ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 147, 2000-11-01 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום רביעי, ג' בחשוון התשס"א, 1 בנובמבר 2000.

אברהם בורג: הנושא הראשון שעל סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39) (סיוע למשפחות ברוכות ילדים), לקריאה שלישית.

אברהם בורג: לפני שניגש להצבעה, חבר הכנסת הלפרט, אתה רוצה להזכיר לנו במה מדובר?

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: אדוני שר-האוצר, אתה רוצה להגיד כמה מלים לפני?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש הצעה לסדר.

אברהם בורג: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר, גם לך וגם לחברי הבית, שאנחנו בעצם באמצע הצבעה.

משה גפני: הדיון הסתיים, סיעת מרצ הפכה את ההצבעה לאי-אמון, ולכן ההצבעה נדחתה.

משה גפני: היא הסירה את האי-אמון, ועכשיו יש רק הצבעה, והשר איננו רשאי לדבר, על-פי התקנון.

אברהם בורג: אני מודה לך על הסיוע הפרלמנטרי.

אברהם בורג: דומני שאתה לא צודק בנושא התקנון, אבל ממילא הוא לא מדבר.

אברהם בורג: אני לא מבין כנגד מה אתה עולה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על נושא זה בקריאה שלישית.

אברהם בורג: מונחות בפני חתימות של חברי כנסת על מנת שההצבעה תהיה הצבעה שמית ואישית.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: קולט אביטל – נגד יולי-יואל אדלשטיין – נגד זבולון אורלב – אינו נוכח דוד אזולאי – בעד דליה איציק – נגד מיכאל איתן – נגד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – בעד משה ארנס – אינו נוכח זאב בוים – בעד אברהם בורג – נגד יגאל ביבי – בעד נעמי בלומנטל – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד אליהו בן-מנחם – נגד שלמה בן-עמי – אינו נוכח שלמה בניזרי – בעד רומן ברונפמן – נגד ויקטור בריילובסקי – נגד מוחמד ברכה – בעד עוזי ברעם – נגד אהוד ברק – נגד עזמי בשארה – בעד יצחק גאגולה – בעד חוסניה ג'בארה – אינה נוכחת תמר גוז'נסקי – בעד אלי גולדשמידט – נגד אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד אריה גמליאל – בעד משה גפני – בעד עבד-אל

א' האן: מאלכ דהאמשה – בעד נסים דהן – בעד יעל דיין – נגד חיים דרוקמן – בעד אברהם הירשזון – בעד שמואל הלפרט – בעד צחי הנגבי – בעד צבי הנדל – אינו נוכח אבשלום וילן – נגד יצחק וקנין – בעד נסים זאב – בעד רחבעם זאבי – בעד אליעזר זנדברג – נגד עופר חוגי – בעד נעמי חזן – נגד תאופיק חטיב – בעד אחמד טיבי – בעד דוד טל – בעד סאלח טריף – נמנע שאול יהלום – בעד אברהם יחזקאל – נגד אליהו ישי – בעד אליעזר כהן – בעד אמנון כהן – בעד יצחק כהן – בעד רן כהן – נגד רענן כהן – נגד מוחמד כנעאן – בעד חיים כץ – בעד יוסי כץ – נגד ישראל כץ – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – בעד דוד לוי – אינו נוכח מקסים לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח אמנון ליפקין-שחק – נגד יעקב ליצמן – בעד נחום לנגנטל – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יוסף לפיד – נגד ענת מאור – נגד עסאם מח'ול – בעד האשם מחאמיד – בעד רוני מילוא – אינו נוכח רחמים מלול – בעד מיכאל מלכיאור – אינו נוכח נואף מסאלחה – בעד יהושע מצא – אינו נוכח יצחק מרדכי – אינו נוכח דן מרידור – נגד יהודית נאות – נגד משולם נהרי – בעד מיכאל נודלמן – נגד דני נוה – בעד אוריאל סביר – אינו נוכח יצחק סבן – בעד אליהו סויסה – בעד מרינה סולודקין – נגד אפרים סנה – נגד גדעון עזרא – בעד אברהם פורז – נגד אופיר פינס-פז – נגד מאיר פרוש – בעד יוסף פריצקי – נגד שמעון פרס – נגד יאיר פרץ – בעד עמיר פרץ – בעד אלכסנדר צינקר – נגד מיכאל קליינר – נגד איוב קרא – בעד דליה רבין-פילוסוף – נגד אברהם רביץ – בעד אמנון רובינשטיין – נגד משה רז – נגד ראובן ריבלין – בעד גנדי ריגר – נגד חיים רמון – אינו נוכח אברהם בייגה שוחט – נגד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – נגד יורי שטרן – נגד ויצמן שירי – נגד סילבן שלום – בעד שלום שמחון – נגד אריאל שרון – בעד יוסי שריד – נגד נתן שרנסקי – נגד אני חוזר לקרוא את שמות חברי הכנסת, שלא הצביעו כשקראתי בשמותיהם לפני כן.

א' האן: זבולון אורלב – אינו נוכח משה ארנס – אינו נוכח שלמה בן-עמי – אינו נוכח חוסניה ג'בארה – בעד צבי הנדל – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת מקסים לוי – אינו נוכח דוד לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח נחום לנגנטל – אינו נוכח עוזי לנדאו – אינו נוכח רוני מילוא – אינו נוכח מיכאל מלכיאור – אינו נוכח יהושע מצא – אינו נוכח יצחק מרדכי – אינו נוכח אורי סביר – אינו נוכח חיים רמון – אינו נוכח

אברהם בורג: ברוב של 54 בעד, 49 נגד ונמנע אחד, הצעת חוק זו אושרה בקריאה שלישית.

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, סיכום הדיון ותודות לאנשים, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, היום כנסת ישראל התעלתה מעל כל מיני שיקולים צרים והצביעה ותמכה במשפחות ברוכות ילדים.

מיכאל קליינר: תתביישו לכם.

מיכאל קליינר: תתביישו לכם.

דוד טל: אני רוצה להודיע, שהיום העלינו 4,000 ילדים, שהיו מתחת לקו העוני, אל מעבר לקו העוני.

דוד טל: היום גרמנו לכך, שמדינת ישראל לא תהיה מדינה של פערי שכר כאלה עצומים.

אברהם בורג: חבר הכנסת טל, בוא לא נחזור לדיון, אלא נסכם ונודה.

דוד טל: בימים הללו, שאנחנו מחויבים בהם לפיוס עם שכנינו, תרמנו היום תרומה סגולית לפיוס חברתי בין השכבות החלשות בישראל.

דוד טל: אשר על כן, אני רוצה להודות לכל אלו שהצביעו ולכל אלה שלא הצביעו, ולעושים במלאכה: למנהלת הוועדה שירלי; ליועץ המשפטי, שכבר עזב אותנו, משה בוטון, שתרם תרומה סגולית לחוק עצמו; לאתי ולוורד; ליועצת המשפטית הלית; ולכל חברי הכנסת שבמשך הזמן תרמו תרומה סגולית לאישורו של החוק הזה.

דוד טל: יישר כוח, ואל תתעצבו אל לבכם.

דוד טל: כנסת ישראל שידרה היום מסר חיובי לשכבות החלשות במדינת ישראל.

דוד טל: תודה.

דוד טל: הכלכלית לשנת הכספים 2001), התשס"א–2000

אברהם בורג: נחזור לדיוני התקציב.

אברהם בורג: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת נחום לנגנטל – אינו נוכח.

אברהם בורג: חבר הכנסת יצחק גאגולה – אינו נוכח.

אברהם בורג: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה לדוכן הנואמים.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, לפני שאני עוברת לדבר על תקציב המדינה אני רוצה למחות על החוק הבלתי-דמוקרטי והסקטוריאלי והחמור שהכנסת אימצה היום.

נסים דהן: – – –

ענת מאור: אין פה דאגה לילדי ישראל, אין פה דאגה לשוויוניות.

ענת מאור: היתה פה התייצבות סקטוריאלית, שמפלה בין ילד לילד במדינה.

ענת מאור: אני רוצה לשאול את חברי הכנסת החרדים ואת אנשי הליכוד שהצביעו בעד החוק הזה: במה הילד הראשון והילד השני פחות חשובים ופחות יקרים מהילד החמישי או השישי או השביעי?

ענת מאור: מדוע מפלים את ילדי ישראל?

ענת מאור: מדוע מפלים הורים שמפרנסים ומשלמים מס?

ראובן ריבלין: כל תועבה בעד השלום אתם מוכנים.

ראובן ריבלין: אל תטיפו לנו מוסר.

ענת מאור: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, במקום להתייצב פה באופן ממלכתי, התייצב באופן סקטוריאלי.

ענת מאור: הוא מגן על הסקטור החרדי ודואג רק למשפחות מרובות ילדים, ולא לכל ילדי ישראל.

ענת מאור: מי שנושא השוויון ונושא הילדים יקרים לו הצביע נגד החוק האומלל הזה, ואני מקווה שכנסת ישראל תדאג לבטל אותו.

ענת מאור: זה אות של אי-כבוד למדינת ישראל ופגיעה בשוויון כל ילדה וכל ילד, שכולם חשובים ויקרים לנו.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאני עוברת לתקציב המדינה, אני רוצה להביע צער רב על כל הקורבנות של מעשי האלימות, אזרחי מדינת ישראל יהודים וערבים וחללים של הרשות הפלסטינית.

ענת מאור: המוות הזה הוא הוכחה לכך שמוכרחים להפסיק את האלימות מייד.

ענת מאור: אנחנו, גם אנשי מחנה השלום, שלאורך שלושה וארבעה עשורים מתייצבים ותומכים ברעיון של מתן שלום וביטחון למדינת ישראל וגם זכויות לרשות הפלסטינית, תובעים מיאסר ערפאת ומכל המנהיגים והמנהיגות שאתם נפגשנו ואתם נדברנו: די לאש.

ענת מאור: אנחנו רוצים להפסיק עם אולטימטומים, ואין לומר שאין פרטנר.

ענת מאור: תמיד יש פרטנר, אלא שיש טעויות משני הצדדים, וקודם כול של הרשות הפלסטינית עכשיו, ואני מקווה שיאסר ערפאת אכן יחזור לשולחן הדיונים, אכן ייפגש היום עם השר לשיתוף פעולה אזורי, ונחזור קודם כול להפסקת האש, להפסקת ההרג ולמסלול השלום, שהוא לא מסלול של תמימות, הוא השכל הישר, כי הוא מבטיח את הביטחון ואת השלום קודם כול לנו כמדינת ישראל ולשכנינו הפלסטינים.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תקציב המדינה אין בו די.

ענת מאור: יש בו הרבה מאוד תרומות, אולם הוא לא נותן בשורה, קודם כול בנושאי חינוך, כמו שיצחק רבין, זיכרונו לברכה, עשה את ההכרעה ההיסטורית ב-1992, שחינוך הוא לא הוצאה, חינוך הוא ההשקעה הכי חשובה לכל דבר.

ענת מאור: הוא השקעה שיוצרת שוויון הזדמנויות לכל ילד וילדה, הוא השקעה שיוצרת את המשך כניסתנו לעולם הטכנולוגי, לתרבות, להומניזם, וכל ילדה וילד שנבצר מהם להגיע לנקודת זינוק שתמצה את יכולתם – זו פגיעה בהם ופגיעה בתשתית החברתית של המדינה.

ענת מאור: התקציב הזה אין בו בשורה מספקת לחינוך, ובתוך החינוך יש הרבה מאוד סעיפים.

ענת מאור: אבל חינוך חינם לילדים מגיל שלוש-ארבע כך שניתן יהיה, גם מבחינה חינוכית, גם מבחינה חברתית וגם מבחינה פוליטית, להגיע לכך שהורים לא ייאלצו בגלל שיקולים כלכליים לשלוח את ילדיהם לרשת החינוך של ש"ס – – –

דוד אזולאי: – – –

ענת מאור: מי שבוחר – בבקשה.

דוד אזולאי: זה החינוך הכי טוב.

דוד אזולאי: אין יותר טוב ממנו.

ענת מאור: לא מתוך שיקול כלכלי – –

קריאות: – – –

ענת מאור: – – רק מתוך בחירה.

דוד אזולאי: לאן הגעתם?

ענת מאור: לכן, חינוך חינם מגיל שלוש-ארבע – –

דוד אזולאי: כולם בורחים מהארץ.

ענת מאור: – – וקידומו הוא הכרח השעה.

ענת מאור: אני רוצה לומר לכם, שהדבר השני – – –

דוד אזולאי: אתם לא רוצים חינוך, אתם לא רוצים ילדים, מה אתם רוצים?

ענת מאור: אנחנו רוצים ילדים – – –

אברהם בורג: תודה, תודה.

דוד אזולאי: – – –

ענת מאור: אנחנו רוצים ילדים, אנחנו עושים ילדים, אנחנו גאים בהם ומחנכים אותם – –

דוד אזולאי: – – –

ענת מאור: – – אבל כל ילד וילדה שווים.

ענת מאור: זה לא על חשבון זמני, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

אברהם בורג: תמשיכי.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שהדבר השני שאין בתקציב, אין בו בשורה – –

קריאות: – – –

ענת מאור: – – למובטלים ולמובטלות, אין בו בשורה על מנת שכל עובד – אדוני היושב-ראש, אני אבקש את הגנתך ותוספת זמן.

ענת מאור: – – אין בו פתרון לאותם 10% שאין להם פרנסה בכבוד.

ענת מאור: אין פה תקציב להסבה מקצועית, לא רק של מובטלים אלא גם של בוגרות ובוגרי אוניברסיטה, להיי-טק.

ענת מאור: כיושב-ראש ועדת המדע אני אומרת לכם, שהפתרון אינו להביא עובדים זרים, אלא יש ליצור השקעה מסיבית בהיי-טק, ואין על כך תשובה.

ענת מאור: אין תשובה על רשת מהירה באינטרנט – –

אברהם בורג: את צריכה לסיים.

ענת מאור: – – אין בו תשובה למובטלים בפריפריה, בעיירות הפיתוח, בקיבוצים.

ענת מאור: אין בו תשובה, והפער – –

אברהם בורג: תודה רבה.

ענת מאור: – – בין המרכז – אני מסיימת, אדוני היושב-ראש – –

אברהם בורג: תודה.

ענת מאור: – – היו הרבה קריאות ביניים.

ענת מאור: ולבסוף, אין בו תשובה מספקת למגזר הערבי.

ענת מאור: נכון, קיצוניות במגזר הערבי אסור שתהיה, אבל שוויון הזדמנויות והשקעה – –

אברהם בורג: תודה רבה, חברת הכנסת – – –

ענת מאור: – – בתשתיות ובחינוך במגזר הערבי – –

אברהם בורג: תודה רבה.

ענת מאור: – – מחובתנו.

אברהם בורג: תודה רבה.

ענת מאור: אני מסיימת ואומרת – –

אברהם בורג: כבר סיימת.

ענת מאור: – – אנחנו נתמוך בתקציב – –

אברהם בורג: תודה רבה.

ענת מאור: – – אם יהיו בו שינויים מפליגים – –

אברהם בורג: תודה רבה.

ענת מאור: – – ושר האוצר יכול, בעצם, לעשות זאת.

ענת מאור: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

שאול יהלום: רגע, אני.

אברהם בורג: כתוב לי להיפך, לא? אריה, מה סיכמת ביניהם?

אברהם בורג: אתה יכול לחכות את חמש הדקות?

אברהם בורג: סליחה, שאול, אני מתנצל.

אברהם בורג: אני מתנצל, חבר הכנסת יהלום.

שאול יהלום: למען הנשים – – –

אברהם בורג: ולמען בני-האדם.

שאול יהלום: – – –

אברהם בורג: הבנתי.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת שאול יהלום, אני מודה לך על שנתת לי לדבר לפניך.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת התקציב הזאת חסרת קונספציה חברתית בסיסית – – –

אברהם בורג: אני כבר רואה שאת מצביעה בעדה.

נעמי חזן: אני חושבת שבעניין הזה דעתי כדעתך.

נעמי חזן: אני חיפשתי גם בדברי שר האוצר, גם בהצעת התקציב הספציפית – –

תמר גוז'נסקי: – – –

נעמי חזן: – – גם ביעדי התקציב ובחוק ההסדרים איזו בשורה חברתית מתקדמת למילניום החדש במדינת ישראל, וחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מה שקיים כאן זה עיוות חברתי ממדרגה ראשונה, ואני חושבת שאנחנו תמימות דעים בנושא הזה.

נעמי חזן: העיוות הזה הוא עיוות שמתמשך כמה שנים טובות, וקיוויתי לראות לפחות בהצעת תקציב ראשונה, אמיתית, של שר האוצר בייגה שוחט לפחות ניסיון לתיקון עיוותים, ולצערי הרב לא מצאתי.

נעמי חזן: אני רוצה לתת כמה דוגמאות כדי להמחיש את העניין הזה.

נעמי חזן: תקציב החינוך – – –

שאול יהלום: אפשר לשאול אותך שאלה?

נעמי חזן: אני אשמח אם תשאל אותי שאלה.

שאול יהלום: תקשיבי לי רגע – – –

נעמי חזן: אני מקשיבה; כל כולי אוזן.

שאול יהלום: לפני חמש דקות היה כאן חוק שעזר לעניים, החוק הכי גדול למשפחות ברוכות ילדים בציבור הערבי – – – בא כאן חוק שבא לצמצם במשהו את הפער.

שאול יהלום: נכון שחלק – – – אבל את, שמדברת כל הזמן – – –

אברהם בורג: השאלה ברורה.

נעמי חזן: השאלה ברורה.

נעמי חזן: תרשה לי רק לסיים את המשפט הקודם, ואני אשיב על שאלתך.

נעמי חזן: אם אנחנו מסתכלים על תקציב החינוך, הערכה לדעתי אפילו שמרנית מביאה אותנו למסקנה, שחסרים לפחות 2 מיליארדי שקלים כדי לעשות מקצה שיפורים מינימלי בתחום החינוך, וחבר הכנסת יהלום – כל הזרמים של החינוך.

נעמי חזן: אני לא עושה פה הפרדה.

נעמי חזן: אני חושבת, שחובה בסיסית של מדינה להקנות חינוך לכל הילדים, ואפילו להשקיע בחינוך מעל ומעבר לכל תחום אחר, כי זה העתיד הכלכלי והחברתי של מדינת ישראל.

נעמי חזן: לשאלתך מדוע הצבעתי נגד – אני, אגב, נימקתי את ההצבעה שלי נגד באריכות לפני פגרת הקיץ.

נעמי חזן: אין שוויון בהצעת החוק שהועברה עכשיו במליאת הכנסת.

נעמי חזן: משום-מה ילד שמיני או תשיעי שווה הרבה יותר מילד ראשון.

נעמי חזן: אולי זה רחוק ממך, אבל אם אתה זוג צעיר – העלות האדירה הראשונית בגידול משפחה היא דווקא בילד הראשון.

נעמי חזן: אני אפילו הגשתי הסתייגות – – –

אברהם בורג: שם אתה רוכש את התשתית; את העגלה, את – – –

נעמי חזן: בוודאי.

נעמי חזן: החדר הנוסף וכל הציוד הדרוש והבגדים הראשוניים, כי הילד השני והשלישי יכולים להשתמש בבגדים של הילד הראשון.

נעמי חזן: אני הגשתי בזמני הצעה, לפי דעתי לגמרי הגיונית, לתת פי שלושה לילד הראשון וכן הלאה; להפוך את הסדר.

נעמי חזן: צר לי מאוד שאתה לא תמכת בזמנך בהצעה הזאת.

נעמי חזן: זה לא יפתור את הבעיה.

נעמי חזן: הדבר הראשון זה נושא החינוך.

נעמי חזן: הדבר השני.

נעמי חזן: נבצר מבינתי, מדוע הורידו בתקציב הבריאות 200 מיליון שקלים לשנה הבאה, הרי יש יותר תושבים.

נעמי חזן: מוסכם על כולנו שיש צרכים בסל הבריאות שלא קיימים כרגע, ודווקא בסעיף הזה מורידים?

נעמי חזן: אני פשוט לא מבינה את זה, זה עניין לגמרי בסיסי.

נעמי חזן: הבעיה של האבטלה היא בעיה קיימת, אבל עם זאת נותנים הכשרה, ומי שלא מוכן לקבל את ההכשרה הבסיסית, מורידים לו את הקצבאות של הביטוח הלאומי.

נעמי חזן: מה שיקרה למשפחות חד-הוריות בשנה הקרובה זה דבר איום ונורא, כי אין בכלל ניסיון למצוא ולגבש מקורות פרנסה ותעסוקה חדשים.

נעמי חזן: נקודה אחרונה, אדוני היושב-ראש, כי היית מאוד מאוד סובלני כלפי אבל אני שומרת על חמש הדקות במדויק.

נעמי חזן: אין לי צל של ספק היום, שתקציב הביטחון יצטרך לעלות, ואפילו בצורה ניכרת.

נעמי חזן: לצערי הרב, בימים אלה, שהם ימים במיוחד קשים, בהעדר משא-ומתן מדיני – שיתחדש אני מתארת לעצמי בחודשים הקרובים – יש צורך לחזות ולצפות הגדלה בתקציב הביטחון.

נעמי חזן: חבל שהדבר לא נאמר לנו בצורה מפורשת.

נעמי חזן: תודה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אלכסנדר צינקר.

אברהם בורג: אם חבר הכנסת צינקר לא יהיה נוכח – חבר הכנסת זאב בוים.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב, שהכנסת הצביעה, כהחלטה נכונה, לפני כמה דקות, בעד חוק משפחות ברוכות ילדים.

שאול יהלום: כשאנחנו באים לערוך חוקים, לבנות מצב כלכלי וחברתי במדינה, לפני שאנחנו רואים על מי זה משפיע, צריך לראות קודם כול אם הדבר צודק או לא.

שאול יהלום: האם זה צודק שמדינת ישראל תעזור למשפחה ברוכת ילדים?

שאול יהלום: האם צודק שמדינה תאמר שהיא רואה לפניה קודם כול את המשפחה ברוכת הילדים ולכן היא עוזרת יותר למשפחה כזאת – על מנת שלכל ילד מתוך עשרה או שמונה ילדים תהיה האפשרות המינימלית לחינוך, לתרבות, לביגוד, להתקדם בחיים ולמצוא את מקומו כבוגר מצליח – אני חושב שהתשובה היא חיובית.

שאול יהלום: על זה כמעט שאין ויכוח.

שאול יהלום: יש ויכוח בשוליים של כאלה שאומרים, בשביל מה צריך להרבות את הילודה ולעודד משפחות ברוכות ילדים?

שאול יהלום: יש כאן כמה חברי כנסת, כמו חבר הכנסת פורז, שכבר עמדו על הנושא הזה, ואנחנו מתנגדים לדעתם.

שאול יהלום: אבל, כאשר מקבלים את העיקרון הזה, באים ואומרים לנו: איך הצבעתם למען החוק, הרי החוק הזה מאתר בעיקר שתי קבוצות באוכלוסייה; מצד אחד את הערבים, מצד שני את החרדים, ורוב הכסף ילך לקבוצות האלה.

שאול יהלום: זה מה שאנחנו צריכים היום, לעודד ערבים וחרדים?

שאול יהלום: זה נכון במידה מסוימת, אבל שתי הקבוצות האלה מצוינות, מעבר לכמה דברים שאנחנו מתנגדים להם, כמו אי-שירות בצבא, נגד ציונות, אבל הן מצוינות בעוני הגדול ביותר במדינה.

שאול יהלום: כאשר מאתרים את הערים העניות ביותר, בראש הרשימה עומדת בני-ברק, בגלל השיעור הגבוה של האוכלוסייה החרדית.

שאול יהלום: בשכונות החרדיות העוני גדול, וגם בציבור הערבי.

שאול יהלום: אל נבוא ונתמודד עם הבעיות החברתיות והציוניות של מדינת ישראל על-ידי הורדת תקציבים מאוכלוסיות עניות.

שאול יהלום: להיפך, נתמודד בערכים, נתמודד עם אתגר, אבל לא שמצד אחד נאמר לצמצם את הפער ולעזור לעניים, ומצד שני, כאשר עבר כאן היום החוק, ראינו את מפלגת העבודה ואת מרצ – כשמדברים אתם על צמצומי פערים, פיהם מלא דברי חוכמה, שצריך לצמצם את הפער, לעזור לעניים, לחסל פערים חברתיים – אבל מתנגדים לחוק.

שאול יהלום: עמד כאן לדיון חוק שיביא לצמצום הפער, שיעזור לאוכלוסיות עניות, והם מתנגדים לו.

שאול יהלום: אני אומר את הדברים דווקא כמשתייך לאותה קבוצה ציונית דתית שאינה שייכת לקבוצה שתיהנה מן החוק, הצד החרדי או הצד הערבי.

שאול יהלום: אני מציע שהציבור ידע על הפער שבין ההצהרות הגדולות על חיסול הפערים החברתיים בעוני ובכלכלה לבין ההצבעה היום, שכל אחד ידע מי הצביע בעד דבר שמצמצם את הפערים ואיך ישראל אחת ומרצ הצביעו נגד.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, בזמן שנותר לי אני רוצה להעיר עוד הערה, קצת קרובה לנושא הזה.

שאול יהלום: כשאנחנו מדברים על התקציב, הוא כולל בתוכו גם את מדיניות הרפורמה הקטנה, לא הרפורמה הגדולה במעש, אלא הרפורמה הקטנה.

אברהם בורג: אותה העברנו כמקשה אחת, אז זה לא בעיה.

שאול יהלום: נכון, ועכשיו נשארה לנו בשוליים רפורמה קטנטונת.

שאול יהלום: ברפורמה הקטנה יש סעיף שאני רוצה להעיר את תשומת לבם של חברי הכנסת אליו.

שאול יהלום: ברפורמה הקטנה נשאר הנושא של המס על החיסכון.

שאול יהלום: על-פי הרפורמה, על הריבית ועל הרווח שיהיו מרווחים פיננסיים, דהיינו, לרבות מחיסכון, אם אדם מרוויח בבורסה, אבל גם אם אדם חוסך באיזו תוכנית חיסכון, הוא יצטרך לשלם מהרווח לכאורה 25% מס.

שאול יהלום: הרבה דנו בעניין, האם בכלל יש צדק בכך, הרי כבר שילמת על כך, זה כסף פנוי נטו, ששילמת עליו מס הכנסה.

שאול יהלום: אם אתה קונה ב"סופר" לחם או מקרר או שולחן מהמשכורת שלך נטו, נותנים לך להוציא את כל הכסף, אבל אם אתה אומר, אני לא מתכוון להוציא אותו אלא להשקיע אותו – ולא ניכנס כרגע לנקודה, שכל חיסכון עוזר למשק, בהשקעה לטווח ארוך בוודאי – אם אני לא רוצה להוציא את 100 השקלים לבידור או לקנות ארטיק או פלאפל, אלא אני רוצה להפקיד את 100 השקלים בבנק, כאשר יצטבר לי סכום של 1,000, 2,000, 3,000 שקלים, יאמרו לי: מהרווח של הכסף הזה תשלם 25% לאוצר המדינה.

שאול יהלום: באופן עקרוני, זו גישה לא צודקת.

שאול יהלום: אנחנו אומרים, גם אם נקבל זאת כדבר צודק, המפד"ל לא תסכים להצביע בעד המיני-רפורמה הזאת בלי שיוצא ממנה החוסך הקטן – לא אותו משקיע בבורסה, לא אותו משקיע שעושה הון כספים גם מנכסים פיננסיים.

שאול יהלום: אלא אם יש לנו חוסך, משפחה ששמה בצד כל חודש 100, 200, 300, 400 שקלים וכך היא חוסכת, ואחרי 30-20 שנה מצטבר לה סכום לכל מיני הוצאות – –

אברהם בורג: אני מבקש לסיים.

שאול יהלום: – – אם לימי סגריר של יציאה ממעגל העבודה, אם לעזרת הילדים, לדיור לילדים, לחתונה לילדים או לבעיות רפואיות, הרי שעל סכום מסוים לא צריך לשלם ריבית.

שאול יהלום: על-פי דעת המפד"ל, צריך לבוא למשפחה ולומר לה, נניח על סכום של 500 שקלים, על סכום כזה שחסכתם בתוכנית חיסכון, לא בבורסה, לא במניות, על חיסכון שיוגדר עד סכום מסוים, לא תשלמו ריבית.

שאול יהלום: אנחנו קוראים לכל חברי הבית לתמוך בנו ולא לאשר את המיני-רפורמה אם לא יוצא ממנה הנושא הזה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, ברשותך, משפט לסיום.

שאול יהלום: אני רוצה לומר, בחוק ההסדרים יש סעיפים הקשורים לשירותי הדת.

שאול יהלום: אני חושב שאני מבטא כאן את דעת כל המפלגות הדתיות, בין שאנחנו במשא-ומתן על הצבעה בעד או נגד התקציב – לא נוכל להצביע בשום אופן, אנחנו נתנגד לחוק ההסדרים אם לא יונח על השולחן חוק הסדרים חדש שהנושאים האלה יימחקו ממנו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הדובר הבא, חבר הכנסת אלכסנדר צינקר – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב בוים, בבקשה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בזמן קצר ביותר, קצת למעלה משנה, הצליח אהוד ברק להביא את המדינה אל עברי פי-פחת.

זאב בוים: כישלון קולוסלי בכל התחומים.

זאב בוים: גם בתחום שהוא נוהג להתפאר בו, או נהג להתפאר בו ולהציגו כהישג יוצא מן הכלל – הנסיגה מלבנון – הולך ומתחוור גודל השבר.

זאב בוים: ארבע נשים ניהלו את המדינה וקבעו את סדר-היום שלה בשנה האחרונה.

זאב בוים: המדינה עמדה על הרגליים, הממשלה קרסה בפניהן.

זאב בוים: התוצאות ידועות.

זאב בוים: היום ה"חיזבאללה" מפגיז מוצבים, חוטף חיילים, מציב "קטיושות" ארוכות טווח על הגדר ומונע בפועל עיבוד שדות מטולה הסמוכים לשער-פאטמה.

זאב בוים: והכול – בחסות ובגושפנקה של קופי אנאן והעציצים שהציבה מועצת הביטחון על הגבול.

זאב בוים: יש לנו היום מצב חירום, כי "הלילה יורים בשערייך עירי הקדושה", כפי שכתב המשורר אורי צבי גרינברג, אבל אסור שמצב החירום הזה יטשטש את התמונה האמיתית ויטייח את המציאות שהיתה עד לפני חודש.

זאב בוים: אהוד ברק נכשל.

זאב בוים: אהוד ברק צריך מהר ככל האפשר ללכת הביתה.

זאב בוים: אני רוצה לומר לשר האוצר: התקציב הוא תוכנית עבודה של ממשלה.

זאב בוים: מה שהונח לנו על השולחן, התקציב שהונח, הוכן בפועל לפני חצי שנה ויותר.

זאב בוים: המצב עכשיו שונה לחלוטין.

זאב בוים: לפיכך, התקציב הזה אינו רלוונטי.

זאב בוים: הוא אינו מהווה תוכנית עבודה שנותנת מענה על המציאות החדשה, וזו עזות מצח מצד הממשלה וחוצפה גדולה לבוא ולהניח את התקציב הזה ולבקש מאתנו לאשר תוכנית עבודה אנכרוניסטית.

אליעזר כהן: רק על גדרות תיל הוא צריך עוד מיליארד שקל.

זאב בוים: כן.

זאב בוים: במדינה מתוקנת שהיתה נקלעת למצב חירום היה צריך לקום קבינט חירום כלכלי, שירכז את השרים הכלכליים, על מנת לתת תשובות ומענים להתמודדות עם המצב הקשה שנוצר בענפי המשק השונים.

זאב בוים: יש בעיות בחקלאות, בתיירות, בתעשייה ובבנייה, אבל בפועל אין תשובות על הבעיות האלה.

זאב בוים: אין תשובות, כי אין מי שייתן אותן.

זאב בוים: אין לחקלאות שר, אין שר תעשייה ומסחר, אין שר תשתיות ואין שר שיכון, ואפילו שר חינוך אין.

זאב בוים: בעצם, כל השרים הכלכליים לא קיימים.

זאב בוים: גם על כך צריך להוליך אחר כבוד את הממשלה הרעה הזאת מהר הביתה.

זאב בוים: המשק יצא ממיתון.

זאב בוים: בשנה האחרונה יש צמיחה, והיא אפילו צמיחה מרשימה.

זאב בוים: אבל, כל אזרח פשוט יודע, שהיציאה מהמיתון נובעת מהמחזוריות בכלכלה – המעברים משפל לצמיחה וחוזר חלילה.

זאב בוים: תופעת הצמיחה אינה אפוא כתר שבייגה שוחט יכול לקשור לעצמו.

זאב בוים: כל המדדים מעידים על כך שתחילת הצמיחה, או ראשיתה ברבעון השני של שנת 1999.

זאב בוים: אם ממשלת נתניהו היתה ממלאת את ימיה ולא היתה מתפזרת טרם זמנה, יש סבירות גבוהה להניח שראש הממשלה היום היה מר נתניהו.

זאב בוים: אבל, אני רוצה לשאול את שר האוצר, שלא נמצא פה, ובכל זאת לומר: מה חידש שר האוצר בתקופת כהונתו?

זאב בוים: איזו רפורמה הוא הביא?

אברהם בורג: רפורמה במס.

זאב בוים: מה קרה לרפורמה שעליה הוכרז בקול תרועה?

זאב בוים: היא הרגיזה רבים.

זאב בוים: היא לא תרמה דבר.

זאב בוים: בצדק גנזו את מרבית סעיפיה.

זאב בוים: אני צריך להודות, או צריך להודות שהספינה הכלכלית בעצם מתנהלת מעצמה, כי לא מורגש קברניט המחזיק בהגה ומנווט כהלכה.

אברהם בורג: אתה צריך לסיים.

זאב בוים: אני רוצה לסיים ולקרוא לשר האוצר: נוכח פני המציאות הקשה היום, יש לקחת את התקציב הזה חזרה.

זאב בוים: צריך לעשות בו התאמות ולחזור עם תקציב רלוונטי שישקף את צורכי שנת 2001.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: קודם, חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אברהם בורג: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפי מה שמודיעים בתקשורת, כנראה יתקיים היום מפגש בין השר שמעון פרס לבין יושב-ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת.

מוחמד ברכה: אני באמת רוצה לקוות ולאחל, שהמפגש הזה יצעיד אותנו לתחילת דרך חדשה, או לחזרה לדרך של תהליך השלום ולהפסקת המתקפה על העם הפלסטיני והפסקת האלימות בכלל.

מוחמד ברכה: אני חושב, שהתנהלותו של מר ברק בימים האלה, בחודש או החודש וחצי האחרון – – –

ראובן ריבלין: זה גם אם העם הפלסטיני יתקוף אותנו או בכל מקרה?

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, היה – – –

ראובן ריבלין: שאלתי אותו.

אברהם בורג: קיבלת תשובה.

מוחמד ברכה: אמרתי דברים ברורים.

מוחמד ברכה: אתה יכול לחזור לפרוטוקול.

מוחמד ברכה: בדרך כלל, בדברים רגישים כאלה אני משתדל שהניסוח שלי יהיה מאוד מדויק.

ראובן ריבלין: כי המוסלמים והיהודים אינם נוצרים.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, תודה לך.

מוחמד ברכה: אדוני חבר הכנסת ריבלין, תעיין בפרוטוקול.

מוחמד ברכה: אני חושב – – –

אברהם בורג: אני מבקש שתיתן רשת ביטחון ליושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: – – – נותנים.

אברהם בורג: תודה רבה.

מוחמד ברכה: התנהלותו של ראש הממשלה בשבועות האחרונים אינה מזכירה כהוא-זה את המנדט שלשמו הוא נבחר, והוא לקדם ולהביא שלום למדינת ישראל, לעם הפלסטיני ולאזור כולו.

מוחמד ברכה: למרבה הצער אנחנו מגלים בשבועות האחרונים אהוד ברק כראש חזית הסירוב הישראלית, המטביע את השאיפה של העמים לשלום בדם.

מוחמד ברכה: ממול ניצב אריק שרון, שמעלותיו בכל מה שקשור בהבערת אש ושפיכות דמים ידועות זה שנים רבות.

מוחמד ברכה: נראה שבכל מקרה, לקראת אמצע השנה הבאה, אנחנו נהיה באמצע מערכת בחירות או בתוך מערכת בחירות.

זאב בוים: תצביעו לאהוד ברק.

מוחמד ברכה: רבותי, אני רוצה להגיד, שאנחנו, האוכלוסייה הערבית וכל שוחרי השלום בישראל, גם יהודים וגם ערבים, לא יכולים שהברירה תישאר בין ראש חזית הסירוב החדש בישראל, אהוד ברק, לבין איש האש והדם אריק שרון.

מוחמד ברכה: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו.

מוחמד ברכה: זה משחק מסוכן מדי לצמצם את הברירות שלנו בין שני האישים המסוכנים האלה.

מוחמד ברכה: לכן, לדעתי יש מקום להתחיל בהידברות רחבה גם בתוך האוכלוסייה הערבית, במיוחד בקרב הכוחות המרכזיים בתוכה, וגם בין האוכלוסייה הערבית לבין כוחות השלום בישראל בכלל, על מנת לגבש אופציה אחרת – אופציה שתאפשר חיים אחרים, אופציה שתאפשר הליכה לשלום אמיץ באמת, שיסיים את הסכסוך שמתמשך כ-100 שנה ויצעיד את העמים באזור לכיוון של שלום.

מוחמד ברכה: כמובן, לצורך העניין צריך לקרוא את ההיערכות המדויקת של המפה הפוליטית בישראל, וצריך לקרוא את היערכות המפה הפוליטית גם בקרב האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: אני חושב, שנושא כזה הוא אחד הנושאים המרכזיים שצריכים לעמוד על סדר-יומנו כאזרחים יהודים וערבים בתוך המדינה, על מנת שלא לטבוע במערבולת המסוכנת והחמורה הזאת בין ברק לבין שרון.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, סליחה שאני מפריע.

אברהם בורג: חשוב מאוד מה שאתה אומר – אתה מדבר על שיחה פוליטית חדשה, או על קונספציות מדיניות חדשות, או על שיחה אחרת בין ישראלים-ערבים לישראלים-יהודים?

אברהם בורג: אלה שלושה מישורים שאינם אותו דבר.

מוחמד ברכה: יש שני מישורים – יש המישור של האוכלוסייה הערבית עצמה בתוך עצמה, והיא צריכה לנהל דיאלוג רציני בתוכה על כך שהאופציה שלה לא אמורה להצטמצם בין שתי הברירות האלה – שרון וברק.

מוחמד ברכה: כמו כן, יש ליצור דיאלוג רחב יותר בין יהודים ובין ערבים בתוך המפה הישראלית בכלל, על מנת לבדוק את האפשרות לגבש קוטב שלישי בעד שלום בתוך המפה הפוליטית בישראל.

מוחמד ברכה: אם זה לא מסתייע, בכל מקרה אני חושב שלא צריך שאנחנו ניכנס למצב שבו הברירה שלנו היא הברירה הקיימת היום, כי הברירה של יותר דם או פחות דם איננה ברירה.

מוחמד ברכה: למרות כל זה, אני באמת מקווה שהמפגש היום בין מר פרס לבין היושב-ראש ערפאת יצעיד אותנו בכל זאת לאופק אחר.

מוחמד ברכה: נראה שאיך שהדברים מתנהלים ולפי השפה שדיבר בה אתמול ראש הממשלה בכנס התמיכה של הארגונים היהודיים, שפה מתלהמת, מלחמתית, של איש ששש אלי קרב – זו לא השפה שתוציא את ישראל, את האזור ואת העם הפלסטיני ממעגל הדמים.

מוחמד ברכה: לכן, אני לא יכול לנתק את השיח הזה מהשיח על התקציב.

מוחמד ברכה: התקציב הוא השיקוף המעשי-האופרטיבי של המדיניות ושל מה שנקרא "קווי יסוד".

מוחמד ברכה: קווי יסוד הם מלים שכתובות על נייר כלשהו.

מוחמד ברכה: התקציב מוציא את קווי היסוד האלה מהכוח אל הפועל.

מוחמד ברכה: לכן התקציב צריך לשרת גם מטרות של שלום וגם מטרות של צמיחה וגם מטרות של צדק חברתי – בעיקר של צדק חברתי בתוך החברה בישראל.

מוחמד ברכה: אני חושב, שהחוק שהתקבל זה עתה בכנסת הוא אחד החוקים החשובים ביותר, שיכול לפחות להציב את ילדינו, כשהם הולכים להמריא לתוך החיים, לנקודת מוצא סבירה אם לא שווה.

מוחמד ברכה: אני חושב שהחוק הזה חשוב ביותר.

מוחמד ברכה: מצד שני, כל הכוונות על צמיחה יכולות להיות כוונות שיישארו בתוך הקרטון הזה של ספר התקציב.

מוחמד ברכה: אם הממשלה תמשיך בכיוון של מלחמה ושל הסלמה, מובן שהמחזות שאנחנו רואים, של התמוטטות החקלאות, התעשייה, ענף הבנייה והתיירות, יביאו ליותר אבטלה ועוד יותר מיתון ופחות השקעות.

מוחמד ברכה: זה פועל יוצא הכרחי, ולכן אי-אפשר להצטעצע במלים ולהגיד שלממשלה יש כוונות כאלה וכאלה לכיוון של צמיחה ויותר השקעות ויותר צדק סוציאלי, ובאותו זמן מנהלים מדיניות מלחמתית שמקעקעת לחלוטין את הבסיס של כל שאיפה וגישה חברתית.

מוחמד ברכה: אני לא יכול שלא להזכיר, ברשותך, אדוני היושב-ראש, את מה שעובר מבחינה כלכלית-חברתית על האוכלוסייה הערבית בימים האלה.

מוחמד ברכה: מצער אותי, שהממשלה, בישיבתה לפני שבועיים, בחרה לכרוך את ההחלטה על ועדת חקירה בהחלטה על התוכנית הנוגעת למגזר הערבי – תוכנית 4 המיליארדים, שאני חושב שבשקר יסודה והיא לא מספיקה.

מוחמד ברכה: אם מדברים על 4 מיליארדים, אדוני היושב-ראש, 1.6 מיליארד שקל מתוכם נגרעו מסעיפים אחרים שכבר קיימים בתקציב.

מוחמד ברכה: כלומר, בסך הכול מדובר על תוכנית של 2.4 מיליארדי שקלים.

מוחמד ברכה: אם מחלקים את זה לארבע שנים, זה 600 מיליון שקל לשנה.

מוחמד ברכה: אם אומרים שהתקציב של השנה הוא 240 מיליארד, מדובר על 0.25% מסך כל התקציב, כדי לתת מענה על הצרכים של האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: אני חושב שבכך שכרכו באותה החלטה את התקציב מול הדם, זה לא מקובל עלינו לחלוטין.

מוחמד ברכה: גם הגישה הזאת של הממשלה, שמקציבה 0.25% מסך כל התקציב על מנת לפתור בעיות שמתמשכות עשרות שנים, זה לעג לרש.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת ברכה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, שרת הקליטה, חברי הכנסת, אנחנו מדברים הרבה מבמה זו על פער בין עשירים לעניים ורוצים בכל מקרה ואפשרות לסגור אותו.

מיכאל נודלמן: אבל כאשר מגיעים לתקציב, קשה לראות איך סוגרים את הפער הזה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכמה סעיפים של התקציב.

מיכאל נודלמן: הדיור הציבורי – כיום, רק לפי הנתונים של משרד העלייה והקליטה, למעלה מ-50,000 משפחות עומדות בתור לקבלת הדיור הציבורי.

מיכאל נודלמן: בקרב המשפחות האלה יש גמלאים, משפחות חד-הוריות ווטרנים של מלחמת העולם השנייה.

מיכאל נודלמן: הממשלה מספקת דירות ל-3,000 משפחות בשנה אחת.

מיכאל נודלמן: כמה שנים יצטרכו אנשים אלה להמתין לדיור שלהם?

מיכאל נודלמן: עשר? 15?

מיכאל נודלמן: אני סבור, שבמדיניות כזאת רוב רובם לא יקבלו דירה.

מיכאל נודלמן: כל החלפת דיור בשכבות אלה היא אסון.

מיכאל נודלמן: גם שכר הדירה עולה לאנשים רבע או שליש מהקצבאות שהם מקבלים מהביטוח הלאומי.

מיכאל נודלמן: בתקציב אין כסף לדיור ציבורי, כי מקבצי הדיור שיש במשרד הקליטה הם טיפה בים הביקוש.

מיכאל נודלמן: יש הוראות חוק הדיור הציבורי של חבר הכנסת כהן, שאכן נשען על יצירת קרן על חשבון הרווחים ממכירת הדיור הציבורי – אבל איפה הקרן הזאת?

מיכאל נודלמן: אין בתקציב, אין באוויר, אין שום קרן.

מיכאל נודלמן: למשרד האוצר אין תקציב בניית דיור לרבדים החלשים של האוכלוסייה, אך 90% ממשאבי הקרקע נמצאים בבעלות המדינה.

מיכאל נודלמן: כאשר יש קרקע, ניתן לפתור את בעיית הדיור למקרים המוגדרים כסוציאליים.

מיכאל נודלמן: המפלגה שלנו דורשת 4 מיליארדי שקלים לבנייה ציבורית.

מיכאל נודלמן: אני לא מבין מדוע בתקציב המדינה לשנת 2001 קיצצו 450 מיליון שקל מהלוואות הדיור לעולים.

מיכאל נודלמן: אם אין דרישה להלוואות, זה אומר שיש איזו בעיה, כי ל-40% מהעולים אין דירות.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו מדברים על סגירת הפער בין העניים לעשירים, מדוע קיצצו בתקציב שיקום שכונות?

מיכאל נודלמן: האם בשכונות העוני הכול בסדר?

מיכאל נודלמן: האם בצורה הזאת מתכוונים להקטין את הפער שבין עשירים לעניים?

מיכאל נודלמן: הרי מי נפגע מכל הדברים האלה?

מיכאל נודלמן: רק החלשים.

מיכאל נודלמן: מעל במה זו דיברו לא אחת על בעיות במערכת הבריאות.

מיכאל נודלמן: ראש הממשלה הבטיח לזקנה מנהרייה לשפר את התנאים בבתי-החולים, אך כאשר מנתחים את התקציב נדהמים מהקיצוץ המשמעותי שתסבול מערכת הבריאות.

מיכאל נודלמן: קיצצו את התקציב בחוק ביטוח הבריאות הממלכתי ב-280 מיליון שקלים.

מיכאל נודלמן: ואני שואל שוב, אדוני היושב-ראש, מי נפגע מזה?

מיכאל נודלמן: רק השכבות החלשות.

מיכאל נודלמן: אני זוכר, שבכנסת הארבע-עשרה חבר הכנסת אהוד ברק דיבר מעל במה זו ודרש השכלה גבוה חינם, אבל מה קיבלו הסטודנטים לאחר שנה וחצי של מנהיגות ברק?

מיכאל נודלמן: ועדת-וינוגרד מתעסקת באין-ספור ההמלצות שלה, בשעה שהנושא לא עולה כלל לדיון בתקציב השנה.

מיכאל נודלמן: שום דבר לא מובא בחשבון.

מיכאל נודלמן: את הרזרבה נצטרך על מנת לפתור את בעיות הביטחון, דרכים, הגנת יישובים וערים, אבל הממשלה בולמת את הצעת החוק למתן הלוואות לסטודנטים, שתאפשר לסטודנטים להחזיר את ההלוואות לאחר חמש שנים מסיום הלימודים.

מיכאל נודלמן: אני לא נדהם ממה שציינתי קודם, כי באותו זמן נדחתה גם הצעת חוק גיוס תלמידי ישיבות, שהתחילה בוועדת-טל.

מיכאל נודלמן: לאחר מכן היתה המהפכה החילונית, ועכשיו ויתרו גם עליה.

מיכאל נודלמן: והתרגיל – אני לא רוצה להגיד איזה תרגיל – של ראש הממשלה לגבי ממשלת החירום?

מיכאל נודלמן: אני סבור, כי כולנו, הן הקואליציה והן האופוזיציה, צריכים להתבייש בתמרונים של ראש הממשלה, שאוחז בכיסאו וגורם נזק בלתי הפיך למדינה.

מיכאל נודלמן: כעת אני רוצה לפנות אל כבוד שר האוצר בייגה שוחט ולשאול: כמה דיברנו בקדנציה הקודמת על קיצוצים בחוק ההסדרים?

מיכאל נודלמן: בשנה שעברה הבטחת, כי חוק ההסדרים יהיה מינימלי.

מיכאל נודלמן: החוק הזה פועל בניגוד לכללי הדמוקרטיה וכללי קבלת החוקים בכנסת, כי בבת-אחת או באמצעות שלוש הצבעות מבטלים את כל 24 החוקים שהתקבלו בכנסת.

מיכאל נודלמן: מדובר בפעילותם של כל חברי הכנסת במישור החוקתי במשך שנה שלמה.

מיכאל נודלמן: אם אנו מכבדים את עצמנו ואת מלאכתנו, בשום פנים אסור לנו להצביע בעד חוק ההסדרים.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מאוד מודה.

דוד טל: חבר הכנסת נחום לנגנטל יעלה ויבוא ויגיע וישמיע את דבריו.

דוד טל: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

דוד טל: חבר הכנסת כץ, לפי התקנון, שאני מקפיד לשמור עליו, אדוני מבין.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, תקציב המדינה כפי שהוא מוגש היום בפני הכנסת הוא תקציב שיש בו דבר אחד שהוא לא בסדר ודבר אחד שהוא אפילו לא הגון, ואני אתחיל, אדוני היושב-ראש, בדבר שהוא לא הגון בתקציב המדינה.

נחום לנגנטל: בשנים האחרונות יש במדינת ישראל מנהג, שלוקחים את תקציב השנה הקודמת, למשל כאשר מדובר בתקציב 2001 לוקחים את תקציב 2000, מורידים ממנו כמה עשרות מיליוני שקלים מכל מגזר ייחודי שיושבי הבית הזה מייצגים, ואומרים, למשל, לציונות הדתית: בתקציב המדינה לשנת 2001 תקבלו פחות 150 מיליון שקל ממה שקיבלתם בשנת 2000.

נחום לנגנטל: אני חושב שאותו דבר עושים לציבור שמזוהה עם תנועתו של אדוני היושב-ראש – –

דוד טל: רק באחוזים יותר גדולים.

נחום לנגנטל: – – ואומרים לו: לך אני אוריד 300 מיליון שקל מהתקציב.

נחום לנגנטל: ואז אנחנו עומדים כמו מוכי שחין ופושטי יד בפני שר האוצר ואומרים לשר האוצר: אדוני שר האוצר, עשה לנו טובה, תחזיר לנו את הכסף שלקחת לנו ב-2001, תביא אותנו למצב שהיינו בו בשנת 2000.

נחום לנגנטל: מה אנחנו רוצים בסך הכול?

נחום לנגנטל: אותה עז שהוצאת, תכניס בחזרה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, זה תהליך לא הגון, ואני אומר לך את זה כאן.

נחום לנגנטל: בעצם הופכים אותנו לבני ערובה של שולחינו, ואנחנו צריכים כרגע לבוא ולהיאבק, על מה?

נחום לנגנטל: רק על דבר אחד, על החזרת הסטטוס-קוו בנושא התקציב.

נחום לנגנטל: ואם אני כיושב-ראש הוועדה לבטיחות בדרכים, למשל, חושב שתקציב המדינה אינו עוסק נכון בבטיחות בדרכים; ואם אני חושב שבמדינת ישראל היה צריך להשקיע יותר במאבק בתאונות הדרכים, זה לא דבר שקשור למפלגתי.

נחום לנגנטל: לדאבוני, נהרגים בתאונות דרכים אנשים מכל קצות החברה הישראלית, זקנים, נשים וטף – כולם.

נחום לנגנטל: ואני חושב שצריך להיאבק בדבר הזה, אבל אני כבר לא מסוגל, כי כל הזמן אני צריך לרוץ אחר התקציב של הסקטור שאותו אני מייצג.

נחום לנגנטל: וכך אני בעצם חוטא לתפקידי כחבר פרלמנט של מדינה מתוקנת.

נחום לנגנטל: גברתי השרה, אני רוצה לומר לך, שהדבר הזה הוא חמור, משום שאם אני חושב, למשל, שתקציב הקליטה הוא תקציב לא טוב, אני לא מסוגל לומר את זה בכנסת הזאת, אין לי אפילו הפלנטה לעמוד ולומר את זה, משום שלפי מה שתיארתי עד עכשיו – וגברתי בוודאי שמה לב לזה – אם אני צריך לומר את הדברים הללו, יגידו לי: מה אתה מדבר?

נחום לנגנטל: הרי אתך הסתדרנו, הרי נתנו לישיבות ההסדר.

נחום לנגנטל: כל מה שרצית כבר קיבלת.

נחום לנגנטל: אז מה אתה בא ומדבר עכשיו על תקציב הקליטה או תקציב בטיחות בדרכים או תקציב הבריאות?

נחום לנגנטל: אתה לא יכול.

נחום לנגנטל: ולכן, אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: אני רוצה לומר לך שגם היא לא יכולה.

יולי תמיר: – – –

דוד טל: ואת חושבת ששר האוצר ישמע לנו.

נחום לנגנטל: אם תנחי אותנו לגבי הדברים שאת רוצה שניאבק למענם, או הדברים שחבר הכנסת שלום שמחון מאמין בהם אשר לתקציב החקלאות, למשל, אני חושב שזה דבר שיכול לשפר מאוד מאוד את עבודתנו להביא תקציב טוב יותר למדינת ישראל.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שההתנהלות של סדר העבודה בתקציב המדינה היא התנהלות לא הגונה.

נחום לנגנטל: אפילו אמרתי משפט כזה שמבחינה מסוימת חמור לומר אותו, אבל זה לא הגון, מפני שאתה מרותק לסקטור, ואתה לא מרותק לצורכי המדינה, שחשוב מאוד שאנחנו כחברי פרלמנט נפעל למענם.

דוד טל: והבית הזה צריך לקבוע את התקציב.

נחום לנגנטל: מאחר שאני מבין שזמני תם, אני רק אומר משפט אחד.

דוד טל: לא, יש לך עוד זמן, יש לך עוד זמן.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: אם אדוני נותן לי עוד כמה דקות, אשמח לומר את הדברים.

נחום לנגנטל: לדעתי, שלושה דברים לוקים בחסר בתקציב הזה.

נחום לנגנטל: הדבר הראשון הוא כל מה שקשור למוסדות שלכאורה נראים מוסדות הציונות הדתית.

נחום לנגנטל: אני חושב שהדברים האלה לא קשורים לציונות הדתית.

נחום לנגנטל: הלוואי שזה היה כך.

נחום לנגנטל: לו היו קשורים רק אלינו, היו לנו כבר יותר מ-20 מנדטים בכנסת הזאת.

נחום לנגנטל: אני חושב, שתקציב ישיבות ההסדר, שמחנכות ומגדלות חיילים למופת ותלמידי חכמים – – –

שלום שמחון: מה עם החטיבה להתיישבות?

נחום לנגנטל: רק רגע, תיכף אדבר על החטיבה להתיישבות, אדוני.

נחום לנגנטל: דבר נוסף, המכינות הקדם-צבאיות, שמחצית מתלמידיהן דתיים ומחצית אינם דתיים.

נחום לנגנטל: מה עושים במכינות הקדם-צבאיות?

נחום לנגנטל: מכשירים אנשים, בוגרי בית-ספר תיכון, על מנת שהם יהיו ציונים יותר, בעלי יותר דבקות ואמונה במדינה, בארץ-ישראל – דתיים וחילונים.

נחום לנגנטל: אז אני צריך להיאבק למען זה?

נחום לנגנטל: או, למשל, מכון פוע"ה, מכון אשר עוסק בפיקוח על הפריות ופריון בבתי-החולים, על ילדי מבחנה.

נחום לנגנטל: האם זה קשור לדתיים הלאומיים?

נחום לנגנטל: רק דתיים לאומיים עוברים טיפולי פוריות בבתי-החולים?

נחום לנגנטל: או, למשל, אולפני הגיור, וגברתי השרה בוודאי מכירה את זה.

נחום לנגנטל: מה זאת אומרת, כשאנחנו נאבקים על אותם מיליוני שקלים בודדים על מנת שאלה שרוצים להתגייר יוכלו להתגייר ולהיות כמו כולם, אנחנו צריכים לבוא ולומר: תעשו את זה?

נחום לנגנטל: או קחו, למשל, את החטיבה להתיישבות, ויושב פה חבר הכנסת אלון ויש חברים אחרים שהעניין הזה חשוב להם מאוד.

נחום לנגנטל: מה, זה קשור רק אלינו?

נחום לנגנטל: המתנחלים הם רק ציונים דתיים?

נחום לנגנטל: אגב, הלוואי, אני גאה בהם מאוד, אבל זאת לא רק בעיה שלנו.

נחום לנגנטל: אני חושב, שכשם שעוזרים לנגב ועוזרים לגליל ועוזרים לכל אותם יישובים שבוודאי נמצאים היום בקו החזית – הרי היום כבר התברר לנו שגילה ופסגות הן כמו קריית-שמונה, והשאלה היא רק באילו חודשים אתה מדבר.

נחום לנגנטל: זה הדבר הראשון שלוקה בחסר בתקציב המדינה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, הדבר השני שלוקה, לפי דעתי, מאוד בחסר בתקציב המדינה הוא התקציב שקשור לבטיחות בדרכים.

נחום לנגנטל: אני אומר לכם, התחלנו לפני שלוש שנים במסע חזק מאוד למיגור תאונות הדרכים במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: ב-1999 ירד מספר תאונות הדרכים ב-13% כתוצאה מעבודה מאוד מאוד קשה, שהייתי שותף לתחילתה עוד בתפקידי הקודם כמנכ"ל משרד התחבורה.

נחום לנגנטל: אם ירצה השם, אם הקדוש-ברוך-הוא יעזור, ואסור לפתוח פה לשטן, גם השנה אנחנו עתידים לרדת בשיעור שמעל 5% במספר ההרוגים בתאונות דרכים.

נחום לנגנטל: אבל זו מלחמה שבה אי-אפשר להגיד "פוס", כמו שהילדים אומרים, לא משחקים יותר.

נחום לנגנטל: אי-אפשר לבוא ולומר, שלא צריך לתת תקציב לתשתיות, לא צריך לתת תקציב להסברה, לא צריך לתת כרגע תקציב לפיקוח על-ידי המשטרה, לצורך אכיפה, להנהלת בתי-המשפט כדי שיביאו את העבריינים לדין במהירות.

נחום לנגנטל: זה תקציב שחייב להינתן בתקציב משרד התחבורה על מנת לפתור את הבעיה הזאת.

נחום לנגנטל: והדבר השלישי והאחרון, אדוני – אני יודע שהוא קשור גם אליך, אדוני היושב-ראש, ולכן אסיים בו – הוא תקציב הבריאות.

נחום לנגנטל: לקיחת 300 מיליון השקלים מבתי-החולים הממשלתיים, בסעיפי הקניות שלהם, כתוצאה מפיגור בהסכמי השכר, תביא למצב שאנשים ימותו בבתי-חולים ממשלתיים, כי לבתי-חולים ממשלתיים אין כרגע האפשרויות לתת את השירותים הנאותים, ואם הם נצרכים לעשות כרגע קיצוצים בתקציב שלהם, אין להם ברירה והם יעשו זאת בפחות קוצבי לב ובכל הפחתה שהם צריכים לעשות, וימותו יותר אנשים.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, שלושת הדברים המהותיים האלה צריכים להיות מתוקנים בתקציב על מנת שאנחנו נוכל להצביע בעדו.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

דוד טל: עמיתי חברי הכנסת, אלה שבאולם המליאה ואלה שספונים בחדריהם, מי שלא יימצא באולם בשעה שאקרא בשמו, אני פשוט אדלג עליו ולא אאפשר לו לשאת דברים.

שלום שמחון: – – –

דוד טל: אני אודיע מדי פעם בפעם את שמות הבאים בתור.

דוד טל: אשר על כן, אבקש מכל חברי הכנסת שרוצים לשאת דברים לשמור על הסדר ולהגיע לאולם המליאה בזמן.

דוד טל: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, חמש דקות.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת.

חוסניה ג'בארה: בתקציב המדינה, במסגרת התוכנית הרב-שנתית למגזר הערבי, הכריזה הממשלה על הקצאה של 4 מיליארדי שקלים למגזר הערבי.

קריאה: כלאם פאדי.

חוסניה ג'בארה: נכון שזה נשמע רע?

חוסניה ג'בארה: אך, ברשותכם, חברות וחברים, זה בכי רע.

חוסניה ג'בארה: בואו נעשה סדר בבלגן.

חוסניה ג'בארה: מדובר ב-4 מיליארדי שקלים שפרוסים על ארבע שנים עד שנת 2004, כלומר מיליארד שקל לכל שנה.

חוסניה ג'בארה: מתוכם, חברות וחברים, 2 מיליארדי שקלים הם לא תוספת תקציבית, אלא הם מופרשים על-ידי המשרדים השונים בכל מקרה למטרות פיתוח.

חוסניה ג'בארה: מיליארד שקלים נוספים גם כן אינם תוספת, אלא הם תקציב שיעבור הסבה במשרדים השונים מסעיפים לפיתוח המגזר היהודי לסעיפים לפיתוח המגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: ובכן, חברות וחברים, בחשבון פשוט מאוד נותרנו עם מיליארד שקל בודד.

חוסניה ג'בארה: זוהי התוספת שלא נתפסת.

חוסניה ג'בארה: כן, זאת התוספת שלא נתפסת – מיליארד שקל לארבע שנים, כלומר 250 מיליון שקל לכל שנה עד לשנת 2004.

חוסניה ג'בארה: גברתי השרה, אולי כדאי לחזור על הנתון הזה, כדי שייפול על אוזניים קשובות.

חוסניה ג'בארה: תקציב 2001 מעניק תוספת של מיליארד שקל לצורכי פיתוח למגזר הערבי, מתוך תקציב המדינה שהיקפו 245.8 מיליארד שקל, זאת אומרת 1 חלקי 245.8 מיליארד שקל, זה עוד 0.4% מתקציב המדינה שמופרש למגזר הערבי.

זאב בוים: אפשר להעיר הערה על זה רגע?

חוסניה ג'בארה: הנתונים – – –

זאב בוים: אפשר הערה?

קריאה: תעיר, תעיר.

זאב בוים: אם את רוצה באמת לעשות השוואה, תשווי בין עניין אחד – – –

חוסניה ג'בארה: אני משווה בין כלל האוכלוסייה הערבית לתקציב המדינה.

זאב בוים: – – – תקציב הפיתוח 20% – – –

חוסניה ג'בארה: – – אני רוצה שיהיו לאוכלוסייה הערבית 20% מהתקציב.

חוסניה ג'בארה: אם הם מדברים על שוויון – – –

מיכאל קליינר: איזה חלק מהתקציב הולך למילואים?

מיכאל קליינר: הם עושים מילואים?

חוסניה ג'בארה: הנתונים מדברים בעד עצמם.

חוסניה ג'בארה: זה לעג לרש, זו בושה.

חוסניה ג'בארה: אני רציתי בעצם, ששר האוצר, שנמצא היום בכנסת, ייכנס למליאה ויסתכל לי בעיניים ויגיד לי – –

דוד טל: גברתי, סליחה.

דוד טל: את מבקשת שנקרא לו?

חוסניה ג'בארה: – – שזה שוויון או שזה שינוי.

דוד טל: חברת הכנסת ג'בארה, את מבקשת שנקרא לשר האוצר לכאן?

דוד טל: אני יכול לבקש.

חוסניה ג'בארה: לצערי, הוא היה חייב להיות כל עוד אנחנו מדברים על התקציב.

דוד טל: לא, יש לו כאן שרה מחליפה.

דוד טל: גברתי, מתי הוא מחליף אותך?

יולי תמיר: – – –

חוסניה ג'בארה: אני מאוד מעריכה אותה, ואני מקווה שהיא תעביר את הדברים הלאה.

יולי תמיר: אני אעביר, אבל אני אשמח לקרוא לשר האוצר בעניין הזה.

חוסניה ג'בארה: והתוספת הזאת, חברי חברי הכנסת, היא החלטה מבית-מדרשה של ממשלה שמדברת על שוויון, על שינוי, על צמצום פערים, על מתן תנאים שווים והגונים לערביי ישראל בתחום החברתי-הכלכלי.

חוסניה ג'בארה: על מנת שלא לחטוא לאמת, צריך לברך על יישומה של התוכנית הרב-שנתית, אך עם זאת אנו מדברים פה על שינוי קטן – טיפה בים, אפס קצהו של השינוי.

חוסניה ג'בארה: אחוז התקציב נמוך משמעותית מאחוז האוכלוסייה הערבית בישראל.

חוסניה ג'בארה: חברות וחברים, אם תקציב 2001 יאושר בקריאה ראשונה, זאת תהיה תעודת עניות לממשלה שתוליך שולל רבבות של ערבים אזרחי ישראל שהצביעו בעדה והאמינו כי השינוי בוא יבוא.

דוד טל: את לא תצביעי בעד?

חוסניה ג'בארה: ואני הוכחתי את זה היום.

דוד טל: לא תצביעי בעד?

חוסניה ג'בארה: אני הוכחתי את זה היום.

דוד טל: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, לא תצביעי בעד?

חוסניה ג'בארה: כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת טל, אני הצבעתי היום עם חוק משפחות ברוכות ילדים, משום שזה גם שייך למגזר הערבי.

דוד טל: יפה, אבל גברתי לא תצביע בעד – – –?

חוסניה ג'בארה: אני עוד לא החלטתי; אני אחליט על כך בהצבעה.

דוד טל: לא, אבל גברתי אמרה עכשיו דברים חמורים מאוד.

דוד טל: אם החוק הזה יעבור – –

חוסניה ג'בארה: אני חושבת, אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: – – בתמיכתך, אז זה יהיה מאוד חמור.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, ואני בטוחה, שמה שנעשה בתקציב הוא עוד פגיעה ברגשות של הערבים אזרחי מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, ההפגנות והמהומות שהיו בזמן האחרון ביישובים הערביים העלו על סדר-היום הציבורי את הפערים החמורים בין יהודים לערבים; תחושות של קיפוח, תסכול והזנחה מתמשכת מתפרצות בבת-אחת.

חוסניה ג'בארה: במקום להסיק את המסקנות הנכונות בתקציב המדינה, מה מדינת ישראל עושה?

דוד טל: תודה.

חוסניה ג'בארה: היא משסה את המשטרה בהמון – – –

דוד טל: תודה.

חוסניה ג'בארה: אני מסיימת.

חוסניה ג'בארה: ואיך?

חוסניה ג'בארה: בירי, באש חיה, בנשק חם, כאשר היד קלה מאוד על ההדק.

דוד טל: אני מאוד מודה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

חוסניה ג'בארה: כך ממשלת ישראל לא יכולה להביא את השינוי, כך היא גם לא תוכל לשרוד.

חוסניה ג'בארה: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אני מאוד מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת שלום שמחון, וכאמור, אחריו – חבר הכנסת משולם נהרי, חבר הכנסת קליינר, חבר הכנסת נסים דהן, חבר הכנסת דוד טל – אם הוא יהיה באולם המליאה – חבר כנסת רן כהן וחבר כנסת אמנון כהן.

רחבעם זאבי: אני לא רשום?

דוד טל: אדוני רשום גם רשום.

דוד טל: לא הזכרתי, אני אזכיר.

דוד טל: אחריו יהיה חבר הכנסת מוחמד כנעאן, אחריו – חבר כנסת ישראל כץ, ואחריו – ידידי ומכובדי חבר הכנסת רחבעם זאבי.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משתתף בדיונים על תקציב המדינה זו השנה החמישית, ואני חייב לציין, שכנראה עוד לא נולדה הממשלה שמסוגלת להניח תקציב שיענה על הצרכים של כל 120 חברי הכנסת, וודאי שלא על התקציב של אזרחי מדינת ישראל.

שלום שמחון: יותר מזה, לא נולדה הממשלה, כנראה גם לא נולד עוד שר האוצר שיהיה מסוגל לענות על הצרכים הקטנטנים של כל אחד מאתנו ועל הצרכים הכוללים של מדינת ישראל בשלב שבו אנחנו נמצאים, ואין ספק שאנחנו נמצאים בשלב שבו הצרכים עולים על היש.

שלום שמחון: גם לי יש לא מעט ביקורת על תקציב המדינה הנוכחי, אבל כל מי שממהר ומנסה לומר שזה יהיה אסון אם התקציב הזה יעבור בקריאה ראשונה, אני רוצה לומר – גם כחבר בוועדת הכספים אבל גם כמי שמכיר את הדינמיקה של התקציבים בשנים האחרונות – שזה יהיה אסון הרבה יותר גדול, אדוני היושב-ראש, אם התקציב הזה לא יעבור.

דוד טל: למה?

דוד טל: למה?

שלום שמחון: אני אסביר.

דוד טל: אם הוא לא יעבור, אולי ישנו את סדר העדיפויות ואולי אז הוא יעבור.

שלום שמחון: תן לי, אדוני היושב-ראש, אני אסביר למה.

שלום שמחון: במבנה של התקציב, כפי שהוא מונח כרגע לפנינו, חסרים עוד לא מעט תקציבים שלא נמצאים בבסיס התקציב, והמשמעות של העניין היא, אם התקציב הזה לא יאושר, שתקציבי משרדי הממשלה יעמדו על 1 חלקי 12, וה-1 חלקי 12 הזה קטן הרבה יותר ממה שכל אחד מאתנו היה רוצה.

שלום שמחון: זאת אומרת, לעבוד על בסיס התקציב זה לא משתלם לשום משרד, וודאי שלא לאוכלוסייה שחוסניה דיברה עליה.

דוד טל: סליחה, אדוני.

דוד טל: זה השיקול שצריך להנחות חברי כנסת שבאים להצביע על תקציב?

שלום שמחון: לא אמרתי.

דוד טל: זה השיקול?

שלום שמחון: אני לא אמרתי, אני רק נמצא בחלק הראשון של הנאום שלי, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: בפתיח.

שלום שמחון: בפתיח אני רוצה לומר, שכולנו נקלענו למצב, שזה גם לא כל כך משתלם לנו שהתקציב הזה לא יעבור.

שלום שמחון: משתלם לנו יותר לנסות, אדוני היושב-ראש, ולהקים, לא קואליציית תקציב כמו ששר האוצר מדבר עליה, אלא קואליציה של חברי כנסת למען התקציב, ואת זה אני הצעתי לחבריך – ויושב פה ידידי חבר הכנסת אמנון כהן מוועדת הכספים – לנסות ולעשות.

שלום שמחון: זאת החוכמה היותר-גדולה.

אמנון כהן: הדבר תלוי בכם.

שלום שמחון: החוכמה היותר-גדולה היא לנסות לבנות קואליציה של חברי כנסת שמסוגלים להגיע באופן מאוזן לצרכים הרבה יותר משמעותיים מהצרכים שבאים לידי ביטוי בתקציב המדינה, והשאלה האמיתית היא, האם אנחנו מסוגלים.

שלום שמחון: אנחנו למדנו בימים האחרונים להבין שכנראה אנחנו לא כל כך מסוגלים, כי לכל אחד, מעבר לצרכים של האוכלוסייה שהוא מייצג, יש גם בסופו של דבר צרכים פוליטיים שהוא מייצג, ולכן הפערים בינינו הם הרבה יותר גדולים.

שלום שמחון: אבל, אני משוכנע לגמרי, ש-17 חברים בוועדת הכספים היו מסוגלים להגיע לקואליציית תקציב של חברי כנסת, אילו רק רצו.

שלום שמחון: משמעות העניין היא, שצריך לעשות עכשיו הכול על מנת לשפר במה שניתן את תקציב המדינה, אדוני היושב-ראש, כפי שהוא מונח כרגע, על מנת שבסופו של דבר משרדי הממשלה, שאמורים לתת שירותים לאזרח, לא ייפגעו כתוצאה מהאפשרות שעשוי להיות תקציב של 1 חלקי 12.

שלום שמחון: באיזון של משיכת שני הצדדים, אנחנו צריכים שהדבר לא ייפול בסופו של דבר ממניעים אחרים ויפגע בכולנו.

שלום שמחון: למשל, חבר הכנסת כץ ואני ניהלנו בשנה הקודמת קרב גדול מאוד על מנת להשאיר את יחידת הפיצו"ח שבמשרד החקלאות.

שלום שמחון: אם, נניח, התקציב הזה לא יעבור בקריאה ראשונה, מה יעשו האנשים שעושים תפקידם נאמנה במשרד החקלאות ושומרים על המעברים ועושים את כל המאמצים על מנת שמעבר תוצרת חקלאית משני הכיוונים לא יהיה חופשי?

שלום שמחון: החבורה הזאת תצטרך ללכת הביתה, כיוון שהיא לא נמצאת בבסיס התקציב.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את הדקה שנותרה לי כדי לומר כמה דברים על האוכלוסייה שבסופו של דבר אני מייצגה בבית הזה, וזאת האוכלוסייה החקלאית, ועל המשמעויות שלא באו לידי ביטוי בתקציב המדינה: בסופו של דבר, תקציב משרד החקלאות לשנה הבאה לא נותן מענה לחקלאות הישראלית בשנים הבאות.

שלום שמחון: אני מקדם בברכה חבורה של סנטורים מתאילנד, שהם היום אורחי הכנסת.

שלום שמחון: שלום לכם.

שלום שמחון: בסופו של דבר תקציב משרד החקלאות, כפי שהוא בא לידי ביטוי בספר התקציב, ממשיך ללמד על מגמת ירידה גם בשנים הבאות, כפי שהיה בשנים הקודמות.

שלום שמחון: זה דבר שעשוי לפגוע בסופו של דבר בהשקעות בחקלאות הישראלית, במשק המים בחקלאות הישראלית, ברשתות הביטחון, שמאפשרות לחלק את הנטל בין בורא עולם לבין החקלאי לבין הממשלה, כי בסופו של דבר לא הכול תלוי בנו.

שלום שמחון: בתקציב הזה, במונחים של שנת 2001, ביחס למה שהיה ב-1996, חסרים למעלה ממיליארד שקלים כדי לקיים את החקלאות הישראלית במצב שבו היא צריכה להתקיים בשנים הבאות.

שלום שמחון: לצערי, הממשלה שאני שותף לה כחבר בקואליציה ממשיכה את המדיניות הכושלת של הממשלה הקודמת בתחום החקלאות, והמגמה נמשכת.

שלום שמחון: אם בסופו של דבר לא נצליח, חברי ואני בלובי החקלאי, לעשות את השינויים הנדרשים בתקציב הזה – – –

דוד טל: אם תצרף את הלובי הדתי, יהיה לך יותר כוח.

שלום שמחון: אני אשמח.

שלום שמחון: אני חושב שיש בסך הכול שיתוף פעולה פורה עם הלובי החקלאי שחוצה את כל המפלגות.

שלום שמחון: אני אשמח אם נשתף פעולה על מנת שנביא בשורה לחקלאים בשנה הבאה.

שלום שמחון: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת שמחון.

דוד טל: חבר הכנסת משולם נהרי, ואחריו – כאמור, חבר הכנסת מיכאל קליינר וחבר הכנסת נסים דהן וחבר הכנסת רן כהן וחבר הכנסת אמנון כהן וחבר הכנסת מוחמד כנעאן וחבר הכנסת ישראל כץ וחבר הכנסת רחבעם זאבי וחבר הכנסת שמואל הלפרט, שיש לו יום חג היום.

דוד טל: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תקציב הולך ותקציב בא, ממשלה הולכת וממשלה באה, ואנחנו לא נושענו.

בנימין אלון: וש"ס לעולם נשארת.

אליעזר כהן: – – – קראו לזה: הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

משולם נהרי: שוב אנו עדים לחלק מתהליך וממגמה מתמשכים להציג את הציבור החרדי כסחטנים ולהחזיק בו כבן-ערובה.

משולם נהרי: משחררים לו מנות תקציביות, כמובן, אם יתנהג יפה.

משולם נהרי: נביא לדוגמה את התרבות החרדית.

משולם נהרי: ב-1999 עמד התקציב על סך של כ-83.5 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: במעבר לשנת 2000 בוצעה הפחתה של כ-37.5 מיליון ש"ח, שמהווה ירידה של 45%.

משולם נהרי: פניתי בזמני ליועץ המשפטי לממשלה.

משולם נהרי: היועץ המשפטי לממשלה, לקראת תקציב 1999, ביקש לאחד תקנות של משרדים שונים כדי למנוע כפל תמיכה, והחליט שתרבות תורנית וחרדית צריך לאחד ולהעביר ממשרד הדתות למשרד החינוך.

משולם נהרי: במכתבו לממשלה הוא כותב: "יצוין כי אין איחוד התקנות ככלל בא לפגוע בתקציב התמיכות הכולל או בגופים הנתמכים".

משולם נהרי: זו הבטחה של היועץ המשפטי לממשלה, כדי שהציבור החרדי יירגע, שמא, חס ושלום, מישהו ייגע בתקציב שלו.

משולם נהרי: והנה, חלפה אך שנה, וההצהרה הזאת נעשתה פלסתר בהצעת התקציב 2000 של משרד החינוך, בסעיף 31.19 – פעולות תרבות לחרדים.

משולם נהרי: בדיונים לקראת אישור התקציב של שנת 2000 הסכים שר האוצר, והוא עשה טובה גדולה, תבינו, להחזיר כ-15 מיליון, שזה חלק מהקיצוץ, ולהעמיד את התקציב על סך 61 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: עתה מתברר שהשבר גדול יותר.

משולם נהרי: דבר ראשון, התקציב עומד על סך של כ-39 מיליון ש"ח, שמשמעותו קיצוץ של כ-53% ביחס לתקציב של 1999 ושל כ-36% ביחס לתקציב 2000.

משולם נהרי: דבר שני, עשו דבר יותר חכם, גם קיצצו וגם לקחו את הכסף הזה, פתחו תקנת מסתור והניחו שם את הכסף, לא רק של תרבות לחרדים, גם של תרבות ציונית ועוד כל מיני גופים, ואמרו: אתם תמתינו שם עד שידונו ועדת הכספים והאוצר ושר האוצר, וייגמרו המשאים-ומתנים וייגמרו הבקשות, ואחר כך נדון.

משולם נהרי: יש שנה שלמה כדי להעביר את הכסף בוועדת הכספים.

משולם נהרי: כדי לסבר את אוזניכם, בתרבות הכללית, ב-2000, עמד התקציב על כ-375 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: בתקציב הנוכחי, לשנת 2001, בהצעות שנמצאות לפניכם, התקציב עומד על כ-471 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: המשמעות – גידול של כ-26%, ליתר דיוק – 26.58%, וזה כאשר כל שנה התקציב הולך וגדל, הולך וגדל, ואילו התקציב לחרדים הולך וקטן, הולך וקטן, משנה לשנה, עד שבשנה זו הוא נעלם לגמרי.

משולם נהרי: מישהו אמר שהוא מסתתר באיזה מקום, כמובן, לא תחת שמו, תחת שם אחר, שנקרא "תרבות יהודית וציונית", ומחר עוד יפנו ליועץ המשפטי לממשלה ויבקשו לברר מה הכוונה, לתת פרשנויות, ולדעת אם זה עונה על הקריטריונים או לא עונה על הקריטריונים, ואולי צריך קריטריונים, ואולי נשיב לכם את זה לתקנה.

משולם נהרי: כמובן, הכול בשם היועץ המשפטי לממשלה.

משולם נהרי: דוגמה נוספת – פעולות לקידום החינוך העל-יסודי, מה שנקרא הפנימיות החרדיות.

משולם נהרי: בספטמבר 1999 פניתי ליועץ המשפטי לממשלה והתרעתי על הקיפוח בתקציב הפנימיות.

משולם נהרי: הוכחתי לו, שתלמידי החינוך הכללי, הממלכתי, זוכים לתקצוב של למעלה מפי ארבעה מאלה שבחינוך החרדי.

משולם נהרי: טענתי בפניו, שזוהי אפליה משוועת, העומדת בניגוד מוחלט לעקרון השוויוניות, שהינו מאושיות השיטה המשפטית, והיועץ המשפטי לממשלה עומד על משמרתו מאז ומתמיד.

משולם נהרי: משרד החינוך היה מודע לפער הזה, ובמקום לתקן את המעוות בספר התקציב הוא העדיף, כמו תמיד, לעשות זאת בהשלמת החסר התקציבי, כמובן, באופן חלקי מהרזרבה, על-ידי פניות במרוצת השנה למשרד האוצר ולוועדת הכספים.

משולם נהרי: התקיים דיון אצל היועץ המשפטי לממשלה, ישבו כל המומחים, ישבו פקידי האוצר, ישבו משפטנים, ישבו אנשי משרד החינוך – מי לא היה שם באותן ישיבות ארוכות שדנו בהן בנושא תקציב הפנימיות ואם באמת המגזר החרדי מקופח.

משולם נהרי: בסיכום דיון שם, ואני קורא מתוך סיכום דיון שהועבר ליועץ המשפטי לממשלה, כתוב: ראוי – – – להנחות את משרדי האוצר והחינוך לפעול מיידית לסילוק הפער התקציבי הרלוונטי הקיים בתקציב המדינה לשנת 1999 בין סיוע המדינה לאחזקת תלמיד בפנימייה ממלכתית/ממלכתית-דתית במסגרת האגודה לקידום החינוך ובין סיוע המדינה לאחזקת תלמיד בפנימייה חרדית במסגרת מת"ן.

משולם נהרי: על-פי הוראתו של היועץ המשפטי – – –

דוד טל: אני מבקש לסיים.

נסים דהן: אדוני, תן לו לדבר.

נסים דהן: הוא דווקא מדבר לעניין.

דוד טל: כן.

דוד טל: אבל, אדוני, אני צריך לדאוג שכולם יקבלו באופן שוויוני את הזמן שמגיע להם.

משולם נהרי: אנחנו מדברים על שוויוניות, שוויוניות בתקציב.

משולם נהרי: התקיים דיון, ובסופו של דבר שר האוצר, עם אגף התקציבים, בעקבות פנייתו של היועץ המשפטי, בדקו את הנושא והחליטו, שב-1999, במהלך השנה, כבר יושלם התקציב החסר בסך 19 מיליון, ולתקציב 2000 יוסיפו לבסיס כ-19 מיליון.

משולם נהרי: בשנה שעברה עמד כאן שר האוצר בדיונים על התקציב ואמר: אנחנו הולכים להוסיף 19 מיליון.

משולם נהרי: הוא לא אמר 20, הוא לא אמר 25, הוא אמר 19 מיליון, מפני שכך הנחה אותו הדרג המקצועי, אגף התקציבים, על-פי תחשיב מדוקדק לתלמיד, על-פי ועדת-לאור, כפי שמגיע ומה שצריך להגיע לכל תלמיד במדינת ישראל.

משולם נהרי: וכך הוא עמד פה על הדוכן ואמר: אני מוסיף עוד 19 מיליון לבסיס.

משולם נהרי: והנה עינינו רואות שאין.

משולם נהרי: שוב לקח את הכסף הזה, שוב הפך אותו לבן-ערובה, שוב הפך אותנו לבני-ערובה.

משולם נהרי: הכסף הזה לא קיים, לא נמצא.

משולם נהרי: לזה קוראים שוויון ולזה קוראים יושר, הגינות; הקול קול יעקב והידיים ידי עשיו.

משולם נהרי: דוגמה אחרונה, קצרה, היא של "מעיין החינוך התורני".

משולם נהרי: אני לא רוצה להיכנס לשאלה אם קיים חסר תקציבי או לא.

משולם נהרי: לכך יש דרגים מקצועיים – אנשי משרד החינוך, שהם מומחים לזה, ואנשי האוצר.

משולם נהרי: ישבו יחד ויראו אם חסר או לא חסר וכמה חסר.

משולם נהרי: אבל אני מדבר על הסכמים, על כיבוד הסכמים, על כאלה שכל הזמן טוענים שאנחנו לא עומדים בהסכמים, שאנחנו מפירים הסכמים, שאנחנו מבקשים לפתוח הסכמים.

משולם נהרי: אנחנו מדברים על ההסכם הראשון, שבו כתוב שהפריסה של הגירעונות תהיה במשך שנתיים.

משולם נהרי: כתוב שם: עד ליום 31 במרס 2001 סך של 6 מיליוני שקלים חדשים; עד ליום 1 בספטמבר 2001 סך של 7 מיליוני שקלים חדשים; עד ליום 31 במרס 2002 סך של 5 מיליוני שקלים.

משולם נהרי: עד ל-15 בדצמבר 2002 סך של 6 מיליוני שקלים חדשים.

משולם נהרי: כלומר, 24 מיליון שקלים שמגיעים לרשת בגין גירעונות.

משולם נהרי: איפה הכסף הזה?

משולם נהרי: מתי יביאו אותו?

משולם נהרי: מתי יביאו את הכסף הזה?

משולם נהרי: בתקציב 2001 יש 13 מיליון שקלים, ואנחנו דנים על תקציב 2001 – 13 מיליון שקלים על-פי ההסכם.

משולם נהרי: למה הם לא נמצאים בספר התקציב?

משולם נהרי: למה אנחנו צריכים להיכנס לדיונים?

משולם נהרי: למה אנחנו צריכים לעמוד בפתח ועדת הכספים ולהתחנן על נפשנו ולהצטייר כמי שלא עומדים בהסכמים וללכת לתקשורת ולהתחיל להסביר את עצמנו ולהצטייר כסחטנים?

משולם נהרי: אני אומר לכם, שאני בוש ונכלם.

משולם נהרי: שנה אחרי שנה מציירים אותנו כסחטנים, ואני לא מבקש דברים שלא קיימים.

משולם נהרי: אני אומר: אל תעזור לי, אבל אל תפגע בי, אל תיקח את מה שמגיע לי, אל תשדוד אותי.

משולם נהרי: את זה אנחנו מבקשים, זה כבר לא שוויון אפילו.

משולם נהרי: תתנהגו אתנו כבני-אדם, וזה לא קורה.

משולם נהרי: לכן אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, אני אמליץ לחברי להתנגד לתקציב, שהוא מבייש ומשפיל.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל קליינר.

דוד טל: אחריו – חברי הכנסת נסים דהן ורן כהן.

מקסים לוי: – – –

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי, אתה כבר נשאת דברים, נכון?

דוד טל: אז אתה לא רשום.

רחבעם זאבי: – – –

דוד טל: אדוני, אני אמון על השוויון בין חברי הכנסת.

דוד טל: אני לא יכול לתת לו פריווילגיה רק כיוון שהוא חבר שלי.

דוד טל: אני לא יכול לעשות את זה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, מסתבר שיש גם חברי כנסת שבאים לשמוע.

מקסים לוי: למה אדוני היושב-ראש – – –?

דוד טל: כי בכתב יד רשום אצלי מקסים לוי.

דוד טל: אני זוכר את הנאום של אדוני אתמול.

דוד טל: חבר הכנסת קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש – – –

רחבעם זאבי: יש לו רגישויות מיוחדות בנושא החברתי.

דוד טל: אם נגיע לשם שלו, ואם זה עולה בקנה אחד עם התקנון, אאפשר לו לדבר.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

מיכאל קליינר: תודה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני יומיים עמד ראש הממשלה על הדוכן והודיע, שלא ייתן לפלסטינים פרס על אלימות.

מיכאל קליינר: אבל מסתבר שברק עדיין מבדיל בין פלסטינים אזרחי ישראל לבין פלסטינים שאינם אזרחי ישראל.

מיכאל קליינר: לפלסטינים אזרחי ישראל הוא דווקא מתכונן להעניק פרס גדול מאוד.

מיכאל קליינר: 4 מיליארדי ש"ח יקבלו פלסטיני ישראל מתנה על פגיעה בנפש והשחתת רכוש – –

מוחמד כנעאן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיכאל קליינר: – – על זריקת אבנים – – –

דוד טל: רגע, רגע, רגע.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אני רוצה להבהיר חד-משמעית, שאני לא אתן – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה הוא משקר?

דוד טל: אתה רוצה לתת לי לדבר?

דוד טל: אני אומר את דברי ולאחר מכן אני אעשה את מה שבסמכותי לעשות.

דוד טל: אני רוצה לומר לכם, אני לא אתן בשום פנים ואופן שתהפכו את המליאה לשוק.

דוד טל: המליאה ריקה, ניתן לכל אחד לומר את דברו ושלום על ישראל.

דוד טל: כל ניסיון להפריע למהלך הישיבה ייתקל בהתנגדות שלי, ואני אסיק את המסקנות מהר מכפי שכל אחד מכם חושב.

דוד טל: אני אומר את לכם את הדברים האלה כדי – – –]

מוחמד כנעאן: – – –

דוד טל: לא, לא, חבר הכנסת כנעאן, כשאני מנהל את הישיבה אני לא אתן לך לעשות את זה.

דוד טל: אנחנו צריכים להוריד פה אוקטבות, עד כמה שניתן.

דוד טל: אני לא אתן לאיש, לא לו ולא לכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכול מתחיל אתו.

מיכאל קליינר: לא נוח לכם לשמוע את האמת.

דוד טל: חבר הכנסת דהאמשה, אם אדוני יעמוד פה ויאמר רק מה שחבר הכנסת קליינר רוצה לשמוע, אולי תוכלו להגיע להסכמה.

דוד טל: אבל היות שאתה רוצה לומר מה שחבר הכנסת קליינר לא אוהב לשמוע, והוא רוצה לומר מה שאתה לא אוהב לשמוע, אז ניתן לכל אחד לומר את דברו.

דוד טל: הוא יעשה את זה בצורה תרבותית – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בלי שקר, בלי הסתה.

דוד טל: – – ולאחר מכן תהיה לך אפשרות להגיב.

דוד טל: אבל אני אומר לכם, שלא תבינו אותי שלא כהלכה.

דוד טל: אני אסיק את המסקנות חד-משמעית ומהר.

דוד טל: בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, 4 מיליארדי ש"ח יקבלו פלסטיני ישראל מתנה על פגיעה בנפש והשחתת רכוש, על זריקת אבנים וחסימת צירים, על מהומות ושרפת יערות, על עידוד אחיהם הפלסטינים מיש"ע למלחמה בישראל, על הסתה נגד ישראל, על קריאות עידוד ל"חיזבאללה" ולנסראללה, על בנייה בלתי חוקית שיטתית, על רמיסת הדמוקרטיה ושלטון החוק ביד גסה.

מיכאל קליינר: 4 מיליארדי ש"ח מעניק ברק במסגרת התקציב של השנה הקרובה לאוכלוסייה הערבית בישראל.

מיכאל קליינר: אין לי שום דבר, אדוני היושב-ראש, נגד ערביי ישראל שנאמנים למדינת ישראל כמדינה יהודית.

מיכאל קליינר: אם אפשר היה לזהות אותם בקרב האוכלוסייה ולעודד אותם כלכלית, אותם ערבים שנאמנים לישראל כמדינה יהודית, הייתי שמח.

מיכאל קליינר: אבל כולם צריכים לדעת, ש-4 מיליארדי השקל האלה יעודדו מגזר של אנשים שחבר הכנסת דהאמשה אמר בריאיון ל"מעריב" לפני שבועיים, כי רבע מהם שואפים להרוג ביהודים ולחסל את מדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: זה שקר.

מיכאל קליינר: למה לא הכחשת?

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שקר.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מוחמד כנעאן: אבל זה שקר.

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

דוד טל: אני מבקש לעזוב את אולם המליאה.

מוחמד כנעאן: – – –

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, אני מבקש לעזוב את אולם המליאה.

דוד טל: התריתי בכם, הזהרתי אתכם.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, נאמר כאן שדברי אינם אמינים.

דוד טל: סדרן, תוציא בבקשה את חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מיכאל קליינר: אני מודיע כרגע לך, חבר הכנסת דהאמשה, שאם תביא לי את עיתון "מעריב" עם הריאיון שלך לפני שבועיים ותוכיח לי שהדברים לא נאמרו, אני אתנצל במליאה.

מוחמד כנעאן: זה שקר.

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, אני מבקש ממך.

דוד טל: (חבר הכנסת מ' כנעאן יוצא מאולם המליאה.)

מיכאל קליינר: אבל אתה יודע שהם נאמרו ולא הכחשת אותם.

מיכאל קליינר: 20% עד 25% מערביי ישראל, אמרת אתה בריאיון ל"מעריב", רוצים להרוג ביהודים ולהחריב את מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שקר גס.

דוד טל: חבר הכנסת דהאמשה.

מיכאל קליינר: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: לא, אני לא יכול לתת לך, לא.

דוד טל: בשום פנים ואופן לא.

מיכאל קליינר: שיביא את העיתון מהספרייה.

מיכאל קליינר: לך תביא את העיתון, נראה אותך.

דוד טל: חבר הכנסת קליינר, לא.

דוד טל: בלי אידיאולוגיה.

מיכאל קליינר: הוא אומר שאני משקר.

דוד טל: אתה תגיד את מה שאתה חפץ לומר.

דוד טל: אם הוא יגיד, אני אעיר לו את מה שאני צריך להעיר לו.

רחבעם זאבי: למה אין פה אף שר?

דוד טל: אני אפשרתי לשרה לצאת לפרק זמן קצוב, מטעמים אישיים.

מיכאל קליינר: רבע מהערבים בישראל שואפים להרוג ביהודים ולחסל את מדינת ישראל.

מיכאל קליינר: אגב, לי ברור שמדובר בחלק רחב יותר.

מיכאל קליינר: אני הייתי אומר אפילו חלק הארי.

מיכאל קליינר: מדינת ישראל תממן את מתקן המים בפורידיס, כדי שהפלסטינים המתגוררים שם לא יתייבשו במהלך זריקת האבנים וחסימת ואדי-עארה.

מיכאל קליינר: זה ההיגיון של אהוד ברק.

דוד טל: עבד-אלמאלכ – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דוד טל: עבד-אלמאלכ – – –

מיכאל קליינר: זה ההיגיון של אהוד ברק.

דוד טל: לא, אני לא מתכוון לאפשר לך יותר מכך.

דוד טל: די.

דוד טל: אפשרתי לך פעם ועוד פעם ועוד פעם.

דוד טל: זה פרלמנט.

דוד טל: אפשר להעיר הערת ביניים ועוד הערה, אבל אי-אפשר – – –

מיכאל קליינר: אני יודע שזה לא נעים לשמוע.

מיכאל קליינר: אז ברק הולך לתת להם 4 מיליארדים.

מיכאל קליינר: טוב, תמיד אמרו שיש לו יכולת אנליטית שופרא דשופרא.

מיכאל קליינר: אבל, מסתבר שלא רק ברק סובל מיכולת אנליטית מוגזמת.

מיכאל קליינר: אני לא יכול להתעלם מהחוק המטורף של חבר הכנסת הלפרט, שעבר היום בכנסת, בסיוען של סיעות האיחוד הלאומי והליכוד.

דוד טל: והדתיים גם.

מיכאל קליינר: ערפאת אמר:

מיכאל קליינר: אנחנו ננצח את ישראל באמצעות הרחם של האשה הפלסטינית.

מיכאל קליינר: ועכשיו הליכוד והאיחוד הלאומי מציעים לו אפידורל כלכלי ועוזרים לו לממן את חזונו.

מיכאל קליינר: הליכוד איבד היום את זכותו המוסרית להציג אלטרנטיבה לשלטון.

מיכאל קליינר: איך יכולים הליכוד והאיחוד הלאומי לעמוד כאן, להתנגד להעברת 4 מיליארדים למגזר הערבי ובאותה נשימה לעודד ילודה פלסטינית?

מיכאל קליינר: איך יכולים מי שיוצאים חוצץ נגד זכות השיבה, לעודד ילודה פלסטינית, שתערער את המאזן הדמוגרפי בתוך מדינת ישראל ותאיים על המשך קיומה של ישראל כמדינה יהודית?

נסים דהן: – – –

דוד טל: חבר הכנסת דהן.

מיכאל קליינר: תקציב 2001 הוא תקציב הפוזל לקול הערבי; הצעת החוק של הלפרט היא תקציב הפוזל לקול החרדי.

מיכאל קליינר: אבל שניהם מעודדים בסיכומו של דבר את האוכלוסייה הפלסטינית העוינת בתוך מדינת ישראל.

מיכאל קליינר: בכסף הזה אפשר היה לשפץ את התשתיות בשכונת-התקווה, בשכונת-הארגזים, ביפו ובבת-ים, כדי שתושביהן לא יטבעו בגשמים.

מיכאל קליינר: אפשר היה לעודד תעסוקה בפריפריה על-ידי השקעה מסיבית בתשתיות.

מיכאל קליינר: עושה רושם, שמי שנתן להם רובים, ממשיך לתת להם תקציבים.

נסים דהן: אני מתנצל, אדוני היושב-ראש, אם הפרעתי לך.

דוד טל: לא, זה בסדר כל זמן שזה במסגרת סבירה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, ברוכה הבאה, סליחה שלא ראיתי אותך – – –

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, בבקשה, אתה יכול להיכנס.

נסים דהן: היום נגולה חרפה מעל מדינת היהודים.

נסים דהן: חבר הכנסת קליינר, בדיוק הפוך, אני רוצה לברך את יוזמי החוק ואת אלה שהובילו לקבלתו.

נסים דהן: דווקא ביום סמלי זה, שאנחנו דנים בו על התקציב, בושה וכלימה למדינת ישראל שחוק כזה לא היה בה ב-50 השנים האחרונות, שהוא לא חלק מתקציב המדינה הלאומי.

נסים דהן: הרי על מה אנחנו דנים?

דוד טל: בן-גוריון הגה אותו, אבל המפא"יניקים דרסו אותו.

נסים דהן: אני עוד זוכר את הצילומים של השיקים של 100 לירות, שבן-גוריון שלח לכל אמא שנולד לה הבן השלישי או הרביעי, אינני זוכר מאיזה מספר.

מיכאל קליינר: אז זה היה ליוצאי צבא.

מיכאל קליינר: אז זה היה ליוצאי צבא בלבד.

נסים דהן: במדינה דמוקרטית לא ייתכן שתהיה אפליה של יוצאי צבא או לא יוצאי צבא בהחזקת הילדים.

נסים דהן: ילד הוא ילד הוא ילד הוא ילד.

נסים דהן: ילד לא צריך להיענש על זה שאולי ההורים שלו עשו טעות על-פי הבנתך, שהביאו אותו לעולם.

נסים דהן: לפי הבנתי הם לא עשו טעות, הם עשו מצווה גדולה.

נסים דהן: אבל, גם לפי הבנתך שהם עשו טעות, הוא לא צריך להיענש על זה.

נסים דהן: הוא לא צריך לחיות בעוני.

נסים דהן: 40,000 ילדים חיים בעוני במדינת ישראל – – –

דוד טל: לא, 40,000 ילדים יעלו מתחת לסף העוני.

נסים דהן: 40,000 ילדים יעלו מתחת לקו העוני.

נסים דהן: אז על מה אתה צועק?

נסים דהן: נכון, ידידינו הערבים הפלסטינים שגרים בתחומי מדינת ישראל זכאים לזכויות האלה, והם אזרחי מדינת ישראל.

נסים דהן: הם יפירו חוק בדברים אחרים?

נסים דהן: יש חוק במדינת ישראל.

נסים דהן: אם הם יפירו חוק, כמו שיהודי מפר חוק ונענש, גם אם ערבי יפר חוק הוא ייענש.

נסים דהן: אני מקווה שהמשטרה באמת תאכוף את החוק בכל מדינת ישראל.

נסים דהן: קראנו אתמול, שיש מקומות שהמשטרה לא נכנסת אליהם כלל.

נסים דהן: פורסם בכל כלי התקשורת, שיש עוד ערים ערביות שהמשטרה לא נכנסת אליהן.

נסים דהן: אני קורא למשטרה להיכנס לכל רחוב ולכל פינה ולאכוף את החוק בכל מדינת ישראל, ולא משנה אם אלה יהודים או ערבים.

נסים דהן: כמו שאנחנו רוצים שחוק משפחות ברוכות ילדים יחול גם על יהודים וגם על ערבים – יש גם חובות וגם זכויות.

נסים דהן: אבל, לא על זה רציתי לדבר בכלל.

נסים דהן: עכשיו מתקיים דיון בתקציב, וחבר הכנסת קליינר דחף אותי בפתח דברי לנושא הזה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשאנחנו באים לדון על התקציב, אני בכוונה, אף שעשיתי שיעורי בית והכנתי כמה מספרים מדהימים, אני לא רוצה להיכנס לפרטים פה, במליאה.

נסים דהן: את זה נעשה בוועדת הכספים, ואני מציע לכם לעקוב.

נסים דהן: אני לא רוצה להיכנס לפרטים ופרטי פרטים.

נסים דהן: אני רוצה לדבר על הדיון העקרוני, על המקרו, איך בנוי תקציב המדינה לשנת 2001?

נסים דהן: על-פי המספרים ועל-פי ניתוח הנתונים, משרד האוצר בנה את תקציב 2001 לא כתקציב כלכלי, בוודאי לא כתקציב שוויוני.

נסים דהן: הוא בנה אותו כך: איך הוא מעביר אותו מול חברי הכנסת.

דוד טל: זה חמור מאוד, אדוני סגן שר האוצר לשעבר.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, זה חמור וחצי כפל כפליים.

דוד טל: מאוד מאוד חמור.

נסים דהן: חמור מאוד מאוד כפל כפליים, וכל מלה חמורה שתגיד, אני אסכים אתך.

נסים דהן: משרד האוצר לא בנה תקציב מקצועי.

נסים דהן: אני אומר את זה בוודאות גמורה.

נסים דהן: אלה שמכירים אותי מוועדת הכספים יודעים, שכשאני אומר, אני יודע מה שאני אומר.

נסים דהן: הוא בנה את התקציב בצורה של איך אפשר יהיה להעביר אותו מול חברי הכנסת הספציפים, הנמצאים היום בכנסת.

נסים דהן: לחלק מחברי הכנסת הוא דחף עז.

נסים דהן: חלק הוא לקח כבני-ערובה.

נסים דהן: לחלק מחברי הכנסת הוא נתן דמי לא יחרץ – – –

מוחמד כנעאן: את ש"ס.

דוד טל: עד כדי כך?

נסים דהן: לידיעתך, את ש"ס הוא לקח דווקא כבני-ערובה.

נסים דהן: דמי לא יחרץ דווקא הוא נתן לך.

נסים דהן: אז הייתי מעדיף שתבדוק את המספרים.

מוחמד כנעאן: כבר בדקתי.

דוד טל: למפד"ל הוא הכניס עזים.

נסים דהן: דמי לא יחרץ בתקציב המדינה, שום תקציב מקצועי.

נסים דהן: שר האוצר, ידידי, שאני מעריך, הייתי הסגן שלו כמעט שנה ועבדנו בהרמוניה מלאה.

נסים דהן: ייאמר לשבחו שעבדנו בהרמוניה מלאה.

נסים דהן: הוא נתן לי סמכויות ותפקדתי במשרד כסגן שר עם הסמכויות שהוא נתן לי בכל דבר ועניין.

נסים דהן: הוא התייעץ אתי, ודיברנו הרבה על תקציב המדינה.

נסים דהן: אמרתי לו מתוך ידידות: הפקידות הובילה אותו באף ונתנה לו עצות של המן – – –

דוד טל: מאוד חמור.

נסים דהן: – – – עצות אחיתופל, שלא נובעות משיקולים כלכליים אלא משיקולים פסיכולוגיים, שלא קשורים בכלל למקצוע של משרד האוצר.

נסים דהן: אם משרד החינוך היה מגיש תקציב כזה, הייתי אומר: אולי.

נסים דהן: יש שם כל מיני פסיכולוגים וכל מיני פארה-רפואיים שנותנים עצות איך להשפיע על בני-אדם.

נסים דהן: משרד האוצר, שאמור להגיש תקציב כלכלי מקצועי, שבא לשרת את הצרכים הכלכליים ואת חלוקת הנטל על אזרחי המדינה לפי משרדי הממשלה, מגיש תקציב שכל-כולו אומר, איך משפיעים על חברי הכנסת להצביע בעד, וזה לא חשוב מה כתוב במספרים.

נסים דהן: זה חמור מאוד, אדוני היושב-ראש.

נסים דהן: זה חמור מאוד, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: אמרתי כבר שלוש פעמים שזה חמור.

דוד טל: אם צריך לומר בפעם הרביעית, אומר שזה חמור שבעתיים.

נסים דהן: לכן, אני מציע לחברי הכנסת לדחות את התקציב בשתי ידיים, להחזיר לאוצר את כל הקופסה הזאת, שאין בה כלום חוץ מניירות ומספרים שלא כתובים אפילו בסדר הנכון.

נסים דהן: לא כתובים בסדר הנכון, לא כתובים במשרד הנכון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עבדו על זה בשבתות.

נסים דהן: בשביל זה הם לא מצליחים.

דוד טל: אדוני, יש לך עוד כמה שניות.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

רחבעם זאבי: הוא מדבר טוב.

דוד טל: הוא לא מדבר טוב, הוא מדבר טוב מאוד, זו הבעיה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אתה גוזר עלי לסיים, אומר עוד שני משפטים, ברשותך.

דוד טל: שני רעיונות.

נסים דהן: שני רעיונות.

נסים דהן: מי שהספיק להתבונן באותה קופסה כחולה מבין שאין בה שום דבר.

נסים דהן: גברתי השרה, אין בקופסה הזאת כלום.

נסים דהן: אפילו עלייך עבדו, ואת יודעת זאת.

יולי תמיר: דווקא משרד הקליטה יצא לא רע, אבל על העולים עבדו במשרדים האחרים, ועל כך אני מצירה מאוד.

נסים דהן: זו בדיוק הבעיה שרציתי לומר.

נסים דהן: תודה שעזרת לי.

נסים דהן: זו אחת הדוגמאות שרציתי להביא.

נסים דהן: כולם בטוחים שתקציב העולים נמצא במשרד הקליטה.

נסים דהן: כשמגיעים לפרק משרד הקליטה, לכאורה זה נראה בסדר.

נסים דהן: אני אומר לכם, שתקציב העולים האמיתי בכלל לא נמצא במשרד הקליטה.

נסים דהן: כולנו יודעים, שמעבר לסל הקליטה, שכתוב במשרד הקליטה, ושם פחות או יותר לקחו נתונים של 55,000 עולים לשנה – אני לא יודע, הלוואי שיהיו – שאר קליטת העולים האמיתית בשוק העבודה, בשוק החינוך, בדיור לא נמצא במשרד הקליטה בכלל.

נסים דהן: אתן דוגמה, תקציב לתרבות.

נסים דהן: כולם היו בטוחים שהתקציב לתרבות נמצא במשרד החינוך.

נסים דהן: אני מודיע לכם שהתקציב לתרבות לא נמצא במשרד החינוך, אל תחפשו אותו שם.

נסים דהן: פיזרו אותו בארבעה משרדים, ואף אחד לא יודע מה נעשה – ככה חושבים, חברי הכנסת מטומטמים.

נסים דהן: הציון שמשרד האוצר נותן לחברי הכנסת – אנשים שלא מבינים, שאפשר לעבוד עליהם, שאפשר למכור להם כמעט כל דבר.

נסים דהן: רק מה, תבנה את זה בצורה כזאת שלכל אחד יש איזה אינטרס באיזה מקום ואז תתפוס אותו באוזניים.

נסים דהן: תדחו את ספר התקציב, תחזירו אותו לאוצר.

נסים דהן: יביאו ספר תקציב כראוי למדינת ישראל בשנות האלפיים, תקציב מקצועי, שבא לתת פתרונות לכל האוכלוסייה, ולא בנוי לפי המצב וההרכב של חברי הכנסת באותו רגע ובאותה שעה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, אדוני, על ההבהרות שהבהרת לחברי הכנסת, וגם לשרה יולי תמיר, שיושבת כאן אתנו.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת אמנון כהן.

דוד טל: גברתי, לא ניתן לעשות דבר סביב שולחן הממשלה?

אמנון כהן: לא מתייעצים אתם, אדוני היושב-ראש.

יולי תמיר: יש מסורת ארוכת שנים שבה תקציבי הקליטה מחולקים בין המשרדים השונים.

יולי תמיר: כידוע לאדוני, להעביר תקציב ממשרד למשרד זה עוד יותר קשה מאשר לקבל כסף מהאוצר.

דוד טל: לא נכון לרכז את זה במקום אחד תחת מי שאחראי לזה, שיהיו לו גם הסמכות וגם האחריות לזה?

יולי תמיר: הוויכוח הזה מתנהל מיום שקם משרד הקליטה, ושר הקליטה לא מצליח לעשות את השינוי הזה.

יולי תמיר: המצב באמת קטסטרופלי, כי העולים נפגעים.

יולי תמיר: התקציב של משרד הקליטה גדל, אבל בסך הכול התקציבים ירדו בגלל פגיעה – – –

דוד טל: אם גברתי תעזור לנו פה בהצבעה, סביר להניח שחברי הכנסת, יחד עם גברתי, ידחו את הצעת התקציב.

יולי תמיר: אני לא מהמצביעים בבית הזה.

דוד טל: שכחתי את זה.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

דוד טל: חמש דקות.

דוד טל: אמנון כהן (ש"ס): בפתח דברי אני רוצה לומר לשרת הקליטה, שהיא יכולה להיעזר בחברי מש"ס בתחום עלייה וקליטה, תחום מאוד חשוב.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השרה, כמדי שנה בשנה מוגש תקציב השנה על בסיס התקציב של השנה הקודמת בהפחתות ובתוספות שמצויות בשולי התקציב ובהחלטות הממשלתיות הכוללות תיקוני חוקים ותקנות חדשות.

דוד טל: אנו רואים עוד הפעם קובץ חוקים בחוק ההסדרים שרוצים להעבירם כמחטף ללא דיון מעמיק בוועדות הכנסת.

דוד טל: בתקציב 2001 ציפיתי לראות שינויים מהותיים, מתן מענים לחברה הישראלית להיחלץ ממצב מאוד מורכב ובעייתי, ובעיקר שיושם בו הדגש על השקעות בתשתית ובחינוך.

דוד טל: התקציב שהונח על שולחן הכנסת הוא הגדול ביותר שהוגש אי-פעם – 245.8 מיליארד שקל.

דוד טל: משמעות הדבר, צמיחה של 4% במקום 5%, צמצום של 1% עקב המהומות.

דוד טל: יותר ממגזר אחד יחשוב שהוא נפגע בתקציב הזה, ונושא זה יעלה פה כמה פעמים לדיונים.

דוד טל: כמו בכל שנה אנחנו נעסוק שוב ושוב בבעיית הקרקעות, בבעיית הכפרים הלא-מוכרים, בשילוב משרות בכל רמה שהיא במגזר הממשלתי והציבורי, בהשוואת תקציבים, בשיפור מערכות חינוך ובכל הנושאים האחרים.

דוד טל: ברצוני למנות כמה תחומים שבהם תקציב זה עומד לפגוע בצורה קשה ביותר – בראש ובראשונה במובטלים.

דוד טל: אני רוצה להדגיש, כי גם השנה נתוני האבטלה הם במגמה מדאיגה – 8.4% מובטלים, ולא מצאנו אפילו פתרון חלקי לבעיות של המובטלים.

דוד טל: קיווינו, ציפינו ועדיין אנו מצפים מהממשלה למענה על בעיה כאובה זו ולקידום פתרונה לקראת שנת 2001.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החלשים ביותר בחברה ישלמו את המחיר, כי מי לא יכול למצוא עבודה ומי מובטל הרבה זמן?

דוד טל: העולים החדשים, כמובן, נשים ותושבי הפריפריה, האוכלוסיות החלשות ביותר.

דוד טל: צריכים לבנות את התקציב בצורה שתיתן מענה לעיירות הפיתוח.

דוד טל: דהיינו, הקמת מפעלים שייתנו פתרון של תעסוקה לתושבי האזור.

דוד טל: במקביל יש לבנות תוכנית משולבת להכשרת עובדים מבחינה מקצועית לעבודה במפעלים אלה, וגם תעסוקה לעולים חדשים על מנת לשלב אותם בקהילה.

דוד טל: כך ניתן יהיה למגר באותה עיירת פיתוח את בעיית האבטלה.

דוד טל: בנוסף, יש להפנות חלק מהתקציב לבניית דירות ציבוריות לנזקקים, לעולים חדשים ולקשישים אשר להם תנאי מגורים קשים, אותם קשישים שמרביתם חולים.

דוד טל: היכן הגדלת קצבת הזיקנה?

דוד טל: אין אף סעיף המדבר על חיזוק ותקצוב בתי-חולים ממשלתיים, ואין הגדלת תקציב בסל הבריאות.

דוד טל: קיוויתי בשנת התקציב הקודמת כי הדברים ישתנו עד לשנה זו, אך דבר לא נעשה.

דוד טל: מה בדבר הגדלת תקציבי רווחה – אלימות במשפחה, ילדים ונוער, שיקום חולי נפש, חינוך לגיל הרך, ודבר שלא פחות חשוב – סיוע לסטודנטים.

דוד טל: לא מצאנו פתרון כמעט לשום בעיה במדינתנו, אלא נהפוך הוא, הדברים אף הוחרפו.

דוד טל: אני תפילה וגם תקווה, שהשנה יעלה בידינו לנתב את התקציב אל המקורות הנכונים, ואבקש להביא לשינויים את שצוין לעיל עוד לפני ההצבעה בקריאה ראשונה.

דוד טל: אם שר האוצר לא ייקח לתשומת לבו את הצרכים המתבקשים, אזי נדאג, אני וחברי בוועדת הכספים, לשנות את סדרי העדיפויות ולדאוג לכך שהתקציב יהיה צודק יותר וייתן מענה על הצרכים האמיתיים של החברה הישראלית.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת החלטות ועדת האתיקה מיום ב' בחשוון התשס"א, 31 באוקטובר 2000, בנושאים: היעדרות חברי הכנסת מישיבות הכנסת בכנס החורף התש"ס; השתתפותם של חברי כנסת חקלאים בדיוני ועדת הכספים בהצעת חוק עיגון ורישום זכויות חקלאים בקרקע.

ד' לב: תודה.

דוד טל: תודה, אדוני סגן המזכיר.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

דוד טל: חמש דקות.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התכוונתי לדבר באופן ענייני ומקצועי על נושא התקציב, אבל דבריו של חבר הכנסת קליינר ושל חברים אחרים אתמול לא משאירים לי ולחברי אפשרות כזאת, אלא עלי להתייחס לדברים האומללים, לגישה האנטי-אנושית, לגישה ששוללת מאזרחי המדינה את זכותם בתקציב המדינה.

מוחמד כנעאן: זו גישה שגובלת בגישה פאשיסטית, אנטי-דמוקרטית, שלא תואמת את מגילת העצמאות שעליה נשענים חבר הכנסת קליינר וחבריו; היא אפילו לא נשענת על תורתו של ז'בוטינסקי, שהוא כל כך מתלהב ממנה.

נסים זאב: הלוואי שהיית מקבל את תורת ז'בוטינסקי, הייתי מאוד שמח.

מוחמד כנעאן: לכן אני לא יודע באיזו תורה הוא מאמין.

מוחמד כנעאן: הדברים שלו אפילו פוגעים באמונתו בתורת ישראל.

מוחמד כנעאן: אני לא מאמין שאדם שמאמין אומר את הדברים שהוא אמר מעל דוכן זה.

מוחמד כנעאן: הדברים שלו גובלים בהסתה לרצח.

מוחמד כנעאן: הוא האשים את חברי, חבר הכנסת דהאמשה, בדברים שהוא לא אמר אותם, וזאת לא הפעם הראשונה.

מוחמד כנעאן: כשמדברים על הסתה, זאת ההסתה חסרת הגבול, חסרת האחריות של קליינר ושל דומיו.

מוחמד כנעאן: אני רוצה שהוא יתייחס עניינית לתקציב ויראה אם יש אוכלוסייה במדינת ישראל שנגרם לה נזק והיא יוצאת דפוקה בהשוואה לכל האוכלוסיות, לכל המגזרים, יותר מהאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב זה לא חדש, כי ברק מזמן שכח את האוכלוסייה הזאת.

מוחמד כנעאן: אבל אני מתפלא על חבריו לממשלה, על מי שעדיין חושבים שהם יונים ומעוניינים בשוויוניות, על כך שהם מאפשרים שתקציב כזה יונח על שולחן הכנסת.

מוחמד כנעאן: קראתי כמה סעיפים של כמה משרדים, ולא רק שאין תוספת, אלא יש ירידה, שתגביר את האבטלה במגזר הערבי; שלא תביא לשוויון בחינוך, לא בחינוך הרגיל ולא בחינוך המיוחד; גם לא בתשתיות, שהן בלאו הכי גרועות מאוד.

מוחמד כנעאן: אני שואל, גברתי השרה, מהן החלטות הממשלה.

מוחמד כנעאן: ריבונו של עולם, הממשלה מחליטה ולא מקיימת החלטות.

מוחמד כנעאן: הרי הכירו לפני כמה שנים, בזמן ממשלתו של רבין ז"ל, וגם בזמן נתניהו, בכמה יישובים ערביים.

מוחמד כנעאן: הכירו בתשעה יישובים ערביים, אבל זה עדיין רק על הנייר.

מוחמד כנעאן: בפועל המצב שלהם קריטי, הוא מתחת לאדמה; לא מתחת לקו העוני, אדוני, מתחת לאדמה.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת היא, עד מתי?

מוחמד כנעאן: אולי החברים שואלים, למה כל הזעם הזה וכל התסכול הזה יצאו בחודש האחרון.

מוחמד כנעאן: בגלל אותה מדיניות, בגלל החרפה שהאוכלוסייה הערבית מרגישה אותה.

מוחמד כנעאן: ובא קליינר ומדבר על 4 מיליארדי שקלים.

מוחמד כנעאן: איפה הם בתקציב?

מוחמד כנעאן: אולי הם בכיס של קליינר, אבל לא בתקציב המדינה ולא בכיסם של הערבים.

מוחמד כנעאן: דיברו על 4 מיליארדים לארבע שנים.

מוחמד כנעאן: הם מהווים 0.22%, אדוני היושב-ראש, מכלל התקציב.

מוחמד כנעאן: על מה מדברים?

דוד טל: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה אמרה 0.4%.

מוחמד כנעאן: היא מדברת על כלל התקציב, לא על 4 מיליארדי השקלים.

מוחמד כנעאן: היא מדברת על כלל התקציב למגזר הערבי, אבל היא לא עשתה חישוב נכון, וזה פחות מזה בהרבה.

נסים זאב: אבל זה רק התוספת, זה לא התקציב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה תקציב רגיל.

מוחמד כנעאן: אם חבר הכנסת נסים זאב וחבריו היו בודקים איך ניתנים 4 מיליארדי השקלים, למה הם מחולקים, היו רואים שהם לא תוספת משמעותית.

מוחמד כנעאן: זאת לא הדרישה שלנו, זה לא השוויון המיוחל.

מוחמד כנעאן: לא בזה נמנע את התסכול ואת החרפה ואת האי-שוויון ואת האי-דמוקרטיה נגד האוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: לכל יפי הנפש שדיברו בזמן האחרון בתקשורת ואיימו ודיברו נגד חברי הכנסת הערבים ונגד האוכלוסייה הערבית: האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, ובראשה חברי הכנסת וחברי ועדת המעקב – אנחנו נמשיך באופן עקבי להיות דבקים בעמדות שלנו, בעקרונות שלנו למען שוויון זכויות לאוכלוסייה הערבית שאנחנו מייצגים אותה במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: אנחנו נמשיך לתבוע הקמת ועדת חקירה ממלכתית, ולא ועדת בדיקה, כפי שמינה ברק.

מוחמד כנעאן: אם לממשלה אין מה להסתיר, תחקור את כל היהודים והערבים כאחד, וכל מי שאחראי יישא באחריות.

מוחמד כנעאן: לנו אין מה להסתיר.

מוחמד כנעאן: לסיום, אדוני היושב-ראש, הנהגת המגזר הערבי עשתה את המוטל עליה וקיבלה במליאה, בכובד ראש, החלטות אמיצות שלא עלו בקנה אחד עם הלכי הרוח במגזר הערבי, אבל למרות זאת קיבלו החלטות.

מוחמד כנעאן: אבל הממשלה לא עשתה דבר למען הרגעת הרוחות, למען החזרת המצב לקדמותו.

מוחמד כנעאן: אני מזהיר מכאן את אהוד ברק ואת ממשלתו:

מוחמד כנעאן: אם לא תעשו את המוטל עליכם, אני חושב שתהיו במצב קשה יותר.

מוחמד כנעאן: דיברתם על נתניהו ועל הימין ועל הליכוד, ואתם רוצים להפחיד את המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: מה ההבדל?

מוחמד כנעאן: אפילו בתקופתו של נתניהו המצב היה יותר טוב.

נסים דהן: בפעם הבאה תצביעו נתניהו.

מוחמד כנעאן: אותם יונים, אותה מפלגה היתה צריכה להתבייש.

מוחמד כנעאן: אותו שמאל שמדברים עליו צריך להתבייש ממה שהוא עשה עד היום.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת כנעאן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד טל יבוא ויאמר את דבריו.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שוב אנחנו חוזרים, כמו בכל שנה, לריטואל קבוע שבו אפשר לראות במשך השנה את חברי הכנסת יושבים, מחוקקים חוקים שהם סבורים שנכון לחוקק אותם, ובאים פקידי האוצר ובהינף קולמוס מוחקים חוק כזה או חוק אחר.

דוד טל: מחקו לנו הרבה חוקים, או דחו את ביצועם.

דוד טל: אני רוצה להודיע מכאן לשר האוצר, שוועדת העבודה והרווחה מהיום ואילך לא תקבל כל פנייה של האוצר או של מי שהוסמך על-ידי האוצר לדחות את תחולת מועד תחילת החוק למועד שיאוחר מחודש ינואר.

דוד טל: אני אשתדל בכל כוחי לעשות כך בכל החוקים.

דוד טל: אנחנו מחוקקים חוק, והם מתחננים ומתרפסים ומתפלשים בעפר ומבקשים שתחולת החוק תידחה מחודש מאי השנה לחודש ינואר בשנה הבאה, ועל-ידי כך הם מצליחים להגיע למצב שהם מכניסים אותו חוק בחוק ההסדרים, מתוך תקווה שהוא יבוטל.

דוד טל: כך הם עשו השנה לחוק חברות כוח-אדם, שהשקיעו בו הרבה מאוד עמל, וכך עשו להרבה חוקים אחרים.

דוד טל: אני חושב שזה לא דמוקרטי ולא נכון, גברתי השרה, ואני מקווה שתעבירי מכאן את הדברים העקרוניים האלה לשולחן הממשלה, על כך שבית-המחוקקים מחוקק ולאחר מכן כל העמל יורד לטמיון, רק משום שפקידי האוצר סבורים שכך נכון.

דוד טל: מי שמחוקקים את החוקים ומי שצריכים לקבוע את סדר העדיפויות במדינת ישראל הם לא פקידי האוצר, ויהיו בכירים כאשר יהיו, אלא חברי הבית הזה, שנשלחים ביום פקודה, אחת לארבע שנים לבחירות – היום, לצערי, אחת לשנתיים, שלוש שנים – והם צריכים לתת דין-וחשבון לבוחר.

דוד טל: לצערי, אדוני היושב-ראש, אפשר לומר תלי תלים של דברים, ובזמן שהוקצב לי אני רוצה לגעת בכמה דברים.

דוד טל: הצעת התקציב לשנת 2001 מלמדת על המשכיות במדיניות הפיסקלית המצמצמת, שמסרבת לראות בתקציב כלי להגברת השיתוף של כל הישראלים בצמיחה ולהתמודדות משמעותית עם הפערים החברתיים הגדולים.

דוד טל: מדבר אתנו השר בייגה שוחט על צמיחה במדינה ואני תמיד שואל, היכן הצמיחה?

דוד טל: יכול מאוד להיות, שהצמיחה נמצאת אי-שם בעשירונים העליונים, בהיי-טק, אבל היא לא מחלחלת, היא לא יורדת עד למטה, עד לאחרון אזרחי מדינת ישראל, וזה לא נכון, לא ראוי שכך יהיו פני הדברים.

דוד טל: כל זמן שכל האזרחים במדינת ישראל לא שותפים בצמיחה הזאת, דינה של הצמיחה – יש לי גם השגות לגבי צורת החישוב של הצמיחה, לא נראה לי הגיוני שיש צמיחה בימים שכאלה.

דוד טל: כל זמן ששוק הנדל"ן הוא על הפנים, כפי שאומרים החברים, וכל עוד שוק הנדל"ן לא יתעורר, אני סבור שהצמיחה היא לא צמיחה, יכול להיות שהיא צניחה אבל לא צמיחה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, ששר האוצר מנסה להתהדר בכך שהוא השקיע השקעות בחינוך, בתשתיות, אבל כשהולכים לבדוק אילו השקעות יש בחינוך או בתשתיות, אתה רואה השקעה מזערית, קטנה מאוד, העיקר לומר: הגדלנו.

דוד טל: אבל בכמה הגדלנו תשתיות וחינוך, את זה לא אומרים לנו.

דוד טל: מי שיסתכל, יראה קיצוצים גדולים ברוחב התקציב ותוספות זעירות מאוד, ועליהן הוא מסתמך ואומר: הגדילו.

דוד טל: ועדת העבודה והרווחה, בשבתה כוועדת חקירה פרלמנטרית, דנה בנושא יישומו של חוק ביטוח בריאות ממלכתי, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: לצערי, הממשלה דרסה פעם אחר פעם ברגל גסה את החוק שהיא מדברת עליו כל הזמן, ואדוני יודע בוודאי, שהממשלה חייבת לדון בנושאים שכאלה, והיא לא דנה בהם עד שנזקקו אנשים לבג"ץ, אשר הורה למדינה לדון בנושא הזה.

דוד טל: המדינה זלזלה גם בבג"ץ ולא דנה בזה עד שפניתי בכמה מכתבים.

דוד טל: בפעם האחרונה שקיבלתי מכתב נאמר לי, שכאשר הממשלה דנה על תקציב הבריאות בתקציב המדינה, היא דנה על יישום חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

דוד טל: הזלזול של הממשלה הזאת בכל הקשור לבריאות, לעבודה, לרווחה, יחזור אליה כבומרנג.

דוד טל: אני מודיע לכם מעל הדוכן הזה, שלא יבוא אלי בייגה וגם לא איש מהאוצר ויבקשו לעצור חוקים כאלה ואחרים.

דוד טל: תפקידם של חברי הכנסת לחוקק חוקים.

דוד טל: אם הם יסברו שנכון להצביע בעד, האחריות מוטלת עליהם, אבל הסמכות היא גם שלהם לחוקק את החוקים, ולא פקידי האוצר יחוקקו לנו את החוקים ויקבעו לנו את סדר העדיפויות.

דוד טל: לצערי, חוקקנו חוק, לדעתי חשוב ממדרגה ראשונה, שיקום פגועי נפש בקהילה.

דוד טל: האוצר מוציא את החוק הזה ולא רוצה לתקצב אותו.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, כל מי שמכיר פגוע נפש יודע באיזו עוגמת נפש כרוך כל הנושא של הפגועים הללו.

דוד טל: ועדת העבודה והרווחה, יחד עם חברים אחרים, מצאה לנכון לחוקק את החוק הזה, שקובע בעצם איזה סל לפגועים אלה.

דוד טל: וברגל גסה האוצר מוחק, דוחה את החוק הזה ולא מביא אותו לכלל יישום.

דוד טל: אני דורש כאן פעם אחר פעם, וגם בפעם הזאת, שלסל הבריאות יהיה עדכון אוטומטי כך שלא ניזקק לא לפקיד כזה ולא לפקיד אחר, שברצונו יוסיף כספים לסל הבריאות וברצותו יוריד כספים.

דוד טל: כולנו משלמים מס בריאות, והוא גבוה; יש כאלה שבעבורם הוא כבד מנשוא.

דוד טל: אבל המדינה משחקת בכסף הזה כפי שהיא רוצה.

דוד טל: כולם צריכים לדעת, שכספי בריאות שגובים מאתנו צריכים ללכת רק לבריאות ולא לדברים אחרים, חשובים ככל שיהיו.

דוד טל: אם רוצים, אפשר לבטל את מס הבריאות, יעבירו זאת למס הכנסה, ואז הממשלה תתבע את סדר העדיפויות שלה מאוצר המדינה.

דוד טל: אבל, ברגע שיש מס בריאות, כסף שהוקצה לבריאות, שנגבה בעבור בריאות, צריך ללכת רק לבריאות ולא לדבר אחר.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, כפי שחברי הזכירו כאן, אני סבור, שבכל הנוגע לאלימות במשפחה, האוצר צריך לתגבר את הנושא, ואפילו להוסיף לפנימיות ולאבחון למפגרים.

דוד טל: אני רוצה להודות מכאן לאנשי "מרכז אדוה", לד"ר שלום סבירסקי ולגברת ברברה סבירסקי, על עבודה נפלאה שהם עושים בעזרתם לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת במחקרים שהם עושים, שעומדים להם ככלי עזר בעבודתם.

דוד טל: דבר אחרון, אני רוצה להזכיר, שירותי הרווחה ברשויות המקומיות קורסים.

דוד טל: הזכרנו את זה פעם, הזכרנו זאת שוב, ועוד פעם דנו בנושא הזה, ולצערי משרד ראש הממשלה עד היום נמנע מלהתייחס התייחסות רצינית לדבר הזה, אנשי האוצר התעלמו בוודאי מהדבר הזה.

דוד טל: ביום מן הימים, כשהעסק יתפוצץ ואנשים כבר לא יוכלו לשאת זאת, נבוא כולנו כאן ונאמר: לא ידענו.

דוד טל: אני אומר לאנשי האוצר: דעו לכם שאנחנו יושבים על חבית חומר נפץ; כל שירותי הרווחה כמעט בכל הרשויות המקומיות קורסים, ואם לא ניתן את דעתנו שעה אחת קודם כדי לדאוג לנושא הזה, כדי שנוכל לתקצב את הנושא הזה כפי שצריך לתקצב אותו, אנחנו נישא במחיר, והמחיר יהיה יקר.

דוד טל: ולסיום, בשבוע הבא תעמוד על סדר-היום שלנו הצעת חוק בדבר מענק חג, האומרת בעצם להקציב 250 שקלים לכל נתמכי הביטוח לאומי בהבטחת הכנסה או בגמלה כזאת או אחרת.

דוד טל: אני לא חושב, אדוני היושב-ראש, שזה יקר, זה לא הרבה כסף – 250 שקלים פעם אחת בראש השנה ופעם אחת בפסח.

דוד טל: הדבר יכול לתרום במשהו לאותם אנשים שמקבלים הבטחת הכנסה או גמלה כזאת או אחרת מהביטוח הלאומי, ואני מצפה מאוד שחברי חברי הכנסת ייתנו את ידם לאישורו של החוק הזה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, אדוני, גם משום שאדוני החליף אותי על כיסא היושב-ראש וגם משום שאפשר לי לומר את דברי – וצמצמתי, אדוני.

ראובן ריבלין: בדיוק סיימת את הזמן שהוקצב לרשותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתייחס מאוד ברצינות להצעת התקציב הזאת, כי יש לי הרגשה שזה ישרת אותנו ולא רק את הממשלה הקיימת.

ישראל כץ: אני מקווה מאוד, שהתקציב הזה, במתכונת כזאת או אחרת, יצטרך לשרת ממשלה ראויה יותר, שתדאג בצורה שנראה לי ולחברים רבים כאן, לרוב הבית בעצם, שהיא יותר מתאימה לנהל את מדינת ישראל.

ישראל כץ: לממשלה הזאת, כפי שהוכח גם היום בהצבעה, אין רוב בכנסת בנושא מאוד מרכזי של תקציב של מאות מיליוני שקלים.

ישראל כץ: מעבר לחשיבות של החוק עצמו ומגוון הדעות כלפיו, ממשלה אחראית ושר אוצר אחראי, שהצעת חוק כזאת עוברת בניגוד לדעתם, היו מתפטרים.

ישראל כץ: שר אוצר אחראי ומוסרי, וראש ממשלה שהבטיח להתייחס בעיקר לנושאי פנים – כבר שכחנו את ההבטחות, ומזמן לא ראינו איזו דאגה בעניין – ודאי שהיה צריך להסיק מסקנות.

ישראל כץ: אבל לאור ההתנהגות שלו גם בתחומים אחרים, לא מפתיע שיצר ההישרדות גובר אצלו גם על נושא האחדות וגם על נושא הציבוריות והמחויבות לציבור.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, הסתכלתי על התקציב לגופו של עניין.

ישראל כץ: הגשתי כמה חוקים, כמו החוק למתן הטבות במס לתושבי באר-שבע והנגב, החוק למתן הטבות לתושבי קריית-שמונה והצפון, החוק למען עיגון זכויות החקלאים בקרקע וחוקים אחרים.

ישראל כץ: אני לא מבין למה הממשלה לא יכולה, דרך התקציב, לאמץ את החוקים האלה, לתמוך בהם מראש ולהיטיב עם אותם אזורים, בדרך כלל מרוחקים, שזקוקים לתמיכה.

ישראל כץ: למה הכול צריך להיות פוליטי?

ישראל כץ: למה הכול צריך להיות בעסקאות של 4 מיליארדים עם המגזר הערבי, חצי מיליארד עם המגזר הזה – ואני אגע במגזר מאוד חשוב בהקשרים אלה, אדוני היושב-ראש, של הסדרים.

ישראל כץ: זו ממשלה שאין לה תכנון, אין לה ראייה רחבה של מה שקורה במדינה, והיא פועלת כמו סירה, דוגית ששטה ומתנודדת ללא כיוון, כל פעם זורקים איזה שק, כמה מאות מיליוני שקלים, עשרות מיליונים, מיליונים בודדים, כדי לנסות לצוף ולשרוד.

ישראל כץ: אבל, יש דבר אחד שאף ממשלה בראשות השמאל לא שוכחת לעולם.

ישראל כץ: אני שולח את היד הישר לערימה הגדולה של התקציב, אדוני היושב-ראש, מוציא את ספר משרד החקלאות ופיתוח הכפר, מדפדף ומגיע לסעיף – הנה הספר הזה, אגב, דומה מאוד לשנה שעברה, שקיצצו בהרבה תחומים חשובים, מגיע לסעיף: הסדרים למגזר החקלאי.

ישראל כץ: הרי מדברים כל פעם, תוקפים אותך ואת חבריך, גם היום, אגב, על זה שאתם נאבקים לתת הטבות למגזרים חלשים – – –

דוד טל: אנחנו כבר פגענו, אנחנו אשמים בכול.

דוד טל: עדיין לא האשימו אותנו בתאונות דרכים, אבל חוץ מזה – בכול.

ישראל כץ: אני, אדוני היושב-ראש, רוצה להראות לך עד איפה מגיעה הצביעות בזה שכותבים: הסדרים למגזר החקלאי, תמיכות.

ישראל כץ: כתוב: 505 מיליון ו-881,000.

ישראל כץ: המגזר החקלאי פרוס בכל הארץ, ואז אתה נכנס ומסתכל ואתה רואה: מושבים – 8 מיליונים ו-990,000.

ישראל כץ: כל חצי המיליארד – לקיבוצים.

ישראל כץ: הכול הולך לקיבוצים.

ישראל כץ: זאת אומרת, עוטפים את זה, קוראים לזה מגזר חקלאי, ופתאום חצי מיליארד תוספת, חצי מיליארד שקל מחיקת חובות, נוסף על 17 מיליארד שקל שמחקו כבר חובות, וכל שנה נותנים כאן חצי מיליארד שקל וזה כבר הסדר משלים נוסף שבא במקום הקרקעות שהם התחייבו לתת.

ישראל כץ: כלומר, יש כאן ממשלה וראש ממשלה, שגם בשנה שעברה כשהתרעתי על זה וגם השנה הוא נותן כחצי מיליארד שקל לקיבוצים.

ישראל כץ: האפליה היא גם בתוך המגזר החקלאי.

ישראל כץ: יש הרבה יותר מושבים שמקבלים 8 מיליונים מול חצי מיליארד – – –

דוד טל: זה היה 480 מיליון, זה לא היה חצי מיליארד שקל.

דוד טל: בשנה שעברה זה היה 480 מיליון.

ישראל כץ: כן, כן, אבל יש עתודה של כ-6 מיליונים, הסדר קיבוצים – 5 מיליונים – – –

דוד טל: זה כסף קטן, זה לא – – –

ישראל כץ: האמן לי, כחצי מיליארד שקל, בדקתי את המספרים.

ישראל כץ: מסתבר שאפשר לקצץ בבריאות ולא לקיים הבטחות בחינוך ולהשאיר את הזקנה השוכבת בנהרייה בבית-החולים, או אם היא נפטרה – אז להטיל עליה מסי ירושה, כמו שמתכננים.

ישראל כץ: אפשר להפר את כל ההבטחות, אפשר לעשות כל דבר בצורה עקומה, אבל דבר אחד נותר קבוע.

ישראל כץ: אותם חיילי בחירות, פוליטרוקים של הממשלה הזאת, שעומדים בצמתים ומפעילים את המשאבים שלהם בכל מערכת בחירות כחיילים בצבאו של ברק, כמו המגזר הערבי, המגזר הקיבוצי – הם מקבלים את התגמול, ולא מקבלים, אדוני היושב-ראש, כדי שיהיו יותר ילדים בקיבוצים, נאמר.

ישראל כץ: יכול להיות שהיה טעם לעודד, יכול להיות שהיה טעם לעודד אחיזת יתר בקרקע.

ישראל כץ: הם מקבלים את זה על חובות העבר, וכולנו יודעים ושמענו על הפסדים בבורסה.

ישראל כץ: ברובם אלה לא חובות שנבעו מחקלאות; היו כאן הפסדים בבורסה, היו מעשי שחיתות, אנחנו זוכרים את פרשת דוד בלס, אנחנו זוכרים את מפעלי תפן, כל הדברים, כל השיטה הזאת, הקומוניסטית הזאת, שקרסה, משולמת על חובות עבר, ואגב, זה לא נגמר.

ישראל כץ: רוצים מעבר לסכום הזה עוד להביא סכומים נוספים, וכשאני מבקש לתת לקריית-שמונה עדיפות על פני הסביבה, עדיפות על פני מרכז הארץ בצורה משמעותית – שר האוצר מתווכח: אין לי.

ישראל כץ: ולנגב, שהוא הבטיח וראש הממשלה הבטיח לסייע – אין לו.

ישראל כץ: וליישובים שיושבים נצורים ביהודה ובשומרון ובחבל עזה וסופגים כדורים וטרור תחת ידה הרכה של הממשלה הזאת – גם כן אין, ומתקשרים מרבבה וממקומות אחרים ומרימונים ואומרים שלקחו להם את שני השומרים שהיו להם שם כדי לאבטח אותם.

ישראל כץ: אבל חצי מיליארד שקל, נוסף על כל חובות העבר, כ-17 מיליארד, להכניס את זה בתקציב, ברמייה הייתי אומר, לתת לזה כותרת מטעה – ודאי וודאי שיש לממשלה.

ישראל כץ: אנחנו בוודאי עוד נדון בשאר פרטי התקציב, אדוני היושב-ראש – –

דוד טל: תודה.

ישראל כץ: – – אבל צריך באמת בבית הזה, ואתה כיושב-ראש הישיבה בוודאי צריך להיות אחד האנשים המרכזיים שיעשו את זה, אחד מיושבי-הראש הקבועים, להוקיע את הדבר הזה ולהוקיע את המצב שבו על רקע פוליטי מובהק מעדיפים ומפלים לטובה על פני אחרים בצורה בולטת מגזר מקורב פוליטית.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת רחבעם זאבי, ואחריו – חבר הכנסת אלכסנדר צינקר וחבר הכנסת צחי הנגבי וחבר הכנסת אלסאנע וחבר הכנסת לנדאו וחבר הכנסת לפיד וחבר הכנסת גאגולה וחבר הכנסת ליצמן וחבר הכנסת הירשזון וחברי הכנסת שמואל הלפרט ורחמים מלול וסילבן שלום ונסים זאב ודני נוה ותאופיק חטיב, ראובן ריבלין ואופיר פינס-פז.

דוד טל: חברי הכנסת ראובן ריבלין וחבר הכנסת פינס-פז יתחילו את הדיון עוד טרם ההצבעה – אם תיקבע.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, בבקשה.

צחי הנגבי: אפשר לעבור להצבעה כבר.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, ועדת הכנסת, ברוב הקואליציוני שקיים בה ובעזרת נותני רשת מגן, אישרה את הפטור מחובת הנחה של חוק התקציב והחוקים הנלווים אליו, וזוהי שערורייה שכך דנה הכנסת בנושא חשוב כל כך.

רחבעם זאבי: נותנים לנו את זה יומיים לפני הדיון, אף אחד לא מספיק לקרוא את זה, לכולם יש מה להגיד, אבל באופן לא מבוסס ולא אחראי, ואנחנו מסכימים עם זה שהממשלה מעבירה חוק תקציב, אחד מהחוקים הכי חשובים, אולי הכי חשוב, שהבית הזה צריך לתת את דעתו עליו, במהירות.

רחבעם זאבי: ראו את ההתעניינות בדיון הזה: אף שר מהממשלה לא נוכח פה.

רחבעם זאבי: חברי הכנסת עצמם רובם אינם בבית עוד, הדיון הוא לא דיון, והתקציב יעבור כי יש מכונת הצבעה קואליציונית, ואם היא לא מספיקה בגודלה ובהיקפה, קונים קולות נוספים.

רחבעם זאבי: ועולם כמנהגו נוהג.

רחבעם זאבי: אני לא יכול להסכים עם הדריסה הזאת של הכנסת ושל הדמוקרטיה.

רחבעם זאבי: זה דבר מצחיק.

רחבעם זאבי: לפיכך אני אנצל את הזמן העומד לרשותי להערות על חוכמת המלחמה של הממשלה והעומד בראשה.

רחבעם זאבי: שלשום הפגיזו מסוקי צה"ל בטילים את מפקדות ה"תנזים" ברמאללה, בשכם ובח'אן-יונס.

רחבעם זאבי: לפני כן הם ירו לעברם באש מקלעים, כדי לרמוז לפורעי ה"תנזים" שנמצאים בהן: כדאי לכם לעזוב את המקום.

רחבעם זאבי: לא זכור לנו, כי רוצחי ה"תנזים" הזהירו את קורבנותיהם שבהם עשו לינץ' אכזרי.

רחבעם זאבי: הם לא חסו על היהודים שנפלו בידיהם, אז מדוע אנחנו חסים עליהם?

רחבעם זאבי: אבל, אני מבקש לברך את צה"ל על שתקף סוף-סוף את מפקדות ה"תנזים", וזאת לאו דווקא מפני שהוגשמה בכך הצעתי, שהשמעתיה בשער בת רבים, אלא מפני שזוהי הדרך הנכונה להגן על היהודים.

רחבעם זאבי: כאשר ערפאת בחר את שכונת גילה בדרום ירושלים כיעד לצליפות ליליות, הוא ידע שיישוב פרזות ישראלי הוא הבטן הרכה של ישראל.

רחבעם זאבי: השכונה הזאת אינה ממוגנת, ותושביה לא הוכנו למלחמה כזאת, והם אינם דומים לתושבי פסגות.

רחבעם זאבי: ערפאת ידע גם את כללי המשחק שגזר ברק על צה"ל, שלפיהם אין ליזום פעולות, צריך להגיב רק למקורות האש, צריך להזהיר אותם מראש, להימנע מנפגעים בצד השני.

רחבעם זאבי: כבול בהנחיות האומללות האלה, הביא צה"ל לפאתי שכונת גילה שני טנקים, שכל יתרונם הוא העלאה זמנית של מורל תושבי השכונה.

רחבעם זאבי: המאפיינים של טנק הם יכולת של תנועה ואש, ולאלה אין מקום במדרון הדרומי של שכונת גילה.

רחבעם זאבי: אומנם הטנקים ירו לפעמים, אבל בזהירות, בתחילה רק לעבר שדה פתוח – ל"שומקום".

רחבעם זאבי: את הבעיה הם לא פתרו, והערבים המשיכו לירות, והיהודים המשיכו לפחד, וברק המשיך להזהיר.

רחבעם זאבי: אמרנו אז, שהגנה על שכונת גילה לא חייבת להיות דווקא מול בית-ג'אלה.

רחבעם זאבי: מדוע אנחנו משחקים לפי תכתיבים שלהם – בבחירת הגזרה, בבחירת מועד הפעולה, בשיטת הלחימה?

רחבעם זאבי: אם הם יורים על שכונת גילה, ואנחנו לא רוצים לפגוע בבית-ג'אלה מפני שהיא נוצרית ברובה ומפני שפגיעה בה תביא לחללים אזרחים רבים – דרך אגב, דבר שערפאת מעוניין בו – הרי אנחנו צריכים להכות במפקדות ה"תנזים" והמשטרה בכל מקום.

רחבעם זאבי: ענו לנו, שכך נרחיב את החזית ונגרום להסלמה.

רחבעם זאבי: אלה שאמרו כך, חשבו על כך עוד לילה ועוד לילה – והורו את צה"ל לאמץ את ההצעה לתקוף במקומות אחרים את מפקדות ה"תנזים".

רחבעם זאבי: בתחילת ההתפרעויות של אינתיפאדת אל-אקצא אמרנו שצריך להתחיל ליזום ולא רק להגיב; אמרנו שחייבים ליטול את היוזמה לידינו.

רחבעם זאבי: לא שעו לנו עד אתמול-שלשום, כאשר התבשרנו ששר הביטחון – אם יש כזה – והמטכ"ל סיכמו לעבור ליוזמה שלנו בניהול המלחמה.

רחבעם זאבי: בוקר טוב, אהוד.

רחבעם זאבי: במשך ימים רבים תקפו הערבים את מוצב צה"ל-מג"ב בצומת נצרים ואת כלי הרכב בציר קרני–נצרים.

רחבעם זאבי: הצענו להוריד את בתי "התאומים" של ה"פתח", שחלשו על המוצב ונבנו נגד המוסכם.

רחבעם זאבי: הצענו לגלח את כל התכסית משני צדי הציר הזה – בתים, עצים, עמדות-ירי.

רחבעם זאבי: ענו לנו בהבעת פנים האומרת שאנחנו מדברים שטויות, אבל אחרי שבועיים עשו בדיוק את מה שהצענו.

רחבעם זאבי: יש באמתחתנו הצעות רבות נוספות, אבל ברק מחרים אותן ואותנו.

רחבעם זאבי: מסתבר שלא כל החוכמה והניסיון המבצעי והתבונה המדינית הוענקו בבית-הילדים של קיבוץ משמר-השרון.

רחבעם זאבי: תודה.

דוד טל: תודה, חבר הכנסת גנדי.

דוד טל: חבר הכנסת אלכסנדר צינקר, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת צחי הנגבי.

אלכסנדר צינקר: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שלשום הונח התקציב על שולחן הכנסת, וכעת אנו כבר דנים בתקציב לקראת קריאה ראשונה.

אלכסנדר צינקר: מישהו רוצה לומר שניתן בתוך יום אחד ללמוד את תקציב המדינה?

אלכסנדר צינקר: האם תקציב המדינה זה דבר כל כך פשוט?

אלכסנדר צינקר: כדי שהדיון בתקציב לא יהפוך לסדרה ארוכה של נאומים פוליטיים שאינם קשורים בתקציב – וזה מה שאנחנו רואים היום – הכנתי תיקון לחוק-יסוד: משק המדינה.

אלכסנדר צינקר: בתיקון זה אני מציע לממשלה להגיש את הצעת חוק התקציב עד סוף חודש יולי, ולא עד סוף חודש אוקטובר, כפי שקורה היום.

אלכסנדר צינקר: כך נוכל ללמוד את הצעת התקציב ולדבר עליה ביתר רצינות.

אלכסנדר צינקר: במדינות רבות, למשל בארצות-הברית, בחודש נובמבר, כאשר אנחנו רק מתחילים לדון בתקציב, הוא כבר מאושר באופן סופי.

אלכסנדר צינקר: אני מתכוון להביא את התיקון בקרוב לקריאה טרומית ומקווה כי כל חברי הבית יתמכו בו.

אלכסנדר צינקר: אם נקבל את הצעת התקציב לפני הפגרה ויהיו לנו כמה חודשים כדי לעיין בה ולהבהיר את הדברים הלא-ברורים בשיחות עם השרים והמומחים, נוכל אולי להפוך את ההצבעה על התקציב בקריאה ראשונה למשהו רציני יותר.

אלכסנדר צינקר: בנוגע לתקציב עצמו – באופן כללי התקציב לשנת 2001 דומה מאוד לתקציב של שנת 2000.

אלכסנדר צינקר: בעיקרון הקונספציה לא השתנתה.

אלכסנדר צינקר: על כן התקציב של שנת 2001 לא תוכנן כתקציב לשנת בחירות, אך התקציב הזה גם לא כל כך מתאים למצב הנוכחי במשק ולמצב הביטחוני.

אלכסנדר צינקר: סיעת הבחירה הדמוקרטית לא תמכה בתקציב של שנת 2000.

אלכסנדר צינקר: הסיבה העיקרית לכך היתה חוסר תשומת לב לבעיות ולצרכים של העולים באותו תקציב.

אלכסנדר צינקר: אומרים לנו, שבתקציב המוצע יש שינויים חיוביים כלשהם בכיוון זה.

אלכסנדר צינקר: בעיון בספרי התקציב לא מצאתי דבר, למעט שינויים קוסמטיים בתקציב של משרד הקליטה.

אלכסנדר צינקר: הדבר, כמובן, אינו מספק אותנו.

אלכסנדר צינקר: את הדרישות שלנו בתחום ההגנה הסוציאלית לעולים בכלל ובתחום הדיור הציבורי בפרט, הגשנו לשר האוצר, לשר השיכון ולשרת הקליטה.

אלכסנדר צינקר: אנו דורשים התחלה מיידית של בניית דיור ציבורי לעולים כבר בשנת 2001.

אלכסנדר צינקר: כמו כן – וזה אף חשוב יותר – אנו דורשים הקמתה של ועדה מיוחדת לדיור ציבורי לעולים, אשר תגבש ותגיש לממשלה את התוכנית לבנייה מסיבית של דיור ציבורי לנזקקים.

יולי תמיר: חבר הכנסת צינקר, אנחנו הגשנו בקשה "צנועה יחסית", של 580 מיליון שקל, למשרד האוצר, בתיאום עם משרד השיכון, לבנייה לעולים.

יולי תמיר: הבקשה הזאת לא נענתה, אבל נעשתה עבודה מאוד יסודית, עם הכנה של תשתית, של תוכנית.

יולי תמיר: הכול קיים – – –

דוד טל: גברתי השרה, יש איזו בקשה שנענית על-ידי השרה?

יולי תמיר: כן, אני מוכרחה להגיד שיש.

אלכסנדר צינקר: גם אנחנו רוצים חצי מיליארד לזה וגם עוד תוספת של מיליארד.

יולי תמיר: משרד האוצר נענה לבקשתנו – – –

דוד טל: תני לי דוגמה, למשל, שהאוצר נעתר לבקשתכם, משהו בסדר גודל כזה כמו שגברתי אומרת – 300 מיליון, 400 מיליון או 500 מיליון.

דוד טל: אני לא מדבר על מיליונים קטנים.

יולי תמיר: בספר התקציב, לבסיס משרד הקליטה, היתה תוספת של 116 מיליון שקל.

יולי תמיר: זה מתפזר על צרכים של תעסוקה, יוזמות, חינוך וכו'.

יולי תמיר: בנוסף קיבלנו עוד הבטחה לתוספת תקציבית של קרוב ל-200 מיליון לטובת דיוני התקציב עם משרד האוצר.

דוד טל: קיבלתם הבטחה?

אלכסנדר צינקר: אבל לגבי דיור יש רק מקבצי דיור וזהו.

יולי תמיר: השאלה החשובה ביותר, השאלה של דיור, שהיא גם השאלה היקרה ביותר, אני מסכימה עם חבר הכנסת צינקר וחבר הכנסת נודלמן, לא נענתה.

דוד טל: אני מודה לך.

אלכסנדר צינקר: מבחינה טכנית אפשר לומר שהתקציב סביר.

אלכסנדר צינקר: בכל אופן, לא נראה לי שהוא יביא אסון על המשק.

אלכסנדר צינקר: יש בו ובחוק ההסדרים אפילו כמה צדדים חיוביים.

אלכסנדר צינקר: עם זאת, יש בחוק ההסדרים כמה הוראות שלא מתקבלות על הדעת, כגון ההוראה המקפיאה את התיקון האחרון לחוק קבלני כוח-אדם לשנה נוספת.

אלכסנדר צינקר: לסיכום אני רוצה לומר, ששרי הממשלה יודעים את כל הדרישות שלנו והכדור נמצא כעת בידי הממשלה.

אלכסנדר צינקר: אם הממשלה תמלא אחר הדרישות שלנו ותתייחס ברצינות מספקת לבעיות העולים – נתמוך בתקציב.

אלכסנדר צינקר: אם לא – לא נוכל לתמוך בו.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת צחי הנגבי, ואחריו – חברי הכנסת טלב אלסאנע, עוזי לנדאו וטומי לפיד.

צחי הנגבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: הצעת התקציב, אדוני היושב-ראש, ראויה לביקורת חריפה מסיבות רבות, בעיקר על רקע המישור החברתי.

צחי הנגבי: נהוג לומר עליה בלקסיקון הפרלמנטרי ששגור בבית הזה, שאין בה בשורה, אין בה מענה על כמיהתם של מגזרים חלשים בחברה הישראלית, שסוף-סוף תביא ממשלה לבית הזה הצעת תקציב שמגלה רגישות חברתית של ממש.

צחי הנגבי: אבל, ההגדרה הסטרילית הזאת, שחוזרת מדי תקציב וכל אופוזיציה משתמשת בה כלפי כל ממשלה, איננה חזקה מספיק, כי לא מדובר פה בתקציב רגיל של ממשלה רגילה.

צחי הנגבי: מדובר בתקציב שהוא התקציב הראשון של ממשלה, שזכתה בבחירות האחרונות כמעט אך ורק על רקע הבטחותיה המפליגות חסרות התקדים בתחום החברתי ובתחום הכלכלי.

צחי הנגבי: זהו התקציב הראשון, שמוכן כל-כולו על בסיס האסטרטגיה הכלכלית הטהורה של הממשלה הנוכחית, תקציב שכבר אי-אפשר לומר עליו, כפי שאמרו על התקציב הקודם – שמענו אז את אנשי האוצר מתגוננים במבוכתם כי רבה, שבסך-הכול מדובר על תקציב שהוכן על בסיס פועלה, הנחות היסוד שלה, מחדליה והישגיה של ממשלת הליכוד.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, כאן כבר מדובר בתקציב נטו ברק, תקציב נטו של ממשלת השמאל.

צחי הנגבי: זהו המבחן המעשי המובהק הראשון של ממשלה שהרעיפה על ראשו של כל בוחר ובוחר, באמצעות תשדירי בחירות מגמתיים מקצועניים שנועדו לומר לו: לך, אישית, יש מה להרוויח, אם אתה תצביע בעבורנו.

צחי הנגבי: אנחנו פונים אל הארנק שלך, ולא רק אל הרגש ולא רק אל השכל – אל הארנק ממש, אל הפחד של המובטל שרוצה לקום סוף-סוף בבוקר עם עבודה חדשה בלב, אל 300,000 כאלה.

צחי הנגבי: זוכרים את הססמאות המפורסמות נגד ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו: למה שתישאר לו עבודה, אם לכם אין עבודה?.

צחי הנגבי: אותם מובטלים נותרו במובטלותם, ובא התקציב הזה ואין הוא מעניק להם שמץ של תקווה שמשהו עתיד להשתנות בשנה הקרובה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לדון בפרטי פרטיו של התקציב הזה.

צחי הנגבי: הדבר הזה בוודאי יקרה במהלך הדיונים הנוספים, אם התקציב הזה יעבור את המשוכה הראשונה.

צחי הנגבי: אני רוצה להתייחס לנושא שהוא לא רק תקציבי – הוא גם תקציבי, אבל הוא ביטחוני, מדיני וגם מוסרי – וזאת העובדה שהממשלה מוסיפה להעביר בעצם הימים האלה, וכמה שזה אבסורדי זהו המצב, עשרות מיליוני שקלים בחודש לרשות הפלסטינית על בסיס הסכמים שחלפו מן העולם ואין בהם שום תוקף עוד.

צחי הנגבי: היא ממשיכה להעשיר את קופתה – – –

דוד טל: אדוני, הדברים האלה בדוקים?

צחי הנגבי: בדוקים.

צחי הנגבי: לא הפסיקו ולו לרגע אחד ולא הורידו ולו שקל אחד מתקציב של עשרות מיליוני שקלים בחודש שמועבר לחשבון הרשות הפלסטינית על בסיס הסכמי אוסלו.

צחי הנגבי: זה לא ייאמן.

צחי הנגבי: אני אומר את זה לאזרחים, והם לא מאמינים.

צחי הנגבי: אבל, זה מה שקורה בפועל, ורואים את זה גם בהצעת התקציב.

ראובן ריבלין: ג'יבריל רג'וב יהיה מאוד במצוקה – –

צחי הנגבי: כן.

צחי הנגבי: הקזינו עכשיו יצא.

ראובן ריבלין: – – כי יש לו הרבה הוצאות והקזינו לא פועל.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, הרשות הפלסטינית יוזמת, מתכננת ומבצעת פעילות אלימה שכבר גבתה מאזרחי ישראל מחיר דמים כבד, ואנחנו לא רואים בכלל שצפויה איזו הפסקה.

צחי הנגבי: בתמורה ממשלת ישראל ממשיכה להעביר לקופתה, כאילו שום דבר לא קרה, תשלומים על בסיס העבודה של עובדים פלסטינים בישראל, כאילו לא הופרו ההסכמים, כאילו לא אירע דבר, כאילו ערפאת לא שלח את ראש הממשלה שלנו לעזאזל וכאילו לא הכריזו בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, והדברים האלה פורסמו והם פומביים, ראשי זרועות הביטחון, צה"ל וגם השב"כ, שמדובר באסטרטגיה מתוכננת ויזומה על-ידי ערפאת – מלחמה שיש לה מטרה מדינית להחליש אותנו, לשבור את רוחנו ולמוטט אותנו.

צחי הנגבי: אז בתמורה לזה שרוצים למוטט אותנו – אנחנו צריכים לחזק אותם.

צחי הנגבי: רוצים לשבור אותנו – אנחנו צריכים להעשיר אותם.

צחי הנגבי: איזה דבר לא ייאמן מתרחש פה.

צחי הנגבי: אני מפנה את השאלה לא אליך, אדוני היושב-ראש, שכן אתה לא יכול לענות לי עליה, אלא לגבירתי השרה.

צחי הנגבי: את מהשמאל, "שלום עכשיו", וזה לגיטימי.

צחי הנגבי: יש לך אמונה.

יולי תמיר: בניגוד אליך, אנחנו נוהגים לקיים הסכמים.

צחי הנגבי: למה אתם מקיימים הסכמים שהצד השני מפר?

יולי תמיר: כי, בניגוד אליך, אנחנו אנשים שומרי חוק – –

צחי הנגבי: אבל, הצד השני לא מוכן.

יולי תמיר: – – ומקיימים הסכמים בין-לאומיים.

יולי תמיר: – – –

צחי הנגבי: אני שואל אותך, למה כשהצד השני מפר את ההסכם – – –

יולי תמיר: כאשר אנחנו גובים מפועלים כאן דמי ביטוח לאומי – – –

ראובן ריבלין: סעיף 12 בחוק החוזים קובע הדדיות.

יולי תמיר: – – –

ראובן ריבלין: אם אדם לא מקיים חוזה, הוא מודיע על בטלותו של החוזה מרצונו.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, השכלת אותי.

יולי תמיר: – – – הם חלק מהסכמים – – –

צחי הנגבי: גברתי השרה, תשתדלי לא להיכנס לנימה אישית.

צחי הנגבי: אני שואל אותך שאלה עניינית.

יולי תמיר: חבר הכנסת הנגבי, זה ענייני.

יולי תמיר: התשובה היא עניינית.

יולי תמיר: אנחנו חתומים על הסכמים בין-לאומיים, ואנחנו – – –

ראובן ריבלין: הצד השני מודיע לך, שהוא – – – הסכם קיים.

ראובן ריבלין: את צריכה לקיים?

ראובן ריבלין: הוא לא מקיים ומודיע לך שההסכם לא קיים.

יולי תמיר: חבר הכנסת ריבלין, אנחנו חלק ממערכת בין-לאומית.

יולי תמיר: אנחנו רוצים להיות חלק מהמערכת הבין-לאומית.

ראובן ריבלין: אין ויכוח פה.

ראובן ריבלין: בכל מערכת בין-לאומית נורמלית – – –

יולי תמיר: אנחנו מכבדים את ההסכמים – – –

ראובן ריבלין: כשאת תאמרי, למשל, לארצות-הברית, לגבי ההסכם שחתמת עם ארצות-הברית: אני לא מקיים אותו, ואני גם רואה אותו כלא-קיים ואני גם שולח אותך, כמו שהוא אמר, to hell – – –

יולי תמיר: – – – לא ביטלנו.

יולי תמיר: טוב עשינו שלא ביטלנו.

יולי תמיר: – – –

דוד טל: גברתי, תודה.

צחי הנגבי: גברתי השרה, אם אני יכול לומר הערה על תשובתך: אני מודה לך על התשובה – – –

ראובן ריבלין: Go to hell, ואז נבצע – – –

דוד טל: רשות הדיבור נתונה לחבר הכנסת הנגבי.

יולי תמיר: חבר הכנסת ריבלין, בתור עורך-דין אתה יודע שאם יש לך – – – זה לא ביטל את החוזה.

דוד טל: גברתי השרה.

ראובן ריבלין: לא.

יולי תמיר: – – –

ראובן ריבלין: הוא אומר לך: אני לא רואה בחוזה אתך שום דבר – – –

יולי תמיר: – – – בביטול חוזים – – – הנזק שזה יגרום יהיה פי אלף יותר גדול.

עוזי לנדאו: איזה נזק?

צחי הנגבי: אני מודה לך על התשובה.

צחי הנגבי: התשובה מצערת ומאכזבת, כי למעשה היא אומרת – – –

יולי תמיר: אתה רוצה להפר את ההסכמים?

יולי תמיר: – – –

דוד טל: גברתי השרה.

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: אני כיהנתי – – –

גדעון עזרא: – – –

דוד טל: לא.

דוד טל: זה בסדר.

דוד טל: זה לא דיאלוג.

דוד טל: אבל, אני מאפשר לגברתי להשיב.

ראובן ריבלין: אפילו האפיפיור לא נותן את הלחי השנייה.

צחי הנגבי: גברתי השרה תמיר, אני כיהנתי שלוש שנים בממשלה שמימשה את הסעיף הזה בחוזה בלי שום נקיפות מצפון.

צחי הנגבי: אנחנו קיימנו את החוזה, מכיוון שהחוזה לא הופר בתקופה שאנחנו כיהנו הפרה מהותית מתמשכת.

יולי תמיר: גם אז היו לכם טענות שהוא הופר.

צחי הנגבי: היו לנו טענות לפרק זמן מסוים, ואז עצרנו, בהוראת ראש הממשלה בנימין נתניהו, את העברת התשלומים האלה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני יכול להוציא אותך ברגע כיוון שאתה מדבר בפלאפון באולם המליאה.

דוד טל: על-פי התקנות שהועברו לנו, אפשר יהיה להוציא אותך.

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: אני לא רוצה לממש את זכותי ואת סמכותי לעשות את זה.

דוד טל: אני רק פונה לאדוני, שזו תהיה הפעם האחרונה שאדוני מזלזל באולם המליאה.

דוד טל: תודה.

טלב אלסאנע: לא מזלזל.

טלב אלסאנע: אני מקבל את הערתו של היושב-ראש.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך ומעריך את זה מאוד.

צחי הנגבי: ראש הממשלה בנימין נתניהו, בשלב שהיתה הפרה של ההסכם, אחרי המאורעות האלימים, הורה להפסיק, להשעות את העברת התקציבים האלה, מכיוון שכאשר הצד השני יורה זה לא הגיוני שאנחנו נעמוד במלתנו.

צחי הנגבי: אני פשוט מבקש ממך להתעלות מעל הרצון הלגיטימי לממש את התהליך המדיני.

ראובן ריבלין: וזאת, אדוני השר לשעבר, אלא אם כן אתה תסכים בהסכם שיכולים גם לירות עליך ואתה תאמר תודה.

צחי הנגבי: אנחנו כל הזמן טענו, שכאשר הצד השני יפר את ההסכם, יש מה שנקרא "ייתנו – יקבלו".

צחי הנגבי: אמר אז ראש האופוזיציה אהוד ברק, שזו תהיה מדיניותם גם הם כאשר הם יעלו לשלטון; אם הצד השני יפר אותו, הם יעצרו את כל מה שצריך.

צחי הנגבי: לכן, אני מתפלא על תשובתה של השרה, שאני מקווה שהיא לא מייצגת – – –

דוד טל: לכן, אני מבקש שאדוני יתכנס.

דוד טל: עברנו את הזמן.

דוד טל: הזמן תם מזמן.

ראובן ריבלין: – – –

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: הוא ידע.

צחי הנגבי: הוא מינה אותה במינוי אישי, ואני מתאר לעצמי שהוא סמך עליה.

צחי הנגבי: אני חושב שהדבר הזה צריך לעלות לדיון בממשלה.

צחי הנגבי: אני מאמין, שגם הממשלה הנוכחית, ככל שהיא מעוניינת לקדם את התהליך המדיני, לא תמשיך – – –

יולי תמיר: הממשלה הנוכחית עצרה לתקופה מסוימת והחזירה את התשלומים – – –

צחי הנגבי: גברתי, היא לא עצרה אותם אפילו לשעה.

צחי הנגבי: אני אומר לך כעובדה: לא עצרה אותם אפילו לשעה.

יולי תמיר: היו עתירות והיו דיונים בעניין הזה.

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: אני אומר לך כעובדה מוסמכת.

דוד טל: גברתי השרה, גם סביב שולחן הממשלה מדברים בלי קבלת רשות?

יולי תמיר: אתה צודק.

יולי תמיר: בפעם הבאה אני אצביע.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש וגברתי השרה, לסיכום, אני מבקש מממשלת ישראל, שמייצגת גם אותי, לפני שהם מחזירים אלינו את הצעת התקציב להמשך הקריאות, להעלות לדיון – לעשות הערכה מחדש של הסעיף אשר מדבר על מצב בלתי נסבל, אבסורדי ולא הגיוני מכל טעם שהוא, ובעיקר על רקע הרצון שלנו להרתיע אותם בלי לגרום להם קורבנות.

דוד טל: תודה.

צחי הנגבי: אם אנחנו לא רוצים להרוג בהם ולא רוצים לגרום לכך שתהיה מהומת אלוהים בין-לאומית על רקע פגיעות בלתי מוצדקות באזרחים – לפחות המנוף הכלכלי המיידי הזה, שעומד לרשותנו, על-פי כל חוות דעת משפטית, על בסיס המשפט הבין-לאומי המנהגי, ניתן לפעול מייד לעצירת תשלומי העתק האלה, שצריכים להפסיק לזרום לכיסם של ראשי הרשות הפלסטינית.

דוד טל: חבר הכנסת הנגבי, תודה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מוכרח לומר שישבת והקשבת בקשב רב, ואני מבטיח לך שלא אתן לאיש מחברי הכנסת להפריע לך.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מקסים לוי: הוא תמיד יושב בשקט.

טלב אלסאנע: נכון.

דוד טל: היו כמה חברי כנסת שהפריעו והייתי נאלץ להוציא אחד מהם.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמענו דברים ממש מדהימים, לדעתי.

טלב אלסאנע: אבל מה לעשות, אנחנו בתקופה של טירוף מערכות, וכשאומרים "לא יעלה על הדעת" – ורובי ריבלין משתמש רבות במושג הזה "לא יעלה על הדעת" – הכול עולה על הדעת.

טלב אלסאנע: עומד כאן שר לשעבר, ולא סתם שר לשעבר, שר המשפטים לשעבר, האחראי לאכיפת חוקים, ומה הוא אומר?

טלב אלסאנע: הוא מבקש בצורה הכי ברורה, הכי גלויה, מעל דוכן הכנסת, הריבון במדינת ישראל, לגנוב, לשדוד כספים שלא מגיעים למדינת ישראל.

טלב אלסאנע: הוא אומר כאילו, כביכול – –

דוד טל: למה, למה?

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: – כי מדינת ישראל לא קיימת.

טלב אלסאנע: היושב-ראש, תרשה לי.

טלב אלסאנע: הרי התחייבת להגן על זכותי.

דוד טל: אני אגן על זכותך, אבל הוא לא אמר "לגנוב".

דוד טל: אם אדוני היה חוזר על מילותיו של צחי הנגבי, זה היה בסדר.

ראובן ריבלין: – – –

טלב אלסאנע: אולי אדוני ייתן לי, ואז אני אסביר את עצמי.

דוד טל: אבל אל תאמר "לגנוב", כי הוא לא אמר.

טלב אלסאנע: תרשה לי, אדוני, אני אסביר.

דוד טל: אני מאוד מרשה לך.

טלב אלסאנע: אדוני, זו המשמעות האחת והיחידה כשאני אומר לא להעביר לך את הכסף שמגיע לך.

טלב אלסאנע: אם אני גובה מחבר הכנסת מקסים לוי כספים שמגיעים לך – –

מקסים לוי: – – –

דוד טל: אין מה לגבות ממך.

טלב אלסאנע: – – ואני מחזיק אותם אצלי ולא מעביר אותם אליך, זה נקרא גנבה.

טלב אלסאנע: כפי שכולכם יודעים, על-פי ההסכמים הכלכליים בין הרשות הפלסטינית, הכספים האלה – – –

גדעון עזרא: אתה שומר חוק אמיתי.

גדעון עזרא: אתה דוגמה לשמירת חוק – – –

טלב אלסאנע: מדינת ישראל ניצלה את יתרונה וחייבה גם כן.

גדעון עזרא: – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת גדעון עזרא, הרי היא גובה כספים וגובה מסים וגובה את המכס ומנכה בעבור השירות הזה והיא מחזיקה את הכסף, ואנחנו אומרים: לא להעביר להם את הכסף שמגיע להם.

גדעון עזרא: תראה מה עשית בנגב.

טלב אלסאנע: זו פשוט מאוד גנבה, ואין לזה שום הגדרה אחרת.

ראובן ריבלין: אתה עורך-דין.

ראובן ריבלין: אני יכול לשאול אותך שאלה?

טלב אלסאנע: לא על חשבוני.

טלב אלסאנע: אם היושב-ראש ירשה, בבקשה.

דוד טל: אני מרשה.

דוד טל: אם אתה מוכן לענות לו, בבקשה.

ראובן ריבלין: אתה עורך-דין, תן לי עצה.

ראובן ריבלין: עשיתי הסכם עם מישהו מהשבט שלך.

ראובן ריבלין: הוא קיבל ממני כסף מראש ולא ביצע שום דבר, אבל גם זה לא נורא, כי יכול להיות שהוא יבצע.

ראובן ריבלין: אתמול, אחרי שהוא גם הרביץ לבן שלי, הוא בא ואמר ברדיו לעולם כולו: אני לא מתכוון בחיים לקיים את ההסכם שחתמתי אתו, ואני אומר לו, שאם הוא רוצה, שילך לעזאזל.

ראובן ריבלין: אני שואל אותך: אני אדם שומר חוק, אני רוצה להמשיך לקיים את החוק.

ראובן ריבלין: הוא הודיע לי שהוא לא יקיים את ההסכם.

ראובן ריבלין: תן לי עצה.

דוד טל: השאלה ברורה.

עוזי לנדאו: – – –

טלב אלסאנע: השאלה ברורה.

טלב אלסאנע: אני רק רוצה לומר, כבוד היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, השאלה ברורה.

טלב אלסאנע: השאלה ממש ברורה, ואני גם לא אתחמק ממנה, אני אענה עליה.

ראובן ריבלין: איך אתה יכול להתחמק?

טלב אלסאנע: אומנם זה שהוא אומר ללכת לעזאזל זה בכלל לא טוב, אבל מה שקורה בעצם הוא, שאם הוא מכה את הבן שלך באלה, אתה משתמש במסוקים ובטנקים כדי להכות את הבן שלו ואתה שולח אותו לעזאזל.

ראובן ריבלין: – – –

טלב אלסאנע: אתה לא אומר לו "לך לעזאזל", אתה שולח אותו ממש לעזאזל.

עוזי לנדאו: – – –

טלב אלסאנע: אתה מפגיז את המפקדה שלו ואתה מפגיז את מוסדות השלטון שלו, ואתם אומרים כאן – – –

ראובן ריבלין: לשלם או לא לשלם?

ראובן ריבלין: רק תגיד לי אם כן או לא.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת רובי ריבלין, מי ששמע איך חבר הכנסת צחי הנגבי מדבר, אומר: איזה מצב, המדינה הזאת היא מדינה כל כך מסכנה.

טלב אלסאנע: כאילו הפלסטינים כבשו את מדינת ישראל והיא נמצאת תחת כיבוש, כאילו הילד שזורק אבן מאיים על המסוק שמפגיז או מאיים על הטנק שיורה.

טלב אלסאנע: הרי שמעתי כאן שיורים בנו.

טלב אלסאנע: מי יורה במי?

ראובן ריבלין: אתה עורך-דין שלי.

ראובן ריבלין: אני מהשבט שלך.

ראובן ריבלין: לשלם או לא לשלם?

טלב אלסאנע: אז אני רוצה לומר, הגיע הזמן להבין, שבאמצעות יריות אפשר להרוג את הילד מוחמד א-דורה, אבל אי-אפשר להרוג את החלום שלו.

טלב אלסאנע: אתם לא יכולים להרוג את החלום שלו.

טלב אלסאנע: אתם יכולים להרוג את הילד מוחמד א-דורה, אבל את החלום שלו – לא.

יוסף (טומי) לפיד: שולחים ילדים כדי שימותו.

יוסף (טומי) לפיד: שולחים אותם במתכוון, בזדון, כדי שיהיו שהידים.

יוסף (טומי) לפיד: בושה – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת טומי לפיד, אני ממש מכבד אותך, אני מכבד אותך כליברל, אבל תקשיב.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת טומי לפיד, אני מכבד אותך, אבל אני מופתע מהדברים שלך.

טלב אלסאנע: אתה אומר לי, שהפלסטינים הם בעצם חובבי מוות, התחביב שלהם למות, הם לא רוצים לחיות, הם שולחים את הילדים סתם כך, כי הילדים שלהם חינם, לא יקרים להם, אין להם רגשות.

יוסף (טומי) לפיד: – – –

טלב אלסאנע: זו אטימות.

טלב אלסאנע: סלח לי שאני אומר לך, זה חוסר רגישות, זו דמגוגיה זולה.

טלב אלסאנע: אף אחד לא שולח אותם.

טלב אלסאנע: במציאות שבה אתם נועלים את האנשים האלה מכל הכיוונים – אין מעברים פתוחים, אין נמל, אין כניסה, אין יציאה ואין תקווה לשלום אלא בתכתיבים ישראליים – אתם שולחים אותם, אתם מוציאים אותם, אתם מקוממים אותם, אתם מסיתים אותם ואתם יורים בהם.

טלב אלסאנע: ולכן – – –

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, אני מוסיף לך חצי דקה בשל הזמן שרובי ריבלין גזל ברשותי.

צחי הנגבי: אבל תוריד לו שתי דקות על התוכן.

טלב אלסאנע: ברשותך, שתי דקות.

דוד טל: לא, לא, זה מוגזם.

ראובן ריבלין: אז אני אסתפק בשלוש דקות.

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: אסתפק בדקה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לומר – – –

ראובן ריבלין: – – –

טלב אלסאנע: כן, אז באמת מגיע לי פרס.

ראובן ריבלין: הוא לא השיב לי.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, שהממשלה הזאת נכשלה.

טלב אלסאנע: בזה אני מסכים אתכם.

טלב אלסאנע: היא נכשלה מדינית, ונכשלה גם כלכלית וחברתית.

טלב אלסאנע: אין שום שינוי.

טלב אלסאנע: בהצעת התקציב אין שום בשורה, ומה שהמגזר הערבי צריך זה לא 4 מיליארדי שקלים.

טלב אלסאנע: צריך שינוי תפיסה, צריך שייתנו להם את האדמות שלהם, שיחזירו להם את הווקף שלהם שהופקע מהם, שייתנו להם את ההקדשים שלהם וגם ייתנו להם לחיות.

עוזי לנדאו: בסעודיה, לא פה.

טלב אלסאנע: ו-13 חללים שנפלו, זו תוצאה של דה-לגיטימציה שעושים לאוכלוסייה הזאת.

טלב אלסאנע: אנחנו מעולם לא היינו נגד המדינה.

ראובן ריבלין: – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת רובי ריבלין, אנחנו לא נגד המדינה.

טלב אלסאנע: אנחנו נגד המדיניות, אבל מה שקורה הוא, שאתם – – –

ראובן ריבלין: – – –

נסים זאב: – – –

דוד טל: מה קרה?

דוד טל: זכותו לדבר.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, יש לו עוד עשר שניות, תאפשר לו לדבר.

דוד טל: חבר הכנסת זאב, אני מבקש בכל לשון של בקשה.

ראובן ריבלין: בתנאי שיקבלו אותי בחזרה – – –

נסים זאב: בושה לכנסת הזאת.

טלב אלסאנע: משפט אחרון.

דוד טל: משפט.

דוד טל: זמנך תם.

טלב אלסאנע: מה שקורה בעצם הוא, שיש אנשים שהופכים כאילו לחלק מאופי המדינה, לחלק ממהות המדינה, מהמדיניות המפלה והמקפחת שלה, וכשאנחנו מערערים נגד הקיפוח, זה כאילו שאנחנו מערערים נגד המדינה.

דוד טל: תודה רבה.

טלב אלסאנע: וכשאנחנו מערערים נגד הכיבוש, אנחנו כאילו מערערים נגד המדינה.

טלב אלסאנע: אנחנו לא נגד המדינה.

טלב אלסאנע: אנחנו נגד המדיניות, הן המפלה, הן המקפחת והן הגזענית, שלא נותנת לנו לחיות כאזרחים, והיא גם לא נותנת לנו לחיות כבני-אדם, ולזה אנחנו לא נסכים.

דוד טל: תודה.

טלב אלסאנע: לכן, אנחנו נצביע נגד הצעת חוק התקציב.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת טומי לפיד, בבקשה.

דוד טל: חמש דקות לרשותך, אדוני.

יוסף (טומי) לפיד: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

יוסף (טומי) לפיד: אני מודה לחבר הכנסת לנדאו שאפשר לי לענות.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אני כבר לא יודע כיצד להתייחס לאידיאולוגיות של מפלגות שונות.

יוסף (טומי) לפיד: הבוקר נעשתה נבלה בישראל, והיא שנגזלו 850 מיליון שקל לשנה מכספו של משלם המסים כדי להוסיף לילד חמישי, שישי, שביעי – – –

ראובן ריבלין: 470 מיליון שקל זה מספיק.

טלב אלסאנע: זה החוק הכי צודק – – –

יוסף (טומי) לפיד: ובתמיכת מי זה נעשה?

יוסף (טומי) לפיד: בתמיכה מהליכוד.

יוסף (טומי) לפיד: כדי להכניס קטנה לראש ממשלת ישראל, הליכוד ויתר על כל עקרונותיו, על כל האידיאולוגיה שלו, והלך לתמוך בכך ששני הציבורים שלא שולחים את ילדיהם לצה"ל, וציבור אחד מהם גם לא שולח את מבוגריו לעבודה, יקבלו תוספת של מיליוני שקלים לריבוי ילדים שלא משרתים את המדינה הזאת.

רחמים מלול: – – –

יוסף (טומי) לפיד: ואני אומר לך, אני לא בא בטענות אל החרדים שסוחטים את המדינה ושודדים את קופת הציבור.

דוד טל: אבל למה סוחטים?

יוסף (טומי) לפיד: אני בא בטענות אל הליכוד, שבגד בציבור החילוני.

טלב אלסאנע: החוק הזה הוא החוק הכי צודק שיכול להיות.

יוסף (טומי) לפיד: ועכשיו לגופו של התקציב.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, שינוי תצביע נגד התקציב בגלל – – –

דוד טל: זה בטוח?

דוד טל: אתה יכול לומר "read my lips"?

יוסף (טומי) לפיד: נכון לשעה זו.

דוד טל: או, יפה.

דוד טל: ההסתייגות היא – – –

טלב אלסאנע: איך מזג האוויר עכשיו?

יוסף (טומי) לפיד: וזאת בגלל הציניות שבה שר האוצר מתייחס לכספי הציבור.

יוסף (טומי) לפיד: בספר התקציב שחולק לנו יש ספר אחד שבו כתוב "משרד המשפטים וענייני דתות", כי כבר פירקו את משרד הדתות – –

דוד טל: וירטואלית בלבד.

יוסף (טומי) לפיד: – – וכבר הסבירו לנו כמה מאות מיליוני שקלים האוצר חוסך על-ידי פירוק משרד הדתות, ואמרו לנו שאפילו הדתיים מודים שיש שם שחיתות, אבל הספר הזה הוא כבר לא אקטואלי, כי אותו שר משפטים שאמור היה להיות גם שר הדתות, יוסי ביילין, עשה עסקה עם מרצ ועם ש"ס ועם יהדות התורה כדי שהם ייתנו לו תמיכה לארבעה שבועות.

יוסף (טומי) לפיד: ואז לא מפרקים את משרד הדתות ואז לא צריך לחסוך מאות מיליוני שקלים – – –

ראובן ריבלין: – – –

יוסף (טומי) לפיד: שר אוצר שמוכן בציניות כזאת לוותר על כספי הציבור, איננו ראוי לתמיכה שלנו, שלא לדבר על המסמך המזויף שהוצג לציבור, שבו כתוב כביכול ההסכם בין ש"ס לבין הממשלה וחתומים עליו ביילין וחתום עליו ישי, כי שם חסר הסעיף – – –

דוד טל: לא חתום ישי, לא חתום ישי.

דוד טל: ביילין ויאיר פרץ.

יוסף (טומי) לפיד: – – – ברגע שבו הם חתמו, כבר היו נציגי ש"ס בדיבורים על העברת 4.5 מיליוני שקל לש"ס מתקציב משרד החינוך – אותו סכום שהוקפא בזמנו ובגללו יוסי שריד רב עם ש"ס – זה כבר הופשר, אבל את זה הם לא כותבים כי הם מתביישים להודיע לציבור על העסק שהם עשו עם ש"ס – ואתה לא במקרה צוחק – –

דוד טל: אני פשוט שותק.

יוסף (טומי) לפיד: – – כי מגיע לך לצחוק, כי הרי אתם צוחקים מהמדינה הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, הם החזירו את משרד הדתות על כנו עם תקציב של מיליארד ו-600 מיליון שקל.

יוסף (טומי) לפיד: עכשיו אני מציע לכם לעיין בספר התקציבים הדק מאוד – ספר התקציבים של משרד המדע, הספורט והתרבות הוא יותר דק מספר הגיבורים של מלחמות איטליה.

יוסף (טומי) לפיד: ואני אומר לכם, שבתוך הספר הזה, סך כל התקציב הוא 750 מיליון שקל, דהיינו במדינה מודרנית במאה ה-21 יש לשר האוצר מיליארד ו-600 מיליון שקל לצורכי דת, יש לו 745 מיליון שקל למדע, לתרבות ולספורט: 471 מיליון שקל לתרבות, 83 מיליון שקל לספורט, 100 מיליון שקל למדע – –

דוד טל: אתה יכול לשנות את סדר העדיפויות, אגב.

יוסף (טומי) לפיד: – – 100 מיליון שקל למדע – מיליארד ו-600 מיליון שקל לדת – ואתם רוצים לקיים במאה ה-21 מדינה.

יוסף (טומי) לפיד: אין צורך בפלסטינים, אין צורך באויבים, אין צורך בערבים, אין צורך במוסלמים.

יוסף (טומי) לפיד: יש לך מדינה שהורסת את עצמה מבפנים, מפני שהיא לא יודעת מה חשוב ומה לא חשוב, לא יודעת איפה העתיד כי היא חיה בעבר, איננה מבינה שמדינה שלא מוכנה לטפח את הסטודנטים שלה, את המדע שלה, את התרבות שלה – –

עוזי לנדאו: זה בכלל לא בתקציב הזה – – –

יוסף (טומי) לפיד: – – למדינה כזאת אין זכות קיום, ואתם תבנו בתי-כנסת ותאמרו קדיש לזכרה של מדינת ישראל.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מאוד מודה לחבר הכנסת טומי לפיד, ואחריו – כאמור, חבר הכנסת עוזי לנדאו.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את הפאתוס המרקיע שחקים של חבר הכנסת טומי לפיד – מסתכל על תקציב משרד המדע ואומר כמה נותנים פה, כמה נותנים שם.

עוזי לנדאו: צריך לדעת לקרוא תקציב.

עוזי לנדאו: אז חבר הכנסת טומי לפיד יודע לכתוב בעיתונות, אבל לקרוא תקציב, הוא כנראה נעדר מושג ראוי.

עוזי לנדאו: כל מה שמשקיעה מדינת ישראל בחינוך, בתרבות, זה לא מה שמופיע במשרד המדע.

עוזי לנדאו: מה שהולך לאוניברסיטאות מופיע במקומות אחרים, אבל נשתדל להעיר על כך לחבר הכנסת לפיד בהזדמנות אחרת.

עוזי לנדאו: אני רק מציע שלפני שנוקטים שיטות של פאתוס, של התקפות, של מלים גבוהות – כדאי גם לנסות ולחפש מה העובדות האמיתיות שמסתתרות מאחורי המלים.

עוזי לנדאו: שמענו פה קודם גם את חבר הכנסת טלב אלסאנע, וטלב אלסאנע יוצא נגד העוולות ונגד חוסר הצדק וחוסר הדמוקרטיה וחוסר זכויות לציבור ושוויון הזכויות במדינת ישראל.

עוזי לנדאו: אנחנו כולנו נזכיר לטלב אלסאנע ולידידיו אחמד טיבי ובשארה את העובדה, שהללו הלכו ונפגשו עם חאפז אל-אסד בסוריה, וראינו כאן בטלוויזיה כיצד הם מופיעים בפניו כעבדים בפני אדונם ומרעיפים שבחים עליו – וזה אדם שבהינף אצבע הרג, רצח 20,000 איש בחמה – ב"צ'יק" – ורודף אנשים ומוציא להורג בלי חשבון.

עוזי לנדאו: כשהם באים לכאן ומטיפים לנו על דמוקרטיה, מוטב שנעמידם במקומם, ואני גם מצפה מיושב-ראש הכנסת לחדול מן המנהג הנפסד הזה ולעשות את הכנסת הזאת למשיסה בידי אלה – אני מתכוון לטלב אלסאנע ולדומיו – שבאים ומנצלים את המקום הזה כדי לקעקע את יסודות הדמוקרטיה בישראל.

עוזי לנדאו: אני רואה את השרה יולי תמיר יוצאת, ושמעתי את הוויכוח שלה – אינני מבין את הגיונו – מדוע צריך להוסיף ולשלם מאות מיליונים שקלים לרשות הפלסטינית, שמשתמשת אגב בכספים האלה לא רק כדי לירות בנו כדורים ולא רק כדי להבריח נשק, אלא גם כדי לתחזק מערכת חינוך שמחנכת את הדור הערבי הפלסטיני הבא לשנאת ישראל, לרצח יהודים, לאנטישמיות, למשלוח ילדים אל השורות הראשונות של ההפגנה, כאשר מאחוריהם מסתתרים השוטרים ואנשי ה"תנזים", שיורים בנו בנשק בלי חשבון.

עוזי לנדאו: אז האיוולת שמייצגת היום השרה יולי תמיר בישיבה זו מטעם הממשלה – זו איוולת מסוג אחד, אבל יש עוד איוולת שהשרה יולי תמיר מייצגת.

עוזי לנדאו: היא נוהגת להציג את שר הביטחון בוויכוחים שיש אתה לעתים ברדיו ובטלוויזיה והיא אומרת: היא לא מבינה בביטחון, מי שמבין בביטחון זה ראש הממשלה מר ביטחון אהוד ברק.

עוזי לנדאו: אני רוצה לרענן את זיכרונה ולרענן את זיכרון כולנו, כי אהוד ברק לא רק שאיננו מר ביטחון, אהוד ברק הוא שר הביטחון הגרוע ביותר שהיה במדינת ישראל מעודה והוא ראש הממשלה שלא היה כמותו אחד המסכן את ביטחונה של ישראל – גם הביטחון האישי וגם הביטחון האסטרטגי.

עוזי לנדאו: כמה דוגמאות לגבי אהוד ברק וביטחון – ואני רוצה לעשות הבחנה בין היותו של אהוד ברק קצין מוכשר ואמיץ-לב כשמדובר בפשיטות קומנדו, בפעולות קטנות, לבין תפקודו כגנרל, כמי שאחראי לכוחות גדולים.

עוזי לנדאו: החל מהיותו של אהוד ברק מפקד אוגדה ומעלה, נשבתה גבורתו והלך כשרונו.

עוזי לנדאו: אני רוצה להזכיר, שבפרשת סולטן-יעקוב, ששם עדיין אנחנו מחפשים את הנעדרים, אהוד ברק מפקד הגיס, סגן מפקד הגיס, אין יודעים לאן נעלם לאחר שקרה מה שקרה.

עוזי לנדאו: אהוד ברק הוא האיש שבתדרוך למשלחת חברי קונגרס מארצות-הברית – זמן מה, כמה חודשים לפני מלחמת המפרץ – אמר שאין סבירות גבוהה לסכנה מסדאם חוסיין.

עוזי לנדאו: הוא האיש, הוא הארכיטקט של מבצע דין-וחשבון, והוא האיש שרעיונותיו הביאו להבנות "ענבי זעם".

עוזי לנדאו: אלה אותם דברים שהביאו לשקיעתה של ישראל בבוץ הלבנוני באורח כל כך עמוק.

עוזי לנדאו: הוא האדם שהתנגד בשעתו לפרויקט ה"חץ" – זאת הסוללה שנפרסה במהלך הקיץ הזה ואמורה לתת לנו תשובות נגד התקפות טילים.

עוזי לנדאו: והוא האדם שבשעתו את פרויקט הצוללות החליט להפסיק.

עוזי לנדאו: הוא אמר שלא יהיו צוללות לישראל.

עוזי לנדאו: בעקבות מלחמת המפרץ, קיבלה ישראל צוללות.

מיקי לוי: אבקש לסיים.

עוזי לנדאו: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

עוזי לנדאו: לכן, כל מי שבא ואומר שאהוד ברק מר ביטחון, צריך לדעת בדיוק מיהו מר ברק.

עוזי לנדאו: ועל הכול, מר ברק בשנה האחרונה שבר קונסנסוס שכל ממשלות ישראל בנו – אין מוותרים על בקעת-הירדן ואין דנים על ירושלים.

עוזי לנדאו: ראש ממשלה שעבר את הקו האדום הזה – צריך ללכת, לא יכול להמשיך.

עוזי לנדאו: ראש ממשלה כזה בכל מדינה אחרת בעולם, מיוזמתו היה מתפטר, קם והולך, אבל מר ברק ממשיך.

עוזי לנדאו: אני רוצה להזכיר לכולנו, שאילו בבריטניה היה רווח החוק לבחירה ישירה לראש הממשלה, צ'מברלין היה האיש שהיה עומד בראש בריטניה במלחמה נגד היטלר, לא היה אפשר להחליף אותו.

עוזי לנדאו: ומדינת ישראל צריכה לראות איך להחליף ולשנות את החוק לבחירה ישירה לראש הממשלה במהירות, כדי שלא נהיה לכודים שוב במצב כזה שבו בראש מדינת ישראל עומד אדם שאיננו מתאים לתפקידו באחת משנות המשבר.

עוזי לנדאו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת רחמים מלול.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תקציב המדינה שהגיש השנה שר האוצר, פשוט לוקה בחסר רב: לא רק שהוא לא הוסיף דברים, הוא פשוט זרק כל מיני סעיפים.

יעקב ליצמן: נראה ששר האוצר רצה להגיע למצב שבו נבוא אליו ונתחנן כדי לקבל את התקציב.

יעקב ליצמן: לפני שנפגשנו עם שר האוצר, שמענו בכלי התקשורת שיהדות התורה מבקשת 200 מיליון שקל, וזאת לפני שמישהו שמע מה אנחנו רוצים.

יעקב ליצמן: מנין ידעו את המספר הזה?

יעקב ליצמן: אלה כנראה הסעיפים שהוא הוציא מספר התקציב הקודם והוא מבין שצריך להחזיר אותם.

יעקב ליצמן: אנחנו עומדים על כך, שכל הכסף שבין כך ובין כך נותנים לציבור החרדי, וכל פקידי האוצר הבינו שהוא מגיע לנו, יהיה חלק מבסיס התקציב ומספר התקציב.

יעקב ליצמן: כל שנה, זה עשר שנים, אנחנו חוזרים על אותם סכומים ופחות או יותר על אותם דברים.

יעקב ליצמן: אין זה משנה מי השר, אותו סכום מקצצים לנו בספר התקציב.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר לגבי הנושא הפלסטיני בכל הנוגע לתקציב: שמענו בוועדת הכספים תלונות של חברות שונות על כך שהבנקים הפלסטיניים מעכבים להן תשלומים ולא מעבירים אותם לבנקים שלנו.

יעקב ליצמן: לדעתי, שר האוצר צריך להודיע לרשות הפלסטינית, כי מרגע זה הוא מעכב כל תשלום שמגיע להם בעבור מסים למיניהם, עד שהבנקים שלהם לא יסדירו את נושא השיקים והתשלומים.

יעקב ליצמן: לא יעלה על הדעת, שהציבור כאן יסבול והדבר יגרום לפשיטות רגל, ואנחנו נעביר אליהם את התשלומים הרגילים שכביכול מגיעים להם.

יעקב ליצמן: שר האוצר התרעם היום על חוק משפחות ברוכות ילדים.

יעקב ליצמן: הוא אומר שמדובר ב-400 מיליון שקל, אבל אף אחד לא בדק מהו המספר המדויק.

יעקב ליצמן: מספר אחד בדקתי, והוא מספר המופיע בספר התקציב: למעלה מ-700 מיליון שקל כחלק מתוכנית למחיקת החובות של הקיבוצים.

יעקב ליצמן: אם יש לשר האוצר כסף למחיקת חובות, שלא יבוא אלינו בטענות בנושא משפחות ברוכות ילדים.

יעקב ליצמן: נושא אחר שרציתי לדבר עליו הוא החינוך המיוחד.

יעקב ליצמן: המגזר החרדי מקופח בנושא החינוך המיוחד.

יעקב ליצמן: כל התשלומים שמשרד החינוך מעביר לרשויות בעבור החינוך המיוחד אינם כוללים את הציבור החרדי – לא את מוסדות הפטור, לא את המוסדות של החינוך העצמאי ולא את המוסדות של "מעיין החינוך התורני".

יעקב ליצמן: לא יעלה על הדעת שהמוסדות האלה לא יקבלו תקציב בעבור חינוך מיוחד.

יעקב ליצמן: בחוק ההסדרים מופיעים סעיפים שמשרד האוצר מנסה באמצעותם לבטל את כל החוקים הסוציאליים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לגעת בדירות להשכרה: עד לרגע זה הדירות להשכרה באשדוד ובבית-שמש עומדות ריקות, וזאת על אף פניות שלנו לשרי האוצר והשיכון, לאפשר לשחרר את הדירות ולהעמידן להשכרה בשכר דירה, אפילו בשכר דירה חופשי.

יעקב ליצמן: לצערי, עד לרגע זה לא נענינו.

יעקב ליצמן: על-פי החלטת הממשלה, משרד האוצר חזר בתקציב הנוכחי על אותה שגיאה שעשה לפני שנה והחליט על מכירת הדירות.

יעקב ליצמן: לפני שנה הצלחנו להקפיא את ההחלטה, אבל לצערי הוא חידש אותה.

יעקב ליצמן: נראה שהוא רוצה שנתכופף ונתחנן לפניו.

יעקב ליצמן: נושא אחר הוא התרבות החרדית: בסעיף התרבות לחרדים מופיע בתקציב סכום של 800,000 שקל; לפני שנה התקציב עמד על סכום של למעלה מ-60 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: ושוב, כנראה מנסים להכניס לתקציב עזים, כדי להוציא אותן.

יעקב ליצמן: יש לשר האוצר אפשרות לתקן את כל העיוותים האלה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, ואני קורא לו לעשות זאת.

יעקב ליצמן: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אתה צריך להעתיק את ההסכם עם ש"ס, כלומר לתת רשת ביטחון לראש הממשלה, ואז תגיעו להסדר.

יעקב ליצמן: אנחנו ניתן לו את החורים של הרשת.

מיקי לוי: חבר הכנסת רחמים מלול, ואחריו – חבר הכנסת חבר הכנסת שמואל הלפרט.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, יהדות התורה יותר מומחית בטוויית רשתות מאשר ש"ס.

מיקי לוי: את זה לא ידעתי.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, משרד האוצר, בבואו לבנות את תקציב המדינה יצר שיטה, שיטת העז.

רחמים מלול: זוהי שיטה בלתי כלכלית, בלתי מקצועית, שיטה פוליטית טהורה; למעשה, לא כל כך טהורה.

רחמים מלול: השיטה נועדה להציג סיעות מסוימות כנעדרות תחושת אחריות לאומית, כסחטניות, כסקטוריאליות, וכמובן, הדברים מוצאים את ביטוים כאשר עולה שר האוצר לדוכן המליאה לפני ההצבעה על התקציב וקורא את רשימת הסכומים שאישר ברגע האחרון לסיעות השונות, על מנת שיתמכו בתקציב.

יעקב ליצמן: הסחטניות.

רחמים מלול: לאחר מכן מתחיל המחול התקשורתי סביב הסיעות האלה, ולא במקרה תמיד הן החרדיות.

רחמים מלול: הן מצטיירות לעין כול כסחטניות וכסקטוריאליות.

רחמים מלול: ואני שואל את שר האוצר, באילו תחומים מתמקדות הדרישות של סיעות אלה?

רחמים מלול: בדרך כלל בחינוך, בתרבות, בשיכון, בסיוע לשכבות חלשות.

רחמים מלול: האם דרישות אלה אינן לגיטימיות?

רחמים מלול: האם הציבור הנזקק לסיוע בתחומים אלה אינו ציבור הזכאי באופן הלגיטימי ביותר לתקציבים שוויוניים ככל אזרחי מדינת ישראל?

רחמים מלול: מדוע אפוא מלכתחילה, כפי שאמר קודם לכן חברי חבר הכנסת ליצמן, לא יעוגנו אותם תקציבים בבסיס התקציב באופן המסודר והלגיטימי ביותר?

רחמים מלול: מדוע כל שנה חוזר אותו ריטואל של ישיבות מרתוניות בין נציגי הסיעות לבין השר בימים האחרונים שלפני אישור התקציב, ישיבות שמלוות בוויכוחים, לעתים בצעקות, לעתים בתחנונים, על דברים שהיו צריכים להיות מובנים מאליהם.

רחמים מלול: בישיבה הראשונה מסוג זה שקיים צוות מטעם סיעתי עם שר האוצר העלינו את הטענה הזאת וביקשנו שיושם לכך קץ כבר בתקציב זה, שהסיכומים שיושגו יוכנסו לבסיס התקציב.

רחמים מלול: תגובת השר היתה: לא אעשה זאת, כך יותר נוח לי.

רחמים מלול: דוגמאות לשיטת העז אפשר למצוא בתקציבי משרד הדתות, שלמעשה ספר התקציב שלו נמחק מהרשימה.

רחמים מלול: מוצאים זאת גם בתקציבי חינוך, תרבות, דירות לנזקקים, החטיבה להתיישבות ועוד ועוד.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, אני פונה לשר האוצר ולצוותו המקצועי, חדלו לכם מן השיטה הפסולה והבלתי-מקצועית הזאת.

רחמים מלול: שיטה פסולה נוספת שנוקט האוצר היא זו המתגלה במלוא חומרתה בחוק ההסדרים: חברי כנסת הממלאים בצורה נאמנה וחרוצה את תפקידם כחברים בבית-המחוקקים, עמלים חודשים רבים כדי להתגבר על ה"ויה דולורוזה" הפרלמנטרית, על מנת לקדם את הצעות החוק שלהם מתוך ראיית צרכים חברתיים שונים.

רחמים מלול: ועד שסוף-סוף הם זוכים לראות פרי לעמלם והצעת החוק שלהם זוכה לעבור את כל הדיונים והקריאות – בא שר האוצר ומנסה לטרפד חוקים אלה באמצעות חוק ההסדרים.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, זו שיטה המעקרת ומסרסת את עבודת חברי הכנסת מיסודה והופכת אותם-אותנו לכלי ריק.

רחמים מלול: כך הדברים לגבי חוק הדיור הציבורי, חוק חברות כוח-אדם, חוק פעוטות בסיכון ועוד ועוד.

רחמים מלול: יתירה מזו, בחוק ההסדרים מבקש האוצר לחוקק חוקים אנטי-חברתיים מובהקים, שיגדילו את הפערים ואת האי-שוויון בחברה בישראל, כגון דחיית מסקנות ועדת החקירה הפרלמנטרית לבדיקת יישומו ומימונו של חוק ביטוח בריאות ממלכתי בראשותו של חבר הכנסת דוד טל; צמצום הסובסידיה לתחבורה ציבורית, דבר שייקר את תעריפי הנסיעה גם באוטובוסים וגם ברכבות; צמצום תשלומי הבטחת הכנסה, הקשחת תנאי הזכאות לגמלת סיעוד ועוד.

רחמים מלול: גם העובדה שהאוצר רוצה להעביר עשרות חוקים במחטף דרך חוק ההסדרים, במקום להעלותם לדיון מפורט ומסודר בוועדות הכנסת, היא עובדה פסולה.

רחמים מלול: דוגמה מתקציב שנת 2000 – חוק הערוץ השלישי, שנכלל אשתקד בחוק ההסדרים, וועדת הכספים, לשמחתי, הצליחה להוציא אותו משם – לידיעת חברי הכנסת, חוק זה נדון בוועדה בסופו של דבר במשך חודשים רבים, ביסודיות רבה, על כל פרט ופרט שבו, על כל תו ותג שנמצא בו, ורק לאחר מכן הוא אושר בצורה האופטימלית ביותר, ואותו רצה האוצר להעביר בשנה שעברה במחטף דרך חוק ההסדרים.

רחמים מלול: על כן, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני קורא מכאן לאוצר ולפקידיו לחדול משיטותיו הפסולות ולהתייחס ביתר כובד ראש לתקציב שהוא מניח על שולחנה של הכנסת.

רחמים מלול: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי ברצוני להודות לקדוש-ברוך-הוא שזכיתי לאישור חוק הסיוע למשפחות ברוכות ילדים.

שמואל הלפרט: אני מודה לחברי בסיעת יהדות התורה, לחברי סיעת ש"ס, ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד טל, שתרם רבות לאישור החוק, ולחברי הכנסת מיתר הסיעות שתמכו בחוק ובכך התעלו מעל כל שיקול פוליטי, התעלמו מהלחצים הכבדים שהפעיל עליהם האוצר.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיב גם על דברי הבלע של שר האוצר אחרי קבלת החוק, שזה חוק מושחת, מופקר, שערורייתי.

שמואל הלפרט: איך אפשר להתבטא במלים כאלה על חוק שבא לשפר את מצבם של מאות אלפי ילדים החיים מתחת לקו העוני, שמספרם מגיע ליותר מ-500,000, חוק שבא לשפר את מצבן של משפחות ברוכות הילדים?

שמואל הלפרט: אישור החוק יביא רווחה ושיפור לרבבות משפחות.

שמואל הלפרט: שאלתי את שר האוצר לפני כמה חודשים: אדוני שר האוצר, אתה מתנגד לחוק, אבל מה אתה מציע לעשות ל-500,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני במדינת ישראל, לזרוק אותם לים?

שמואל הלפרט: הרי חייבים למצוא להם פתרון.

שמואל הלפרט: שר האוצר מתעלם לגמרי מהעובדה שהוא שחק את קצבאות הילדים ב-50% מערכן הריאלי.

שמואל הלפרט: רק השנה, בתחילת השנה הוא שחק בשקט, בלי רעש, 300 מיליון שקל מתקציב קצבאות הילדים, ועל זה אף אחד לא דיבר.

שמואל הלפרט: וכאשר אני בא עכשיו להחזיר חלק קטן מהשחיקה, כשעלות החוק היא בסך-הכול 460 מיליון שקל, לומר שזה שערורייתי, שלא יהיו קסדות במשטרה?

שמואל הלפרט: הכסף הזה בכלל בא מכספי האוצר?

שמואל הלפרט: הכסף הזה בא מכספי הביטוח הלאומי.

שמואל הלפרט: השנה בלבד העביר שר האוצר מענף ילדים בביטוח לאומי 18 מיליארד שקל לענף אבטלה, כדי לכסות את האבטלה הגדולה שקיימת במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: להסית את הציבור שהכסף הזה בא ממשלם המסים לאלה שלא משלמים מסים?

שמואל הלפרט: על חשבון האוצר, הצבא, ביטחון, תרופות?

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, המהפכה החילונית שעליה הכריז ראש הממשלה, בין שהוקפאה ובין שלא, בכל אופן היא כבר מורגשת בתקציב החדש.

שמואל הלפרט: ראשית, ביטלו את משרד הדתות.

שמואל הלפרט: את ששת-שבעת המשרדים המיותרים לגמרי, כמובן לא ביטלו, אבל המשרד היחיד, הקיים מאז קום המדינה, הנותן שירותים למיליוני אזרחים במדינה, אותו סגרו.

שמואל הלפרט: דבר ראשון, זרקו את הטלית והתפילין לים.

שמואל הלפרט: כמו כן, תקציב משרד הדתות קוצץ בחלק מהסעיפים, וסעיפים רבים נמחקו לגמרי מספר התקציב.

שמואל הלפרט: כך למשל תקציב הישיבות קוצץ, אף שהיתוספו 14,000 תלמידים ובפועל חסרים בתקציב הישיבות כ-200 מיליון ש"ח.

שמואל הלפרט: תקציב הוועדה הבין-משרדית להקמת מבני דת ירד מ-47 מיליון ל-26 מיליון ש"ח.

שמואל הלפרט: כמו כן, יש ירידה גם בתקציבי מקוואות, עירובים וכדומה.

שמואל הלפרט: התקציב לתרבות חרדית בסך 69 מיליון ש"ח לשנת 2000, אחרי קיצוץ של 25% מ-1999, שמיועד לשיעורי תורה ולפעולות תרבות לאוכלוסייה החרדית והדתית המונה מאות אלפים במדינת ישראל, הוצא לגמרי מתקציב המדינה.

שמואל הלפרט: אמרו: אין צורך לתת תרבות.

שמואל הלפרט: למה לתת לאוכלוסייה הזאת תרבות?

שמואל הלפרט: מעניין מה היתה התגובה של חברי הכנסת אם היו מבטלים במחי-יד את תקציב התרבות הכללית – מתנ"סים, תיאטראות, קולנוע, ספריות וכו'.

שמואל הלפרט: אולם מאחר שההתייחסות כלפי הציבור החרדי היא כמו לאוכלוסייה מסוג ב', אפשר לעשות מה שרוצים.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתקציב המדינה אין בשורה בתחום החברתי, בתחום החינוך, בתחום האבטלה.

שמואל הלפרט: להיפך, מספר המובטלים עולה.

שמואל הלפרט: 1.6 מיליון אזרחים במדינת ישראל מרוויחים פחות מ-4,000 שקל בחודש.

שמואל הלפרט: יש פגיעה בתחום הסיעודי.

שמואל הלפרט: הממשלה החליטה להקשיח את תנאי הזכאות לגמלת סיעוד ולהעמידה על הכנסה חודשית שאינה עולה על 75% מהשכר הממוצע במקום 100%, ובעבור בן-זוג – על הכנסה משותפת שאינה עולה על 115% השכר הממוצע במקום 150%.

שמואל הלפרט: במסגרת התקציב יש כוונה להעלות תעריפי נסיעה בתחבורה הציבורית – אוטובוסים, רכבת – בשעה שההיגיון מחייב דווקא להוזיל את המחירים, כדי להעביר יותר אנשים הנוסעים ברכב פרטי לתחבורה ציבורית, ובכך להקטין את העומס בכבישים ואת הפסד שעות העבודה.

שמואל הלפרט: אין שום תוספת ריאלית בתקציב משרד החינוך.

שמואל הלפרט: בתקציב כיתות לימוד יש קיצוץ מ-692 מיליון ש"ח ל-539 מיליון.

שמואל הלפרט: 25%.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, ברצוני לומר כמה מלים בנושא חוק ההסדרים שעליו מדברים מדי שנה, וגם אדוני היושב-ראש דיבר עליו קודם לכן.

שמואל הלפרט: חוק ההסדרים הוא החוק האנטי-דמוקרטי ביותר שיש במדינה.

שמואל הלפרט: זהו חוק שלא יכול ללכת בשום פנים ואופן עם מדינה דמוקרטית, כמו שמדינת ישראל מתיימרת להיות.

שמואל הלפרט: חוק ההסדרים שם ללעג ולקלס את הכנסת ואת כל העבודה הפרלמנטרית של חברי הכנסת.

שמואל הלפרט: חבר כנסת יכול לעמול על חוק שנראה לו חשוב חודשים ושנים ולהעבירו בכל הקריאות, עם רוב של חברי כנסת, ובסופו של דבר, אם הדבר לא מוצא חן בעיני שר האוצר, הוא יכול לבטלו במחי-יד.

שמואל הלפרט: לכן, אדוני היושב-ראש, הצעד הראשון במסגרת הדיונים על התקציב וחוק ההסדרים צריך להיות ביטול מוחלט ומיידי של חוק ההסדרים, שהוא בושה לכנסת ולמדינת ישראל.

שמואל הלפרט: אני פונה אל כל חברי הכנסת המכבדים את עצמם, הרוצים לשמור על מעמדם ואינם רוצים להיות כלי משחק בידי האוצר, להתנגד לחוק ההסדרים, ואם האוצר רוצה להעביר חוקים – יעביר אותם בצורה המקובלת.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת דני נוה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אפתח בפסוק של הנביא ישעיה: החירשים שמעו והעיוורים הביטו לראות; ראית רבות ולא תשמור, פקוח אוזניים ולא ישמע.

נסים זאב: בשבועות האחרונים ראש הממשלה נוהג בעיוורון ובאטימות מוחלטת מול המציאות, והוא הצליח להרוס ולמוטט את מערך ההרתעה של צה"ל, ראשית, בבריחה ההיסטרית של חיילינו מלבנון, הוא הפקיר את הגבול לפעולות מחבלי ה"חיזבאללה".

נסים זאב: היום זה בא לידי ביטוי בתקציב של מדינת ישראל.

נסים זאב: התקציב הוא אשליית הצמיחה מול המציאות המרה.

נסים זאב: שר האוצר הצביע על מפנה במשק הישראלי ועל שיעורי צמיחה גבוהים יותר מהצפוי.

נסים זאב: הוא קורא לזה צמיחה בת-קיימא, צמיחה מואצת.

נסים זאב: איך זה בא לידי ביטוי ברווחה, בחינוך, בביטחון, בבריאות, בדתות?

נסים זאב: אתחיל בסוגיה של הביטחון: קיצוץ של מיליארד שקלים היה בשנה שעברה והובטח שלקראת סוף השנה יינתן מהרזרבות.

נסים זאב: השנה, לקראת שנת 2001 מקצצים עוד 900 מיליון שקלים.

נסים זאב: אני רוצה לדעת, האם ראש הממשלה החליט לחסל את חוסנו של צה"ל?

נסים זאב: כל תקציבי הרשות הפלסטינית, עשרות מיליוני שקלים מועברים לרשות, ליאסר ערפאת, כשהוא מצהיר על מלחמה כוללת.

נסים זאב: הוא צריך רק זמן כדי לגייס את כל ערביי המזרח התיכון נגד מדינת ישראל, ואנחנו משמנים אותו בכספים כדי להילחם בנו.

נסים זאב: צה"ל, במערך הפנימי שלו, קיצץ ועשה תוכנית חומש של מיליארד שקלים כל שנה והעביר את זה לטכנולוגיה.

נסים זאב: שר האוצר ראה כנראה שזה כסף מיותר והחליט לקחת אותם כספים.

נסים זאב: אני טועה או לא?

נסים זאב: אז מדובר פה על 5 מיליארדי שקלים במשך חמש שנים.

נסים זאב: כל יום של אינתיפאדה עולה למדינת ישראל מיליוני שקלים.

נסים זאב: אנחנו יכולים להרשות לעצמנו במצב חירום, או נקרא לזה שגרת חירום, להעביר אותם מיליונים לרשות הפלסטינית, לאויב מספר אחת של מדינת ישראל?

נסים זאב: אנחנו צריכים להתנצל על דם של כל ילד שנהרג, שהם מחנכים אותם להיות שהידים?

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, שיש לי פועל, שעובד אצלי שנים.

נסים זאב: בשבוע שעבר הוא אמר לי: אני רוצה להיות שהיד.

נסים זאב: אני מוכן למות.

נסים זאב: מה קרה להם?

נסים זאב: אם הם רוצים להיהרג – – –

רחמים מלול: אני מקווה שלא המעביד שלו חינך אותו לזה.

נסים זאב: אני לא יודע מי חינך אותו, אבל זה חינוך שבא מהסתה.

נסים זאב: אנחנו צריכים לקיים הסברה?

נסים זאב: איזו הסברה תעזור אם עומדים פה חברי כנסת מעל הבמה הזאת, חברי כנסת יהודים וערבים, ומשמיצים את המדיניות של מדינת ישראל ולא יודעים להסביר ולהגן על האינטרסים של מדינת ישראל והם השליחים המרכזיים שלנו.

נסים זאב: אני מתכוון גם לשר החוץ שלנו.

נסים זאב: שמעתי אותו כשהייתי בארצות-הברית, כששאלו אותו על מסגד אל-אקצא, על הר-הבית.

נסים זאב: הוא לא ידע להשיב, שבהיסטוריה, במשך 3,000 שנה, זה היה המשכן של עם ישראל.

נסים זאב: שם היה בית-המקדש.

נסים זאב: הוא לא ידע לומר את המלים האלה.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על התקציב של משרד הדתות.

נסים זאב: איך יכול להיות כתוב – משרד המשפטים וענייני דתות.

נסים זאב: כך זה מופיע בספר התקציב.

נסים זאב: אין משרד הדתות, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אין משרד עוד.

נסים זאב: מיליוני שקלים קוצצו מבתי-כנסת וממקוואות, וזה בדוק.

נסים זאב: נכון שהעבירו את זה לכל מיני סעיפים בכל מיני אגפים אחרים – ואני לא מדבר על תוספת.

נסים זאב: אני מדבר על קיצוץ בבסיס.

נסים זאב: אני לא מדבר על שנת 1998, על 36 מיליון שקלים של בתי-כנסת, שלא הועברו, וכפי שהבנתי במרכז של משרד השיכון אמש, הוא אמר מפורשות: תשכחו מהתקציב הזה.

נסים זאב: אנחנו מדברים על 1999 ועל שנת 2000, שזה 65 מיליון שקלים שצריכים להעביר אותם לבתי-כנסת.

נסים זאב: שינו את הקריטריונים, שינו את הנהלים, ועד לרגע זה לא העבירו שום פרוטה.

נסים זאב: אנחנו דנים רק בקריטריונים, אבל אין תקציב.

נסים זאב: איך אפשר לקצץ בבריאות, רבותי, למעלה מ-250 מיליון שקלים.

נסים זאב: הרי מטבע הדברים צריכים להוסיף 2.7% כל שנה, בגלל הזדקנות האוכלוסייה.

נסים זאב: אז לא רק שאין תוספת, יש קיצוץ.

נסים זאב: אנחנו פשוט מפקירים את האוכלוסייה הזאת.

נסים זאב: אני לא רוצה לדבר על אזורי הפיתוח, על מצב הרווחה ועל כך שאין תוספת.

נסים זאב: בכל רחבי הארץ נסגרים מפעלים באזורי הפיתוח.

נסים זאב: אם אנחנו רוצים באמת לדאוג לכך שנעביר תקציב רציני והולם ומתאים לפי המצב שלנו, אנחנו חייבים לפתוח את הספרים מחדש ולעדכן לפי סדרי העדיפויות הלאומיות של מדינת ישראל.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת זאב.

רחמים מלול: חבר הכנסת דני נוה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשעה הזאת, כשאנחנו דנים זה היום השני בחוק ההסדרים ובחוק התקציב, יכולה היתה מדינת ישראל, יכולה היתה הכנסת להיות במצב פוליטי ולאומי אחר לגמרי.

דני נוה: יכולתי לעמוד כאן, עם יתר חברי בכנסת, בשעה שיש בישראל ממשלת חירום – ממשלת חירום לאומית, ממשלה שכל תפקידה וכל תכליתה שיתוף פעולה של כל הכוחות הפוליטיים בבית הזה מול גלי האלימות, מול הטרור, כדי להדוף אותם.

דני נוה: למה זה לא קרה?

דני נוה: למה הדבר שמבטא את רחשי לב הציבור אולי יותר מכל דבר אחר לא קרה?

דני נוה: הוא לא קרה, אדוני היושב-ראש, משום שראש הממשלה מר ברק, שהטיף בכל החודש האחרון לכולם: אל תעשו חשבונות אישיים, אל תעדיפו אינטרסים אישיים – בסופו של דבר היה הראשון ששם מול עיניו קודם כול את האינטרס הפוליטי, האישי, של הישרדותו הפוליטית, במקום לשים מול עיניו את הצורך בהתמודדות מול מצב החירום.

דני נוה: נכון, גם בתוך סיעתי, סיעת הליכוד, היו ויכוחים והיו הבדלי גישות.

דני נוה: עם זאת, כמעט כולנו, בליכוד, תמכנו ואנחנו עדיין תומכים בהקמת ממשלת חירום.

דני נוה: כמובן, ובלבד שזו תהיה ממשלת חירום שכל תפקידה וכל תכליתה התמודדות עם מצב החירום ולתקופת החירום, ולא ממשלה אחרת.

דני נוה: מסתבר שמה שבאמת ראש הממשלה רצה זה קואליציה או ממשלה אחרת, בשלב זה רשת ביטחון ואולי אחר כך משהו אחר, שכל תכליתם אינה רק התמודדות עם מצב החירום – ואולי יותר מזה, ניצול מצב החירום, ניצול אווירת החירום, ניצול תחושת החירום בקרב אזרחי ישראל, כדי להקים קואליציה שכל תכליתה היא הישרדותו הפוליטית של ראש הממשלה מר ברק.

דני נוה: אני חושב שזה דבר שנאמר על-ידינו לא פעם אחת ולא פעמיים, ולמרבה הצער הוכח בראשית השבוע כדבר נכון.

דני נוה: זה חבל מאוד ומצער מאוד, שזה ראש הממשלה שהשווה את עצמו, הוא, ומפי מקורביו, לא פחות ולא יותר אלא לדוד בן-גוריון.

דני נוה: לדוד בן-גוריון.

דני נוה: אז ה"דוד בן-גוריון" הזה, מודל אהוד ברק, התגלה, בסופו של דבר, כפוליטיקאי, כפוליטיקאי קטן קטן מאוד.

דני נוה: התקציב שמונח היום לפנינו, גם בו, למרבה הצער, אין שום בשורה אמיתית, וקודם כול אין בו שום בשורה בתחום החברתי, כי אם אנחנו מסתכלים על תקציב השנה הקודמת שאושר פה, תקציב שנת 2000 לעומת 1999, אם אתה בוחן אותו באופן ריאלי, היתה ירידה במה שקרוי ההוצאה החברתית לנפש.

דני נוה: זאת אומרת, היתה ירידה ריאלית בתקציב שמוקדש למשימות ולמטרות חברתיות.

דני נוה: בתקופה הזאת, שבה החברה הישראלית בהרבה מאוד תחומים משגשגת, קופצת ומזנקת קדימה ואנחנו מתחרים עם הטובות שבמדינות העולם בשגשוג הכלכלי שלנו, למרבה הצער יש הרבה מאוד ישראלים, למעשה רוב הישראלים, שהם אינם חלק מן ההצלחה הזאת והם חשים שאין להם הזדמנות שווה להיות חלק מההצלחה הזאת של החברה הישראלית.

דני נוה: היית מצפה מהממשלה שתשנה את סדר עדיפויותיה, ושהדבר הראשון בסדר העדיפויות של הממשלה יהיה השקעה וגידול ריאלי משמעותי בהוצאה החברתית, ובעיקר בהוצאה החברתית בתחומים החינוכיים.

דני נוה: למרבה הצער, זה איננו מופיע בתקציב שלנו, ואני אתן, אדוני היושב-ראש, ברשותך, שתיים-שלוש דוגמאות קצרות.

דני נוה: אם ניקח את חוק חינוך חינם לילדי הגיל הרך, הוא מיושם באופן מאוד חלקי.

דני נוה: רוב ילדי ישראל לא נהנים היום מהחוק הזה.

דני נוה: אם ניקח חוק שעבר ביוזמה ברוכה פה בבית הזה, חוק פעוטות בסיכון – מעונות יום, זאת אומרת, כל פעוט בישראל שמוגדר כפעוט בסיכון לפי החוק הזה, יהיה זכאי למעון-יום חינם – הממשלה החליטה להקפיא אותו.

דני נוה: אם ניקח בכלל את תקציב החינוך ונשווה אותו לתקציב החינוך ב-1996, מ-1996 ועד היום יש גידול של 10% במספר התלמידים בבתי-הספר שלנו; 10% יותר לומדים בבתי-הספר שלנו מאז 1996.

דני נוה: היית מצפה שיהיה לפחות גידול דומה בתקציב המדינה בכל מה שנוגע לתקציב החינוך.

דני נוה: אלא שבפועל יש גידול של 5% בלבד בתקציב החינוך.

דני נוה: זאת אומרת, עם כל התוספות הנומינליות יש שחיקה אמיתית בהוצאה של מדינת ישראל, של ממשלת ישראל בתחום החינוך.

דני נוה: דוגמה אחרונה.

דני נוה: אם אתה מסתכל בספר התקציב או בחוק ההסדרים אתה רואה, למשל, שהממשלה הולכת להקשיח את הקריטריונים לקבלת קצבאות סעד במדינת ישראל.

דני נוה: זאת אומרת, הממשלה רוצה שיהיו יותר ישראלים, יותר משפחות בישראל, שבסופו של דבר מסוגלות לפרנס את ילדיהן ולגמור את החודש ב"אוברדרפט", איכשהו להתקיים על-ידי קצבת ביטוח לאומי, גם את זה רוצים לקחת מהן.

דני נוה: זה עניין של סדרי עדיפויות לקויים, משום שהממשלה רק לפני כמה חודשים אמרה: נמצא אוצר, מצאנו אוצר בקופת המדינה.

דני נוה: הלכו והורידו את מסי הקנייה.

דני נוה: בסופו של דבר, במרבית המקרים, אגב, מי שנהנה מהורדת מסי הקנייה זה מי שבלאו הכי יכול לקנות אותם מוצרים, ובמקרים אחרים – סוחרים שבדרך כבר גזרו את הקופון שלהם.

דני נוה: במקום לקחת אותם סכומים, נדמה לי שזה סכום שעלה לקופת האוצר בסביבות 600 או 700 מיליון, אני לא בטוח בזה ולכן אני אומר את זה בהסתייגות, אבל סכום בוודאי דומה – במקום לקחת את הסכומים האלה ולהשקיע אותם בסעיפים חברתיים, כדוגמת הסעיפים שהזכרתי, ויש רבים אחרים, ראש הממשלה חשב אז שזה יהיה עוד איזה גימיק, עוד איזו קומבינה.

דני נוה: כדי לנסות לקנות פופולריות זולה בקרב הציבור, אמר: בואו נוריד את מסי הקנייה.

דני נוה: חבל מאוד.

דני נוה: דבר אחרון, בסדרי עדיפויות, ואני אומר את זה במיוחד גם היום, עם כל הביקורת על חוק שעבר פה היום בכנסת, רק לפני שבועיים הממשלה חשבה שאת הבעיה הלאומית החריפה שיש לנו עם ערביי ישראל הם יפתרו בדרך מאוד קלה.

דני נוה: ירשמו שיק של 4 מיליארדי שקלים ובזאת אולי הם יפתרו את הבעיה או חלקה.

דני נוה: טעות מרה, כמובן, בכל קנה מידה, במקום לחשוב מה הם סדרי העדיפויות האמיתיים במדינה ומה באמת ראוי לעשות בכסף הזה.

דני נוה: לכן, אני רוצה לומר פה לראש הממשלה ולשר האוצר, שגם במסגרת מגבלות התקציב שיש, זה עניין של סדרי עדיפויות.

דני נוה: אלא שלמרבה הצער זהו התקציב השני שמגישה ממשלת ברק לכנסת, וכמו התקציב הראשון, הקודם, זהו תקציב של אטימות חברתית, ומאחר שכך, ובעיקר בשל כך, אני מעריך ומקווה שזה יהיה התקציב האחרון שמגישה ממשלת ברק לכנסת, ואת התקציב הבא שיוגש לכנסת הזאת בשנה הבאה, בעזרת השם, כבר תציג ממשלה אחרת.

דני נוה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת נוה.

רחמים מלול: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת הנוכחים, מאחר שחלק גדול מהנואמים הפנה אצבע מאשימה – זה כנראה נהוג לאחרונה במסדרונות הפוליטיים במדינת ישראל, להפנות אצבע מאשימה תמיד כלפי הקורבן, כאן העדיפו חברי כנסת רבים להפנות אצבע מאשימה לעבר המגזר הערבי בשני כיוונים.

תאופיק חטיב: הכיוון הראשון הוא זה שהמגזר הערבי פיגר 50 שנה אחרי המגזר היהודי מבחינת הקצבות וסדר עדיפויות.

תאופיק חטיב: הוא הותקף מהצד השני כאילו יש כוונה בממשלה היום לעשות טיפ-טיפה שינוי.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, מצד אחד הם מותקפים כי הם היו בניכור ומחוץ למערכת, מחוץ לסדר העדיפויות של כל ממשלות ישראל כמעט.

תאופיק חטיב: היום הם מושמצים על זה שכנראה, אולי בכנות ואולי בתרגיל, עדיין אינני יודע, יש בכוונת הממשלה להקציב תקציב שיכול לענות על חלק מהדרישות והתשתיות במגזר הערבי.

תאופיק חטיב: אינני זקוק לסקירה ההיסטורית, כי כל בר-דעת יודע וכולם מדברים על זה לא מעל הבמה אלא קצת מאחור, במזנון ובכל מקום ובכל מסדרון, שהמגזר הערבי הוזנח תקופה ארוכה, וכמו בכל מקרה תמיד נזכרים אחרי שהכתובת היתה על הקיר.

תאופיק חטיב: כאשר לפני שנה, בהזדמנות אחרת, הזכרתי מעל הבמה הזאת שהמגזר הערבי לא יכול להמשיך במצב שישנו כיום, אפליה מתמשכת יותר מ-50 שנה, ובמקביל לה פיתוח ציפיות של כאילו שוויון שעדיין לא קיים, שזה יביא לפיצוץ, התשובות שהיינו מקבלים בדרך כלל מצד ימין הן – לא לאיים.

תאופיק חטיב: אחרי שזה התפוצץ כולם אוטמים אוזניים וכאילו גם את זה לא אמרנו, כי כל אזהרה זה איום.

תאופיק חטיב: אפשר להתגונן בצורה כזאת, וזה בדיוק המעשה שעושה בת-יענה בדרך כלל.

תאופיק חטיב: אני מאוד מצטער שהדברים שהושמעו כאן – אני לא אוהב להשתמש תמיד במלה גזענות, אבל לא מצאתי תחליף – דברים שאמר חבר הכנסת קליינר ולפני כמה רגעים חבר הכנסת נסים זאב הם ממש גזענות.

תאופיק חטיב: הרי אפשר היה לתקוף את הממשלה עניינית, ויש בסל שלי מתקפה כל כך גדולה נגד ממשלת ברק ונגד התנהגותה כלפי המגזר הערבי מבחינה חברתית.

נסים זאב: לא דיברתי על הכספים שהולכים לערביי ארץ-ישראל.

נסים זאב: דיברתי על הכספים שנותנים לאויב, לרב-הטבחים ערפאת על פעולות הטרור שלו.

תאופיק חטיב: רציתי להעיר לך, שבמקרה מדינת ישראל נמצאת בעולם – לפחות חלק מאתנו קוראים לה מדינה נאורה – שיש בו מסגרת מסוימת של או"ם ואמנות.

תאופיק חטיב: במסגרת הזאת, הקצת-מסודרת, מדינת ישראל היתה מחויבת להעביר אותם כספים שנגבו.

תאופיק חטיב: אם אתה מתכוון לתושבים הפלסטינים באזורי הגדה ועזה, ולפי מה שאתה מתקן עכשיו זאת כוונתך, כל הכספים שנגבו מהם היו צריכים להיות מועברים לרווחתם.

תאופיק חטיב: לאורך כל הדרך ממשלות ישראל שיקרו פעמיים.

תאופיק חטיב: פעם אחת בזה שהם גבו ולא השקיעו, ופעם אחרת כאשר נתבקשו לתרץ איפה הכסף, והם אמרו שהם השקיעו אותו בביטחון של התושבים.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, התעצמות הצבא בגדה ובעזה היתה למען התושבים המקומיים, והכספים הלכו לשם.

נסים זאב: הם התעצמו רק מגנבות הרכב ורק מגנבות המע"מ.

נסים זאב: כל שנה זה מסתכם ב-2 מיליארדי שקלים.

נסים זאב: תעשה את החשבון בעצמך.

תאופיק חטיב: אין לי נתונים כאלה.

תאופיק חטיב: אם יש לך נתונים, תציג אותם.

נסים זאב: יש לי נתונים.

תאופיק חטיב: אני כמעט בטוח שאתה לא מדייק, אבל מאחר שאין לי הנתונים המדויקים אני לא אתנצח אתך.

תאופיק חטיב: רק רציתי להעיר לך, שמה שאמרת פה הוא קצת יותר חמור, כי אתה מעודד שיגנבו את הכסף שלקחו משם.

נסים זאב: בינתיים מי שגונב זה הם, את זה אתה יודע.

תאופיק חטיב: מי שגנב מאז 1967 – – –

נסים זאב: אין גנבות רכב בזמן האחרון.

תאופיק חטיב: אני לא הפרעתי לך, ואפילו ניסיתי להקשיב כדי להבין בדיוק מה שרצית להגיד.

תאופיק חטיב: מצד אחד, אתה אומר שמ-1967 מי שגנב זה ממשלות ישראל.

תאופיק חטיב: מצד שני, לאחר כינון האוטונומיה, או אפילו קצת לפני כן, החל הנושא של גנבות הרכב, אם לזה אתה מתכוון, ועל זה רציתי להתעמת אתך קצת.

תאופיק חטיב: בנושא גנבות הרכב, אני מסכים אתך שצריך לעשות הכול כדי למנוע אותן, כי כולנו נפגעים מגנבות הרכב.

תאופיק חטיב: מי שמשלם ביטוח הוא, בסופו של דבר, כל אחד מאתנו.

תאופיק חטיב: אגב, המדינה לא נפגעת.

תאופיק חטיב: בסך הכול ממשלות ישראל מציגות תקציב טוב יותר כאשר יש גנבות רכב, כי הם גובים מכל אזרח ואזרח מעט יותר, ואז יש מס עקיף שמכסה את הכול.

תאופיק חטיב: אבל לא התייחסת לגנבות של 33 שנים, של אותם כספים שדווקא שאלת למה נותנים להם.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, מצד אחד גנבו, והיית צריך לשתוק, למה לך להיכנס לסמטוחה הזאת.

תאופיק חטיב: לסיכום, ולא נכנסתי כאן לסיבות של האירועים, בגלל הוויכוח עם ידידי נסים זאב, צריך להבין ששום דבר לא נולד בלי סיבה.

תאופיק חטיב: תמיד יש סיבות לכל דבר.

תאופיק חטיב: אפשר להגיד "לא ראיתי", או "לא רציתי לראות", או "לא רציתי להבין", ובסופו של דבר אתה נושא בתוצאות.

תאופיק חטיב: אבל אפשר גם לפקוח עיניים, להסתכל, לראות ולהסיק את המסקנות.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת חטיב.

רחמים מלול: חבר הכנסת יצחק גאגולה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – אם הוא יגיע, חבר הכנסת סילבן שלום.

רחמים מלול: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להתייחס לדבר נורא שקרה לפני 61 יום.

יצחק גאגולה: ביום זה נכנס לבית-האסורים איש האשכולות ורב הפעלים, מרים קרנה של יהדות המזרח וסוחף מאות אלפים מכל קצות הקשת הפוליטית, ידידנו ואהובנו ואהובם של עם ישראל הרב אריה דרעי, אשר יושב מאחורי סורג ובריח על לא עוול בכפו.

יצחק גאגולה: כמה משרי הממשלה וחברי הבית כאן בכנסת, שהלכו אתו כברת דרך לאורך שנים רבות, במקום להתמקד בעבודתם ובעבודת משרדיהם הם ממשיכים לרדוף את הרב אריה דרעי.

יצחק גאגולה: אני דורש מבמה זאת להפסיק את הרדיפה אחרי האיש היקר הזה, ואני קורא לשחרר אותו בהקדם, כי העוול זועק לשמים.

יצחק גאגולה: וזאת בוודאי לא נשכח ולא נסלח.

יצחק גאגולה: לתשומת לבם של אבירי הדיקטטורה ושלטון החוק.

יצחק גאגולה: לפני זמן מה עבר חוק משפחות ברוכות ילדים, לאחר מלחמת חורמה מצד הממשלה והעומד בראשה.

יצחק גאגולה: ואני שואל אתכם, ידידי בשמאל: עד מתי תלכו בחושך כעיוורים באפלה?

יצחק גאגולה: לאיזו דיוטה תחתונה ירדתם עד אשר הבאתם למצב הרוח הקשה השורר במדינה מבחינה ביטחונית, כלכלית וחברתית, ועוד בהכרזות שווא שאין מאחוריהן שום כיסוי?

יצחק גאגולה: ראש הממשלה הבטיח את ההבטחה הידועה בתשדירי הבחירות לזקנה מנהרייה לשפר את התנאים בבתי-החולים, ושמעתי שהיא כבר נפטרה, לצערי, אך כאשר מנתחים את התקציב נדהמים מהקיצוץ המשמעותי שממנו תסבול מערכת הבריאות.

רחמים מלול: יש זקנה חדשה שהחליפה אותה במסדרון.

יצחק גאגולה: אנחנו מתפללים לשלומה.

יצחק גאגולה: הקיצוץ בתקציב הבריאות הממלכתי הוא בכ-280 מיליון שקלים.

יצחק גאגולה: כאיש הקרוב מאוד למערכת הבריאות אני יודע, שלא זו בלבד שלא מוסיפים עוד תקציבים בעקבות המצב הקשה השורר במערכת, אלא אפילו מורידים סכומים גבוהים.

יצחק גאגולה: ואני שואל שוב, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, איזו פגיעה אנושה אנחנו פוגעים במערכת הזאת ואיך נוכל לתת יד לתקציב הזה, כאשר רק השכבות החלשות נאלצות להתמודד עם הדבר הזה, כי לשכבות העשירות יותר יש דרכים כיצד לטפל בעצמן?

יצחק גאגולה: אם אנחנו מסתכלים על תקציב החינוך, ההערכה, לדעתי, היא שחסרים לפחות כ-2 מיליארדי שקלים כדי לעשות מקצה שיפורים מינימליים בתחום החינוך.

יצחק גאגולה: אני חושב, שחובה על המדינה להקנות חינוך לכל הילדים, וחינוך שווה.

יצחק גאגולה: אני זוכר שאהוד ברק דיבר ודרש השכלה גבוהה חינם, אבל מה קיבלו הסטודנטים לאחר שנה וחצי של מנהיגות ברק?

יצחק גאגולה: צריך להשקיע בחינוך מעל ומעבר לכל תחום אחר, ואין בזה ספק לאיש מאתנו, כי עתידה של המדינה, חברתית וגם כלכלית, תלוי ראשית כול בחינוך.

יצחק גאגולה: נקודה נוספת היא בעיית האבטלה, שאין בה שום חדש משנה שעברה, ומצב האבטלה רק הולך ומחמיר.

יצחק גאגולה: אנחנו יכולים להרחיב את היריעה ללא סוף.

יצחק גאגולה: מה שאנו רואים כאן הוא, שלקחו אותו תקציב מלפני שנה והורידו ממנו כמה מיליארדים, ואנחנו, חברי הכנסת, מתחילים להילחם.

יצחק גאגולה: איך אנחנו מצטיירים בציבור?

יצחק גאגולה: כסחטנים.

יצחק גאגולה: המגמה ברורה: מורידים כמה מיליארדים כדי שאנחנו נילחם כפי שאנחנו נלחמים במשך כל השנה, למען הציבור הרחב, וכל העבודה שלנו יורדת לטמיון.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, המסקנה ברורה.

יצחק גאגולה: כאשר אין מלך בישראל ואיש הישר בעיניו יעשה ו"מצב החירום", של אהוד ברק בעיקר, ואחר כך של המדינה, של כולנו, הולך ומחמיר, לא נותר אלא להישען על אבינו שבשמים.

יצחק גאגולה: מכל פינה אני שומע את הגעגועים לרב אריה דרעי ולפעולותיו הברוכות לציבור, ודווקא עכשיו אני שומע כמה הוא חסר.

יצחק גאגולה: אבל, בל נאבד תקווה ונתחזק כולנו בתקווה לעתיד טוב יותר.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת גאגולה.

רחמים מלול: אחרון הדוברים היום בדיוני התקציב בקריאה הראשונה הוא חבר הכנסת ראובן ריבלין.

רחמים מלול: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צופים יקרים בערוץ-33, חבר הכנסת תאופיק חטיב שאל אותי כרגע, למה לא נמצאים פה כולם על מנת להצביע, שהרי בדרך הטבע, אדוני היושב-ראש, כאשר מסתיים דיון על הצעת חוק התקציב, מצביעים בקריאה ראשונה על מנת להעבירה לוועדה לדיון ולהכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: זה עושים כאשר יש לך לא רק רשת ביטחון אלא גם רוב, אבל ממשלה זו למעשה לא נשענת על הכנסת, כי ראש הממשלה אמר שהוא הולך מעל הראשים של כו-לם, ולכן אנחנו נמצאים במצב מאוד מוזר, מאוד חמור, מצב מאוד מביך בשעה קשה זו לעם ישראל, למדינת ישראל ולעם הפלסטיני.

ראובן ריבלין: חשוב מאוד שיהיה פה ריבון, שאומר גם לפרטנרים שלנו מה מוכנים ומה לא מוכנים, האם פנינו לשלום, האם פנינו לדורות, האם הם מוכנים בכלל למפגש רצונות?

ראובן ריבלין: שבר גדול אנחנו נשברים פה, גם יהודים וערבים בתוך מדינת ישראל, ומה שהיה ייקח הרבה זמן עד שיהיה, עד אשר יהיה, אני מקווה שאולי מעז יצא מתוק, כולנו נעשה את חשבון הנפש ונבין שבמדינה קודם כול אנחנו צריכים לדאוג לכך שאנחנו נגן עליה מכל משמר, ולא חלילה נהיה במצב שבו יש רגע שבו אני תומך במדינה, ויש רגע שאני לא תומך במדינה.

ראובן ריבלין: אלה שאלות קשות מאוד ועל כך נצטרך לתת בחודשים, אולי בשנים הקרובות, דין-וחשבון ולחשוב מחדש, כי מה שהיה אסור שיהיה, צריך להתחיל לדבר ברצינות, צריך לדבר ברצינות על כל הבעיות, כי יהודים וערבים נועדו לחיות יחד בארץ הזאת, לא יעזור שום דבר.

ראובן ריבלין: אין שום הבדל בין גילה לבית-ג'אלה, אפילו מקור השם הוא אחד.

ראובן ריבלין: והר-גילה שהוא בית-ג'אלה נמצא בדיוק מול שכונת גילה, שהיא בריבונות ישראלית, וההר השני עדיין אינו בריבונות של מישהו אחר, אבל הוא לא בריבונותה של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: בין קלקיליה ובין כפר-סבא אין הבדל, ואנחנו צריכים להבין שבין בידו להר-אדר, ובין שועפאט לפסגת-זאב אנחנו לא יכולים לומר, כאן יחיו ככה וכאן יחיו ככה, כולנו חיים יחד.

ראובן ריבלין: אבל לנו היהודים יש מדינה אחת שהיא מדינת ישראל, ובה אנחנו נצטרך לחיות לעולם כי לנו אין שום אלטרנטיבה.

ראובן ריבלין: אני לא חושב שלתושבי הארץ הזאת צריכה להיות אלטרנטיבה, הם צריכים לחיות פה, אבל נוצרה בעיה פוליטית רצינית ביותר ב-200 השנים האחרונות, ואנחנו צריכים להתחיל להסתכל על העניין נכוחה ולא לטאטא שום דבר.

ראובן ריבלין: השותפות צריכה להיות שותפות מלאה, בתנאים מצד אחד ובנאמנות למדינה מצד שני.

ראובן ריבלין: אני לא אומר שצריך לשיר את "התקווה", שהוא המנונה של התנועה הציונית טרום המדינה, אבל צריכים את הדבר הזה לברר בינינו בירור יתר.

ראובן ריבלין: ועכשיו, שואלים אותנו אנשים: אתם אנשי הליכוד, מה, התקציב לא טוב?

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שאני לא יודע אם ממשלה אחרת בישראל, שהיתה ממשלת ליכוד, היתה מציגה תקציב שונה בהרבה מתקציבו של השר שוחט, שהוא נציגה של מפלגת העבודה, נציג בכיר בה, אני מוכרח לומר.

ראובן ריבלין: שהרי כאן היו פקידי האוצר מכינים וכאן היו פקידי האוצר מכינים, ואנחנו הפוליטיקאים היינו כמובן קובעים את סדרי העדיפויות, ואני לא בטוח שבין מפלגת העבודה לליכוד יש הבדלים גדולים כמפלגות שהן לא סקטוריאליות בסדרי העדיפויות, מתוך ידיעה מהו התקציב הכולל שקיים.

ראובן ריבלין: כי הרי תאמר, מה, ילדים לא חשובים?

ראובן ריבלין: בטח חשובים.

ראובן ריבלין: השאלה, חשובים על חשבון מי?

ראובן ריבלין: מה, בתי-כנסת לא חשובים?

ראובן ריבלין: ודאי שחשובים, השאלה על חשבון מי.

ראובן ריבלין: הצבא, אנחנו לא חייבים לדאוג לו כלבבת-עיננו?

ראובן ריבלין: בוודאי, השאלה, על חשבון מי.

ראובן ריבלין: החינוך.

ראובן ריבלין: כל דבר שהיינו מביאים לכאן, כולנו היינו מסכימים שצריך לתת.

ראובן ריבלין: הרי אני הולך מוועדה לוועדה, וכאשר בא לפני איזה עניין, אני מייד אומר, היעלה על הדעת שלא ניתן להם?

ראובן ריבלין: אבל השאלה מאין?

ראובן ריבלין: ולכן אני מוכרח לומר, שהתקציב לא עשה יותר ממה שאנחנו עשינו, אף שעל-פי התקציב שאנחנו עשינו באו ואמרו למנכ"ל משרד ראש הממשלה דאז, איווט ליברמן, שהיום הוא חבר הכנסת הנכבד, אביגדור ליברמן, איך אתה לא מטפל?

ראובן ריבלין: הם היו מסיתים נגדנו והיום אנחנו מצביעים נגדם.

ראובן ריבלין: הדברים האלה צריכים להיות ברורים.

ראובן ריבלין: היום הצבעתי יחד עם חברי הצבעה פוליטית, פוליטית ללא כחל ושרק, שהרי מה רצה לעשות ראש הממשלה, ומה בציניות שאין דוגמתה מפלגת העבודה, אתמול, על נושא שאני מאמין בו באמונה שלמה והוא תהליך אוסלו והחלטות הממשלה בגינו, הלך ראש הממשלה, בצדק פוליטי, וקיבל רשת ביטחון ממפלגה מסוימת – בין על-פי אמונתה ובין על-פי אילוצים כאלה או אחרים, אולי בניגוד לדעת בוחריה, אני בטוח שבניגוד לדעת הרבה מחברי הכנסת שלה – אבל בא וביקש מהם רשת ביטחון בנושא מדיני שהוא בנפשה של מדינת ישראל, גם על דעת ראש הממשלה, שאמר, ערפאת אינו פרטנר בשלב זה, כדי לא להכניס מחלוקת כרגע.

ראובן ריבלין: למחרת בערב הוא בא אלי ואומר לי: שמע, אני צריך ממך בתור אדם נאור ובתור אדם לא סקטוריאלי רשת ביטחון, נגד מי?

ראובן ריבלין: נגד אלה שנתנו לי רשת ביטחון נגדך.

ראובן ריבלין: אז מה אתה עושה מאתנו צחוק?

ראובן ריבלין: אתה מתעסק בפוליטיקה ושולח את כל עיתונות השמאל להשתלח בחברי הליכוד ושולח אותם גם לאנשים מאמינים כמו אביגדור ליברמן, שחוק כזה לא צריך להתקבל, ואומרים לנו: תחזקו את הקשר שלנו עם ש"ס על-ידי כך שתצביעו נגד ש"ס, כדי שאנחנו נוכל לחיות עם ש"ס ואתם תהיו נגד ש"ס.

רחמים מלול: לא הבנו, אדוני, אולי אדוני מוכן לחזור על זה שוב בשפה יותר פשוטה?

ראובן ריבלין: אומנם חוק משפחות ברוכות ילדים הוא חוק שיצא מבית-מדרשה של אגודת ישראל – –

רחמים מלול: אני מוכן להוסיף לאדוני עוד שתי דקות למען נבין.

ראובן ריבלין: – – אבל מה, הרי הברכה בילדים, אם היא באגודת ישראל, קל וחומר אצל אחינו מש"ס, גם אחינו הערבים – – –

נסים זאב: הליכוד לא זכה להיכנס לממשלה, תאמין לי, ש"ס לא היתה נותנת רשת ביטחון.

נסים זאב: אם היו 61 חברי כנסת תומכים בממשלה הזאת, היינו מפילים אותה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני אומר לך, שהכעס שלי על מה שעשו הוא הרבה פחות מהכעס שלך על מה שעשו, ואני לא רוצה להוסיף בעניין רשת הביטחון כי אני יודע מה עמדותיך, אני יודע מה דעתך.

ראובן ריבלין: והרי אדם לא יכול לחשוב ככה ולעשות ככה, מה עוד שאני מכיר אותך כל כך הרבה שנים ויודע שפיך ולבך שווים.

ראובן ריבלין: הואיל ואני יודע שנהיה שותפים, אז בתור איש ליכוד אני מקפיד שלא לומר את הדברים שאתה חושב על מה שעשתה מפלגתך כאשר נתנה למחלקי ירושלים רשת ביטחון, שנתנה רשת ביטחון לאדם שיכול לחזור היום לערפאת ולומר לו: בוא נתחיל לדבר מהמקום שבו הפסקנו בקמפ-דייוויד.

רחמים מלול: אדוני, גם ממשלת חירום היא רשת ביטחון.

ראובן ריבלין: למה ניכנס לזה עכשיו?

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים עכשיו על פוליטיקה, זאת אומרת, מביאים לרדיו ביום רביעי בבוקר עיתונאי אחד מהעיתונים הדגולים, עיתון האנשים החושבים, "הארץ", לבוא ולהסביר איזה פשע גדול הולך לעשות הליכוד, שהולך לגזול מקופת המדינה חצי מיליארד.

ראובן ריבלין: הרי אתמול לא הביאו אותו עיתונאי, שאני מעריך אותו מאוד, נחמיה שטרסלר – ומגיע לו שהוא ייכנס ל"דברי הכנסת" – לא הביאו אותו אתמול לתוכניתה של דליה יאירי – שגם היא תיכנס לכנסת, מילא, בזכותו של נחמיה שטרסלר – והיא שאלה אותו, כמה עולה לעם ישראל אותו מעשה שעשה ביילין יום לפני כן, כאשר ביטל את כל הדברים שהאמין בהם וחשב שאסור בלעדיהם, ונתן כהנה וכהנה, ואמר, למען השלום מותר הכול.

ראובן ריבלין: יש גם עיתונאים שחושבים, שלמען השלום מותר הכול.

ראובן ריבלין: כל מה שיעשה השמאל הוא כשר למהדרין כי המטרה מקדשת את כל האמצעים, אבל אם חלילה הימין יתנהג באותה אמת מידה, שהיא – במידה שאתה מודד מודדים לך, כמידותיו של הלל, אז אנחנו כבר מוקצה מחמת מיאוס, וצועקים ומזעיקים נגדנו עם ועולם ואומרים, ראו עד כמה דלים אנשי הליכוד אשר הולכים ומפזרים חצי מיליארד מכספי המדינה ונותנים אותו לקבוצות סקטוריאליות כאלה ואחרות ועוד למקפידים אנטי-ציונים.

ראובן ריבלין: אז אנחנו מודיעים להם, שאנחנו לא נותנים להם רשת ביטחון, ובפוליטיקה כמו בפוליטיקה, שיבואו הם לש"ס ולאגודת ישראל כשיתבקשו לאשר את התקציב ויאמרו להם: כדי לאשר את התקציב קודם כול תבטלו את החוק הזה – אנחנו נצביע, אין בעיה.

ראובן ריבלין: כשיש לנו שותפים, אנחנו דואגים גם לאינטרסים שלהם.

ראובן ריבלין: פעמים אנחנו אומרים להם, עד כאן, אבל לא ישחקו אתנו ולא יטיפו לנו מוסר, כי אלה בשמאל – שלא כמונו, אנחנו לא מבינים בבג"צים – אבל הם בשמאל אומרים, שמי שבא לבג"ץ, זה שמבקש צדק צריך לבוא, אדוני היושב-ראש, בידיים נקיות.

ראובן ריבלין: והואיל ובשמאל אין יד אחת נקייה – אל יבואו ויטיפו לנו מוסר, כי את הצעד שאתם מבקשים מהציבור לא תקבלו, כי באתם בידיים לא נקיות.

ראובן ריבלין: תקציב זה יידחה על-ידינו, כי מגישיו באים בידיים לא נקיות.

ראובן ריבלין: תודה, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום, ישיבת הכנסת הבאה תתקיים אם ירצה השם ביום שני, ח' במרחשוון התשס"א, 6 בנובמבר 2000.

רחמים מלול: ישיבה זו של הכנסת נעולה.