לי ספק שזה נובע מחשיבה, לדעתי, מעוותת, לא מצד – אני לא מדבר על שר החינוך דווקא, אני מדבר על חשיבה כוללת, שבעצם הגענו לפני שנתיים, שלרשות למלחמה בסמים היה משהו בסביבות 50 מיליון שקל, עד כמה שאני זוכר, והיום אנחנו מסתפקים במשהו בסביבות 20 מיליון השקל, לעומת הצריכה הגוברת והשימוש בסמים שגובר ברחוב; פרופורציונית היה צריך להיות מצב של משהו בסביבות 100 מיליון שקל לפעולות של הרשות למלחמה בסמים היום.

איוב קרא: צר לי שאלה פני הדברים.

איוב קרא: אני חושב שהבית הזה צריך לחשוב איך אנחנו מפעילים לחץ מסיבי על ראש הממשלה כדי להביא אותו למצב כזה, להקצות משאבים למשטרה, לרשות, לכל הגורמים הנוגעים בדבר.

איוב קרא: יכולים לראות בלוד, לאור השמש, מה שנקרא, לא לאור הירח אלא לאור השמש, באמצע היום, רואים שם סחר ממש.

איוב קרא: אתה יכול לעבור ולראות את זה, לא צריך להתאמץ הרבה – – –

גדעון עזרא: תודה רבה.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, מעבר לכל זה, זה בדמנו וזה בחיינו.

איוב קרא: הדבר הכי מרכזי שצריך לפעול בקונסנסוס בו זה התופעה הזאת של השימוש בסמים, שלדעתי היא אבן הנגף והדבר הרע ביותר שנברא בתוך החברה הישראלית.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב.

קריאה: הוא אחרון הדוברים?

גדעון עזרא: ענת רוצה להעיר עוד הערה, אחר כך יש כמה הצעות להצבעה.

גדעון עזרא: על-פי כמות חברי הכנסת פה תהיה תמיכה מסיבית בכל ההצעות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדי פעם מעלים את הנושא של הסמים, ואנחנו ממשיכים לדון ומעגל הסמים הולך ומתרחב.

נסים זאב: יותר מסוממים, יותר סמים.

נסים זאב: אני מקווה שעכשיו, כשגבול לבנון נסגר, יהיה פחות ייבוא מגבול לבנון לכיוון מצרים ומגבול לבנון למצרים דרך ישראל – – –

גדעון עזרא: הגבול נפתח עכשיו, לא נסגר.

נסים זאב: לא, כרגע הוא סגור.

גדעון עזרא: כרגע הוא פתוח.

נסים זאב: אלא אם כן ה"חיזבאללה" יחליט עוד פעם לפתוח אותו.

נסים זאב: הכול תלוי בהם.

נסים זאב: אנחנו לא שולטים בשטח.

גדעון עזרא: לא, לא, אין גדר.

גדעון עזרא: קודם היתה גדר, עכשיו אין גדר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, האם מישהו חושב באמת שבכספים ובתקציבים נוכל לבלום את המגפה ואת הנגע של הסמים?

נסים זאב: אם יש לנו שר חינוך שאפילו הצליח לסמם את ראש הממשלה, הצליח לשגע פה את המדינה במשך חודשים רבים, הביא למצב של משבר קואליציוני – –

ענת מאור: אף – – – להשמיץ.

נסים זאב: – – הביא לפירוקה של הממשלה הזאת, האם מישהו חושב ששר החינוך באמת ובתמים מסוגל לטפל בבעיית הסמים בבתי-הספר?

נסים זאב: האם הדבר הזה בכלל מעניין אותו, האם הדבר נוגע אל לבו?

נסים זאב: לא נשלה את עצמנו, יש לו מטרה אחת: לרדוף את "מעיין החינוך התורני", בשביל זה הוא נבחר היום לשר.

ענת מאור: זו חרפה ובושה.

נסים זאב: עצם הדבר ששליש מהסטודנטים באוניברסיטת תל-אביב משתמשים באופן קבוע במריחואנה ובחשיש, 25% באוניברסיטת בן-גוריון, וכמעט 10% מהתיכוניסטים – אנחנו חייבים לעשות חשבון נפש.

נסים זאב: יש כאן שתי מגמות מסוכנות: האחת היא עלייה בהיקף צרכני הסמים, השנייה היא הירידה המתמדת בגיל צרכני הסמים, כפי שאמר חברי חבר הכנסת זבולון אורלב, כי בעשר השנים האחרונות הוכפל מספר צורכי הסמים והמשמעות של העלייה מ-5% ל-10% היא שזה קרוב ל-100,000.

נסים זאב: בסך הכול יש במדינת ישראל למעלה מ-250,000 שצורכים סמים.

נסים זאב: זאת אומרת, זו מגפת מדינה, שאנחנו לא מסוגלים לטפל בה.

נסים זאב: המשמעויות הן רבות ומרחיקות לכת.

נסים זאב: מדי שנה מתים 8,000 איש מצריכת יתר של סמים.

נסים זאב: בעולם כולו מתים מאות אלפים; זוהי מגפה עולמית.

נסים זאב: השאלה היא האם אנחנו נותנים לזה את המשקל הראוי והאם אנחנו חושבים שבאמת אפשר למגר את התופעה הזאת.

נסים זאב: אני מקווה שממשלת ישראל תעשה באמת הכול על מנת להקים מרכזים לטיפול באותם נפגעים, באותם צרכנים, באותם נרקומנים, ובמקביל גם תדאג לתעסוקה.

נסים זאב: כי זה מעגל סגור, כל אחד שנכנס למעגל הסמים, אם לא יימצא לו טיפול לאחר הגמילה הוא יחזור למצבו.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: את רוצה להעיר הערה, חברת הכנסת מאור, ואז יש שלוש הצעות החלטה.

גדעון עזרא: בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אורלב, אני רוצה להתייחס לדבר החשוב שציינת – לנכונותם של מנהלים ומחנכים לחשוף את בית-ספרם.

ענת מאור: לפי המידע שמצוי בידי ולאור הניסיון הרב, הבעיה היא, שאנחנו לא מוצאים פתרון לביטול עבירות של שובבות נעורים, או של סמים קלים, עם התגייסות הבנים והבנות לצבא.

ענת מאור: הצעת החוק הזאת היא מ-1992.

ענת מאור: העובדה שנער או נערה מעדו בכיתה ז', ח', ט', י', זה אינו אמור ללוות אותם כל החיים; אני אומרת את זה כמנהלת בית-ספר.

ענת מאור: לכן אני שמחה על הצטרפותך, ואם אפשר יהיה – לצרף את זה להצעת הסיכום.

ענת מאור: חבר הכנסת עזרא, אתה בא מעולם אחר, אנחנו באים מעולם החינוך, תאמין לי – – –

גדעון עזרא: תאמיני לי, אני מכיר את העולם הזה לא פחות מאחרים.

ענת מאור: לא, אתה מומחה בנושא הזה.

ענת מאור: אני רוצה להדגיש, שאנשים שלא נמצאים בשטח לא מודעים לזה שידי המנהלים כבולות.

ענת מאור: עם כל ההתנגדות שלי לסמים, אני לא אקלקל את עתידם של נערה ונער ולא אלך למשטרה.

ענת מאור: אני חושבת, שבכך נוכל לתרום המון למאבק בסמים, למאבק באלימות, ולשתף את המשטרה בלב שקט לפי גישתנו, לא מתוך איום.

ענת מאור: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: שלוש הצעות החלטה.

גדעון עזרא: הצעת החלטה ראשונה – של הליכוד והמפד"ל.

גדעון עזרא: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: זאב פה.

גדעון עזרא: אני יודע, זה לפי גודל הסיעות המציעות; ליכוד הכי גדולה לעת עתה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת סיכום מטעם סיעות הליכוד והמפד"ל: א.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת, כי הכפלת החשיפה לסמים בקרב נוער, מ-5% ל-10% בתוך שנים ספורות, היא חמורה, מדאיגה ביותר ומחייבת היערכות לאומית מקיפה.

זבולון אורלב: ב.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת בצער כי משרד החינוך עדיין לא יישם את החלטות ועדת החינוך והתרבות והוועדה למלחמה בנגע הסמים של הכנסת לגבש תוכנית מקצועית רב-שנתית למלחמה בסמים במוסדות חינוך, והיא תובעת ממשרד החינוך להכין תוכנית זו בתוך שלושה חודשים.

זבולון אורלב: ג.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת, כי התקציב למלחמה בסמים במשרד החינוך, העומד על כשקל אחד לתלמיד בשנה, אינו מתקבל על הדעת, וכי על הממשלה לגייס את המשאבים התקציביים הראויים, כפי שקבעו ועדות מקצועיות.

זבולון אורלב: ד.

זבולון אורלב: הכנסת קוראת למחנכים לגלות פתיחות לטיפול בנגע הסמים, לא להתעלם מהבעיה אלא להתמודד אתה בכל יכולתם המקצועית, וכן להגיש הצעת חוק שתגן על תלמידים בעתיד.

זבולון אורלב: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: הצעת סיכום של סיעת ש"ס – חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הצעת סיכום של סיעת ש"ס: סיעת ש"ס קוראת לממשלה להעמיד את בעיית הסמים בראש סדר העדיפויות.

נסים זאב: הסיעה קוראת לממשלה לאגם את כל המשאבים ולתת לגוף ממלכתי לטפל בבעיית הסמים.

נסים זאב: הסיעה קוראת לממשלה לאגד את כל משרדי הממשלה: הרווחה, הבריאות, החינוך והמשטרה, ולאפשר לגוף אחד לטפל בנושא.

נסים זאב: הסיעה קוראת לממשלה להקים מרכזי טיפול ושיקום לנפגעי הסמים.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: הצעה נוספת, של חבר הכנסת תאופיק חטיב בשם סיעת רע"ם.

גדעון עזרא: אחר כך תהיה הצבעה ונמנה שני אנשים שיספרו את המצביעים.

תאופיק חטיב: אדוני היושב-ראש, הצעת סיכום של סיעת רע"ם: 1.

תאופיק חטיב: הכנסת קוראת לממשלה להקצות את המשאבים הדרושים למלחמה בנגע הסמים.

תאופיק חטיב: 2.

תאופיק חטיב: הכנסת קוראת לממשלה להקצות תקנים במסגרת הרשויות המקומיות למלחמה בסמים ולמניעת התרחבות הנגע בקרב בתי-הספר ובקרב הנוער בכלל.

תאופיק חטיב: 3.

תאופיק חטיב: הכנסת קוראת לממשלה לבטל את הגזירות שעלולות לגרום לסגירת מוסדות כמו "אל-סם".

תאופיק חטיב: 4.

תאופיק חטיב: הכנסת קוראת לממשלה לתת יותר תשומת לב למניעת התפשטות הנגע.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: רבותי, אנחנו עוברים להצבעות.

גדעון עזרא: הצבעה ראשונה – על הצעת סיעת רע"ם בנושא עלייה במספר המשתמשים בסמים בקרב בני הנוער וחשש לסגירת עמותת "אל-סם".

גדעון עזרא: מי בעד?

גדעון עזרא: מי נגד?

גדעון עזרא: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ת' חטיב – 5

גדעון עזרא: נמנעים – אין

גדעון עזרא: חמישה בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

גדעון עזרא: הצעת סיעת רע"ם מתקבלת.

גדעון עזרא: אנחנו עוברים להצעה השנייה, הצעת סיעת ש"ס.

גדעון עזרא: מי בעד?

גדעון עזרא: מי נגד?

גדעון עזרא: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת נ' זאב – 4

גדעון עזרא: נמנעים – אין

גדעון עזרא: ארבעה בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים, ההצעה התקבלה.

גדעון עזרא: ההצעה השלישית, של הליכוד והמפד"ל – מי בעד?

גדעון עזרא: מי נגד?

ענת מאור: אני בעד עם הסתייגות.

ענת מאור: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ז' אורלב – 5

ענת מאור: נמנעים – אין

גדעון עזרא: חמישה בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

גדעון עזרא: ההצעה התקבלה, ואנחנו מצפים לתשובת השר בישיבה הבאה.

גדעון עזרא: אני נועל את הישיבה.

גדעון עזרא: הישיבה הבאה – מחר, יום שלישי, י' בסיוון, 13 ביוני, בשעה 16:00.

גדעון עזרא: תודה.