ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 25, 1999-09-01 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, צהריים טובים, פגרה נעימה.

אברהם בורג: בפתח הישיבה אני מבקש בשם כל חברי הכנסת – או כדבריו של חבר הכנסת זאבי: חברי הכנסת הנוכחים – לשלוח ברכות הצלחה לכל תלמידי ישראל שהתחילו היום את לימודיהם, ובראשם לתלמידי כיתה א', בבחינת "שלום כיתה א'".

אברהם בורג: אני חושב שבשם כולנו צריך להגיד תודה רבה וברכת יישר כוח גדולה מאוד לשר החינוך ואנשי צוותו על פתיחת שנת הלימודים.

אברהם בורג: יבואו על הברכה.

אברהם בורג: ואגב הברכות האלה, אני מבקש לציין שהייתי היום בקריית-מלאכי, במערכת החינוך של קריית-מלאכי.

אברהם בורג: אני לא ראיתי הרבה מאוד שנים ילדים רעבים באים לבית-ספר וכל כך מלאי אופטימיות.

אברהם בורג: כבר הרבה מאוד שנים לא ראיתי בארץ מבנים של מערכת חינוך שאינם ראויים לביקור אדם, אני לא מדבר על לימודי אדם.

אברהם בורג: ואני חושב שהזעקה הבוקעת מקריית-מלאכי היא זעקתם של החלשים, שהכנסת בין השאר צריכה להיות להם לפה.

אברהם בורג: באתי בדברים עם שר החינוך של מדינת ישראל, השר יוסי שריד, שלאלתר נענה לבוא למקום, לעמוד על צרכיו, לראות מה ניתן לעשות לגבי הצרכים של מערכת החינוך.

אברהם בורג: אני מאוד מקווה שפתיחת שנת הלימודים הזאת תהיה גם פתיחה חיובית לילדי קריית-מלאכי ולכל תושביה.

אברהם בורג: מכאן אני מבקש לשלוח ברכות החלמה לנשיא המדינה עזר ויצמן, שיחלים במהרה בימינו וישוב לאיתנו.

אברהם בורג: ואנחנו נעבור לסדר-היום.

אברהם בורג: מונחת לפני פנייתו של ראש הממשלה, שביקש ממני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, שישה סעיפים לגבי יציאת שרים וכניסתם ארצה, חלקם כבר היו וחלקם יהיו ומי ממלא-מקומם.

אברהם בורג: א.

אברהם בורג: השר בנימין בן-אליעזר מילא את מקומו של השר חיים רמון מיום כ"ט באב התשנ"ט, 11 באוגוסט 1999, ועד ליום ל' באב התשנ"ט, 12 באוגוסט 1999; ב.

אברהם בורג: השר דוד לוי מילא את מקומו של שר הפנים מיום כ"ט באב התשנ"ט, 11 באוגוסט 1999, ועד למוצאי שבת ט' באלול התשנ"ט, 21 באוגוסט 1999; ג.

אברהם בורג: השר שלמה בן-עמי מילא את מקומו של שר המשפטים מיום כ"ט באב התשנ"ט, 11 באוגוסט 1999, ועד ליום ג' באלול התשנ"ט, 15 באוגוסט 1999; ד.

אברהם בורג: השר בנימין בן-אליעזר מילא את מקומו של השר לאיכות הסביבה מיום י"א באלול התשנ"ט, 23 באוגוסט 1999, ועד ליום י"ז באלול התשנ"ט, 29 באוגוסט 1999; ה.

אברהם בורג: השר יוסי ביילין מילא את מקומו של השר חיים רמון מיום ח' באב התשנ"ט, 20 באוגוסט 1999, ועד ליום י"ח באב התשנ"ט, 30 באוגוסט 1999; ו.

אברהם בורג: שר הפנים חזר ארצה ביום י' באלול התשנ"ט, 22 באוגוסט 1999.

רחבעם זאבי: אולי בנוסף תביע תנחומים למשפחות שני הנרצחים.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאבי, אני מודה לך.

אברהם בורג: אני חושב שההערה במקומה.

אברהם בורג: אני מבקש לשלוח בשם הכנסת ובשם חברי הכנסת תנחומים למשפחותיהם של הנרצחים ביער מגידו, כאשר התקווה שלנו היא, שגם בני העוולה ייתפסו ויבואו על עונשם, וגם שכל בית ישראל לא ידע עוד עצב, ומקרים מן הסוג הזה לא יהיו עוד במקומותינו.

אברהם בורג: יישר כוח, חבר הכנסת זאבי.

אברהם בורג: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון וחבל-עזה – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשנ"ט–1999, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ד' לב: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם בורג: נעבור לסעיף ג' בסדר היום.

אברהם בורג: על-פי בקשת הממשלה: הצעת החוק לתיקון ולהארכת תוקף של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון וחבל-עזה – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשנ"ט–1999, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם בורג: יציג את ההצעה בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת אופיר-פינס פז – בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת החוק הממשלתית לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום (יהודה והשומרון וחבל-עזה – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשנ"ט–1999.

אופיר פינס-פז: מטרת הצעת החוק הינה להאריך את תוקף תקנות שעת-החירום, כפי שזה הוארך מפעם לפעם בעבר.

אופיר פינס-פז: תוקפן של התקנות עומד לפוג בימים הקרובים, ולפיכך מועלית הצעת חוק זו עתה.

אופיר פינס-פז: תקנות אלו מסדירות את יחסי הגומלין המשפטיים בין ישראל לבין אזורי יהודה והשומרון וחבל-עזה, תוך שילוב הוראות המשקפות את ההסדרים שנקבעו בהסדר אוסלו.

אופיר פינס-פז: כך, למשל, מסדירות התקנות נושאים כגון מתן סמכות שיפוט לבתי-משפט בישראל, סמכות לחקור עבירות בידי המשטרה, סמכות לבצע עונש בישראל כשהעונש הוטל באזור או לחלופין לבצע עונש באישור כשהוא הוטל בישראל, והכול בנוגע לאירועים שהתרחשו באזור.

אופיר פינס-פז: כמו-כן נועדו התקנות להסדיר את מכלול מתן העזרה המשפטית בין ישראל לבין הגורמים המוסמכים ברשות הפלסטינית.

אופיר פינס-פז: סעיף 1 להצעת החוק מאריך את תוקף התקנות עד יוני 2002.

אופיר פינס-פז: סעיף 2 לחוק עניינו הסדרת הליכי הבאת האסיר בפני ועדת שחרורים לצורך שחרור מוקדם מן המאסר.

אופיר פינס-פז: הסעיף בא לעגן בחוק מצב שלפיו כבר נוהגים בשטח.

אופיר פינס-פז: הסעיף מציע להחיל דין שווה על אסירים המרצים את עונשם במתקני כליאה של שירות בתי-הסוהר ועל אסירים המרצים את עונשם במתקני כליאה של צה"ל.

אופיר פינס-פז: כך יוכלו אסירים המרצים את עונשם במתקני כליאה של צה"ל להיות מובאים אף הם בפני ועדת השחרורים, גם ללא צורך בהעברתם למתקני כליאה של שירות בתי-הסוהר.

אופיר פינס-פז: הוועדה מגישה שתי גרסאות ביחס לסיפא של הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: בדיוני הוועדה הועלה הנושא של ביצוע העזרה המשפטית בין ישראל לרשות הפלסטינית.

אופיר פינס-פז: הנושא מוסדר כיום בתקנה 13 לתקנות; שם נקבע, כי שר המשפטים רשאי להפעיל שיקול דעת ולהימנע ממתן עזרה משפטית לרשות הפלסטינית, אם זאת נמנעת ממתן עזרה מצדה.

אופיר פינס-פז: על-פי הגרסה השנייה, מוצע לתקן את התקנה, כדי לא להשאיר את הנושא לשיקול דעתו של שר המשפטים – ואני מוסיף: בניגוד לעמדת הממשלה.

אופיר פינס-פז: הגרסה מציעה לתקן את התקנות כך ששר המשפטים יורה על סיוגה של עזרה משפטית בין ישראל לבין הרשויות המוסמכות ברשות הפלסטינית, במידה שרשויות אלה נמנעות משיתוף פעולה משפטי עם מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: מאחר שתוקף התקנות הקיימות עומד לפוג בכ"ז באלול התשנ"ט, 8 בספטמבר 1999, מוצע לקבוע במפורש, כי מועד תחילתו של החוק יהיה בכ"ז אלול התשנ"ט, 8 בספטמבר 1999.

אופיר פינס-פז: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הסתייגות לחבר הכנסת אלון לגבי שם החוק.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, חמש דקות, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מצר אני על כך שיושב-ראש הקואליציה, שאינו חבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט – – –

אופיר פינס-פז: מנין לך שאני לא חבר?

בנימין אלון: שהוא כן חבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

בנימין אלון: אני מתנצל על כך.

אברהם בורג: אתה מצר על זה שהוא חבר?

בנימין אלון: לא, זה – לא.

בנימין אלון: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אני מתנצל.

בנימין אלון: אני מצר על כך שהצגת הדברים – לרבות שלוש המלים שהוספת, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, שלא מן הכתובים, שהממשלה מתנגדת לגרסה האחת – היא הצגה פוליטית ולא מקצועית.

בנימין אלון: לכן, צריך לקבל את הגרסה השנייה.

ענת מאור: – – –

בנימין אלון: אם היועץ המשפטי לממשלה אומר לשר המשפטים, שהסכם צריך לכבד וצריך לכבד את בקשות ההסגרה של ישראל, זוהי הראייה המשפטית המקצועית.

בנימין אלון: אם שר המשפטים, משיקולים פוליטיים אנטי-משפטיים, איננו מוכן להסתפק בשיקול דעת משפטי ורוצה שיקול דעת פוליטי, שאף שהרשות הפלסטינית, וכך דווח לנו בוועדה על-ידי הממונה מטעם משרד המשפטים, איננה מכבדת את כל בקשות ישראל בנושאים כלכליים, אזרחיים, גנבות רכב, ספקים שהולכים ולא חוזרים עם הכסף, למרות כל הסבל הזה שנגרם גם בנפש – –

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס-פז.

אברהם בורג: חבר הכנסת פרוש.

בנימין אלון: – – לאלה שנפגעו פיזית, אבל גם בממון, למרות כל הסבל הזה, בכל הסכם אמנה בין שתי מדינות יש הדדיות, ומדינה לא נותנת סיוע משפטי אם המדינה השנייה לא מגישה לה סיוע משפטי.

בנימין אלון: אני מקבל את החוק שמבקשת הממשלה שנקבל, כולו, על כרעיו ועל קרבו.

בנימין אלון: אין לי שום מחלוקת עם החוק הזה.

בנימין אלון: יש שתי גרסאות.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, זו לא הסתייגות שלי, ואין החלטת קואליציה להצביע בעד גרסה זו או גרסה אחרת.

ענת מאור: – – –

בנימין אלון: אני קורא לכל חברי הכנסת לכבד את מצפונם ולהצביע בעד הדדיות בבקשות סיוע משפטי.

בנימין אלון: שם החוק הוא: סיוע משפטי.

בנימין אלון: לא ייתן שר המשפטים סיוע משפטי לרשות הפלסטינית, אם הרשות הפלסטינית לא נותנת סיוע משפטי לישראל.

בנימין אלון: מה יותר פשוט מכך?

בנימין אלון: אני פונה בתחינה לחברי הכנסת, שמול עיניהם המציאות והציניות, שלא ייתנו לשיקול הדעת הפוליטי והאנטי-משפטי, גם אם עומד בראשו שר משפטים, לנצח את הראייה המשפטית ואת הצדק הטבעי.

בנימין אלון: אני חוזר: יש פה שתי גרסאות.

בנימין אלון: אין כאן הסתייגות.

בנימין אלון: הוועדה קיבלה שתי גרסאות: גרסה ראשונה וגרסה שנייה.

בנימין אלון: אני מבקש מכולם להצביע בעד הגרסה השנייה, שהיא אותו חוק בדיוק, ויש בה רק החמרה בנושא הזה, שתידרש הדדיות בבקשות סיוע משפטי שתגיש הרשות הפלסטינית.

דוד לוי: – – – מיזוג.

בנימין אלון: לגבי מיזוג אוויר, אני אינני אחראי.

אברהם בורג: התשובה היא: לא.

אברהם בורג: אתה לא יכול – גם ישיבה בפגרה וגם מיזוג.

אברהם בורג: אתה צריך להחליט מה אתה רוצה.

רן כהן: עושים מאמץ לחמם את האווירה, ואתה רוצה – – –

בנימין בן-אליעזר: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, בבקשה.

בנימין אלון: יש לי עוד שתי דקות?

אברהם בורג: יש לך.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אומנם לנגד עיני נמצאים גם העניינים הפעוטים, ענייני הממון – האנשים שהופיעו בוועדה, שנשבר מטה לחמם כשספקים פלסטינים ברחו והם אינם מוכנים לשלם את החובות.

בנימין אלון: כשיש מצב הפוך, הם לוקחים עורך-דין ישראלי שמופיע בבית-משפט ישראלי.

בנימין אלון: אבל עורך-דין פלסטיני שיעז לתת שירותים ברשות הפלסטינית לישראלי, מסתכן בנפשו.

בנימין אלון: כך דיווח לנו ממונה בוועדה.

בנימין אלון: לנגד עיני עמדו אותם דברים כאילו טריוויאליים – אותו ג'ונגל של אי-כיבוד חוק ברשות הפלסטינית בנושאים הכלכליים.

בנימין אלון: אבל, אינני יכול שלא להרים את עיני אל היציע ולראות את המשפחות שהגיעו כנראה אל הדיון הבא – המשפחות של מי שנרצחו על-ידי מחבלים ערבים כאן בארץ-ישראל, קרוב לביתם, אותן משפחות שהגיעו כנראה לדיון על שחרור מחבלים.

בנימין אלון: נמצאת פה, למשל, הגברת ג'ויס בוים, שבנה דוד נרצח בבית-אל.

בנימין אלון: אחד משני רוצחיו – שלא הוסגר כי לא כובדה בקשת ההסגרה, אדוני שר המשפטים – הספיק אחר כך לרצוח במדרחוב בבן-יהודה עוד חמישה.

בנימין אלון: אני חושב, שאם נרגיל את הרשות הפלסטינית לנורמה מחייבת בענייני ממון, זה יסייע גם בענייני נפשות.

בנימין אלון: אדוני שר המשפטים, אם נרגיל את הרשות הפלסטינית, שמשיקולים פוליטיים, לא משפטיים, אנחנו מוותרים להם ולא דורשים מהם לכבד הסכמים, אנחנו נגיע למצב מסוכן מאוד במגידו, בירושלים ובתל-אביב.

אברהם בורג: תודה רבה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אני קורא לחברי הכנסת להתעלם משיקולים מפלגתיים.

בנימין אלון: אין כאן עמדת ממשלה רשמית – –

אברהם בורג: אני חושש שזה יהיה תקדים.

בנימין אלון: – – ואני מבקש להצביע בעד גרסה ב' לחוק.

בנימין אלון: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: לפני שנעבור להצבעות – תשובת המציע.

אברהם בורג: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ממלא-מקום יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני מצטער אבל לא מופתע מכך שחבר הכנסת בני אלון התחיל כמובן בהשמצות וכדומה.

אופיר פינס-פז: אני באתי לכאן כממלא-מקומו, לצורך העניין, של יושב-ראש ועדת החוקה.

אופיר פינס-פז: הצגתי את העניין כפי שהצגתי אותו, באופן הכי מקצועי והכי אמין.

אופיר פינס-פז: אני מצטער שאנחנו לא דבקים בדברים כפי שהם.

אופיר פינס-פז: לגוף העניין, אני רוצה לומר דבר אחד.

אופיר פינס-פז: ההצעה שמוגשת היום, קרי גרסה א', היא המצב כפי שהוא, כפי שהיה גם, כפי שכל חברי כאן מצד ימין תמכו בו והצביעו כשהם היו בממשלה.

אופיר פינס-פז: מה שאתה מציע, חבר הכנסת אלון, זה להחמיר את המצב הקיים, דבר שגם לא הצלחת לעשות ולא הצלחת לשכנע בו, לא את בנימין נתניהו וממשלתו ולא את הקואליציה הקודמת.

אופיר פינס-פז: אז תגיד את הדברים כפי שהם בפני חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: תודה.

בנימין אלון: זה לא היה – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעות.

אברהם בורג: ראשית, אנחנו נצביע על הסתייגותו של חבר הכנסת בנימין אלון לגבי שם החוק.

אברהם בורג: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו, בבקשה.

בנימין אלון: זו לא הסתייגות.

ראובן ריבלין: זו גרסה ב'.

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: תלכו אתי דבר דבור על אופניו.

בנימין אלון: אני מסיר את ההסתייגות.

אברהם בורג: אתה מסיר את ההסתייגות.

אברהם בורג: אני מבקש לא להצביע עליה.

אברהם בורג: לסעיפים 1 ו-2 אין הסתייגויות.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיף 3.

אברהם בורג: אני מקבל את הצעתו הטובה של סגן מזכיר הכנסת.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על שם החוק וסעיפים 1 ו-2 כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: מי בעד – ירים את ידו.

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: בעד סעיפים 2-1 – רוב

אברהם בורג: סעיפים 2-1 נתקבלו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: סעיפים אלה התקבלו.

אברהם בורג: נעבור לסעיף 3.

אברהם בורג: נוהל ההצבעה יהיה: מי בעד – לאמור בעד חלופה א', ומי נגד – לאמור שהוא בעד חלופה – – –

קריאה: – – –

אברהם בורג: סליחה; מי בעד – זה בעד גרסה א', מי נגד – בעד גרסה ב'.

אברהם בורג: אני מבקש למנות מונים – – –

רחבעם זאבי: זה לא בהכרח – – –

אלי גולדשמידט: בעד חלופה א', בעד חלופה ב'.

אברהם בורג: למה?

אברהם בורג: אני רוצה להצביע גרסה מול גרסה.

אברהם בורג: מה הבעיה?

אברהם בורג: בסוף זה יצא אותו דבר.

אברהם בורג: אני מבקש להצביע מי בעד גרסה א', או.

אברהם בורג: קיי.?

אברהם בורג: לאחר מכן – מי בעד גרסה ב'.

אברהם בורג: מקובל עליך, חבר הכנסת זאבי, על מנת שיעבור?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני מבקש בכל זאת למנות מונים משום שהמליאה איננה מלאה ולא ברור, חבר הכנסת ריבלין – איפה חבר הכנסת איוב קרא?

אברהם בורג: אני לא מוכן.

קריאות: – – –

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: אני מבקש את חבר הכנסת איוב קרא.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, בוא לספור.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס-פז, מי יספור מטעמכם?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: מי בעד גרסה א' – ירים, בבקשה, את ידו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: מי נגדה – ירים, בבקשה, את ידו.

אברהם בורג: בעד גרסה א' לסעיף 3 – רוב

אברהם בורג: גרסה א' לסעיף 3 נתקבלה.

אברהם בורג: גרסה א' קיבלה רוב.

אברהם בורג: אנחנו בכל זאת נצביע עכשיו, חבר הכנסת זאבי, מספק אותך?

אברהם בורג: הצעה זו קיבלה רוב.

אברהם בורג: נצביע עכשיו על כל החוק כולו בקריאה – – – אני יכול לעבור לקריאה שלישית?

אברהם בורג: את כל החוק, כולו, אישור כל החוק כולו, בקריאה שנייה.

אברהם בורג: מי בעדו – ירים את ידו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: אין.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: אין.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: בעד סעיפים 3-1 – רוב

אברהם בורג: נמנעים – אין

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, יושב-ראש הוועדה, אני יכול לעבור לקריאה שלישית, או שאתה רוצה למשוך את החוק לאור המצב במליאה?

אופיר פינס-פז: קריאה שלישית.

אברהם בורג: קריאה שלישית, תודה רבה.

אברהם בורג: מי בעד החוק בקריאה שלישית – ירים, בבקשה, את ידו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: מי נגדו?

אברהם בורג: אין.

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: אין.

אברהם בורג: בעד החוק – רוב

אברהם בורג: נמנעים – אין

אברהם בורג: וחבל-עזה – שיפוט בעבירות ועזרה משפטית), התשנ"ט–1999, נתקבל.

אברהם בורג: אני קובע שהצעת חוק זו התקבלה לאחר תלאות וייסורים.

אברהם בורג: נעבור לסדר-היום – – –

): – – –

אברהם בורג: התגעגענו אליך, חבר הכנסת סאלח טריף.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: השר שריד, אני מבקש ממך לעיין בפרוטוקול, בברכה שנשלחה לך – – –

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות לדיון בהצעות לסדר-היום כדלקמן: הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים – – –

אברהם בורג: רק רגע, רק רגע.

אברהם בורג: חבר הכנסת, כולם רוצים להקשיב.

): אני רואה.

אברהם בורג: השר בן-אליעזר, קשה להקשיב עם החלק הזה.

): הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: שירותי בריאות לילדי העובדים הזרים – של חברי הכנסת תמר גוז'נסקי וחיים כץ.

): ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: ביטול השתתפות ישראל בוועדת המעקב להבנות "ענבי זעם" – של חברי הכנסת נעמי חזן ועוזי לנדאו.

): הכנסת אישרה, בישיבתה ביום כ"ג במנחם-אב התשנ"ט, את בקשת הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הבזק (תיקון מס' 21), התשנ"ט–1999 – אדוני שר התקשורת – לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום, כי הצעת החוק הנ"ל תידון בוועדה משותפת של ועדת הכלכלה וועדת החוץ והביטחון, לפי ההרכב הבא – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת גולדשמידט.

): הוועדה תמנה שמונה חברים – – –

אברהם בורג: רק רגע, רק רגע.

אברהם בורג: חבר הכנסת בן-אליעזר.

): חוק הבזק.

אברהם בורג: בנושא השיעור דיברת אתו?

אברהם בורג: תודה רבה.

): תהיה הצבעה על החוק.

): הוועדה תמנה שמונה חברים, ארבעה מכל ועדה, בראשות יושב-ראש ועדת הכלכלה.

): מטעם ועדת הכלכלה – חברי הכנסת אברהם פורז, נחום לנגנטל, נעמי חזן ורוני מילוא.

): מטעם ועדת החוץ והביטחון – חברי הכנסת רענן כהן, סילבן שלום, זהבה גלאון ונסים דהן.

): אדוני היושב-ראש, הנני מתכבד להודיע – בזאת אסיים את ההודעות – על חילופי אישים בוועדות.

): מטעם סיעת ישראל בעלייה: בוועדת הכנסת, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובוועדת הפנים ואיכות הסביבה וגם בוועדה לקידום מעמד האשה, במקום חברת הכנסת מרינה סולודקין יכהן חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

): מזל טוב.

): תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תהליך השלום – מקיפאון לתנופה

אברהם בורג: אנחנו נעבור לדיוני כנס ב'.

אברהם בורג: על-פי דרישת יותר מ-60 מחברי הכנסת יידונו הנושאים הבאים כהצעות דחופות לסדר-היום.

אברהם בורג: הנושא הראשון – שחרור אסירים עם דם על הידיים ויישום הסכם-וואי, הצעות של הליכוד, האיחוד הלאומי וישראל ביתנו.

אברהם בורג: ראש המנמקים – חבר הכנסת אריאל שרון, ואחריו – חבר הכנסת חנן פורת.

אברהם בורג: חמש דקות לכל דובר.

אריאל שרון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, זה שבועות מספר מנסים להחדיר בכוח לציבור בישראל ובעולם, שהממשלה הנוכחית מגלה עמידה איתנה יותר בעניין הסכמי-וואי מהממשלה שלנו.

אריאל שרון: לרגע ניתן היה גם לחשוב, שהנה, קמה ממשלה רצינית, אמיצה, שתפתור את בעיות החברה.

אריאל שרון: לרגע ניתן היה לשער שלפנינו עמידה תקיפה על זכויותיה של ישראל.

אריאל שרון: לרגע ניתן היה להאמין שלנגד עינינו שמירה אמיתית על ביטחון ישראל.

אריאל שרון: הנה לפנינו, באמת, דרך חדשה להגיע לשלום, והנה ממשלה שתעמוד בראש מורם ובגאווה מול ידידים, יריבים או אויבים.

אריאל שרון: אבל כל זה היה רק לרגע, ומשחלף הרגע ונעלם חזיון השווא נשארו ססמאות ריקות, מלים נבובות.

אריאל שרון: בתחום הכלכלי-החברתי גזרה הממשלה גזירות חמורות.

אריאל שרון: התקציב פוגע באופן קשה ביותר בשכבות החלשות בישראל; תקציב שפוגע בהורי ילדים, בחינוך, ובעצם פוגע בכל תחומי החיים החיוניים ביותר שלנו.

אריאל שרון: הליכוד בראשותי ינהל מאבק פרלמנטרי וציבורי תקיף נגד הגזירות החמורות האלה.

אברהם בורג: זה בתוקף עד מחר או ממחר?

אריאל שרון: אני לא – – –

אברהם בורג: אתה לא חייב להגיב.

אריאל שרון: השאלה שלי, אתם משתתפים בהצבעה מחר?

אברהם בורג: לא הזמינו אותנו.

אברהם בורג: אם היו מזמינים – – –

אריאל שרון: מאחר שאנחנו פותחים את השורות – – –

אברהם בורג: יש לנו אינטרסים.

אריאל שרון: אנחנו פותחים את השורות, אז כל אחד שרק ירצה ויתאים להשקפתנו, מוזמן להצטרף.

אברהם בורג: או.

אברהם בורג: קיי., אני מצטער.

אריאל שרון: אל תבואו אלינו ותאמרו בקול בוכים: קיבלנו גירעון של 6 מיליארדי ש"ח.

אריאל שרון: עליכם לזכור, ואנחנו נזכיר לכם: אנחנו קיבלנו מכם גירעון של 12 מיליארד ש"ח.

אריאל שרון: אתם חייבים תודה לממשלת נתניהו על כך כמו על נושאים נוספים, ואנחנו נזכיר לכם זאת.

אריאל שרון: בעניין הסכם-וואי, לא רק שאינכם מגלים עמידה תקיפה יותר, אלא שוויתרתם ללא תמורה גם על אותם הישגים שהיו שם.

אריאל שרון: הסכם-וואי בא כדי להפחית את סכנות הסכם אוסלו, והצלחנו בכך.

אריאל שרון: והנה, באתם אתם, ובנמהרות, בחיפזון, אני אומר ככף זכות, אולי כתוצאה מחוסר ניסיון, ויתרתם ללא תמורה.

אריאל שרון: אתם מדברים על מילוי הסכם-וואי על-ידי ישראל, אבל מדוע ויתרתם על ההתחייבויות מצד הפלסטינים, ועל מה ויתרתם?

אריאל שרון: ההדדיות ולוח הזמנים אינם קיימים עוד, ולא רק זה.

אריאל שרון: הרי אתם הצטרפתם לעמדת יריבי ישראל והודעתם שהפלסטינים מילאו את חלקם אבל ישראל לא מילאה את חלקה.

אריאל שרון: זה נושא בפני עצמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת האמת, כולם יודעים את זה.

אריאל שרון: בעניין צמצום הכוח הפלסטיני, הסתפקתם בתרגיל עורמה פלסטיני של רשימות פיקטיביות, בניגוד להסכם.

אריאל שרון: והנה, כבר התבשרנו על הקמת יחידת קומנדו ימי בעזה, ואני אומר לכם: לא אתפלא אם מישהו מכם, במסגרת החגיגה הגדולה שאתם חוגגים עכשיו, יהיה נוכח גם בטקס.

סאלח טריף: – – –

אריאל שרון: מסירת נשק בלתי חוקי שבידי אזרחים ובידי הרשות הפלסטינית – על כך ויתרתם.

אריאל שרון: ואתם כבר אמרתם לפלסטינים, שאתם תסתפקו בדיווח לא לפי ההסכם, אתם תסתפקו בדיווח.

אריאל שרון: ההסתה נמשכת.

אריאל שרון: רק לפני יומיים נרצח זוג ישראלי באכזריות נוראה.

אריאל שרון: איננו יודעים עדיין אם זה פח"ע או גורמים לאומניים, אין הבדל ביניהם.

לימור לבנת: יש כבר הודעה.

אריאל שרון: גם אלה וגם אלה מושפעים מההסתה הפלסטינית, ואתם שותקים.

עסאם מח'ול: הם יכלו להיות הבוחרים שלך, יכלו להצביע בשבילך.

אריאל שרון: מרצחים ממלאים תפקידים בשירותי הביטחון – אני קצת בוש במונח, בביטוי – אף-על-פי שהם התחייבו לעוצרם, ועיניכם טחו מראות.

אריאל שרון: ועל הכול ומעבר לכול, אין מלחמה של הרשות הפלסטינית בתשתית הטרור, ואתם ממלאים פיכם מים, ועמדת הממשלה היא, שיש להמשיך במשא-ומתן גם כשהטרור נמשך.

אריאל שרון: עמדה זו מסוכנת מאוד; כבר ניסיתם זאת וקיבלנו את האוטובוסים המתפוצצים.

אריאל שרון: ומהי תמונת המצב במירוץ לקראת חתימת – – –

מוחמד ברכה: על מה תנאם אם לא יהיה לך על דם לדבר ועל טרור?

מוחמד ברכה: על מה תנאם אם יהיה שלום?

מוחמד ברכה: על מה תנאם בכלל – – – על מה תדבר?

אריאל שרון: ומהי תמונת המצב במירוץ לקראת חתימת – – –

אחמד טיבי: – – – 750 אסירים – – –

אופיר פינס-פז: אתה שחררת את שיח' יאסין.

אופיר פינס-פז: אל תשכח את זה אף פעם.

קריאות: – – –

עוזי לנדאו: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: לא, לא, חבר הכנסת ברכה, עם כל הכבוד.

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: לא, לא, אני לא מוכן לקבל דברים כאלה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת לנדאו.

אברהם בורג: תודה, סליחה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, אני צריך את תשומת לבך, אתה צריך עוד קצת זמן בשביל קריאות ביניים?

קריאות: – – –

אברהם בורג: אתה צריך עוד קצת זמן בשביל קריאות ביניים, או זה מספיק?

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, יש גבול לחוצפה.

לימור לבנת: לפחות היום שישתקו.

לימור לבנת: לפחות עכשיו – – – שהם ישתקו לפחות היום.

אברהם בורג: מספיק.

אברהם בורג: תודה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, אתה צריך עוד קצת זמן?

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, אתה רוצה שאני אכריז על הפסקה לצורך קריאות ביניים, או שזה מספיק?

אברהם בורג: מספיק, נכון?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני מודה לך.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה.

עסאם מח'ול: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, קשה לשמוע.

קריאה: מספיק דם שפכתם.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני מכריז על חצי דקה הפסקה להפרעות.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: יש לכם זמן חופשי עכשיו לצעוק.

אברהם בורג: תצעקו, עכשיו זה בהפסקה, זה לא בפרוטוקול.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, תמה הפסקת ההפרעות.

אברהם בורג: דומני שהשאלה לא היתה ראויה, ואני רואה לפי ניד ראשך שאתה מסכים.

יהושע מצא: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תמה הפסקת ההפרעות, אנחנו נחזור לישיבה עצמה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, בבקשה.

אריאל שרון: אני מודה מאוד ליושב-ראש, שמאפשר לחבר כנסת להתבטא חרף ההתפרעויות – הייתי מגדיר את זה רק כהתפרעויות – אבל טוב שאזרחי ישראל רואים זאת.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – –

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: לא, התפרעויות זה דו-צדדי.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: רבותי, זו היתה מחמאה.

קריאות: – – –

לימור לבנת: זו לא חוצפה?

ראובן ריבלין: – – – רצח 21 איש – – – בושה לקוראן.

ראובן ריבלין: אדם רצח – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: שב, שב, שב, שב, תצעק בישיבה.

אברהם בורג: זה יותר אפקטיבי וגם יותר מכובד.

לימור לבנת: שיצא.

לימור לבנת: שלא יישאר.

לימור לבנת: שילך החוצה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אני מודה לך שעזרת לחבר כנסת שרון.

אברהם בורג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יש גבול למה שאנחנו יכולים להבליג עליו.

אברהם בורג: זה לא נכון, אין גבול.

אברהם בורג: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם צריכים להתבייש – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר כנסת שרון, תמשיך, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהאמשה, אני מודה לך מאוד.

קריאות: – – –

אברהם בורג: רבותי.

אברהם בורג: חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אני רואה מכאן את הנאום של חבר הכנסת שרון, יש לך עוד כמה נושאים להתרגז עליהם, כדאי שתשמור קצת אנרגיה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אתה לא חייב לנצל את כל הנושאים, חבר כנסת שרון.

אריאל שרון: כן, אבל דווקא האחרון כאן הוא חשוב.

אברהם בורג: עוד לא הגענו אליו.

אריאל שרון: ומהי תמונת המצב במירוץ לקראת חתימת הסכם חגיגי באלכסנדריה?

אריאל שרון: הבה נעקוב אחרי נפלאות הממשלה הזאת בעניין זה.

אריאל שרון: ישראל הציעה רשמית לשחרר 350 אסירים ביטחוניים, והפלסטינים דחו בינתיים את ההצעה.

אחמד טיבי: – – –

אברהם בורג: בבקשה, די, די.

אברהם בורג: חבר כנסת טיבי, די.

יהושע מצא: היועץ של ערפאת, שב בשקט.

אברהם בורג: וכן חבר הכנסת מצא, די.

יהושע מצא: – – – ביועץ של ערפאת.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, הוא חבר כנסת בדיוק כמוך.

יהושע מצא: – – –

אברהם בורג: הוא יועץ לשעבר ואתה שר הבריאות לשעבר.

עסאם מח'ול: הבריונות שלך לא תעזור.

אברהם בורג: שר הבריאות לשעבר, אני מבקש לא להזכיר לשעבר של אף אדם.

אברהם בורג: כולנו חברי כנסת באותה מידה.

אברהם בורג: תודה רבה.

מיכאל איתן: יהושע מצא מוכן להיות שר בריאות בפועל, כמו שהוא יועץ בפועל של ערפאת.

אברהם בורג: תדונו בזה לאחר מכן.

אריאל שרון: מכובדי היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שפשוט חשוב לשמוע קצת את העובדות, קצת מנפלאות הממשלה בנושא שחרור המרצחים.

אריאל שרון: ישראל, כפי שאמרתי, הציעה לשחרר 350 אסירים ביטחוניים.

אריאל שרון: מדובר ברוצחים, ואני רוצה לומר: אין להפריד בין רוצחי ישראלים לרוצחי פלסטינים, הכול אחיזת עיניים.

אריאל שרון: מי שרצח פלסטיני הוא רוצח בדיוק כמו מי שרצח ישראלי.

מוחמד ברכה: – – –

לימור לבנת: אולי די?

אברהם בורג: הוא צודק.

אברהם בורג: רוצח הוא רוצח הוא רוצח.

אברהם בורג: על זה אל תתווכח, אל תתווכח על זה.

מוחמד ברכה: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: אני מבקש ממך.

אברהם בורג: הוא חבר כנסת בדיוק כמוך.

אברהם בורג: אל תטיח במישהו מה שאתה לא רוצה שיטיחו בך.

אברהם בורג: תתווכח לגופו של עניין ולא לגופו של אדם.

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: אל תתווכח לגופו של אדם, שמעת?

אברהם בורג: אל תתווכח לגופו של אדם, לגופו של עניין כן.

מוחמד ברכה: מדברים לגופו של עניין.

אברהם בורג: שמעת?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אל תעבור את הגבול, תודה.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: אני מגן עליך, חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: שמעת מה אומר חבר הכנסת?

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: שמעת מה הוא אמר?

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: לא יכולתי לשמוע כי דיברתי אתו.

אברהם בורג: תודה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: – – – מתן וילנאי, אהוד ברק, שחק – כולם רוצחים.

אברהם בורג: חבר הכנסת סגן-אלוף ריבלין, אני מבקש.

אברהם בורג: תסייע ליושב-ראש המפלגה שלך עדיין לסיים את דבריו על מנת לאפשר לחבר הכנסת פורת לתמוך בדבריו.

יהושע מצא: – – – על-ידי הוצאתו החוצה.

אברהם בורג: אני לא מוציא בינתיים חברים החוצה, חבר כנסת מצא.

אברהם בורג: אם אתה רוצה, אתה יכול לצאת בהתנדבות.

יהושע מצא: אתה מאופק מדי היום.

מוחמד ברכה: – – – מלחמת ברירה.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, אתה תאלץ אותי – – –

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני לא רוצה, משום שאין זה ממנהגי – אני לא נוקט אמצעים במליאה אלא אם כן אין ברירה.

לימור לבנת: באמת אין ברירה.

אברהם בורג: אל תביאו את הדברים למצב של אין ברירה.

אברהם בורג: השמעתם את הקריאות, את התחושות.

אחמד טיבי: – – –

אברהם בורג: רק רגע, חבר הכנסת טיבי.

אברהם בורג: תנו לדובר לסיים את דבריו, את הנקודה שלכם אמרתם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אל תקדיחו את התבשיל.

אברהם בורג: תודה.

אריאל שרון: ומעניין עד כמה אתם יעילים.

אריאל שרון: לאורך הדרך בשבועות האחרונים היו הבדלים בנתונים של השב"ס, של השב"כ וצוות המשא-ומתן בראשותו של עורך-הדין גלעד שר.

אריאל שרון: בתחילת המשא-ומתן, לפני כמה שבועות, הודיע השב"ס, שנמצא באחריותו של השר לביטחון פנים, שאין אפשרות לשחרר יותר מ-80 מחבלים, כי לשאר יש דם על הידיים, במלים אחרות – רוצחים.

אריאל שרון: ופתאום, באורח פלא צמח המספר ל-250, ואתמול, שוב באורח פלא, לפתע, גדל המספר ל-350.

אריאל שרון: מה קרה, טעיתם בחשבון?

אריאל שרון: התבלבלתם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אריאל שרון: אסירים, לא מרצחים, תאמין לי, אני ישבתי שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם רק אסירים, הם לא מרצחים – – –

טלב אלסאנע: – – – חשבון הנפש – – –

אברהם בורג: די, די, חבר הכנסת אלסאנע.

אברהם בורג: שמתי לב שאתה עוד לא הפרעת היום.

עסאם מח'ול: אולי יראה את הידיים שלו?

אריאל שרון: תיכף תראו את הסכנה שצומחת כאן.

אריאל שרון: אני רוצה לסיים אבל פשוט אני לא יכול.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, תודה רבה, נוכחותך הורגשה באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, אנא.

אריאל שרון: לא ברור אם טעיתם או התבלבלתם.

אריאל שרון: לעומתם, הפלסטינים אומרים שהם מוכנים כבר ל-400 בשני סיבובים, בספטמבר ובאוקטובר, אבל הם דורשים מחווה נוספת בחודש הרמדאן של עוד מרצחים מספר, וזה כרגע מה שמעכב.

אריאל שרון: ואני שואל אתכם, אני שואל את הממשלה, למה אתם מצפים שנתייחס אליכם ברצינות?

אריאל שרון: הרי הכול אחיזת עיניים.

אריאל שרון: ומה עוד עשיתם כדי לרוץ לאלכסנדריה?

אריאל שרון: אישרתם תחילת בניית הנמל בלי לסכם את הפרוטוקול הביטחוני.

אריאל שרון: היום חותם ערפאת על הסכם עם ממשלת הולנד, ואתם הסכמתם שסידורי הביטחון ייקבעו אחר כך.

אריאל שרון: רבותי, כשהנמל הזה יהיה בנוי, כבר לא יהיה שום כוח שיוכל לעמוד על סידורי הביטחון.

טלב אלסאנע: – – –

אריאל שרון: לא רק רשלנות, הפקרות.

אריאל שרון: המעבר הבטוח הדרומי והצפוני – דרך אגב, ב"וואי" הסכימו רק על דרומי.

אריאל שרון: פה עשתה הממשלה טעות חמורה מאין כמותה.

אריאל שרון: מהי הטעות?

אריאל שרון: הפלסטינים התנגדו להסכמה בכתב שלישראל זכות המעצר, והממשלה, בנדיבות לבה ובחוסר הבנתה הסכימה לעניין הזה, ובכך מה שקרה – הכנסתם את החלטה 181.

אריאל שרון: עוד שאלה יש לי אליכם – איפה יהיה מחסום המעבר הצפוני, אולי אתם מוכנים לגלות זאת?

עסאם מח'ול: – – –

אריאל שרון: אני בעד שלום, אתם בעד מלחמה.

עסאם מח'ול: – – –

טלב אלסאנע: – – –

מוחמד ברכה: – – –

אריאל שרון: בסך הכול אנחנו מקבלים נייר, ועל-ידי שחרור הרוצחים אנחנו מגיעים לפשיטת רגל מוסרית ולפגיעה ביטחונית, על-ידי ויתור על הדרישות ואישור לבניית נמל ללא סיכום נושא הביטחון.

אריאל שרון: על-ידי הכנסת החלטה 181 בדלת האחורית של המעבר הבטוח, אתם פוגעים מדינית בישראל, ואתם פוגעים בכבודה של ישראל ובמעמדה, וגם זה מרכיב בעוצמתה של מדינה שאתם משרכים דרככם למצרים בעוד זו מחזיקה אזרח ישראלי חף מפשע, עזאם עזאם, שנמק כבר שנים בבית-כלא מצרי בקהיר.

אריאל שרון: האם תבעתם את החזרתו כתנאי לריקודי ה"מה יפית" שלכם?

אריאל שרון: ואני שואל אתכם, מה קרה לכם?

אריאל שרון: ועוד נקודה למרכיבי הקואליציה: באחד מעיתוני היום מתפרסמת ידיעה, שבה כאילו ראש הממשלה מר ברק מאיים על שותפים בקואליציה, שאם הם יגרמו בעיות הוא יצרף את הליכוד לממשלה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין לכם מה לדאוג, הליכוד אינו עומד להצטרף לממשלה.

אריאל שרון: תהיו רגועים.

אריאל שרון: אני אומר לכם, תהיו רגועים ותפעלו בהתאם לאמונתכם.

אריאל שרון: הליכוד בראשותי לא יצטרף לממשלה.

רן כהן: אנחנו גם לא רוצים, שלא יהיו לך דאגות.

אברהם בורג: בסדר, זה הדדי, אז אפשר להתקדם.

אריאל שרון: אני פונה אל כמה משותפי הקואליציה שמנסים להלך עליהם אימים.

אריאל שרון: אני אומר לכם, תהיו רגועים, תפעלו לפי אמונתכם, תעשו את מה שאתם מאמינים שצריכים לעשות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – הוא חתם על 13%, תהיו רגועים, מלה זו מלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סיכום זה סיכום.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שרון לא מצליח – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, עם כל הכבוד לדובר, לרשות הדובר יש חמש דקות.

אברהם בורג: מכיוון שמדובר בראש האופוזיציה, בסיטואציה האמורה, דיבר אתי חבר הכנסת ריבלין על יותר זמן.

אברהם בורג: עם כל הכבוד והיקר, כשיש יותר זמן יש יותר הפרעות, אי-אפשר הכול בבת-אחת.

אברהם בורג: תודה רבה, עם כל הכבוד והיקר.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם בצורה הברורה ביותר, חברי ואני, כולנו ביחד נכין את הליכוד לניצחון בבחירות הבאות, ואנחנו ננצח, ואנחנו ננצח.

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת חנן פורת, בבקשה.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני ניצב כאן היום כשליח ציבור לא רק של חברי הכנסת החתומים על הבקשה לדון בשחרור רוצחים שדם על ידיהם.

חנן פורת: אני ניצב כאן כשליח ציבור של בני משפחת השכול, נפגעי הטרור שיושבים כאן ביציע המכובדים, וביניהם – יואל צור, שאשתו איטה ובנו אפרים נרצחו בידי מחבלים שפלים מרמאללה; ספי אדוריאן, שבעלה נהרג בפיגוע בשוק; יהודית דסברג, ששכלה את בתה אפי יחד עם ירון אונגר, בדרכם לגוש-עציון; ג'ויס בוים, שבנה דוד נרצח בידי מרצחים שפלים בצומת ליד בית-אל; גאולה פולק, ששכלה את אסתר ונורית פולק; משפחת טובול, ששכלה את בנה ליאור, עם רונן קרמני.

חנן פורת: כולם יושבים כאן, שותקים, פיהם סתום אבל ידיהם קפוצות ועיניהם זועקות, ואני שליח ציבור שלהם – גם של יוחנן רמתי; גם של אריה אוזנה ממעלות; גם של משפחת מנדלסון, שבנם יאיר נרצח ליד דולב; של יעל; של כל אלה שהזכרתי ולא הזכרתי.

חנן פורת: ואני רוצה לומר לכם, גם אם הם שותקים, הם אומרים בלבם במלים או במחשבה את מה שקראנו היום במזמור שיר של יום רביעי: "עד מתי רשעים ה', עד מתי רשעים יעלוזו, יביעו ידברו עתק, יאמרו כל פועלי אוון.

חנן פורת: עמך ה' ידכאו, ונחלתך יענו.

חנן פורת: אלמנה וגר יהרוגו ויתומים ירצחו".

חנן פורת: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, וזה לא עניין לדיון בכנסת, שהדם הזה שנשפך – ומשפחות נפגעי הטרור חשות היום כאילו רצחו את יקיריהן פעמיים.

חנן פורת: כך הם אמרו לי וכך היה ברור שהם חשים ואנחנו חשים.

חנן פורת: נותנים לנו תירוצים: שבויי מלחמה.

חנן פורת: חבל שחברנו, שר המשפטים יוסי ביילין, איננו יושב כאן כדי לשמוע את הדברים.

חנן פורת: שבויי מלחמה – כך קוראים למרצחים השפלים האלה.

חנן פורת: יש אולי כאלה שיכולים לקרוא להם פושעי מלחמה.

חנן פורת: שבויי מלחמה, אדוני היושב-ראש, אולי מחליפים במסגרת של הסכמי שלום.

חנן פורת: אבל פושעי מלחמה נמקים בכלא גם לאחר הסכמי שלום.

חנן פורת: כן, גם מישראל, גם יהודים, אם שופכים דם, הם צריכים להיות נמקים בכלא.

חנן פורת: אני שואל את עצמי לעתים: שר המשפטים, בכלל מערכת המשפט, מדינת ישראל כולה – איך תישא פניה?

חנן פורת: איך היא יכולה לדבר על משפט צדק, על דין צדק?

חנן פורת: השופטים שפטו, גזרו דין.

חנן פורת: ומה?

חנן פורת: מה נאמר, אדוני היושב-ראש, ליהודית דסברג, שיושבת כאן?

עסאם מח'ול: היא קורבן של המדיניות שאתה מייצג.

רחבעם זאבי: תשתוק, תשתוק.

קריאות: – – –

רחבעם זאבי: תשתוק, תשתוק, תשתוק.

רחבעם זאבי: לך לעזה.

רחבעם זאבי: אל תפריע.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול.

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול.

אברהם בורג: אין מדיניות שמצדיקה רצח.

אברהם בורג: אין.

אברהם בורג: אין מדיניות שמצדיקה רצח, ואני מבקש ממך להסיר את הדברים האלה בכלל מדל לשונך.

בנימין אלון: לך תאכל משהו במזנון.

חנן פורת: אינך נותן לעצמך דין-וחשבון כיצד הדברים שאתה אומר מעודדים ומסיתים לרצח של נשים ושל ילדים חפים מפשע.

טלב אלסאנע: אתה עומד על הדם.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, אל תעמוד על הדם.

אברהם בורג: אל תעמוד עליו.

אברהם בורג: יש דברים שלא אומרים.

אברהם בורג: יש דברים שלא אומרים.

אברהם בורג: אין דבר שמצדיק רצח, אפילו לא פוליטיקה.

אברהם בורג: אפילו לא פוליטיקה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פורת, בבקשה.

אברהם בורג: אני מבקש שיהיה שקט ביציע.

אברהם בורג: אני מבקש שיהיה שקט ביציע.

חנן פורת: יושבת כאן עמנו יהודית דסברג, שבתה אפי ובעלה ירון נרצחו בדרכם לגוש-עציון על-ידי חוליה מצוריף.

חנן פורת: בנם, שנותר במכונית וניצל בדרך נס, מגודל כיום באלון-שבות בבית סבו וסבתו.

חנן פורת: אשרינו שזכינו לשריד, לפליט.

חנן פורת: אבל המרצחים הללו מהחוליה מצוריף, שישה במספר, כיוון שלא נתפסו בזמן, אחד מהם פוצץ עצמו בקפה "אפרופו" וגרם לעוד רצח של אנשים.

חנן פורת: ארבעה מהם נמקים כיום בכלא, במאסר עולם.

חנן פורת: אחד עדיין מתהלך חופשי.

חנן פורת: והם אמרו, אותם רוצחים, כמו שאמרו אחרים: אל דאגה, אנחנו עוד נשוחרר.

חנן פורת: אני שואל, מעבר למוסר, מעבר לצדק, מעבר ליושר: האם לאבד לחלוטין את יכולת ההרתעה שלנו?

חנן פורת: הלוא גם המרצחים עכשיו – והדברים ייוודעו בתוך זמן קצר – שאחראים לרצח ביער מגידו, של יחיאל ושל שרון, יכולים לומר לעצמם, לאחר שהם מחככים את כפות ידיהם בהנאה: אל דאגה, יש מי שאחראי לכך שגם אנחנו נשוחרר.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, אני לא מדבר רק על השלב הנוכחי.

חנן פורת: אנחנו כבר קיבלנו את האינפורמציה, שלפיה 350 מחבלים אמורים להיות משוחררים, בוודאי גם כאלה שדם על ידיהם.

חנן פורת: אבל אני מדבר גם במסגרת הסכמי הקבע.

חנן פורת: אני מדבר על העיקרון.

חנן פורת: אני מדבר על התפיסה.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר, שלאחר הדברים האלה הכול ייראה כצביעות מעושה ומאוסה.

חנן פורת: יושב כאן אתנו יוחנן רמתי, שבתו נרצחה בבואנוס-איירס.

חנן פורת: ואנחנו, בצדק, תובעים מאנשי ארגנטינה שימצאו את המרצחים.

חנן פורת: אבל הם יכולים להגיד לנו בקריצת עין: אתם יודעים מה?

חנן פורת: נסגיר אותם אליכם, אתם כבר תשחררו אותם.

חנן פורת: איזה פתחון פה יש לנו לדבר על הסגרה בכלל?

חנן פורת: אנחנו תובעים שהרוצחים יוסגרו לישראל על-פי ההסכמים עם הרשות הפלסטינית.

חנן פורת: המקילים אומרים: שהם ישבו בכלא בפלסטין.

חנן פורת: למה שהם ישבו בכלא בפלסטין?

אברהם בורג: חבר הכנסת פורת, אני מבקש לסיים.

חנן פורת: אני כבר מסיים.

חנן פורת: למה שהם ישבו בכלא בפלסטין?

חנן פורת: הרי אם אנחנו משחררים אותם, למה שהם לא ישוחררו?

אברהם בורג: השאלה ברורה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פורת, תודה רבה.

חנן פורת: ועל כן, אדוני היושב-ראש, אני מסיים במשפט הבא: אני חושב, שעל סף תהום מוסרית, ביטחונית, לאומית, אם עדיין יש לנו איזה מינימום של חוט שדרה, אם עדיין יש לנו מינימום של כבוד, אנחנו צריכים לעצור את הדברים האלה, ואז נוכל לשאת עיניים גם כלפי משפחת השכול ולומר: ובכן, תן כבוד השם לעמך.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שר החוץ יענה על הסוגיה הזאת לאחר הנושא הבא לסדר-היום, משום שהשר יענה על שני הנושאים.

אברהם בורג: לכן, נעבור לנושא השני בסדר-היום: תהליך השלום – מקיפאון לתנופה, הצעות של ישראל אחת, ש"ס, מרצ, מפלגת המרכז, המפד"ל, יהדות התורה, ישראל בעלייה.

אברהם בורג: יש שתי דוברות: חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף, ואחריה – חברת הכנסת ענת מאור.

אברהם בורג: חברת הכנסת רבין, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, ערב ראש השנה התש"ס אני מבקשת מעל במה זו להזכיר לכולנו, כי הכנסת הארבע-עשרה לא השלימה את מניין השנים שקצב לה החוק והיא התפזרה בהחלטה על בחירות מוקדמות, כי רצינו שינוי מקיר לקיר.

דליה רבין-פילוסוף: רצינו קודם כול להחזיר את תהליך השלום לתנופה, להסיר מן הדרך את הגורמים הפוליטיים שהסיטו את התהליך לדרכים צדדיות.

דליה רבין-פילוסוף: אמרנו: די לתירוצים, די לתרגילים, להאשמות ולהשהיות.

דליה רבין-פילוסוף: בחרנו בהצבעה דמוקרטית, בשיבה לעידן של הסכמים המקוימים כלשונם וככתבם, בשיבה לדרך של הידברות ישירה ואמיתית, לצעדים בוני אמון.

דליה רבין-פילוסוף: רציתי להזכיר תורה שלמדתי ממי שאני ניצבת כאן בגללו ובשבילו, והיא כהאי לישנא: "לעתים המעשים יש להם כוח שכנוע רב יותר מאשר לדיאלקטיקה בה נוקטים השותפים במשא-ומתן הפוליטי.

דליה רבין-פילוסוף: במציאות של הקונפליקט הישראלי-ערבי, הן המרכיב הפסיכולוגי והן עולם המונחים המבטא את האינטרסים של הצדדים, יכולים להשתנות לחלוטין אל מול המעשה".

דליה רבין-פילוסוף: התורה הזאת ראוי שתשמש מופת ומודל למעצביו ולמנסחיו של ההסכם המצוי כרגע בדיונים בין נציגינו – –

בנימין אלון: כולל המעשים.

דליה רבין-פילוסוף: – – לבין נציגי הפלסטינים, ואשר כולנו מקווים כי ייחתם אם לא מחר אז בימים הקרובים.

דליה רבין-פילוסוף: צריך לדעת למתוח קו, לקבל הכרעות ולעשות מעשים שידברו כוונת שלום.

דליה רבין-פילוסוף: העיקרון בנושא האסירים צריך להיות, בגדול, כרוך גם הוא במתיחת קו.

דליה רבין-פילוסוף: מיום שחתמנו על הסכם השלום של אוסלו, הסכם המסגרת, הפכנו דף והכללים משתנים.

דליה רבין-פילוסוף: אסירים שפעלו במסגרת תקופה המוגדרת כתקופת מאבק, בטרם הסכם שלום, יש לשקול לשחררם, והדבר חל על שני הצדדים.

דליה רבין-פילוסוף: מי שפעל פעילות חבלנית עוינת וחתר תחת ההסכמים שנחתמו וחיבל ביודעין בתהליך השלום – ודם על ידיו – הדם הזה לא יינקה.

דליה רבין-פילוסוף: אני מקווה בכל לבי, אדוני ראש הממשלה, כי עוד בטרם החג נזכה לברך על עוד מוגמר בדרך השלום הארוכה והמפותלת.

דליה רבין-פילוסוף: לבחירות 1999 הלכנו גם נוכח תמונה עגומה שניבטה אלינו מן הראי – החברה הישראלית.

דליה רבין-פילוסוף: הפרופיל החברתי שלנו ערב הבחירות היה של חברה שסועה ומפולגת, מתחים ופערים בין פלגים, עדות וסקטורים, עיוותים חסרי תקדים בסדרי העדיפויות הלאומיים והרבה ביטויי אלימות על רקע "לחץ הדם הלאומי הגבוה".

דליה רבין-פילוסוף: ראינו מערכת חינוך משוועת לחמצן ומערכת בריאות קורסת, כשמעל הכול מעיב ענן גדול של אבטלה גואה.

דליה רבין-פילוסוף: רצינו שינוי והבאנו אותו.

דליה רבין-פילוסוף: במעגל הראשון, הניצב כאן לפני הבמה, התחלפו השחקנים הראשיים.

דליה רבין-פילוסוף: והנה, מה קיבלנו?

דליה רבין-פילוסוף: שוב חוברת עבה של חוק ההסדרים, שוב אותן מלים, שוב אותה מנגינה, והתוכן – גם הוא לא השתנה.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני שר האוצר, האם זו הבשורה שאתה מביא לנו?

דליה רבין-פילוסוף: האם לנצח נחרה נחזיק אחרי מוצא פיהם של פקידי האוצר?

דליה רבין-פילוסוף: האם לא מצלצלות שתי אוזניך כאשר אתה מבקש לאשר קיצוץ בקצבאות?

דליה רבין-פילוסוף: האם זו לא הכפירה בעיקר?

דליה רבין-פילוסוף: היכן השינוי במדיניות?

דליה רבין-פילוסוף: והיכן שינוי סדר-היום הלאומי?

דליה רבין-פילוסוף: היכן השינוי כאשר בתקציב החינוך גורעים, ואנו ציפינו לתוספת?

דליה רבין-פילוסוף: יש לזכור שהדרך להתמודדות עם תמונת המצב העגומה של החברה הישראלית מובילה קודם כול לנושא החינוך.

דליה רבין-פילוסוף: אם אנו רוצים לראות תמורות בשיעורי האלימות, במפת שוויון ההזדמנויות, בצמצום פערים תרבותיים, בתהליכי קליטה נכונים וטובים יותר של עלייה, עלינו לראות קודם כול שינוי בסדר העדיפויות התקציבי לטובת החינוך.

דליה רבין-פילוסוף: הדבר תואם את המצעים וההבטחות המפלגתיות בבחירות האחרונות.

דליה רבין-פילוסוף: היכן, אם כן, המימוש?

דליה רבין-פילוסוף: הקיצוץ הנדרש בתקציב הבריאות, כמוהו כקיצוץ בקצבאות, פגיעתו רעה קודם כול ולפני הכול עבור אותן שכבות חלשות.

דליה רבין-פילוסוף: כל קיצוץ שמשמעותו פגיעה בסל השירותים בבריאות כמוהו כמכה נוספת באוכלוסיות המצוקה.

דליה רבין-פילוסוף: מתוך מודעות לכך שהעוגה היא אחת, שהצרכים רבים והמגבלות ידועות, אנו קוראים לכם להניח הצעת תקציב שתהיה תואמת מגמות של רגישות חברתית חדשה, שונה מזו שהכרנו עד עתה, ונדע כי אכן צדקנו במאבקנו להחלפת השלטון.

דליה רבין-פילוסוף: שנה טובה.

דוד טל: שנה טובה, חברת הכנסת רבין-פילוסוף.

דוד טל: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה לגנות בחריפות את הרצח הנתעב של יחיאל שי פינפטר ושל שרון שטיינמץ, זוג שיצא לטיול אהבה, ובדם קר, ברצח נתעב, על-ידי ה"חמאס", שלקח על עצמו את האחריות בשעות אלה, קיפח את חייו.

ענת מאור: אני שולחת תנחומים למשפחות השכולות וגם לקורבנות מעשי רצח שיושבים אתנו ביציע.

ענת מאור: הדיון על שחרור אסירים פלסטינים – – –

עוזי לנדאו: מה המסקנות שלך פרט לתנחומים?

ענת מאור: הדיון על שחרור אסירים פלסטינים הוא דיון קשה ומורכב.

עוזי לנדאו: מה את מציעה לעשות?

ענת מאור: חבר הכנסת לנדאו, אני מבקשת, לא על חשבון זמני.

עוזי לנדאו: מה את מציעה לעשות?

עוזי לנדאו: האם את מציעה לשחרר את המחבל שגלגל את האוטובוס ליד אבו-גוש?

עוזי לנדאו: מה את מציעה לעשות?

ענת מאור: אני רוצה לומר, שהדיון הזה הוא מורכב.

עוזי לנדאו: חברת הכנסת מאור, איזה תהליך שלום הוא זה כאשר ברשות הפלסטינית מחנכים לרצח יהודים?

ענת מאור: אני מבקשת להוסיף לי את הזמן.

עוזי לנדאו: כמו האיש שרצח בלוס-אנג'לס – – –

ענת מאור: חבר הכנסת לנדאו, אם היושב-ראש ירשה לי להשיב לך, אשיב לך ואומר לך – –

דוד טל: גברתי, אני מאפשר לך.

ענת מאור: – – שמה שאני רוצה לומר בנושא שחרור האסירים הפלסטינים הוא, שהנושא הוא מאוד מורכב, ומייד אתייחס אליו.

ענת מאור: אבל הפתרון בסופו של דבר הוא של שלום.

ענת מאור: בעניין החינוך אני מסכימה אתך.

ענת מאור: החינוך צריך להיעשות משני הצדדים.

ענת מאור: זאת התביעה.

ענת מאור: היום, כשראש הממשלה, ברק – – –

עוזי לנדאו: את לא נותנת תשובה.

ענת מאור: כשראש הממשלה ברק יושב עם ראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, זו התביעה הראשונה.

ענת מאור: אין מפגש שבו יושבים עם יאסר ערפאת ולא דורשים ממנו קודם כול להפסיק את החינוך לאלימות.

עוזי לנדאו: יאסר ערפאת – – –

ענת מאור: אבל כאשר אין שלום, יש התלהמות ויש רצח.

עוזי לנדאו: אבל הוא קורא לג'יהאד.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שהסוגיה – – –

עסאם מח'ול: אתם נגד השלום.

עסאם מח'ול: אתם נגד השלום.

בנימין אלון: אתם רוצים שלום?

עסאם מח'ול: כן.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שהסוגיה של שחרור אסירים פלסטינים היא מאוד מורכבת.

ראובן ריבלין: – – – עם קוראן.

ראובן ריבלין: בושה.

דוד טל: חבר הכנסת רובי ריבלין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שמדאיג אתכם.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

דוד טל: אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת מאור להמשיך.

ענת מאור: אני רוצה לצטט את הדברים של עורך-הדין משה נגבי ב"מעריב" מיום ו' האחרון: "גם מי שמכיר בלגיטימיות של המאבק הפלסטיני בכיבוש הישראלי ובעוולותיו, ואפילו מי שמוכן לראות בלוחמיו הכלואים בידינו מעין שבויים, אשר ראוי ומקובל לשחררם עם בוא השלום, איננו יכול ואיננו רשאי מבחינה מוסרית וערכית להחיל את דין השחרור הזה באופן גורף על כלל האסירים הביטחוניים, ובוודאי שלא על אלה שטבחו בגברים, נשים וילדים בלתי חמושים.

ענת מאור: הרי גם במלחמה הלגיטימית והצודקת ביותר, טבח ורצח אזרחים הוא אסור בכל מקרה ובכל תנאי.

ענת מאור: הוא מוגדר באמנת ז'נבה, אשר זה עתה חגגנו לה יובל, כפשע מלחמה שאין ואסור שתהיה עליו מחילה או התיישנות".

ענת מאור: לכן, איש מאתנו לא שש לשחרר רוצחים של אזרחים, נשים וילדים בנפש חפצה.

ענת מאור: אבל תרשו לי, חברות וחברי הכנסת, להזכיר שהזיכרון הוא מאוד קצר.

ענת מאור: אנחנו צריכים היום לשמוע הצעה לסדר-היום מחבר הכנסת אריק שרון?

ענת מאור: מי ישב בהסכם-וואי וקודם כול חתם על שחרור של 750 אסירים פלסטינים?

ענת מאור: הרי זו נקודת המוצא שהממשלה הזאת קיבלה.

ענת מאור: ועכשיו, יושב צוות מטעם ראש הממשלה ברק וחושב איך להציל אותנו מהסכם-וואי האומלל.

ענת מאור: ועד הערב נדע אם זה אפשרי או לא.

ענת מאור: הרי מה קיבלנו?

ענת מאור: קיבלנו הסכם מבוכים, כמו חידת מבוכים, שיישובים יהיו מבודדים, ש-750 מחבלים ישוחררו, כמובן, נוסף על שחרור שיח' יאסין.

ענת מאור: זו נקודת המוצא.

ענת מאור: אז מפה נשמעת ההטפה?

ענת מאור: שנית, עם כל המורכבות, אין פשרה, אין הסכם ואין שלום בלי שחרור הדרגתי.

ענת מאור: צדקה חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

ענת מאור: קודם כול, מי שעשה פגיעה ורצח באוטובוסים ובדיזנגוף-סנטר אחרי 1993, אחרי הסכם אוסלו, בכלל יורד מסדר-היום של הדיון.

ענת מאור: אבל אנחנו חזינו רק עתה במחזה "רצח" של חנוך לוין, זיכרונו לברכה, שמראה לנו מה היא דינמיקה של נקמת דם ואיך רצח גורר רצח.

ענת מאור: אנחנו יודעים שלא יהיה פיוס היסטורי בלי שנמצא דרך לפתור גם את הבעיה הכאובה הזאת.

ענת מאור: אני רוצה לומר לכם, חברות וחברי הכנסת, שאני הייתי היום בבוקר בסיור של ועדת החינוך והתרבות בצפון, בקריית-שמונה.

ענת מאור: על דעת ראש העיר חיים ברביבאי, שככל הידוע הוא ראש עיר שנבחר מטעם הליכוד, ועל דעת כל המנהיגות החינוכית של קריית-שמונה שישבה שם, אמרו לי להעביר לפה, לכנסת, את המסר שלהם.

ענת מאור: מה שחשוב להם זה לא הדיון על שחרור רוצחים עם דם על הידיים.

ענת מאור: מה שחשוב להם זה שהכנסת תגיב על הדברים החמורים ביותר שנשמעו אתמול על-ידי השיח' נאסראללה, מנהיג ה"חיזבאללה", שאיים שוב ב"קטיושות" על קריית-שמונה.

ראובן ריבלין: אם משחררים רוצחים, הוא יכול לומר את זה.

ענת מאור: ומה שהם מצפים ורוצים מהממשלה זאת זה שהיא תפתור את בעיית ה"קטיושות" על קריית-שמונה.

ראובן ריבלין: מי שמוחל על דמו, דמו מחול.

ענת מאור: חבר הכנסת ריבלין, אני רוצה לומר לך – – –

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת מאור לסיים.

ענת מאור: נפגשנו גם עם בוגרים.

דוד טל: אני מבקש לסיים, חברת הכנסת מאור.

ענת מאור: הדיון על שחרור מרצחים עם דם על הידיים הוא מורכב ורגיש.

ענת מאור: אבל שלום אי-אפשר לעשות עם דם בעיניים.

ראובן ריבלין: אוי ואבוי למחול – – –

ענת מאור: מי שלא יזכור, שרק צעדים בוני אמון ורק קידום תהליך השלום הם התשובה לקריית-שמונה, הם התשובה לנוער שלנו והם התשובה לעתיד – הוא זה שלא יפסיק את הדם בעיניים, ולא נוכל לעשות שלום.

דוד טל: תודה רבה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לסיים במלה אחת.

ענת מאור: אני מתפלאת על יושב-ראש הכנסת, שהפך את הכנסת היום – יום פתיחת שנת הלימודים, שהוא יום מאוד חגיגי – במה לפריימריס של הליכוד שמתקיימים מחר.

ענת מאור: אם באמת טובת המדינה וטובת אזרחיה היו לנגד עיניכם, הייתי מצפה שלקראת ראש השנה תצטרפו למאבק על התקציב, שאני כחברת קואליציה, ורבים מאתנו נאבקים נגד הפגיעה בקצבאות ילדים – –

דוד טל: תודה.

ראובן ריבלין: אם תצביעי כמונו הכול יהיה בסדר.

ענת מאור: – – נגד הפגיעה באוכלוסיות החלשות – –

דוד טל: תודה, חברת הכנסת מאור.

ענת מאור: – – נגד הגדלת הפער בחברה הישראלית.

דוד טל: תודה, חברת הכנסת מאור.

דוד טל: חברת הכנסת מאור.

ענת מאור: לתת במה לאריק שרון – – –

דוד טל: חברת הכנסת מאור, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

דוד טל: אני קורא לך לסדר פעם שנייה, ואני מבקש לסיים.

ענת מאור: אני מסיימת, אדוני, חבר הכנסת – – –

דוד טל: זה לא מקובל.

דוד טל: היושב-ראש מבקש ממך פעם אחר פעם.

דוד טל: גברתי, נתתי לך את כל הזמן.

ענת מאור: אני מסיימת ואומרת: הממשלה בראשות ברק תעשה את השחרור של מרצחים בצורה אחראית, אבל שלום עושים כאשר מבטלים את הדם בעיניים, וזה תפקידנו.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אדוני שר החוץ, בבקשה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, לגיטימי שאופוזיציה תבקר את הממשלה, תתקוף אותה, זה תפקידה.

דוד לוי: אבל, כאשר הכנסת עדה לתופעה מוזרה ביותר, שאופוזיציה מבקרת את עצמה, בתקופה שבה היתה בממשלה, זה דבר שקצרה בינתי מהבינו.

דוד לוי: על זה יש אמירה בסלנג שלנו – הצתה מאוחרת.

דוד לוי: פתח ידידי וחברי, חבר הכנסת אריאל שרון, דווקא בנושא החברתי.

דוד לוי: הוא מבקר את הממשלה בטרם אישרה את התקציב, שיש לגביו ויכוח חריף מאוד.

דוד לוי: הוא דיבר על הפגיעה בחלשים, ולא האמנתי למשמע אוזני.

דוד לוי: היכן היתה הרגישות הזאת, כאשר בדיוק בנושאים האלה נזעקתי וזעקתי, חברי ואני?

דוד לוי: היתה דממה והשלמה.

דוד לוי: היום אנחנו דנים על בעייתם של 200,000 מובטלים.

דוד לוי: מתי האבטלה הזאת התרחבה?

דוד לוי: מדוע לא היתה אותה רגישות, אותה דאגה?

דוד לוי: מדוע איש לא הזדעק?

דוד לוי: נראה שמשנה מקום – משנה גם רגישות.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים עתה בעיצומו של מהלך קשה, שבו אנחנו נאבקים.

דוד לוי: על מה?

דוד לוי: – על דבר שהממשלה הקודמת סיכמה עליו.

דוד לוי: מהו הסכם-וואי?

דוד לוי: מי חתם עליו?

דוד לוי: היה לי ויכוח עם חברי.

דוד לוי: אלה שבחרו, ואלה שבחרו לא לדעת, אבל החרישו, וההסכם הזה נחתם.

דוד לוי: לא 9% שמסכנים את המדינה או את ביטחון המדינה, אלא 13%.

דוד לוי: עם פעמון הזהרתי אז.

דוד לוי: מישהו שמע לי?

דוד לוי: אז תלוי, לפעמים מחרישים, לפעמים מבליגים, וכאשר באה צרה – והסכם-וואי מלא צרות – מתמודדים ומנסים להפחית אותן.

דוד לוי: לא אחר מאשר ידידי שרון, שלא ידע – כך הוא טען, ואין לי סיבה שלא להאמין לו – אבל נאלץ להשלים עם ה-13%, הלך בלי ידיעה, וחתם עם ידיעה.

דוד לוי: האחריות איננה מתחלקת כך.

דוד לוי: או שהיא אמיתית, או שהיא ניתנת לחלוקה, במסגרת הזמן.

עוזי לנדאו: אדוני היה עם אריאל שרון מהחישוקאים הידועים, אז – – –

דוד לוי: אני אשיב על הסוגיה הזאת.

דוד לוי: כאשר הייתי בחישוקאים, סברתי שאין לקבל תכתיב ממי שלא יהיה, ממאן דהוא מבחוץ, ומי שצריך להחליט זו ממשלת ישראל.

דוד לוי: אנחנו ריבונים לעצמנו.

דוד לוי: הוגש לנו תכתיב, התקוממתי כנגד זה, כאשר הייתי שר חוץ, והסברתי למזכיר המדינה מדוע.

דוד לוי: אמרתי שהנציב העליון מזמן חלף מן הארץ הזאת.

דוד לוי: לדבר אתנו, לשכנע, להשתכנע?

דוד לוי: – כן.

דוד לוי: להציב לנו דבר, כזה ראה וקדש?

דוד לוי: – לא.

דוד לוי: כך הייתי, כך נשארתי.

דוד לוי: לא השתניתי.

דוד לוי: אני רוצה להגיע אל העיקר, ואני מבקש מהחברים, באמת.

דוד לוי: אני אגיע אל העיקר, ואני מבקש שלא לחלק את הבית הזה, בוודאי לא התנועות הציוניות, למי שרגיש וכואב יותר ולמי שרגיש וכואב פחות בעניין כאבן של המשפחות.

דוד לוי: כולן משפחות שלנו, וכולנו רגישים, כולנו בוכים ומבכים את יקירינו, איש לא מתעלם מזה.

דוד לוי: אבל אני שואל: באמת, עם יד על הלב, כאשר הממשלה חתמה על שחרור 750 אסירים, מישהו שאל?

דוד לוי: מישהו הרים גבה?

דוד לוי: מישהו זעק וצעק?

דוד לוי: זה נחתם, ואיש לא אמר דבר.

דוד לוי: עכשיו אני אגלה עוד דבר.

רחבעם זאבי: אני מכיר אחד שצעק.

דוד לוי: אתה כן.

רחבעם זאבי: אני צעקתי.

דוד לוי: אני הרי מדבר אל חברי למפלגה שבה הייתי חבר כמעט 40 שנה, יותר ממחצית חיי.

מאיר פרוש: האמריקנים הצדיקו את העמדה שלנו.

דוד לוי: מאיר, תן לי.

דוד לוי: תן לי להגיד לך.

רחבעם זאבי: אמרת: איש לא צעק.

דוד לוי: אני אמרתי, מבין חברי.

דוד לוי: עוד הפעם?

דוד לוי: אתה לא היית בליכוד, זו עובדה.

רחבעם זאבי: לשמחתי.

דוד לוי: אולי הפסדת.

דוד לוי: אולי היה קורה משהו אחר.

דוד לוי: מכל מקום, אדוני היושב-ראש, כדאי שנדע, אלה עובדות: שישה חודשים לפני הבחירות, הממשלה הקודמת שחררה 151 אסירים ביטחוניים.

דוד לוי: מדוע אף אחד לא קם, לא זעק?

דוד לוי: זה היה כשר?

דוד לוי: אם לא ידעתם – זה חמור.

דוד לוי: אם ידעתם והחרשתם – חמור שבעתיים.

דוד לוי: לכן, אדוני היושב-ראש, הסוגיות שאנחנו דנים בהן הן סוגיות כבדות, קשות מאוד, קורעות לב.

דוד לוי: הרי יש דרישה מטעם הפלסטינים – אני רוצה שהחברים ידעו – דרישה גורפת: כולם ועכשיו.

דוד לוי: זה לא כמו שמתפרסם.

דוד לוי: הם דורשים את שחרור כל האסירים, ועכשיו.

דוד לוי: דרישה זו איננה מקובלת, ולא נקבל אותה.

דוד לוי: לא ארחיב את הדיבור מדוע.

דוד לוי: אנחנו עושים מאמצים כדי לקדם את התהליך תוך כדי קיום הסכמים והתחייבויות משני הצדדים.

דוד לוי: אין זה נכון שהממשלה הזאת ויתרה על התביעה של הצד השני, של הצד הפלסטיני.

דוד לוי: זה לא נכון.

דוד לוי: לא צריך גם לתת צידוק שדבר זה אפשרי תחת הממשלה הזאת.

דוד לוי: זה לא נכון.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, הממשלה החדשה מחויבת להניע את התהליכים המדיניים מתוך כוונה ורצון להגיע להסדרי שלום, שלום אמת, ולא לעסוק עד אין קץ בתהליך השלום.

דוד לוי: הממשלה הציבה לעצמה מטרה ויעד מדיני בסיסי, לחלץ את המשא-ומתן המדיני מהתרדמה הממושכת שבה הוא נתון, ולחדש, אם אפשר, אנחנו עושים כל מאמץ, את האמון בין ישראל לפלסטינים, תוך קיום הסכמים והתחייבויות על-ידי שני הצדדים, כפי שלקחו על עצמם בהסכם.

דוד לוי: אנחנו פועלים גם בחיפוש – אולי נצליח, או לא, אין ערב לכך, משום שאנחנו לא לבדנו בזירה.

דוד לוי: אולי נמצא דרך, אולי נוסחה לחידוש המשא-ומתן עם סוריה, ואנחנו גם משקיעים מאמץ גדול כדי למצוא פתרון לבעיית לבנון.

דוד לוי: אנחנו מתכוונים לנצל, אדוני היושב-ראש, את האקלים החדש.

דוד לוי: האסטרטגיה של הממשלה פשוטה, איננה בטשטוש, איננה בהעלמת עובדות.

דוד לוי: אנחנו רוצים להגיע לשלום.

דוד לוי: אנחנו לא נתפשר על האינטרסים הביטחוניים שלנו, לא נתפשר על החיוני לישראל, לא נתקפל בפני לחץ או תכתיב.

דוד לוי: מתוך עוצמה וביטחון נלך קדימה ונמצה כל סיכוי לשלום.

דוד לוי: זהו המנדט שניתן על-ידי רוב העם.

דוד לוי: אני יכול לומר, אפילו להסתכן ולומר, זו שאיפה גם של האופוזיציה – חתירה לשלום תוך עמידה על האינטרסים החיוניים שלנו.

דוד לוי: בל יחשוב איש שהרצון שלנו להתקדם לשלום יעביר אותנו על דעתנו עד כדי הפקרת הנושאים החיוניים לנו.

דוד לוי: מאז הוקמה הממשלה, אדוני היושב-ראש, לפני פחות מחודשיים, חזר מעמדה הבין-לאומי של ישראל למקום שלו הוא ראוי.

דוד לוי: היחסים גם עם מצרים וירדן עלו מדרגה של איכות ואמינות.

דוד לוי: רמת ההתייעצות ההדדית והעדכון עם מנהיגי שתי המדינות הגיעה לממד חדש, לשביעות רצוננו.

דוד לוי: רבים מן המדינאים בעולם מבקרים בישראל – נשיאים, ראשי ממשלות, שרי חוץ, מושלים, משלחות פרלמנטריות – ואנחנו עוד מצפים לבואם של רבים.

דוד לוי: מעל לכל זה, אדוני היושב-ראש, יש לציין דבר אחד בסיסי וחשוב גם לעתיד ולא רק להווה – הכוונה לחזרה לאינטימיות ביחסינו עם ארצות-הברית, יחסים המושתתים על אמון ושיתוף פעולה ורצון טוב בין שתי המדינות.

דוד לוי: סולקו המשקעים, המיותרים לדעתי, שהצטברו בשנה האחרונה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, הצענו לפלסטינים הצעה.

דוד לוי: ההצעה שלנו התמקדה בעצם בשני דברים בסיסיים בעינינו, משום שהשלום איננו רק יישום הסכם-וואי.

דוד לוי: ניישם את הסכם-וואי, יקיימו את מה שהתחייבו, ואיך אומרת האמרה הערבית – "ובעדן"?

דוד לוי: ואחרי זה?

דוד לוי: אנחנו שומעים הצהרות והודעות מוסמכות ממנהיגים ברשות הפלסטינית על כך שאין צורך בשום הסכם מסגרת שיקבע את העקרונות לדיון על הסדר הקבע.

דוד לוי: זאת אומרת, אחרי הסכם-וואי – ואקום.

דוד לוי: יש כאלה שמרחיקים לכת, אלה המוסמכים, כלומר לא איזה פעילים, אלא מנהיגים שאומרים למה אין צורך בהסכם כזה – משום שהמסגרת האחת והיחידה היא נסיגת ישראל לקווי ה-4 ביוני 1967.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, כמי שעושה ויעשה למען קידום תהליך השלום, כי אני חושב שזה הדבר שלו מצפה רוב העם, אם לא כל העם, ואם נצליח בו, זוהי הברכה שיכולה הממשלה להביא לישראל – אבל אני יכול לומר מעל במה זו, בל ישלה איש את עצמו, לא תהיה ממשלה בישראל שתסכים לנסיגה שכזאת או לוויתור שכזה.

דוד לוי: ואם תהיה – היא לא תחזיק מעמד יום אחד, משום שבכך היא תפקיר את האינטרסים של המדינה ואת ביטחונה.

דוד לוי: בהליכה לשלום דרושה פשרה.

דוד לוי: הפשרה איננה רק מצד אחד, אלא משני הצדדים באותה מידה.

דוד לוי: אם כך יהיה – נצטרך לעבוד, לעבוד קשה, לנסות, לא לדרוך במקום – – –

ראובן ריבלין: אדוני שר החוץ, יש איזה דבר שהפלסטינים קיימו ואנחנו לא יודעים מזה?

דוד לוי: ראשית כול, אי-אפשר להגיד שהם לא קיימו שום דבר – – –

עוזי לנדאו: לא קיימו.

דוד לוי: – – – אני לא מקבל את זה.

דוד לוי: אני לא מקבל את זה.

דוד לוי: אני רוצה לומר שהם קיימו, אבל לא מספיק.

עוזי לנדאו: לא קיימו.

דוד לוי: בסדר, אז אתה אומר.

דוד לוי: הרי אתה שואל אותי, אני לא כאן כדי לומר מה שאתה אומר.

דוד לוי: הם עושים מאמצים כבירים, אני יכול להעיד, ביודעי את העובדות, כדי להילחם בטרור.

דוד לוי: הם צריכים להמשיך ביתר שאת לחיסול התשתית של הטרור.

דוד לוי: זו חובתם.

בנימין אלון: מה עם החינוך לטרור?

ענת מאור: – – –

דוד לוי: תן לי, בבקשה.

דוד לוי: או.קיי.

דוד לוי: , יש לך מטה קסמים – כאשר תשיג את הכול והכול ישתנה כפי שאתה רואה, אז נדבר, כפי שנאמר: מאן-דהוא אמר – כל עוד המדינות מסביב לנו לא יהיו מדינות דמוקרטיות, לא נדבר אתם.

דוד לוי: את זה אינני מקבל.

בנימין אלון: אבל בספרים שלהם, בחינוך שלהם.

דוד לוי: אני אתך, ואני אומר להם את זה חד-משמעית.

דוד לוי: אנחנו נעמוד על זה, נגד הסתה, ומי שרוצה שלום צריך לדבר שלום.

דוד לוי: ושלום לא אלינו, אלא שלום לעמו, כדי שיקלטו זאת ההמונים.

דוד לוי: מי שאין לו אומץ לומר זאת – פניו לא לשלום.

עוזי לנדאו: הם אומרים להיפך.

דוד לוי: ולכן אנחנו עומדים על המשמר ונלחמים.

דוד לוי: אין מטה קסמים.

מוחמד ברכה: בחינוך לדמוקרטיה בני אלון מדבר.

דוד לוי: זו תביעתנו, אדוני היושב-ראש.

דוד לוי: תביעה שנייה, מלבד אלה הידועות: אי-אפשר ללכת בשני מסלולים מקבילים – מסלול שבו יושבים ומדברים שלום ועושים מאמץ עליון לפתור בעיות תוך קיום הסכמים והתחייבויות, ומצד שני מערכה דיפלומטית בעולם נגדנו וניצול כל במה על מנת לנגח את ישראל.

דוד לוי: זה לא יכול להיות, וזה לא יימשך.

דוד לוי: מי שהולך בכיוון של שלום, צריך לדבר שלום כאן, שלום כלפי עמו, שלום מעל כל במה.

דוד לוי: אני לא משלה את עצמי שהדברים האלה משתנים בן יום.

עוזי לנדאו: אדוני מדבר כמו חישוקאי.

עוזי לנדאו: כמו בימים הטובים.

דוד לוי: אם אתה מאמץ היגיון, אני מאוד שמח.

דוד לוי: כי ממה אני פוחד?

דוד לוי: שגם אוזן לשמוע היגיון – היא לא שומעת.

דוד לוי: אז אם אתה שומע, אני שמח.

דוד לוי: אנחנו עומדים על כך.

עסאם מח'ול: – – –

עוזי לנדאו: – – –

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, שני הצדדים צריכים לבצע.

עסאם מח'ול: מי הבורר?

דוד לוי: מחכות לנו בעיות קשות.

דוד טל: תנועת ש"ס תהיה הבוררת.

דוד לוי: אני מבקש להבהיר – הדרישה לשחרור גורף, לרבות מרצחים, לא מקובלת.

דוד לוי: זה נאמר להם חד-משמעית.

חנן פורת: האם מתכוונים לשחרר אסירים שדם על ידיהם?

דוד לוי: אנחנו בודקים אחד לאחד, ויש גם בזה – – –

מוחמד ברכה: שכחת מברוך גולדשטיין.

דוד לוי: אני מבקש.

עסאם מח'ול: הוא רקד על הדם.

חיים דרוקמן: אתה מסית.

דוד לוי: אנחנו נבדוק אחד לאחד – – –

עסאם מח'ול: הוא רקד על העם – – –

חיים דרוקמן: אתה מסית.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם.

דוד טל: חבר הכנסת דרוקמן.

חנן פורת: תפסיק לשקר, אלף פעמים אמרת.

דוד טל: חבר הכנסת פורת.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, עשינו מאמץ עליון, בסבלנות, מתוך נכונות לשמוע, התקיימו פגישות, שעות של דיונים, נדמה היה שהנציגים של הרשות הפלסטינית נוטים ללכת בדרך שהצענו.

דוד לוי: יש יום עאסל ויום באסל, יום בעד ויום נגד, עד שאתה שואל את עצמך, האם הם יודעים מה הם רוצים.

דוד לוי: דבר בסיסי אחד – אנחנו מחויבים להסכם-וואי.

דוד לוי: עד לרגע זה לא סוכם דבר באשר לכל הדיונים שהיו.

מוחמד ברכה: הם רוצים ליישם את ההסכם שחתם עליו אריק שרון.

דוד לוי: אם הם רוצים, שיודיעו.

דוד לוי: אנחנו מחויבים, אני חוזר ואומר, מה שנמסר להם היום באופן הרשמי ביותר, חד-משמעית – –

בנימין אלון: זו הודעה רשמית.

דוד לוי: – – אם אתם מקבלים את ההצעה שהגשנו לכם ועליה קיימנו דיונים והגענו להבנות, מה טוב.

דוד לוי: אם אתם לא מקבלים אותה, חבל על הזמן, חבל לטחון מים.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אנחנו אמורים להתכנס כעת.

דוד לוי: בעוד שעתיים תתקיים ישיבת הקבינט.

דוד לוי: לפני הקבינט, אם עד אז יודיעו שהם מקבלים – כי לא תהיינה עוד פגישות כל עוד לא ייתנו את תשובתם – אזי יש בסיס לאותו תיקון, שהוא טוב לשני הצדדים.

דוד לוי: אם אין לנו תשובה עד אז, עמדת ממשלת ישראל, המחויבות שלה להסכם-וואי והמחויבות שלהם לקיום מה שלקחו על עצמם, זה מה שעומד על סדר-יומנו.

דוד לוי: מזה איש לא התחמק.

דוד לוי: אני רוצה לקוות שהתבונה היא שתגבר, ואם הרצון בשלום ישנו, בכנות, לא מתוך מחשבה מי יתקפל, תבוא הגברת ואז יהיה לחץ – סליחה שאמרתי גברת, עם כל הכבוד, היא מזכירת המדינה, הגברת מדלין אולברייט – ויהיה לחץ, ואחר כך יהיה לחץ מצד אחד ועוד לחץ, הממשלה הזאת לא תשנה את עמדתה, לא תתקפל בפני לחץ.

דוד לוי: שלום עושים מתוך כוונה להתקדם לשלום.

דוד לוי: אנו רוצים בשלום, אנו מאמינים בשלום.

דוד לוי: אנו אומרים לבני עמנו כי השלום הוא היעד של הממשלה הזאת.

דוד לוי: קיום הסכמים חייב להיות על-ידי שני הצדדים.

דוד לוי: ירצו לאמץ את ההצעה שנדונה והצגנו אותה בפניהם, לא במקום הסכם-וואי, אנחנו נשמח.

דוד לוי: לדעתי, יש בה כדי להתקדם מעבר להסכם-וואי לאחר מכן.

דוד לוי: לא ירצו, אנחנו מחויבים בהסכם-וואי.

דוד לוי: הם כמובן יצטרכו גם להוכיח, כפי שנאמר כאן, שהם מקיימים את חלקם.

עסאם מח'ול: זה נקרא לחזור לשיטה של נתניהו.

דוד טל: ייתנו – יקבלו.

דוד לוי: אתה יודע מה, כשאני לא מתכוון לעשות דבר, אני יכול למצוא לקסיקון גדול.

דוד לוי: הממשלה הזאת לא צריכה לקסיקון.

דוד לוי: לא צריך לקסיקון, לא ספרות סוריאליסטית, ולא "נדמה לי".

דוד לוי: אנחנו אומרים להם – – –

עסאם מח'ול: אז תוותרו על ההסכם.

דוד לוי: הרי אם לא רצו – לא היו יושבים.

דוד לוי: מדוע הם יושבים?

דוד לוי: כי הם מגלים שאולי, אבל כאשר אין נחישות, אין שום סיבה להמשיך לטחון מים ולדחות את יישום ההסכם.

דוד לוי: אנחנו בעד יישומו של ההסכם, ואיש לא יטיח כלפינו שאנחנו מערימים על מישהו.

דוד לוי: אנחנו לא רוצים לבזבז זמן.

דוד לוי: דאגתנו היא גם למה שיהיה אחרי הסכם-וואי, כדי שנוכל להתקדם.

דוד לוי: אני חוזר ואומר מה שאני אומר גם לפלסטינים: נמאס לדון כל הזמן רק בתהליך שלום, צריך להגיע לשלום.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, מפאת חשיבות העניין, אני מציע שהכנסת תקיים דיון בנושא במליאה.

דוד לוי: תודה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: יש הצעות אחרות.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, אדוני שר החוץ, עם הוותק הפוליטי שלך ועם הניסיון המדיני שלך, היה לי קשה לשמוע את הדברים שאמרת זה עתה, כאילו אתה שר החוץ של קנדה בסכסוך גבול עם ארצות-הברית.

דוד לוי: הלוואי.

רחבעם זאבי: והרי אתה יודע וכולנו יודעים מי הם שכנינו ומה הם רוצים.

רחבעם זאבי: ואתה יודע וכולנו יודעים שהם לא מילאו אחר שום אחד מהסעיפים.

רחבעם זאבי: הם מחזיקים "משטרה" כפולה בהיקפה ממה שאושר להם.

רחבעם זאבי: המשטרה הזאת איננה אלא צבא לכל דבר ועניין, בארגון ובחימוש הצבאי, במסגרות צבאיות.

רחבעם זאבי: הם מתאמנים על מודל של כיבוש יישוב יהודי; פניהם לשלום?

רחבעם זאבי: והם לא אוספים את הנשק, והם לא מסגירים מחבלים, והם מבריחים נשק ומייצרים נשק בתוככי הרשות הפלסטינית, ואתה מדבר על מילוי הסכם-וואי.

רחבעם זאבי: רק אנחנו נהיה בסדר.

רחבעם זאבי: הם יהיו בסדר באחרית הימים.

רחבעם זאבי: הם לעולם לא יהיו בסדר.

רחבעם זאבי: אני תמה עליך, שכן אתה, יוצא ארץ אסלאמית, יודע בדיוק עם מי יש לנו עסק.

רחבעם זאבי: מעמידים פני בוכים, הוא דורש רק 750.

רחבעם זאבי: הוא יודע שאתה תיתן לו 400-350, אבל הוא מעמיד פני בוכים, מושך את המשא-ומתן, ואתה מאיים עליו – במה?

רחבעם זאבי: שתיתן לו את הסכם-וואי.

רחבעם זאבי: הסכם-וואי נולד בכישלון, כולו כישלון, כולו פגע רע, וידוע בעולם כולו, שכאשר שני צדדים עושים הסכם וצד אחד מפר אותו, הצד השני משוחרר ממנו.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

רחבעם זאבי: הצד האחד, הרשות הפלסטינית, מפר אותו לכל אורכו.

רחבעם זאבי: אנחנו זכאים, רשאים וחייבים להגיד להם: ההסכם הזה בטל ומבוטל.

דוד טל: תודה, אדוני, חבר הכנסת זאבי.

דוד טל: חבר הכנסת מח'ול.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, כאדם, כאזרח ישראלי וכפלסטיני, לגנות בחריפות את הרצח הנתעב במגידו.

עסאם מח'ול: מי שעשה זאת הוא בוגד בשלום, אבל קודם כול הוא בוגד באינטרס של שני העמים, גם של העם הפלסטיני.

ראובן ריבלין: לשחרר אותם?

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין.

עסאם מח'ול: אני רוצה להגיד למשפחות הקורבנות שישבו בבית הזה, שרק שלום צודק, שעונה על הצרכים ועל המאוויים של העם הפלסטיני, הוא הערובה שלא ייפלו עוד קורבנות שווא, לא ישראלים ולא פלסטינים, וצריך להוקיע את כל אלה שמנסים לפגוע בתהליך השלום.

עסאם מח'ול: יש להפסיק את האיום על תהליך השלום.

גדעון עזרא: מה אתה עושה?

עסאם מח'ול: אני חושב שאין מקום – – –

דוד טל: חבר הכנסת עזרא, אני מבקש.

עסאם מח'ול: הכנסת צריכה להחליט, שאי-אפשר להמשיך לאיים על הפלסטינים שממשלת ישראל תבצע את ההסכם שעליו היא חתומה.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

עסאם מח'ול: הנורמה שהופכת מחויבות להסכמים לאיומים הינה נורמה בזויה ולא מחנכת, בפתיחת שנת הלימודים שלנו.

עסאם מח'ול: לכן, קידום שלום צודק הוא ערובה לידיים נקיות, ללא דם, לשני הצדדים.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת מח'ול.

דוד טל: חבר הכנסת ראובן ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החוץ, חברי חברי הכנסת, אדוני שר החוץ, כדאי שתבהיר לממשלה, שאדם שביקש לרצוח ולא הצליח להשלים את זממו, הוא רוצח.

ראובן ריבלין: זה שהוא לא הצליח, זה לא פותר אותו מעונש של רוצח, ואם הדם על ידיו לא הביא למוות, זה לא סימן שלא מדובר ברוצח איום ושפל.

ראובן ריבלין: גונב לאוזנינו, שיש כוונה ללכת לקראת הפלסטינים במובן זה שיוצבו שוטרים פלסטינים, חלילה, במערת-המכפלה.

ראובן ריבלין: עמוד קלה כחמורה על כך שריבונות ישראלית מלאה תהיה במערת-המכפלה, שאחרת תיהפך המערה – מקום קדוש זה גם למוסלמים – למקום שהוא חבית חומר נפץ, שיכולה להביא לפיצוץ נורא ואיום.

ראובן ריבלין: רק ריבונות מלאה של מדינת ישראל תביא לחופש פולחן גם במערת-המכפלה.

ראובן ריבלין: שגיאת חברון לא תחזור.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

דוד טל: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני כמובן מצטרף לדבריו של חברי, חבר הכנסת מח'ול, אבל אני רוצה להפנות את תשומת לב הבית, שגם קורבנות פלסטינים נפלו בסכסוך הארוך הזה, גם להם יש שמות, גם שם יש משפחות שכולות ויש יתמות, כפי שנאמר שלכל איש יש שם.

מוחמד ברכה: לכן, אנא, דרך-ארץ בכל מה שקשור בשימוש בנושא של השכול והיתמות.

מוחמד ברכה: אני שואל את עצמי נוכח הבית הזה, אם ייפסקו מעשי הטרור – ואני מייחל ליום הזה שייפסקו כל מעשי האלימות והטרור – מה יעשו אנשי הימין?

מוחמד ברכה: על מה ידברו אריק שרון וזאבי?

מוחמד ברכה: לכן אני פונה לממשלה – ואני לא מציג את זה כתנאי או כאיום – ליישם את הסכם-וואי.

מוחמד ברכה: כן ללכת על יישום ולהתקדם בתהליך הקבע, ואז כל מחרחרי המלחמה ישתקו.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת דהאמשה, אני רוצה לאפשר לך ועוד לשלושה חברי כנסת לומר את הדברים.

דוד טל: משום ששר החוץ הסכים להעביר את הנושא למליאה, אני אאפשר עוד לשלושה חברי כנסת שנרשמו לומר את דברם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, המחלוקת בבית הזה ברורה לחלוטין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצד הזה של הבית, במקום שלא רוצים שלום ולא רוצים התקדמות, לא מוכן לראות שיש אפשרות – – –

דוד טל: אבל שמעת את שר החוץ, שאומר שגם הם רוצים שלום.

דוד טל: אולי הם רוצים בדרך אחרת, אבל גם הם רוצים שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר לשר החוץ, שטוב שהוא יצא מהמחנה ההוא, כי הוא באמת רוצה שלום, אבל אלה שלא רוצים שלום, ואלה שממשיכים לנפנף בססמאות של "דם על הידיים" לא רוצים שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי ממה נפשך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אלה הסכמים שאתם חתמתם עליהם ואתם רואים אפשרות ריאלית שזה יתממש, אז למה אתה מתקוממים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת עדיין לא מקיימת את הסכם-וואי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא עוד מאיימת שנקיים את הסכם-וואי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא יודעים אם היא תקיים אותו, אבל מה שחשוב לעם, חשוב לכולנו, שאפשרות ריאלית לשלום אכן תהיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם גם את האפשרות הזאת רוצים למחוק, וזה מה שלא נכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעניין הרציחות, אנחנו מגנים כל רצח באשר הוא, מגנים כל רוצח באשר הוא ומגנים כל אדם שיש לו דם על הידיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לדם יש צבע אחד, וכל דם של אדם הוא דם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין שני סוגים של דם.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת פינס – איננו.

דוד טל: חבר הכנסת דרוקמן, בבקשה.

ראובן ריבלין: תשחרר אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק ערבים הם רוצחים, הצד האחר לא רוצח.

ראובן ריבלין: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דוד טל: חבר הכנסת דהאמשה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד טל: חבר הכנסת דרוקמן, בבקשה.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אתמול ליוויתי לקבורה תלמיד יקר, שנרצח על-ידי מרצחים בני בליעל, וזאת היתה זעקה אדירה נגד שחרור מרצחים.

חיים דרוקמן: אני עצמי נפגע טרור, נהגי נרצח על ידי, ודמו זועק אלי מהאדמה.

רחבעם זאבי: לידך, לא על ידך.

חיים דרוקמן: לידי.

חיים דרוקמן: צריך להתנגד בכל תוקף לשחרור מרצחים.

חיים דרוקמן: איך אפשר בכלל להעלות על הדעת לשחרר מרצחים שדם על ידיהם.

חיים דרוקמן: זוהי פגיעה בנרצחים, זה עידוד למרצחים, והאמת היא שהם עצמם יחזרו לרצח.

חיים דרוקמן: כך הוכיחו כל העובדות בעבר, שמחבלים ששוחררו יחזרו לרצח.

חיים דרוקמן: ואני רוצה להביע בזה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם לא רוצים שלום, זה כל ההבדל.

דוד טל: חבר הכנסת דהאמשה, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

דוד טל: אני מבקש ממך לעזוב את האולם.

חיים דרוקמן: אני מביע בזה עמדה נחרצת, חד-משמעית נגד שחרור מרצחים.

חיים דרוקמן: ואני לא יכול לבסוף לא למחות כל כולי נגד כל הקריאות שהיו כאן בהתחלה, שנשמעו כלגיטימציה לרצח.

חיים דרוקמן: זוהי הסתה חמורה ביותר, אנטי-מוסרית ואנטי-דמוקרטית, שאי-אפשר לסבול אותה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: אדוני שר החוץ, אני רוצה להזכיר לחברי הבית אותה פגישה מרגשת שהתקיימה בעזה ימים מספר לאחר הסכם-וואי, בין אותה נערה, ילדה, עם הנשיא קלינטון.

מאיר פרוש: והפגישה הזאת התקיימה לאור הוויכוח שהתקיים: האם לאותם 750 מחבלים יש דם על הידיים או אין דם על הידיים.

מאיר פרוש: עמדת ממשלת ישראל היתה, שאותם 750 אין להם דם על הידיים.

מאיר פרוש: יאסר ערפאת הרגיש לא בנוח עם אותה הסכמה, שלא מדובר בכאלה עם דם על הידיים, ואז החלו ההפגנות והמהומות בקרב הפלסטינים.

מאיר פרוש: התקיימה הפגישה המרגשת ההיא, שכל העולם דיבר עליה, אבל ארצות-הברית הצדיקה את עמדת ממשלת ישראל, שההסכמה ב"וואי" היתה על כך שמדובר על מחבלים שאין להם דם על הידיים.

מאיר פרוש: זו היתה ההסכמה, והיתה הודעה של ממשלת ארצות-הברית בעניין הזה.

מאיר פרוש: אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך את העמדה הזאת – שהסכימו לה אז, והיה צורך להסכים עליה – ולא חלילה לשבור אותו כלל מפורסם, שלא משחררים מחבלים עם דם על הידיים.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת איוב קרא – אחרון הדוברים.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כבן למשפחה ששכלה דוד, בן-דוד ואח במערכות ישראל, וגם כקצין ונכה צה"ל במערכות ישראל, אני רוצה לגנות כל רצח, כל פעולת טרור שבאה לזעזע את השקט בחבל ארץ קטן-גדול זה.

איוב קרא: ואני רוצה לומר לכם, חברים, שכואב לי מאוד שממשלת ישראל – אמרתי את זה גם לראש הממשלה בוועדת החוץ והביטחון – מנהלת משא-ומתן על שחרור אסירים עם דם ובלי דם על הידיים ושוכחת שהמתווכת, המעוז והחלוץ המרכזי בכל המהלך הזה היא מדינה שמחזיקה אזרח ישראלי חף מפשע.

איוב קרא: איך היא יכולה לנהל ואיך אפשר לנהל מערכה כזאת?

איוב קרא: ממשלה, אנשי צבא לשעבר, אנשים שאכפת להם מכל אזרח פה; אין דבר כזה.

איוב קרא: איך אפשר לא להתבייש בדברים כאלה?

איוב קרא: אני מתבייש בממשלה כזאת.

ראובן ריבלין: עזאם עזאם.

איוב קרא: עזאם עזאם.

דוד טל: תודה רבה לך.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: היות שההצעה היתה למליאה – – –

חנן פורת: אני מקבל את הצעתו של השר, שיהיה דיון במליאה, אך כדי שלא נדון על חלב שנשפך אחרי שיחתמו על ההסכם על שחרור המרצחים, אני מבקש שהדיון במליאה יתקיים לפני החתימה על שחרור המחבלים.

דוד טל: אדוני, את זה אני לא יכול להבטיח לך.

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה לגבי הדיון במליאה.

דוד טל: אין הצבעה אלקטרונית.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – רוב

דוד טל: נמנעים – אין

דוד טל: אין נמנעים.

דוד טל: ההצעה התקבלה.

דוד טל: הנושא יועבר לדיון במליאה.

דוד טל: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות היושב-ראש, הננני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, מטעם ועדת הכנסת, החלטת שכר חברי הכנסת (קשר עם הציבור) (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1999, מיום כ' באלול התשנ"ט, 1 בספטמבר 1999.

ד' לב: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אנחנו עוברים לנושא הבא: פתיחת שנת הלימודים ותקציב משרד החינוך – הצעות הליכוד, האיחוד הלאומי וישראל ביתנו.

דוד טל: ינמק חבר הכנסת מאיר שטרית, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

בנימין אלון: צריך לחכות לשרים.

רחבעם זאבי: מי השר המשיב?

דוד טל: השר המשיב יהיה שר החינוך, והנה הוא עומד לפניך.

מאיר שטרית: שר החינוך אתנו בעניין הזה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה לחזור על משהו שעשיתי בעבר בתקופת הבחירות ולצטט משפט שציטטתי בתקופת הבחירות.

מאיר שטרית: אמרתי: אהוד ברק הבטיח לתת עדיפות לחינוך.

מאיר שטרית: אז צחקתי על זה, ואני צוחק שוב.

מאיר שטרית: אני רוצה להגיד לכם, שפשוט מקומם אותי לראות את תפיסת עולמו של ראש הממשלה הנבחר ואת טיפולו במערכת החינוך, בעיקר לאור הבטחותיו הגדולות בעבר.

מאיר שטרית: הוא הבטיח עדיפות גדולה לחינוך, והנה לפתע אנחנו מגלים, שבתקציב 2000 הוא מציע קיצוץ של 400 מיליון שקל בתקציב החינוך.

מאיר שטרית: הם מציעים להפעיל את יום חינוך ארוך בשיטה שניסו להפעיל בזמנו, וטרפדנו זאת בזמנו – להפעיל יום חינוך ארוך לעניים, ל-15% מהילדים החלשים בבית-ספר.

מאיר שטרית: כבר עשינו את המלחמה הזאת פעם אחת.

מאיר שטרית: זה בניגוד גמור לרוח החוק.

מאיר שטרית: מה היא המשמעות של 15% מהילדים החלשים?

מאיר שטרית: זה אומר, שמי שחלש מדביקים לו סטיגמה ואומרים: תשמע, אתה נחשל.

מאיר שטרית: תישאר עכשיו – עונש – בבית-ספר, ויהיו כמה סטודנטים שייתנו לך שיעורי עזר וילמדו אותך.

מאיר שטרית: זה אנטיתזה ליום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: יום חינוך ארוך נועד על-פי החוק – וכמחוקק שלו אני יכול לומר למה התכוון המחוקק, וגם כך נאמרו הדברים בוועדה ובכנסת – לתת אפשרות להפעיל ביישוב כולו, לכל ילדי בתי-הספר וגני-הילדים, יום חינוך שיימשך מ-08:00 עד 16:00 או 17:00, ולתת שם את החינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי – העשרה חינוכית, חברתית, מדעית ועזרה בשיעורי הבית.

מאיר שטרית: זה לא "בייביסיטינג" לילדים חלשים.

מאיר שטרית: זה לא יום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: את זה כבר ניסו באוצר לעשות בתקופת ראש הממשלה נתניהו, וטרפדנו את זה בכנסת, פה, ולא נתנו לזה לעבור.

מאיר שטרית: ראש הממשלה ושר החינוך דאז הבינו, שזה לא יהיה יום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: אני קורא לשר החינוך הנכנס, יוסי שריד, שאותו אני מעריך מאוד, לא להסכים בשום פנים ואופן להרוג את הרעיון היפה הזה של יום חינוך ארוך ולהפעיל אותו בצורה הנלוזה הזאת, שהיא רעה לתלמידים, רעה ליום חינוך ארוך; היא לא תשיג שום דבר ותדביק סטיגמה לתלמידים רבים שייחשבו כנחשלים בבית-ספר.

מאיר שטרית: הממשלה מציעה לקצץ בקצבאות הילדים – למי שמרוויח מ-6,000 שקל ומעלה ברוטו.

מאיר שטרית: מוצע קיצוץ בקצבאות הסיעוד.

מאיר שטרית: היא מציעה לקצץ בבריאות.

מאיר שטרית: היא מציעה לקצץ בסל התרופות, ולהוריד מסל התרופות את התרופות המודרניות היקרות.

מאיר שטרית: אני שואל: מה יעשו חולי הסרטן?

מאיר שטרית: מה יעשו החולים בטרשת העורקים שלוקחים להם את התרופות שמחזיקות אותם בחיים?

דוד טל: אלצהיימר.

מאיר שטרית: אלצהיימר.

מאיר שטרית: האם זה סדר העדיפויות החדש של הממשלה?

מאיר שטרית: במקום מחשב לכל ילד, הממשלה הזאת עושה שר לכל ילד.

מאיר שטרית: נראה לי, שהדבר היחיד שצומח בממשלה הזאת הוא מספר השרים בממשלה.

מאיר שטרית: שום דבר אחר לא צומח.

מאיר שטרית: בינתיים, האינפלציה קפצה – הציפיות האינפלציוניות – מ-2% ל-6% בשנת 1999.

מאיר שטרית: מחיר הדולר קפץ מ-4.07 ש"ח כבר ל-4.25 ש"ח ועודו בעלייה.

מאיר שטרית: לגבי אבטלה, בינתיים הבטחות הממשלה הן להוריד את מספר המובטלים בשנה הבאה ב-1,000 איש; כלומר, ברק זקוק ל-300 שנה כדי לייצר 300,000 מקומות עבודה.

מאיר שטרית: זה פשוט צחוק מהאנשים ולעג לרש.

מאיר שטרית: הרי הוא נבחר על בסיס הבטחה לציבור הרחב, שישנה את סדר העדיפויות הלאומי.

מאיר שטרית: אין פה שינוי סדר עדיפויות לאומי.

מאיר שטרית: הבושה הגדולה ביותר היא, שהוא פוגע בנכס החשוב ביותר – במערכת החינוך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הרשה לי לצטט מישהו חשוב, שאמר בכנסת את הדברים הבאים – – –

דוד טל: אתה גם תאמר את שמו?

מאיר שטרית: כן, ודאי.

מאיר שטרית: קודם אגיד את הדברים: "תקציב של קיצוץ בחינוך, תקציב של ירידה בהשקעות, משמעותו לא רק אבטלה בהווה, אלא הבטחת המשך האבטלה גם בעתיד.

מאיר שטרית: אין תקווה.

מאיר שטרית: בניסטי באופקים, סויסה באור-עקיבא וטל לוי במכון האונקולוגי ב'בילינסון' מסתכלים אל השנה החדשה הזאת ואומרים: ממשלה אטומה וקהת-לב, שלא מבינה את הצרכים האמיתיים של מדינת ישראל".

מאיר שטרית: – נאום אהוד ברק מ-28 בדצמבר 1997.

מאיר שטרית: אז אני קורא לבניסטי באופקים, לסויסה באור-עקיבא ולטל לוי במכון האונקולוגי ב"בילינסון": תסתכלו על הממשלה הזאת, איך היא אטומת לב, אטומה וקהת-לב ולא מבינה את הצרכים האמיתיים של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: את זה אהוד ברק אמר.

מאיר שטרית: אדוני, עוד ציטוט אחד מדברי אהוד ברק בעניין זה: "חינוך חובה חינם לגילאי שלוש וארבע לא יספק בלי יום לימודים ארוך, שגם אותו צריך להתחיל להחיל מהפריפריה אל המרכז" – כאילו שלא הוחל.

מאיר שטרית: הרי הוא עובד ב-500 בתי-ספר עד היום.

מאיר שטרית: נכון שזה לא כמו שהייתי רוצה.

מאיר שטרית: הוא אומר: "יום לימודים ארוך, שבנוי בשכל ובטעם ובהשקעה נכונה.

מאיר שטרית: בלי יום לימודים ארוך תגדל הנשירה ולא נצליח להעלות את השיעור של מקבלי תעודות הבגרות מממוצע של קצת מעל 40% לקצת למעלה מ-50%, ואחר כך ל-60%".

מאיר שטרית: אומר אהוד ברק: "רק על-ידי יום לימודים ארוך נאפשר לאמהות בכל רחבי המדינה לצאת לעבודה ולהיות מסוגלות לתרום להכנסה של משפחות.

מאיר שטרית: כל מי שמעיין בנתונים של הביטוח הלאומי ושל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה יודע, שהמאפיינים העיקריים של שהיית משפחות מתחת לקו העוני ואולי הדבר שמשפיע יותר מכול הוא השאלה, האם למשפחה יש מפרנס אחד או שניים.

מאיר שטרית: בדרך למתן אפשרות לאמהות לצאת לעבודה, אנחנו מוכרחים לתת להן את הגיבוי של יום לימודים ארוך".

מאיר שטרית: ומה עושה האיש שאומר את הדברים הללו כשהוא נבחר לראש הממשלה?

מאיר שטרית: הדבר הראשון שהוא מקצץ זה בתקציב החינוך וביום לימודים ארוך.

דוד טל: ואני צריך לקצץ לך בזמן.

דוד טל: הזמן תם מזמן.

מאיר שטרית: אדוני, לפי השעון שעבד בדיון הקודם, נראה לי שאני יכול לדבר שעה, אבל אני לא מתכוון לנצל את טוב לבך.

מאיר שטרית: אני בהחלט מודע ללוח-הזמנים, ואני מתמצת.

מאיר שטרית: אני יכול לצטט אותו.

מאיר שטרית: מסתבר שברק חזר על נאומו זה.

מאיר שטרית: יש לו כנראה אותו נאום שהוא חזר עליו שבע פעמים.

מאיר שטרית: מצאתי אותו, כמעט מלה במלה.

מאיר שטרית: ראש הממשלה חוזר על אותם נאומים.

מאיר שטרית: וראה זה פלא – ביום שמגיעים לשלטון, משנים את המנגינה ומשנים את המוזיקה, והעניים נשארים עניים והחלשים נשארים חלשים, והילדים שנופלים מבגרות נשארים בלי בגרות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אם תוצאות הבגרות ב-1998 מראות לנו, שבממוצע 60% מילדי ישראל לא מקבלים תעודת בגרות, זה צועק לשמים, ובפריפריה 70% לא מקבלים תעודת בגרות.

מאיר שטרית: אם יש דרך לתקן את הדבר הזה, הכלי היחיד הוא מערכת החינוך.

מאיר שטרית: אני קורא לשר החינוך, שיושב אתנו, ליוסי שריד, כמי שהתבטא בשבוע האחרון, לא לתת יד למעשה הנורא הזה.

מאיר שטרית: יוסי שריד, אני אומר לך, כמי שהיה שר אוצר, שיש כל כך הרבה אלטרנטיבות אחרות לקצץ בתקציב המדינה בלי להטיל את הקיצוץ הזה על האזרחים ועל מערכת החינוך.

מאיר שטרית: עדיין במערכת החינוך הורים רבים לא יכולים לשלם אפילו את ספרי הלימוד וכלי הכתיבה לילדיהם.

מאיר שטרית: אז עכשיו מטילים גזירות חדשות.

מאיר שטרית: גזירות בחינוך וקיצוץ בחינוך תמיד יפגעו בשכבות החלשות, ולעולם לא בשכבות החזקות – הן תמיד ידאגו לעצמן.

מאיר שטרית: להן יש אמצעים לעשות חינוך אפור, לקחת מורים פרטיים.

מאיר שטרית: מי שמשלם את המחיר של קיצוץ בחינוך הן שכבות חלשות.

מאיר שטרית: לכן, בסדר עדיפויות לאומי, במקום הראשון צריך להיות חינוך, עוד פעם חינוך ועוד פעם חינוך.

מאיר שטרית: והממשלה הזאת עושה בדיוק את ההיפך ממה שראש הממשלה התחייב לציבור.

מאיר שטרית: ממשלה כזאת לא ראויה להתקיים.

מאיר שטרית: אם בחודש הראשון לקיומה, עוד לא עברו 100 ימים, ב-100 הימים הראשונים לקיומה היא פועלת ב-180 מעלות נגד מה שהיא התחייבה עליו לציבור הזה, נגד החלשים – הרי על זה אתם קיבלתם את המנדט מהציבור.

מאיר שטרית: אני מודה שיכול להיות שאנחנו החמצנו, בתקופת הליכוד, ואיבדנו את הציבור כיוון שלא טיפלנו בנושאים הללו, ואתם חוזרים בדיוק לאותה מנגינה.

מאיר שטרית: אז אולי יפקח הציבור את העיניים וילמד, ובאמת מה שקרה, הוא החליף ממשלה בממשלה אחרת, שנראה לי, לפי מעשיה נכון להיום, שהיא גרועה הרבה יותר.

מאיר שטרית: אנחנו, אדוני היושב-ראש, וגם אתה היית אתי בקואליציה, כשהממשלה, ממשלת נתניהו, הביאה לנו בשנה הראשונה לכהונתה הצעות לקצץ, אותן הצעות בדיוק, בקצבאות הילדים, בקצבאות לקשישים, בבריאות, לא נתנו לגזירות הללו לעבור בכנסת.

מאיר שטרית: מקסים יושב פה.

מאיר שטרית: הוא נלחם, אתם עזבתם את הליכוד בגלל הנושא החברתי.

מאיר שטרית: אני אומר לך, מקסים, תעזבו כמה שיותר מהר את ישראל אחת.

מאיר שטרית: זה "ישראבלוף".

מאיר שטרית: זאת לא ישראל אחת.

מאיר שטרית: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת יורי שטרן – – –

ראובן ריבלין: אל תכניס למקסים רעיונות לראש.

מקסים לוי: אני לא מגיב בגלל הפריימריס.

דוד טל: חבר הכנסת יורי שטרן, חמש דקות.

דוד טל: תשתדל לעמוד בזמן.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, אני אתחיל ממה שאמר חבר הכנסת מאיר שטרית בסיום דבריו.

יורי שטרן: אני לא חושב שהיה תקדים בתולדות מדינת ישראל, שבתוך זמן כל כך קצר התרחקה הממשלה כל כך מכל מה שהיא הבטיחה לפני הבחירות.

יורי שטרן: אני מדבר על ראש הממשלה, על המפלגה המובילה בקואליציה ועל השותפים שלה.

יורי שטרן: אתה יושב פה, ויושב מקסים לוי, ונכון הוא שהממשלה הקודמת התחילה גם מהגזירות החברתיות, והתנגדנו, כל אחד בתחום שלו.

יורי שטרן: אבל לפחות להצעות הכלכליות של ממשלת ביבי, של ממשלת הליכוד, של ממשלת הקואליציה הקודמת, היה מסר כלכלי.

יורי שטרן: נכון שהיו גזירות קשות בתחום החברתי, אבל היתה איזו לוגיקה, היה קו כלכלי ברור.

יורי שטרן: צריך לאזן את המשק, להוריד אינפלציה, "לדרבן" כמה פרמטרים בסיסיים של הכלכלה.

יורי שטרן: התקציב הנוכחי, כפי שהוא משתמע כעת, הוא גם אנטי-חברתי וגם אנטי-כלכלי.

יורי שטרן: אין בו שום בשורה לכלכלת ישראל.

יורי שטרן: הוא לא מציין ולא מגדיר ולא מעודד שום גורמי צמיחה, והוא מקצץ בתחומים חברתיים הכי רגישים.

יורי שטרן: אני עוד לא זוכר, עם כל זה שמשרד האוצר, פקידי האוצר, מוצאים כל מיני רעיונות כל פעם מחדש, לא זוכר סדרה כזאת, שורה כזאת של הצעות שכולן ביחד מבטלות בפועל את כל ההישגים של מערכת הרווחה במדינת ישראל; לא זוכר גזירות כאלה קשות בתחום החינוך והבריאות, כאשר בתחום הבריאות אנחנו גם כך מודעים להידרדרות דרמטית במצב; לא זוכר ממשלה שמוכנה, בקלות כזאת, לקצץ בתקציבי הביטחון.

יורי שטרן: כל הקיצוצים האלה פוגעים בביטחון, פוגעים בחברה, וכמו שאמרתי אין גם שום סימן לכך שכתוצאה מהקיצוצים יצמח משהו בתחום הכלכלי.

יורי שטרן: אני לוקח נושא אחד שאינו קשור דווקא לחינוך, אבל הוא קשור לחברה הישראלית בלבה, וזה נושא הדיור.

יורי שטרן: אוכלוסיית ישראל, הזוגות הצעירים, החיילים המשוחררים, העולים שמתחילים להגיע עוד הפעם בכמויות יותר גדולות, סובלים ממצוקת הדיור זה הרבה מאוד שנים, והמצוקה הזאת הולכת להיות יותר ויותר חריפה.

יורי שטרן: אין ענף כמו דיור, שמצד אחד הוא עונה על הצרכים החברתיים הכי חשובים והכי בסיסיים, כי בלי קורת-גג אין חיים ואין פרנסה ואין חינוך – ומצד שני הוא גם נותן "פוש", נותן עידוד ונותן תנופה לכלכלה כולה ולמשק כולו.

יורי שטרן: אם היתה הממשלה פונה לענף הבנייה והיתה יוצאת עם איזו תוכנית של פתרון מצוקת הדיור, בזה היא היתה גם מניעה מחדש את גלגלי המשק, כי ענף הבנייה מוציא את כל המשק כולו מהמיתון.

יורי שטרן: אין.

יורי שטרן: לא שמענו דבר וחצי דבר בנושא הזה.

יורי שטרן: אין שום הקצבה נוספת.

יורי שטרן: אין שום רעיון להגדיל משכנתאות, אין שום הצעות בתחום הדיור להשכרה.

יורי שטרן: להיפך, מקצצים גם את התוכנית האומללה שהיתה במשרד הקליטה, למשל, של מקבצי דיור.

יורי שטרן: זו לא תוכנית טובה, אבל צריך לתת חלופות לפחות.

יורי שטרן: כל מה שאנחנו עדים לו בגלגולים השונים האלה של הצעות האוצר רק פוגע ופוגע ולא נותן צ'אנס לשום ענף ולשום מגמה חיובית, לא במשק ולא בחברה.

יורי שטרן: אני חייב להקדיש את המשפט האחרון לנושא ביטחוני שעלה בתחילת הדיון.

יורי שטרן: הייתי אתמול בחברון.

יורי שטרן: אני לא מבין את שרי הממשלה ואת ראש הממשלה.

יורי שטרן: חברון היא עיר שבה יכול להתרחש אסון, והאסון הזה יכול להמית אותו תהליך הידברות ואותו תהליך שלום שהממשלה הזאת רוצה לקדם אותו.

יורי שטרן: לגבי חברון נחתם הסכם, שאני הצבעתי נגדו אבל הוא ישנו והוא מבוסס על כמה הסדרים ביטחוניים שאף אחד מהם לא מתקיים בצד הפלסטיני.

יורי שטרן: ויש כמה סעיפים בסוף ההסכם שמדברים על נורמליזציה, אחרי שיש תנאים בסיסיים לביטחון התושבים היהודים והערבים גם יחד, כמו אזורי חיץ, מבדק, איסוף נשק לא חוקי וכדומה.

יורי שטרן: הסעיפים של הנורמליזציה מדברים על פתיחת רחוב השוהדא או רחוב דוד המלך ופתיחת השוק הסיטונאי בלב היישוב היהודי בחברון.

יורי שטרן: איך אפשר לפתוח את הרחובות האלה ואת השוק לפעילות של המוני איש, לרבות המחבלים הפוטנציאלים, כאשר לא מתקיים הסכם חברון בקטע הביטחוני שלו כלל וכלל?

יורי שטרן: למה זה מוביל, לקורבנות נוספים, לפיגועים נוספים, להסדר עוד יותר שברירי מאשר ההסכם הקיים בחברון?

דוד טל: אבקש לסיים.

יורי שטרן: בשביל מה זה?

יורי שטרן: למי זה נחוץ?

יורי שטרן: איזה צעדים בוני אמון יש בצעדים בוני ומגדילי סיכון?

יורי שטרן: אני קורא לממשלת אהוד ברק לעצור את העניין הזה.

יורי שטרן: אין בו שום טעם, יש בו הרבה מאוד סיכון והרבה מאוד הליכה כנגד כל הרעיונות שעליהם יכול להתבסס דו-קיום, שצריך להבטיח ביטחון לתושבים ואחר כך נורמליזציה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא.

דוד טל: שר החינוך ישיב במשולב.

דוד טל: ינמק חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו – שר החינוך, התרבות והספורט, נכון?

יוסי שריד: – – –

דוד טל: טוב, אז את הסתם נשאיר למישהו אחר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני מברך על פתיחת שנת הלימודים למרות הקשיים הרבים בדרך, ואני תפילה כי שנה זו תהיה שנה פורייה ומשגשגת, ואני מברך את כבוד השר על כהונתו החדשה במשרד החינוך.

יוסי שריד: תודה.

נסים זאב: אדוני השר, אני רוצה לצטט מלים שנאמרו על-ידך לפני יומיים: יש לי בשורות משמחות.

נסים זאב: הוא לא יכול להעביר כסף ל"מעיין החינוך התורני", מאחר שלא עמד בתנאים של ועדת-נאמן.

נסים זאב: לא הבנתי שמחה זו מה היא עושה אצלך.

נסים זאב: אני רוצה לומר מלים מספר – – –

יוסי שריד: מעולם לא נאמר דבר כזה.

נסים זאב: ככה זה נאמר על-ידך; כך נשמעו הדברים.

יוסי שריד: מעולם לא נאמר דבר כזה.

נסים זאב: אז אני חוזר בי אם זה לא נאמר.

נסים זאב: אני רוצה לתאר את הבעיה הקשה שבה שרויים מוסדות החינוך התורניים בארץ.

נסים זאב: צריך לזכור – כשאנחנו מדברים על "מעיין החינוך התורני", שהיה בתחילת דרכו בהקמת המערכת – – –

דוד טל: חבר כנסת ריבלין, זה מכובד?

דוד טל: דיון בנושא חינוך – באמצע המליאה לדבר?

דוד טל: לא מכובד.

ראובן ריבלין: ודאי שלא.

דוד טל: בבקשה, תמשיך.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: צריך לזכור, ש"מעיין החינוך התורני", כאשר הוקם, הוקם בקשיים רבים, ללא כספים, ללא מערכת כלכלית, מתוך צרכים, מתוך זעקת השטח.

נסים זאב: ומבשרי אחזה – היו קשיים גדולים בקבלת תלמידים מהסקטורים ששייכים לנו.

נסים זאב: נאבקנו במשך שנים כדי להעמיד את המערכת החינוכית הזאת על רגליה.

נסים זאב: סוף סוף הגענו למצב שבו המערכת פורחת ומשגשגת, אומנם עם קשיים כספיים, בגלל התשתית שדורשת זאת.

נסים זאב: מי כמוך, אדוני כבוד השר, יודע – להקים מערכת חינוכית ללא עזרה, ללא תקציב, ללא יסודות, זה קשה ביותר.

נסים זאב: התנאים שלנו הם עדיין תנאים מחפירים ביותר – ילדים לומדים במקלטים, בבתי-כנסת; את תקציבי הבינוי שמגיעים לנו פר-תלמיד, על-פי כל היגיון, אנחנו לא מקבלים.

נסים זאב: כשאני מדבר על בנייה למוסדות ציבור – אנחנו צריכים להיאבק על כל כיתה וכיתה.

נסים זאב: אני חושב שהגיע הזמן לשנות את הדברים, ואני מוכן לדבר על נתונים, שלפיהם החינוך העצמאי והחינוך החרדי מהווה כ-10% של התלמידים, שמקבלים כ-713 מיליון שקלים, שהם כ-4.5% בלבד מהתקציב.

נסים זאב: זאת אומרת, שיש גירעון של מיליוני שקלים, מאות מיליוני שקלים, בתקציבים במגזרים החרדיים.

נסים זאב: אם אנחנו רוצים באמת להיערך כראוי ולתת שוויוניות לכל תלמיד ותלמיד במדינה הזאת, אנחנו חייבים לבדוק מחדש את כל הבסיס התקציבי ולתת גם – ועכשיו אני מדגיש – לתלמודי-תורה, למוכרים שאינם רשמיים, שלצערי הרב, הם הולכים ונשחקים.

נסים זאב: היום, אדוני כבוד השר – אולי זה לא חידוש בשבילך, אבל בעיני רבים זה חידוש – המוכר שאינו רשמי מקבל פחות מתלמוד-תורה, וזה לא יעלה על הדעת, כי אני חושב שהמוסדות הפרטיים הוכיחו את עצמם ביעילות, ביותר מסירות.

נסים זאב: מנהלי תלמודי-תורה בבתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים, יש להם יותר אתגר, יותר מוטיבציה, הייתי אומר יותר יכולת גם להעלות את רמת הלימודים ולהעניק חינוך הרבה יותר טוב.

נסים זאב: אני לא יכול לפסוח על כך שפרופסור עוזי אורנן התבטא בצורה חריפה מאוד: "נזרוק את כל הדוסים לים", ואחר כך הוא הסביר את עצמו, שהוא מתכוון לבתי-הספר של ש"ס.

נסים זאב: זה נובע משנאה תהומית – –

דוד טל: אני מבקש לסיים.

נסים זאב: – – וזה בא מתוך כך שרבים מתבטאים בכלי התקשורת – אנשים אחראים, אנשי ציבור, חברי כנסת, נגד המוסדות החרדיים, ובאים להציג אותנו כבורים ועמי-ארצות.

נסים זאב: אני רק רוצה לקרוא, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אם נשארה עוד חצי דקה.

דוד טל: הרשות ניתנת, אבל לסיים בזה.

נסים זאב: המוסדות התורניים מעניקים שורשים יהודיים, מסורת, ואני קורא לכבוד שר החינוך לתת את האפשרות ואת ההזדמנות גם בבתי-הספר הממלכתיים, להחדיר את החינוך השורשי היהודי.

נסים זאב: בכך אנחנו נמנע ונוכל למנוע אלימות, סמים; וכשאני מדבר על אלימות, כוונתי הן לאלימות פיזית והן לאלימות מילולית – –

דוד טל: תודה.

נסים זאב: – – כשלצערנו הרב, המצב הולך ומידרדר.

נסים זאב: הערובה היחידה לחינוך ילדינו היא העמקת החינוך ליהדות והעמקת השורשים של דרך התורה והיראה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לחבר הכנסת נסים זאב.

דוד טל: חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

דוד טל: לאחר מכן ישיב כבוד שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אגלה לכם סוד.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם ביקשנו דיון בפגרה לאו דווקא על הנושא של פתיחת שנת הלימודים.

יולי יואל אדלשטיין: רצינו להעלות נושא אחר, לא פחות כאוב מאשר כמה מן הבעיות ששמענו עליהן מחברי כנסת שונים, הקשורות במצב תקציבי החינוך ופתיחת שנת הלימודים וכן הלאה – נושא של עליית שער הדולר וסבסוד שכר דירה, או בעצם העדר סבסוד מתאים לשכר דירה לנזקקים, לאוכלוסיות הקשות ביותר.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאתם מבינים, ודאי שכעסתי כשהנושא ההוא לא עלה ונושא אחר עלה, אבל הבוקר פתחתי את אחד העיתונים, "ידיעות אחרונות" במקרה זה, וקראתי על הלן בת 14 מנצרת-עילית, עולה חדשה ממולדובה, שמספרת, שמחר, זאת אומרת היום, תלך לבית-הספר ללא תיק וללא ספרים בגלל מצוקה כלכלית.

יולי יואל אדלשטיין: ולמדתי לקח חשוב – בעצם לא למדתי, נזכרתי בלקח חשוב – אני אגיד לכם:

יולי יואל אדלשטיין: פעם הייתי גם סטודנט לחינוך, ואחד המרצים שלנו באוניברסיטה העברית תמיד היה מתיש את הסטודנטים והיה אומר להם, לנו: תגידו, אם רוב הכיתה נכשלה באיזה מבחן – –

ראובן ריבלין: מי אשם?

יולי יואל אדלשטיין: – – אז מה תעשו?

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שאחרי שכל הסטודנטים כבר העלו השערות – אנחנו נבדוק אם המורה לימד נכון ונבדוק את תוכנית הלימודים ונבדוק את זה ואת זה, הוא תמיד היה אומר: רגע, למה דווקא זה?

יולי יואל אדלשטיין: תבדקו – אולי היה איזה משחק כדורסל מאוחר מאוד בערב שלפני המבחן וכולם הלכו לישון מאוד מאוחר; אולי בין היתר זו גם היתה תוצאה של העדר שינה וכל מיני סיבות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי, הלוואי שאלה יהיו הצרות של משחק כדורסל מאוחר בערב, אבל – – –

ראובן ריבלין: כשאתה תאמר לתלמידים, תאמר: אם כולם נכשלו במבחן, שיבדקו מי המורה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הדרך הפשוטה, אבל יש כנראה אלף ואחד דברים מסביב, ולא רק על החינוך עצמו אנחנו צריכים לחשוב כשאנחנו רואים לפעמים, לא עלינו, העדר הישגים בבגרויות, אחוזים נמוכים של הצלחה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: כשאני שומע סיפור כמו זה של הלן ואני חושב על הנושא שרצינו להעלות, של סבסוד לא מתאים לשכר דירה לנזקקים – אנחנו חושבים שאולי הדברים נקבעו כששער הדולר היה 3.6 ש"ח, ואחר כך, בעקבות דרישות חוזרות ונשנות של ישראל בעלייה בממשלה הקודמת, עדכנו את השער פעמיים; אבל הדולר עדיין עולה.

יולי יואל אדלשטיין: ומאין יהיה כסף לנזקקים, כשכל פעם צריך ללכת לבעל הבית ולהתבשר על כך ששכר הדירה עלה עוד ב-100 שקל ועוד ב-100 שקל, ובעל הבית מבחינתו צודק, הוא אומר: מה זה, חתמנו אתכם על 300 דולר, על 400 דולר – תנו לי לפי השער של היום.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אני חושב, שבדיון שלנו היום על פתיחת שנת הלימודים, על תקציבי החינוך, אדוני השר – ואני גם בתפקידי הקודם השתכנעתי כמה פעמים, שכשרוצים לשמור על מצב העולים ועל תקציבי הקליטה, אולי לאו דווקא צריך להתמקד במשרד הקליטה, אלא במשרד השיכון, במשרד החינוך, במשרד הבריאות ועוד באלף ואחד דברים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: כנ"ל ודאי גם בנושא החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: וכשאנחנו מסתכלים – ואני לא אסתיר שקודם כול מסתכלים על אוכלוסיית העולים החדשים ורואים את המצוקות שלפעמים מונעות מהילדים, מהנערים, מבני הנוער האלה, להגיע להישגים; בין היתר הסיבה היא המצב הכלכלי.

יולי יואל אדלשטיין: בין היתר גם אותו העדר סבסוד לשכר דירה.

יולי יואל אדלשטיין: ואז, כפי שאומרת להלן אותה אמא, העולה מנצרת-עילית: תביני אותי, אין לי כסף לא לספרים, לא לתיק ולא לשום דבר, תלכי ככה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני חושב שקודם כול צריכים באמת לבדוק את המעטפת הסוציו-אקונומית של כל המשפחות שאנחנו מדברים עליהן, ואנחנו צריכים להבין מה לעשות וכיצד לטפל באוכלוסיות החלשות, ובמקרה זה טיפול בעולים חדשים.

יולי יואל אדלשטיין: וטיפול בעולים חדשים זה לא רק שירי קטיושקה בליווי גרמושקה לפני הבחירות, זה גם דברים שצריכים לעשות אחרי הבחירות, לרבות החלטות תקציביות, לרבות סבסודים היכן שצריך, ואם נעשה את זה נכון, אז אנחנו כן צריכים להשקיע באותם ילדים ובני נוער שהם הם העתיד שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שלבית הזה, קודם כול לממשלה ואחר כך לכל חברי הבית, בלי הבדל של קואליציה ואופוזיציה, יהיה כאן תפקיד חשוב: לבדוק את הצעות התקציב שעוד מעט יובאו לפנינו ולראות עניינית איפה אנחנו לא יכולים לקצץ ואיפה אנחנו צריכים להוסיף.

יולי יואל אדלשטיין: כי אם לא נעשה זאת היום, אל לנו, מחרתיים – חבר הכנסת ריבלין – לבדוק אם המורים לימדו נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אולי המורים לימדו נכון, אבל כשהיד לא משגת והמשפחות לא יכולות, וכבר דיברו על חינוך אפור, מורים פרטיים וכן הלאה, אז לא נצפה להישגים בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: כולי תקווה שנעשה פעולה נכונה.

יולי יואל אדלשטיין: גם נפתח, ובעצם פתחנו שנת לימודים בצורה נכונה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל פרט ל-1 בספטמבר יש בשנת הלימודים עוד כמה חודשים, ונצטרך לעקוב יום יום ושעה שעה, גם אחר תקציבי החינוך וגם אחר כל המצב הסוציו-אקונומי במדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אדוני השר, אני רואה שיש לך תמיכה מקיר לקיר להגדלת תקציבי החינוך, ואני חושב שהדיון היה כדאי וראוי ונכון שיהיה היום.

יוסי שריד: כפרלמנטר ותיק, אני תמיד בעד דיונים.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהכנסת יכולה לרשום לעצמה בסיפוק את העובדה, שלמרות כל הקשיים ולמרות כל המכשולים נפתחה שנת הלימודים כסדרה.

יוסי שריד: כמו בכל שנה יש פה ושם בעיות.

יוסי שריד: חברי במשרד החינוך ואני עצמי מטפלים בכל הבעיות המקומיות, הנקודתיות האלה.

יוסי שריד: היום היו מעט מאוד בתי-ספר שלא פתחו את השערים, בדרך כלל, אגב, בגלל בעיות שלא קשורות בכלל במשרד החינוך, ואני מאוד מקווה שמחר גם אלה שלא נפתחו היום יתחילו ללמד.

יוסי שריד: אני רוצה להתייחס קודם כול, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אף שלא התכוונתי להתווכח, בעיקר כשיש בינינו הסכמה בדברים היסודיים, אבל בכל זאת אני חייב להתייחס לדבריו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

יוסי שריד: מאיר שטרית הוא קודם כול חבר שלי, ואני מכבד אותו.

יוסי שריד: אבל אני במקומו, אני מוכרח לומר, לא הייתי עולה על דוכן הכנסת; זה קצת מוקדם מדי.

יוסי שריד: בכל זאת צריך לזכור, אם אני זוכר היטב, זאת אומרת אם זיכרוני לא בוגד בי, נדמה לי שרק לפני שישה-שבעה שבועות מאיר שטרית היה שר האוצר.

יוסי שריד: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר מה מצאתי במשרד החינוך.

יוסי שריד: לפני כמה ימים, לקראת הדיון על התקציב, קיימנו מה שנקרא מרתון תקציבי – יומיים.

יוסי שריד: באו כל המחלקות וכל האגפים וכל המינהלים וכולם באו והתייצבו והציגו גרפים.

יוסי שריד: היו שנים נפלאות לחינוך בישראל, שנים נפלאות, תור הזהב, השקעות אדירות בחינוך בין השנים 1992 ו-1996.

יוסי שריד: מעולם לא היו שנים יותר טובות לחינוך.

יוסי שריד: אני עצמי הופתעתי, ובעצם לא הייתי צריך להיות מופתע.

יוסי שריד: למה לא הייתי צריך להיות מופתע?

יוסי שריד: הייתי חבר בממשלה ההיא, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: חברים שלי ישבו במשרד החינוך, חוללו גדולות ונצורות.

יוסי שריד: יחסי עם ראש הממשלה הנרצח יצחק רבין היו קרובים מאוד.

יוסי שריד: ידעתי מה יחסו לחינוך, ידעתי מה הוא משקיע שם.

יוסי שריד: אבל לא ידעתי שזה היה עד כדי כך.

יוסי שריד: מיליארדים הלכו לחינוך.

יוסי שריד: ב-1996 קרה מה שקרה.

יוסי שריד: עכשיו אספר לכם מה קרה לגרפים.

יוסי שריד: 1997 – הגרף בנחיתה למטה; 1998 – עוד נחיתה למטה; 1999 – עוד נחיתה למטה.

יוסי שריד: קיצוצים אכזריים, מר אדלשטיין, בממשלה שאתה היית חבר בה.

יוסי שריד: קיצוצים אכזריים, שלושה קיצוצים בחינוך בזה אחר זה, למעלה ממיליארד שקל, אולי מיליארד ו-200 מיליון, אולי מיליארד ו-300.

יוסי שריד: לא זו בלבד, אלא שפתאום גיליתי איזה סוד.

יוסי שריד: יש סודות מדינה.

יוסי שריד: הרי כל מי שהיה שר וגם מי שלא היה שר יודע שיש עודפים, בעיקר בסוף השנה, בעיקר במשרד שיש לו תקציב כל כך גדול.

יוסי שריד: העודפים הולכים לאוצר, זאת אומרת הקיצוץ הוא יותר גדול מכפי שהיה.

יוסי שריד: שוב, בניגוד למה שהיה בין 1992 ל-1996, שכן רבין החזיר את העודפים למשרד החינוך.

יוסי שריד: כאן לקחו את העודפים.

יוסי שריד: כל שנה, עודף של 300 מיליון, 400 מיליון, תעשו חשבון.

יוסי שריד: שלוש שנים – עוד מיליארד ומשהו.

יוסי שריד: מצצו את לשד העצמות ממערכת החינוך והשאירו ממנה עור ועצמות.

יוסי שריד: כל זה עוד לפני שבאים לדבר על הממשלה החדשה.

ראובן ריבלין: בגלל זה החליפו את הממשלה.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה שר החינוך, וכל עם ישראל נושא את עיניו לראות איך זה משתנה.

יוסי שריד: עכשיו אני שר החינוך, ועכשיו אני אגיד לך.

יוסי שריד: אבל, לעלות לכאן שישה שבועות אחרי שהיית שר האוצר – יום לימודים ארוך.

יוסי שריד: הרי מאיר שטרית הוא הכוהן הגדול של יום לימודים ארוך.

יוסי שריד: אני אספר לכם מה עשו עם יום לימודים ארוך.

יוסי שריד: אותו יום לימודים ארוך, מפואר, כמעט אף אחד לא רוצה בו.

יוסי שריד: לא מורים ולא תלמידים ולא רשויות מקומיות, ואין לו ביקוש.

יוסי שריד: למה אין ביקוש?

יוסי שריד: כי יום לימודים ארוך באמת נעשה במקומות מסוימים ארוך.

יוסי שריד: ארוך כן, אבל לימודים לא.

יוסי שריד: ארוך כן, אבל רוחב לא היה לו, ועומק לא היה לו.

יוסי שריד: זה היה בדיוק מה שמאיר שטרית כינה "בייביסיטינג".

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כי מאיפה לקחו את השעות?

יוסי שריד: לקחו את השעות מכל סלי החיזוק והטיפוח וכך עשו את יום הלימודים הארוך.

יוסי שריד: ומה יוצא לי מזה שהוא ארוך?

יוסי שריד: ומה יהיה עם הרוחב?

יוסי שריד: ומה יהיה עם העומק?

יוסי שריד: יום לימודים ארוך.

יוסי שריד: איזה יום לימודים ארוך.

יוסי שריד: כשאני נכנסתי למשרד, לפני אלפיים שנה, זאת אומרת, לפני שבעה שבועות, היו חסרות במערכת 100,000 שעות, זה בערך חצי מיליארד שקל לאחר שכל הסלים ריקים, חבר הכנסת ריבלין, כל הסלים ריקים.

יוסי שריד: עכשיו, מי משלם את המחיר?

יוסי שריד: מי שתמיד משלם את המחיר.

יוסי שריד: בעניין זה אני מסכים לחלוטין עם מאיר שטרית: החלשים משלמים את המחיר.

יוסי שריד: וכי מי ישלם את המחיר, החזקים?

יוסי שריד: החזקים יודעים לדאוג לעצמם, ואגב, טוב מאוד שהם יודעים לדאוג לעצמם, והחלשים נפגעים.

יוסי שריד: עד לימים האחרונים.

יוסי שריד: חברי חברי הכנסת, הייתי צריך בשיניים לפתור את המצוקות הכי קשות בחינוך המיוחד.

יוסי שריד: לא היו שעות לחינוך המיוחד.

יוסי שריד: ילדים אוטיסטים, פגועי מוחין, מנווני שרירים.

יוסי שריד: אתם יודעים באיזה מצב מצאנו את מערכת החינוך?

יוסי שריד: עכשיו אני רוצה לומר משהו לגבי – אה, כן, מאיר שטרית – מחשב לכל ילד, הבלוף הזה, מחשב לכל ילד.

יוסי שריד: אני אספר לכם משהו – תגייסו את מלוא האמון שאתם יכולים לרחוש לי – בין שאר הדברים שגיליתי.

יוסי שריד: מה לעשות?

יוסי שריד: גיליתי שלא חולק ולו מחשב אחד במשך שנה ורבע.

יוסי שריד: אמרתי: שומו שמים, חברות וחברים.

יוסי שריד: שנה ורבע.

יוסי שריד: כמה זה?

יוסי שריד: 360 יום, רבע זה עוד, נניח בחשבון עגול – 450 יום.

יוסי שריד: 450 יום לא חילקו מחשב אחד.

נסים זאב: אפילו לא מחשב לכל יום.

יוסי שריד: אפילו לא מחשב לכל יום, שלא לדבר על מחשב לכל ילד.

יוסי שריד: מה הסיפור הזה "מחשב לכל ילד"?

יוסי שריד: מסיבת עיתונאים – זה כן.

יוסי שריד: זו היתה המומחיות.

יוסי שריד: מחשב לכל ילד?

יוסי שריד: עכשיו אני רוצה להגיד משהו בעניין ש"ס.

יוסי שריד: קודם כול, חבר הכנסת נסים זאב צודק.

יוסי שריד: בהחלט, בהחלט, תהיה לפי מיטב הערכתי רפורמה בלימודי היהדות.

יוסי שריד: כידוע, יש במגירות המשרד דוח שנקרא דוח-שנהר, של עליזה שנהר.

יוסי שריד: זה דוח מאוד חשוב, מאוד מעניין.

יוסי שריד: אימצו אותו כמה פעמים, וכאשר מאמצים דוח כמה פעמים, אני כבר יודע שלא מתכוונים לבצע אותו.

יוסי שריד: הוא נכנס למגירה.

יוסי שריד: מכיוון שלי לא היתה הזכות לאמץ אותו, אני עומד לבצע אותו.

יוסי שריד: בוודאי יהדות.

יוסי שריד: יהדות על-פי תפיסת העולם שלנו.

נסים זאב: מה זה "שלנו"?

יוסי שריד: "שלנו" זה רוב רובו של הציבור בארץ, שהוא ציבור חילוני, ורוצה ללמוד יהדות בדרך הומניסטית, פלורליסטית, פתוחה.

יוסי שריד: 70% מתלמידי ישראל הולכים לממלכתי הכללי, והם בהחלט ילמדו יהדות.

יוסי שריד: הם לומדים יהדות וילמדו יהדות.

יוסי שריד: אנחנו שתולים על פלגי היהדות, ואנחנו נלמד יהדות, ומורים ילמדו יהדות, על-פי השקפת עולמם.

רחמים מלול: באיזה ספרים?

יוסי שריד: בספרים שמתאימים להשקפת עולמם.

יוסי שריד: עכשיו אני רוצה לומר משהו לעניין "מעיין החינוך התורני".

יוסי שריד: חבר הכנסת נסים זאב, אני רוצה לומר באשר לשמחה, כביכול; אמרתי בימים האחרונים בדיוק דברים הפוכים.

יוסי שריד: אמרתי שאני אומר את כל הדברים האלה מתוך דאגה עצומה, ואני באמת ובתמים דואג לגורלה של הרשת.

יוסי שריד: הרשת הזאת, שתוארה על-ידך כ"פורחת ומשגשגת", היא רשת פושטת רגל, והיא מחשבת עכשיו להתפרק.

נסים זאב: – – –

בנימין אלון: אז תסייעו לה.

נסים זאב: אנחנו סומכים עליך שלא תיתן לה להתפרק.

יוסי שריד: אני אסביר.

יוסי שריד: אני אחראי לגורלם של 13,000 או 14,000 הילדים שלומדים ברשת הזאת, בדיוק כמו שאני אחראי לגורלם של כל הילדים האחרים, אבל אני אסביר לך בדיוק במה דברים אמורים.

יוסי שריד: רשת "מעיין החינוך התורני" צפצפה על כל מינהל תקין.

יוסי שריד: היא עשתה ברשת החינוך שלה, זאת אומרת, ש"ס עשתה ברשת החינוך שלה, כבתוך שלה.

יוסי שריד: לא שאלו אף אחד, לא קיבלו אישור לשום דבר.

יוסי שריד: בנו בתי-ספר בלי אישור, בנו כיתות בלי אישור, הרחיבו בתי-ספר בלי אישור, הנהיגו הסעות בלי אישור.

יוסי שריד: הכול בלי אישור.

נסים זאב: – – –

יוסי שריד: עכשיו אני מודיע מכאן, ואתם יודעים את זה, שהתקופה הזאת עברה.

יוסי שריד: איך אני יודע שאתם יודעים שהתקופה הזאת עברה ואנחנו עוברים עכשיו לתקופה של מינהל תקין?

יוסי שריד: משום ששלושה רבנים מאוד מאוד מכובדים מהרשת, אותם רבנים שאחראים לרשת, חתמו על מכתב התחייבויות.

יוסי שריד: מכתב ההתחייבויות לא מונח כאן לפני, אך אני זוכר אותו בעל-פה, ואני אגיד מה יש במכתב המחויבות הזה: אין בנייה של בית-ספר אחד בלי אישור משרד החינוך, אין בנייה של כיתה בלי אישור של משרד החינוך, אין הרחבה של בית-ספר בלי אישור של משרד החינוך, אין הסעה בלי אישור של משרד החינוך, וכיוצא באלה דברים, שמקובלים בכל הזרמים.

יוסי שריד: גם הרשת הזאת תקבל עליה עול מלכות, או אם אתם רוצים – עול ממלכתיות.

יוסי שריד: לצערי הרב, לא בשמחה, אלא להיפך, מתוך דאגה, לצערי הרב, עד לרגע זה לא עמדו במחויבות.

יוסי שריד: אנשים חותמים.

יוסי שריד: אגב – לא בפעם הראשונה.

יוסי שריד: דיברנו קודם על מגירות משרד החינוך, הן מלאות התחייבויות.

יוסי שריד: לא עומדים בהתחייבויות.

יוסי שריד: אני מוכן לעשות הרבה, האמינו לי.

יוסי שריד: אני רוצה להפשיר, בוודאי, את התקציב השוטף.

יוסי שריד: אין לי כל יכולת לעשות את זה.

יוסי שריד: יש לנו חוות דעת משפטיות, ואני בגילי – עד היום, לעת עתה לא הסתבכתי, אני לא מתכונן להסתבך בגלל העניין הזה.

יוסי שריד: לכן, צריך לעמוד בהתחייבויות שמלוות ומגובות בחוות דעת משפטיות.

יוסי שריד: עד אז אני רואה הרבה קשיים, והקשיים האלה מאוד מכבידים עלי.

נסים זאב: אי-אפשר להעניש רשת שלמה של אלפי תלמידים – – –

יוסי שריד: אני לא מעניש אף אחד, רק שאני לא רוצה להעניש את עצמי.

נסים זאב: בתקציב השוטף צריך לתת את הזרימה הכספית החודשית על-פי כל דין.

יוסי שריד: אינני יכול.

יוסי שריד: זה בניגוד לכל כללי ההקצאה הנהוגים במשרד החינוך.

יוסי שריד: אני לא קובע את הכללים, ואם יש לי איזה ספק, אז יש יועצים משפטיים, והם אומרים, על-פי כל מה שכתוב בכללי המשרד ובחוק – מתי נותנים תקציב שוטף, מתי לא נותנים תקציב שוטף, מה צריך למלא, אילו תנאים צריכים למלא כדי לקבל את התקציב השוטף.

יוסי שריד: האמן לי שאף אחד לא ידקדק עם המוסדות שלכם יותר מכפי שמדקדקים עם מוסדות אחרים.

יוסי שריד: עכשיו אני רוצה לומר משהו לגבי הממשלה הזאת והקיצוץ הצפוי.

יוסי שריד: מכינים קיצוץ.

יוסי שריד: באוצר כל הזמן מסבירים לי – לא אאריך בעניין הזה, יש כל מיני סיפורים מאוד משעשעים, אלמלא הם היו מאוד עצובים – – –

דוד טל: יש גם ישיבת קבינט עוד מעט.

יוסי שריד: נכון.

יוסי שריד: באוצר כל הזמן מסבירים לי, שלאחר שיקצצו לי, יהיה לי יותר.

יוסי שריד: זו דיאלקטיקה מאוד מעניינת.

יוסי שריד: אגב, הם עושים את זה בצורה מאוד משכנעת.

יוסי שריד: אני צריך אחר כך כמה דקות כדי לחשוב, כי זה מאוד מאוד מפתה.

יוסי שריד: אומרים: נקצץ, ויהיה לך יותר.

יוסי שריד: כאשר יקצצו אותך, כן ירבה וכן יפרוץ וכן יגדל התקציב.

דוד טל: הם הצליחו לשכנע, אגב, כמה – – –

איוב קרא: שכנעו אותך.

יוסי שריד: אלה הסברים מאלפים ביותר.

יוסי שריד: דבר נוסף – באוצר, מעניין לעניין באותו עניין, או מתראפיה לתראפיה באותה תראפיה – זה פחות או יותר אותה אסכולה של תראפיה, כנראה, מבטיחים לי שהקיצוץ לא יכאיב לי.

יוסי שריד: זה לא יכאב.

יוסי שריד: זה כנראה יהיה בהרדמה מלאה.

דוד טל: או מקומית.

יוסי שריד: אני ישן ולבי ער.

יוסי שריד: גם כשאני ישן – לבי ער.

יוסי שריד: אני רוצה לומר לכם, חברי וחברותי חברי הכנסת, שאני לא יודע – – –

בנימין אלון: מה תעשה?

בנימין אלון: תקבל עליך עול מלכות?

בנימין אלון: עול ממלכתיות?

יוסי שריד: אני לא יודע אם יכאב לי או לא, כי זה העתיד.

יוסי שריד: עם העתיד יש בעיה, כי אף אחד לא יודע בדיוק מה יהיה בעתיד.

יוסי שריד: אני יודע מה בהווה: עכשיו נורא נורא כואב לי.

יוסי שריד: כואב לי כי יש צרכים אנושיים ממדרגה ראשונה, הצרכים הדחופים ביותר, הבוערים ביותר, שאני לא יכול למלא עכשיו.

יוסי שריד: למה אני צריך לשער מה יהיה מצבי לאחר הקיצוץ?

יוסי שריד: אני כואב עכשיו.

יוסי שריד: לכן, אני מניח, במידה כלשהי של היגיון, שלאחר הקיצוץ, אני כנראה אכאב יותר.

יוסי שריד: מערכת החינוך היא למודת כאבים, במצבה הנוכחי, והיא לא מצפה עכשיו למקצץ, היא מצפה עכשיו למשכך.

יוסי שריד: משכך כאבים, ולא מקצץ.

יוסי שריד: אשר על כן אמרתי, ואני חוזר ואומר, בפעם המי-יודע-כמה, שאנחנו, בשום מקרה, ויש גם סיבות נוספות, לא רק החינוך – החינוך זה אבן הראשה, אך יש עוד סיבות טובות מאוד, וכמה מהן פורטו כאן – אין שום סיכוי בעולם שאנחנו נצביע בעד התקציב הזה, כפי שהוא נראה עכשיו.

יוסי שריד: כדי להיות גלוי-לב אתכם, אני לא מניח שעומדים להתחולל בו שינויים מפליגים.

יוסי שריד: כמובן, אחרי אמירה מן הסוג הזה נשאלות הרבה שאלות: מה המשמעות של האמירה הזאת?

יוסי שריד: מה יהיה לאחר מכן?

יוסי שריד: מה יהיה בכנסת?

יוסי שריד: למה אתה מתכוון?

יוסי שריד: לכל השואלים – ושאלתי את השאלות במקומם – אני מציע, אם זה מקובל עליכם, שניפגש בשבוע הבא, אם חס וחלילה וחס יהיה קיצוץ.

יוסי שריד: אני לא בטוח שיהיה קיצוץ, כי אני לא בטוח שזה עובר בממשלה.

יוסי שריד: אבל אינני יודע להעריך.

יוסי שריד: אם יהיה קיצוץ, נקבע פגישה בשבוע הבא, אדוני היושב-ראש, ואז ניווכח לדעת מה המשמעות של הדברים שאמרתי כאן היום.

דוד טל: האם יש איזו נימה של איום בדברי אדוני?

יוסי שריד: למען הפרוטוקול אני רק רוצה להעיר, כמובן, שהחלק האחרון של נאומי, מכיוון שאני שר ואני מייצג את הממשלה, מן הסתם לא מייצג את עמדת כל הממשלה.

יוסי שריד: בחלק האחרון של דברי הצגתי את עמדתי ואת עמדת חברי, ואני מניח שהדבר לא ייחשב לי כחריגה בוטה מדי ממינהל תקין של ממשלה, ולא בשלב זה, ובלי לקבוע תקדים.

יוסי שריד: תודה רבה לכם.

בנימין אלון: מה היית עושה אם היו לך 17 – – –

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: האם אדוני מציע להעביר את הנושא לדיון במליאה?

יוסי שריד: דיון במליאה.

דוד טל: הצעה אחרת לחבר הכנסת איוב קרא.

דוד טל: בבקשה.

דוד טל: דקה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשי הרשויות וראשי המועצות הדרוזיות החלו היום בשביתה.

איוב קרא: אחת הסיבות המרכזיות לכך היא מצבם הכלכלי הקשה ובמיוחד מצב התקציבים למערכת החינוך.

איוב קרא: בהזדמנות זו אני פונה אל שר החינוך.

איוב קרא: אומנם בתי-הספר נפתחו היום ואומנם אין תקלות.

איוב קרא: אבל ביום ראשון הקרוב אמורה להיות שביתה כללית למשך הרבה זמן.

איוב קרא: אני חושב שמן הראוי להתחשב ולתת "פוש" לאוכלוסייה מיוחדת זו, נאמנה ומסורה לדרכה של מדינת ישראל.

איוב קרא: זו אוכלוסייה שאין כמוה.

איוב קרא: מדובר במיוחד בממשלה הזאת, שמוצאת כל כך הרבה אמצעים להרבה פינות מיותרות.

איוב קרא: אני חושב, שמערכת החינוך צריכה להיות שם דבר בקבוצה שבעצם נותנת שלוש שנים מחייה, ולאחר מכן, לאורך תקופה, היא נותנת הרבה במערך המילואים לעצם ביטחון המדינה ודרכה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני מבקש משר החינוך לפעול לפני שתהיה שביתה ביום ראשון.

איוב קרא: לא צריך לחכות עד יום ראשון.

איוב קרא: יש לפעול כדי שהילדים שלנו בכפרים השונים לא ייפגעו.

איוב קרא: תודה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת אלון.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת מלול, אחרון הדוברים.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני הסתובבתי במשך ארבעה חודשים, ואינני רוצה שנאשים שוב את הממשלה הקודמת.

מקסים לוי: הממשלה הקודמת נפלה בגלל חוסר טיפול בנושאים החברתיים.

מקסים לוי: הדברים האלה רשומים בכנסת הזאת בפרוטוקולים הרבים שנועדו להתריע על כך בפני הממשלה הקודמת.

מקסים לוי: הממשלה הקודמת נפלה והבוחר אמר את דברו בקלפי.

מקסים לוי: אבל הסתובבתי הרבה עם ברק ברשויות המקומיות, בעיירות הפיתוח, במוסדות חינוך בצפון, בגליל ובמרכז.

מקסים לוי: והדברים אשר נאמרו מפיו על מערכת החינוך, על הזוגות הצעירים ועל שיקום השכונות היו, שישראל רוצה שינוי.

מקסים לוי: אני שותף לקואליציה הזאת.

מקסים לוי: מביאים היום תקציב – ראש הממשלה, ולא שר האוצר; מכנסים סיעה, ולא קואליציה, ומדווחים על הגזירות האלה כדי שחברי הקואליציה לפחות, או חברי הסיעה, סיעת ישראל אחת, ידעו על המכות האלה ושם יוכלו להביע את דעתם.

מקסים לוי: ברק חוזר על אותן שגיאות של ביבי נתניהו, ראש הממשלה הקודם.

ראובן ריבלין: אז מה תעשה?

מקסים לוי: רק רגע, אל תלמד אותי מה אעשה.

ראובן ריבלין: אני שואל.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, לא קיבלת אישור אפילו לשאול.

דוד טל: אפילו לשאול אדוני לא קיבל אישור.

מקסים לוי: אדוני השר, ברור לך, שכאשר מכרסמים בתקציב שיקום השכונות, פירוש הדבר שכל חברת המתנ"סים הלכה לאיבוד.

מקסים לוי: לכן, לא רק מערכת החינוך הפורמלית נפגעת.

מקסים לוי: לכן, אדוני היושב-ראש, ודאי שבתקציב כזה אוי ואבוי לאדם כמוני, שמייצג נושאים חברתיים, אם הוא יצביע בעדו.

מקסים לוי: אל לראש הממשלה לאיים לא על שרים ולא על חברי כנסת.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת מקסים לוי.

דוד טל: אדוני, חבר הכנסת ריבלין, קיבלת תשובה; תשובה ממצה אפילו.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אם הוא מבטיח לברק כמו שהוא הבטיח לנתניהו – אז יש עתיד לעניין.

דוד טל: הוא גם מבטיח לקיים.

מקסים לוי: מה שאמרתי קיימתי.

ראובן ריבלין: אמרתי את הדברים לזכותך.

ראובן ריבלין: אם תקיים את הבטחתך – יש עתיד לעניין.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני באמת יודע שהמצוקה התקציבית לא יכולה להיפתר במסגרת משרדך, ואני מאמין שתיאבק כמו שנאבק אדם בלי רגשי נחיתות, שיש לו רק עשרה חברי כנסת.

בנימין אלון: חבל שאלה שיש להם 17 חברי כנסת לא נאבקים כך.

בנימין אלון: אבל פתרון אמיתי יכול לבוא, אדוני השר, רק אם סוף סוף נעשה את המהפכה החברתית.

בנימין אלון: אם 16 מיליארד שקלים ניתנו למחיקה ולפריסה של הסדר קיבוצים לסקטור שמייצג 2.5% מן האוכלוסייה הישראלית, הרי השלטון המקומי, בעיקר בעיירות הפיתוח – שהוא, אדוני השר, קבלן משנה שלך להסעות, לחינוך – אם הוא לא יטופל, הרי שהוא יקרוס.

בנימין אלון: אם הוא לא יקבל את הטיפול שמגיע לו באופן פשוט מהפכני – ולא לומר שהממשלה הקודמת לא עשתה זאת – אם לא יהיה טיפול שורש, שכולל את משרד החינוך ואת הכול, חלק במחיקה וחלק בפריסה, טיפול שיתייחס אל הסקטור הזה – אם המהפכה הזאת לא תיעשה במסגרת התקציב של אדוני, הרי שגם במאבקים הכי קשוחים שאדוני יעשה הוא לא יצליח לפתור את הבעיה.

בנימין אלון: אני קורא בזה באמת בעיקר לחברי הכנסת של ש"ס להוביל או להיות שותפים להובלה של המאבק הזה, שיהיה של קואליציה ואופוזיציה.

בנימין אלון: יש לפעול אחת ולתמיד.

בנימין אלון: כמו שהיה הסדר קיבוצים, כך שיהיה הסדר לעיירות ולערים.

בנימין אלון: אפילו לא צריך 16 מיליארד.

בנימין אלון: מספיקים 6 מיליארדי שקלים, ובטיפול שורש אחד נפתור את הבעיה.

בנימין אלון: תודה, אדוני.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת בני אלון.

דוד טל: חבר הכנסת רחמים מלול, בבקשה; אחרון הדוברים.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כבוד שר החינוך, בתנועת ש"ס קיימת, לצערנו, תחושה קשה מאוד, שכבוד שר החינוך עושה הכול על מנת לחסל את מערכת החינוך של ש"ס, וזאת בגלל אותו חינוך ליהדות מקורי ושורשי הניתן ברשת "מעיין החינוך התורני", השונה במהותו מהחינוך ההומני שעליו דיבר כבוד השר בנאומו.

רחמים מלול: אתה, חבריך ומנהלי האגפים במשרד החינוך תולים את אי-העברת התקציבים באמתלות ובטענות שונות ומשונות, והכול על מנת לחנוק את המערכת.

רחמים מלול: זאת משום שהמשך פיתוחה ושגשוגה של מערכת זו מדיר כנראה שינה מעיניכם.

רחמים מלול: אנחנו מוכנים לקבל את עול המלכות, או עול המלכויות, כפי שכבוד השר אמר.

רחמים מלול: ומה עם עול הקואליציה, אדוני, המוטל גם עליך?

רחמים מלול: לידיעתי ולדעתי, אם היו שואלים אותי, אני בשבוע הבא, ביחד עם כל חברי בסיעה, הייתי כן מצביע בעד הקיצוץ בתקציבי החינוך, כי אם אדוני מקצץ גם בתקציבים השוטפים המגיעים לרשת שבאמת עומדת לקרוס, אז מה לנו כי נתמוך באי-קיצוץ בתקציבים שלך?

רחמים מלול: ואולי כך תבוא הישועה לראש הממשלה.

דוד טל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, קראתי אותך לסדר כבר בפעם השנייה, ואני רוצה עוד מעט לברך אותך בשנה טובה, אז תאפשר לי.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: היות שכבוד השר מסכים לדיון במליאה, אנחנו נעבור להצבעה על שתי ההצעות שהונחו כאן היום: פתיחת שנת הלימודים ותקציב משרד החינוך.

דוד טל: מי בעד דיון במליאה – ירים את ידו.

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – רוב

דוד טל: נמנעים – אין

דוד טל: אני מודיע שהתקבלה ההצעה להעביר את הנושאים לדיון במליאה.

דוד טל: חברי הכנסת, תם ונשלם סדר-היום.

דוד טל: הכנסת תשוב ותתכנס, אם ירצה השם, במועד שמזכירות הכנסת תודיע עליו.

דוד טל: עד אז – שנה טובה לחברי חברי הכנסת ולכל בית ישראל.

דוד טל: גמר חתימה טובה לכל בית ישראל.

ראובן ריבלין: כתיבה וחתימה טובה.

דוד טל: ישיבת הכנסת נעולה.