ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 193, 2001-04-16 00:00

נעמי חזן: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

נעמי חזן: היום יום שני, כ"ג בניסן התשס"א, 16 באפריל 2001.

נעמי חזן: חברי הכנסת, יש כאן הודעה רגילה – ברשותכם, במקום לקרוא, אני אעביר לפרוטוקול – על נסיעות וחזרות ארצה של שרים.

נעמי חזן: אני מודה לכם.

נעמי חזן: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי – 1.

נעמי חזן: שר החוץ שב ארצה ביום י"ב בניסן התשס"א, 5 באפריל 2001; 2.

נעמי חזן: השר רענן כהן מילא את מקום השר סאלח טריף בעת היעדרו מהארץ, מיום כ' בניסן התשס"א, 13 באפריל 2001, עד ליום כ"א בניסן התשס"א, 14 באפריל 2001; 3.

נעמי חזן: השר שלום שמחון מילא את מקום שר התחבורה בעת היעדרו מהארץ, מיום ט"ז בניסן התשס"א, 9 באפריל 2001, עד ליום י"ט בניסן התשס"א, 12 באפריל 2001; 4.

נעמי חזן: השר סאלח טריף שב ארצה ביום כ"א בניסן התשס"א, 14 באפריל 2001; 5.

נעמי חזן: שר התחבורה שב ארצה ביום י"ט בניסן התשס"א, 12 באפריל 2001.

נעמי חזן: הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א 2001.

א' האן: חברי הכנסת, על-פי הוראות סעיפים 142 ו-142ב לתקנון הכנסת, עם מינוים של חברי כנסת לשרים או לסגני שרים יוסרו הצעות החוק כדלקמן מסדר-יומה של הכנסת: א.

א' האן: הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 13) (שידורי ערוץ-33), התשס"א–2000, של חבר הכנסת מאיר שטרית, שמספרה פ/1244; ב.

א' האן: הצעת חוק תקציב הפעילות הציבורית של בן הזוג של נשיא המדינה ובן הזוג של ראש הממשלה, התשס"א–2000, של חבר הכנסת סילבן שלום, שמספרה פ/2923; ג.

א' האן: הצעת חוק הזכות למות בכבוד, התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת אבי יחזקאל, שמספרה פ/199; ד.

א' האן: הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור סחר בנשים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת אבי יחזקאל, שמספרה פ/1646.

א' האן: כמו כן, על שולחן הכנסת הונח ביום ד' בניסן התשס"א, 28 במרס 2001, ההסכם הקואליציוני בין סיעת הליכוד בכנסת ה-15 לבין סיעת יהדות התורה בכנסת ה-15; וכן דוח מס' 7 על הוצאות השכר של גופים ציבוריים לשנת 1999, שהונח ביום ח' בניסן התשס"א, 1 באפריל 2001, בתאי חברי הכנסת.

א' האן: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: הודעת הממשלה על מינוי סגן שר.

אברהם רביץ: עוד אחד?

נעמי חזן: מסתבר שכן, חבר הכנסת רביץ.

נעמי חזן: השר דני נוה יודיע ואז גם נדע.

דני נוה: גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 37(א) לחוק-יסוד: הממשלה, הנני מתכבד להודיע לכנסת על מינוי חבר הכנסת אברהם רביץ על-ידי שרת החינוך לתפקיד סגן שר במשרד החינוך.

נעמי חזן: חבר הכנסת רביץ, ברכות.

אברהם רביץ: תודה.

דני נוה: בהתאם לסעיף הנ"ל בחוק-יסוד: הממשלה, ייכנס סגן השר לתפקידו מייד עם מסירת הודעה זו.

דני נוה: אני מאחל לחבר הכנסת רביץ הצלחה בתפקידו.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: תיכף יחליף אותי היושב-ראש.

אברהם בורג: שלום לכם, חברי הכנסת.

אברהם בורג: אנחנו נמשיך בסדר-היום.

אברהם בורג: ביוזמת יותר מ-50 חברי כנסת התכנסה הכנסת לכנס א'.

אברהם בורג: הנושא הראשון הרי הוא נושא ד' בסדר-היום: האירועים בחברון, של סיעת מרצ.

אברהם בורג: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יוסי שריד, יושב-ראש האופוזיציה.

אברהם בורג: תשיב סגנית שר הביטחון – איה?

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה לברך את חבר הכנסת רביץ על מינויו החשוב בתור סגן שר.

יוסי שריד: מי כמוני יודע כמה זה חשוב להיות סגן שר במשרד החינוך – –

קריאות: – – –

אברהם רביץ: אמרו לי שאני לא אהיה עציץ.

אברהם רביץ: אני אהיה פרח – – –

יוסי שריד: – – אני מקווה שאתה תפקח עין על סגן השר השני.

יוסי שריד: אם אתם תשבו שם שניכם, אז יכול להיות שהמצב יהיה יותר טוב – – –

אברהם בורג: הוא אחראי על הסמכויות של נהרי.

יוסי שריד: הוא ישגיח עליך, אתה תשגיח עליו, ובהכירי את מצב היחסים הדו-צדדי ביניכם, אני מקווה – –

אברהם בורג: אתה מאחל הצלחה לשני הצדדים.

יוסי שריד: בהחלט.

יוסי שריד: – – שהמינוי הזה יהיה רק לברכה; אבל באמת ברכות כנות.

יוסי שריד: זו היתה הערה נעימה.

יוסי שריד: עכשיו אני רוצה להעיר הערה לא כל כך נעימה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, לא מדובר כאן בעניינים אישיים.

יוסי שריד: אני מאוד מכבד את חברת הכנסת דליה רבין, סגנית שר הביטחון, אבל אני ממש לא חושב שסגנית שר הביטחון היתה צריכה להשיב היום על ההצעות, אף שמבחינה תקנונית זה בסדר גמור והיו דברים מעולם.

יוסי שריד: אני ממש מבקש סליחה ומחילה על כך שאני צריך להעיר את ההערה הזאת.

יוסי שריד: מתרחשים דברים כבדים, חשובים, מרחיקי לכת במשמעותם, והייתי מצפה שכאשר האופוזיציה – ולא רק האופוזיציה – מתייצבת כאן ומדברת בנושאים כל כך חשובים, יענה עליהם אדם שלא חשוב מה התואר שלו, אבל הוא שותף לגיבוש המדיניות והוא שותף לתהליך קבלת ההחלטות.

יוסי שריד: אני שוב מבקש סליחה, אבל אני לא חושב שראוי שסגנית השר תשיב.

יוסי שריד: אם אפשר עוד לתקן זאת במהלך הדברים – מוטב, ואם לא – אז לפחות שזה יתוקן בפעם הבאה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לפתוח בדברים היום – אף שהנושא שנקבע מראש הוא נושא אחר – בלי להתייחס לעניין לבנון.

יוסי שריד: במערכת הבחירות לפני חודשיים בלבד שמענו שרק שרון יביא שלום.

יוסי שריד: לא שרון יביא שלום אלא רק שרון יביא שלום, זאת אומרת יש כאן איזה עניין של בלעדיות.

יוסי שריד: רק שרון יביא שלום.

יוסי שריד: בינתיים מה ששרון מביא לא דומה בכלל לשלום – בגזרות השונות.

יוסי שריד: הוא יותר דומה למשהו לגמרי אחר.

יוסי שריד: מה ששרון מביא לפי שעה יותר דומה למלחמה.

יוסי שריד: בלבנון, צריך לומר, ישראל מילאה את חלקה.

יוסי שריד: היא ביצעה במלואה את החלטה 425, נסוגה לחלוטין לגבול הבין-לאומי, והנסיגה אפילו קיבלה גושפנקה מטעם האו"ם.

יוסי שריד: בלבנון אין עוד שטח כבוש על-ידי ישראל, ולטענות ה"חיזבאללה" אין יסוד.

יוסי שריד: הטענות האלה של ה"חיזבאללה" הן טענות שווא.

יוסי שריד: חוות-שבעא, אני לא יודע כמה מחברי הכנסת מכירים את חוות-שבעא, שבעא אולי יש שם אבל חוות אין שם, וכל הטיעון הזה של ה"חיזבאללה" הוא טיעון סרק.

יוסי שריד: גם לאחר הנסיגה הישראלית החד-צדדית, כזכור, לא נח הגבול וחיילים ישראלים נהרגו, נפגעו ונחטפו.

יוסי שריד: סוריה, שהיתה צריכה למלא תפקיד מרסן ומייצב, לא מילאה את התפקיד האחראי הזה.

יוסי שריד: אפשר היה להבין את הפעולה של אמש, אילולא הכרנו את אופיה של הממשלה הזאת ואת דרכו של שרון בלבנון.

יוסי שריד: משום שנכווינו כולנו בלבנון במשך 18 שנה בגלל שרון, אנחנו נזהרים מאוד בראש הממשלה הזה.

יוסי שריד: לכן דווקא היום אנחנו רואים חובה להזהיר מפני כניסה לדפוס אוטומטי או חצי אוטומטי, ואני מכיר את הדברים האלה, היו דברים מעולם.

יוסי שריד: אני עצמי ישבתי כך וכך שנים בקבינט ואני מכיר את הלכי הרוח ואת היצרים המתלהטים לפעמים.

יוסי שריד: לכן אזהרה שקשורה בכניסה לדפוס אוטומטי או חצי אוטומטי של פעילות בלבנון – דפוס כזה מחייב אזהרה כפולה ומכופלת, דפוס של פעילות צבאית ופעילות שכנגד וכנגד שכנגד.

יוסי שריד: הממשלה גם מוכרחה להביא בחשבון את ההפתחויות הפנימיות בלבנון, שהן התפתחויות חשובות ביותר, שמתריסות כנגד הנוכחות הסורית בלבנון וכנגד הפעילות הצבאית של ה"חיזבאללה".

יוסי שריד: לישראל אין עניין בגיבושה החדש של החזית התוך-לבנונית.

יוסי שריד: לנו יש עניין הפוך, ולכן כל פעולה חייבת להיות שקולה ומדודה, ואין לנו אמון בממשלה שכך היא תשקול וכך היא תמדוד.

יוסי שריד: השקט ביישובי גבול הצפון הוא נכס שבא לנו בעקבות הנסיגה החד-צדדית, והוא נכס יקר שמוכרחים לשמור עליו מכל משמר.

יוסי שריד: גם זה שיקול שצריך לעמוד לנגד עיני הממשלה ולא תמיד עמד לנגד עיני שרון וכמה משותפיו לממשלה.

יוסי שריד: ובכלל, חברי הכנסת, אנחנו היינו מעדיפים שישראל תשב סוף-סוף ליד שולחן המשא-ומתן עם סוריה על בסיס של נכונות לסגת מכל רמת-הגולן, כפי שהיה מוכן בשעתו בנימין נתניהו, עד שקיבל רגליים קרות.

יוסי שריד: אבל עכשיו, אין על מה לדבר לאחר ששרון חזר לסורו והודיע בסוף השבוע, בראיונות המפורסמים שלו, שתיכף אני אתייחס אליהם, שהוא אפילו לא שוקל ירידה מהגולן.

יוסי שריד: וכשאין על מה לדבר, במוקדם או במאוחר מתחילים לירות, והנה זה שוב קורה, שוב יורים ודווקא במוקדם.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, לפני שאני מתחיל בנושא שנקבע מראש אני רוצה להעיר עוד שתי הערות.

יוסי שריד: הערה אחת – בעניין שליחויותיו של עמרי שרון, הבן של אריאל שרון, ליאסר ערפאת.

יוסי שריד: אני רוצה להבחין בין עצם התופעה, שגם היא תופעה לא מתוקנת ולא מקובלת במשטרים כמו שלנו, לבין עמדתו החד-משמעית של היועץ המשפטי לממשלה, שבעניין זה, כמו בעניינים דומים אחרים, יש לו סמכות להנחות את הממשלה וכמובן גם את ראש הממשלה.

יוסי שריד: וראש הממשלה איננו נענה, לפי שעה, להנחיותיו של היועץ המשפטי לממשלה.

יוסי שריד: מכיוון שעכשיו מדובר לא רק בעניין עצמו, שאפשר, אולי, אם רוצים, לראות בו פנים לכאן ולכאן, אלא מדובר כאן עכשיו בעצם מעמדו של היועץ המשפטי לממשלה, וברור לגמרי שאם ראש הממשלה איננו נענה להנחיותיו של היועץ המשפטי לממשלה, שום שר לא ייענה להבא להנחיות האלה.

יוסי שריד: אנחנו מצאנו לנכון להגיש בג"ץ בעניין זה, אולי מבג"ץ תיפתח הישועה וייושב העניין.

יוסי שריד: הבג"ץ הזה יוגש היום או לכל המאוחר מחר, ונקווה שהמכשלה הזאת תוכל להיות מסולקת מסדר-היום הציבורי שלנו.

יוסי שריד: אני רוצה גם לומר שתיים-שלוש מלים בעניין אנשי המילואים, בקיצור, כי יוקדש להם היום דיון מיוחד.

יוסי שריד: אומרים שרק 10% מהמאגר האנושי של הגילאים המשרתים נושאים בנטל המילואים, ואני אומר לכם, חברי הכנסת, מתוך ידיעה, שזה אפילו פחות.

יוסי שריד: נשאלת, כמובן, השאלה הנוקבת, אולי אפילו שאלה אכזרית, עד מתי יוטל עומס כה כבד על כתפיים כה צרות?

יוסי שריד: מעולם, כמדומה, בתולדות הארץ הזאת, לא היו רבים כל כך חייבים הרבה כל כך למעטים כל כך.

יוסי שריד: כל ממשלה מחויבת לאנשי המילואים, אבל ממשלה שמאריכה את שירות המילואים מחויבת עוד יותר.

יוסי שריד: ממשלה ששולחת לשירות צבאי בעייתי במקומות שנויים במחלוקת, מחויבת עוד יותר.

יוסי שריד: ממשלה שרוצה להתמיד בנוכחות שלנו בשטחים, בניגוד לממשלה שרוצה לצאת משם, ממשלה כזאת מחויבת עוד יותר.

יוסי שריד: ממשלה שבקבינט הביטחון שלה מכהנים יותר חרדים מבכל ממשלה אחרת, מחויבת עוד יותר.

יוסי שריד: לכן הממשלה הזאת של שרון, פרס, ישי, בניזרי, רביץ ופרוש מחויבת עוד יותר.

יוסי שריד: אני מטיל ספק אם הממשלה תעמוד במחויבות הזאת שלה, שאין חשובה ועליונה ממנה, אבל אנחנו כחברי כנסת אחרים ניאבק, נלחץ, וכמו במאבקים חשובים אחרים, אין לנו ברירה, כנראה, אלא לנצח במאבק הזה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא הייתי כמה ימים בארץ, אבל בשובי קראתי את הראיונות שנתן ראש הממשלה בסוף השבוע.

יוסי שריד: קראתי והתעצבתי אל לבי, כי אלה היו ראיונות עצובים, בלי תוכנית, בלי חלום, בלי חזון, בלי תקווה ובעצם בלי עתיד.

יוסי שריד: לא הופתעתי באופן מיוחד מן ההתגלות שאין שרון חדש, כי מעולם לא התפתיתי להאמין בפארסה הזאת של שרון חדש, שכמה כסילים, גם מן התקשורת צריך לומר, טרחו לטפח אותה.

יוסי שריד: כדי להיות אדם חדש צריך אדם לשנות את השקפת עולמו מן היסוד ולא רק את הליכותיו או את טון הדיבור שלו, ואני מעולם לא הבחנתי בשינוי השקפת העולם של אריאל שרון, שהיתה ונשארה כוחנית ותוקפנית ביסודה.

יוסי שריד: אריאל שרון של היום הוא איש האתמול, שנמשך אל העבר, עבר אישי ועבר לאומי, בעבותות שלא ניתנים לניתוק.

יוסי שריד: איש האתמול אריאל שרון, ולא אתמול קרוב אלא אתמול מאוד רחוק, שיורד עליו צעיף של נוסטלגיה סמיכה, שמנותקת לחלוטין מן המציאות.

יוסי שריד: אריאל שרון הוא איש של המזרח התיכון הישן, המאוד ישן, המזרח התיכון המסוכסך, המכוער והמסוכן; המזרח התיכון בנוסח יצחק שמיר, של – הים אותו ים והערבים אותם ערבים, ואני אוסיף – והיהודים אותם יהודים, מסוגרים, מבוהלים, שהעולם כולו נגדם והם נגד כל העולם.

יוסי שריד: אריאל שרון חוזר באופן כפייתי אל המאבק שלנו לעצמאות ולחירות, ומן המאבק הזה של 100 שנה הוא גוזר את משנתו.

יוסי שריד: יש לי חדשות לראש הממשלה, ולשם שינוי אפילו חדשות טובות: מלחמת העצמאות שלנו הסתיימה זה כבר, למרות כל הצרות והדאגות שעדיין יש לנו.

יוסי שריד: לא רק שמלחמת העצמאות שלנו הסתיימה, היא אפילו הסתיימה בהצלחה ובניצחון.

יוסי שריד: קמנו, אנחנו עומדים על רגלינו, ישראל עצמאית, ריבונית, וגם אם לא תמיד אנחנו יכולים לשבת תחת גפננו ותחת תאנתנו, גם הגפן וגם התאנה הן שלנו.

יוסי שריד: לא אנחנו נלחמים עכשיו על עצמאותנו ועל ריבונותנו, אלא מישהו אחר נלחם.

יוסי שריד: עכשיו תורם של הפלסטינים להילחם על כל מה שאנחנו כבר השגנו וכבר הבטחנו.

יוסי שריד: עכשיו זאת מלחמת העצמאות שלהם, של הפלסטינים, והמלחמה שלנו היא נגד עצמאותם ובעד הכיבוש שלנו עליהם.

יוסי שריד: אם יש משהו שמעכיר את עצמאותנו שלנו ומגביל אותה, זה דווקא הכיבוש, כי גם הכיבוש לעולם לא ייהנה מעצמאות מוחלטת.

יוסי שריד: גם העצמאות הישראלית תהיה שלמה רק ביום שבו יעבור הכיבוש מן העולם.

יוסי שריד: לפעמים אנחנו תמהים ואף מתקוממים, מדוע העולם מחמיר אתנו ולא כל כך מבין אותנו ואת מצוקותינו הקשות.

יוסי שריד: זה לגמרי ברור, וזה לא מפני שהעולם כולו אנטישמי.

יוסי שריד: עם הכובש תמיד יחמירו, ובצדק, וכלפי הנכבש תמיד יגלו יותר הבנה והזדהות, וגם זה טבעי.

יוסי שריד: לא ההסברה שלנו בוגדת בנו, אלא ההתעקשות שלנו להתמיד בכיבוש, ועכשיו – גם להעמיק אותו.

יוסי שריד: אריאל שרון מרבה לדבר על השורשים שלנו, והשורשים הם בעצם כל התורה שלו כולה בשורש אחד.

יוסי שריד: ואני מייעץ לשרון לעסוק יותר בענפים ובפרי מאשר בשורשים.

יוסי שריד: איש מאתנו איננו מזלזל בעומק הקיום שלנו כאן, אבל אומה שמשתקעת בעיקר בהיסטוריה שלה מאבדת בהדרגה את האופק שלה.

יוסי שריד: המבט מוכרח להיות מופנה קדימה ולא אחורה.

יוסי שריד: בין זיכרונות לבין תקוות – חשובות יותר התקוות.

יוסי שריד: בין קברי אבות ואמהות, אפילו אם מדובר במערת-המכפלה, לבין קברי בנות ובנים, על ראש הממשלה להיות יותר רגיש ויותר מודע לחובתו כלפי הדורות הבאים.

יוסי שריד: על רקע הדברים האלה שנשמעו מפי אריאל שרון בסוף השבוע, נראה שיתוף הפעולה בינו לבין מר שמעון פרס שיתוף שלא בדרך הטבע, עוד יותר מעוות.

יוסי שריד: זוג מוזר ותימהוני: שרון, הנציג המובהק של המזרח התיכון הישן, ושמעון פרס, הנציג המובהק של המזרח התיכון החדש.

יוסי שריד: מה מחבר ביניהם?

יוסי שריד: מה בעצם מדביק אותם לבד מדבק הנגרים, ששמור לכיסאות השרות והשררה, שהוא כידוע דבק חזק במיוחד, שאולי אין חזק ממנו?

יוסי שריד: שמעון פרס מסייע לאריאל שרון למחוק את חרפת לבנון, אבל מר שרון מצדו מסייע למר פרס לעמעם את תהילת פרס נובל.

יוסי שריד: בקטע מסוים של הראיונות עם מר שרון כמעט פרצתי בצחוק כשנוכחתי לדעת עד כמה גדול כוחו של העבר ועד כמה הוא מכניע את ראש הממשלה שלנו.

יוסי שריד: לא צחקתי, כי שוב גברה עלי העצבות, שזהו ראש ממשלתנו וזאת תפיסת עולמו.

יוסי שריד: באחד הראיונות מסביר שרון למה אסור לפנות התנחלות אחת והתנחלות אחרת, וגם למה אסור בשום פנים לפנות את כפר-דרום.

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: – כי בכפר-דרום נהדפה ההתקפה המצרית ב-1948.

יוסי שריד: זה רציני?

יוסי שריד: זה עומד במבחן המציאות הביטחונית של היום?

יוסי שריד: אני לא רואה מתקפה מצרית באופק הקרוב, אבל אם חלילה תהיה כזאת, חס וחלילה וחס, כפר-דרום, ההתנחלות, היא שתבלום?

יוסי שריד: היש בינינו איש ביטחון שיאשר את התורה הביטחונית העבשה הזאת?

יוסי שריד: האם צריך בכלל להיות איש ביטחון כדי להבין שמדובר בהבל גמור שמלמד על הבלים נוספים?

יוסי שריד: האם ההתנחלות תעזור בבלימה, או רק תקלקל ותפריע, או תחייב את צה"ל להיפנות ממאמץ המלחמה העיקרי ולהקדיש מאמץ מיותר להצלת התנחלות על יושביה, שמלכתחילה לא היו צריכים להיות שם?

יוסי שריד: האם התנחלויות, ובעיקר התנחלויות מבית בניינו של שרון, קמו בשל נימוקי ביטחון, או בשל נימוקים לגמרי שונים, שהם ביסודם נימוקים פוליטיים ואנטי-ביטחוניים?

יוסי שריד: האם ההתנחלות בחברון היא ביטחון, כאשר היא מסכנת את חייה תושביה ואת חיי שכניה כל יום וכל שעה?

יוסי שריד: זה ביטחון?

יוסי שריד: אני בטוח שיגאל אלון כבר התעייף מלהתהפך בקברו כאשר הוא רואה את חלומו הופך סיוט קבע.

יוסי שריד: אנחנו הזהרנו בשעתנו את יגאל אלון ואחרים מפני תעתועי חברון.

יוסי שריד: הוא לא שעה לאזהרות.

יוסי שריד: הוא זרע את הרוח עם גולדה ועם גלילי, ואנחנו קוצרים עכשיו את הסופה.

יוסי שריד: עצם הרעיון לכונן קהילה יהודית קנאית בלב עיר ערבית צפופה היה רעיון עוועים, שאסף יחד נבלים ברשות התורה ונבלים ברשות הקוראן, שיורדים לחיינו והופכים אותם לגיהינום.

יוסי שריד: מכאן נפנה שוב את התביעה לסלק את ההתנחלות הפרועה הזאת מלב חברון, כי היא הפכה להיות מוקד החיכוך המסוכן ביותר במזרח התיכון, שממנו תיפתח הרעה הגדולה, ולמעשה כבר נפתחה.

יוסי שריד: אריאל שרון הסביר, כי ההתנחלות בחברון היא למען הנוכחות במערת-המכפלה.

יוסי שריד: אלה רעיונות מאוד מעניינים.

יוסי שריד: ואני אומר למר שרון: רבים הישראלים שרוצים לפקוד את מערת-המכפלה, אבל מעטים מאוד הישראלים שרוצים לחיות במערת-המכפלה, כי החיים האלה יש בהם יותר מדי מוות.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, כבר למדנו בראיונות סוף השבוע על אדישותו של ראש הממשלה, אדישות לזמן ואדישות למקום, כאילו לא קרה כאן דבר בעשרות השנים האחרונות, ורגלינו עדיין עומדות בשנות ה-40 ובשנות ה-50 לכל המאוחר.

יוסי שריד: במסגרת פינתו של מר שרון – קולות מן העבר – שוב שמענו את הקול שמזמן כבר לא נשמע במקומותינו, ודרך אגב חשבתי שכבר לא נשמע אותו.

יוסי שריד: הזמן פועל לטובתנו, הסביר מר שרון, והעלה את גירתם של רבים ולא טובים.

יוסי שריד: בכל הכבוד, יורשה לי לשאול: במה בדיוק פועל הזמן לטובתנו?

יוסי שריד: האם החברה הישראלית של היום היא יותר מלוכדת, יותר חסונה, יותר בטוחה, יותר סולידרית, יותר צודקת, יותר מצודדת ומושכת לב?

יוסי שריד: איך בדיוק פעל הזמן לטובתנו, לאחר שכבר נסוגונו עד למילימטר האחרון בגזרה המצרית, בגזרה הירדנית ובגזרה הלבנונית?

יוסי שריד: והאם מישהו כאן משלה את עצמו, שבעקבות הנסיגה רבתי משלוש גזרות לא ניסוג גם מן הגזרה הרביעית, הגזרה הפלסטינית?

יוסי שריד: ואם על ההתנחלויות הקודמות אנחנו בוכים, על ההתנחלויות שבדרך אנחנו מוחים ומתקוממים, ונעשה כל שלאל ידנו כדי לסכל את הקמתן.

יוסי שריד: שלא יספרו לנו שאין מקימים התנחלויות חדשות.

יוסי שריד: את הסיפור הכוזב והנלעג הזה אנחנו מכירים הרבה שנים וכל העולם כבר מכיר.

יוסי שריד: הכול כבר מכירים את הטריק הנלוז של בית-אל ז' ושל קדומים ח', שנבנות כביכול על-פי מה שקרוי אצלנו "הצרכים הטבעיים".

יוסי שריד: הרחבת התנחלויות כמוה כהקמת התנחלויות, ואולי גרועה ממנה.

יוסי שריד: אנחנו תובעים הקפאה מוחלטת של התנחלויות, כי אנחנו רוצים לעודד יוזמה של הפסקת התנחלות תמורת הפסקת אלימות.

יוסי שריד: אלימות, מגונה ומקוממת ככל שתהיה, היא לא רק אלימות כשמה.

יוסי שריד: גם התנחלות היא אלימות.

יוסי שריד: גם גזלת קרקע באזור כבוש בכוח הזרוע היא אלימות.

יוסי שריד: ואם היוזמה הירדנית-המצרית נועדת, בין השאר, לעודד הסכמה כזאת, אנחנו בעד היוזמה הירדנית-המצרית כבסיס לחידוש המשא-ומתן.

יוסי שריד: היוזמה הירדנית-המצרית, כפי שאני מכיר אותה, באה לשלב מהלכים ביטחוניים עם מהלכים מדיניים, ואין ברירה אלא לשלב, וכל מי שחושב כמו שרון, כמו פרס – פרס במהדורה החדשה שלו, כמובן – שאפשר להפריד, או להקדים, הוא טועה ומטעה, כושל ומכשיל.

יוסי שריד: אין משא-ומתן מדיני בלי התדיינות ביטחונית ולהיפך.

יוסי שריד: ואפילו שרון מבין את זה מפעם לפעם בינו לבין עצמו, או בינו לבין בנו, כאשר הוא נאלץ לשלוח את הבן לערפאת.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, לבסוף אני רואה חובה לעצמי להתייחס לפרשת הירי בבכירים הפלסטינים ששבו ממפגש התיאום הביטחוני בישראל, ליד מחסום ארז.

יוסי שריד: נאמנה עלי בדרך כלל גרסת צה"ל.

יוסי שריד: אבל הפעם הגרסה הצה"לית נראית לי משונה, אם לא משונה מאוד, והיא מחייבת בדיקה ועוד בדיקה ועוד חקירה עד שהאמת תיאמן.

יוסי שריד: צה"ל גם לא יכול להניח מראש, שאין בתוך הצבא הגדול הזה מין רב-פקד כזה, כמו גיא רייף, אפילו אם הוא רב-סרן ולא רב-פקד.

יוסי שריד: זה פשוט לא הגיוני שאנשי השיירה הפלסטינית ירו כשהם מסתכנים בסכנת נפשות.

יוסי שריד: אני לא אומר ירי במכוון מצדנו.

יוסי שריד: אולי היתה טעות באבחנה.

יוסי שריד: אולי היתה טעות בשיקול דעת.

יוסי שריד: אבל בכל מקרה זו טעות איומה, שלו הסתיימה, חלילה, בהרג, היה מתרגש עלינו אסון כבד.

יוסי שריד: אנחנו מצפים לחקירה מעמיקה, שלא נושאת פנים למעורבים, גם לא לגרסה המקורית, שעל פניה היא מאוד מפוקפקת.

יוסי שריד: חברי הכנסת, ראש הממשלה אריאל שרון, כבר אמרנו, הוא איש העבר, שרוחות המלחמה נושבות ממנו ומדבריו, באות מהמזרח, מהמזרח הישן.

יוסי שריד: העתיד של מדינת ישראל מבקש, תובע ראש ממשלה אחר, שיש לו תוכנית רצינית לימים יבואו, ולא רק געגועים לימים שהיו, שהם געגועים מתעתעים, מטעים ומשתקים.

יוסי שריד: הגעגועים האלה כבר ריפאו את שרון מן הכאב שבוויתורים.

יוסי שריד: מי שדיבר רק לפני חודשיים על ויתורים מכאיבים, כבר לא מדבר.

יוסי שריד: בלי ויתורים מושכלים שמוכתבים על-פי האינטרס הישראלי העליון – צריך לומר למר שרון – בלי ויתורים כאלה, הכאב יהיה יותר גדול, יהיה גדול שבעתיים, וכולנו נכאב.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תשיב סגנית שר הביטחון, חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

אברהם בורג: בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צר לי מאוד, חברי, חבר הכנסת יוסי שריד, יושב-ראש האופוזיציה, על ההקדמה של דבריך באשר ליכולתי ולכישורי להשיב בנושא שהיה אמור לעלות בדבריך, ולצערי לא מצאתי אותו בנאומך המאלף.

דליה רבין-פילוסוף: במשך שנה וחצי של כהונת הממשלה הקודמת ישבתי פה יחד אתכם, ונדמה לי שלפחות ב-90% מהפעמים שעלו בהן הצעות דחופות לסדר-היום בנושא מערכת הביטחון, עלה כאן להשיב סגן שר הביטחון, מר אפרים סנה, ומעולם לא שמעתי תלונה באשר לכישוריו.

דליה רבין-פילוסוף: אולי זה נובע משאלת המין, חבר הכנסת שריד?

דליה רבין-פילוסוף: אני לא חושבת שמספיק לשים שריון בעשירייה הראשונה לנשים, ההתייחסות האמיתית צריכה להיות גם בהזדמנויות שכאלה.

דליה רבין-פילוסוף: נתבקשתי מטעם מערכת הביטחון להשיב בנושא האירועים בחברון, ואני אצטמצם בתשובה בנושא הזה.

דליה רבין-פילוסוף: אשר ליריעת הדברים שנפרסה כאן על-ידי יושב-ראש האופוזיציה, נראה לי שלא היה די גם בשר הביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: מכל מקום, ב-2 באפריל קיים שר הביטחון התייעצות בנושא האירועים בחברון.

דליה רבין-פילוסוף: הצבא העלה על הפרק את נושא ההתנגשויות בין צה"ל לבין המתיישבים.

דליה רבין-פילוסוף: סוכם באותו מעמד, כי השב"כ ומשטרת ישראל יטפלו בתופעות של הפרת החוק והסדר על-ידי המתיישבים.

דליה רבין-פילוסוף: בנושא ביטחון ההתיישבות, צה"ל ייזום את חידוש התיאום הביטחוני ברמת מח"טים באזור חברון, לצורך חידוש הסיורים המשותפים על-פי הסכם חברון.

דליה רבין-פילוסוף: במקביל, כמובן, סוכם על פעילות נקודתית לסיכול פעילות של הפלסטינים באזור.

דליה רבין-פילוסוף: ב-4 באפריל הצטרפתי לביקור שר הביטחון אצל ראשי המתיישבים.

דליה רבין-פילוסוף: אני חייבת לציין, שבתחילת הפגישה העלו המתיישבים, ביוזמתם, את נושא ההתנגשות עם כוחות צה"ל, ביקשו להתנצל על התנגשויות שהיו, באשר היו, אמרו שזה בניגוד לעמדתם הרשמית, כי הם פועלים להפסקת כל הפרעה לצה"ל במילוי תפקידו וכי הם התלוננו על אלמנטים חיצוניים שהגיעו לחברון, מחוץ לחברון, שהם היוזמים וגורמים שם למהומות.

דליה רבין-פילוסוף: מכל מקום, שר הביטחון פירט את הפעילות שנעשתה על-ידי צה"ל כנגד מפגעים ושולחיהם, הדגיש שהפעולות נועדו לטפל במפגעים, שכן עליהם לדעת שידנו תשיג אותם.

דליה רבין-פילוסוף: שר הביטחון התייחס לשיקולים העיקריים המשפיעים על מיקום כוחות צה"ל ממתחמים מסוימים בגזרה, והדגיש כי הוא פועל להחזרת הביטחון ותחושת הביטחון של אזרחי ישראל ושל המתנחלים, המתיישבים, בתוכם.

טלב אלסאנע: – – – בחברון הכוונה.

דליה רבין-פילוסוף: המתיישבים בחברון.

דליה רבין-פילוסוף: הסכם חברון יצר מציאות שבה השקט נשמר רוב הזמן.

דליה רבין-פילוסוף: מאז, החלו אירועי גיאות ושפל, ויש להחזיר את המצב לקדמותו.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

חיים דרוקמן: – – –

טלב אלסאנע: תתבייש לך – – –

אברהם בורג: זה הכול, תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת דרוקמן, ביקשת הצעה אחרת, בבקשה.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אני ממש מתחלחל נוכח התלישות הנוראה משורשי עמנו, שבאה לידי ביטוי בדברי נציג השמאל הקיצוני הפנאטי.

חיים דרוקמן: רק מתוך תלישות – – –

מוסי רז: למה אתם – – – את חברון – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מוסי רז.

אברהם בורג: חבר הכנסת דרוקמן, בבקשה, אני מקשיב לך.

מוסי רז: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת רז, דיבר יושב-ראש האופוזיציה בזמן בלתי מוגבל, אפשר לתת גם לחברים עם דעה אחרת להביע בזמן מוגבל את דעתם בלי הפרעה.

אברהם בורג: בבקשה.

חיים דרוקמן: איך אפשר, מעל דוכן הכנסת, להשתתף בתעמולה הפלסטינית בצורה חריפה כל כך?

חיים דרוקמן: רק מתוך תלישות משורשי עמנו ניתן לתבוע לפנות יהודים מחברון.

חיים דרוקמן: זה למעלה משישה חודשים נמצאים יהודי חברון תחת אש, כשהמחבלים הפלסטינים יורים עליהם מדי יום ביומו מאותן גבעות שולטות, כדורים חודרים לדירותיהם ובנסי נסים לא היו נפגעים, מלבד הקורבן היקר, התינוקת שלהבת פס, השם ייקום דמה, שרק מזכיר לכולנו אילו סכנות קיימות אם המצב יימשך כך.

חיים דרוקמן: ובמקום לתבוע את פינוי המחבלים המרצחים מאבו-סנינה והתמקמות צה"ל שם כדי להבטיח את ביטחונם של יהודי חברון, תובעים נציגי מרצ את פינוים של היהודים מחברון.

אבשלום וילן: – – –

חיים דרוקמן: תרשה להתבטא פה.

חיים דרוקמן: לא באלימות, אל תנהג כאן באלימות.

אברהם בורג: חבר הכנסת וילן, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת דרוקמן, תסיים ונעבור להצבעה, יש עוד נושאים בסדר-היום.

חיים דרוקמן: אני מסיים.

חיים דרוקמן: אתם בתביעת

חיים דרוקמן: כם שותפים, בלי מתכוון, לאלה שעקרו את היישוב היהודי מחברון על-ידי הטבח בתרפ"ט ולמרצחים – – –

מוסי רז: – – – אין לך מושג – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מוסי רז, תודה.

חיים דרוקמן: השמאל הפנאטי התוקפני לא מסוגל לשמוע אף דעה אחרת.

אברהם בורג: חבר הכנסת דרוקמן, אנא אמור את דבריך.

חיים דרוקמן: הוא לא נותן.

חיים דרוקמן: – – – ולמרצחים הפלסטינים שממשיכים בכך היום.

חיים דרוקמן: מאוד מאוד כואב על כך, וחבל שהשמאל הקיצוני, הפתוח, לא מסוגל לשמוע שום דעה אחרת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, שימו לב, יש הצעה של חבר הכנסת שריד, יושב-ראש האופוזיציה, לכלול את הנושא בסדר-היום.

אברהם בורג: יש תשובת הממשלה, שמבקשת להסיר את הנושא מסדר-היום, ויש הצעה של חבר הכנסת דרוקמן להעביר את הנושא לוועדה.

אברהם בורג: לכן, ראשית, אנחנו נצביע – – –

רחבעם זאבי: – – –

אברהם בורג: השר זאבי, לא נפתח כאן דיון.

אברהם בורג: עם כל הכבוד, ענתה הממשלה את דברה, בואו נמשיך הלאה.

רחבעם זאבי: – – –

אברהם בורג: נכון, אתה צודק.

אברהם בורג: אני רק מבקש, אני יודע שלכל אחד יש כאן דעות.

אברהם בורג: זה כינוס מיוחד של פגרה, הגישו 25 חתימות, ולא פותחים כאן דיון רבתי.

אברהם בורג: חמישה שרים כבר ביקשו להשתלב בדיון הזה, אצטרך לתת לחמישה חברי כנסת, ואז זה כבר לא דיון בהצעה דחופה לסדר-היום, זה כבר דיון בנושא עצמו.

אברהם בורג: אם זה יישאר בסדר-היום, ייקבע דיון לשבוע הבא וזה ייעשה.

אברהם בורג: באמת, אני מבקש, חברי כנסת באו במיוחד להעלות את הנושאים שלהם, עלה נושא, קיבל תשובה, נשמעה דעה נוספת.

אברהם בורג: בואו נמשיך הלאה, תאפשרו לדיון לזרום.

רחבעם זאבי: לא יקרה כלום לכנסת אם יישמעו דעות נוספות.

אברהם בורג: זה נכון, השר זאבי, אתה יודע, זה לעולם לא שלוש דקות.

אברהם בורג: שלוש דקות, חמישה שרים – זה 15 דקות.

רחבעם זאבי: – – –

אברהם בורג: אני אומר לך מה ביקשו, הבקשות אצלי.

אברהם בורג: אני מבקש מכם לוותר לי, להמשיך בדיון, כי יש עוד נושאים היום.

אברהם בורג: חברי כנסת באו במיוחד לנושאים האלה, זה דיון פגרה.

אברהם בורג: אני מבקש.

אברהם בורג: עמדתכם נשמעה היטב, גם בתשובת הממשלה וגם בדברי חבר הכנסת דרוקמן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: יש לנו שתי הצעות על סדר-היום: הצעת שריד-דרוקמן, לוועדה; בעצם שריד לא יכול להציע, כי ההצעה שלך היא לסדר-היום.

אברהם בורג: ראשית נצביע האם להשאיר או להסיר.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם בורג: בעד – פירושו של דבר להשאיר בסדר-היום, ונגד זה להסיר מסדר-היום.

אברהם בורג: בעד זה בעד ההצעה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 18 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 15 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: 18 בעד ההצעה, 15 נגד ההצעה.

אברהם בורג: אנחנו לא מוסיפים.

אברהם בורג: מכל מקום – נרשום בפרוטוקול, חבר הכנסת לסרי, אבל לא נתקן.

אברהם בורג: ההצעה לכלול את הנושא בסדר-יומה של הכנסת התקבלה, ולכן אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום.

אברהם בורג: דיון ייקבע בשעה הראויה.

אברהם בורג: הנושא הבא: זכויות חיילי המילואים.

אברהם בורג: ינמק את ההצעה חבר הכנסת זבולון אורלב; תשיב – סגנית שר הביטחון.

אברהם בורג: בבקשה.

קריאה: – –

אברהם בורג: זה נשאר במליאה, כי הצעתו התקבלה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זעקת חיילי המילואים מבטאת שיבוש ערכים מוחלט בחברה הישראלית.

זבולון אורלב: בדרך המתוקנת המדינה, לאמור הממשלה, הכנסת, הן שהיו צריכות לחשוב מראש והיו צריכות להסדיר את מעמד חיילי המילואים, את זכויותיהם, כראוי למועד, למקום ולנסיבות שבהם חיה החברה.

זבולון אורלב: יש הצעות חוק, הצעה של מערכת הביטחון לעידוד המילואים, יש המלצות של ועדת השר וילנאי, אבל לצערי כולם נרדמו בשמירה, עד שחיילי המילואים העירו אותם.

זבולון אורלב: רבותי חברי הכנסת, נפל דבר.

זבולון אורלב: יש לחימה.

זבולון אורלב: נראה שיש כאלה שלחימה זו לא נראית שייכת אליהם כלל, רחוקה מהם.

זבולון אורלב: כך גם למדתי היום בדיון בוועדת החינוך והתרבות עם ראשי המוסדות להשכלה גבוהה ונציגי הסטודנטים.

זבולון אורלב: בחלק מהמוסדות עדיין לא הוחלף דיסקט ולא הובן שהמציאות השתנתה.

זבולון אורלב: המילואימניק צריך לקבל מעמד של אזרח מועדף, לא לראות בו נטל, אלא נכס.

זבולון אורלב: לא לראות בו חריג שצריך לגבש לו פתרונות חריגים, אלא לראות בו בן יקיר, אזרח מוביל, אזרח מועדף; מועדף כסטודנט, מועדף כעובד, מועדף כבעל משפחה.

זבולון אורלב: המפד"ל תגיש את הצעת החוק הממשלתית של משרד הביטחון כהצעת חוק פרטית, ונחתים עליה את רוב חברי הכנסת.

זבולון אורלב: זה יהיה מבחנה של הכנסת: האם היא במה לדיבורים או גם במה למעשים.

זבולון אורלב: אשר לצה"ל, אני מבקש לחשוב על רעיון שנתן לי מי שהיה מפקדי, מולי רונן – הקמת מיפקדת קצין מילואים ראשי.

זבולון אורלב: עם כל הכבוד לצה"ל ומפקדיו הבכירים, בראשם הרמטכ"ל, שבוודאי עושים כמיטב יכולתם ומקדישים מחשבה ומאמצים לטפל כראוי במילואים, עדיין צה"ל רואה את המילואים דרך העדשה של אנשי קבע.

זבולון אורלב: אין טיפול במילואים מנקודת מבט של אנשי מילואים.

זבולון אורלב: הקצינים, נבונים ככל שיהיו, והם נבונים, לא מבינים מה עובר על חייל מילואים כאשר הוא צריך לעזוב את הלימודים, צריך לעזוב את עבודתו – הן כשכיר, הן כעצמאי – ולעזוב את משפחתו.

זבולון אורלב: מיפקדה שכזו, שתהיה מופקדת על שירות המילואים, על מימוש זכויותיהם, על ביצוע חובותיהם, על הטיפול באנשי המילואים – יהיה לה ייצוג נכון יותר של הטיפול בבעיות אנשי המילואים.

זבולון אורלב: ונקודה אחרונה – אני רוצה לומר לאנשי המילואים הצעירים שעוררו את כולנו לטפל בבעיותיהם: אנא, היו זהירים יותר ומתונים בדבריכם, שמא יהיו כאלה שיבינו מדבריכם שלא כראוי, כי השירות בצה"ל מותנה בזכויות ובמילוי ציפיות, ובהעדר מילוי תנאים אלה עלולה להתפתח תנועת השתמטות.

זבולון אורלב: אני בטוח ומשוכנע, מתוך היכרות קרובה עמכם, שלא לכך אתם מתכוונים.

זבולון אורלב: ובשולי הדברים אומר: אני מודאג, לא רק מהיחס המתנכר כלפי חיילי המילואים ומהאי-הבנה הבסיסית של החברה הישראלית שעליה להחליף, לשנות תפיסה כלפיהם.

זבולון אורלב: אני מודאג לא רק מהמילואים.

זבולון אורלב: יש לי דאגה עמוקה גם מניצני נתונים של ירידת מוטיבציה לשרת בצה"ל.

זבולון אורלב: מיפקדת בקו"ם מסרה נתונים שהתפרסמו לא מזמן על ירידה.

זבולון אורלב: גם משיחות ומנתונים שהגיעו לידי – ואזום על כך גם דיון מיוחד בוועדת החינוך עם אנשי מערכת החינוך, המשבר של הערכים, הפיחות ביחס לערכים של ביטחון והתיישבות, נותן את אותותיו לא רק בנושא המילואים, הוא נותן אותותיו גם בירידת המוטיבציה של חיילי הסדיר.

זבולון אורלב: ועדיין אנחנו נמצאים במצב שבו חיילי המילואים, הסדיר והקבע הם מגש הכסף שעליו אנו מתקיימים.

זבולון אורלב: מגש הכסף הוא לא איזה שיר עתיק.

זבולון אורלב: זה לא מלחמת השחרור.

זבולון אורלב: מלחמת הקיום שלנו היא עדיין יומיומית, ואנשים צריכים להבין זאת עמוק בתודעתם, לבצע ולתרגם זאת במעשים ובביצוע יומיומי, בנושא היחס למילואים.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד שהדיון ותשובת סגנית השר – בשונה מראש האופוזיציה אני מכבד מאוד את תשובתה של הממשלה באמצעות סגנית השרה.

זבולון אורלב: יש כאן שניות בהערתו של חבר הכנסת שריד.

זבולון אורלב: בממשלת ברק – סגן השר סנה הוא שענה בשם מערכת הביטחון, ומעולם לא נשמעה איזו טענה מדוע לא ראש הממשלה ושר הביטחון עונה.

זבולון אורלב: מדוע?

זבולון אורלב: מפני שעכשיו יש סגנית שהיא אשה, היא אינה נתפסת כאשת ביטחון ולכן יש הערות?

זבולון אורלב: אני חושב שההערה של חבר הכנסת שריד היתה הערה פוגעת והיא לא ראויה להישמע.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: גברתי סגנית השר.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נדמה לי שזה נושא שיש בו קונסנסוס מקיר לקיר בבית הזה.

דליה רבין-פילוסוף: הגענו לרגע של אמת, לאחר שהנושא כבר עלה במקביל לדיונים בחוק טל.

דליה רבין-פילוסוף: נושא נטל המילואים עלה, ומונתה ועדה בראשות השר מתן וילנאי.

דליה רבין-פילוסוף: הוועדה הזאת עסקה בכך, ישבה על המדוכה, נעזרה בטובי המומחים, גיבשה המלצות.

דליה רבין-פילוסוף: ההמלצות קיימות.

דליה רבין-פילוסוף: נדמה לי שהיום, מה שצריך לעשות – – –

אופיר פינס-פז: מה שווי ההמלצות, את יכולה לומר?

דליה רבין-פילוסוף: ההערכה של ועדת-וילנאי היתה – –

אברהם בורג: 710 מיליון שקל.

דליה רבין-פילוסוף: – – 700-500 מיליון שקל, וההמלצות מחולקות לכמה פרקים שניתן ליישם את חלקם בשלבים שונים.

דליה רבין-פילוסוף: אין חובה להיכנס לכל מלוא ההוצאה התקציבית במכה אחת.

דליה רבין-פילוסוף: נדמה לי שמה שצריך להיות קודם כול הוא טיפול ברמה ההצהרתית, לעבור מתהליך של חשיבה ודיבור על חשיבות הנושא לתהליך של יישום וביצוע הטיפול המתחייב באנשי המילואים, הן בתחום התמיכה והערכת פעילותם והן בתחום התגמול הכספי.

דליה רבין-פילוסוף: נדמה לי שקודם כול חשובה האמירה, כי אנחנו ניצבים בפני מציאות שבה אנחנו כבר לא צבא העם.

דליה רבין-פילוסוף: בנטל נושא מספר מצומצם ביותר של אנשי מילואים, ונוכח המציאות היום הנטל הזה רק ילך ויכבד, כפי שנראה כרגע לפי ההערכות, ולכן הבעיה הופכת אקוטית.

דליה רבין-פילוסוף: שר הביטחון מציע, כי ראש הממשלה והממשלה כולה יצהירו, כי נושא הטיפול במילואים הינו משימה לאומית וחיונית, שיש להעלותו לעדיפות גבוהה ביותר בסדר העדיפויות הלאומי, וזה, שוב, הן ברמה של הצהרות, מתן הכרה למשרתים, וכמובן ברמה של הקצאת משאבים, שהיא בסופו של דבר הביטוי לסדר העדיפויות הלאומי.

דליה רבין-פילוסוף: אשר לשורה של צעדי תמיכה שמערכת הביטחון מציעה לבצע, בראש ובראשונה הצעדים שקשורים באוניברסיטאות, כאשר כאן העלות התקציבית היא למעשה אפס.

דליה רבין-פילוסוף: מדובר בקביעת קריטריונים ברורים ואחידים באוניברסיטאות.

דליה רבין-פילוסוף: מדובר, בעיקר, במערך חניכה לאנשים שנעדרים מקורסים שלמים בשל שירות מילואים ומתן מועדי ג' בצורה מסודרת, ולא כמו שזה היום, שלמעשה אין בפועל מועדי ג'.

דליה רבין-פילוסוף: מערכת הביטחון שוקלת להקצות תקציב לקמפיין תקשורתי שיעודד ויוקיר את שירות המילואים, בהשתתפות פעילה של אישי ציבור, בעידוד מערך המשרתים במילואים ובתמיכה בו.

דליה רבין-פילוסוף: תהיה פנייה של משרדי הממשלה, כל אחד בתחומו, למעסיקים במגזר הפרטי והציבורי לשמור על זכויות אנשי המילואים בכל הנוגע לקבלה לעבודה ולמניעת פיטורין של עובד בשל העובדה שהוא משרת ימים רבים במילואים.

דליה רבין-פילוסוף: למשל, חברות המבצעות בחינה לקבלת עובדים, אחת השאלות בשאלונים היא: האם אתה משרת במילואים?

דליה רבין-פילוסוף: יכול להיות שבדרך של חקיקה צריך להוריד את השאלה הזאת, מאחר שהשירות במילואים מהווה מכשלה בקבלה לעבודה.

דליה רבין-פילוסוף: זה ברמה של המלצה.

דליה רבין-פילוסוף: ברמה של חקיקה, יש לפעול לזירוז הטיפול בחקיקה מטעם הממשלה בשני נושאים עיקריים: תגמול אנשי מילואים – אני מדברת על מתן ההטבות שנזכרו על-ידי ועדת-וילנאי, ואולי עוד מעבר לכך – והתחייבות הממשלה לזרז את הטיפול בחקיקת חוק ביטוח אנשי מילואים.

אבשלום וילן: יש לי שאלה.

אבשלום וילן: האם את יודעת שבחודש האחרון נהרגו שני אנשי מילואים, ופרט למענק חד-פעמי, משפחותיהם אינן מקבלות דבר, בניגוד לאנשי קבע.

אבשלום וילן: כמה זמן אפשר לדבר על מסרים?

דליה רבין-פילוסוף: נמסר לי, חבר הכנסת וילן, כי בוצעה רכישת פוליסות לאנשי מילואים על-ידי משרד הביטחון, ובפועל מערכת הביטחון הקצתה את המשאבים, רכשה את הפוליסות ויש ביטוח לאנשי מילואים.

דליה רבין-פילוסוף: במקרים שקרו לאחרונה, לפי מה שנמסר לי, המשפחות קיבלו את המענק ויש ביטוח, אבל זה כפוף לבדיקה נוספת.

אבשלום וילן: – – –

דליה רבין-פילוסוף: ייבדק.

דליה רבין-פילוסוף: האינפורמציה שנמסרה לי היא, שבוצעה רכישת פוליסות ויש ביטוח בפועל, אף שזה עדיין לא מכוסה בחקיקה של הכנסת.

דליה רבין-פילוסוף: כמו כן, מערכת הביטחון בוחנת הקמת רשות במשרד הביטחון שתעסוק באופן שוטף ורציף במעקב וביישום ההחלטות ובחריגים בהתייחסות לשירות אנשי המילואים.

דליה רבין-פילוסוף: הכוונה היא ליצור כתובת וטיפול רציף הן באנשי המילואים המשרתים ובבעיותיהם והן בכל נושא ההשתמטות, שללא ספק גם הוא בעיה רצינית במערך הזה.

דליה רבין-פילוסוף: אני מקווה שבתקופה הקרובה, כלומר בשבוע הבא לפי המלצתנו, הנושא כן יעלה על שולחן הממשלה, כן יידון ברצינות.

דליה רבין-פילוסוף: בשבוע הזה אמורות להתקיים פגישות בין הצוות במשרד הביטחון לבין הצוות באוצר לבדיקת נושא ההטבות, והכנסת אמורה לזרז את מהלכי החקיקה בתמיכת הממשלה ובוודאי באשר להצעות החוק הממשלתיות.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

רחמים מלול: מה גברתי מציעה?

דליה רבין-פילוסוף: השר רענן כהן מבקש להשלים מטעם הממשלה עוד כמה משפטים.

דליה רבין-פילוסוף: אני מציעה להעביר את הנושא לדיון במליאה.

רחמים מלול: בבקשה, השר רענן כהן.

רן כהן: מכובדי חברי הכנסת, חבל שנושאים כאלה, בעלי קונסנסוס כללי, עולים מפעם לפעם ואחר כך נעלמים, כמו כיבוי שרפות.

רן כהן: אני עוסק בנושא המילואים כבר שנה תשיעית, מעבר לחוק חיילים משוחררים.

רן כהן: בעצם 14 שנות שירות בכנסת מיועדות כולן אך ורק ובעיקר לנושא צה"ל ונושא החיילים.

רן כהן: הנושא עלה על-ידי צה"ל כשרצו לשנות את חוק שירות המילואים שיזמתי.

רן כהן: התכוונו להעלות את שירות המילואים מ-25 יום ל-40 יום.

רן כהן: ראיתי בדבר הזה פגיעה באיכותו של צה"ל ופגיעה במוטיבציה.

רן כהן: אחרי מלחמה גדולה אמרנו, שחייל קרבי, ששירת עשר שנים ביחידה קרבית, אחרי גיל 41 יוכל להשתחרר.

רן כהן: והנה, רוצים להקפיא את הצעת החוק הזאת.

רן כהן: אני מאוד מודה לסגנית השר דליה רבין, שאמרה שהיום דווקא נושא העלאת מספר ימי השירות במילואים לא הועלה.

רן כהן: זה דבר חשוב מאוד, כי אסור לנו לשנות את כל סדרי המילואים שכבר נלחמנו בעבורם.

רן כהן: אני רק רוצה שהכנסת תדע על מה אנחנו מדברים.

רן כהן: רק 25% מכלל הפוטנציאל היהודי היום נמצאים בשירות המילואים.

רן כהן: דהיינו, 75% אינם נמצאים בשירות מילואים.

רן כהן: השאלה שלנו היא, איזו ערכיות, איזו חברה אנחנו רוצים לראות, למה אנחנו מובילים, לאיזו מציאות?

רן כהן: האם אנחנו הולכים לצבא שכירים או לצבא קבע או לצבא מקצועי?

רן כהן: אנחנו צריכים לדון בשאלה הערכית הגדולה, כפי שבן-גוריון אמר – צבא העם, שבהחלט נעלם.

רן כהן: 80% מימי המילואים נעשים על-ידי 25% שנמצאים ביחידות הקרביות.

רן כהן: דהיינו, אנחנו מעמיסים עליהם מציאות קשה מאוד, כי חלק גדול מהעם הזה איננו שותף.

עוזי לנדאו: תמיד זה היה.

רן כהן: זה היה תמיד, אבל זה הולך ומחמיר.

רן כהן: אני רוצה להוסיף, שרק 2% מאלה שנמצאים במילואים משרתים מעל 30 יום.

רן כהן: אלה נתונים מחפירים, קשים, מדאיגים, שלא יכולים להיות בחברה שמדברת על שוויוניות.

רן כהן: צא וראה את המציאות הזאת, למה הגענו, לאיזו מציאות הגענו, שחלק קטן מהעם שותף למאמץ.

רן כהן: ומה נעשה בשעת מלחמה?

רן כהן: איך נוכל ליצור מציאות של אחדות בעם כש-75% ממנו לא קיים בתוך המערכת הצבאית, או לא קיים במערכת של שירות מילואים?

רן כהן: הזעקות שקמו היום הן זעקות צודקות.

רן כהן: סגנית השר ענתה בצדק, ואני לא אחזור על כך.

רן כהן: גם הכנתי מסמך שכולל את כל הנושאים האמיתיים של מערכת שירות המילואים, עם עבודת מחקר שנעשתה עם כמה אלופים, כדי להציג את מצוקותיהם של אלה שמשרתים במילואים.

רן כהן: כאן כתוב גם כל נושא הגמולים.

רן כהן: הכנסת כולה צריכה לתת ביטוי לנושא הזה.

רן כהן: אני אקדיש את כל-כולי לנושא של השירות בצה"ל.

רן כהן: זה לא רק נושא צבאי.

רן כהן: נושא השירות במילואים הוא גם נושא חברתי אזרחי.

רן כהן: תפקידו של צה"ל הוא בגיוס המילואים.

רן כהן: אני גם רוצה לקבוע קביעה נוספת.

רן כהן: אנחנו נתנו לצה"ל 10 מיליוני ימי מילואים שהוא יכול לגייס בהם.

רן כהן: על שום מה?

רן כהן: משום שלפני 1986 היה מצב בלתי נסבל כאשר צה"ל גייס את המילואים בלי לעשות חישוב, לקבל אחריות לתשלום, והביטוח הלאומי היה משלם בלי שום מסגרת תקציבית.

רן כהן: אנחנו ביטלנו את זה.

רן כהן: היום מתוך 10 מיליוני ימי מילואים צה"ל מגיע ל-3.8 מיליוני ימי מילואים, דהיינו, יותר מ-40% אינם מגויסים, וצה"ל חוסך כך יותר ממיליארד וחצי שקל.

רן כהן: חלק מהכסף הזה חייב ללכת לתגמולים של אנשי המילואים.

רן כהן: אני אומר שכאן אין אופוזיציה ואין קואליציה, לכולנו יש צה"ל אחד, יש לנו עם אחד.

רן כהן: בכנסת, כמו שתמיד תמכתם בכל פעולה שהצעתי כאן בלי שום קשר למפלגה, כך נוכל לצעוד קדימה כדי לתת לאותם אנשים שמשרתים במילואים את ההוקרה של מדינת ישראל על שליחותם למען ביטחונה של מדינת ישראל.

רן כהן: אני אהיה במשך כל השירות אתכם, אנשי המילואים, ואתכם, החיילים המשוחררים, לא חשוב באיזה תפקיד אני אהיה, לא חשוב באיזה מצב אהיה ולא משנה באיזו תקופה.

רן כהן: חולפים הימים, הפערים רבים, תמיד אקשיב ואעשה הכול למען הנושא הזה, שאני רואה בו השליחות החשובה והגדולה ביותר שנפלה לידי, כדי להוביל את העניין ולעזור עם מערכת הביטחון, עם צה"ל, כדי שתהיה הבנה ותחושה שבמדינת ישראל יש מי שיכול להיות להם לפה, משום שהם אינם יכולים להקים ועד עובדים או גופים אחרים.

רן כהן: כולנו בכנסת הזאת צריכים להיות מאוחדים סביבם ולמענם.

רן כהן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לשר רענן כהן.

רחמים מלול: הצעה אחרת לחבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת וילן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטער על שלא ניתנה לי האפשרות לעמוד על הבמה ולהביא בפני הבית הזה לא תחושות של מומחה מהצד ולא של איזה גנרל בדימוס אלא תחושות של חייל שמשרת בצבא-הגנה לישראל, שאתמול אפילו זכה לקבל מענק של 1,300 שקל.

איתן כבל: רעייתי גם קיבלה מתנה, ללכת לספא מטעם צבא-הגנה לישראל.

איתן כבל: כן, זה כך.

איתן כבל: עם זאת, אני רוצה לומר בפני הבית, שיש קונסנסוס של מלים אבל אין קונסנסוס אמיתי סביב נושא המילואים.

איתן כבל: תפסיקו עם זה, צבא-הגנה לישראל מזמן איננו צבא העם, הוא צבא העם רק במלים.

איתן כבל: רק כ-20% נושאים בנטל של החברה הישראלית, ולעתים, לצערנו, אפילו נותנים את דמם.

איתן כבל: תראו, כשכל החבר'ה המצוינים האלה יצאו להפגין ולעשות רעש, יש אנשים בבית הזה שתמכו.

איתן כבל: אתם יודעים, לפני שלושה שבועות הנחתי על שולחן הבית הזה הצעה דחופה לסדר-היום בנושא המשבר בשירות המילואים הממשמש ובא, והבית הזה דחה את הנושא.

איתן כבל: לא מקום אחר; המקום שבו יש הקונסנסוס של המלים דחה את הבקשה שלי להצעה דחופה לסדר-היום, כי אמרו שזה לא על סדר-היום וזה לא חשוב.

איתן כבל: הזהרתי ואמרתי שזה הולך להיות הרבה יותר קשה.

איתן כבל: אני מוכרח לומר לכם, שגם ביחידה המובחרת שבה אני משרת מתחיל להיות שבר, וחס וחלילה עלול להיווצר מצב שבו צה"ל לא יוכל לבצע את המשימות שלו, מכיוון שהחיילים לא יגיעו למילואים.

איתן כבל: אלה אינן אמירות הבאות להפחיד או לאיים – 80% לא עושים מילואים, 80% אינם שותפים לכך.

דוד טל: הם גם לא יכולים להיות שותפים.

איתן כבל: אני פונה גם לצה"ל.

איתן כבל: צה"ל החל לעסוק בעניין הזה באמת רק בשנתיים, שלוש השנים האחרונות.

איתן כבל: אני לא בטוח שאני מקבל את כל הנתונים שצה"ל מספק לנו כחברי הכנסת וגם מהתקשורת.

איתן כבל: נדרשת רוויזיה אמיתית במערך המילואים.

איתן כבל: לא נתפס בעיני שרק 2% מתוך 20% עשו יותר מ-30 יום – כפי שאמר השר רענן כהן – והם נושאים בנטל האמיתי.

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, פורום המג"דים במילואים החל לנהל את המאבק הזה לפני כארבע שנים.

אבשלום וילן: במשך השנתיים האחרונות מונחת על שולחנה של הממשלה ובוועדת החוץ והביטחון שורה של הצעות שאם אנחנו כמחוקקים היינו מקדמים אותן זה היה אחרת.

אבשלום וילן: כל הסיפור של 800-700 מיליון שקל איננו אמת בלשון המעטה.

אבשלום וילן: ניתן להתחיל בהרבה פחות, אבל לסמן כיוון.

אבשלום וילן: לא יכול להיות, שכנסת ישראל, עם ראש ממשלה מכהן, עם שר אוצר מכהן, תאשר חוק פופוליסטי כמו משפחות ברוכות ילדים, בעלות של 800 מיליון שקל, והידיים אינן רועדות, אבל תגמול ראוי של מערך המילואים – עד היום ממזמזים את זה.

אבשלום וילן: בתחילת מאי תונח שורה של הצעות חוק, ואני מקווה שהכנסת כולה תתלכד סביבן ונתחיל לעשות ולא רק לדבר.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת וילן.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, כיוון שסגנית השר הציעה דיון במליאה, אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: מי בעד דיון במליאה?

רחמים מלול: אדוני ביקש אוטומטית דיון במליאה.

זבולון אורלב: היו אחרים שהציעו ועדה.

רחמים מלול: אם בהצבעה רוב הנוכחים יבקשו להסיר את הנושא – – –

שאול יהלום: עם כל הכבוד, זה נושא שראוי לדיון בוועדה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אורלב, אדוני מסכים לדיון בוועדה?

רחמים מלול: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ועדה מול הסרה.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 20 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – 4 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

רחמים מלול: אני קובע, שהנושא של זכויות חיילי המילואים יידון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת – רוב של 20 בעד, אין מתנגדים, ארבעה נמנעים.

רחמים מלול: אני מוסיף את קולו של כבוד השר לביטחון פנים – אם כן, 21 בעד, אין מתנגדים, ארבעה נמנעים.

רחמים מלול: לפני שנמשיך בסדר-היום – הודעה לחבר הכנסת יוסי כץ, יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, ברשותך, שתי הודעות קצרות.

): הריני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות: מטעם סיעת יהדות התורה – בוועדה לענייני ביקורת המדינה, במקום חבר הכנסת משה גפני יכהן חבר הכנסת יעקב ליצמן.

): בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, במקום חבר הכנסת ליצמן יכהן חבר הכנסת משה גפני.

): הנני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת החקירה הפרלמנטרית לנושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה: מטעם סיעת המפד"ל, במקום חבר הכנסת נחום לנגנטל יכהן חבר הכנסת יגאל ביבי.

): תודה רבה.

רחמים מלול: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

רחמים מלול: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: היוזמה המצרית-הירדנית – מטעם סיעת חד"ש.

רחמים מלול: ינמק את ההצעה חבר הכנסת מוחמד ברכה.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

רחמים מלול: מטעם הממשלה יענה סגן שר החוץ.

רחמים מלול: אנחנו מחפשים כאן, מי זה סגן שר החוץ.

רחמים מלול: האם בכלל מונה סגן שר חוץ?

רחמים מלול: אולי מטעם יהדות התורה?

רחמים מלול: אני מתנצל בפני סגן שר החוץ.

רחמים מלול: לרגע חשבתי שאדוני הוא עדיין השר לענייני תפוצות.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עומד לנחות או אולי כבר נחת שר החוץ הירדני בישראל, על מנת לקדם את היוזמה המוכרת בשם – היוזמה הירדנית-המצרית, המצרית-הירדנית.

מוחמד ברכה: אבל ממשלת ישראל בראשותו של שרון ובהזדנבותו של פרס בחרה לקבל את שר החוץ הירדני בהפצצות לילה על תחנת מכ"ם סורית בעומק האדמה הלבנונית.

מוחמד ברכה: האירוע הזה הוא לא אירוע בודד ומבודד בהתנהגותה של הממשלה הזאת – – –

דוד טל: חבר הכנסת ברכה, אוכל לשאול אותך שאלה?

מוחמד ברכה: בהחלט, אדוני.

דוד טל: כמה זמן אדוני חושב שהממשלה והעם הזה היושב בציון יכולים להבליג ויכולים לשתוק ויכולים – – –

קריאות: – – –

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת טל.

קריאות: – – –

דוד טל: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת טל, תודה.

רחמים מלול: תודה.

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה עוד לא התחיל בדבריו.

רחמים מלול: תודה.

קריאות: – – –

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא לאפשר לדובר להמשיך.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני חבר הכנסת דוד טל, ברמה האישית יש לי כבוד אליך, אבל עד כמה אתה חושב ש-20% מהאוכלוסייה של אזרחי המדינה יכולים להמשיך ולהבליג ולבלוע ולשתוק נוכח דברי הרשע של הרב המנהיג הרוחני שלך?

דוד טל: – – – מרואן ברגותי – – –

מוחמד ברכה: מתי תגידו מלה על ההשתלחות של עובדיה יוסף נגד הערבים ונגד האוכלוסייה הערבית?

מוחמד ברכה: מתי?

קריאות: – – –

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: נא לאפשר לדובר להמשיך.

מוחמד ברכה: סטנדרדים כפולים, זה לא מתאים לאיש דתי – –

דוד טל: – – –

מוחמד ברכה: – – ולכן אני אגיד לך, אני חושב שמצפים מאדם כמוך ומאחרים מאנשי ש"ס שיהסו את הרב באומרו את הדברים האלה, דברי הבלע שנמשכים פעם אחר פעם במחזוריות נפשעת כנגד האוכלוסייה הערבית.

דוד טל: – – – חבל על הזמן.

יצחק כהן: זה לא הרב.

יצחק כהן: זה לא הרב.

מוחמד ברכה: אלא מי?

יצחק כהן: – – –

מוחמד ברכה: בחייך.

מוחמד ברכה: למי אתה מוכר את הלוקשים האלה?

רחמים מלול: חבר הכנסת כהן, אני מביא את זה בחשבון, אדוני.

עסאם מח'ול: – – –

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת מח'ול.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, ההפצצה הישראלית בלבנון הלילה היא קריאה למלחמה.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם מישהו בקהיליית המודיעין הישראלית מעריך שהסורים יספגו ויבליגו על המכה הזאת.

מוחמד ברכה: אבל מה שקורה ומה שעושה הממשלה גם בלבנון, אני רוצה לומר בקשר לכך, איפוק זה גם ביטוי של עוצמה, והניסיון שלא לדרדר מעבר להידרדרות הקיימת זה גם ביטוי של אחריות, אבל אי-אפשר, רבותי חברי הכנסת, לצפות לקורטוב של אחריות מהממשלה הזאת, שהורסת ומתכוונת להרוס ונותנת גיבוי לאולמרט בירושלים, שהורסת שכונה שלמה בח'ן-יונס, שמרעיבה והורגת ומחסלת ומפציצה בלבנון ודוחה יוזמות שבאות כדי להוציא את העגלה מהבוץ העמוק שהידרדרה אליו בגלל שרון ומדיניותו.

מוחמד ברכה: הנה תראו מה כתבו היום בעיתונים, אדוני שר התקשורת, חבר הכנסת ריבלין: ראש הממשלה מר שרון יאמר לשר החוץ הירדני היום, אין אופציה מדינית.

מוחמד ברכה: איזה מין חוסר אחריות?

מוחמד ברכה: איזו בשורה יש לממשלה הזאת לעם בישראל?

מוחמד ברכה: איזו בשורה יש לממשלה הזאת לעמי האזור?

מוחמד ברכה: איזה שקר היא מבצעת כשאמרה: רק שרון יביא שלום.

מוחמד ברכה: איזה שלום?

מוחמד ברכה: הוא אומר, אפילו אין אופציה של הידברות, אין אופציה מדינית, זאת אומרת יש רק אופציה של כוח ועוד כוח ועוד כוח.

מוחמד ברכה: אז בסדר, אפשר להשתכר – –

נסים זאב: – – –

מוחמד ברכה: – – אפשר להרגיש שפה יושבת המעצמה הגדולה ביותר במזרח התיכון ואפשר לדכא את העם הפלסטיני פעם ועוד פעם, ואפשר לסמוך על המשטרים הערביים שהם יצליחו לרסן או לדכא את העמים שלהם, ואפשר לסמוך על הגיבוי המוחלט של האמריקנים למדיניות הזאת, אבל עד מתי?

מוחמד ברכה: בסופו של דבר המדינה הזאת קיימת ורוצה להתקיים במזרח התיכון, ולא בשכנות ללוקסמבורג ולא לבלגיה ואפילו לא למקסיקו.

מוחמד ברכה: היא תגור פה, ועצם התפקיד שהיא לוקחת על עצמה, כעבד נרצע של האמריקנים ושל האינטרסים האמריקניים, זה בניגוד מוחלט לאינטרסים של העם בישראל, גם הערבים וגם היהודים וגם יהודים וגם ערבים.

מוחמד ברכה: לכן נפלה לממשלה הזאת מתנה מהשמים; באו המצרים, באו הירדנים, שתי מדינות שיש להן הסכם שלום עם ישראל, שחתמו על הסכם שלום עם ישראל, שעומדות בפני מצב קשה ביותר מול העמים שלהם, מצב קשה ביותר לנוכח ההפגזות, ההרעבה והמצור על העם הפלסטיני, ובאות כדי להציל משהו ממה שהן חתמו עליו, על הסכם השלום עם מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: הולכים ותופרים תוכנית, רבותי, תוכנית לפי מידותיו של שרון; לא מידותיו הפיזיות אלא מידות ההצהרות שלו.

מוחמד ברכה: מה אומרת התוכנית הירדנית-המצרית, אדוני היושב-ראש?

מוחמד ברכה: מר שרון אמר שהוא לא ינהל משא-ומתן תחת אלימות, טוב, אז באה היוזמה ואמרה: להפסיק את האלימות על-ידי ביצוע הסכם שארם-אל-שיח', הסרת המצור וכו' וכו' והפסקת ההרעבה והסרת המחסומים וכו'.

מוחמד ברכה: זה שרון שאמר שהוא לא רוצה אלימות.

מוחמד ברכה: שרון אומר שהוא יכבד את ההסכמים; הוא לא ינהל משא-ומתן מהנקודה שאליה הגיע המשא-ומתן בטאבה אלא הוא יכבד הסכמים חתומים.

מוחמד ברכה: הסכם שארם-אל-שיח', הסכם חתום.

מוחמד ברכה: הסעיף השני של היוזמה מה אומר, רבותי?

מוחמד ברכה: – לבצע את ההסכמים שנחתמו מאז אוסלו ועד "ואי"; חלק מהם הסכמים שנחתמו בממשלה שישב בה שרון והיתה בראשות הליכוד.

מוחמד ברכה: שרון אומר גם לדבר הזה: לא.

מוחמד ברכה: הנושא השלישי, וזה בהדרגה, אומרת היוזמה המצרית-הירדנית, שאחרי זה אנחנו נלך למשא-ומתן על הסדר הקבע וניישם אותו בתוך חצי שנה.

מוחמד ברכה: אחר כך, לנוכח הביקורת וההסתייגויות אמרו: בתוך שנה, וזה לא הדבר העיקרי.

מוחמד ברכה: שרון והממשלה שלו ופרס המזדנב אליו אומרים לא ליוזמה כזאת שנתפרה על-פי ההצהרות של שרון עצמו.

מוחמד ברכה: מה זה אומר, אדוני היושב-ראש?

מוחמד ברכה: מה זה אומר, רבותי חברי הכנסת?

מוחמד ברכה: מה זה אומר, כל העם בישראל, כל אזרחי המדינה, מה זה אומר?

מוחמד ברכה: זה אומר, שהממשלה הזאת לא רק שהיא דוחה את היוזמה הזאת, לא רק שהיא דוחה את ביצוע ההסכמים החתומים, לא רק שהיא לא רוצה להפסיק את האלימות, אלא היא רוצה להמשיך את הדיכוי נגד העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: לא רק שהיא לא רוצה ללכת להסדר הקבע, ושרון אומר כבר היום שאין אופציה מדינית, אלא היא אומרת בעצם שאין מקום אפילו למשא-ומתן למראית עין, מראית עין של משא-ומתן.

מוחמד ברכה: ואני אומר לכם, ממשלה כזאת דוחפת וגוררת את המדינה ואת האזור לכיוון של תבערה.

מוחמד ברכה: השתיקה על הניסיון להריסת בתים, ההחלטה של אולמרט להרוס 17 או 19 בתים בירושלים, למה זה יביא?

מוחמד ברכה: לאן זה יוביל?

מוחמד ברכה: הריסת השכונה השלמה בח'ן-יונס, לאן זה יוביל?

מוחמד ברכה: המשך ההרעבה והמחסור במזון בתוך האוכלוסייה הפלסטינית בשטחים, לאן זה יוביל?

מוחמד ברכה: כל זה בהעדר מראית עין של אופק מדיני, אדוני היושב-ראש, מראית עין.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, רבותי, אני חושב שהממשלה הזאת היא ממשלה שתביא אסון על המדינה, תביא אסון על האזור.

מוחמד ברכה: אני לא תליתי ולא הייתי מאלה שתלו תקוות בשרון ולא הייתי מאלה שהוקסמו באשליות, שהופרכו גם על-ידי התקשורת ועל-ידי פוליטיקאים, לרבות אנשים בתפקידים מאוד בכירים בעולם הערבי, שאמרו: בואו ניתן צ'אנס, בואו ניתן אפשרות, בואו נשמע, בואו נראה לאן האיש הזה הולך.

מוחמד ברכה: אני לא הייתי מאלה שהוקסמו מהדברים האלה, ולכן אני לא תולה הרבה תקוות בשרון ובממשלה שלו, ולמרבה הצער אני גם לא תולה תקוות בשותף שלו, ואני מתנצל, טעיתי, במזדנב שלו, מפלגת העבודה ומר פרס.

מוחמד ברכה: מראית עין של מפלגה – בלוף.

מוחמד ברכה: זאת לא מפלגה.

מוחמד ברכה: ב-6 בפברואר אנשי מפלגת העבודה נבחרו להיות באופוזיציה; סולקו מהשלטון.

מוחמד ברכה: לא שאני שמח על האלטרנטיבה, אבל הם צריכים לשרת את העם באופוזיציה ולא להזדנב תחת הרצון העז הזה, הבלתי-מרוסן, של שררה.

מוחמד ברכה: בטח, כמובן, פרס יגיד אחרי ההפגזות הראשונות ביום ציון ועידת הפסגה הערבית, שרון מיתן אותי, והוא הולך ומשווק את שרון כאדם שהוא מתון ממנו.

מוחמד ברכה: האם זה נכון?

מוחמד ברכה: מישהו פה באולם הזה או בכל מקום במדינה יכול להאמין לשקר הזה, ששרון מתון מפרס?

מוחמד ברכה: מר שריד דיבר לפני על נציג המזרח התיכון הישן מול נציג המזרח התיכון החדש: איזה חדש ואיזה נעליים?

מוחמד ברכה: על מה מדברים?

מוחמד ברכה: פרס חייב לתת גיבוי לשרון על מנת להצדיק את ישיבתו התמוהה בתוך הממשלה.

מוחמד ברכה: חתן פרס נובל לשלום, שנותן גיבוי להפגזות נגד אוכלוסייה אזרחית, שנותן גיבוי לחבלה מתמדת בתהליך השלום ובתהליך המדיני, אינו ראוי לפרס נובל לשלום.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שיש מקום לשלול מהאיש הזה, שמעון פרס, את פרס נובל לשלום, על שקר הוא קיבל את הפרס.

מוחמד ברכה: היום שיגרתי מכתב, אדוני היושב-ראש, לוועדת פרס נובל לשלום, בבקשה לשלול את הפרס הזה ממר פרס, אשר מועל במטרת הפרס הזה, מועל בהיותו אופוזיציה, מועל בהיותו נציג של המזרח התיכון החדש.

ראובן ריבלין: רק לערפאת צריך להשאיר את הפרס.

מוחמד ברכה: רק לערפאת, בהחלט רק לערפאת.

מוחמד ברכה: ערפאת, יאסר ערפאת, מנהיג העם הפלסטיני, מנהל מערכה כדי שהוא ישתחרר מהכיבוש, וכדי שאתה, אדוני שר התקשורת, מר רובי ריבלין, תשחרר מהכיבוש שלך של העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: המלחמה שמתרחשת בשטחים היא לא מלחמה על ביטחונה של מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: זה שקר גדול.

מוחמד ברכה: היא לא מלחמה על קיומה של מדינת ישראל – זו מלחמה על הכיבוש, על המשך הכיבוש.

רחמים מלול: נא לסיים.

מוחמד ברכה: ולכן אני תמה על הסטנדרדים הכפולים.

ראובן ריבלין: אל תשכח גם את זכות השיבה.

מוחמד ברכה: בהחלט.

מוחמד ברכה: אני תמה על הסטנדרדים הכפולים שאופפים את כל העולם.

מוחמד ברכה: כל העולם קם על רגליו כאשר דיברו על מילושביץ ביוגוסלביה ועל פשעים שיוחסו לו.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, כי הפשעים שהוכחו – לא יוחסו – לאריק שרון, חמורים לא פחות, והוא צריך לעמוד למשפט על פשעים נגד האנושות ונגד עם.

רחמים מלול: תודה.

מוחמד ברכה: זה לא ייתכן.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד גם לחברי הממשלה, זה לא יעבור.

מוחמד ברכה: אם לא היום, מחר, אם לא בעוד חודש, בעוד חודשיים, בעוד שנה, בעוד שנתיים.

מוחמד ברכה: אנשים ישלמו את המחיר על פשעים נגד עם, על רצח עם כלפי העם הפלסטיני.

רחמים מלול: אדוני, הזמן עבר.

מוחמד ברכה: תסתכלו על עצמכם בראי.

ראובן ריבלין: אדוני שומע מה הוא אומר?

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: פושעים צריכים לעמוד בפני בית-המשפט.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אתה צריך לסיים, זמנך תם לפני שתי דקות.

ראובן ריבלין: – – –

מוחמד ברכה: אומר לך עוד משהו – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, הזמן תם לפני שלוש דקות.

רחמים מלול: משפט סיום בבקשה.

זאב בוים: הגיע הזמן שלא תהיו פה.

עסאם מח'ול: – – –

זאב בוים: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת בוים.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול.

מוחמד ברכה: עוד לא נולד – – –

זאב בוים: זהו, צריך להוציא אותם מפה.

עסאם מח'ול: אתם צריכים לעמוד לפני בית-משפט בין-לאומי על פשעי מלחמה.

מוחמד ברכה: אתה משלה את עצמך, אתה צוחק על עצמך.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, נא לסיים.

רחמים מלול: אדוני מדבר כבר שלוש דקות מעבר לזמן.

מוחמד ברכה: מפריעים לי.

רחמים מלול: גם את זה הבאתי בחשבון.

עסאם מח'ול: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, נא לאפשר לו לסיים.

רחמים מלול: משפט סיום, בבקשה.

מוחמד ברכה: הדברים שאני אומר כאן הם ניסיון להעמיד ראי בפני החברה הישראלית, כדי שתראה את עצמה.

זאב בוים: אלה דברי הסתה ובלע.

רחמים מלול: חבר הכנסת בוים, תן לו לסיים.

מוחמד ברכה: תראו איך אתם נראים בעולם, תראו איך אתם נראים לעמים – העם הפלסטיני, הירדנים, האירופים.

מוחמד ברכה: אי-אפשר לסמוך לעולם ועד על התמיכה האמריקנית.

מוחמד ברכה: גם האמריקנים בסופו של דבר יעשו את החישוב של האינטרסים שלהם באזור, ואם הם יגיעו למסקנה שישראל לא תספק את האינטרסים שלהם, הם יפנו לה עורף.

מוחמד ברכה: לכן צריך לבנות את המדיניות ואת ההתנהגות של ממשלת ישראל ושל מדינת ישראל על הצורך לפעול בתוך האזור הזה, ולא כזנב, או כעבד נרצע, לאמריקנים.

מוחמד ברכה: לכן, עם כל חומרת הדברים וחריפותם, אני רוצה, אדוני שר התקשורת, שתראה בראי איך אתה נראה.

מוחמד ברכה: איך נראים ילדים על חורבות בתיהם.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אני מבקש ממך בפעם השנייה לסיים.

מוחמד ברכה: שולחים מסוק נגד מסוק – – –

רחמים מלול: האם אדוני רוצה להשתלט על המיקרופון בכוח?

רחמים מלול: אני מבקש ממך כבר חמש פעמים לסיים.

מוחמד ברכה: לכן, רבותי – – –

רחמים מלול: עכשיו מגיע הלכן.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: רבותי, הגיע הזמן שמישהו יתעשת.

מוחמד ברכה: הגיע הזמן שיסתכל על החברה הזאת ועל ההתנהגות של הממשלה הזאת בראי.

מוחמד ברכה: אני חושב, שצו השעה, האינטרס של העם בישראל הוא, שהממשלה הזאת תסתלק לכל הרוחות כמה שיותר מוקדם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

נסים זאב: אתה הראי של אש"ף, אתה הראי של הטרור, אתה הראי של ה"חיזבאללה".

נסים זאב: תסתלק מפה, טרוריסט.

מיכאל קליינר: אתה מייצג את האויב, ואנחנו מאפשרים את הדבר הזה.

נסים זאב: אתה מייצג כאן את הטרור.

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: אתה יותר מדי קטן.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, שב במקומך והירגע.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: סגן שר החוץ, חבר הכנסת מלכיאור, ישיב על ההצעה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני באמת מצטער על ההתלהמות בדברים של חבר הכנסת ברכה.

מיכאל מלכיאור: אני חשבתי שהוא רצה לדבר על היוזמה המצרית-הירדנית, שבוודאי לא היתה באה לעולם אם המצרים והירדנים היו רואים את הדברים כדברי חבר הכנסת ברכה.

מיכאל מלכיאור: בכל זאת אבחר לענות לגופו של עניין, כלומר על ההצעה, ולא על הדברים כפי שהם נאמרו פה.

מיכאל מלכיאור: קודם כול, ברמה הטכנית אני חייב להגיד, שהיוזמה שנקראת היוזמה המצרית-הירדנית היא יוזמה שלא הוצגה בשום אופן בפני ממשלת ישראל, לא בפני ראש הממשלה, לא בפני שר החוץ ולא בפני שום גורם רשמי אחר.

אחמד טיבי: היא הוצגה, הם לא קיבלו אותה.

מיכאל מלכיאור: לא, הם לא דחו.

אחמד טיבי: אם כך, הם מתייחסים ליוזמה סתם כך באוויר?

מיכאל מלכיאור: תשמע את הדברים, ואחר כך תבחן איך אתה רוצה להגיב.

רחמים מלול: אם תהיינה שאלות אחרי דבריו של סגן שר החוץ, אשקול אם לתת לכם לשאול.

מיכאל מלכיאור: אם וכאשר נקבל הצעה כלשהי – יש כל מיני הצעות באוויר, וזה מותר, וזה בסדר.

מיכאל מלכיאור: אם וכאשר נקבל הצעה בצורה רשמית, בוודאי ממשלת ישראל תדון בה ותתייחס לגופו של עניין.

אחמד טיבי: – – –

מיכאל מלכיאור: אני גם רוצה להגיד, שמאחורי היוזמות השונות שמופרחות באוויר, בניגוד לדברים ששמענו פה, עומד רצון טוב של מי שרוצה ומבקש להביא להפסקת האלימות באזור ולחפש דרכים לשוב לשולחן המשא-ומתן.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, אני חושב שחשוב להדגיש מטעם הממשלה, שאנחנו לא מעוניינים שהתוצר של הרבה רצון טוב להפסקת האלימות יהיה בינאום הסכסוך, אלא אנחנו מעוניינים להגיע להסכמה ישראלית-פלסטינית שתביא קודם כול להפסקת האלימות, ואחר כך תאפשר לצדדים לנהל משא-ומתן רציני.

מיכאל מלכיאור: בראייתנו אין תחליף להידברות ישירה.

מיכאל מלכיאור: כל ההסכמים שהגענו אליהם במזרח התיכון היו תוצאה של הידברות ישירה, ולדעתנו רק מה שיוסכם בינינו לבין הפלסטינים יעבוד בשטח.

עסאם מח'ול: מי ירה במשלחת הפלסטינית?

מיכאל מלכיאור: לגבי ממשלת ישראל וקווי היסוד שלה – מי שמעיין היטב בקווי היסוד רואה, שיש בהם הרבה מאוד מרחב תמרון כדי לתת מענה על סוגיות הקשורות ליחסינו עם הפלסטינים, ויש להם גם בסיס להסכמות שיכולות לדעתי להתקבל על-ידי המצרים והירדנים.

מיכאל מלכיאור: יש בהם התחייבות לכבד את כל ההסכמים החתומים, בכללם הסכמי אוסלו והסכמי-ואי, על בסיס של הדדיות בין הצדדים.

מיכאל מלכיאור: יש הסכמה על אי-הקמת התנחלויות חדשות, וגם בנושא של ההתנחלויות הקיימות, הביטוי בקווי היסוד של הממשלה זה "מתן מענה לצרכים השוטפים של ההתנחלויות הקיימות".

מיכאל מלכיאור: יש בהם הסכמה על היות החלטות 242 ו-338 בסיס למשא-ומתן, ויש אף מוכנות מצד ישראל לפשרות כואבות, לרבות היערכות מחדש בשטחים.

מיכאל מלכיאור: גם זה כתוב בקווי היסוד של הממשלה.

עסאם מח'ול: מה המדיניות של ראש הממשלה?

מיכאל מלכיאור: מה שחשוב באמת הוא, שהצד הפלסטיני – –

עסאם מח'ול: מה המדיניות של הממשלה?

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, זה לא הוגן.

רחמים מלול: תנו לו לענות.

מיכאל מלכיאור: – – יפסיק את הפיגועים והטרור, כדי שנוכל לשים סוף למעגל הדמים, לשפר את האווירה, ואחר כך לשוב לשולחן המשא-ומתן.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, שינית מקום?

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: ההפרעות לא השתנו.

טלב אלסאנע: אנחנו עושים כאן ממשלת אחדות לאומית.

מיכאל מלכיאור: לגבי עצם העניין.

מיכאל מלכיאור: אין אנחנו פוסלים רעיונות, ואנחנו לא נעולים בפני שום יוזמות מדיניות.

מיכאל מלכיאור: עכשיו, בשעות האלה, מבקר שר החוץ הירדני בישראל; בוודאי הוא יציג רעיונות ומחשבות לגבי המצב באזור, ואנחנו נאזין לו בכובד ראש ובשיקול דעת, ונטפל כראוי בהצעות שהוא מביא.

מיכאל מלכיאור: עצם העובדה שמדינות ערביות, החתומות אתנו על הסכם שלום, מוכנות להשקיע מאמץ כדי לעצור את שפיכות הדמים ולהעביר את מרכז הכובד אל שולחן הדיונים, יש בה מן החיוב, בניגוד למה שנאמר קודם.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, צריך להיות ברור שחזרה לשולחן המשא-ומתן על הסדרים עתידיים מחייבת בראש ובראשונה הפסקת האלימות והטרור.

מיכאל מלכיאור: חזרה למצב ששרר בספטמבר 2000, חידוש שיתוף הפעולה הביטחוני והפסקת ההסתה הפלסטינית יהוו שלב ראשון בניסיון לבנות מחדש את האמון בין הצדדים.

מיכאל מלכיאור: ישראל שואפת לשלום אמת עם כל שכניה.

מיכאל מלכיאור: ישראל תעשה כל מאמץ כדי למנוע פגיעה בקרב האוכלוסייה הפלסטינית, החפה מפשע, ולהקל את מצוקתה – מובן שהפסקת האלימות תסייע להאיץ מגמה זו.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מקווה, עם החיוב שאני רואה ביוזמות הירדניות-הפלסטיניות שאולי יגיעו אלינו, אני מאוד מקווה שהם קודם כול ישלחו את השגרירים שלהם חזרה לישראל, כחלק מהמאמץ לשפר את האווירה באזור.

מיכאל מלכיאור: אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום.

רחמים מלול: תודה לסגן השר.

רחמים מלול: לפני שנעבור להצעות אחרות – השר ריבלין.

רחמים מלול: אדוני רצה להתערב בדיון, בבקשה.

מוחמד ברכה: כבר היתה תשובת הממשלה.

רחמים מלול: אפשרתי לשר ריבלין לומר את דברו, כדי שהדיון ייהפך למעניין ולמרתק.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: אנא הכינו את קריאות הביניים.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, לכל שר יש זכות לעלות ולהתערב בדיון, שהרי עדיין לא קיים דיון כאן, או לענות על הצעה לסדר-היום, כאשר הדבר נוגע למשרדו.

ראובן ריבלין: הואיל וחבר הכנסת ברכה עלה לכאן – –

טלב אלסאנע: איך זה נוגע למשרד התקשורת?

ראובן ריבלין: – – והאשים את חיילי צה"ל, כולם, כפושעי מלחמה, אני חושב שהדברים שנאמרו על-ידי חבר הכנסת ברכה הם עניינו של משרדי כמו עניינה של כל ממשלה.

עסאם מח'ול: הוא האשים את הממשלה.

ראובן ריבלין: במזרח התיכון שאנחנו נמצאים בו – –

מוחמד ברכה: דגל שחור, אדוני העורך-דין, דגל שחור מתנופף מעל מה שעשיתם לעם הפלסטיני.

ראובן ריבלין: – – סגן השר והשר לשעבר מלכיאור, שהוא בעל נימוסים וגינונים אירופיים, מצא לנכון לענות לכם בדרך שחלילה נשמעת כהתנצלות או כאפולוגטיקה.

מוחמד ברכה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, השר ריבלין לא הפריע לך כשדיברת.

ראובן ריבלין: אני אומר כאן דברים ברורים, חד-משמעיים.

ראובן ריבלין: ממשלת ישראל, חבר הכנסת ברכה, ויפנימו זאת כל אזרחי ישראל וכל אלה שמתנגדים לקיומה, לא מבין אזרחי ישראל, מבין אויביה, לא תנהל עוד משא-ומתן תחת איום טרור כלשהו.

ראובן ריבלין: וטרור הוא טרור, הוא טרור.

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, מתחילת הדיון אתה מפריע.

רחמים מלול: אנא אפשר לשר לענות.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, מה זו הלהקה הפרועה הזאת.

ראובן ריבלין: עם ישראל, שחזר לארצו ולמולדתו, ממשיך להתמודד בכל המערכות שהוא עומד לפניהן, ויעמוד מול האויב הקם עליו להורגו – –

מוחמד ברכה: על איזה טרור אתה מדבר?

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, תירגע.

רחמים מלול: אני מבקש ממך להירגע.

ראובן ריבלין: – – לנסות ולגרשו מעל אדמתו.

עסאם מח'ול: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אדוני מתעקש להמשיך להפריע?

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אנא, לפני שאתחיל לקרוא לסדר.

ראובן ריבלין: עם ישראל לא צריך שום התנצלות ושום נימה שבה יישמע כאילו אנחנו מבקשים את סליחתו של מישהו.

מוחמד ברכה: אתה משקר, זו דמגוגיה.

עסאם מח'ול: – – –

רחמים מלול: גם בישיבת פגרה אפשר לקרוא לסדר.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עסאם מח'ול: – – – אתה משקר.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, קראתי לך לסדר בפעם הראשונה.

ראובן ריבלין: אנחנו נשיב מלחמה נגד כל אחד שיקום עלינו על מנת לחסלנו, להורגנו או להוציאנו ממולדתנו, ממדינתנו, מדינת ישראל, שאין דמוקרטית ממנה בעולם, לא במזרח התיכון – – –

עסאם מח'ול: ממשלה של טרור.

מוחמד ברכה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

זאב בוים: תוציא אותו החוצה, אדוני היושב-ראש, מה זאת ההתפרעות הזאת?

ראובן ריבלין: – – – ויעידו על כך הדברים הנשמעים מעל במה זו – – –

מוחמד ברכה: – – –

עסאם מח'ול: ממשלה של טרור, של מוציאי ילדים להורג, זה מה שאתם.

בנימין אלון: החוצה.

ראובן ריבלין: – – – הנמצא כאן.

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, קראתי אותך לסדר בפעם השנייה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: עד לפני כמה חודשים – – –

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אנא שב.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

רחמים מלול: סדרנים, נא להוציא את חבר הכנסת מח'ול.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, נא לצאת.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: (חבר הכנסת ע' מח'ול יוצא מאולם המליאה.)

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, עד 6 בחודש פברואר נשמעה מהצד הזה של הבית – –

קריאות: – – –

עסאם מח'ול: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת מח'ול, נדמה לי שסיפקתי את תאוותך לצאת.

ראובן ריבלין: – – נימה של שמחה לאיד כלפי מדינת ישראל והעם היהודי, שנחלשה רוחו ואינו משיב מלחמה שערה נגד הקמים עליה לחסלה, להורגה ולהוציאה מעל אדמתה.

טלב אלסאנע: זו דמגוגיה זולה.

ראובן ריבלין: היום – קול בכי, קול נהי, קול תמרורים נשמע מהצד הזה, ואולי יש בכך סימן להתפתחות, שאכן אנחנו מגיעים לרגעים הנכונים – – –

קריאות: – – –

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, מה זה הדבר הזה?

זאב בוים: לא נותנים פה לדבר.

מוחמד ברכה: הוא חבר ממשלה שעושה טרור.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

רחמים מלול: חבר הכנסת בוים, אנא שוב למקומך.

רחמים מלול: שוב למקומך.

רחמים מלול: אדוני, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

מיכאל קליינר: תוציא את חבר הכנסת ברכה מהבניין, שלא יחזור הנה בכלל.

ראובן ריבלין: ירשה לי, אדוני, להשיב לחבר הכנסת הנכבד, חבר הכנסת ברכה, אשר דיבר בשמו ובשם סיעתו ובשם 20 חברי כנסת שאפשרו לו לדבר בבית זה – –

מיכאל קליינר: הוא קורא לנו רוצחים, צריך להעיף אותו מכאן.

ראובן ריבלין: – – ואני שמעתי בקשב רב את כל אותם דברים, שאנחנו, ישראל, איזו גרורה אמריקנית, העושה כאן איזה שירות לגוף אימפריאליסטי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אנחנו נמצאים פה אם האמריקנים מסכימים ואם האמריקנים לא מסכימים, אם האמריקנים בקמפ-דייוויד אומרים לנו תחזירו את ירושלים או לא תחזירו את ירושלים.

מוחמד ברכה: תהיו פה – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים פה על אפם וחמתם של אנשים אשר מעולם לא הסכימו שנהיה כאן.

ראובן ריבלין: עם זאת, גם המצרים וגם הירדנים – –

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, נדמה לי שהגזמתם.

ראובן ריבלין: – – כבר הבינו את הדבר המובן מאליו, שעם ישראל לא יוותר על מדינתו.

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, תן לו לסיים.

ראובן ריבלין: כל מה שאומר ראש הממשלה, ואתם צריכים כגשר – – –

טלב אלסאנע: מה אתם מציעים?

ראובן ריבלין: אני כבר מציע לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, למה אתה גונב את ההצגה מחבר הכנסת ברכה?

טלב אלסאנע: מה המדיניות שלכם?

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע.

ראובן ריבלין: תאמר כמה מלים כדי שיראו שזו גם הצעה שלך.

ראובן ריבלין: תאמר.

רחמים מלול: אדוני, אני מחלק את רשות הדיבור.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לומר דבר אחד ברור: אתם, ערביי ישראל, המשמשים גשר בינינו ובין אלה שנועדנו, או נגזר עלינו לחיות אתם, לכו אליהם כגשר ותסבירו להם: לא איומים ולא ביצועים, לא טרור ולא שפיכות דמים, כל אלה לא ימנעו מאתנו להגן על חיינו – –

מוחמד ברכה: אתה מגן על האלימות.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, זה בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: – – וכל אותם פורעים שפרעו בנו במשך 200 שנה, נשיב להם מלחמה – – –

קריאות: – – –

רחמים מלול: יש קריאות ביניים, ויש השתוללות.

רחמים מלול: קראתי אותך, חבר הכנסת ברכה, לסדר פעמיים, ואני עומד לקרוא אותך לסדר בפעם השלישית.

ראובן ריבלין: ממשלת ישראל תדון בנושאים המדיניים, חבר הכנסת ברכה, רק כאשר תיפסק האש לחלוטין.

מוחמד ברכה: אתה מגן על הכיבוש.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה.

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: במדינת ישראל – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

זאב בוים: תוציא אותו החוצה.

ראובן ריבלין: – – בהיסטוריה שלנו כאן, פעמים רבות – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אתם מתחרים ביניכם מי יצא ראשון?

רחמים מלול: אחד כבר יצא.

רחמים מלול: זה פופולרי אצלכם להיות מוצאים מהמליאה?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: בהיסטוריה הקצרה של מדינת ישראל לא אחת נאמר – –

רחמים מלול: אדוני, זו כבר השתוללות, אלה לא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: – – על שיח'-באדר שהיא אדמה כבושה – –

רחמים מלול: נא לסיים.

ראובן ריבלין: – – ואני אומר בשם ממשלת ישראל – שיח'-באדר איננה אדמה כבושה, אלא חלק ממדינת ישראל, ושיח'-באדר – לכל אלה מצופינו שאינם יודעים – זה המקום שבו אנחנו נמצאים ובו נמצא משכן הדמוקרטיה הישראלית – –

מוחמד ברכה: – – –

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: – – אין הבדל בינה לבין ירושלים – –

רחמים מלול: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, והפעם השלישית מייד תגיע.

רחמים מלול: תודה.

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: – – ובינה לבין חלקים אחרים בארץ-ישראל הנמצאים היום בשליטתה של מדינת ישראל, וחלקם גם בריבונותה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: לכו לאחיכם.

ראובן ריבלין: לכו כגשר ואמרו להם: אנחנו חיים יחד – –

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: – – במדינה דמוקרטית, ואנחנו אומרים לכם: אזרחי מדינת ישראל עקשנים לקיים את מדינתם כאן באזור הזה.

ראובן ריבלין: יהיה חדש, יהיה ישן, שהרי ההיסטוריה שלנו כבני אברהם אבינו, בת 3,800 שנה – –

מוחמד ברכה: – – – רובי, אתה לא מבין?

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: – – לכו ואמרו להם: איומים כאילו אנחנו כובשים, אנחנו פושעי מלחמה – אני פשוט לא יכול למצוא את המלה כדי להשיב לך באותן מלים שדיברת בהן.

טלב אלסאנע: כי אין לך.

ראובן ריבלין: אין אדם בעולם הזה שלא רואה בתנועה הציונית את התנועה המוסרית ביותר שהיתה בעולם במאה ה-20 – – –

מוחמד ברכה: – – –

אחמד טיבי: – – –

טלב אלסאנע: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אני כבר מוציא אותך החוצה.

ראובן ריבלין: ואם לא תאמרו זאת ואם לא תפנימו זאת, לעולם לא נוכל לחיות בשלום.

רחמים מלול: תודה רבה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: – – – רק אתם, לכו ואמרו – – –

טלב אלסאנע: – – –

זאב בוים: – – – מה זה הדבר הזה?

ראובן ריבלין: נכון.

אליעזר כהן: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע.

ראובן ריבלין: – – – אברהם אבינו, ודעו לכם – אנחנו, שנתנו לכם לאפשר את קיומו של הניסיון הנקרא הסכם אוסלו, שאחריו בא ההסכם הקשה של חלוקת חברון, שאתם בקולותיכם הפקדתם את שמירתם של יהודים בשכונותיה היהודיות של חברון בידי אותם אנשים הנמצאים באבו-סנינה, אתם אשר מציינים לשבח וקוראים להם לוחמי חופש, לאותם שיורים ברובים שנתתם להם עם ממשלות ישראל על מנת להגן על התושבים היהודים בחברון – אתם צריכים לתת את הדין על פשעי מלחמה, ולא מי שעמדו ועומדים על מנת להגן על שלומה, שלמותה – –

מוחמד ברכה: לא שלומה ולא שלמותה – – –

ראובן ריבלין: – – ואחדותה של מדינת ישראל בארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: לכו ואמרו להם: לעולם לא תיפח ולא תיפול רוחו של העם היהודי – –

מוחמד ברכה: – – –

רחמים מלול: מוחמד.

ראובן ריבלין: – – ואנחנו נעמוד כאן ונשיב מלחמה שערה גם כאשר יתחילו ליילל, כי רק לפני חודשים מספר שמענו קולות שמחה, קולות צהלה, כאילו עם ישראל איבד את ביטחונו, כאילו הנה הגאולה, אל-עאודה, השיבה, שפירושה סילוקם של יהודים מארץ-ישראל – לא יקום ולא יהיה, וזה דברה של ממשלת ישראל הרחבה, הממשלה הלאומית.

מוחמד ברכה: דמגוגיה זולה.

מוחמד ברכה: אין סכנה למדינת ישראל.

מוחמד ברכה: יש סכנה – – –

רחמים מלול: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: דמגוגיה היא לבוא ולומר על חייל וגיבור במדינת ישראל – אם יהיה זה אמנון שחק או וילנאי, אם אריק שרון או – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: – – – שהם פושעי מלחמה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אין פשע של אזרח במדינה – –

רחמים מלול: אדוני, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

רחמים מלול: נא להוציא אותו.

רחמים מלול: תודה.

ראובן ריבלין: – – גדול יותר מהפשע לומר על ראש ממשלתו שהוא פושע מלחמה.

דוד טל: חזק וברוך.

רחמים מלול: הנה, בדיוק בתום הדברים.

רחמים מלול: נא להוציא את חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: – – – להצביע – – –

רחמים מלול: אדוני יצביע.

רחמים מלול: אני אדאג שאדוני יצביע.

רחמים מלול: הצעה אחרת לחבר הכנסת דהאמשה – אינו נוכח.

רחמים מלול: אם כן, הצעה אחרת לחבר הכנסת טיבי, ולאחר מכן הצבעה.

נסים זאב: – – –

רחמים מלול: אי-אפשר מבחינה תקנונית, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: – – –

רחמים מלול: אדוני יתווכח עם סגן המזכיר.

רחמים מלול: יש לי כאן סדר שמסר לי סגן המזכיר.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: מעניין לעניין, אבל כמעט באותו עניין – – –

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: הדברים שלי מופנים אליך, חבר כנסת זאב.

אחמד טיבי: הדברים שלי מופנים אליך ואל כמה מהחברים שלך.

אחמד טיבי: בעקבות ההתייחסות לדברים של עובדיה יוסף – זה יעניין אותך – –

רחמים מלול: חבר הכנסת קליינר.

רחמים מלול: הוא סיעת יחיד.

אחמד טיבי: – – אני שמעתי שאתם מודאגים מאוד שמא ערבי הולך להתנקש בעובדיה יוסף.

אחמד טיבי: ככה קראתי בעיתונים.

אחמד טיבי: אני רוצה להרגיע אותך.

אחמד טיבי: עובדיה יוסף לא ימות כתוצאה מהתנקשות של ערבי.

אחמד טיבי: כאשר הוא ייפח את נשמתו, זה יהיה מתוך הרעלה – – –

נסים זאב: אתה – – –

אחמד טיבי: – – – זה בגלל הרעלה של המחשבות הארסיות שלו – –

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: – – או בגלל הכשת נחש מנחשי ש"ס – תקשיב טוב.

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: האיש הזה הוא איש גזעני, והוא – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב, אנא, חזור למקומך.

אחמד טיבי: האיש הזה הוא איש גזעני.

אחמד טיבי: הוא לא ימות – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב, אני מבקש לשוב למקומך.

אחמד טיבי: בערבית אומרים: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי, אולי תשמור על לשון יותר נקייה?

רחמים מלול: אולי אדוני ישמור על לשון נקייה?

אחמד טיבי: סליחה, תקשיב טוב.

רחמים מלול: אדוני, זמנך תם.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אתה הפסקת אותי – –

רחמים מלול: אדוני, זמנך תם.

אחמד טיבי: – – והוא גם הפסיק אותי.

אחמד טיבי: אמרתי לך, טוז פיהכ – – – אבל לא פעם אחת "טוז".

אחמד טיבי: טוז טוזין – – – אתם חבורה של גזענים.

נסים זאב: תסתכלו איזה טרור, תסתכלו פה על הבית הזה – – –

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת.

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: סגן השר הציע להסיר את ההצעה מסדר-היום.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: מי בעד דיון במליאה כהצעת המציע ומי בעד הסרה?

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 3 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 20 נמנעים – 1 ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהנושא הוסר מסדר-היום ברוב של 20 מתנגדים, שלושה בעד, נמנע אחד.

מוחמד ברכה: לא רוצים אפילו לדבר על זה.

מוחמד ברכה: ממש מוזר – – –

רחמים מלול: תודה.

זאב בוים: יותר מדי שמענו – – –

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא, שאני מקווה שהדיון בו יהיה יותר רגוע: מצוקת הסטודנטים בישראל – –

אליעזר כהן: – – – סמרטוט – – –

מוחמד ברכה: שמעת מה שהוא אומר?

רחמים מלול: – – הצעה דחופה לסדר-היום מטעם סיעת שינוי.

רחמים מלול: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אליעזר זנדברג ותשיב שרת החינוך.

אליעזר כהן: – – – דהאמשה, חבר הפרלמנט הסורי.

קריאה: שתוק, שתוק.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים למצוקות אחרות.

אליעזר כהן: – – –

קריאות: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת כהן, תודה.

מוחמד ברכה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אדוני בחוץ.

רחמים מלול: אדוני הצביע.

מוחמד ברכה: שמעת מה שהוא אומר?

רחמים מלול: אדוני הצביע והוא צריך להיות מחוץ למליאה.

מוחמד ברכה: שמעת מה שהוא אומר?

מוחמד ברכה: – – –

רחמים מלול: שמעתי או לא שמעתי, תשאיר את זה לרופא האוזניים שלי.

מוחמד ברכה: – – –

רחמים מלול: אדוני צריך להיות מחוץ למליאה.

מוחמד ברכה: – – –

רחמים מלול: אז אדוני יצא מחוץ למליאה.

רחמים מלול: תודה.

אליעזר כהן: אין לך מה לעשות כאן – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת כהן, אני פונה לכבודך.

רחמים מלול: האם אדוני מוכן לחזור מהביטוי שהושמע?

אליעזר כהן: לא, אני לא חוזר בי.

מיכאל קליינר: הוא עדין מדי – – –

רחמים מלול: טוב, ביקשתי.

רחמים מלול: אדוני לא רוצה לחזור, זו גם זכותו.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת קליינר.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת זנדברג.

מוחמד ברכה: היושב-ראש לא מוצא לנכון להעיר על זה?

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה, אבקש ממך לצאת מחוץ למליאה.

מוחמד ברכה: אתה נציג האו"ם כאן – – –

קריאות: – – –

רחמים מלול: אדוני יצא מחוץ למליאה.

רחמים מלול: אדוני משתלט בכוח על המליאה.

רחמים מלול: האם זה ידוע לך?

רחמים מלול: אני מבקש מהסדרן להוציא אותו.

נסים זאב: משתלטים פה על הבית הזה – – –

מיכאל קליינר: כל מלה אמת.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב, תודה.

רחמים מלול: (חבר הכנסת מ' ברכה יוצא מאולם המליאה.)

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, בהנחה שהגנון נגמר, נעבור לעסוק בעניינים אחרים, ואני מבקש לדבר במסגרת הדקות שניתנו לי על נושא משולב – –

קריאות: – – –

רחמים מלול: רבותי, אנחנו במצוקת הסטודנטים.

אליעזר זנדברג: – – שקשור למצוקת הסטודנטים, אבל גם לאספקט הרחב יותר של השירות הצבאי, שקשור קשר הדוק לסטודנטים ולקבוצות אחרות, ואני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש – אני סבור שהחברה הישראלית נמצאת היום על פרשת דרכים, בפירוש בצומת שבו צריכים לקבל החלטות, והחלטות חשובות לעתיד לבוא.

אליעזר זנדברג: הייתי אומר אולי בשתי מלים – אנחנו צריכים להכריע בין התעוררות לבין התפוררות, ואנחנו נמצאים ברגע קריטי, רגע קריטי של ממש.

אליעזר זנדברג: אם נסתכל קדימה וננסה לראות כיצד דברים עשויים להתפתח בעתיד – גם בעתיד הקרוב, גם בטווח הקרוב, הבינוני והארוך – אפשר להצביע על מגמות ובעיות קשות ומסוכנות שעתידות להשפיע על עצם הקיום שלנו, והכול סב סביב בעיות אמת שקשורות לחוט השדרה של החברה הישראלית, בשלד של החברה הישראלית.

אליעזר זנדברג: אני מדבר על השלד הכלכלי, החברתי ואפילו הביטחוני של החברה הישראלית; אותו ציבור שלמעשה נושא את הנטל על כתפיו, יום ולילה, פעולותיו השונות בתחומים הכלכליים, החברתיים, הביטחוניים ואחרים מניעות קדימה את מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: לדעתי, החברה הישראלית נמצאת היום ברגע של הכרעה, ועתידה גם כן.

אליעזר זנדברג: אם נדבר על הטווח הקצר – למשל עניין הכבדת הנטל על המשרתים במילואים שגילם מעל 40.

אליעזר זנדברג: בכלל, נראה כאילו פותחים מועדון 40 פלוס.

אליעזר זנדברג: אם אתה בן 40 פלוס קוראים לך למילואים, אתה עושה 40 פלוס ימי מילואים בשנה.

אליעזר זנדברג: אני לא מתכוון לחזור כאן על כל הנימוקים שהועלו בדיון הקודם על-ידי חבר הכנסת אורלב וגם על מה ששמענו בכלי התקשורת, אבל אנחנו חייבים לראות את התמונה בכללותה.

אליעזר זנדברג: הציבור הזה ברגע מסוים עלול להישבר.

אליעזר זנדברג: נושאים בנטל, נושאים בנטל, נושאים בנטל, וברגע מסוים יכול להתרחש אותו שבר.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להוסיף על הדברים שנאמרו כבר באספקטים שאנשים לא מביאים כאן בחשבון, והם האספקטים הבין-לאומיים.

אליעזר זנדברג: כיצד נראית מדינת ישראל בעיני מקבלי ההחלטות ברחבי תבל שרוצים להשקיע פה, אנשים שרוצים לעודד אחרים לבוא ולהשקיע כאן, אנשים שנמצאים בקשרים כלכליים ואחרים עם המדינה, כיצד הם רואים את העובדה שבמדינת ישראל אנשים מבוגרים, שנמצאים בנקודות חשובות באמת, בצמתים חשובים של הכלכלה הישראלית, שהמדינה התחייבה שלא לגייס אותם, לפתע פתאום נקראים לשרת במשך 40 יום בשנה ולפעמים גם יותר.

אליעזר זנדברג: וכאשר מתקשרים אליהם לכאן הם לא יכולים להשיג אותם, כי הם עושים מילואים.

אליעזר זנדברג: בעיני אנשים האלה אין משמעות לנושא המילואים, אצלם זה כאילו האיש בחופשה, ועם מקומות כאלה לא עושים עסקים, וקשה להביא לכאן את ההשקעות וקשה לקדם את היצוא, וההשלכות שיש לכך על הכלכלה הן השלכות חמורות.

אליעזר זנדברג: ומהבחינה החברתית?

אליעזר זנדברג: אנשים שאמרו להם, הגעתם לגיל מסוים, וצה"ל לא יגייס אתכם עוד למילואים, פתאום באים ומשנים את המדיניות הזאת.

אליעזר זנדברג: אם היה מצב של חירום במובן של חס וחלילה מלחמה מיידית, אני חושב שאיש לא היה מהרהר בכלל ועושה את מה שצריך.

אליעזר זנדברג: אבל אנחנו נמצאים במצב חירום מתמיד, ברמה מסוימת, ואנשים מסתכלים סביבם ורואים מה עושים האחרים ומה עושים השכנים.

אליעזר זנדברג: וכשהם רואים מה שהם רואים זה מחליש את האנשים, זה גורם להתמרמרות, וזה יותר בעיה, בטווח הקצר, לגבי אותם משרתי המילואים בגיל 40 פלוס.

אליעזר זנדברג: יש בעיה בטווח הביניים, ופה אני מדבר על אוכלוסיית הסטודנטים שרוכשת היום השכלה, ובתוך עשר שנים ואולי קצת יותר עתידה להפוך לעמוד השדרה של החברה הישראלית.

אליעזר זנדברג: האוכלוסייה הזאת נאבקת – ואם ניקח את הממד הצבאי – על דברים שבעיני נראים ברורים מאליהם.

אליעזר זנדברג: ניקח למשל את הנושא של מועדי ג', מועדי ד', אפשרות להיבחן פעם נוספת.

אליעזר זנדברג: אני חייב לומר שבעניין הזה שמעתי את נציגי מוסדות ההשכלה הגבוהה שאומרים: אנחנו נקפיד על הרמה האקדמית של התלמידים שלנו, ולא משנה כמה ימי מילואים בשנה הם עושים.

אליעזר זנדברג: אתם יודעים מה?

אליעזר זנדברג: אפשר לחלוק על כך, אבל בואו נלך צעד קדימה.

אליעזר זנדברג: במה נפגעת הרמה האקדמית של אדם אם הוא נבחן פעם נוספת על החומר?

אליעזר זנדברג: בסופו של דבר, אם הוא עבר את הבחינה אז הוא יודע, ואם הוא לא עבר את הבחינה אז הוא לא יודע.

אליעזר זנדברג: אבל אם הוא שירת במילואים, ואם הוא עשה את המעשה שהוא צריך לעשות על-פי דין, ולצערי מעטים עושים אותו, מדוע לא נתחשב בו?

אליעזר זנדברג: מדוע לא נלך לקראתו וננסה לסייע לו, אפילו בדבר הקטן הזה?

אליעזר זנדברג: אני מביא את הדוגמה של מועדי ג' וד', כי יש בכך לדעתי משום הוכחה לאדישות שקיימת, לאי-אכפתיות שקיימת כלפי דרישות מוצדקות.

אליעזר זנדברג: יש עוד דרישות רבות של הסטודנטים גם בתחום הכלכלי והסיוע, והעזרה שהם נדרשים לה, גם בתיאומים שונים, גם בדברים של חלם שצריך לטפל בהם.

אליעזר זנדברג: בעניין הזה אני משוכנע ששרת החינוך תטפל, כי אני מכיר אותה, את תכונותיה ואת היכולת שלה לקחת נושא ולטפל בו לעומק ולאורך זמן.

אליעזר זנדברג: יש גם עניין שקשור לטווח הרחוק יותר, לעתיד הרחוק יותר, שמחייב אותנו להסתכלות ולהבנה לתחושות קשות בציבור.

אליעזר זנדברג: פורסם השבוע נתון על גידול דרמטי במספר התלמידים בחינוך החרדי.

אליעזר זנדברג: עכשיו, אין לי התנגדות שכל אחד ילמד איך שהוא רוצה ומה שהוא רוצה.

אליעזר זנדברג: אבל אני יודע שעוגת המשאבים מוגבלת.

אליעזר זנדברג: יש X כסף לחלק, ואתה צריך להחליט אם אתה נותן אותו לחינוך החרדי או לאוניברסיטאות, ואתה צריך להחליט אם אתה נותן אותו ללימודים שבסופו של דבר דוחפים את המדינה קדימה מבחינה כלכלית וחברתית – לפי השקפתי – ועושים אותה למדינה שיכולה להשתלב מכל הבחינות בצמרת העולמית, והופכים אותה למקום שישראלים רוצים לחיות בו, או שאתה משקיע אותו בדבר שאולי מגדיל את ההשכלה הדתית של אנשים מסוימים, אבל אני חושב שתרומתם לחברה במובנים האלה היא מזערית.

אליעזר זנדברג: העוגה היא עוגה אחת וצריך לחלק אותה.

אליעזר זנדברג: יושב אותו סטודנט ואומר: אני משלם שכר לימוד – וועדת-וינוגרד המליצה, אבל זה עוד לא נגמר, ויש עוד בעיות רבות עם מי שנמצא באוניברסיטאות הלא-מוכרות או באוניברסיטאות שהן שלוחות של אוניברסיטאות בחו"ל, אבל לצורך העניין הסטודנטים עדיין משלמים שכר לימוד.

אליעזר זנדברג: אם הוא היה לומד בישיבה, לא רק שהוא לא היה משלם את שכר הלימוד, המדינה היתה נותנת לו כספים להתקיים בתקופת לימודיו בישיבה.

אליעזר זנדברג: וזה אותו סטודנט שכשהוא הולך לשרת במילואים לא נותנים לו מועד ג' או מועד ד', וזה אותו סטודנט שנתקל בבעיות ובקשיים כי הוא מגיע ללימודים שלוש שנים מאוחר יותר, כי הוא משרת בצבא, ורבים מהם חותמים לפחות שנה אחת של שירות קבע.

אליעזר זנדברג: כאשר האנשים האלה מסתכלים לצדדים – אותה תחושה של פראייריות, אותה תחושה של ניצול שמאפיינת את אנשי המילואים שהיום התעוררו – ואמרתי, זה התעוררות או התפוררות – אותה תחושה קשה מלווה אותם בתקופה שבה הם לומדים באוניברסיטאות.

אליעזר זנדברג: כן, אדוני השר?

עוזי לנדאו: אני מבין את הקושי שיש היום בציבור עם אותם חלקים – – –

ראובן ריבלין: אגב, אני לא יודע איך השר לנדאו ואני גמרנו את האוניברסיטה והטכניון בכלל, אגב בהצטיינות.

ראובן ריבלין: היינו באותו מצב של הסטודנטים היום, גם שירתנו במילואים, היינו במלחמת ששת הימים – – –

אליעזר זנדברג: השר ריבלין, הפרדתי ואמרתי – ואני חושב שזאת הפרדה שחייבים לעשות אותה – בין מצב של מלחמה לבין מצבי חירום מתמשכים.

אליעזר זנדברג: במלחמת לבנון – אני יכול להעיד על ההקלות שהיו לסטודנטים באותה תקופה ולמשך תקופה ארוכה.

אליעזר זנדברג: זה לא המצב היום, ולא לפני שנה ולא לפני שנתיים, ולא לפני שלוש שנים.

אליעזר זנדברג: משהו קרה.

אליעזר זנדברג: יכול להיות שהגישה שאפיינה אז את המערכת האקדמית לא מאפיינת אותה היום.

רחמים מלול: השר לנדאו רצה להעיר הערה.

רחמים מלול: בבקשה.

עוזי לנדאו: אני בהחלט מבין את הביקורת שיש לך – – – וחייבים לעשות משהו.

עוזי לנדאו: אבל משום מה אינך אומר שום דבר על אותם חלקים בחברה הנהנתנית הפונה שמאלה.

עוזי לנדאו: אני מדבר על רבים מתושבי רמת-אביב ג', על אנשים היושבים בשכונת רחביה בירושלים, שגם בקרבם שיעור ההשתמטות גדל – – – בין מי שמשרתים בכלל, לבין העובדה שבסופו של דבר מי שנמצא – – – ולכן שוויון לא היה ולצערי לא יהיה ואינו יכול להיות.

אליעזר זנדברג: קודם כול, תודה על השאלות.

אליעזר זנדברג: אם הקשבת לדברי קשב רב, עד עתה לא דיברתי על התופעה של אי-שירות בצבא של קבוצה כזאת או אחרת.

אליעזר זנדברג: ניסיתי לתאר את המצב מנקודת המבט של אלה שמשרתים והתחושות שלהם.

אליעזר זנדברג: אפשר לפרק, לבוא ולבחון.

אליעזר זנדברג: ואגב, דעתי לא נוחה מכל המשתמטים למיניהם, זה לא שאני בוחר קבוצה מסוימת.

אליעזר זנדברג: אבל אני חושב, שיש כאלה, ואני מדבר על הציבור החרדי, שהפך את ההשתמטות לאמנות.

אליעזר זנדברג: לא רק שאתה משתמט, לא רק שאתה לא משרת, אלא בתקופה שאתה לא משרת אתה מקבל תמיכה כספית מהמדינה על הדברים האלטרנטיביים שאתה עושה.

אליעזר זנדברג: וזה רק מחדד את תחושת האפליה והקיפוח של אלה שכן עושים.

אליעזר זנדברג: אדוני השר, אני חושב שבמשך השנים היו כאלה שעשו יותר והיו כאלה שעשו פחות.

אליעזר זנדברג: הלוא חלק מהבעיה הוא לנסות ולאתר נקודת שבר שבה מי שעושה אומר, עד כאן, אינני מוכן יותר, מוציא לפועל מחאה שיש לו.

אליעזר זנדברג: כשהיחס בין אלה שעשו יותר לאחרים היה קטן יותר, או אולי גם האווירה החברתית במדינת ישראל היתה שונה, ואולי הכול ביחד, אפשר היה לבוא ולומר זה המצב, ואנשים קיבלו את זה.

אליעזר זנדברג: לא שמעת קולות כמו הקולות שאתה שומע היום.

אליעזר זנדברג: לא היית עד לגל מחאה כפי שאתה עד לו היום.

אליעזר זנדברג: ואני אומר לך: אני חושב שאנחנו עלולים להיות פה במצב שבו נפתחת חזית אזרחית, חזית אזרחית לא רצויה, בתוך המדינה, של שבר חברתי עמוק.

אליעזר זנדברג: חוכמה של שלטון, כל שלטון, היא לדעת לאתר את הנקודה הזאת, את הרגע הזה, ולדעת כיצד לפעול כדי שלא להגיע אליו.

אליעזר זנדברג: אני חושב, וכאן בעצם המטרה של הדיון הזה, שהיום צריך להתריע ולדרוש מכם, חברי הממשלה, לעשות את הפעולות הנדרשות עכשיו על מנת למנוע את השבר, כי הוא קרוב מאוד.

אליעזר זנדברג: היום אנשים לא רק מדברים על ההבדלים ברמה שבין שירות כזה או אחר, או על ההבדלים בין אלה שמשרתים לאלה שלא משרתים.

אליעזר זנדברג: הם מדברים על למה אני לא צריך להמשיך ולשרת בגלל הסיטואציה, הם מדברים על התחושות הקשות שיש להם, ובמידה לא מועטה – אני משוכנע שקראת בעיתונים – מדברים על כך שאולי מחר בבוקר צריך לעשות ולפעול כדרכם של משתמטים אחרים.

אליעזר זנדברג: אלה דברים מסוכנים.

אליעזר זנדברג: ברגע שאנשים יאמרו אני לא משרת, אדוני השר, השלב הבא יהיה שהם יוכלו להחליט – אני גם לא משלם מסים, או עושה פעולות אחרות.

אליעזר זנדברג: יכולה להיות כאן בעיה סבוכה ברגע שהראשון מרים את הדגל והולך קדימה.

אליעזר זנדברג: כאן צריכה להיות אחריות וכאן צריכה להיות הרגישות של הממשלה.

אליעזר זנדברג: אשר לעמדתי – אני אומר חד וחלק, דינם של כל המשתמטים – – –

לימור לבנת: – – –

אליעזר זנדברג: סליחה?

אליעזר זנדברג: זה דיון, אני אשמח להיות המנחה, אבל תני לי לסיים את התשובה שלי לשר לנדאו.

אליעזר זנדברג: אני חושב, אדוני השר, שצריכים לנקוט כלפי כולם אותה – – –

רחמים מלול: כן, אני רואה שכאן התהפכו היוצרות: שרים שואלים וחברי כנסת עונים.

אליעזר זנדברג: זה נחמד.

אליעזר זנדברג: אם הם במליאה הם יכולים לשאול.

ראובן ריבלין: מה גם שיש כאן יותר שרים מחברי כנסת.

לימור לבנת: לא צריך לעשות שדרוג לאמירות המאוד-חמורות האלה.

אליעזר זנדברג: אדוני השר, אני חושב שצריך לטפל בכולם, אבל אסור לעשות את הטעות, שלפעמים אפשר להבין אותה מהשאלה שלך – לומר שיש בעיות מסוג אחר ולהתעלם מהבעיה של אלה שהופכים את זה באמת לאמנות, וכאן הבעיה הגדולה והקשה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני אסיים ואוותר על חלק מהדברים שרציתי לומר כאן.

אליעזר זנדברג: אסיים במה שכבר אמרתי, במלה אחת: ממשלה חייבת להבין ולהימנע מלהגיע לנקודה שבה עלול להיווצר שבר; שבר שיהיה מסוכן מידי לאיחוי לאחר מכן; שבר חברתי, שבר בהתנהגות של אנשים שביום-יום רוצים להמשיך ולתרום, אבל סבורים שצריך לעשות בחינה מחודשת של חלוקת הנטל.

אליעזר זנדברג: כפי שאמרתי – לדעתי זה בין התפוררות לבין התעוררות.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת זנדברג.

רחמים מלול: כבוד שרת החינוך תשיב, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי השר לביטחון פנים השר לנדאו, חברי הכנסת, חברי לממשלה וחבר הכנסת מודי זנדברג שהוא גם יושב-ראש שדולת הסטודנטים – תיכף אתייחס באופן נקודתי לדברים.

לימור לבנת: אני לא יכולה להימנע מלפתוח בדברים שמאוד מטרידים אותי.

לימור לבנת: כולנו חושבים שסטודנטים זכאים בדין, בצדק, לקבל הקלות כל אימת שהם נקראים למילואים, בעיקר כשמספר ימי המילואים עומד לגדול.

לימור לבנת: אני אולי צריכה לפתוח את הדיון הזה ואת הדברים שלי בהתנצלות על כך שהבטיחו לנו שלום ויונה עם עלה של זית וקיצור ימי מילואים – אבל מה לעשות?

לימור לבנת: זה לא יצא.

לימור לבנת: במקום שלום ושקט ושלווה, ביטול המילואים אולי, או קיצורם, יש כאן מצב לחימה, שלא לומר מלחמה.

לימור לבנת: מצב לחימה יומיומי כבר יותר מחצי שנה, שמצריך את התגייסות כל הכוחות.

לימור לבנת: לא רק הכוחות הלוחמים אלא גם את כוחות הנפש של כל אחד מאתנו.

לימור לבנת: במצב הזה, ומייד אתייחס לדברים, אני חושבת שהסטודנטים דורשים את דרישותיהם בדין, משום שאני חושבת שהאוניברסיטאות, המכללות והמוסדות לא עושים די כדי להקל על אלה שנקראים למילואים.

לימור לבנת: באותה נשימה אני רוצה לקרוא לסטודנטים ולנציגיהם, שאתם נפגשתי בשבוע שעבר – גם עם התאחדות הסטודנטים וגם עם אנשי תנועת "התעוררות" – ידידים יקרים, תיזהרו זהירות רבה מלדבר, להזכיר, לרמוז על איזו אפשרות של מרד מילואים או כל מיני ביטויים מהסוג הזה ששמעתי ביומיים האחרונים.

לימור לבנת: אני חרדה מזה, ואני קוראת לסטודנטים: זה אולי נשמע מאוד מצ'ואיסטי, "יהיה פה מרד", אבל במצב שבו נמצאת מדינת ישראל בכלל, ודאי וודאי במצב שבו היא נמצאת כרגע, כאשר אנחנו במצב של לחימה יומיומית, כאשר אזרחי ישראל בכל רחבי ארץ-ישראל, לא רק בהתנחלות כזאת או אחרת – אנחנו במצב של סיכון יומיומי; דווקא ערב יום הזיכרון וערב יום העצמאות לדבר על מרד של משרתים במילואים?

לימור לבנת: יבואו וימרדו ויקראו שלא לשרת?

לימור לבנת: אני רואה בזה דבר מאוד חמור.

לימור לבנת: אבל אני רוצה לחזור להתחלה.

לימור לבנת: אני חושבת, חברי, חבר הכנסת זנדברג, שעלול מישהו להבין מהדברים שלך דברים שאולי לא התכוונת אליהם.

לימור לבנת: אני בטוחה – אני מכירה אותך – שלא התכוונת לומר אותם.

לימור לבנת: אי-אפשר לקבל או להסכים עם שום רמיזה מהסוג הזה אפילו.

אליעזר זנדברג: אבל גם אי-אפשר להתעלם ממנה.

לימור לבנת: סליחה.

לימור לבנת: אני לא מציעה להתעלם מהסטודנטים.

לימור לבנת: אני מציעה לגנות, ואני מצפה גם ממך שאתה, כמוני, תגנה בכל לשון של גינוי כל רמיזה מהסוג הזה – ואי-אפשר להתעלם מהתביעה הצודקת להקלות על הסטודנטים.

לימור לבנת: בכך אני רוצה עכשיו להתייחס לדברים שתכננתי לומר, שאני אומרת אותם כבר ימים אחדים, ואני עומדת מאחוריהם.

לימור לבנת: ראשית, המוסדות להשכלה גבוהה, למיניהם ולסוגיהם – בין שאלה האוניברסיטאות הגדולות ובין שאלה מכללות למיניהן, ויש היום יותר מ-50 מוסדות – המוסדות הללו חייבים להבין, שהם אינם חיים על פלנטה אחרת.

לימור לבנת: גם הם לא חיים על כוכב אחר.

לימור לבנת: גם הם חיים פה במדינה שבה יש מצב לחימה ובה סטודנטים שנקראים למילואים מוצאים את עצמם בסוף התהליך הזה לפעמים, במקרים לא מעטים, מפסידים סמסטר, מפסידים קורס, נאלצים לחזור על מבחנים, לא מסוגלים לגמור את הלימודים שלהם בקצב נורמלי.

לימור לבנת: בלי לפגוע ברמה האקדמית – כי איש אינו רוצה לפגוע ברמה האקדמית – ניתן למצוא פתרונות.

לימור לבנת: הפתרונות שעליהם אני מדברת רבים ומגוונים.

לימור לבנת: היה הבוקר דיון בוועדת החינוך של הכנסת.

לימור לבנת: ידידי חבר הכנסת זבולון אורלב יושב-ראש ועדת החינוך ניהל שם דיון.

לימור לבנת: אני לא יכולתי להשתתף בו כי הייתי בישיבת ממשלה, אבל היו שם שורה של החלטות ופניות, ואני מתכוונת בהחלט לעשות כן.

לימור לבנת: כבר אמרתי שנפגשתי בשבוע שעבר עם ראשי הארגונים השונים, ועוד היום נקבעה לי פגישה – שכנראה תידחה למחר – עם פרופסור איתמר רבינוביץ, שהוא יושב-ראש ועד ראשי האוניברסיטאות, ולאחר מכן עם ראשי המכללות, כדי לדון אתם.

לימור לבנת: קודם כול, נדון במועד ג' אפקטיבי, אמיתי, היינו: לא רק מי שלא יכול היה להשתתף במועד א' בבחינות משום שהוא היה במילואים יוכל לקבל מועד נוסף, אלא גם מי שלא יכול היה להיות במועד ב' בגלל מילואים ולתקן ציון יוכל לקבל מועד ג', ולא יהיו מקרים שבהם יאמרו – מי שבחודש הראשון לא יהיה לא יוכל בכלל לקבל מועד ג', כפי שהזכיר לי קודם זבולון אורלב.

לימור לבנת: תהיה הארכת מועדים להגשת עבודות וסיוע לסטודנטים שהפסידו חומר והקלות לגבי קורסים שבהם יש חובת השתתפות אבל סטודנט לא יכול היה להשתתף בהם בגלל מילואים.

לימור לבנת: גם כאן אפשר למצוא דרכים יצירתיות ולהקל על אותם סטודנטים, שלא יצטרכו להפסיד את הקורס.

לימור לבנת: אני מתכוונת להציע הצעה נוספת.

לימור לבנת: אני מתכוונת להציע, שכשם שסטודנט מקבל היום, כחלק מנקודות הזיכוי שלו לתואר, שתי נקודות זיכוי בגין עבודה למען הקהילה, פעילות למען הקהילה, ושתי נקודות זיכוי בגין פעילות ספורטיבית, הוא יקבל שתי נקודות זיכוי בגין שירות מילואים של יותר מ-15 יום.

לימור לבנת: אני חושבת שזה לא פחות חשוב מאשר פעילות ספורט, לא פחות חשוב מאשר שירות למען הקהילה.

לימור לבנת: זה שירות למען המדינה, ומגיע לכל סטודנט כזה שיקבל שתי נקודות זיכוי נוספות.

לימור לבנת: על כל הדברים הללו אני עומדת לדבר.

לימור לבנת: מעבר לכך, צריך שבכל מוסד להשכלה גבוהה יהיה נציג או נציגות, נציב או נציבות לחיילי מילואים, שיוכלו לוודא ולאכוף את הדברים שייקבעו כאן – אני מקווה שבהסכמה – על המוסדות להשכלה גבוהה.

לימור לבנת: כאן אני רוצה לומר מלה גם למוסדות להשכלה גבוהה.

לימור לבנת: צריך להבין שאי-אפשר להתבצר עוד במגדל השן הזה של האקדמיה, של הרמה האקדמית, של החופש האקדמי, ויש לעשות שורה של דברים שעליהם עוד אדבר בעתיד, אך בהקשר זה אני רוצה לדבר על חוסר רגישות של המוסדות להשכלה גבוהה.

לימור לבנת: לא כולם, חלקם.

לימור לבנת: יש מוסדות שמגלים רגישות, שמגלים הבנה, שמשתתפים בפתרונות שצריכים לתת לסטודנטים, אבל יש בהם כאלה שאינם משתתפים, שרואים את עצמם מנותקים, שמסתתרים מאחורי חומה מאוד גבוהה של חופש אקדמי, רמה אקדמית, ולא מוכנים לשמוע שום דבר, כאילו הם חיים על המאדים ולא כאן, על האדמה הזאת.

לימור לבנת: לאלה אני אומרת היום: אני מצפה שאתם תבינו שחובת

לימור לבנת: כם ללכת לקראת הסטודנטים, שחובת

לימור לבנת: כם להגיע להבנות ולהסכמים.

לימור לבנת: אבל אם לא תבינו ואם לא תגיעו עם הסטודנטים להבנות ולהסכמים, או אם לא תדאגו לאכוף אותן הבנות שישנן ואלה שעוד יושגו, לא תהיה ברירה וניאלץ כממשלה להביא את הדברים בחקיקה.

לימור לבנת: אני חושבת שאותן הקלות לסטודנטים, שעליהן מדובר כרגע, לא זקוקות לחקיקה דווקא.

לימור לבנת: אני חברת כנסת לא פחות משאני שרה בממשלה, ואינני חושבת שכל דבר צריך לעבור חקיקה, אלא אם אין ברירה.

לימור לבנת: אם לא תהיה ברירה אני אציע להביא את זה בחקיקה.

לימור לבנת: ועדת החינוך של הכנסת, בישיבתה היום, על דעתי כמובן, המליצה שאני אביא את ההמלצות שלנו כמשרד החינוך בתוך חודש בפני הוועדה, וזאת בכוונתנו בהחלט לעשות.

לימור לבנת: מעבר לזה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה עוד לציין, שוועדת-וינוגרד עסקה בשכר הלימוד של הסטודנטים הלומדים במוסדות להשכלה גבוהה, שאינם מתוקצבים על-ידי הוועדה לתכנון ולתקצוב ליד המועצה להשכלה גבוהה, ומסתבר שיש כ-17,000 סטודנטים שלא מקבלים שום תמיכה ממשלתית, ששכר הלימוד שלהם נע בין 20,000 ל-27,000 שקלים, ובהם יש סטודנטים רבים מהפריפריה או משכבות לא מבוססות, שאין להם האפשרות הכלכלית.

לימור לבנת: ועדת-וינוגרד החליטה להפחית את שכר הלימוד לסטודנטים באמצעות תקצוב נוסף של המוסדות להשכלה גבוהה, אבל אותם 17,000 סטודנטים, שלומדים במוסדות להשכלה גבוהה שאינם מתוקצבים, הם למעשה סטודנטים שמשלמים את שכר הלימוד הגבוה ביותר.

לימור לבנת: ועדת-וינוגרד, בהמלצותיה ובמסקנותיה, ביקשה ששר החינוך יקים ועדה.

לימור לבנת: לא היה שר חינוך במשך חודשים ארוכים, כפי שכולנו יודעים, וראש הממשלה לשעבר, אהוד ברק, שהיה שר החינוך, לא עסק בדברים הללו.

לימור לבנת: היתה אלי פנייה של חבר הכנסת זנדברג ופנייה של נציגי הסטודנטים.

לימור לבנת: אני מודה שלא הייתי ערה בכלל לחובתי להקים ועדה כזאת, עד הפנייה שלך, חבר הכנסת זנדברג, וזה הגיע לידי באמצע השבוע שעבר.

לימור לבנת: אני מודיעה בזאת עכשיו על הקמת ועדה, שבראשה יעמוד פרופסור יוסף תמיר, מי שהיה בעבר מנכ"ל הביטוח הלאומי והיום הוא מרצה באוניברסיטה וגם מנכ"ל "אשלים", שגם הוא גוף חינוכי.

לימור לבנת: הוא יעמוד בראש הוועדה, ואני מודה לו על הסכמתו לבקשתי לעמוד בראשות הוועדה.

לימור לבנת: עוד יהיו חברים בוועדה נציג הוועדה לתקצוב ולתכנון, ות"ת, סטיבן סתו, נציגי הסטודנטים – גיא יומטוב ואסף בנאי – ונציגת האוצר יעל אנדורן או סגנה, מי שייקבע על-ידם מבין השניים.

לימור לבנת: על-פי החלטת ועדת-וינוגרד, הנציגות תהיה מורכבת מיושב-ראש, אישיות ציבורית, נציג שר החינוך, נציג ות"ת, שני נציגים לסטודנטים ונציג האוצר.

לימור לבנת: עוד היום יצא כתב המינוי, מייד כשאחזור למשרדי, לכל חברי הוועדה.

לימור לבנת: אני מבקשת מחברי הוועדה לקבוע את הכללים והקריטריונים, כפי שמופיע בוועדת-וינוגרד, להפחתה בשכר הלימוד, בסכום השווה לאותה הפחתה שקיבלו הסטודנטים שלומדים באוניברסיטאות המתוקצבות, על-פי אותם כללים שנקבעו בוועדת-וינוגרד.

לימור לבנת: הם צריכים לקבוע את הכללים לכך ואת התנאים.

לימור לבנת: הקצבתי להם, שוב על-פי ועדת-וינוגרד, שלושה חודשים, אבל אני פונה ומבקשת מחברי הוועדה, ואני מציינת את זה בכתב המינוי, שיעשו כל מאמץ כדי לצמצם את פרק הזמן הזה ולהגיש את המסקנות של הוועדה בפרק זמן קצר יותר, על מנת שהסטודנטים, אותם 17,000 שלומדים במוסדות להשכלה גבוהה שאינם מתוקצבים, יוכלו כבר בשנת הלימודים התשס"ב, שתיפתח בתחילת ספטמבר, ליהנות מאותן הקלות בשכר לימוד, כפי שייהנו כלל הסטודנטים, ולא יהיו מקופחים.

לימור לבנת: אני מקווה שהוועדה אכן תעשה את עבודתה במהירות הדרושה ותוכל להקדים ולהגיש את מסקנותיה עוד לפני תום שלושה חודשים.

לימור לבנת: אני מקווה שבכך, חבר הכנסת זנדברג, יושב-ראש שדולת הסטודנטים בכנסת, אני נותנת מענה מהיר על אותן דרישות.

לימור לבנת: אני מתחייבת, שבאותה אווירה של מהירות – אני לא יכולה להתחייב על מספר הימים המדויק – שבה הקמתי את הוועדה הזאת, גם נטפל במשרד החינוך בנושאים אחרים שקשורים לסטודנטים.

לימור לבנת: אני רואה בהשכלה הגבוהה היום בישראל לא עוד פריווילגיה, כמו שהיתה פעם, של שכבות מסוימות.

לימור לבנת: ההשכלה הגבוהה היום היא הבסיס.

לימור לבנת: פעם לא היה אפשר לעשות שום דבר בלי לגמור בית-ספר יסודי, אחרי זה בלי לגמור תיכון ולעבור בגרות, ועכשיו כמעט – בלי לקבל תואר אקדמי מאחד מהמוסדות להשכלה גבוהה.

לימור לבנת: היום זה הבסיס של עתיד מדינת ישראל, ובלי זה לא נוכל להגיע רחוק.

לימור לבנת: לכן, ברשותך, אדוני היושב-ראש, כאן אני אוסיף מלה שלא נוגעת דווקא לתנאי הסטודנטים, אלא נוגעת יותר לעתיד מדינת ישראל ולעתיד ההשכלה הגבוהה בכלל.

לימור לבנת: אני רואה בהשכלה הגבוהה, כפי שאמרתי, ממש הכרח וזכות של כל אזרח במדינה.

לימור לבנת: לכן יש בכוונתי להרחיב את מגוון האפשרויות לאזרחי ישראל הצעירים בוודאי, אבל גם לאלה שאינם צעירים ורוצים להרחיב את השכלתם, לרכוש השכלה גבוהה יותר ויותר על פני מה שקיים כרגע.

לימור לבנת: אני רואה בזה ממש שליחות לאומית ממדרגה ראשונה.

לימור לבנת: ככל שירבו רוכשי ההשכלה הגבוהה מכל הכיוונים ובכל הנושאים, כך מדינת ישראל תרוויח ותממש בזה את זכותו של כל אחד מאזרחי המדינה.

לימור לבנת: אני מודה לך.

רחמים מלול: ומלאה הארץ דעה.

לימור לבנת: אמן.

רחמים מלול: תודה לכבוד השרה.

רחמים מלול: כבוד השרה, מה גברתי מציעה?

לימור לבנת: לוועדה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: הצעה אחרת לחבר הכנסת אורלב, פורמלית לפחות.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראיתי שבמהלך דברי השרה נכנסו אורחים ליציע, ובקשר עין הבנתי שאלו הטייסים מירדן שהביאו את שר החוץ הירדני.

רחמים מלול: ברוכים הבאים.

זבולון אורלב: אני חושב שאפשר לקבל אותם בברכה – ברוכים הבאים.

זבולון אורלב: לגופו של דבר, אני מברך על דברי השרה, שבהחלט יש בהם בשורה לסטודנטים.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר, שבדיון בוועדת החינוך הבוקר הרגשתי שבחלק מהמוסדות להשכלה גבוהה עדיין לא התחלף הדיסקט.

זבולון אורלב: אנשים עדיין לא מבינים שהמציאות השתנתה והסטודנט המשרת במילואים צריך להיות סטודנט מועדף, צריך להיות הבן-יקיר של האוניברסיטה.

זבולון אורלב: הוא לא צריך להיות הסטודנט החריג שעושים לו כל מיני פתרונות של כלאיים.

זבולון אורלב: הוא צריך להיות הסטודנט המוביל, הוא צריך להיות הסטודנט העיקרי והכי חשוב של האוניברסיטה וסביבו צריכים לארגן את הלימודים.

זבולון אורלב: כל היתר צריכים להיות חריגים.

זבולון אורלב: לא עולה על הדעת שאדם, חייל, קצין שהולך לשרת אותנו ואת מדינת ישראל, חוזר לאוניברסיטה ומרגיש שהוא בן חורג.

זבולון אורלב: זה לא עולה על הדעת.

זבולון אורלב: לכן אני מברך על הגישה הזאת, ואני מקווה שבתוך חודש ימים, כפי שהשרה גם הבטיחה, ואני בטוח שכך היא תעשה, עם המועצה להשכלה גבוהה, נוכל לבשר לציבור על התארגנות ועל היערכות אחרת, שסטודנטים משרתים במילואים ירגישו שהם הבנים-יקירים של המוסדות להשכלה גבוהה.

רחמים מלול: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת אורלב.

רחמים מלול: חבר הכנסת זנדברג, אדוני מוכן לדיון בוועדה?

אליעזר זנדברג: כן.

אליעזר זנדברג: אני רוצה לברך את השרה על ההיענות המהירה ועל היוזמות.

רחמים מלול: אנחנו מצטרפים לתודות.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: מי בעד דיון בוועדה, מי נגד – נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי, ברוב של 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, נושא מצוקות הסטודנטים יידון בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

רחמים מלול: (קריאה ראשונה)

רחמים מלול: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, בקריאה ראשונה.

רחמים מלול: יציג את ההצעה השר לביטחון פנים, השר עוזי לנדאו, בבקשה, אדוני.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להעלות לקריאה ראשונה את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001.

עוזי לנדאו: החוק המוצע בא לתת בידי גורמי הביטחון ואכיפת החוק כלי חיוני נוסף שיסייע להם במיגור הטרור ויאפשר להם להילחם בצורה אפקטיבית יותר בתופעה של שיתוף פעולה בין תושבי ישראל לתושבי יהודה, שומרון וחבל-עזה שאינם רשאים לשהות או לעבוד בישראל.

עוזי לנדאו: תושבים רבים בישראל עוברים על החוק במתן סיוע לאוכלוסיית תושבי האזור, בהסעתם ובהכנסתם לישראל שלא כדין.

עוזי לנדאו: במעשים אלה פוגע חלק מתושבי ישראל ביכולת הסיכול של גורמי הביטחון לפעול למניעת כניסתם של גורמים עוינים לתחומי מדינת ישראל.

עוזי לנדאו: צריך להוסיף, שיש גם כלי רכב מיהודה, שומרון ועזה שמסיעים אנשים ללא אישור שהייה, ללא אישור כניסה ארצה, בכמויות לא מעטות.

עוזי לנדאו: החוק המוצע בא להעניק בידי שוטר סמכות מינהלית להורות על השבתת רכב ל-30 יום, ליטול את רשיון הרכב לתקופה הזאת, וזאת כל אימת שמתעורר אצל השוטר יסוד סביר לחשד כי נעברה עבירה של הסעת תושב האזור שאינו רשאי לשהות או לעבוד בישראל.

עוזי לנדאו: הטלת האחריות על-פי חוק זה הינה על המעביד או על מתווך כוח-האדם שעוסק בהבאת האנשים, בין שהסיע את העובדים בעצמם ובין שהובילו אותם באמצעות מי מעובדיהם או שליח אחר מטעמם.

עוזי לנדאו: עוד מוצע לקבוע את סמכות בית-משפט השלום שהרשיע אדם בעבירה, כאמור, להורות בצו על איסור שימוש ברכב שבו נעברה העבירה, וזאת נוסף על כל עונש אחר שבית-המשפט רשאי להטיל על מי שעבר עבירה כאמור עד שנתיים מאסר או קנס תמורתם.

עוזי לנדאו: סמכות בית-המשפט להטיל צו איסור שימוש היא נוסף על כל עונש, לתקופה של 60 ימים.

עוזי לנדאו: בצו האיסור ייקבע המקום שבו יועמד הרכב במהלך איסור השימוש בו, ובעל הרכב יכול להשיג על ההחלטה המינהלית של השוטר בפני בית-המשפט, ובית-המשפט רשאי לבטל את הצו המינה

עוזי לנדאו: לי אם הוכח בפניו כי הרכב נלקח מבעליו בלא ידיעתו ובלא הסכמתו, או שנהגו בו בניגוד להוראותיו, והוא עשה כל מה שביכולתו למנוע את העבירה.

עוזי לנדאו: בתמצית, מי שיוביל ארצה אנשים ללא אישור שהייה וייתפס על-ידי שוטר, הרכב שלו יושבת ל-30 יום.

עוזי לנדאו: שופט בבית-המשפט יוכל לעשות את אחד משני הדברים, או כמובן לבטל את הדברים האלה, אם ימצא שלא היה חשד סביר לעבירה שנעשתה שם, והוא יוכל גם להאריך את התקופה הזאת ב-60 ימים נוספים.

עוזי לנדאו: במלים אחרות, אני רוצה לקוות, שבטווח המיידי אנחנו, באמצעי חקיקה פשוט, נותנים כלי די חד על מנת להפחית ולהקטין את הממדים של שהייה בלתי חוקית בישראל, ובכך לאפשר לכוחות הביטחון להילחם ביתר שאת וביתר יעילות במי שבאים לכאן כדי לעסוק בטרור.

עוזי לנדאו: אני רוצה לציין, זהו צעד קטן במסגרת רחבה יותר שבה אנחנו נבקש מהכנסת לסייע כדי להיאבק בטרור ובמי שמניחים פצצות ומטענים.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני השר.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בדיון.

רחמים מלול: מי שעדיין רוצה להירשם זו ההזדמנות שלו, כי אני נועל את הרשימה.

רחמים מלול: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת בנימין אלון.

רחמים מלול: שלוש דקות לכל דובר.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מברך את השר על היוזמה להעברת החוק הזה.

מיכאל קליינר: היה צריך להעביר חוק כזה מזמן, אבל כפי שנאמר: טוב מאוחר מאשר לעולם לא.

מיכאל קליינר: אני חושב שהשר לנדאו ראוי לברכות לא רק על יוזמת החוק הזאת אלא גם על הפעילות שלו בתקופה הקצרה שהוא מכהן כשר לביטחון פנים.

מיכאל קליינר: יש לי לעתים ביקורת על הממשלה הזאת, על תפקודה ועל קיום ההבטחות שלה, אבל בהחלט השר לנדאו ראוי מבחינה זו לכל ברכה והזדהות על כך שהוא עושה את הדברים שהוא מאמין בהם בדרכו, ללא משוא פנים, ללא חשש ובהגינות.

מיכאל קליינר: כן ירבו פעולות כאלה ושרים שכך פועלים בממשלה הזאת.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות לדבר כאן היום על תופעה חמורה מאוד בעיני שלא הוזכרה.

מיכאל קליינר: ממשלת ישראל הגיבה אתמול בלבנון סוף-סוף כלפי הכתובת האמיתית, כלפי הסורים.

מיכאל קליינר: כלומר, לא כלפי המריונטות אלא כלפי מי שמושך בחוטים, וזה בסדר.

מיכאל קליינר: אפשר גם לחשוב אחרת.

מיכאל קליינר: אפשר גם לחשוב שאולי לא היה צריך לתקוף את הסורים, או אפשר לחשוב גם ומותר לומר שצריך היה להבליג, שהם יירו בחיילי צה"ל, יהרגו חייל צה"ל, אף שישראל נסוגה עד הגבול הבין-לאומי ויש מי שחושב אחרת.

מיכאל קליינר: זה בסדר.

מיכאל קליינר: אבל, אדוני היושב-ראש, זה שחבר כנסת ישראלי, שעמד על הדוכן הזה ונשבע אמונים למדינת ישראל, ואני מתכוון לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – – –

רחמים מלול: מתי?

מיכאל קליינר: היום.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה אינו נוכח היום במליאה.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת דהאמשה שלח, כך פורסם היום, מברק תנחומים לנשיא סוריה אסד וגינוי להתקפה הנפשעת של ישראל על הסורים.

מיכאל קליינר: אם הוא היה עומד כאן ומתווכח, ניחא, לגיטימי.

מיכאל קליינר: אני בעד חופש דיבור.

מיכאל קליינר: חופש הדיבור סובל הרבה.

מיכאל קליינר: אבל לשלוח מכתב לאסד זה משהו אחר.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת דהאמשה עוד הוסיף חטא על פשע, ולדעתי זה כבר נכנס לתחום אחר.

מיכאל קליינר: הוא שלח מברק לשר החוץ הירדני, שעמד לבקר היום בישראל.

מיכאל קליינר: יבקר או לא יבקר, זה עניינו; אבל חבר הכנסת דהאמשה אמר לו: אל תבוא היות שמדינת ישראל הנפשעת הזאת הפציצה את תחנת הרדאר הסורית בלבנון.

מיכאל קליינר: זו כבר עבירה על החוק.

מיכאל קליינר: זה כבר דבר שלדעתי אסור להבליג עליו.

מיכאל קליינר: ראינו את חבר הכנסת ברכה כאן, אבל זה עוד חופש הדיבור; ניחא, כל עוד אנחנו מרשים את זה.

מיכאל קליינר: אני חושב שיום אחד נתפכח מהשיגעון הזה שאפשר כאן לעמוד על הדוכן הזה, מתחת לדגל הזה, מעל לסמל הזה, ולחרף ולנאץ את מדינת היהודים.

מיכאל קליינר: אבל זהו עוד חופש דיבור.

מיכאל קליינר: אבל להגיד לשר החוץ הירדני, אל תבוא, זו הפרה של שבועת האמונים, זה אקט שעומד גם בניגוד לחוק, סעיף 121 לחוק העונשין, שאומר שאסור לעשות פעולה שפוגעת ביחסי החוץ של מדינת ישראל.

מיכאל קליינר: אני מקווה שאנחנו נעשה חשבון נפש עם עצמנו לקראת יום העצמאות ונחשוב האם אנחנו באמת מוכנים שיעמדו כאן, על הדוכן הזה, בבית הזה שמסמל את הריבונות היהודית בארץ-ישראל, וינאצו אותנו ויחרפו אותנו ויפעלו נגד המדינה הזאת.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת קליינר.

רחמים מלול: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תודה רבה על ההחלפה ברשות הדיבור.

שאול יהלום: החוק עצמו הוא חוק חיובי, ומובן שאנחנו תומכים בו.

שאול יהלום: הרי אם נעברה עבירה ורוצים לתת כאן גורם שימנע, אפשר לתת כמובן קנס, אפשר להעמיד למשפט, כל הדברים האלה ייעשו.

שאול יהלום: אבל אם אנחנו רוצים ממש מייד לתת לאותו אדם שמסיע אנשים שלא ברשות, ואנחנו לוקחים ממנו את האפשרות להסיע במשך עשרה ימים נוספים או לעשות דברים נוספים ברכבו, הרי ודאי שבמצב שאנחנו נמצאים בו המטרה היא חיובית.

שאול יהלום: אבל, אדוני היושב-ראש, באיזה מקום זה קצת מגוחך.

שאול יהלום: צריך לשמור על פרופורציות בציבור שלנו, במדינה שלנו ובעם שלנו.

שאול יהלום: מה כל העסק כאן?

שאול יהלום: מה אכפת לי שבאים פועלים שלא ברשות?

שאול יהלום: הרי להיפך, אנחנו מעוניינים להקל את המצוקה של פועלים ביהודה, שומרון ועזה, כדי שתהיה להם פרנסה.

שאול יהלום: הרי יש ביקוש.

שאול יהלום: הרי העבודות לא נעשות במדינה כי חסרים הפועלים.

שאול יהלום: אלא מה כל העניין?

שאול יהלום: יש חשש מאוד רחוק שאולי חלק מהפועלים מביאים אתם נשק, שאולי אחד הפועלים הוא מפגע.

שאול יהלום: ואז אנחנו מביאים לכאן חוק.

שאול יהלום: הרי אנחנו רואים מפגעים מול העיניים שלנו.

שאול יהלום: הרי הועלה היום בכנסת, ודווקא מהכיוון השני, נושא חברון.

שאול יהלום: הרי עמדו שם אתמול יהודים באזכרה על רצח שפל של תינוקת בת עשרה חודשים; ואנחנו מסתכלים סביבנו ולא צריכים לחפש את המפגעים באיזה חשש שאולי הם פועלים בלתי חוקיים, אלא רואים אותם מול העיניים כשהם יורים מהרכסים הסובבים את עיר האבות, הסובבים את היישוב היהודי בחברון.

שאול יהלום: אנחנו יודעים מה אנחנו צריכים לעשות.

שאול יהלום: סיעת המפד"ל ישבה עם מח"ט חברון, והוא אמר:

שאול יהלום: אני המלצתי לעלות על המקומות האלה ולשהות שם כדי שהרוצחים יפסיקו לצלוף ביהודי חברון הנמצאים בבקעה, והם על הרכסים.

שאול יהלום: ועומדת הממשלה, ועומד הקבינט ואינו עושה דבר, כאשר אתמול באזכרה לשלהבת, לתינוקת הזאת, ירו באלה שבאו לאזכרה; ירו כמה קליעים, אולי הרבה קליעים.

שאול יהלום: אבל זה הפתרון?

שאול יהלום: באיזה מקום לא יכול להיות שיקום כאן השר לביטחון פנים – וחבל שהוא לא נמצא כאן והממשלה לא באה לשמוע את עמדתנו, את עמדת חברי הכנסת, וזוהי כנראה תכונה מאוד בלתי בריאה, ואדוני כיושב-ראש בוודאי ישים לבו לכך.

שאול יהלום: באמת אינני יודע, אבל היה נהוג, שאם שר מביא חוק, הוא שומע מה אומרים חברי הכנסת על החוק שהוא מביא.

שאול יהלום: נראה שהזלזול בכנסת כבר עבר גם את הגבול הזה והשר לא נמצא.

שאול יהלום: אבל לא יכול להיות שהשר לביטחון פנים יביא חוק על איזה חשש, חשש, חשש עקיף, עם כל הבעייתיות של מניעת פועלים זרים מלהיכנס לכאן, עם כל הבעייתיות גם מבחינת העבודה בפנים וגם מבחינת המצוקה בחוץ, וכאשר מול העיניים רואים בעין את הרוצחים, ממשלת ישראל יושבת בכעין חיבוק ידיים.

שאול יהלום: לכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא מכאן לממשלת ישראל להבין, שחל מהפך לפני חודשים מספר והעם בישראל לא הסכים שהרצח יימשך ברחובותינו, בכבישינו וביישובינו.

שאול יהלום: אני קורא להם, לשרי הממשלה, להתעשת ולעשות הכול כדי שרצח כמו רצח התינוקת, שאתמול מלאו 30 להירצחה, התינוקת שלהבת מחברון, לא יימשך ולא יהיה, ולא יירצחו ולא יישפך עוד דם נקי לא ביישובינו, לא בכבישינו ולא ברחובותינו.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת יהלום.

רחמים מלול: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח – חברי הכנסת לנגנטל, גפני, אורלב, ברכה, בשארה, מח'ול, ביבי, אלסאנע, כהן, זנדברג, נסים זאב, ואחרון – חבר הכנסת דוד אזולאי.

זבולון אורלב: נסים זאב יהיה האחרון.

רחמים מלול: הוא עוד עשוי להתחלף עם חבר הכנסת אזולאי, כדי שזה יישאר במשפחה.

רחמים מלול: בבקשה.

דוד אזולאי: אין בעיה.

דוד אזולאי: אני מסכים.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, רציתי להעיר לאדוני השר, אם אפשר, הערה אחת עניינית לגבי החוק, ופשוט שהוא יבדוק זאת עם הייעוץ המשפטי של משרדו.

בנימין אלון: בזמני ניסיתי כמה פעמים, ותמיד לא הצלחתי, לתת סעיף תחולה לחוק הזה גם ליהודה ושומרון, זאת אומרת גם לתושבי יהודה, שומרון ועזה היהודים.

בנימין אלון: והיתה התנגדות עקרונית מסיבות אחרות, וזה חבל.

בנימין אלון: למשל, הסעיף הזה כולו, כל החידוש הזה שמתחדש פה, מתבסס על סעיף קטן (ג).

בנימין אלון: אם החוק עצמו לא חל שם, גם הסנקציה הזאת לא קיימת.

בנימין אלון: אזכיר לך שנתפס בזמנו, לצערי, תושב של אחד היישובים שהסיע לתל-אביב.

בנימין אלון: אם החוק לא חל עליו, אזי כל הסעיף הזה חסר משמעות כלפי אותה אוכלוסייה.

עוזי לנדאו: הוא אזרח ישראלי?

בנימין אלון: כן.

בנימין אלון: אבל, לצערי, אין תחולה, ותושבי יהודה ושומרון חייבים לשלם מס הכנסה וחייבים לשלם כל דבר.

עוזי לנדאו: זה חל גם על תושבי יהודה ושומרון הערבים שישנם שם.

בנימין אלון: לא, הסעיף הזה הוא סעיף למסייעים, לא לזה.

בנימין אלון: אין תחולה בתוך האזור הזה – – –

עוזי לנדאו: אולי למסיעים.

בנימין אלון: לא, לא.

בנימין אלון: זה סעיף למסיעים, למלינים.

בנימין אלון: כל החוק הזה הוא למסייעים.

בנימין אלון: הוא לא חל על הערבים עצמם שעוברים ועובדים ללא רשיון.

עוזי לנדאו: הוא למסיעים ולא רק למסייעים.

בנימין אלון: נכון, למסיעים, למלינים, למאכסנים.

בנימין אלון: אבל אם נניח שבאזור התעשייה ברקן גרים – אין בזה שום עבירה.

עוזי לנדאו: אני מקבל את ההערה שלך.

עוזי לנדאו: צריך לבדוק זאת.

בנימין אלון: צריך לבדוק זאת.

בנימין אלון: ביקשתי זאת, וצריך לתת לזה איזה פתרון.

בנימין אלון: אני רוצה לומר כמה מלים, אדוני, בהמשך לדברים שאמר חבר הכנסת יהלום.

בנימין אלון: אדוני השר, לא היית כאן כשחבר הכנסת יהלום דיבר על מה שקורה בחברון.

בנימין אלון: אכן, זה דבר שאנחנו מוכרחים לתת עליו את הדעת גם בקשר לחוק הזה.

בנימין אלון: החוק הזה בסופו של דבר בא להגן על התושבים היהודים בתל-אביב, בירושלים, במקומות שהם מהעבר הזה של "הקו הירוק", של ישראל הקטנה, מה שנקרא.

בנימין אלון: במדינת ישראל הקטנה אני בעד החוק הזה ואני בעד כל דבר אפשרי כדי למנוע אפשרויות של חדירה לא חוקית, פיגועים וכו'.

בנימין אלון: אבל לא ייתכן, אדוני השר, שיהודים, אזרחים ישראלים, בחברון עיר האבות ובמקומות האחרים, יהיו מוכים.

בנימין אלון: כמו שציין חבר הכנסת יהלום, ביום האזכרה לאותה תינוקת הם הופגזו שוב ואין לאל ידם לעשות כלום.

בנימין אלון: ממשלת ישראל חייבת בשלומם של אזרחי ישראל בירושלים, בתל-אביב, בחיפה, ולכן אנחנו באים ונתמוך בחוק הזה.

בנימין אלון: היא חייבת גם בשלומם של אזרחי ישראל בעיר האבות.

בנימין אלון: היא חייבת לעשות את כל מה שהיא יכולה, כמו בירושלים עיר הבירה, שצריך להרחיק בה את גילה מטווח האש.

בנימין אלון: אם צריך, לצורך הרחקה מטווח האש, לתפוס קילומטר – טווח של נשק קל – אז כך צריך לעשות, גם אם זה נוגע באזור A, לחודש, לחודשיים.

בנימין אלון: אבל באותה מידה, אדוני השר, לא תאפשר ממשלתך אפליה כזאת.

בנימין אלון: אם צריך להרחיק מטווח אש את היהודים בחברון ולתפוס גבעה, את גבעת אבו-סנינה, והצבא אומר שזה מה שצריך לעשות, אז זה מה שצריך לעשות.

בנימין אלון: אני מצפה מהממשלה הזאת להתייחסות שוויונית אל אזרחי ישראל, לחומרה ולקולא, ובעצם אין פה חומרה וקולא, אני מתכוון לכך שחייבת להיות התייחסות שוויונית לכל אורך העניין.

בנימין אלון: אם יש עבריינים, כמו שאמרתי, החוק צריך לחול עליהם.

בנימין אלון: אם יש יהודים שחיים – וזה מה שקורה בחברון – והם מוכים, מופגזים ואינם יכולים להתכנס בכיכר-גרוס, או בכיכר העיר, כי הם ממש על כף ידם של המחבלים שיושבים שם, אזי לא ייתכן שנדאג רק לאזרחי ישראל בירושלים ובתל-אביב ולא נדאג לאזרחי ישראל בחברון.

רחמים מלול: תודה רבה, חבר הכנסת אלון.

רחמים מלול: חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת לנגנטל – אינו נוכח; חבר הכנסת גפני – אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הממשלתית, שבאה להסדיר אפשרות לנקוט סנקציות כלפי מי שמסיע שוהים בלתי חוקיים, היא הצעת חוק ראויה.

זבולון אורלב: אף-על-פי שהשר לביטחון פנים אינו נוכח באולם – – –

רחמים מלול: הוא ממתין שאדוני יעבור לנושא.

זבולון אורלב: רוב תקופתו בבית היתה כפרלמנטר, כחבר כנסת, לא שר, ואני רואה שהוא התרגל מהר מאוד להיות שר.

זבולון אורלב: אם אפשר לפנות למזכירות, הנימוס הפרלמנטרי הבסיסי הוא שהשר יהיה נוכח בשעה שמדברים על הצעת חוק שהוא מביא.

זבולון אורלב: אני רוצה להעיר שתי הערות.

זבולון אורלב: מחד גיסא, אני מאוד מכבד את זה שהמשרד לביטחון פנים הביא לנו הצעת חוק שסותמת איזו פרצה שאיננה מכוסה בחוק.

זבולון אורלב: מאידך גיסא, זה מדהים לראות איך עובדים פלסטינים עוברים מתחומי הרשות לתחומי מדינת ישראל בצהרי יום לעין כול ובאין מפריע.

זבולון אורלב: המקומות ידועים.

זבולון אורלב: אני מזמין את כולכם כל יום בשעות הבוקר ובשעות אחרי הצהריים לשכונת גילה ליד המחסום לראות איך מאות פלסטינים, עובדים בלתי חוקיים, עוברים לעין כול עם חבילות מהכא להתם ומהתם להכא.

זבולון אורלב: אני שואל את עצמי מה עוזרות כל הצעות החוק, כי זה דבר שגלוי לעיני כול.

זבולון אורלב: לא בולמים, לא עוצרים ולא עושים שום דבר.

זבולון אורלב: גם הטלוויזיה הביאה פעמים רבות צילומים ממקומות רבים בשרון שבהם רואים כיצד עובדים פלסטינים במקומות ידועים, לא בלילה, לא במחתרת, לא באיזה מקום נסתר או באיזה רכב, עוברים באופן חופשי עם חבילות וארגזים.

זבולון אורלב: הפעם האחרונה שבה ראיתי זאת במו-עיני היתה כאשר נסענו בחול המועד לחנוך את בית-המדרש החדש בחברון – חבר הכנסת יהלום וגם חבר הכנסת צבי הנדל היו שם – וכשחזרנו משם זה היה בסביבות השעה 15:00, ראינו עשרות פועלים עוברים באופן חופשי את השדה בין הבתים של גילה לבין אזור קבר רחל, כ-100 או 200 מטר מהמחסום.

זבולון אורלב: כדאי שהמשטרה תטפל באופן ראוי, ועד שסותמים איזו פרצה קטנה אפשר קודם כול לבלום את האנשים בכל הנושא של השוהים הבלתי-חוקיים, וראוי לדרוש זאת מהשר.

זבולון אורלב: הערה שנייה.

זבולון אורלב: הפקודה למניעת טרור היא לא פקודה ערטילאית, אלא היא מונה אחד לאחד את ארגוני הטרור שעליהם היא חלה.

זבולון אורלב: כלומר, מי שחבר בארגון ומי שמסית חלה עליו הפקודה הזאת, וניתן להעמיד אותו לדין ולטפל בו באופן משפטי.

זבולון אורלב: בדקתי ומצאתי, שהארגון שהוא הכי פעיל נגדנו היום, ארגון ה"תנזים", איננו מנוי בפקודת הטרור.

זבולון אורלב: האם חברי הכנסת מבינים את מה שאני אומר?

זבולון אורלב: ארגון ה"תנזים", שהכריז מלחמה על מדינת ישראל, שיש לו ראש, יש לו מוסדות, יש לו ביטאון והוא ארגון, איננו נמנה עם ארגוני הטרור.

זבולון אורלב: כשהתחלתי לברר מדוע, אמרו לי: זה כאילו ארגון של ה"פתח".

זבולון אורלב: אמרתי: משחקים אתכם, "פתח" זה "פתח" ו"תנזים" זה "תנזים".

זבולון אורלב: הפקודה צריכה להתחשב במה שקורה במציאות.

זבולון אורלב: אם תתפסו פלסטיני ותשאלו אותו: אתה שייך ל"פתח" או ל"תנזים"?

זבולון אורלב: הוא ישר יגיד, ל"תנזים".

זבולון אורלב: ה"תנזים" היום זה פירמה.

זבולון אורלב: לכן אני חושב שהיום צריכה להיות תביעה לשר לביטחון פנים לדאוג – – –

רחמים מלול: הוא שומע אותך.

רחמים מלול: הנה הוא בפתח – – –

זבולון אורלב: הוא לא שומע אותי כי הוא מדבר בטלפון.

זבולון אורלב: אני לא התקשרתי אליו.

זבולון אורלב: אחרי זה אני אדליף לו.

צבי הנדל: דהאמשה הוא ב"תנזים" או ב"פתח"?

זבולון אורלב: לצערי הוא בשניהם.

זבולון אורלב: אם עד תחילת המושב לא תכלול הממשלה את ארגון ה"תנזים" בפקודה, נגיש כמקובל הצעת חוק, ואני חושב שנוכל לשכנע את חברי הכנסת.

זבולון אורלב: זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה, כי כולנו כאן קואליציה של מדינת ישראל ורוצים שארגון שהוא ארגון טרור יהיה מנוי בפקודה.

זבולון אורלב: תודה, אדוני.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר כהן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

רחמים מלול: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת נסים זאב, ואחרון – חבר הכנסת אזולאי.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לביטחון פנים, אנחנו נתמוך בהצעת החוק שלך.

אליעזר כהן: לא רק שטוב מאוחר מאשר בכלל לא, אני התפלאתי שעד היום הנושא הזה לא סגור ולא מכוסה.

אליעזר כהן: חשוב להוסיף לזה לא רק מה שציין חבר הכנסת אורלב, שיש מאות בכל מיני מעברים בין ישראל לבין האזור הפלסטיני, אלא שמאות עוברים מדי בוקר וערב הלוך וחזור, שזו הפקרות בפני עצמה.

אליעזר כהן: פעם אחת ולתמיד צריך לעשות בצורה ממלכתית כוללת הפרדה בין האזורים שתחת שלטון וריבונות ישראלית לבין אלה שאינם כך.

אליעזר כהן: אני קורא לזה הינתקות.

אליעזר כהן: צריך להפריד בין אלה שהם תחת סוברניות וריבונות ישראלית לבין אלה שאינם כאלה, וצריכה להיות גדר.

אליעזר כהן: בגדולה שבמדינות העולם ובדמוקרטית שבמדינות העולם, כמו ארצות-הברית, איש לא יעלה על דעתו לשהות שהייה בלתי חוקית, לא ליום אלא לא לשנייה.

אליעזר כהן: בארצות-הברית איש לא מעלה על דעתו להיכנס באופן בלתי חוקי.

אליעזר כהן: האם מישהו יעלה בדעתו להיכנס לשווייץ בצורה בלתי חוקית?

אליעזר כהן: אני מבקש להוסיף, שההינתקות מכל אלה שאינם רשאים לשהות בארץ צריכה להיות בכל המובנים ובכל הרבדים, וטובה שעה אחת קודם.

אליעזר כהן: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת שאני כאן ולומר עוד דבר אחד.

אליעזר כהן: אנחנו טועים טעות חמורה ביותר במינוח שאנחנו משתמשים בו.

אליעזר כהן: אנחנו קוראים למצב האיום שבו נמצאת מדינת ישראל זה חודשים רבים – פעולות טרור של ה"תנזים" וה"פתח" ומי שאתם רוצים.

אליעזר כהן: זה לא טרור, טרור זה פיצוץ אווירון מעל לוקרבי, טרור זה פיצוץ מכל גז מרעיל ברכבת ביפן כשלא יודעים מי נגד מי, למה ומה קרה.

אליעזר כהן: פה עם שלם נלחם בנו, יודעים מיהו, יודעים מהם מוסדותיו, יודעים מי מנהל אותו, יודעים מי נותן את ההוראות.

אליעזר כהן: זו מלחמה.

אליעזר כהן: תקראו לזה מלחמה מוגבלת, תקראו לזה מלחמת גרילה, אבל זו מלחמה שמתנהלת חודשים שלמים.

אליעזר כהן: מה יוצא?

אליעזר כהן: יוצא "הרצחת וגם ירשת?

אליעזר כהן: " מדוע?

אליעזר כהן: מפני שלא רק שאנחנו טועים וקוראים לזה טרור כשזאת מלחמה, אלא שכאשר אנחנו הורגים את ראשי המשלחים של המרצחים אומרים לנו: אתם טרוריסטים, אתם עושים פעולות טרור.

אליעזר כהן: מפליאים לעשות חברי הכנסת הערבים.

אליעזר כהן: איך קוראים לזה בתקשורת?

אליעזר כהן: עליית מדרגה, אוהבים בה את המושג הזה.

אליעזר כהן: היום היתה עליית מדרגה.

אליעזר כהן: חבר כנסת יושב בכנסת ישראל ואומר שצה"ל וחייליו עושים פעולות טרור ומלכלכים את הידיים שלהם בדם.

אליעזר כהן: הגענו לימים טובים שבהם אנחנו מקבלים ציונים.

אליעזר כהן: כשאני מדבר בכנסת ישראל כיהודי חבר כנסת ישראל, אומר לי חבר כנסת ערבי לסתום את הפה.

אליעזר כהן: לאן אנחנו מגיעים?

אליעזר כהן: אנחנו נמצאים במערכת שלמה של טירוף, ואנחנו צריכים להפסיק אותה.

אליעזר כהן: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

רחמים מלול: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

רחמים מלול: אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב, כבקשתך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את השר לביטחון פנים על היוזמה הברוכה לתיקון החוק.

דוד אזולאי: בפעם הקודמת שהיה אצלי בוועדה דיון בנושא דומה התרעתי על כך והתפלאתי שזה לא קרה.

דוד אזולאי: אני שמח שהדבר הזה אכן קורה עכשיו, וטוב שזה קורה מהר.

דוד אזולאי: עם זה, אדוני השר, אחת הבעיות שבוודאי תתעורר בהמשך היא אכיפת החוק.

דוד אזולאי: אז יבואו האנשים הנוגעים בדבר ויגידו: אין כוח-אדם מספיק לאכוף את החוק.

דוד אזולאי: אדוני בוודאי מכיר את הבעיה הזאת.

דוד אזולאי: העניין הזה חייב לבוא על פתרונו, אחרת נשב כאן, נחוקק חוקים, ואחר כך, כשחלילה יהיה פיגוע הטענה תהיה של חוסר כוח-אדם.

דוד אזולאי: כבר הזכיר כאן קודם לכן חבר הכנסת אורלב, לגבי אותם עובדים בלתי חוקיים שנכנסים למדינה – אני מכיר את זה מאזור המשולש, אני מכיר את זה מאזור העמק, שהם נכנסים, אני אומר לך, באין מפריע, חודרים לשטח מדינת ישראל, עובדים בבוקר וחוזרים בערב הביתה כאילו שום דבר לא קרה.

דוד אזולאי: אני חושב ששם מתחילה הבעיה, במעברים הללו שצריך לחסום אותם.

דוד אזולאי: צריך למצוא את הדרך למנוע את העבירה הזאת שהם עוברים בכך שהם עוברים למדינה.

דוד אזולאי: דבר נוסף שמדאיג אותי – כאשר יעצרו את הרכב, ישביתו אותו במשך תקופה, חשוב מאוד שלא תהיה היד מדי קלה על ההדק.

דוד אזולאי: לא אחת אנחנו עדים, לצערי הרב, לכך שהמשטרה עושה לעצמה חיים קלים, ואז פשוט נוח לקחת רכב, להשבית אותו.

דוד אזולאי: צריך להביא בחשבון, שכשמשביתים רכב לאדם, במיוחד אם זה רכב של עבודה, זה גורם לו הפסד רב.

דוד אזולאי: אז אם הוא עבר את העבירה אכן מגיע לו על זה, אין לי טענה, אבל אם הוא לא עבר את העבירה ורק יש חשד סביר – במקרה זה צריך להיות מאוד מאוד זהירים ולא לעשות את זה בצורה גורפת.

דוד אזולאי: אני חושב שהדבר החשוב מכול הוא השיפוט המהיר.

דוד אזולאי: אם אנחנו ננקוט הליכים רגילים שקיימים היום במערכת המשפט, זה אומר שהשיפוט לפעמים לוקח שנתיים ושלוש שנים והיד עוד נטויה.

דוד אזולאי: צריך לעשות הכול על מנת שבמקרים הללו, כשמדובר ממש בפיקוח נפש – צריך להורות לבתי-המשפט במקרים כאלה ללכת לשיפוט מהיר עד כמה שאפשר, כדי שכולם – החוק הזה, בעצם, נועד למען ישמעו וייראו, ואולי בכך נתרום את תרומתנו הקטנה למנוע את כניסתם של המחבלים למדינת ישראל, ולהעניש את אלה מתוכנו שבשביל בצע כסף מוכנים לסייע בידם ולהכניס אותם לארץ בשביל להוזיל לעצמם את הדברים.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת אזולאי.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, אחרון הדוברים.

רחמים מלול: לגבי חבר הכנסת זאב מיותר לציין את התוספת הזאת.

רחמים מלול: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני מברך בהחלט על הצעת החוק, על היוזמה הברוכה.

נסים זאב: אני רק לא יודע מה עדיף – האם עדיף שערבי יביא ערבים לתחומי מדינת ישראל או יהודי יביא את הפועלים לתחומי מדינת ישראל?

נסים זאב: מה שקורה היום – – –

עוזי לנדאו: – – –

נסים זאב: בוא אני אומר לך: היום קל יותר לערבים עובדים משטח A להגיע לתוך תחומי מדינת ישראל מאשר משטח B.

נסים זאב: אני מכיר קצת את המציאות, אני מכיר אותה הלכה למעשה.

נסים זאב: יש הייתי אומר מגמה ואולי הוראה שכן לאפשר לאותם פועלים ערבים שאין להם עבר פלילי ואין להם התפרעויות, לא השתתפו בעבר בהפגנות, כן להכניס אותם, ויש כרטיס מגנטי.

נסים זאב: אני חושב, שהיום צריכים אולי לאפשר יותר לאותם עובדים ששנים רבות עובדים והוכיחו את עצמם לא כנאמנים למדינת ישראל אבל נאמנים לפחות בקטע הזה שהם לא מפעילים טרור והם לא שותפים לטרור ולא שותפים לאלימות ולא להפגנות, אלה שיש להם כרטיס מגנטי, להיכנס לתחומי מדינת ישראל ולעבוד.

נסים זאב: כי מצד אחד כשאנחנו מתירים, לפעמים, את הרצועה, אנחנו לא מבחינים בין אלה שצריכים יותר להגביל אותם לבין אלה שהייתי אומר, רוצים להביא את פת לחמם.

נסים זאב: משפט אחד על מה שקרה אתמול, אדוני השר, בחברון.

נסים זאב: באמצע האזכרה לשלהבת פס, התינוקת, שוב – ירי מסיבי וכמעט פיגוע, שוב בת עם אמה, בנס לא היה פיגוע.

נסים זאב: ואני רוצה לדעת – תוכנית המגירה שיש לצה"ל כל כך הרבה חודשים, כל כך הרבה שנים, אותן הבטחות גם של ראש הממשלה בעבר ביבי נתניהו – ואני יודע ששרון היה שותף לעניין הזה, ראש הממשלה הנוכחי, כי הוא היה משוכנע, שאם תיפתח אש מגבעת אבו-סנינה, היתה הבטחה שיכבשו את הגבעה הזאת.

נסים זאב: אבל אנחנו נוכחנו לראות כבר עשרות פעמים שיש ירי מהכיוון של גבעת אבו-סנינה וממשלת ישראל לא עושה דבר.

נסים זאב: אני חושב שהגיע הזמן, כדי להבטיח את שכונת אברהם-אבינו, כדי להבטיח את שלומם של התושבים, אם אנחנו רוצים לראות חיים במקום הזה ולא לראות חלילה וחס פיגוע נוסף שאנחנו נצטער עליו בסופו של דבר, אנחנו חייבים לנקוט יוזמה ולכבוש את המקום הזה מחדש.

נסים זאב: אני חושב שצה"ל צריך לעשות את זה, ולא צריך לראות זאת רק כצעד מחאה של התושבים.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת זאב.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק, הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה).

רחמים מלול: נא להצביע בקריאה ראשונה.

רחמים מלול: בבקשה.

עוזי לנדאו: לוועדת הפנים.

זאב בוים: לאיזו ועדה?

רחמים מלול: ועדת הפנים, אדוני.

רחמים מלול: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שהצעת החוק עברה ברוב של שמונה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך ההצעה תועבר לוועדת הפנים של הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

רחמים מלול: אם תזומן ישיבה נוספת בפגרה, תינתן על כך הודעה לחברי הכנסת.

רחמים מלול: ישיבת הכנסת נעולה.

רחמים מלול: תודה.