ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 28, 1999-10-04 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, שלום לכם.

אברהם בורג: אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת – היום, יום שני, כ"ד בתשרי התש"ס, 4 באוקטובר 1999.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: בבקשה לקום.

א' האן: כבוד נשיא המדינה מר עזר ויצמן וכבוד נשיא הרפובליקה של פינלנד מר מרטי אטיסארי.

א' האן: (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה ונשיא הרפובליקה של פינלנד.

א' האן: ) בבקשה לשבת.

אברהם בורג: כבוד נשיא המדינה והגברת ויצמן, נשיא פינלנד ורעייתו, אדוני ראש הממשלה, חברות וחברי הכנסת – ברוכים הבאים, נשיא פינלנד ורעייתו.

אברהם בורג: מי כמו פינלנד ומי כמו נשיאה של פינלנד יכולים להבין את מצבה של ישראל, מצבה של מדינה קטנה החיה את חייה תמיד לפתחו של הר געש.

אברהם בורג: כוחות מדיניים גדולים רובצים לפתח, מאיימים, אורבים, משחקים, ובתווך נמצאים בניה ובנותיה של האומה הקטנה, וכל מה שהם רוצים זו שלווה, שלווה לפתחו של הר הגעש.

אברהם בורג: פינלנד בעבורנו היא הלסינקי, שם של עיר שהפכה להיות שם נרדף לזכויות האדם, לחירויות יסוד של כל אדם באשר הוא, של נשים ושל ילדים, ולהגבלת איום השמד הגרעיני הטוטלי המאיים על כולנו.

אברהם בורג: פינלנד בעבורנו היא השראה תרבותית.

אברהם בורג: אחד מגדולי המשוררים שלנו, שאול טשרניחובסקי, התפעל מן האוסף העממי של פינלנד, האפוס של ה"קלוולה", ותרגמו לעברית, ובכך זכינו באחד הנכסים הרוחניים המסורתיים היפים של פינלנד שראה אור בשפת התנ"ך.

אברהם בורג: ולנו היהודים יש עוד רובד עמוק, עמוק מאוד, של יחס מיוחד כלפי האומה הפינית.

אברהם בורג: יום אחרי שאחד מכל ארבעה אוסטרים בחר בנכדו הפוליטי של גדול צוררי העם היהודי, היטלר יליד אוסטריה, להיות לו למנהיג, נזכר כל ישראלי באחד מכל שלושה יהודים שמצא את מותו מידיו של האוסטרי ההוא.

אברהם בורג: אירופה נסחפה בלהט הגזענות של הנאצים ועוזריהם, אבל פינלנד, העממית והרשמית, היתה שונה מהם.

אברהם בורג: בימי מלחמת העולם השנייה לחמו בצבא פינלנד חיילים יהודים וקצינים מבני עמנו שכם אל שכם לצדם של חיילים פינים ולצדם של חיילים גרמנים.

אברהם בורג: כן, ממש כך, חיילים גרמנים.

אברהם בורג: אין לכך הסבר אחר מלבד תודעת העצמאות והחירות הטבועה עמוק בנפשו של כל פיני.

אברהם בורג: רוב העם הפיני וממשלתו ראו עצמם שותפים לגרמנים בחזית הרוסית, אבל הסתייגו בפומבי, באומץ ובגאון, מהשיטה הפוליטית הזדונית של הנאצים, התנגדו לאנטישמיות ויצאו חוצץ נגד גירושי עם והשמדת עם.

אברהם בורג: לא פלא אפוא שתוכנית גירושם של היהודים והשמדתם סוכלה על-ידי מחאותיהם הנמרצות של אישי הציבור הפינים הבולטים של אותו דור.

אברהם בורג: בסופו של דבר הוסגרו לידי הנאצים תשע נפשות יהודים בלבד, מהם נותר אחד בחיים, ואלה היו הקורבנות היחידים, מלבד חללי המלחמה היהודים מקרב החיילים ששירתו בצבא הפיני.

אברהם בורג: לזכרם של שמונת הקורבנות ההם הוקם בהרי ירושלים יישוב של כפרה ואהבה ששמו יד-השמונה.

אברהם בורג: אני מבקש להבטיח לך, אדוני הנשיא, כי עמדה מוסרית כזאת של עם מיוחד ויוצא דופן כמו העם הפיני לא תישכח לעולם, ואני מבקש ממך בשם הכנסת ושולחיה, כי פינלנד תתייצב למערכה העולמית, יחד עם ישראל ושאר האומות שוחרות הטוב, נגד הגזענות, נגד האנטישמיות, נגד הטרור ונגד האלימות העולמית באשר היא.

אברהם בורג: תודה לך וברוך הבא.

אברהם בורג: כבוד נשיא המדינה, אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, החורף עומד בפתח.

אברהם בורג: אנחנו מתפללים לחורף חורפי ברוך בגשמי ברכה.

אברהם בורג: הכנסת תשאל את הממשלה בכל יום מימות החורף, מה עשיתם היום לפתרון בעיות המים של מדינת ישראל.

אברהם בורג: אין מה לעשות בנוגע למזג האוויר, אבל יש מה לעשות בנוגע למים.

אברהם בורג: לא רק חינוך אזרחי לחיסכון, כי חבל על כל טיפה, אלא מעשים של ממש.

אברהם בורג: מים הם צורכי אוכל-נפש לכל אדם, וחסרונם של מים הוא אחת מעילות המלחמה הנפוצות ביותר.

אברהם בורג: ישראל הפוסעת במשעול השלום חייבת להסיר את העילה הזאת מעל סדר-יומה.

אברהם בורג: בדרך לשלום תהיה אוזנה של הכנסת כרויה לכל מהלך ולכל התפתחות.

אברהם בורג: יהיו מאתנו שיעמדו בתקיפות על האותיות הקטנות ויישומן.

אברהם בורג: יהיו אחרים שיתבעו את התמונה הגדולה.

אברהם בורג: רבים מאתנו מצפים, כי המושב הזה יהיה מושב השלום של מדינת ישראל.

אברהם בורג: רבים מאתנו מקווים לראות כאן לפנינו על הדוכן את נשיא סוריה תופס את מקום קודמיו, הנשיא סאדאת והמלך חוסיין, זיכרונם לברכה, חלוצי השלום ופורצי מעגל האיבה ושפיכות הדמים.

אברהם בורג: יש לשלום מחירים, רבותי חברי הכנסת.

אברהם בורג: לא נהיה אטומים ולא נהיה אדישים לכאבם של יושבי חבלי הארץ ההם, ארץ-ישראל הגיאוגרפית וההיסטורית, אשר ישלמו את מחיר השלום בגופם ובממונם.

אברהם בורג: יחידים ומשפחות, שהלכו לשם בשליחות עצמם ובשליחות ממשלתית, יתעוררו בבוקר קרוב אחד אל מציאות השונה כל כך מחלום נעוריהם.

אברהם בורג: ילדים שנולדו שם ונכדים שלא הכירו מציאות אחרת יהפכו לעקורים בתוכנו, ואנחנו צריכים להיות אתם כדי לסייע ולתמוך בעת המשבר הגדול.

אברהם בורג: הקרב על השלום, אדוני ראש הממשלה, הוא אולי הקשה שבקרבות.

אברהם בורג: אין, תודה לאל, קורבנות שותתי דם בקרב הזה, אבל יש פגיעות הנשארות כצלקת על נפשה של האומה, כי בעבור רבים מאתנו ארץ-ישראל השלמה היא ערש התרבות הלאומית שלנו, ורבים מאתנו מבינים כי לעתים בהיסטוריה של עם יש התנגשויות ענק בין ערכים ועקרונות, ובמקרה שלנו בין החלום לשיבת ציון ותפארת מלכויות העבר שלנו לבין הרצון לחיות בשלום עם יושבי הארץ הפלסטינית.

אברהם בורג: ובעת הזאת שלנו יגדל כוח השלום והפשרה על כוח החלום והכיסופים.

אברהם בורג: הוויכוח יהיה קשה, כאבי הוויתור והפרידה, שינוי דפוסים שהתרגלנו אליהם במשך כל כך הרבה שנים.

אברהם בורג: כבר היה לנו ויכוח אחד כזה שהסתיים במותו בידי רוצח של ראש ממשלת ישראל.

אברהם בורג: את הוויכוח הזה, אדוני ראש הממשלה, על קביעת גבולות הקבע של ישראל, אנחנו חייבים לנהל אחרת.

אברהם בורג: לדעת, חברי הכנסת, שיש גבול עד כמה ניתן למתוח את מעטפת הדמוקרטיה, לזכור שמלים הורגות, לזכור את יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ולרסן את עצמנו.

אברהם בורג: כל פגיעה בגוף כואבת ומייסרת.

אברהם בורג: אבל יש בימים האחרונים גופים המיוסרים יותר – גופם של ילדים קטנים שהפכו להיות יעד לאלימותם הרצחנית של הוריהם.

אברהם בורג: במסעות טירוף, נקם וזעם עלתה האלימות במשפחה לגבהים מזעזעים ומזוויעים.

אברהם בורג: הכנסת תהיה לפה לזעקתם של הקורבנות; שדולה של 120 שליחי ציבור, שתחוקק חוקי הגנה, שתעקוב אחר יישומן של החלטות ותדרוש את דמיהם של החפים מפשע.

אברהם בורג: אנחנו קשובים לא רק לקול דמי הילדים שמתו הזועקים אלינו מן האדמה.

אברהם בורג: אנחנו חשים את מצוקתם ופחדם של המון ילדים אחרים, הרואים חדשות, הקוראים עיתונים, המאזינים לרדיו, ילדים השואלים את עצמם בחשכת הלילה, רגע לפני שהם נרדמים: האם זה יכול לקרות גם לי?

אברהם בורג: גם הילדים האלה צריכים אותנו, ואתם הנשים המוכות, נפגעות האונס שהפך להיות סדרתי ברחובות כל עיר.

אברהם בורג: הם והוריהם צריכים את ער"ן, את העזרה הראשונה הנפשית, שלא תיסגר, שתהיה להם אוזן מאזינה באישון הלילה.

אברהם בורג: חברי וחברות הכנסת, הרבה נושאים יעלו כאן בחודשים הקרובים: פוליטיקה ומדיניות, תקציבים ומצוקות, דת ומדינה, תרגילים ומהלכים.

אברהם בורג: עיני כל הציבור נשואות אלינו.

אברהם בורג: הם רוצים אותנו מכובדים, כי שליחי ציבור מכובדים מכבדים את הציבור ששלח אותם.

אברהם בורג: אל נא נאכזב אותם, אל נא נפגום בשליחות.

אברהם בורג: אני מאחל לכולנו חורף נעים ומושב כנסת פורה.

אברהם בורג: נשיא פינלנד, תודה רבה, אדוני הנשיא, ולהתראות.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, נעבור להודעת ראש הממשלה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה מאז המושב הקודם ועל תוכניות הממשלה למושב הקרוב.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אברהם בורג: ועד שראש הממשלה עולה, אני מבקש, בשם הכנסת וחבריה, לאחל ברכת מזל טוב לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שיום הולדתה היה אתמול; לחבר הכנסת יצחק כהן, שיום הולדתו היה שלשום.

אברהם בורג: מזל טוב.

משה קצב: רוצים לדעת את הגיל.

אהוד ברק: אני מוסיף את ברכת הממשלה לכל אלה שהיה להם יום הולדת בפגרה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד ברק: כבוד נשיא המדינה והגברת ויצמן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני 90 יום היתה לי הזכות הגדולה, על-פי בחירת העם, להציג מעל הדוכן הזה ממשלה חדשה בישראל ולקבל את אמון הכנסת.

אהוד ברק: לא ביקשתי ימי חסד, הממשלה לא בזבזה אף רגע.

אהוד ברק: היא התייצבה מייד נוכח אתגריה העצומים של המציאות הישראלית, ומשימתה הראשונה היתה לחלץ את המדינה מתחושת המועקה הקשה, הרפיון והייאוש, הבידוד המדיני ואובדן הדרך, ולהעלותה על מסלול של התחדשות, צמיחה והמראה בכל המובנים.

אהוד ברק: פחות משלושה חודשים חלפו, ואין מי שלא יחוש באווירה אחרת שהשתררה בישראל, אווירה של רגיעה, של ביטחון עצמי, של אופטימיות ושל תקווה חדשה.

איוב קרא: איזו אווירה?

דני נוה: לפחות תצחק כשאתה אומר את זה.

נעמי בלומנטל: מתגעגעים לביבי.

אהוד ברק: הדבר התבטא גם במשאלי דעת הקהל ערב השנה החדשה, ששיקפו לראשונה זה שנים גיאות מרשימה בתחושתם של האזרחים, כי טוב, שוב טוב לחיות במדינת ישראל.

איוב קרא: יש אוהל מול משרד ראש הממשלה.

אהוד ברק: אין ספק, שמאז רצח רבין, לפני כמעט ארבע שנים, היתה ישראל שרויה במשבר עמוק, ובשלוש השנים האחרונות חלחלה בציבור תחושה קשה של שיבוש מערכות, השחתה, קרע והסתה בין חלקי אוכלוסייה וכניעה לקבוצות קיצוניות.

אהוד ברק: רבים וטובים איבדו את אמונם בתקינותם של מוסדות השלטון וביכולת לשנות את פני הדברים.

אהוד ברק: הישגה הגדול של הממשלה הזאת בראשית דרכה הוא בייצובה של המערכת הדמוקרטית, בתיקון המידות ובהשבת האמון בין האזרח לרשות המבצעת.

יובל שטייניץ: – – –

אהוד ברק: זוהי רק ההתחלה.

אהוד ברק: לא הכול ורוד ולא הכול מושלם – לעולם אין מצב כזה בחיי מדינה; אולם זו התחלה טובה ומבטיחה.

אהוד ברק: אני רואה לעצמי חובה לשבח את חברי שרי הממשלה, שנכנסו לתפקידיהם ולטיפול בענייני המדינה, כל אחד ואחת בתחומם, בתנופה רבה ובכשרון מעשה.

אהוד ברק: זהו צוות מצוין, חכם, שקול ואחראי.

אהוד ברק: זוהי ממשלה אחרת, אווירה אחרת ודרך אחרת לישראל.

אהוד ברק: זו ממשלה שאכן מביאה בפועל אחדות ושינוי ותקווה.

סילבן שלום: – – –

דני נוה: – – –

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת שלום.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחום המדיני, המעשה החשוב ביותר שעשתה הממשלה עד כה הוא שינוי האקלים האזורי והבין-לאומי בכל הקשור לתהליך השלום ופריצת הדרך שהושגה בהסכם שארם-אל-שיח'.

אהוד ברק: החזרנו לתקנה את מסכת היחסים בין ארצות-הברית של אמריקה ובין ישראל, המבוססת על ברית אסטרטגית, על אמון, על ידידות אמת וערכים משותפים ועל חתירה מתואמת לקידום השלום באזורנו.

אהוד ברק: עצרנו את הסחף המסוכן בעמדת הממשל והפגנו את משקעי המתיחות, הניכור וחוסר האמון שהעכירו את היחסים.

אהוד ברק: אמריקה וישראל שוב רואות עתה עין בעין את התהליך המדיני, את יעדיו ואת מסגרת הזמן הרצויה והאפשרית לפעולה ולהתקדמות במסלוליו השונים.

אהוד ברק: חידוש התהליך המדיני שיפר את מעמדה של ישראל והחזיר את יחס הכבוד כלפיה, את האמון בכנות כוונותיה, את ההבנה לעמדותיה בזירה הבין-לאומית ואת התמיכה בהן.

אהוד ברק: חשובה במיוחד בתחום המדיני היא התמורה החיובית שחלה במזרח התיכון כלפי ישראל.

אהוד ברק: אחרי נסיגה חמורה ומסוכנת שהיתה בשלוש השנים האחרונות, שהחזירה לצערנו למערכת היחסים האזורית את מושגי העוינות והחרם, מסתמנת עכשיו ראשיתו של מפנה בתוכן ובסגנון.

נעמי בלומנטל: בדיסני זה חדש לגמרי.

אהוד ברק: שיחות אישיות שקיימתי עם מנהיגי האזור, ובהם נשיא מצרים חוסני מובארק, עבדאללה בן חוסיין, מלך ירדן, ויושב-ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, יצרו תשתית אזורית נוחה יותר להנעת תהליך השלום קדימה.

אברהם בורג: השר כהן – – –

אהוד ברק: הרצינות שגילתה הממשלה בחתירתה לקידום התהליך המדיני מצאה הדים חיוביים לא רק בקהיר וברבת-עמון, אלא אף בצפון-אפריקה, במדינות המפרץ ובמידה מסוימת גם בדמשק.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה אישרה את הסכם-שארם והממשלה מקיימת אותו הלכה למעשה.

אהוד ברק: בתוך ימים אחדים יושלמו הפרטים האחרונים וייפתח הציר הדרומי של המעבר הבטוח.

עוזי לנדאו: בטוח?

אהוד ברק: ביסודו של דבר, אני רואה במעבר הבטוח במתכונתו הנוכחית הסדר מעבר לתקופת ביניים, שיוחלף בעתיד בגשר עילי, שיאפשר, עם סידורים נוספים, הן יצירת מציאות של הפרדה פיזית בינינו לבין הפלסטינים והן את שמירת הביטחון.

מיכאל איתן: תמורת מה?

סילבן שלום: – – –

לימור לבנת: – – –

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אהוד ברק: נחישותנו להביא שלום של אמיצים לאזור – –

מיכאל איתן: מה קיבלנו בתמורה?

מיכאל איתן: ויתור על הארץ סתם כך?

אהוד ברק: – – וביטחון ושלום לארצנו, מקורה בתחושת עוצמה פיזית ומוסרית הנשענת על כוחו של צבא-הגנה לישראל ועל ערכי הנצח של עמנו וחזונם של נביאי ישראל.

אהוד ברק: אנחנו גאים בהקמתה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית, חזקה ובוטחת בדרכה.

אהוד ברק: וברוח ערכי היהדות אנו מצטערים על הסבל הכבד שגרם הסכסוך במזרח התיכון לא לנו בלבד, אלא לכל עמי ערב שלחמו נגדנו, ובתוכם לעם הפלסטיני.

קריאה: – – –

אהוד ברק: חפצי חיים ושלום היינו לכל אורך דרכנו בקימום ריבונות ישראל בארצו.

אהוד ברק: על כורחנו נדרשנו פעם אחר פעם – –

קריאה: – – –

אהוד ברק: – – להגן על חירותנו ועל קיומנו.

אהוד ברק: לעת שלום, ישראל תהיה מוכנה לקחת חלק במאמץ לרפא את פצעי המלחמות מתוך רצון טוב, ידידות ושכנות טובה – ובשום אופן לא מתוך תחושת אשם או נטילת אחריות להיווצרות הסכסוך ולתוצאותיו, סכסוך שלא רצינו בו ועשינו רבות כדי למונעו.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ממשלת ישראל שאני עומד בראשה איננה הולכת לתהליך השלום כמי שכפאה שד, איננה נעה קדימה כפויה על כורחה ורדופת חרדות ופחדים.

אהוד ברק: מאידך גיסא, היא גם איננה אצה להסדר בכל מחיר, מתוך חולשה ורפיסות.

אהוד ברק: את החתירה לשלום איננו חייבים לשום גורם זר.

קריאה: – – –

אהוד ברק: אנחנו חייבים אותה לעצמנו – – –

מיכאל קליינר: – – –

אהוד ברק: אנחנו חייבים אותה לעצמנו, ולעצמנו בלבד.

אהוד ברק: אנחנו מפוכחים דיינו לדעת, שהמזרח התיכון איננו גן של ורדים, ושלום לא ייכון בו מתוך אהבה והתפרקות מכוח – –

נעמי בלומנטל: אגדות האחים גרים.

קריאה: – – –

אהוד ברק: – – אלא רק על בסיס של עוצמה, ביטחון עצמי – – –

דני נוה: אדוני ראש הממשלה, מתי מתחיל הנאום שלך?

אברהם בורג: חבר הכנסת נווה, תודה.

אברהם בורג: רבותי, תודה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה.

אברהם בורג: רק רגע, אדוני ראש הממשלה.

אהוד ברק: לכן נוסחת השלום שלנו נטולת אשליות.

אברהם בורג: רק רגע, אדוני ראש הממשלה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, היה נהוג – – –

איוב קרא: תדאג לאנשים על-יד המשרד שלך.

איוב קרא: שני מטרים ממך.

איוב קרא: נלחמו אתו, עשו הכול בשבילו – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת קרא, מייד אמנה אותך למונה.

אברהם בורג: תודה.

איוב קרא: נלחמו אתו – – –

אברהם בורג: חברי חברי הכנסת, היה נהוג כאן בעבר, שכאשר ראש המממשלה נואם, לא חשוב מאיזו סיעה – – –

איוב קרא: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

איוב קרא: תסתום את הפה.

ויצמן שירי: – – –

אהוד ברק: לכן – – –

אברהם בורג: אהוד, חכה שנייה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי – – – תודה רבה.

נעמי בלומנטל: – – –

איוב קרא: שידאג לדרוזים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי, שתי דקות של הפסקת הפרעות ואנחנו נחזור.

אברהם בורג: בבקשה, חופשי.

איוב קרא: – – –

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: שתי דקות לכל מי שרוצה.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני לא שומע אותך מרוב שאתה צועק.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת קרא, עם כל הכבוד, אני מבקש – – –

איוב קרא: שידאג לדרוזים.

איוב קרא: שידאג לדרוזים – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: זה נשמע טוב.

אברהם בורג: שב במקום.

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שב בשקט.

איוב קרא: – – –

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, היה נהוג עד עכשיו שבנאומו של ראש הממשלה משתדלים להגביל את ההפרעות לרמה תרבותית, עם כל הכבוד והיקר.

לימור לבנת: מאיפה זה?

לימור לבנת: לא היית פה בכנסת הקודמת?

קריאה: – – –

אברהם בורג: אז אני מבקש מכם להקפיד על הדבר הזה.

אברהם בורג: תודה רבה, חברת הכנסת לבנת.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: תודה רבה, מהכנסת הבאה, חבר הכנסת ריבלין.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד ברק: לכן, נוסחת השלום שלנו – – –

נעמי בלומנטל: – – –

אהוד ברק: נוסחת השלום שלנו נטולת אשליות.

אהוד ברק: היא תעוגן בהסדרי ביטחון קפדניים ותישען על כוחו של צה"ל ועל עוצמתה הכוללת של ישראל.

אהוד ברק: מאידך גיסא, זו נוסחה שאיננה רואה באינטרס הישראלי בלבד את חזות הכול, ויש בה כדי לכבד את הצד השני ולהתחשב ככל שניתן גם בעמדותיו.

אהוד ברק: אני משוכנע, שיש כיום בישראל בסיס של הסכמה רחבה ומאסה קריטית מכרעת התומכת בשלום כדי לקטוף את פירותיו ומוכנה גם לשאת במחירו כל עוד יישמרו אבני היסוד של הביטחון ויובטחו האינטרסים החיוניים והקיומיים של המדינה.

אהוד ברק: העקרונות שינחו את הממשלה בהסדר קבע עם שכנינו הפלסטינים ידועים.

אהוד ברק: ביטחון ישראל מעל לכול.

אהוד ברק: אין שליטה על עם זר, הפרדה פיזית, אין חזרה לגבולות 67', ירושלים מאוחדת בריבונותנו, רוב המתיישבים ביהודה ובשומרון בגושי יישובים תחת ריבונות ישראל, ופירוז השטח ממערב לירדן מצבא.

אהוד ברק: כמו-כן, לא יוחזרו פליטים אל תחומי ישראל הריבונית.

קריאה: – – –

דני נוה: כמה פליטים?

מוחמד ברכה: – – –

דני נוה: כמה פליטים יוחזרו לגבול כפר-סבא?

דני נוה: למה את זה אתה לא אומר לנו?

אהוד ברק: לפנינו גם אתגר – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אני מודה לך.

אברהם בורג: תודה.

אהוד ברק: לפנינו גם אתגר המסלול הסורי-הלבנוני, ומעל בימת הכנסת, שבה מיוצגים כל אזרחי ישראל, אני קורא לך היום, הנשיא חאפז אל-אסד: דלת ההזדמנויות במזרח התיכון פתוחה היום.

אהוד ברק: לעולם אין לדעת עד מתי.

אהוד ברק: עברו שנים של שיחות ומפגשים עם שמיר ורבין, עם פרס ונתניהו – – –

לימור לבנת: – – –

אהוד ברק: הגיעה עת ההכרעה.

אהוד ברק: בוא נצעד יחד מבעד לדלת ההזדמנויות ונקבל את ההכרעות הדרושות, גם אם הן כואבות, למען הילדים של שני העמים, למען שלום של אומץ וכבוד.

אהוד ברק: שלום של אמיצים עם סוריה יתבסס על התאמת עומק הנסיגה לעומק השלום ולאיכות סידורי הביטחון, תוך עמידה על פתרון יסודי לבעיות לבנון, בעיות המים, וביעור מוחלט של הטרור.

אהוד ברק: הפתגם הערבי אומר: "אסאל ען אל-ג'אר אבל א-דאר" – שאל מיהו השכן לפני שתקנה את הדירה.

אהוד ברק: אולם עם איננו בוחר את שכניו.

אהוד ברק: אני מניח שהפלסטינים והסורים אולי היו מעדיפים שכן אחר, אולי גם אנחנו, אך השכנות הזאת היא עובדת חיים, ולכולנו צריך להיות עניין להפוך אותה לאפשרית.

אהוד ברק: ידוע הפתגם האנגלי: גדר טובה עושה שכנים טובים.

אהוד ברק: מעבר לכך, בכל הסדר עלינו לתת את הדעת לאיומים האסטרטגיים המצויים במעגליו החיצוניים של הסכסוך.

אהוד ברק: נטרול הנפצים בלב הסכסוך יפחית בוודאי את פוטנציאל האיום הפריפריאלי אך לא יבטל אותו כליל.

אהוד ברק: לפיכך גם לעת שלום תוסיף ישראל לקיים בידה כושר הרתעה אסטרטגי לכל טווח נדרש של גיאוגרפיה או זמן.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כנסת זו, ואולי אף מושב הכנסת הזה, עשויים להידרש להכרעות חשובות בתהליך השלום.

אהוד ברק: שאיפתנו היא להגיע בתוך ארבעה חודשים להסכם מסגרת להסדר קבע עם הפלסטינים.

אהוד ברק: בעת ובעונה אחת רצוננו להיכנס למשא-ומתן רציני עם הסורים על הסכם שלום, ואף להביא בהקדם ליציאה מסודרת של צה"ל מלבנון והסכם תוך הבטחת שלום יישובינו בגבול הצפון וקיום מחויבותנו לבעלי בריתנו בדרום-לבנון.

אהוד ברק: חיילי צה"ל השומרים על גבול הצפון מתוך רצועת הביטחון הם המעניקים לממשלה הזאת את מרחב התמרון המדיני כדי לבחון את כל האופציות ולהגיע לתוצאות הטובות ביותר לישראל.

עוזי לנדאו: למה לא להוציא אותם כבר עכשיו – – – למה לסכן אותם?

אהוד ברק: הם ראויים על כך להוקרתו ולתודתו של הבית הזה כולו.

אהוד ברק: הם ראויים להוקרה ולתודה הזאת מכוח מסירותם, עקשנותם והיכולת המבצעית היוצאת-דופן שהם מגלים במלחמה המתמשכת בגבול הצפון.

אהוד ברק: אני חוזר ומתחייב לשים קץ לטרגדיה בלבנון שנמשכת כבר יותר מ-17 שנה ולהוציא את חיילינו משם עד יולי שנת 2000, ולהציב את צה"ל בהגנה על יישובי הצפון מהגבול הבין-לאומי.

אהוד ברק: לא אביא לממשלה או לכנסת שום הסכם נמהר שאין בו עמידה קפדנית ומלאה על צורכי הביטחון של ישראל ועל האינטרסים החיוניים של המדינה, ובכל מקרה, כפי שהתחייבתי, אם וכאשר נגיע להסכמי שלום שיקבעו גם את גבולותיה של המדינה, נעמיד אותם בפני כלל אזרחי ישראל להכרעה במשאל עם.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, העדיפות שניתנה בתקופה הראשונה לכהונת הממשלה למאמץ מרוכז בתחום המדיני אין פירושה דחיקת הנושאים החברתיים והכלכליים למעמד משני.

אהוד ברק: אדרבה, יש לראות את המאמץ המדיני לפתרון הבעיות הביטחוניות והמדיניות גם כמרכיב חיוני והכרחי ביצירת התשתית לצמיחה ולהפניית המשאבים לענייני החברה והכלכלה.

אהוד ברק: עשר שנים מלאו להתפרקותה של המעצמה הסובייטית ולנס העלייה הגדולה ששינה את פניה של ישראל.

אהוד ברק: כיום כמעט כל ישראלי חמישי הוא יוצא אותה תפוצה מופלאה, ברוכת כשרונות, שהביאה אתה מטען תרבותי עצום, ותהליך השתלבותה בחברה הישראלית הוא אחד מפלאיה של ישראל.

אהוד ברק: סמיכות הזמנים בין העלייה הזאת לבין העלייה מאתיופיה העשירה את הפסיפס האנושי הישראלי.

אהוד ברק: הממשלה רואה בעלייה יעד לאומי מרכזי ותשקיע כל מאמץ נדרש בעידוד העלייה ובהעמקת תהליך ההשתלבות של העולים בחברה הישראלית, לא רק במתן סיוע ושירותים לעולים אלא בטיפוח תודעת הקליטה בקרב הציבור הישראלי כולו.

אהוד ברק: משרד הפנים רואה כבר עתה, כפי שהתחייבנו במערכת הבחירות, את כל זכאי חוק השבות כשווים.

אהוד ברק: חוק הווטרנים יוגש על-ידי הממשלה לאישור הכנסת כמובטח.

אהוד ברק: משרד הקליטה שוקד בתנופה רבה על פתרונות דיור – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: – – הכשרה ופיתוח מקורות תעסוקה.

אהוד ברק: נשמור את פרויקט קמ"ע לקליטת מדענים עולים, נעודד יזמות עסקית, נבטיח הכנת צעירים והוריהם לקראת השירות בצה"ל ונשמור על טיפול מסור בבעיות אישיות של עולים.

אהוד ברק: ממשלה זו היא עם הפנים לעלייה.

אהוד ברק: אני רואה בעלייה – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: – – לא רק את ייעודה הציוני העליון של מדינת ישראל, אלא אף את סגולתה וביצור עוצמתה לעתיד.

קריאות: הכול בסקרים.

אהוד ברק: אני משוכנע – – –

אברהם בורג: מובן, מובן.

אהוד ברק: אני משוכנע, שככל שנשיג את יעדי המדיניות הכלכלית והחברתית של הממשלה וניתן בכך דחיפה לצמיחת המשק ולפיתוח מקורות תעסוקה, כן נתרום להשתלבותם המלאה של העולים בחברה וכך נגביר גם את זרם העולים, ששעריה של ישראל פתוחים לפניהם בכל עת והיא תקדם אותם תמיד בברכה ובאהבה.

לימור לבנת: – – –

אהוד ברק: חברי חברי הכנסת, המעשה החשוב ביותר שעשתה הממשלה בתחום הכלכלי-החברתי הוא, כמובן, קביעת מדיניות כלכלית – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: – – ואישור מסגרת התקציב לשנה הבאה.

עוזי לנדאו: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, תשאיר קצת זמן לקרוא לך קריאות ביניים.

אברהם בורג: תשאיר קצת זמן כדי שנוכל לקרוא לך קריאות ביניים.

אברהם בורג: אתה כל הזמן נואם.

קריאות: – – –

אהוד ברק: אתם יכולים להמשיך.

קריאות: – – –

לימור לבנת: אלה רק הערות של דברי טעם.

אברהם בורג: ללא ספק.

אברהם בורג: ללא ספק.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, תמשיך בבקשה.

אהוד ברק: הממשלה בחרה ללכת בדרך אחראית – –

אברהם בורג: סילבן, די; חבר הכנסת שלום, אני מבקש.

אהוד ברק: – – ולא פופוליסטית כדי להשיג את היעד הראשון של המדיניות הכלכלית.

אהוד ברק: תקציב 2000 נועד בראש ובראשונה – –

אברהם בורג: חבר הכנסת טל.

אהוד ברק: – – לחלץ את המשק מן המיתון העמוק והארוך ביותר בדור האחרון, שאליו הובילה אותנו הממשלה הקודמת.

קריאות: – – –

אהוד ברק: האמצעי ההכרחי – –

אברהם בורג: חבר הכנסת – – –

אהוד ברק: – – להשגת מטרה זו – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: – – הוא בהנעת הסקטור העסקי לפעילות ובהקטנת הוצאות הציבור, בשמירה על רמת האינפלציה הנוכחית ובהחזרת האופטימיות והתנופה למשק.

קריאות: – – –

אהוד ברק: הממשלה גם החליטה על שורה של שינויים מבניים, שעיקרם הרחבת ההשקעות בתשתית, הסרת החסמים הביורוקרטיים בתחומי הדיור והמקרקעין והגברה משמעותית של תחרות במשק לטובת כל אזרחי המדינה.

קריאות: – – –

אהוד ברק: אני מודה שאני מתקשה לעבוד בקצב הליצנות של חלק מכם – – –

קריאות: – – –

נעמי בלומנטל: – – –

אהוד ברק: אני מתקשה לא לחייך עם קצב הליצנות הזאת – – –

אברהם בורג: אדוני יחייך וימשיך.

קריאות: – – –

יורי שטרן: – – –

אהוד ברק: רוב מומחי הכלכלה בארץ – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, תודה רבה.

אהוד ברק: – – ומחוצה לה שיבחו את החלטות הממשלה, והם צופים למשק הישראלי יציאה קרובה מן המיתון, התפתחות וזינוק גדול קדימה.

אהוד ברק: ואזכיר למשל את דבריו של פרופסור סטנלי פישר, המשנה למנכ"ל קרן המטבע הבין-לאומית ומחשובי הכלכלנים בעולם, ששיבח את החלטות הממשלה – –

קריאות: – – –

דני נוה: – – –

אברהם בורג: רבותי, רבותי, די, די, די; מספיק.

אברהם בורג: חבר הכנסת נווה, תירגע קצת.

אברהם בורג: די.

אהוד ברק: – – וחזה למשק הישראלי צמיחה מהירה וממושכת וכניסתו למועדון המדינות המפותחות ביותר.

קריאות: – – –

אהוד ברק: המושב הנפתח של הכנסת יידרש בקרוב לנושא הזה, ואני משוכנע, שעוד נכונו לנו, במליאה ובוועדות, דיונים מרתוניים ולילות לבנים בדיוני התקציב.

אהוד ברק: בשלב הזה אני רוצה רק לומר ולהדגיש באוזני הכנסת והציבור, כי בעיני נועדה הכלכלה לשרת את החברה, ולא להיפך.

יהושע מצא: גם את הזקנה מנהרייה, שכחת אותה.

אהוד ברק: כל מעשי הממשלה בתחום הכלכלי מיועדים בסופו של דבר בעיקרם להשגת יעדים חברתיים, ובראשם החינוך, הבריאות, הרווחה וצמצום פערים חברתיים.

אהוד ברק: אך אוסיף שלושה דברים: האחד – שבכלכלה אין, למרבה הפלא או אולי למרבה הצער, "הוקוס פוקוס" ואין קיצורי דרך.

אהוד ברק: הדבר מזכיר לי אותו סיפור תלמודי ידוע ממסכת עירובין על רבי יהושע שרצה להגיע למקום פלוני ובא לפרשת דרכים.

אהוד ברק: היה שם ילד קטן.

אהוד ברק: שאל אותו הרבי: באיזו משתי הדרכים אלך?

אהוד ברק: ענה לו הילד: "זו קצרה וארוכה, וזו ארוכה וקצרה".

אהוד ברק: הלך בדרך ה"קצרה וארוכה" וגילה מהר מאוד שהיא חסומה ואי-אפשר להגיע בה אל היעד.

אהוד ברק: חזר אל פרשת הדרכים, והלך בדרך ה"ארוכה וקצרה" והגיע בשלום ליעדו.

אהוד ברק: ככה זה גם בכלכלה: הפיתוי ללכת בדרך קצרה – –

דני נוה: החידוש היחיד בנאומך היום הוא שהתחלת ללמוד תלמוד.

דני נוה: ראש הממשלה התחיל ללמוד גמרא.

אהוד ברק: – – ולפזר משאבים שאינם הוא אולי פופולרי, אך זו דרך ללא מוצא, שרק תיצור מראית עין ואשליה קצרת טווח ורק תעמיק את המשבר בחברה ובמשק.

אהוד ברק: אין כל מנוס מללכת בדרך ה"ארוכה וקצרה" כדי לבנות באורך רוח וביסודיות את התשתית למתן הכלים שיאפשרו פתרונות אמיתיים לבעיות הכלכלה והחברה בישראל.

אהוד ברק: הדבר השני שאני רוצה לומר הוא – –

לימור לבנת: גם הם לא מקשיבים לראש הממשלה, אדוני היושב-ראש.

אהוד ברק: – – שלמדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי יש חזון חברתי מוסרי מחייב, הנובע מתורת ישראל, שהקדישה ציוויים רבים כל כך לדאגה לחלש, לאביון, "לגר, ליתום ולאלמנה".

אהוד ברק: אני מאמין, כי החברה הישראלית ביסודה היא חברה סולידרית, אכפתית, מעורבת ובעלת רגישות מוסרית.

אהוד ברק: הסולידריות היא ערך הטבוע במורשתנו ובאתוס הלאומי שלנו: "ישראל ערבין זה בזה".

אהוד ברק: בה בעת חשוב להדגיש, ישראל היא, ככתוב, "ארץ אשר לא במסכנת תאכל בה לחם".

אהוד ברק: היא דורשת מכל המסוגל לכך מאמץ ועבודה.

אהוד ברק: ממשלה איננה "סנטה קלאוס" המחלק מתנות חינם; עליה ליצור את התנאים שישיגו ויעניקו שוויון הזדמנויות לכול ודחף לחריצות, להישגיות וליוזמה.

אהוד ברק: כאשר דיברתי במערכת הבחירות שוב ושוב על המצוקות החברתיות, על הקשישה החולה בפרוזדור בית-החולים בנהרייה ועל המובטל מאופקים – מלבי דיברתי.

אהוד ברק: כל מעשי בממשלה הזאת בתחום הכלכלי יהיו מכוונים לפתרון אותן מצוקות.

אהוד ברק: מטרתי היתה ונשארה הצבת החינוך בראש סולם העדיפויות – –

לימור לבנת: סוגרים מועדוניות וצהרונים.

לימור לבנת: 50 איש ועדת תקשורת, ממשלה רחבה.

לימור לבנת: איזה סיפורים אלה?

אהוד ברק: – – הענקת שוויון הזדמנויות לכלל ילדי ישראל, מלחמה ללא פשרה באבטלה ובעוני, צמצום פערים בין שכבות החברה וסגירת פערים לאוכלוסייה הערבית בישראל.

אהוד ברק: הדבר השלישי שרצוני לומר הוא, שישראל מוכרחה לסגל את עצמה במהירות אל האלף השלישי.

אהוד ברק: אנחנו מצויים בעולם המשתנה לנגד עינינו במהירות.

אהוד ברק: ילדי בית-הספר היסודי שולטים במחשב, באינטרנט וברשתות המידע טוב יותר מהוריהם.

ראובן ריבלין: שלושה חודשים למדו את – – –

אהוד ברק: קצב השינויים והתמורות הגלובלי עולה במהירות, המציאות הטכנולוגית מתחלפת לנגד עינינו בקצב מסחרר.

אהוד ברק: עיסוקים ומקצועות ותיקים חולפים מן העולם וחדשים באים תחתם.

אהוד ברק: זו רעידת אדמה מתמדת, שבה קורסים מבנים ישנים והאדם מוכרח למצוא את האיזון במציאות משתנה ובתנודות בלתי פוסקות.

אהוד ברק: לפני חודשים אחדים פרסמו מנהיגי בריטניה וגרמניה את חזונה הכלכלי-החברתי של הסוציאל-דמוקרטיה המודרנית בעידן החדש.

אהוד ברק: בהתאמות מסוימות אני רואה בחזון הזה, העושה שילוב נכון ועדכני של ערכים חברתיים בחברה דמוקרטית נאורה וסולידרית ושל כלכלת שוק מודרנית ודרישותיה החדשות, את התפיסה הנכונה בשינויים המתאימים גם בישראל.

אהוד ברק: זוהי תפיסה שלפיה המדינה אינה צריכה לחתור במשוטים כי אם להחזיק בהגאים, ובמלים אחרות – לתת חכות, לא דגים; ליצור את התנאים ליוזמה.

אהוד ברק: לפתח מערכות חינוך והכשרה זמינות להכשרת אדם בכל גיל למושגי הזמן ולתמורות הטכנולוגיות, ובעת ובעונה אחת לספק רשת ביטחון סוציאלית ממלכתית ולהפיח רוח קהילתית, שתאפשר לחברה למנוע מהכוחות הצנטריפוגליים בתוכה לפלוט החוצה את החלשים, וישמרו בתוך כך על ערכים של הגינות, של צדק, של חירות ושוויון הזדמנויות ועל האחריות הקולקטיבית.

אהוד ברק: אני מאמין, שמדינת ישראל – אולי יותר מכל אומה אחרת – מוכשרת ובנויה לעידן המודרני הזה, קודם כול בגלל ערכיה, אך גם בשל תכונותיה.

אהוד ברק: הרוח היצירתית, הסקרנית, החקרנית, התוססת, הלמדנות הטבועה בנו מדורות והגניוס הישראלי – כל אלה מעניקים למדינת ישראל מקדמה גדולה.

אהוד ברק: הכשרונות העצומים הטמונים בדור הצעיר מתפרצים בכוח רב ונענים בהתלהבות לאתגרי הזמן החדש.

אהוד ברק: זו תכונה ישראלית מופלאה, והיא באה לידי ביטוי באין-ספור יוזמות חדשניות, רעיונות מקוריים, פיתוחים והמצאות.

אהוד ברק: אם רק ניצור כאן את התנאים האופטימליים למיצוי היכולות הללו – –

לימור לבנת: למה אתם מקצצים את כל התרבות?

אהוד ברק: – – תוך שמירה על ערכינו ועל חברה סולידרית, עשויה ישראל להוות מעבדה ייחודית ומופת לקדמה אנושית, ליצירה ולהתחדשות בשנות האלפיים.

אהוד ברק: התחדשות כזאת תהפוך את ישראל לאבן שואבת לעלייה של מיטב בני הדור הצעיר בתפוצות ולהחזרת בנים הביתה.

אהוד ברק: זו, לפי תפיסתי, תמצית הציונות במאה השנייה להיווסדה וביובל השני של המדינה.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מהתבוננות בדרכם של ראשי ממשלות שקדמו לי, מבן-גוריון ועד יצחק רבין, ומניסיון חיי שלי אני יודע, כי מנהיגות איננה שבשבת – –

דני נוה: שכחת את פרס.

אהוד ברק: – – אלא מצפן פנימי וקוד מוסרי, ידיעה מתמדת של היעד ונחישות והתמדה בדרך אליו, בכל התנאים ובכל המצבים.

אהוד ברק: הממשלה בראשותי יודעת בדיוק לאן היא הולכת.

אהוד ברק: היעד ברור לי, הוא חד ובהיר.

אהוד ברק: הדרך תתפתל בוודאי, היא תדע עליות ומורדות ולעתים אף עיכובים, אך סופה שתגיע אל יעדה.

נעמי בלומנטל: לא ראיתי ממשלה שפופה כזאת.

אהוד ברק: יש כמובן דברים שאינם בשליטתנו, כפי שרמז היושב-ראש בדברי הפתיחה, צריך גם סייעתא דשמיא.

אהוד ברק: שלשום, בשמחת תורה, השתנתה כידוע התפילה מ"מוריד הטל" ל"משיב הרוח ומוריד הגשם".

אהוד ברק: נדמה לי שהכנסת כולה תצטרף אלי לתפילה: "ותן מטר על פני האדמה וברך שנתנו כשנים הטובות".

אהוד ברק: כן יהי רצון.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

אברהם בורג: ממלא-מקום יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת משה קצב, בבקשה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד נשיא המדינה ורעייתו, אדוני ראש הממשלה, עם בחירתך הכרזת אתה והכרזנו אנו, כי אתה ראש הממשלה של כולנו.

משה קצב: אתה לא כיבדת את ההצהרה שלך.

משה קצב: אנו נמשיך להיות נאמנים להשקפת עולמנו ולתפיסתנו הממלכתית.

משה קצב: אנו רוצים בהצלחתך מתוך תחושת אחריות.

משה קצב: כפי שאמרת, זו אולי הקדנציה החשובה ביותר מאז הכרזת העצמאות.

משה קצב: כך, שמענו בדבריך על כוונה לקבל החלטות בעלות משמעות היסטורית לדורות.

משה קצב: בוודאי חלק מההחלטות בתחום המדיני שתקבל תהיינה החלטות בלתי הפיכות.

משה קצב: לפיכך, אדוני ראש הממשלה, אנו נתייחס אליך כראש הממשלה במלוא הכבוד והאחריות, אבל ללא סנטימנטים.

משה קצב: היכן שתפעל נכון, תקבל את מלוא הגיבוי.

משה קצב: ובמקום שתיכשל ותטעה, נגיב בתקיפות ובחריפות נוכח עוצמת ההחלטות וחשיבותן.

משה קצב: אתה מסיים שלושה חודשי כהונה של הממשלה בראשותך.

משה קצב: עדיין לא נשפוט אותך על הטעויות שעשית, אבל שלושת חודשי כהונתך מעוררים אצלנו חששות וחרדות, וכנראה לא רק אצלנו באופוזיציה אלא גם בקרב חבריך בקואליציה, ואפילו בקרב חבריך בסיעת ישראל אחת.

משה קצב: בתקופה הזאת, אדוני ראש הממשלה, נכשלת במשא-ומתן המדיני הראשון שקיימת עם הפלסטינים.

משה קצב: איימת עליהם, שאם לא יקבלו את הצעותיך, אתה תבצע את הסכם-וואי כלשונו.

משה קצב: כלומר, אתה מנסה לומר שהסכם-וואי טוב יותר לישראלים.

משה קצב: אתה חזרת ואיימת על יאסר ערפאת, כי הסכם-וואי מבחינתם הוא שלילי, ואם הם לא ימהרו להגיע אתך להסכם מוקדם יותר, אתה תוציא לפועל את הסכם-וואי.

משה קצב: במלים אחרות, הסכם-וואי היה טוב יותר לישראלים, רע יותר לפלסטינים.

משה קצב: מדוע, אדוני ראש הממשלה, ניסית לתעתע בנו ולומר, כאילו השגת בשארם הסכם טוב יותר לישראלים?

משה קצב: אני קובע ואומר, אדוני ראש הממשלה, יאסר ערפאת יצא מהסכם-שארם מחוזק יותר מאשר מהסכם-וואי.

משה קצב: אתה פטרת בהסכם שארם-אל-שיח' את יאסר ערפאת מקיום ההתחייבויות שהוא נתן לשלושה ראשי ממשלה: ליצחק רבין, זיכרונו לברכה, לשמעון פרס ולבנימין נתניהו, ייבדלו לחיים ארוכים.

משה קצב: יאסר ערפאת הכניס עשר עזים, הוציא אחת, נותרת עם תשע עזים וויתרת על הדרישה לבצע מה שהוא התחייב ליצחק רבין, לשמעון פרס ולבנימין נתניהו, ואתה לא עמדת, לא היית מספיק החלטי, נחרץ ונחוש כדי לדרוש ולקיים את ההבטחות.

משה קצב: הוא הוליך שולל שלושה ראשי ממשלה.

משה קצב: הוא הבטיח אותן הבטחות חמש פעמים, אבל שלושת ראשי הממשלות שקדמו לך סירבו לוותר.

משה קצב: אתה ויתרת, וויתרת, אדוני ראש הממשלה, בלי שקיבלת תמורה כלשהי.

משה קצב: אתה ויתרת ולא קיבלת שום תמורה אף שלא עמדת באופן נחרץ על דרישות קודמיך ועל התחייבויות יאסר ערפאת בעניין איסוף הנשק, בעניין צמצום הכוח הצבאי, הסגרת רוצחים, ומעל הכול, ויתרת על ההדדיות בקיום ההסכמים.

משה קצב: אתה החלטת על שחרור מחבלים רוצחים, אתה החלטת על מועד לפתיחת המעבר הבטוח.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, מה התבונה להתחייב על מועד לפתיחת מעבר בטוח כאשר לא סיכמת עדיין את הסידורים הביטחוניים?

משה קצב: מה טעם בתחנות הביקורת שיהיו לאורך המסלול מרצועת-עזה לתרקומיא, אם אותו מחבל, רוצח שפל, יוכל לעלות בנסיעה בטוחה מרצועת-עזה ולהגיע ליהודה ושומרון, והוא לא צריך בדרך להתחמק מעיניהם המפקחות של שוטרי משמר הגבול: הוא יוכל מתוככי יהודה ושומרון להתחמק לתוככי ישראל בעשרות רבות של מעברים חופשיים, ומשם יוכל לבצע את הפיגועים.

משה קצב: כנראה על הנקודה הזאת לא היה לכם עניין לדבר, ידעתם בוודאי שזה מסוכן, אבל לא היה נוח לך לתת את דעתך על הכישלון הזה.

משה קצב: מדוע, אדוני ראש הממשלה, התחייבת להסכים להשלמת בניית נמל עזה בלי שסוכמו כל סידורי הביטחון?

משה קצב: הם כבר בונים את הנמל, ולאחר שישלימו את בניית הנמל לא תוכל לעמוד, לא אתה ולא חבריך בממשלה, בלחצים הבין-לאומיים והמקומיים כדי למנוע את פתיחתו.

משה קצב: יש חשש כבד וחרדה בקרב גורמי הביטחון מהפעלת נמל עזה ללא סידורי ביטחון.

משה קצב: תשמע בקולם של גורמי הביטחון.

משה קצב: ומה קיבלת מיאסר ערפאת, אדוני ראש הממשלה?

משה קצב: אני יכול לשתות מהכוס ששתית ממנה?

משה קצב: אין שום חששות?

נעמי בלומנטל: אפילו את זה הוא לא קיבל מיאסר ערפאת.

נעמי בלומנטל: הזמין אותו – – –

משה קצב: ומה קיבלת, אדוני ראש הממשלה, מיאסר ערפאת תמורת הוויתורים?

משה קצב: קיבלת יוזמות אנטי-ישראליות חריפות באו"ם.

משה קצב: קיבלת יוזמות חוזרות ונשנות של יאסר ערפאת, שמדבר יותר ויותר על גבולות החלוקה ועל החלטה 181.

משה קצב: מאז נבחרת, יאסר ערפאת מדבר יותר ויותר על החלטה 194, זכות השיבה.

משה קצב: מדוע לא העזת, אדוני ראש הממשלה, לדרוש מיאסר ערפאת, שלפחות תמורת הוויתורים שעשית לו יודיע כי הוא חוזר בו מדרישותיו להחלטה 181, חזרה לגבולות החלוקה?

משה קצב: לא היו לך ההעזה והיכולת.

משה קצב: לא היית מסוגל לדרוש מיאסר ערפאת, לפחות בעניין הפעוט, המובן, המתבקש, שיפסיק לדבר על החלטה 181, בעניין גבולות החלוקה משנת 1947.

משה קצב: במעמד טקס החתימה, ראש הממשלה, פגעת בירושלים.

משה קצב: יאסר ערפאת במבט של חגיגיות בנוכחות ראשי מדינות – נשיא מצרים, מלך ירדן, שרת החוץ האמריקנית – מדבר בנוכחותך על כך שירושלים תהיה בירת המדינה הפלסטינית.

משה קצב: אתה אפילו לא העזת להגיב על ההכרזה הדמגוגית, הקנטרנית, המתגרה הזאת.

משה קצב: מדוע נאלמת דום באותו מעמד ולא יכולת להגיב על הודעה כל כך מתריסה נגדנו?

משה קצב: מדוע שתקת, אדוני ראש הממשלה?

משה קצב: מדוע, אדוני ראש הממשלה, לא חזרת ודרשת בהסכם-שארם, שאם יאסר ערפאת לא יפעל בנחישות נגד תשתית הטרור בתחומי יהודה, שומרון וחבל-עזה, אתה תתנה את המשך ביצוע ההתחייבויות שנתת לו?

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, מדוע אתה לא מביא לידיעת הציבור את תוכן מכתבי הערבויות של ארצות-הברית ואירופה ליאסר ערפאת בעקבות הסכם-שארם?

משה קצב: אתה הרי יודע את תוכנם של אותם מכתבי ערבויות.

משה קצב: יאסר ערפאת התפאר ב-4 בספטמבר 1999, כי קיבל את תמיכת אירופה וארצות-הברית, שיוכל לכונן מדינה פלסטינית אם עד תאריך היעד לא יגיע עמך להסכמה על הסדר הקבע.

משה קצב: אתה יודע, ערפאת יודע ואנחנו יודעים, שלא תגיע עמו להסכמה עד תאריך היעד להסדר הקבע.

משה קצב: המשמעות היא, שאותו מכתב ערבויות של אירופה ואמריקה נותן בעצם ליאסר ערפאת את האפשרות להכריז חד-צדדית על הקמת מדינה פלסטינית בלי שראש ממשלת ישראל יוצא נגד אותה התחייבות אמריקנית שניתנה.

משה קצב: גם בתחום הכלכלי-החברתי, אדוני ראש הממשלה, שמעתי את תפיסותיך והשקפותיך.

משה קצב: אני רוצה להזהיר, אף ראש ממשלה לא סיגל לעצמו עמדות כלכליות-חברתיות מהסוג שאתה מטיף להן.

משה קצב: אני יכול לומר, כי אם תתמיד בביצוע המדיניות כפי שאתה מטיף לה, צפויה פה התפוצצות חברתית.

משה קצב: תפיסתך הכלכלית נראית לכאורה מתקדמת, אבל התפיסה הזאת פשטה את הרגל זה כבר גם במדינות המערב.

משה קצב: עוד יגלו אזרחי ישראל, אדוני ראש הממשלה, כי משנתך הכלכלית-החברתית תביא לגידול ניכר בפערים החברתיים ולגידול ניכר בעוני.

משה קצב: ואני לא מדבר רק על החלטות שקיבלה הממשלה לקראת התקציב בשנה הבאה, על קיצוצים בשעות לימוד, על סגירת מועדוניות, על קיצוץ בתחום הבריאות ועוד תחומים; אני מדבר על משנתך הכלכלית, על תפיסתך כפי שביטאת אותה פעמים אחדות.

משה קצב: מה עוד עשית, אדוני ראש הממשלה, במשך שלושת חודשי הכהונה?

משה קצב: הרחבת את הממשלה בניגוד לחוקי-היסוד, תוך צפצוף ארוך על דעת הקהל, ללא שום צורך פוליטי, ללא צידוק מוסרי או ציבורי.

משה קצב: אתה מחזר בלהט, אדוני ראש הממשלה, אחרי נשיא סוריה.

משה קצב: הקריאה להיפגש למשא-ומתן ללא תנאים מוקדמים, לא חזרת עליה בנחרצות ובהחלטיות.

משה קצב: ברור לך, אדוני ראש הממשלה, כי המחיר של הסדר עם חאפז אל-אסד הוא ירידה מרמת-הגולן, אבל בתמורה חאפז אל-אסד "מפצה" אותך ומגביר את הפעילות להעברת נשק ואמצעי לחימה ל"חיזבאללה" מתחומי סוריה.

משה קצב: בינתיים, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הקואליציה תוססת וגועשת, ניכרים קרעים וניגודים, יש עצבנות רבה, שרי הממשלה מתייחסים בחוסר אמון לראש הממשלה, חברי סיעתו של ראש הממשלה ושותפיו לקואליציה משמיעים בגלוי ובסתר דברי ביקורת חריפים ביותר נגד ראש הממשלה, וכל זאת שלושה חודשים בלבד לאחר בחירתה של הממשלה.

משה קצב: שיטת ה"סמוך" כבר פשטה את הרגל.

משה קצב: אדוני ראש הממשלה, שלושה חודשים הם זמן קצר מכדי לשפוט אותך, אבל אנחנו קוראים לך: תסיק את המסקנות אתה ותפיק את הלקחים מהטעויות ומהכישלונות במשך אותם שלושת חודשי כהונה.

חיים אורון: אתם רוצים בחירות ממש עכשיו?

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת משה קצב.

ראובן ריבלין: האם אדוני השר מבקש בחירות?

ראובן ריבלין: לא הבנתי.

חיים אורון: שאלתי את חבר הכנסת קצב אם הוא רוצה בחירות ממש עכשיו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

א' האן: בבקשה לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

א' האן: )

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, אדוני סגן ראש הממשלה, אני מבקש לקדם היום את סגן יושב-ראש הדומא מיכאיל גוטסרייב ואת חבריך למשלחת, אדוני סגן היושב-ראש, בברכת ברוך הבא לכנסת.

ראובן ריבלין: אתה אורח רצוי, רצוי מאוד, בבית הזה.

ראובן ריבלין: ביקור זה, כמו ביקורם של חברי הדומא בראשות יושב-ראש הדומא לפני כשנה בכנסת, הוא חוליה חשובה במכלול הקשרים ההולכים ונבנים בין רוסיה הגדולה לישראל הקטנה.

ראובן ריבלין: מצד אחד, מעצמת-על, ומצד שני – מדינה צעירה שנאבקת על חייה, וברית-המועצות תמכה בהקמתה.

ראובן ריבלין: תרשה לי, אדוני סגן יושב-ראש הדומא, לצטט את דבריו של סגן שר החוץ דאז וראש המשלחת הסובייטית לאו"ם, שאמר ביום הכרזת המדינה, ה-14 במאי 1948: "העובדה כי שום מדינה מערב-אירופית לא יכלה להבטיח הגנה על הזכויות האלמנטריות של העם היהודי ולהגן עליו מפני האלימות של תליינים פאשיסטים, מסבירה את כמיהתם של היהודים להקים מדינה משלהם".

ראובן ריבלין: כך אמר גרומיקו.

ראובן ריבלין: במהלך מלחמת הקוממיות, לא זו בלבד שברית-המועצות סייעה לישראל, שנלחמה אז על קיומה, במשלוחי נשק, אלא גם הושיטה לה עזרה דיפלומטית בזירה הבין-לאומית.

ראובן ריבלין: מאז, במשך 50 שנה, ידעו היחסים בין שתי המדינות תהפוכות קשות, ומי שקבע את הטון ביחסים בין שתי מדינותינו היו על-פי הרוב הרוסים.

ראובן ריבלין: שני מסלולי ההתנגשות – המזרח התיכון והמעגל היהודי – מאבדים היום ממשקלם.

ראובן ריבלין: את מקומה של האיבה, כך אנחנו מקווים, תופס שיתוף פעולה ההולך ומתעצם.

ראובן ריבלין: במקום ניגוד אינטרסים אנו עדים לקשר ההולך ומתהדק.

ראובן ריבלין: לרוסיה חלק בהצלחה בקידום התהליך הנמשך באזורנו.

ראובן ריבלין: מאז פתחה רוסיה את שעריה, הגיעו אלינו מאות אלפי אחים, העולים מארצכם אל ארצנו, אל מולדתם ההיסטורית, וחלקם עדיין שומר על קשרים תרבותיים וכלכליים עם ארץ המוצא, והם מהווים בסיס לשיתוף הפעולה המתרחב בינינו וגשר אנושי בין ארצותינו.

ראובן ריבלין: בהזדמנות זו אני מבקש ממך, אדוני סגן יושב-ראש הדומא, אורחנו הנכבד, להטיל את מלוא המשקל במאבק נגד מגמת האנטישמיות.

ראובן ריבלין: יש לגנות גם היום כל ביטוי אנטישמי וכל גילוי של אלימות, וזאת לעשות מייד.

ראובן ריבלין: דאגה נוספת בלבנו, אדוני סגן יושב-ראש הדומא – ודאגה זו באה גם מפיו של סגן ראש הממשלה ושר החוץ הישראלי בכל דיוניו בעצרת האו"ם – היא נוכח הסיוע הרוסי לאירן.

ראובן ריבלין: ברוכים תהיו בבואכם וברוכים תהיו בצאתכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת, ולאחר מכן המשך הדיון.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח על שולחן הכנסת דין-וחשבון כספי ליום 31 בדצמבר 1998, חלק א', מטעם משרד האוצר.

א' האן: עוד הונחו היום לדיון מוקדם: הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – הכללת ילדים אסירי שואה נכים), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ייעוד קרקע למבנים לאוכלוסייה הקשישה), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק רישוי שירותי התעופה (תיקון – החלפת מוביל נקוב), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק הרשות למלחמה באלימות, התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות למען הילד, התש"ס–1999, מאת חברי הכנסת דני נווה וזהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: משאל עם, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (קטינים), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק הפוליגרף (רישוי ופיקוח), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה בימי מנוחה בחנות של אגודה שיתופית), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שיעור קצבת ילדים לנכה), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לקצבאות זיקנה ושאירים), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק כביש מס' 1 – ירושלים–תל-אביב, התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – טיפול בקטינים נפגעי עבירות מין), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום דמי קבורה), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – פטור מלא משכר לימוד), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא; הצעת חוק הבנקאות (קרנות גמילות חסדים), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת בנימין אלון; הצעת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון – נכים המלווים בכלבי נחייה), התש"ס–1999, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ויוסי כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (השוואת שיעורי המס על הכנסה מיגיעה אישית להכנסה שאינה מיגיעה אישית),

א' האן: התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – הוצאות בחירות של סיעת-אם), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – העברת תלמידים בין מוסדות שונים), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון – תחולת החוק), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ייצוג הולם), מאת חברת הכנסת יעל דיין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות בן להורים שכולים), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא.

א' האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בדיון על הודעת ראש הממשלה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה מאז המושב הקודם ועל תוכניות הממשלה למושב הקרוב.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת שלום שמחון כראשון הדוברים; חמש דקות.

ראובן ריבלין: אחריו יישא את דבריו חבר הכנסת דני נווה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר המדע, אני מקווה בקרוב גם הספורט, שיהיו כרטיסים.

שלום שמחון: האמת היא, שאחרי ששמעתי את חברי חבר הכנסת קצב, אני פשוט נדהם; כאילו אתה לא היית בממשלה הקודמת, ואנחנו לא היינו במדינת ישראל.

שלום שמחון: לא שפטת את ראש הממשלה, זה היה יותר מאשר גזר-דין.

שלום שמחון: כל אותם דברים שאמרת, מה בעצם קיבלנו?

שלום שמחון: 200,000 מובטלים, מצב כלכלי כושל, מצב מדיני שבו אנחנו מסוכסכים כמעט עם כל העולם, אנחנו בחוסר הידברות עם השכנים שלנו – כמעט בכל התחומים שעליהם דיברת, בעצם לא הצלחתם בשום דבר.

שלום שמחון: ועל מי אתה מטיל את הכול?

שלום שמחון: על ממשלה שמכהנת אך שלושה חודשים; לא יותר מזה.

שלום שמחון: תראה מה קרה בשלושת החודשים האחרונים.

שלום שמחון: בכל זאת, יש פה ממשלה וראש ממשלה שמעוניינים לעשות.

שלום שמחון: קראתם פה קריאות ביניים, שהיו ממש דלות, כאילו לא הייתם כאן.

שלום שמחון: האם אתה מסוגל להסתכל בעיניים לאותם 200,000 מובטלים, שיש לכם תרומה לקיומם בקדנציה האחרונה, ולומר להם שבשלושה חודשים אי-אפשר לעשות כמעט שום דבר, כשבשלוש שנים לא הצלחתם לעשות דבר?

שלום שמחון: האמונה שלנו היא, שראש הממשלה יחד עם הממשלה הנוכחית יצליחו לצמצם את האבטלה במדינת ישראל, יצליחו להחזיר לאנשים את הכבוד, אותו כבוד שאבד אצלכם, בממשלה שבה אתה כיהנת כסגן ראש הממשלה; לא בממשלה אחרת, לא בשום ממשלה אחרת.

שלום שמחון: אתה כיהנת בממשלה הזאת.

שלום שמחון: כל אותן התחייבויות שביקשתם מהפלסטינים – חבר הכנסת נווה כל הזמן צועק פה מהפינה, הוא היה חלק ממנהלי המשא-ומתן – מה הצלחתם לעשות?

שלום שמחון: לאן הגעתם?

שלום שמחון: להסכם-וואי שלא הצלחתם לממש, ומישהו אחר היה צריך לממש אותו בתנאים קצת יותר משופרים?

שלום שמחון: על מה הביקורת שלכם?

שלום שמחון: מה העניין?

שלום שמחון: תחכו בסבלנות, שבו בשקט.

שלום שמחון: הרי הזכרתם לנו כל הזמן את תלאות הממשלה הקודמת: המצב הכלכלי – אנחנו, המצב המדיני – אנחנו.

שלום שמחון: איפה הייתם?

שלום שמחון: מה בעצם עשיתם, הרי לא עשיתם דבר.

שלום שמחון: מה העניין, קשה לשבת על הכיסא?

נעמי בלומנטל: חבר הכנסת שמחון, איפה החברים שלך?

נעמי בלומנטל: תראה כמה אנחנו בסדר – – –

שלום שמחון: אבל אני עכשיו רוצה לדבר אל החברים שלי.

נעמי בלומנטל: תראה איך אנחנו קשובים לך.

שלום שמחון: מה זה קשובים.

שלום שמחון: נו, באמת.

שלום שמחון: תאמיני לי, בעניין הזה אני לא מקנא בחוסר המעש שלכם, לא מקנא בו.

קריאות: – – –

שלום שמחון: זה בסדר, שבו בסבלנות, תנוחו, מה העניין?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלומנטל, הוא מדבר להמוני בית ישראל הספונים בבתיהם ומחכים לשמוע את דבריו, וזמנו הולך ואוזל, ואני מציע לא להפריע לו.

שלום שמחון: אתה יודע – הרי אתה דיברת פה על הדרוזים.

שלום שמחון: אתה דיברת פה על הדרוזים, הרי את התוכנית למגזר הדרוזי מי שהוביל זו הממשלה לפניכם, זה יצחק רבין, זכרו לברכה, ובייגה שוחט שר האוצר.

איוב קרא: גם הממשלה הקודמת לא נגעה בדרוזים.

שלום שמחון: מה אתה אומר.

איוב קרא: תבדוק את זה.

שלום שמחון: הרי על מה הם מתלוננים עכשיו?

שלום שמחון: על מה שהם לא קיבלו בתקופתכם.

שלום שמחון: אתה יודע מה הבעיה שלך?

שלום שמחון: שאתה לא מבין שסוף סוף יש לדרוזים עם מי לדבר.

שלום שמחון: לכן הם מפגינים.

שלום שמחון: בתקופה שלכם לא היה להם עם מי לדבר.

איוב קרא: שלום, זה לא פוליטי – –

שלום שמחון: זה אפילו לא ברמה של הקשבה.

שלום שמחון: זה פוליטי ועוד איך – –

איוב קרא: – – אל תדבר פוליטיקה.

איוב קרא: זה מצב חמור יותר ממה שאתה חושב.

שלום שמחון: – – וגם אתה יודע שזה פוליטי – –

איוב קרא: – – –

שלום שמחון: – – כי סוף סוף למגזר הדרוזי יש עם מי לדבר.

שלום שמחון: אתה יודע מתי מפגינים?

שלום שמחון: – אני יכול להגיד לך, אני מוביל את החקלאות במדינת ישראל.

שלום שמחון: אתה מפגין כשאתה יודע שמישהו מוכן להתייחס אליך.

שלום שמחון: אנחנו לא הפגנו בממשלה הקודמת כמעט לחלוטין, למה?

שלום שמחון: – כי דיברת עם קירות אטומים, כי לא היה לך עם מי לדבר – –

איוב קרא: הממשלה הקודמת לא נגעה בתקציבים – – –

שלום שמחון: – – כי גם כשהפגנת, אף אחד לא התייחס אליך.

שלום שמחון: אף אחד לא התייחס אליך, וזו בדיוק הבעיה שלכם.

איוב קרא: – – –

שלום שמחון: אם נמדוד את כל מה שעשיתם בתחום הכלכלי – כישלון, בתחום החברתי – כישלון, כל אחד רואה את זה, ובתחום המדיני חוסר יכולת לדבר לא רק עם השכנים מקרוב, גם עם השכנים מרחוק, וגם אתם יודעים את האמת.

שלום שמחון: הרי לא סתם החליפו אתכם.

שלום שמחון: לא סתם אתם יושבים על הספסלים האלה.

שלום שמחון: בעבור מה אתם יושבים על הספסלים האלה?

איוב קרא: אבל רצו משהו יותר טוב.

שלום שמחון: הרי אם הייתם כל כך טובים כמו שדיבר פה השר לשעבר קצב, היו משאירים אתכם בשלטון.

איוב קרא: אם זה כל כך טוב, שיפרוש בשיא – – – כל כך טוב.

שלום שמחון: הרי היו משאירים אתכם, אבל העובדה – – – איזה שיא, בחייך.

שלום שמחון: חכה בסבלנות.

שלום שמחון: חכה בסבלנות.

ראובן ריבלין: יש לך עוד 45 שניות לחכות בסבלנות עד שהוא יסיים את דבריו.

שלום שמחון: אנחנו נצליח גם במצב הכלכלי – נשפר אותו, גם במצב החברתי – נשפר אותו, נצמצם את האבטלה ותהיה צמיחה במדינת ישראל, וחבורת השרים שיושבים פה בראשותו של ראש הממשלה תביא שלום לעם ישראל.

ישראל כץ: מי יושב פה?

שלום שמחון: יושב פה סגן הרמטכ"ל לשעבר – –

איוב קרא: אנחנו מאוד מכבדים.

שלום שמחון: – – איש שכולו חיל, חבר הכנסת מתן וילנאי, שר המדע.

ישראל כץ: הוא נכנס רק בסיבוב השני – – –

שלום שמחון: מה הבעיה, מה קרה?

קריאות: – – –

שלום שמחון: זה קשה?

שלום שמחון: אבל הוא נכנס והוא בפנים – – –

ראובן ריבלין: רק נכנס ולקחו לו את חוק הקולנוע.

שלום שמחון: אנא, התאזרו בסבלנות.

ישראל כץ: אתה יודע שהממשלה – – –

שלום שמחון: תהיו סבלניים, תחכו קצת ותראו – אנחנו נהיה פה גם בקדנציה הבאה.

שלום שמחון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שאול שמחון.

שלום שמחון: שלום.

ראובן ריבלין: שלום שמחון, סליחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלום שמחון – גם שאול טוב, אבל שלום קל וחומר בן בנו של קל וחומר על כך שעמד בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת דני נווה, אשר יישא דברים במשך שמונה דקות.

ראובן ריבלין: סיעת הליכוד החליטה לפצל את זמנה בין שני דוברים בלבד, ולכן יש לדובריה יותר זמן.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי – כמו כולנו כאן – את נאומו של ראש הממשלה.

דני נוה: אני חייב לומר, שצרם לי במידה מסוימת קודם כול מה שלא היה בנאום שלו, וזה דבר שאני מייד אזכיר אותו, שאני חושב שמשותף לכולנו.

דני נוה: אם יש דבר שצריך להדאיג את החברה הישראלית כולה, את אזרחי המדינה כולם, כל בית בישראל אולי, זו התופעה המדאיגה מאוד של אלימות גוברת בחברה הישראלית, ובמיוחד אני מדבר על אלימות במשפחה, על מעשים נוראיים, מזוויעים, מצמררים, של רצח תינוקות ורצח ילדים.

דני נוה: בישראל מדווחים לרשויות מדי שנה 25,000 מקרים של התעללות בילדים, ואין ספק שיש מקרים רבים יותר שאינם מדווחים.

דני נוה: יש בישראל 400,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

דני נוה: לא שמעתי את ראש הממשלה בנאומו מתייחס לנושא הזה, נושא שצריך לאחד את כולנו.

דני נוה: וכאן, בפתח כנס החורף של הכנסת, אני חושב שראוי שנציב כולנו גם את העניין הזה מול עינינו כדבר משותף לממשלה ולאופוזיציה, לימין ולשמאל, כדבר שגם אנחנו כחברי כנסת, כשליחי ציבור, מחויבים לפעול למענו.

דני נוה: אני שמח שנפלה בחלקי הזכות להניח היום בפתח המושב הזה של הכנסת הצעת חוק, יחד עם חברת הכנסת זהבה גלאון ממרצ, להקמת רשות ממלכתית להגנת הילד בישראל, ואני מקווה שאי-אזכור הנושא הזה על-ידי ראש הממשלה והתעלמותו של מר ברק מהתופעה החמורה הזאת לא מעידים על יחסה של הממשלה לנושא, ואני מקווה שהממשלה תצטרף להצעת החוק הזאת ותתמוך בה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, שמעתי את נאומו של ראש הממשלה ושאלתי את עצמי באיזו מדינה הוא חי.

דני נוה: האם הוא באמת ראש ממשלת ישראל?

דני נוה: מהי המציאות שעליה דיבר מר ברק?

דני נוה: ואני חייב לומר, שזו כנראה איזו מציאות וירטואלית.

דני נוה: יש לו כנראה שם, בלשכת ראש הממשלה, טלוויזיה במעגל סגור, שבה עוזריו ויועציו מקרינים לו מין מציאות שאיננה קיימת.

דני נוה: על איזה שינוי מדבר מר ברק?

דני נוה: על איזו תמורה, על איזו בשורה?

דני נוה: על ההידרדרות ברמת הביטחון האישי בישראל?

דני נוה: זה השינוי שעליו דיבר מר ברק היום בנאומו?

דני נוה: על כך שמאז הוא נבחר לראשות הממשלה יש עלייה בהיקף פיגועי הטרור וניסיונות הטרור?

דני נוה: על כך שהוא העז לעשות מה שלא עשו קודמיו ולתת לאדון כמו סגנו של ג'ורג' חבש, רב-המחבלים, להיכנס לכאן?

דני נוה: בזה שהוא עומד לתת לנאיף חוואתמה להיכנס לכאן?

דני נוה: בזה שהוא נתן לראזי ג'באלי, שהיה מעורב בפיגועי טרור נגד ישראלים, לעבור מהיכן שהוא נמצא לאזור רמאללה, או אולי בשחרור המחבלים שיש להם דם על הידיים, דבר שאנחנו לא הסכמנו לעשות בשום אופן?

דני נוה: זה השינוי שמר ברק מדבר עליו?

דני נוה: חשבתי שאם הוא מתעלם מהמציאות המדינית, אולי מר ברק יכיר לפחות במציאות האמיתית, לא הווירטואלית שלו, בכל מה שנוגע לנורמת שלטון.

דני נוה: אז על איזה שינוי הוא מדבר?

דני נוה: על זה שהדבר הראשון שהוא עשה כראש ממשלה זה רמיסה ברגל גסה של חוק-יסוד: הממשלה והרחבת ממשלתו?

דני נוה: או אולי הוא מדבר על הנורמה, שכשהוא מדבר על שינוי סדרי עדיפויות, הוא מנפח את לשכתו ובכל שני וחמישי אנחנו שומעים באמצעי התקשורת על עוד פקיד, על ביטול לשכת העיתונות.

דני נוה: הוא צריך 50 דוברים, אתם שמעתם?

דני נוה: – 50 דוברים.

דני נוה: אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה – –

רחבעם זאבי: 50 כותבי נאומים.

דני נוה: – – בדרך שבה אתה פועל, בדרך שאתה מנהיג את המדינה כעבור שלושה חודשים, לא יעזרו חמישה דוברים ולא 50 דוברים ולא 500 דוברים, כי הכישלונות שלך והטעויות שלך הם כל כך ברורים וחזקים ומדברים בעד עצמם בכל תחום, שהדובר והדוברים המוכשרים והמוצלחים ביותר בעולם לא יועילו.

דני נוה: הדבר הנוסף – אני ממש תמה לשמע דברי ראש הממשלה, כי ציפיתי מראש הממשלה לפחות לאיזו רמה של יושר אינטלקטואלי כשהוא מדבר על מה שקרוי התהליך המדיני ועל המשא-ומתן.

דני נוה: אז אם ניקח לדוגמה את המשא-ומתן עם הפלסטינים ואת המשא-ומתן על יישום הסדר הביניים בינינו לבין אש"ף, ראש הממשלה מר ברק שבר שיא – בתוך שלושה חודשים הוא הצליח כראש ממשלה לפרום, לפגוע ולהרוס את כל מה שהושג ביחסים בינינו לבין הפלסטינים במשך שלוש שנים.

דני נוה: בעמל רב מאוד הצלחנו להעמיד את היחסים עם הפלסטינים על בסיס של הדדיות, כי הרי מי מאתנו, בכל תחום בחיים, לא רוצה שהצד השני לאיזשהו הסכם – כשמדובר בנכסים פרטיים שלו, לא בנכסים לאומיים כמו שמדובר פה – מי מאתנו אינו רוצה שהצד השני יקיים את חלקו?

דני נוה: והנה, מר ברק בתוך שלושה חודשים החזיר אותנו לתקופה של נתינה חד-צדדית מצדה של ישראל.

דני נוה: 7% משטח C כבר הועברו לשטח B, המעבר הבטוח הולך להיפתח, הנמל הימי – העבודות בו עומדות להתחיל בלי שברק עמד על כך שקודם כול יושג פרוטוקול ביטחוני להפעלת הנמל.

דני נוה: היום כל פלסטיני יודע שמולו עומד ראש ממשלה שלא עומד על שום דבר, שלא עומד על כך שגם הצד השני יקיים את התחייבויותיו, והדבר הזה מדאיג במיוחד כשאנחנו בפתחו של המשא-ומתן הגורלי ביותר שהיה אולי מאז הקמת המדינה – המשא-ומתן על הסדר הקבע עם הפלסטינים.

דני נוה: ומכלל הלאו שהשמיע מר ברק, נשמע הן.

דני נוה: כשהוא מדבר על כך שלא תהיה נסיגה לגבולות 1967, הוא לא אומר את מה שממשלתו והוא כנראה שואפים אליו או חושבים עליו, שזו נסיגה כמעט לגבולות 1967, עם שינויים קלים כלשהם.

דני נוה: כשהוא מדבר על הפליטים שלא יחזרו לשטחה של מדינת ישראל, הוא לא מדבר על כך שהוא לא יתנגד לכך שמיליוני פליטים יחזרו לכאן, לכפר-סבא, לגבולה של ירושלים, לשטחי יהודה ושומרון, והוא לא אומר לאזרחי ישראל מה משמעות הדבר הזה לעתידה של מדינת ישראל.

דני נוה: הוא לא מספר על המדיניות הכושלת שלו בכל מה שנוגע לירושלים ולעובדה המבישה, שהוא, רבותי חברי הכנסת, שומע אותה מאורחים אמריקנים שמגיעים לכאן, איזה נזק בלתי הפיך עשה אהוד ברק בקונגרס האמריקני בקרב ידידיה של ישראל בכך שאמר להם שיפסיקו להילחם למען העברת השגרירות לירושלים.

דני נוה: נזק בלתי הפיך גם לירושלים וגם למעמדה של ישראל בגבעה, בקונגרס האמריקני.

דני נוה: דבר נוסף הוא הנושא של המשא-ומתן עם סוריה.

דני נוה: אני חושב שלא אטעה אם אומר, שהשאיפה לשלום גם עם הפלסטינים וגם עם הסורים משותפת לכולנו.

דני נוה: אנחנו בוודאי בליכוד – ההסכם הראשון עם מדינה ערבית, כפי שכולנו זוכרים, נחתם בממשלה בראשות הליכוד, בראשותו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

דני נוה: אני מודאג מאוד שאנחנו מגיעים אולי לרגע המכריע של משא-ומתן עם סוריה בשעה שאהוד ברק ליד ההגה, בשעה שאהוד ברק הוא זה שמנהל את המשא-ומתן עם סוריה, משום שלא שמעתי מאהוד ברק אמירה חדה וברורה שישראל לא תרד מרמת-הגולן; לא שמעתי את זה כאן היום.

דני נוה: שמעתי כל מיני נוסחאות, אבל את האמת הזאת, שהוא מוכן ככל הנראה לרדת מרמת-הגולן בעבור איזה הסדר עם סוריה, את זאת הוא לא אמר כאן בכנסת, וראוי לומר זאת, וראוי שהציבור ידע זאת עכשיו, שזה המחיר שככל הנראה אהוד ברק מוכן לשלם תמורת הסדר עם סוריה.

דני נוה: ומלה אחרונה בנושא לבנון, אדוני היושב-ראש, ברשותך.

דני נוה: שמענו את ראש הממשלה מדבר על נושא לבנון, ואני רוצה לומר שמה שראוי היה שראש הממשלה יעשה – שיפריד את סוגיית לבנון מהמשא-ומתן עם סוריה, ושיביא למדיניות שתבטיח ותאפשר את יציאת צה"ל מלבנון ללא קשר למשא-ומתן עם סוריה.

דני נוה: כי מה שאהוד ברק עושה בכך שהוא מדבר על כך שבעוד עשרה חודשים כחלק מהסדר אנחנו נצא מלבנון כפי שהוא הבטיח – הוא הופך את שאלת לבנון לקלף מיקוח, ובסופו של דבר הוא עלול לשלם מחיר כבד מאוד של נסיגה מרמת-הגולן שכרוכה בעניין הזה, וראוי שראש הממשלה יאמץ מדיניות אחרת, שתאפשר את חזרת חיילי צה"ל מלבנון תוך הבטחת סידורי הביטחון המתאימים בגבול הצפון שלנו ללא כל קשר למשא-ומתן עם סוריה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, בפתח כנס החורף הזה של הכנסת, מה שאני חושב שניתן לציין יותר מאשר כל דבר אחר – שראש הממשלה מר אהוד ברק, כמעט לא חלף יום מאז תחילת 100 הימים הראשונים לממשלתו, שעוד מעט חולפים, בלי שהוא טעה, בלי שהוא מעד, בלי שהוא עשה דבר שלצערנו הרב כולנו מצטערים עליו.

דני נוה: אני מקווה מאוד לטובת עם ישראל, שבימיו של כנס החורף יהיה אחרת, אבל אנחנו כאופוזיציה – חבר הכנסת שמחון שנאם כאן לפני איננו – נעשה הכול כדי שימיה של הממשלה הזאת יהיו קצרים ככל האפשר, לטובת החברה בישראל ומדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת נווה.

ראובן ריבלין: סגן השר חבר הכנסת נסים דהן, חמש דקות.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת ויושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט אמנון רובינשטיין, ואחריו – חבר הכנסת יוסף לפיד.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יורשה לי בתחילת דברי לברך את חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, שחזר אלינו לכנסת בריא ושלם.

נסים דהן: אפשר לברך גם ברוך מחיה המתים.

אמנון רובינשטיין: לא צריך להגזים גם בזה.

נסים דהן: אדוני חבר הכנסת רובינשטיין, ברוך הבא.

אמנון רובינשטיין: מצמיח ישועה.

עוזי לנדאו: תשלח ברכה ליושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא לא התכוון אלי.

ראובן ריבלין: הוא התכוון ליושב-ראש הכנסת הספון בחדרו.

נסים דהן: מה יש לו, גם הוא היה חולה?

נסים דהן: אני מברך אותו, כי אחרי היעדרות ארוכה הוא חזר אלינו, ברוך השם, בריא ושלם.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני אתחיל את מה שחשבתי לומר בנושא של הודעת ראש הממשלה.

נסים דהן: אני גם מחלק את דברי לנושא המדיני, הכלכלי והחינוכי במדינת ישראל.

נסים דהן: בנושא המדיני, זה לא סוד גדול שתנועת ש"ס מאז ומתמיד, בהוראת מרנן ורבנן גדולי הדור, ובראשם מרן הרב עובדיה יוסף, תמכה ותתמוך בכל מהלך מדיני שיביא להפסקת שפיכות הדמים ליהודים ולאזרחים היושבים בארץ-ישראל.

נסים דהן: כל מהלך מדיני – אחרים קוראים לזה הסכם שלום, יש כאלה שקוראים לזה אפילו יותר מהסכם שלום, מזרח תיכון חדש; אותנו לא מעניינים כל הדברים האלה, אותנו מעניין דבר אחד: הפסקת שפיכות הדמים בין העמים היושבים במזרח התיכון, במיוחד בין אויבינו הסובבים אותנו ובינינו.

נסים דהן: לצערנו הרב, ככבשה קטנה בין שבעים זאבים אנחנו זקוקים לשלום הזה, זקוקים לביטחון של האזרח הקטן הפשוט, אם יש כזה דבר, אם יש כזה מושג, בכל מקום ומקום, והביטחון יושג רק על-ידי שנכריז אפילו בהסכם או שלא בהסכם – – –

ראובן ריבלין: אדוני סגן השר, כבשה בין שבעים זאבים, זה רק בימות המשיח; היא תוכל לשמור על כולם.

נסים דהן: כבשה בין שבעים זאבים קיימת, ובימות המשיח יהיו לה קרניים לנגח את הזאבים.

נסים דהן: עד אז היא צריכה לתמרן בצורה כזאת שהיא תישאר כבשה והזאבים זאבים ושלא יטרפו אותה.

נסים דהן: אבל עד אז אנחנו צריכים למצוא את כל הדרכים ואת מירב האפשרויות שנישאר כבשה, אנחנו לא רוצים ליהפך לזאבים בשום פנים ואופן, רוצים להישאר כבשה תמימה וצדיקה וחסידה, אבל אנחנו צריכים למצוא את הדרך לחיות בג'ונגל הזה של הזאבים מסביב.

נסים דהן: אחת הדרכים היא פשוט לחיות אתם בשלום בלי לוותר על הביטחון שלנו, על עצם הקיום שלנו.

נסים דהן: כל זמן שהדרכים האלה שאנחנו הולכים בהן מובילות לכיוונים האלה של הסכם שלום מחד גיסא, ומאידך גיסא שמירת העצמאות, הצביון, הקיום הפיזי, הרוחני של העם היושב בציון, הדרך הזאת מקובלת עלינו ואנחנו אפילו מברכים עליה.

נסים דהן: אבל תרשה לי, אדוני היושב-ראש, לומר אבל אחד גדול.

נסים דהן: לפעמים יש לנו הרגשה, שיש גורמים בכל הממשלות, גם בממשלות הקודמות, שהשלום חשוב להן מכל דבר אחר.

נסים דהן: זה כל כך חשוב להן והם כל כך שואפים אליו וכל כך רצים לקראתו, שלפעמים מזניחים את הנקודות שהזכרתי כאן – הקיום שלנו בארצנו, הקיום של העם היהודי כעם יהודי בארצו והביטחון שלנו ליושבים בציון.

נסים דהן: כל כך רצים קדימה, שלפעמים מתעלמים מהדברים האלה, וזה מפחיד אותנו.

נסים דהן: לכן, עם כל התמיכה שלנו בממשלה, אנחנו בוחנים בשבע עיניים אם אין כאן ריצת אמוק שעליה דיבר ראש הממשלה לכיוון חתירה לשלום שנקרא שלום; לפעמים לא אכפת לנו לא לקרוא לזה שלום, אמרתי עשרות פעמים מעל בימה זו, אנחנו מעדיפים שלום קר מאשר מלחמה חמה.

נסים דהן: אפילו שלום קר כמו השלום עם מצרים, שלהרבה מתוכנו השלום הזה לא נקרא שלום.

נסים דהן: אבל דבר אחד הרווחנו, שם אין יותר שפיכות דמים, חוץ ממקרים בודדים פה ושם; אבל אין לפחות הכרזת מלחמה כל כמה שנים ואין מצב מלחמה בינינו לבין מצרים – – –

אמנון רובינשטיין: ואין צבא שצריך לשמור לכל אורך הגבולות.

נסים דהן: ואין צבא שצריך לשמור לכל אורך הגבול.

נסים דהן: אנחנו לא מלקקים שם דבש, אבל זה עדיף מכל מלחמה אחרת.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, מלים מספר בנושא הכלכלי.

נסים דהן: נכון יש כאן תוכנית כלכלית, לצערי הרב – – –

ראובן ריבלין: אדוני סגן השר מדבר בתור חבר כנסת מטעם ש"ס והזמן המוקצב לו הוא חמש דקות.

ראובן ריבלין: אם אנחנו לא נקפיד על הזמן – – –

נסים דהן: אני מסיים בכמה משפטים נוספים, ברשותך.

נסים דהן: הנושא הכלכלי – לצערי הרב, אני לא רואה כאן חידושים גדולים בנושא הכלכלי.

נסים דהן: מה שהיה הוא מה שנראה בינתיים.

נסים דהן: חשבנו שבנושא הכלכלי יהיו שינויים גדולים.

נסים דהן: לצערנו הרב, אנחנו לא רואים את זה.

נסים דהן: אנחנו מקווים שבהשפעתנו נראה שינויים כלכליים.

נסים דהן: זה במשפט אחד.

נסים דהן: בנושא החינוכי – אני רוצה לומר עוד משפט, אדוני היושב-ראש, ברשותך.

נסים דהן: ראש הממשלה דיבר על אותו נוער בבית-ספר יסודי שמתמצא במחשבים ומתוחכם מאבותיו.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה שכח, שאותו נוער בבית-ספר יסודי לצערנו הרב גם מתמצא בסכינאות ובמחלות ובמרעין בישין אחרים שלא הוזכרו כאן.

נסים דהן: אליהם הוא לא התייחס, וזה חבל מאוד שמצד אחד יש לנו נוער נפלא, שמתמצא במחשבים, כמו שאמר ראש הממשלה – אבל בקרב אותו נוער יש הרבה עשבים שוטים.

נסים דהן: על הסכינאות והסמים והסיפורים שלצערנו הרב התבשרנו עליהם – אם מותר לקרוא לזה בשורה – שמענו לאחרונה בכלי התקשורת, וכן על נערים שסוחטים, מתעללים וכו'.

נסים דהן: התופעה הזאת גם קיימת בתוך בית-הספר היסודי שלנו.

נסים דהן: אני מקווה, שהממשלה הזאת, שהכריזה על שינוי, תמצא את הדרך להשאיר את אותו נוער המתמצא במחשבים וכו' וכו' וגם לעקור את העשבים השוטים בחינוך הישראלי.

נסים דהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן השר חבר הכנסת נסים דהן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

ראובן ריבלין: סיעת מרצ החליטה להותיר את כל זמנה בידי השר לשעבר חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, ולכן עומדות לרשותו עשר דקות.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול היה אמור להיפתח המעבר הבטוח.

אמנון רובינשטיין: הוא לא נפתח מסיבות ביטחוניות, לדעתי גם מוצדקות, אבל אני מתאר לעצמי שאפשר יהיה להתגבר על הנושא הזה והמעבר הזה ייפתח.

אמנון רובינשטיין: ושמענו מדוברי האופוזיציה – וגם קיבלתי הרבה פניות אישיות – מה פשר הבטוח, למי הוא בטוח?

אמנון רובינשטיין: הוא בטוח רק לפלסטינים, הוא לא בטוח ליהודים.

אמנון רובינשטיין: אז אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, גם להגיב על הנושא הזה.

אמנון רובינשטיין: קודם כול, המעבר הבטוח – הסכימו עליו ממשלות שונות, גם ממשלה שבראשה עמדה מפלגת העבודה וגם ממשלה שבראשה עמדו הליכוד וראש הממשלה הקודם בנימין נתניהו – והוא נובע משלושה דברים: קודם כול, מההכרה העקרונית והמעשית, שאין מנוס ממנה, שרצועת-עזה והגדה הן יחידה גיאוגרפית אחת וכל הפרדה ביניהן תגרום לסבל קשה מאוד, גם מבחינה כלכלית, גם מבחינה חברתית וגם מבחינה אנושית.

אמנון רובינשטיין: דבר שני, הוא נובע באמת מההסכמים שנעשו ומצרכים שוטפים.

אמנון רובינשטיין: אבל הדבר השלישי הוא החשוב, וזה אחד מהצעדים בוני האמון שבלעדיהם לא תהיה משמעות גם לתהליך שלום, ואני מדגיש את המלה תהליך שלום.

אמנון רובינשטיין: למה אני מדגיש את המלה תהליך השלום?

אמנון רובינשטיין: מכיוון שזה לא תהליך של "זבנג וגמרנו".

אמנון רובינשטיין: אני גם חושב, שחלק מחברי מצפים ליותר מדי כאשר הם חושבים שאפשר להגיע לשלום כוללני, שיפתור את כל הבעיות השנויות במחלוקת בינינו לבין הפלסטינים ובינינו לבין מדינות ערב.

אמנון רובינשטיין: אני גם סומך את ידי על כך שבמאה הזאת כמעט לא הסתיימו סכסוכים במכה אחת.

אמנון רובינשטיין: כמעט לא היה סכסוך שנפתר בלא שהותיר אחריו כמה שאלות שנויות במחלוקת, איים של מחלוקת.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לתת דוגמה דווקא ממלחמת העולם השנייה, שבה יפן וגרמניה נכנעו ללא תנאי, מצב שאינו דומה למצב שלנו, כניעה ללא תנאי לאחר מלחמת עולם שהפליאה את מכותיה במדינות הציר.

אמנון רובינשטיין: ולמרות זאת נותרו איים שלא הוסדרו בהסכמי השלום, ואני רוצה להזכיר שלושה איים כאלה, או ארבעה איים כאלה.

אמנון רובינשטיין: קודם כול, צריך לזכור, שאף שיפן נכנעה, היא לא חתמה עד היום על הסכם שלום עם ברית-המועצות, ולאחר מכן עם הפדרציה הרוסית.

אמנון רובינשטיין: והאיים הקורילים שנויים עד היום במחלוקת, דבר שלא מנע יחסי שלום ומסחר מאוד מאוד משגשג בין יפן לבין ברית-המועצות, והיום הפדרציה הרוסית.

אמנון רובינשטיין: אבל הדוגמה הכי קיצונית, והיא אולי דוגמה שמתאימה לענייננו בנושא ירושלים, היא הדוגמה של ברלין.

אמנון רובינשטיין: מצבה של ברלין נשאר תלוי ועומד, שנוי במחלוקת בכל הסכמי השלום של מדינות הברית עם גרמניה המובסת, ובעצם היה מצב של כיבוש צבאי בברלין, עד שנפלה חומת ברלין לפני שנתיים-שלוש.

ראובן ריבלין: זה כבר יותר משנתיים-שלוש.

אמנון רובינשטיין: ב-1989, זה כבר עשר שנים עוד מעט.

אמנון רובינשטיין: כן, הזמן חולף מהר.

אמנון רובינשטיין: באותה תקופה ארוכה בין 1945 ל-1989, שאלת הריבונות הגרמנית בברלין היתה שנויה במחלוקת והיא לא נפתרה.

אמנון רובינשטיין: ואני גם מאמין, שאי-אפשר לפתור בעיות שנויות במחלוקת מהסוג הזה על-ידי חלוקת ריבונות, אלא להיפך, על-ידי טשטוש נושא הריבונות, כמו שהיה בגרמניה.

אמנון רובינשטיין: והדוגמאות הנוספות הן חבל הסאר ומעמד האי אוקינאווה.

אמנון רובינשטיין: גם במקרים האלה ההסכם עם גרמניה המובסת, שנכנעה ללא תנאי, לא נפתר בהסכם השלום.

אמנון רובינשטיין: חבל הסאר נשאר תחת שלטון צבאי צרפתי, אבל בשלטון מקומי גרמני, ורק ב-1954, תשע שנים לאחר תום המלחמה, הועבר כמדינה עצמאית לרפובליקה הפדרלית של גרמניה.

אמנון רובינשטיין: האי אוקינאווה היה בשליטה צבאית של ארצות-הברית בהסכם השלום, ומעמדו היה שנוי במחלוקת עד לשנה האחרונה, כאשר ארצות-הברית החליטה באופן חד-צדדי לוותר על זכויותיה באי אוקינאווה.

אמנון רובינשטיין: כלומר, אני אומר שכאשר לועגים לראש הממשלה על שהציב לעצמו מועדים ותאריכים – המועדים והתאריכים הם לא להסכמה בכל השאלות השנויות במחלוקת, זה בלתי אפשרי.

אמנון רובינשטיין: התהום בינינו לבין התביעות הערביות גדולה מדי, הייתי גם אומר בין השמאל הציוני לבין התביעות של הרשות הפלסטינית.

אמנון רובינשטיין: כלומר, אפשר יהיה במועדים האלה רק לעשות מיון של הבעיות.

אמנון רובינשטיין: מה שניתן לפתור כעת באורח מיידי, צריך לפתור כעת, כמו השאלות של המעבר הבטוח ונמל התעופה והסדרים טריטוריאליים אחרים.

אמנון רובינשטיין: דברים אחרים צריך לדחות למועד יותר מאוחר.

אמנון רובינשטיין: ייתכן שצריך לדחות דברים אחרים עד שיבוא המשיח, או עד לאותו מצב שבו תשתנה המציאות הגיאו-פוליטית במזרח התיכון.

אמנון רובינשטיין: אז אני רוצה להדגיש את העניין הזה, ואני רוצה להדגיש עניין אחד נוסף.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת דני נווה ואחרים הזכירו את הסיכונים שבמעבר הבטוח.

אמנון רובינשטיין: ודאי שיש סיכונים.

אמנון רובינשטיין: היה סיכון גדול מאוד גם בהסכם השלום שראש הממשלה המנוח מנחם בגין חתם עם מצרים, ואני זוכר חברי כנסת נואמים כאן ומסבירים איזו סכנה איומה נובעת לישראל מהסכם השלום עם מצרים, ולגבי אחד מהם, אני זוכר שזה היה אז שר הביטחון משה ארנס.

אמנון רובינשטיין: קמתי אחרי שהוא דיבר ואמרתי: בהחלט יש סיכונים, אבל הסיכון שבאי-חתימה על הסכם שלום, שבהמשך מצב המלחמה – – –

ראובן ריבלין: הוא היה אז יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ואדוני היה חבר בוועדת החוץ והביטחון.

אמנון רובינשטיין: נכון, תודה על התיקון.

אמנון רובינשטיין: הרי יש גם סיכונים איומים באי-צעידה לעבר השלום.

אמנון רובינשטיין: יש סיכונים איומים בסטטוס-קוו, גם מבחינת מעמד ישראל בעולם, גם מבחינת השליטה הישראלית הצבאית בעם שלא רוצה את שלטון ישראל ושמתמרד נגדו, וגם מבחינת הביטחון השוטף ומעשי הטרור.

אמנון רובינשטיין: לכן אני אומר, פתיחת המעבר הבטוח היא בטוחה מבחינת האינטרסים ארוכי הטווח של ישראל, מפני שהמעבר הבטוח הוא זה שעליו צועד גם תהליך השלום, לא רק הפלסטיני.

אמנון רובינשטיין: ולכן אני מקווה שאנחנו נפתור את הבעיות האלה.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה גם להשתמש בהזדמנות זו ולומר, אנחנו אומרים שיש חלון הזדמנויות לשלום.

אמנון רובינשטיין: אנחנו צריכים לומר זאת גם למנהיגי העולם הערבי.

מאיר פרוש: ראש הממשלה אמר: דלת הזדמנויות.

אמנון רובינשטיין: בסדר, אני מדבר על חלון הזדמנויות, צוהר.

אמנון רובינשטיין: אני מסתפק בצוהר, חבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: דרך צוהר, אומר חבר הכנסת פרוש, לא נותנים כל כך הרבה.

מאיר פרוש: אמרתי שראש הממשלה החליף את החלון בדלת.

אמנון רובינשטיין: אז אני מוכן לדבר על צוהר.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר, שדווקא מחנה השלום צריך להפנות את התביעה הזאת גם כלפי ההנהגה הפלסטינית וגם כלפי העולם הערבי וכלפי נשיא מצרים.

אמנון רובינשטיין: צוהר ההזדמנויות הזה הוא יוצא דופן, לא רק משום שהתחלפה ממשלה בישראל, אלא משום שיש כאן דעת קהל שרוצה לשים קץ לסכסוך.

אמנון רובינשטיין: אבל אם אנחנו נמשיך לשמוע דברי עוינות וחוסר נכונות לכל פשרה סבירה והסתה אנטי-ישראלית, כמו שאנחנו שומעים בעיתונות המצרית, שהיא פשוט בלתי נסבלת לחלוטין, גם הצוהר הזה יכול להיסגר, ואז הוא ייסגר לא בגלל ישראל ולא בגלל הממשלה ולא בגלל מחנה שאני מייצג אותו כאן, אלא בגלל קוצר הראות גם של המנהיגים הערבים.

אמנון רובינשטיין: אני לא יודע מה התביעות האמיתיות של נשיא סוריה, אבל אם התביעות שלו זה לקבל את עין-גב ואת האון, ברור את מי משרתות התביעות האלה.

אמנון רובינשטיין: הן משרתות את מחנה סרבני השלום בישראל, ולא את מחנה אוהדי השלום בישראל.

אמנון רובינשטיין: לכן צריך לומר גם למנהיגים הערבים, וצריך לומר זאת בעיקר להנהגה המצרית, מכיוון שאתה יש לנו הסכם שלום, והיא צריכה לתת דוגמה ומופת, שהסכמי שלום באים לידי ביטוי גם באווירה וביחסי הידידות בין שתי המדינות.

אמנון רובינשטיין: אני מסכים עם חבר הכנסת נסים דהן, טוב שלום קר עם מצרים מאשר מלחמה טובה עם מצרים; אבל בכל זאת יש לנו ציפייה שההנהגה המצרית תראה חובה לעצמה לשנות את המוזיקה ואת הטון כלפי ישראל וכלפי היהודים, מכיוון שאנחנו שומעים משם קולות צורמים.

אמנון רובינשטיין: ושוב, הקולות הצורמים האלה לא מחזקים את מחנה השלום ולא מחזקים את אלה שרוצים לשים קץ לסכסוך היהודי-הערבי.

אמנון רובינשטיין: אני מאמין שאפשר לשים לו קץ.

אמנון רובינשטיין: אני מאמין שאפשר לשים לו קץ לא משום שהשתנה היחס הבסיסי כלפי ישראל, אין לי אשליות, אלא משום שהעולם הערבי רואה שני דברים: א.

אמנון רובינשטיין: שישראל חזקה; ב.

אמנון רובינשטיין: שהמחיר שהוא משלם עבור המשך המלחמה הוא מחיר גבוה מאוד.

אמנון רובינשטיין: לכן, אני חושב שהכנסת יכולה להתאחד סביב הדבר הזה: גם לתת צ'אנס לשלום, שיגיע מהר, וגם לתבוע שינוי יחס ממדינות ערב, ובעיקר מממשלת מצרים ומנשיא מצרים מובארק.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת יוסף טומי לפיד.

ראובן ריבלין: לרשותו שבע דקות, כמו גם לכל חברי הסיעות הבאים אחריו.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת רוני מילוא; אם הוא לא יהיה באולם – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, האם זה נכון שאין פה אף נציג של הממשלה שיענה על דבריו של ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: עד לפני דקות מספר היה פה שר המדע, התרבות והספורט מתן וילנאי.

ראובן ריבלין: לפני כן היה שר החוץ.

רחבעם זאבי: אין ממשלה בישראל.

רחבעם זאבי: צריך להוסיף עוד עשרה שרים.

ראובן ריבלין: אני אבקש ממזכירות הכנסת לקרוא לשר, אחרת ניאלץ להפסיק את הדיון בהתאם למצוותו של היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בינתיים אתן לך לדבר, ואם יהיה צורך להוסיף דברים כשהשר ייכנס, אשמח לתת לך – – –

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, אולי נעביר מהר החלטה על הגדלת הממשלה, כדי שהם יוכלו – – –

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, שמחתי מאוד שנשיא פינלנד יצא את האולם לפני שחברינו התחילו להתנהג כאילו זה היה בית-מרזח.

יוסף (טומי) לפיד: אז לפחות בטלוויזיה הפינית לא יראו אותנו במיטבנו.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו מתכנסים פה להשיב על דברי ראש הממשלה ביום טרגי למדי, עם ניצחונה הגדול של המפלגה הניאו-נאצית באוסטריה.

יוסף (טומי) לפיד: אוסטרי אחד מתוך ארבעה חושב שה"אנשלוס" עם גרמניה הנאצית היה הדבר הנכון, ומצמרר לחשוב על כך שזה יכול לקרות 50 שנה בלבד אחרי השואה.

יוסף (טומי) לפיד: באותו זמן, גם כן היום, ואנחנו בצל האירועים דאז, בזאגרב נידון ל-20 שנות מאסר דינקו שאקיץ', מגדולי פושעי המלחמה של מלחמת העולם השנייה, מפקד מחנה המוות ביאסנובץ, שבו נספו יותר מ-30,000 יהודים מידי "אוסטאשי" קרואטים.

יוסף (טומי) לפיד: למרבה הצער, פרניו טוג'מן, הנשיא הנוכחי של קרואטיה, בדעותיו ובהתבטאויותיו איננו רחוק מאותו היידר האוסטרי, שנבחר היום להיות האיש מספר שתיים בפרלמנט האוסטרי.

יוסף (טומי) לפיד: כך שעקבות התקופה הנוראה ההיא לא נעלמו, והם לא נעלמו גם, אדוני היושב-ראש, בדמשק.

יוסף (טומי) לפיד: אני רוצה להזכיר לראש הממשלה, שאותו אסד, שרבים פה משבחים אותו כאיש נבון, חכם וכו', מסתיר אצלו בדמשק עשרות שנים את אחרוני עוזריו של אייכמן.

יוסף (טומי) לפיד: את אלואיס ברונר, שהוא אומנם איש קשיש היום, אבל היה באופן אישי אחראי למותם של 128,000 יהודים ביוון, באוסטריה ובצרפת.

יוסף (טומי) לפיד: אני קורא לראש הממשלה שלא לחתום על שום הסכם עם הסורים כל עוד האיש הזה לא יוסגר לישראל או יסולק מסוריה.

יוסף (טומי) לפיד: לא יכול להיות שאנחנו נעשה הסכם שלום עם מישהו שנותן מחסה לפושע המלחמה הגדול האחרון שעוד חי עלי אדמות.

יוסף (טומי) לפיד: ועכשיו לענייננו.

יוסף (טומי) לפיד: ראש הממשלה שיבח את הממשלה הווירטואלית הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: על איזו ממשלה הוא דיבר?

יוסף (טומי) לפיד: הוא עבר בזהירות בין הכיסאות, כדי שעד שהוא יגיע לדוכן לא יתקעו לו סכין בגב.

יוסף (טומי) לפיד: הוא מדבר על ש"ס שצורפה לממשלה אך ורק מפני שקיוו שהיא תסייע לממשלה להגיע לשלום.

יוסף (טומי) לפיד: צירפו את ש"ס עם 17 גברים בלי אשה אחת.

יוסף (טומי) לפיד: צירפו את אותה ש"ס שהולכת בעקבות הרב בלי כל סממנים של דמוקרטיה.

יוסף (טומי) לפיד: צירפו את אותה ש"ס שטמונה עמוק-עמוק בשחיתות משוועת – וכל זה כדי לקרב את השלום.

יוסף (טומי) לפיד: וביום שיש הצבעה על ההסכם שראש הממשלה הזה השיג בשארם-אל-שיח', מי לא בא להצביע?

יוסף (טומי) לפיד: – ש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: אז מה הוא מתגאה?

יוסף (טומי) לפיד: או שהוא מתגאה בקואליציה שלו עם אגודת ישראל שנטשו אותו, או עם שרנסקי שעושה "שירקעס" עם ליברמן בזמן ששליש מחברי סיעתו של שרנסקי פרשו ממנה?

יוסף (טומי) לפיד: על מה הוא מדבר כשהוא משתבח בממשלה שהוא הגדיל אותה ל-24 חברים כדי להוציא עוד כמה מאות מיליוני שקלים של משלם המסים הישראלי המסכן?

יוסף (טומי) לפיד: במה הוא מתגאה?

יוסף (טומי) לפיד: יש מתנגדי ממשלה שאומרים שהיא קרקס.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, בקרקס עובדים בדייקנות של שנייה, כי מי שלא עובד כך יכול ליפול מהטרפז.

יוסף (טומי) לפיד: בקרקס יש משמעת, בקרקס יש חן.

יוסף (טומי) לפיד: איפה יש לממשלה הזאת משמעות, דיוק וחן?

יוסף (טומי) לפיד: היא לא קרקס, היא מחול שדים שיצאו מהבקבוק.

יוסף (טומי) לפיד: האדון ברק איננו אלדין והוא לא יודע כיצד להחזיר את השדים לבקבוק.

יוסף (טומי) לפיד: הממשלה הזאת, אם להשתמש באיזה דימוי אקטואלי, היא יותר נמוכה ממפלס הכינרת.

יוסף (טומי) לפיד: הממשלה הזאת לא מביאה כבוד לא לאהוד ברק ולא למדינת ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: הממשלה הזאת אינה יודעת לדבר בשפה אחת על שום נושא חשוב במדינה.

יוסף (טומי) לפיד: ש"ס לימדה את ברק ואת יוסי שריד שיעור גדול בפוליטיקה הישראלית, כשבסופו של דבר היא כן קיבלה את הכסף שהיתה זקוקה לו ולא התחייבה לקבל כספים לפי מספר תלמידים ולא לפי מספר הכיתות.

יוסף (טומי) לפיד: בניגוד לכל ההבטחות של יוסי שריד הוא ויתר להם, ואת הנושא שהוא תבע, הוא דחה לדיון יותר מאוחר.

יוסף (טומי) לפיד: את הדבר שש"ס תבעו הוא שילם cash money, כי זו השפה שהם מבינים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לפיד, השר התורן הוא אלי ישי, והוא ביקש שלוש דקות כדי להתייעץ.

ראובן ריבלין: אם אדוני מבקש להשמיע בפניו דברים, בתוך שלוש דקות הוא יבוא, ואני אתן לך כמה דקות לומר לו, אם יש לך מה לומר לממשלה.

ראובן ריבלין: כי אם הוא לא ייכנס בתוך שלוש דקות, מייד לאחר דבריך נפסיק את הישיבה בצורה טכנית ונחדש אותה רק לאחר שיבוא נציג של הממשלה, בדבריך.

יוסף (טומי) לפיד: אני תוהה באיזו מידה מייצג השר ישי את הממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: הרי השר ישי יושב עם אריק שרון בישיבות אופוזיציה פעמיים בשבוע.

יוסף (טומי) לפיד: הוא לא ישב השבוע פעמיים עם ברק, הוא ישב השבוע פעמיים עם ראש האופוזיציה.

יוסף (טומי) לפיד: אני שואל, האם אדוני היושב-ראש בטוח שהשר ישי הוא נציג הממשלה?

ראובן ריבלין: אני מציע שחבר הכנסת הנכבד ישאל את השר עצמו.

ראובן ריבלין: לי אין סמכות לענות בשמו.

יוסף (טומי) לפיד: אני בכל אופן תוהה אם ברק עצמו יודע מי הם היום חברי ממשלתו האמיתיים, מי הם חברי ממשלה מוסווים, מי הם חברי ממשלה בהסתר, מי הם חברי ממשלה לעתיד, ולעבר, כי יש כבר חברי ממשלה כאלה שלמעשה פרשו מכל משמעת קואליציונית.

יוסף (טומי) לפיד: עומד פה ראש הממשלה ונושא לנו נאום גאווה על הישגי 90 הימים הראשונים, ואומר שהוא לא זקוק לחסד של 100 ימים.

יוסף (טומי) לפיד: הוא זקוק לחסד משמים ומארץ.

יוסף (טומי) לפיד: את החסד משמים אולי יביאו לו אנשי ש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: את החסד מארץ אנחנו לא נביא לו, כי אנחנו חושבים שהממשלה הזאת נכשלה ב-90 הימים של אי-תפקודה.

יוסף (טומי) לפיד: הממשלה הזאת נכנעה לסחטנות של ש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: הממשלה הזאת לא מצליחה להידבר על שום נושא חשוב.

יוסף (טומי) לפיד: הממשלה הזאת תהיה אחראית לבזבוז אדיר שנגרם על-ידי הגדלתה, והממשלה הזאת זקוקה, אדוני היושב-ראש, ל"פריש-מיש" כדי שהכול יתחילו מחדש.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת לפיד מבקש גם הוא להשמיע את דבריו בפני נציג הממשלה?

ראובן ריבלין: אם כן, אעשה הפסקה עד אשר יגיע נציג הממשלה ואזמין אותך להשמיע את דבריך.

יוסף (טומי) לפיד: אני אודה לך מאוד.

ראובן ריבלין: ובכן, חברי הכנסת, לצערי הרב קראתי לנציג הממשלה לפני כעשר דקות והוא טרם הגיע.

ראובן ריבלין: אני מכריז על הפסקה – – – אדוני השר, כמעט התכוונתי להפסיק את הישיבה עד שאדוני יוכל לבוא ולהופיע, כי חברי הכנסת מבקשים שנציג הממשלה ישמע את דברם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לפיד כבר השמיע את דבריו לכנסת, אבל הוא מבקש גם להשמיע את דבריו לממשלה.

ראובן ריבלין: אני אתן לך עוד שלוש דקות.

יוסף (טומי) לפיד: אני בטוח שהשר ישי בשום פנים ואופן לא רוצה להחמיץ הזדמנות לשמוע אותי.

יוסף (טומי) לפיד: על ההנאה הזאת הוא לא יכול לוותר.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני, לא אחזור על נאומי, אני רק אנצל את סבלנותו של היושב-ראש כדי לשאול אותך: האם אתה חבר בממשלה או חבר באופוזיציה?

יוסף (טומי) לפיד: כי לפי זה אני צריך לכוון את דברי.

אליהו ישי: בשלב זה אני בקואליציה ובממשלה.

אליהו ישי: ברגע שאחליט שאני לא בממשלה, אני מאמין שכל עם ישראל ידע.

יוסף (טומי) לפיד: לא רק שכל עם ישראל ידע, כל עם ישראל ישמח, מר ישי.

יוסף (טומי) לפיד: אתה יכול לגרום הנאה רבה לעם ישראל אם תודיע שאתם פורשים מהממשלה.

אליהו ישי: חוץ מטומי לפיד אף אחד לא ישמח.

אליהו ישי: רק טומי לפיד משתוקק להיות בממשלה ולשבת על כס השרות.

יהודית נאות: – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

ראובן ריבלין: חברי סיעת שינוי, אני מזהיר אתכם שזה על חשבון חבר הכנסת לפיד.

יוסף (טומי) לפיד: השר ישי, אני אצטרך לאמץ מאוד את כישורי האינטלקטואליים כדי למלא את הנעליים הגדולות שלך, אבל אני אעשה כמיטב יכולתי, ואני מבטיח לך שאני לא אנסה לסחוט מהממשלה אף גרוש אחד.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף טומי לפיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני מילוא יעלה ויבוא ויישא את דברה של סיעתו, סיעת המרכז.

ראובן ריבלין: שבע דקות עומדות לרשותו.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את נאומו של ראש הממשלה היום, ולצערי הרב יש בנאום הזה דבר אחד שלא נאמר ומאוד ציער אותי, ויש דבר אחד שלפחות נאמר, שגם כן ציער אותי.

רוני מילוא: מה שלא נאמר, הרחיב את הדיבור עליו ידידי טומי לפיד קודם לכן, והוא מה שקרה באוסטריה, ההצלחה של היידר להפוך את מפלגתו למפלגה השנייה בגודלה באוסטריה; אדם שמגדיר את עצמו כניאו-נאצי, או לפחות עם סימפתיה עמוקה לנאציזם.

רוני מילוא: ראש ממשלת ישראל, ראש הממשלה של המדינה היהודית לא אומר על כך מלה וחצי מלה בנאומו.

רוני מילוא: וזה קרה אתמול, לא לפני חודש, לא לפני שבועיים.

רוני מילוא: זה מצער.

רוני מילוא: אני רוצה להגיד לך, ידידי אלי ישי, כבוד השר, אם היו עומדים על הדוכן הזה מנחם בגין, זיכרונו לברכה, או יצחק שמיר, ייבדל לחיים ארוכים, או יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ללא ספק הם היו מתייחסים לנושא כזה, מפני שחובה, לא זכות, חובה של ראש ממשלה בישראל להתריע על תופעה כל כך חמורה, שבמדינה דמוקרטית קורה מצב, שמפלגה שמנהיגה הוא לא רק עם סימפתיה עמוקה, עם הזדהות עמוקה לאור דברים שהוא אמר על האס.

רוני מילוא: אס., על הנאצים, הופכת להיות המפלגה השנייה בגודלה, מפלגה לגיטימית במדינה שהיא איננה גרמניה אומנם, אבל גם אתה יש לנו חשבון היסטורי לא קטן – עם אוסטריה, עם ה"אנשלוס" וכל מה שמסביב לזה.

רוני מילוא: לכן אני מאוד מקווה, שאם ראש הממשלה יסכם את הדיון הזה, הוא ייגע בנושא הזה, הוא יחזור אל הנושא הזה, ולא ייצור מצב, שבנאום כזה, נאום פתיחת המושב של ראש הממשלה בכנסת ישראל, כלל לא תיאמר מפיו מלה וחצי מלה על נושא כזה.

רוני מילוא: הנושא שנאמר בנאום ומדאיג אותי מאוד זה החיבור שראש הממשלה עשה בהקשר של בעיית לבנון לסוריה ולבנון.

רוני מילוא: הוא קרא לזה בעצם החזית הסורית-הלבנונית, או המשבר הסורי-הלבנוני, או הקונפליקט הסורי-הלבנוני.

רוני מילוא: זה מדאיג אותי, מפני שמדינת ישראל צריכה להיות בעלת אינטרס בסיסי לנתק את הקשר בין החזית שלנו עם ה"חיזבאללה" ועם לבנון לבין הבעיה הסורית.

רוני מילוא: אסד רוצה לחבר את הגורמים האלה זה לזה, והוא גם יכול כי הוא שולט גם בלבנון.

רוני מילוא: אנחנו לא צריכים לשחק לידיו.

רוני מילוא: כדי להשיג תוצאה טובה יותר במשא-ומתן עם סוריה, אנחנו צריכים לדאוג לכך שלא יגידו לנו במשא-ומתן: אם אתם רוצים להשתחרר מה"חיזבאללה", מהטרור נגדכם, מהירי על יישובי הצפון, תנו לנו את רמת-הגולן, תיסוגו מרמת-הגולן.

רוני מילוא: משא-ומתן לשלום בלי אותו אמצעי שהסורים רוצים להשתמש בו יביא לתוצאה הרבה יותר טובה מאשר משא-ומתן לשלום כשאנחנו בעצם שבויים בידי עצמנו בלבנון.

רוני מילוא: לכן אני קורא לראש הממשלה ולממשלה להחליט מייד על יציאה מלבנון, לא לחכות יום אחד נוסף שם.

רוני מילוא: העובדה שראש הממשלה אמר היום מעל הבמה כאן שביולי 2000 נצא מלבנון, מה הוא עשה בזה בעצם?

רוני מילוא: הוא הכניס את עצמנו למלכוד, מלכוד של תשעה חודשים, ובתשעת החודשים האלה לא ייוולד שום דבר חיובי, אף שתשעה חודשים הם תקופת היריון.

רוני מילוא: בתשעת החודשים האלה, לצערי הרב, יכולים חס וחלילה לא להיוולד ילדים אלא ליהרג ילדים שלנו בלבנון.

רוני מילוא: אפשר להגן על יישובי הצפון מהגבול הבין-לאומי.

רוני מילוא: את זה אמר כאן היום ראש הממשלה.

רוני מילוא: אין שום סיבה לשבת בתוך לבנון.

רוני מילוא: אין שום סיבה לתת עילה למישהו לומר, שמפני שאנחנו בדרום-לבנון הוא פועל נגדנו.

רוני מילוא: ואם יפעלו נגדנו כשאנחנו יוצאים משם, יש לנו הכוח לטפל בבעיה הזאת.

רוני מילוא: כמו שלאחרונה טיפלנו בבעיה של התקפה עלינו באמצעות הפצצה מן האוויר של גשרים ותחנות כוח בלבנון, אפשר לעשות את זה גם מחר ומחרתיים אם חס וחלילה נצטרך לעשות את זה.

רוני מילוא: ובביירות ידעו ובדמשק ידעו, שאם בקריית-שמונה לא יחיו בשקט ואם בנהרייה לא יחיו בשקט, לא יחיו בשקט גם בביירות.

רוני מילוא: ואם לא יהיה חשמל או לא יהיו חיים נורמליים בקריית-שמונה, לא יהיה חשמל ולא יהיו מים ולא יהיו כבישים וגשרים גם סביב ביירות.

רוני מילוא: ואם הלבנונים ידעו את זה והסורים ידעו את זה, אפשר יהיה גם למנוע את הפעילות של לבנון נגד ישראל או את הפעילות של ה"חיזבאללה" מתוך לבנון נגד ישראל בלי שנצטרך לשבת בתוך לבנון ולשלם מחיר כל כך כבד.

רוני מילוא: אני אומר את הדברים האלה היום, ידידי חברי הכנסת ואדוני השר, מסיבה אחת; דווקא מפני שבשבועות האחרונים יש שקט יחסי בלבנון, אני מרשה לעצמי לומר את הדברים האלה.

רוני מילוא: שלא נתעורר בוקר אחד ונראה שוב שלבנון הפכה להיות מלכודת שאנחנו אלה שכלואים בה ואנחנו משלמים עליה מחיר גם בחיי אדם, ונשלם עליה, אם נישאר שם, גם מחיר מדיני.

רוני מילוא: כדי לצאת משם במועד שקבע ראש הממשלה, נשלם גם מחיר מדיני כבד במשא-ומתן לשלום עם סוריה.

רוני מילוא: אני רוצה בשלום עם סוריה, אני מקווה שנשיג אותו במהירות האפשרית, אבל אני גם רוצה במשא-ומתן שלא נהיה כבולים בו אלא נהיה משוחררים להשיג את התוצאה הטובה ביותר למדינת ישראל במשא-ומתן.

רוני מילוא: לכן, למען חיי החיילים והילדים שלנו היום צריכה הממשלה להחליט, לא לדחות את זה אפילו ביום, להחליט לצאת מייד מלבנון, להוציא את כל חיילי צה"ל משם ולדאוג לטיפול בבעיית צד"ל, בבעיית הנוצרים בדרום-לבנון.

רוני מילוא: כל הדברים האלה ניתנים לפתרון.

רוני מילוא: ההחלטה האמיצה הזאת צריכה לבוא עכשיו.

רוני מילוא: העובדה שנישאר שם עוד תשעה חודשים לא תוליד שום דבר טוב, לא למדינת ישראל ובטח לא לחיילים שמוצבים בלבנון, למשפחותיהם ולכל אחד מאתנו שהוא חלק מהמשפחה הגדולה של אזרחי מדינת ישראל.

רוני מילוא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בכך שילב חבר הכנסת רוני מילוא את הצעתו הדחופה לסדר-היום עם נאומו בנושא המדיני ומנע מהנשיאות לאשר את הבקשה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואם הוא לא יהיה – חבר כנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להגיב במסגרת הזמן המצומצם לשני נושאים.

זבולון אורלב: הנושא הראשון – נושא לבנון, שגם קודמי התייחס אליו.

זבולון אורלב: אני חושב, שבאמת יש הסכמה רחבה מאוד בעם, שאין למדינת ישראל אינטרסים בלבנון זולת שמירת ביטחונה של רצועת הגבול שלנו, של היישובים שעל קו העימות בצפון.

זבולון אורלב: אף אחד שאני מכיר לא העלה שום תביעה טריטוריאלית או איזושהי תביעה בלבנון.

זבולון אורלב: אין שום ניסיון התנחלות שם, אין שום כוונות להישאר במקום הזה.

זבולון אורלב: אנחנו נמצאים בלבנון אך ורק כדי להגן על יישובי הצפון.

זבולון אורלב: אני חושב שיש הסכמה גדולה מאוד, שככל שנוכל למצוא פתרון ולצאת משם, כך יהיה טוב יותר.

זבולון אורלב: אני גם חושב שיש הסכמה רחבה מאוד בעם, שיש צורך להגן על יישובי הצפון ולא להמר על ביטחונם.

זבולון אורלב: אני מעלה את הנושא, כי אני באמת לא מבין מה ההיגיון לקבוע תאריך יעד לעזוב את לבנון.

זבולון אורלב: בעניין הזה אני שותף לקודמי ולא מבין מה העניין.

זבולון אורלב: ממה נפשך?

זבולון אורלב: אם בתאריך היעד לא יהיה הסכם, אז למה צריכים לחכות עד יולי 2000?

זבולון אורלב: אפשר לעזוב מחר בבוקר.

זבולון אורלב: ואם רוצים להגיע להסכם, הרי המתכון הבטוח ביותר להגיע להסכם זה לא לנקוב בתאריך.

זבולון אורלב: ברגע שאתה נוקב בתאריך, בטוח שלא תגיע להסכם.

זבולון אורלב: למה שהאויב יגיע אתך להסכם אם הוא יודע שבתאריך מסוים אתה עוזב?

זבולון אורלב: מה ההיגיון?

זבולון אורלב: בכל צד שאתה מסתכל, אתה מפסיד.

זבולון אורלב: יתר על כן, וחייבים לומר את זה, וכך לפחות אני שומע מחיילים שמשרתים שם, כשהם שומעים שראש הממשלה החליט על תאריך שעוזבים, יהיה מה שיהיה – עוזבים, הם עושים חשבון: רגע, מה אנחנו עושים פה עכשיו?

זבולון אורלב: בואו נעביר את הזמן בקלות עד יולי 2000 ונצא מפה בשלום.

זבולון אורלב: מדוע צריך להשליך את נפשנו מנגד?

זבולון אורלב: מדוע צריך לחרף את נפשנו?

זבולון אורלב: מה הדבר?

זבולון אורלב: הרי גם ראש הממשלה אומר שזה לא חשוב.

זבולון אורלב: לכן, אינני רואה שום צד של תועלת, ובאמת לא ירדתי לסוף דעתו של ראש הממשלה בעניין הזה, ואני חושב שצריך כאן הסבר מדוע קובעים תאריך.

זבולון אורלב: כשלעצמי, אני אינני חסיד תאריכים.

זבולון אורלב: אני לא מאמין בפתרון של קודמי, חבר הכנסת רוני מילוא, אף שהוא היה שר בממשלה, ובוודאי יש לו ניסיון מדיני רב משלי.

זבולון אורלב: אבל אני לא מאמין שנטישה חד-צדדית, היום או ביולי 2000, תביא פתרון של שלום ושקט לגבול לבנון.

זבולון אורלב: פתרון של שלום ושקט הוא בהסכמה, הוא בהסכם.

זבולון אורלב: אני מייחל ואני מתפלל ולוואי שנוכל להגיע להסכם בלבנון, אבל צריך שיהיה הסכם בלבנון.

זבולון אורלב: רק אחר כך לפנות ולעזוב או לנטוש.

זבולון אורלב: הדבר השני הוא התהליך המדיני.

זבולון אורלב: אני מתנצל שאני מפריע לכם בדיבורים – – – תודה.

זבולון אורלב: חשבתי שראש קואליציה צריך לעזור – – –

ראובן ריבלין: זו לא היתה הפרעה רבתי, זה בסדר.

ראובן ריבלין: כל אחד ורגישותו.

זבולון אורלב: ביחס לתהליך המדיני: אחת הבשורות של הממשלה, כפי שראש הממשלה הציג, ואני מאוד תומך בבשורה הזאת, שזו ממשלה שמייצגת הסכמה רחבה בעם.

זבולון אורלב: ממשלה שיושבים בה מפד"ל וש"ס ומרצ, וכולם יודעים שהדעות שונות ומנוגדות, וגם יהדות התורה בזמן מסוים.

זבולון אורלב: דתיים וחילונים, ימנים ושמאלנים, מכל הכיוונים.

זבולון אורלב: ודאי שהדיונים והוויכוחים בתוך הממשלה יכולים בסופו של דבר להוליד הסכמה שתפחית מאוד את הקיטוב בעם, את הקרע בעם.

זבולון אורלב: יש לזה יתרון מאוד גדול, כשזה ויתורים – צריך להגיע לפשרות, אבל גדול כוח האחדות.

זבולון אורלב: יש לזה יתרונות מאוד מאוד גדולים.

בנימין אלון: יש דיונים בממשלה?

זבולון אורלב: אני חושב שיש דיונים, אבל אני מקבל את הביקורת שלך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, הוא יושב-ראש ועדת החינוך ועיסוקו עיסוק רב וחשוב.

זבולון אורלב: אני מקבל את הערתך שרצוי להרבות בדיונים, אבל אני חושב שזה עדיין זמן מועט מכדי לשפוט שחזקה על הממשלה שתקיים את הדיונים.

זבולון אורלב: אבל אני חושב שכדי להשיג הסכמה בעם לתהליכים המדיניים – וידוע שיש על כך מחלוקת, וודאי שאני מייצג מפלגה שיש לה מצע מאוד ברור בעניין הזה, ששללה את הסכמי אוסלו, וקיבלה אותם בדיעבד, כי זאת הכרעת העם.

זבולון אורלב: דעתנו על ההסכמים האלה ידועה, וגם על הסכם-וואי, שמפלגתי הצביעה נגדו וגם נגד הסכם-שארם.

זבולון אורלב: אבל כדי להשיג הסכמה בעם צריך לפחות את המינימום – שתהיה תביעה נחרצת מהרשות הפלסטינית לקיים את חלקה.

זבולון אורלב: אני לא תומך באלה שמוכנים לתת את החלק שישראל צריכה לתת, אבל אם הרשויות, השלטונות, המוסדות המוסמכים החליטו, זאת ההחלטה הדמוקרטית בעם.

זבולון אורלב: אבל לפחות לעמוד על כך בצורה ברורה, כדי שהאדם הרגיל, האזרח הסביר, יוכל להאמין שאומנם אנחנו עומדים בפני תהליך של שלום.

זבולון אורלב: אם מקשיבים להסתה במסגדים, אם רואים את תוכניות הלימודים של בתי-הספר, אם מקשיבים לנאומים הפוליטיים, קשה מאוד לאנשים להאמין שיש פה כוונה של הרשות הפלסטינית לבוא אתנו לשלום.

זבולון אורלב: אני חושב, שהנושא הזה נזנח, הוא לא מודגש, עוסקים רק בצדדים הטכניים של ההסכמים ולא עוסקים בנשמה, ברוח, בהשראה, שהסכם שלום צריך להביא.

זבולון אורלב: לדוגמה: כמו שהיה עם מצרים, כמו שהיה עם ירדן.

זבולון אורלב: העם הבין כי דוברו דיבורים של שלום ולא דיבורים של מלחמה.

זבולון אורלב: אנחנו רואים שהפלסטינים כמעט בכל ההתחייבויות שלהם לא עומדים – לא ברשימת השוטרים ולא באיסוף הנשק ולא במניעת פעילות הרשות בירושלים.

זבולון אורלב: נואמים נגדנו במוסדות בחוץ-לארץ, לא מקיימים מאבק נחוש נגד תשתית הטרור, הנושא של טיפול והסגרה או מאסר של מחבלים.

זבולון אורלב: איפה שאתה נוגע, הרושם מאוד מאוד ברור.

זבולון אורלב: לכן, אני רוצה לסיים ולומר לראש הממשלה, שאם הוא רוצה להעביר בעם את ההרגשה שההסכם זוכה להסכמה גדולה כמו שהוא הרכיב ממשלה רחבה, הוא צריך להדגיש מאוד את הנושא כדי שהפלסטינים ידברו אתנו בשלום, לא בטרור ולא במלחמה ולא בהסתה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האזנו כולנו לנאומו של ראש הממשלה בפתיחה של כנס החורף היום.

מאיר פרוש: באופן אישי, האזנתי בקשב רב לכל מלה, ואני חייב לומר בצער, שראש הממשלה אומנם נשמע זחוח מאוד, אולי הוא גם הצליח להעמיד פנים שהוא כזה, אבל הוא לא הצליח להסתיר את המאזן הלא-סימפתי של הממשלה מיום בחירתה ועד היום הזה.

מאיר פרוש: ידוע שנותנים מאה ימי חסד לממשלה בראשית כהונה, אבל מדובר בדרך כלל בכך שאין להקפיד אתה בקטנות בראשית דרכה.

מאיר פרוש: אבל אין ימי חסד לממשלה שכהונתה רצופה כישלונות, הייתי אומר גם כישלונות חסרי תקדים.

מאיר פרוש: חברי הבית, שרים וחברי כנסת גם ממפלגת העבודה מתלחשים מפה לאוזן, האם לנער הזה התפללנו.

מאיר פרוש: כי ראש הממשלה בעצם עובר ממשבר למשבר.

מאיר פרוש: במובן מסוים הוא גם איבד את אהדת השרים שסובבים אותו, כי יש פה סבך בתוך סבך, הבטחות שהוא לא מצליח לקיים, ואולי גם איבד קשר מסוים עם המציאות, וזאת בטרם מלאו 100 ימים לממשלה.

מאיר פרוש: אני חושב שבמקרה הזה גם יועצי תקשורת לא יכולים לעזור, גם לא מחברי נאומים.

מאיר פרוש: אני חושב שהבעיה איננה התקשורת, שדווקא מתייחסת לראש הממשלה בסלחנות יתר.

מאיר פרוש: הבעיה, לדעתי, איננה נוסח הנאומים.

מאיר פרוש: אני חושב שהבעיה היא יותר בתוכן, כי בנאומים לדעתי אין תוכן, אין הישגים מינימליים שהממשלה הזאת יכולה להצביע עליהם.

מאיר פרוש: אני רוצה שיבדקו את פשר הסתירות בין דבריו של ראש הממשלה לדברי סגן שר הביטחון ביחס ליציאת צה"ל מלבנון.

מאיר פרוש: אפשר גם לבדוק את פשר הסתירות בין דברי שר החוץ דוד לוי לבין דברי אנשי לשכתו של ראש הממשלה בנושא המשא-ומתן עם סוריה.

מאיר פרוש: זו בעצם ממשלה רצופת סתירות, זו ממשלה שגם מתחילים לראות בה מאבקים פנימיים, זו ממשלה שהאחדות שבה, לדעתי היא על כרעי תרנגולת.

מאיר פרוש: פחות מ-40 יום וסיעה אחת, יהדות התורה, כבר פרשה מהקואליציה.

מאיר פרוש: פחות מ-60 יום וראש הממשלה נכנס לוויכוח עמוק עד כדי משבר עם סיעה אחרת, סיעת ש"ס, בנושא מימון רשת החינוך שלה.

מאיר פרוש: פחות מ-90 יום וראש הממשלה נכנס לסבך של ויכוחים עם שר התשתיות וגם עם שר הפנים לגבי ביצוע הרפורמה שהוא הציע במשרדי הממשלה, ופחות מ-100 יום, וקשה לדעת לאן מובילה הממשלה הזאת במישור הלאומי, הביטחוני, המדיני ובמישור החברתי-הכלכלי.

מאיר פרוש: אבל במישור של מדיניות הרוח, בנושא הצביון היהודי והדתי – אנחנו דווקא כן רואים לאן מובילה הממשלה הזאת.

מאיר פרוש: זוהי ממשלה שבעצם ההשראה של מרצ מכתיבה בה את המדיניות בנושאי דת ומדינה, זוהי ממשלה שמחללת שבת בפרהסיה ורואה בחילול שבת המוני עניין טכני.

מאיר פרוש: זוהי ממשלה שבזה, להבנתי, לקודשי ישראל.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, החלטת הממשלה ליישם את הסכם-וואי תוך ויתור על התחייבויות הדדיות מצד אש"ף בעצם גורמת לדאגה בלב רוב אזרחי ישראל, כי זה לא סוד שאש"ף אינו נושא את עיניו לשלום אמת, שלום בר-קיימא עם היהודים.

מאיר פרוש: מטרה אחת לנגד עיניו של יאסר ערפאת – להחזיר את ישראל לגבולות החלוקה משנת 1947, גם אם בשלב זה הוא יסתפק בנסיגה לגבולות 1967.

מאיר פרוש: ערפאת גם חוזר ומדגיש בצורה חד-משמעית, שלא ייכון השלום כל עוד ישראל לא תיסוג גם מירושלים, שלדבריו היא מהווה חלק בלתי נפרד ממדינת פלסטין שהוא רוצה לעמוד בראשה.

מאיר פרוש: גם המדיניות הכלכלית שמוצגת על-ידי הממשלה אין בה שום בשורה לעם ישראל.

מאיר פרוש: כבר הוזכר כאן נושא האבטלה, מה שהובטח – 300,000 מקומות עבודה.

מאיר פרוש: יכול להיות שהכוונה היתה בהעסקת עוד ועוד יועצי תקשורת בלשכת ראש הממשלה או במחברי נאומים.

מאיר פרוש: כולנו זוכרים את ההבטחה של ראש הממשלה, שהתייחס לחולה ששכבה במסדרון, והשאלה היא, האם הכוונה היא להעביר את החולים לחניונים בבתי-החולים?

מאיר פרוש: למרבה הצער, הממשלה הזאת גם לא מקדישה תשומת לב כדי לעקור את זרעי הפורענות מנוסח החיים במדינה, והיא גם מתייחסת באדישות מסוימת לאלימות החברתית.

מאיר פרוש: הראשון, מבחינתי, אף שאני מזכיר אותו אחרון, אבל האחרון שהוא ראשון בעינינו הוא, שבמשך כל הדורות בהיסטוריה של העם היהודי היתה השבת למהות שמאחדת אותנו, את בני ישראל.

מאיר פרוש: שבת קודש איחדה, הצילה ורוממה יהודים, והנה דווקא הממשלה הזאת רומסת את השבת ברגל פוגענית.

מאיר פרוש: אבל אנחנו, אנחנו המאמינים, שמקווים וגם התפללנו ומתפללים "השיבנו השם אליך ונשובה, חדש ימינו כקדם", אנחנו בטוחים וגם אומרים זאת, וגם אני מכריז מעל הבמה הזאת, שעם הנצח יחיה למרות הממשלה הכושלת הזאת.

מאיר פרוש: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: אבקש להזמין את חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, סגן יושב-ראש הכנסת, ואחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

ראובן ריבלין: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת בנימין אלון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשיתו של מושב אנחנו היום, ונאומו של ראש הממשלה היה צריך למעשה לא רק לסכם את התקופה הקודמת אלא גם להתוות את הדרך ואת המעשים, לפחות בקווים עיקריים, לגבי העתיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מובן שהנושא העיקרי והנושא הכי חשוב שמעסיק את כולנו הוא נושא השלום, כי בעניין הזה, בלי הבטחת השלום וקיום תהליך השלום וקיום השלום כשלעצמו, או אם, חס וחלילה, המאמצים האלה ייכשלו – בעניין הזה כולנו חשים, בעניין הזה כולנו תלויים, בעניין הזה, לעניות דעתי, כולנו חייבים לעשות כל מאמץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין צורך לשכנע איש בחיוניותו של השלום ועד כמה הוא חשוב ועד כמה הוא נחוץ לכל בני האדם, בוודאי לבני האדם היושבים כאן ולשכנים שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למרבה הצער, הממשלה הזאת אומנם צועדת צעד אחד קדימה, והיא עושה גם צעד אחד אחורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה ראש הממשלה רוצה שכל התהליך וכל ההסכמים וכל המעשים יהיו רק לפי מה שהוא קובע ומה שהוא מתווה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להתייחס פה לדוגמה החיה ביותר עכשיו, גם בימים האחרונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דובר עוד בהסכמי אוסלו, בהתחלה, על מעבר בטוח, מעבר בטוח שיחבר בין הגדה המערבית לרצועת-עזה, כלומר בין שני החלקים של המדינה הפלסטינית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המלה: בטוח, בעברית, כל כך שגורה, כל כך מובנת, איננה נושא למחלוקת לא מבחינה ספרותית ולא משום בחינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מעבר בטוח, זאת אומרת שאנשים יוכלו לעבור במעבר הזה באופן בטוח, בלי שאף אחד יפריע להם, בלי שאף אחד יעצור אותם, בלי שאף אחד יצוד אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והנה המעבר הזה לא נפתח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל יום אומרים: מחר בבוקר זה ייפתח, וזה לא נפתח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על מה המחלוקת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שהמעבר הבטוח לא יהיה בטוח.

בנימין אלון: פתוח או בטוח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בטוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא עוד לא פתוח, אבל הוא, בעזרת השם, יהיה פתוח, חבר הכנסת אלון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יודע מהי עמדתך, ראיתי אותך מפגין, אתה עם אחרים, אתה יודע מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – אני יכול להבין ללבכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם לא רוצים שלום בכלל, ואתם לא רוצים שום התקדמות, אז מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד מעבר ועוד צעד, ודאי שזה יקומם אתכם, לכן אין לי ויכוח בעניין הזה עמכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל מה זה מעבר בטוח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מעבר שאנשים יכולים לעבור בו, והנה עומד ראש הממשלה, עומד הצד הישראלי ומכשיל את העניין הזה יום אחרי יום, והצד הפלסטיני הולך ומוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממשלת ישראל תוכל לעצור כל איש שהיא רוצה בו אם הוא עובר במעבר הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך זה בטוח?

ראובן ריבלין: אה, זה לא טוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא בטוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם זה טוב או רע, בוא נשים את זה אחרת, אבל איך זה יכול להיקרא בטוח כאשר אפשר לעצור שם אנשים?

ראובן ריבלין: הוא שאל למי בטוח, כדי להבין.

ראובן ריבלין: אם אחד יפגע בך, פלסטיני יפגע בך, יבצע בך איזה מעשה פלילי, האם אנחנו, כריבון, נוכל לעצור אותו?

ראובן ריבלין: זה מה ששאל אותך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא, לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את זה אתה יכול גם להסביר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שזאת השאלה שלך – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: של חבר הכנסת בני אלון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי מדובר על מעבר שאנשים עוברים בו, לכל היותר יכולות לקרות שם תאונות דרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהנחה היפותטית, אלה שיעזבו את המעבר וילכו לבצע פיגועים – זה כבר משהו אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם כבר לא במעבר הבטוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם הוציאו את עצמם ממנו, ואליהם אפשר להתייחס בהתאם.

ראובן ריבלין: אם יצטרכו לחזור למעבר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, כאשר הם עוזבים את המעבר הבטוח הם כבר יצאו מכלל ההסכם, מכלל העניין הזה, הכול נראה אחרת וכבר מתייחסים לזה אחרת, נדמה לי שעל זה אין ויכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מתווכחים האם מדינת ישראל יכולה לעצור אנשים כאשר הם עוברים בתוך המעבר הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה כל הוויכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מרוקן את כל המושג של המעבר הבטוח מתוכנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם ממשלת ישראל באמת רוצה לקדם את תהליך השלום, כפי שלדעתי רוצים רוב האנשים בעם הזה ומקווים לכך, לא צריך לרוקן את המושג הזה מתוכן, אלא צריך לתת אפשרות לשני החלקים של הצד הפלסטיני להתחבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי לזה התכוונו מלכתחילה, זה פירושו של המעבר הבטוח, וצריך לקיים זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא לראש הממשלה שאומר שהוא מקיים הסכמים לקיים את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יכול שלא להתייחס גם לצד הפנימי של המדיניות של הממשלה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל הנאום של ראש הממשלה שמעתי שני משפטים בלבד שהתייחסו למגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באחד מהם הוא דיבר על סגירת פערים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לשאול: איך סוגרים פערים – בנאומים מעל דוכן הכנסת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אנחנו אומרים שסוגרים פערים, רוצים בכך וסוגרים פערים, האם ייסגרו הפערים בדיבורים האלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה סגירת הפערים בתקציב, ראש הממשלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה סגירת הפערים באבטלה הפושה במגזר הערבי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה סגירת הפערים בתקציבים למועצות מקומיות, לבתי-ספר, לחינוך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה קיימים הפערים האלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם קיימים בתוך החברה, הם קיימים בתוך המגזר הערבי, שזה 50 שנה לא מקבל את חלקו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה פער שצריך לסגור אותו במעשים, לא בדיבורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למרבה הצער, גם בעניין הזה אני לא רואה שהממשלה הזאת באמת עושה דברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להניח ולקוות, שלא יעבור זמן רב והממשלה הזאת תנסה גם לסגור את הפערים, תנסה להגיע להתקדמות בתהליך המדיני וגם בתהליך של השוויון החברתי במגזר הערבי שבתוך ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה שני הנושאים העיקריים ושני האתגרים שעומדים בפני הממשלה – תהליך שלום עם השכנים ותהליך של שוויון וצדק חברתיים וסגירת פערים בתוך מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מרחיב את הדיבור לא רק בקשר לצד הערבי, יש עוד ציבורים גדולים במדינה הזאת – כמו הציבור הערבי – שסובלים מאי-שוויון ומהרבה גירעונות בתחום החברתי, וצריך לסייע להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האבטלה מכה בראש ובראשונה בציבור הערבי, אבל היא גם מכה בציבור בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ציבור המובטלים מגיע לו שיזכה לשוויון ולמדיניות מתקדמת יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסיעה שבשמה אני מדבר, סיעת רע"ם, לא תצביע על אישור הודעת ראש הממשלה, היא גם לא תצביע נגדה, אלא תיתן עוד פתח לאפשרות חיובית, ולכן נימנע בהצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמענו היום גם בדברי פתיחה של יושב-ראש הכנסת וגם בהודעת ראש הממשלה הרבה מאוד דברים על הכרעות גורליות שמצפות לנו בכנסת הזאת, אולי אפילו במושב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב שיש חברי כנסת שינסו לומר: לא, תודה; בתקופתנו ובזמננו אנחנו לא רוצים להכריע בסוגיות גורליות.

יולי יואל אדלשטיין: נכון שלא תמיד קל לקבל את ההכרעות האלה, אבל מצד אחר זו גם זכות גדולה, ואולי אכן נפל בחלקה של הכנסת הנוכחית להכריע בסוגיות שלא רק שישנו את המציאות היומיומית שלנו כאן

יולי יואל אדלשטיין: בארץ אלא ישפיעו על מצב הדורות הבאים, אולי יביאו אותו שלום שכולנו רוצים להגיע אליו בשם ילדינו, הנכדים שלנו, ילידי הארץ הזאת, העולים החדשים שכולנו מקווים שעוד יגיעו לארץ.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי ובעצם עצרתי את עצמי, כי כל הזמן אנחנו רואים שימוש במושג שלדעתי איננו מוגדר לחלוטין.

יולי יואל אדלשטיין: דיבר כאן יושב-ראש הכנסת על הכרעות בשם השלום.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, יש בלבול מושגים טוטלי אצלנו.

יולי יואל אדלשטיין: עזבו אותנו כרגע מאויבינו ומהפרטנרים שלנו ואפילו מן הקהילייה הבין-לאומית.

יולי יואל אדלשטיין: בצורה סיסטמטית אנחנו לא יודעים למה אנחנו רוצים להגיע.

יולי יואל אדלשטיין: רוצים להגיע להפסקת אש, לאיזו שביתת נשק שתימשך לאורך שנים?

יולי יואל אדלשטיין: אולי עם גדרות, אולי עם גדר תיל, אולי עם זרם חשמלי, עם הפרדה.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, צריך לומר את זה.

תמר גוז'נסקי: למה גדר?

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להבין את זה.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות שרוצים להגיע לשלום מסוג אחר, שלום של דו-קיום אמיתי, שלום של שיתוף פעולה בין המדינות, בין העמים בכל האזור.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, ריבונו של עולם, צריכים סוף-סוף להגדיר למה רוצים להגיע.

יולי יואל אדלשטיין: הדוגמה האחרונה לא איחרה לבוא.

יולי יואל אדלשטיין: כל יום וכל שעה אנחנו שומעים שהתנחלויות הן מכשול לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות, אם אכן מדובר בגדרות תיל וזרם חשמלי; "בורגר קינג" במעלה-אדומים – בוודאי מכשול לשלום; לבנות שתי דירות באריאל – רק אויבי השלום יכולים להעלות על דעתם דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: בגוש-עציון מאשרים חוות חקלאיות של הרשות הפלסטינית מתחת לחלונות של תושבי נווה-דניאל ובמרחק כמה מאות מטרים מתושבי אלעזר.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא מכשול לשלום?

יולי יואל אדלשטיין: אינני יודע, אבל לפחות שלא יהיה סטנדרד כפול בדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם רוצים להגיע להפרדה, אז גם דירה באריאל וגם חווה חקלאית בלב גוש-עציון הן מכשול לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: אם רוצים להגיע לדו-קיום, מה פשעה אותה דירה באריאל?

יולי יואל אדלשטיין: אולי נחיה כולנו ביחד בשלום אמיתי.

יולי יואל אדלשטיין: שאלתי די שאלות, אתן גם תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מאמין שבמציאות שלנו נוכל להגיע לגדר עם זרם חשמלי עד שאפשר יהיה שלא לראות האחד את השני.

יולי יואל אדלשטיין: כלכלית וגם גיאוגרפית זה בלתי אפשרי וזה לא מציאותי.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אדוני היושב-ראש, כדאי לנסות להגיע לאותו שלום שכולנו מייחלים לו, אבל יש לי בעיה עם הצורה והקצב.

יולי יואל אדלשטיין: אותו שלום שיבוא – כולנו מתפללים שיבוא ונעשה את הכול שיבוא – האופטימיים אומרים שיבוא אחרי 100 שנות עוינות.

יולי יואל אדלשטיין: אולי אפשר לקחת תאריכים קצת אחורה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, לא תאריכי יעד, לא חודש זה או אחר ולא מושב כנסת זה או אחר צריכים לעניין אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: מה שצריך לעניין אותנו הוא, איך בתהליך ארוך ומייגע, כשלא לכל אורכו של התהליך נהיה פופולריים, נבטיח שאנחנו צועדים לקראת שלום מסוג זה, ולא כפי שאמרתי – איזו שביתת נשק שתתמשך עוד שנה, שנתיים, וכמו כל שביתת נשק היא מופרת.

יולי יואל אדלשטיין: דיברתי על הרשות הפלסטינית, אבל אותו דין הוא גם דינה של סוריה.

יולי יואל אדלשטיין: שם המציאות היא עוד יותר פשוטה.

יולי יואל אדלשטיין: לא היה ולא יהיה שלום מסוג שאנחנו מייחלים לו עם משטר טוטליטרי, לא היה ולא יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: הסברה שלנו, שזה פתאום יכול להתקיים במזרח התיכון, איננה מתקבלת על הדעת לא רק בכנסת ישראל אלא גם בכיתה ד'.

תמר גוז'נסקי: בירדן זה לא משטר דמוקרטי – – – המלך עבדאללה בירדן – – – באמת.

יולי יואל אדלשטיין: הלוואי שסוריה תהיה כבר עבדאללה.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שאת רואה בירדן הפגנה של אנשים שמפגינים בעד או נגד משהו, זה כבר לא סוריה, וראית את זה בטלוויזיה בשבוע שעבר אפילו בנושא כואב כמו ה"חמאס".

יולי יואל אדלשטיין: שואלים אותנו: מה נעשה, נכתיב לאסד איך להתנהג?

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, אנחנו באמת לא רוצים ללמוד מההיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני 25 שנה שאלו אותה שאלה אנשים לא פחות נכבדים את הסנטור המנוח הנרי סקופ ג'קסון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלו אותו: מי אתה?

יולי יואל אדלשטיין: למה אתה?

יולי יואל אדלשטיין: אתה סנטור מסיאטל, אתה תכתיב לברז'נייב, לברית-המועצות, איך להתנהג?

יולי יואל אדלשטיין: מי אתה, סנטור פרובינציאלי בארצות-הברית?

יולי יואל אדלשטיין: כן, הנרי סקופ ג'קסון, לדעת כולם, היה הצעד הראשון, עם התיקון שלו בקונגרס האמריקני, שיצר קשר ישיר בין זכויות האדם וההגירה לבין המעמד של ברית-המועצות מול ארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה האדם שאחראי לצעד הראשון לכיוון השינויים, ואפשר לומר – לפירוק המשטר הטוטליטרי בברית-המועצות.

עוזי לנדאו: גם הסנטור וניק.

יולי יואל אדלשטיין: ג'קסון ווניק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לנדאו, אתה מדייק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הקונגרס וניק היה שותף לאותה תקנה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, לדעתי, כולנו רוצים להגיע לשלום מסוג שאנחנו מתפללים אליו; לא מסוג הפסקות אש ושביתות נשק, אלא מסוג שיתוף פעולה ואחווה.

יולי יואל אדלשטיין: לא מציאותי לחשוב ששלום כזה יכול להתקיים בין משטר דמוקרטי כמשטר במדינת ישראל לבין משטר טוטליטרי.

יולי יואל אדלשטיין: לא מציאותי לחשוב שלשלום כזה אפשר להגיע עם תאריכי יעד בתוך מושב כנסת זה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני סמוך ובטוח, שאם ננהג נכון ולא נמהר ולא נפתח סטנדרד כפול כלפי עצמנו וכלפי שכנינו, כולנו, כל הסיעות וכל החברים בבית הזה נהיה עדי ראייה עוד בחיינו לשלום מסוג זה, ולזה תפילתי, וזאת גם המשאלה שלי מכל סיעות הממשלה ומכל סיעות הבית הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לשלום כזה אנחנו רוצים להגיע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה לחבר הכנסת אדלשטיין.

גדעון עזרא: יעלה ויבוא חבר הכנסת בני אלון.

גדעון עזרא: תמר גוז'נסקי, יש לך עכשיו שורה של נואמים, ויהיה לך הרבה חומר לדבר אחר כך מעל הדוכן.

גדעון עזרא: תרשמי לך.

תמר גוז'נסקי: לא עונים לי לקריאות הביניים.

גדעון עזרא: יש לך הזדמנות עכשיו.

גדעון עזרא: בבקשה, ידידי, שבע דקות.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מוכרח לומר, שראש הממשלה אהוד ברק די מפחיד אותי.

בנימין אלון: סליחה על הפתיחה הזאת.

בנימין אלון: אני מדבר על הסגנון: "אני נעול, יש לי קונספציה מסוימת, אני רמטכ"ל, אני שר ביטחון, אני יודע מה שטוב, אני יודע מה זה שלום".

בנימין אלון: המועצה לביטחון לאומי לא מתפקדת כמו שהיא צריכה, כמו שדוח-אגרנט וכל הדוחות אחרי כל האסונות אמרו שהיא צריכה לתפקד, כדי שיהיה עוד מישהו שחושב, עוד מישהו שפותח את הראש.

בנימין אלון: זה לא קיים.

בנימין אלון: ממשלה של 24 שרים שמדברים, מפטפטים, וראש הממשלה מבסוט.

בנימין אלון: יש הרבה שרים, כל אחד צריך לדבר.

בנימין אלון: בסוף שום דבר לא חשוב.

בנימין אלון: וכולם נעולים על קונספציה.

בנימין אלון: קונספציה, שזאת מלה מפחידה מאוד אחרי מלחמת יום כיפור.

בנימין אלון: כבר היינו בדבר הזה.

עוזי לנדאו: איזו קונספציה?

בנימין אלון: אני אבהיר, חבר הכנסת לנדאו.

בנימין אלון: כבר היינו בדבר הזה כשהיו נתונים של אמ"ן ואזהרות שיש תזוזות ויש צבאות.

בנימין אלון: אבל היו נעולים.

בנימין אלון: היה שר ביטחון דומיננטי, משה דיין, והתיישרו לפיו, ופירשו את הכול בצורה כזאת שאחר כך הביאה על כולנו אסון.

בנימין אלון: אינני מדבר, חבר הכנסת לנדאו, ברמה הטכנית המודיעינית הביטחונית של קונספציה, שקודם ירכשו כך וכך ואז תיפתח המלחמה או רק אם כך וכך תיפתח המלחמה.

בנימין אלון: אני מדבר על התפיסה שאנחנו כאן הולכים לשלום, ששלום הוא שם המשחק, שפני כולם לשלום.

בנימין אלון: כשאני קורא את הריאיון עם ראש אמ"ן, אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת לנדאו, כשאני קורא את הריאיון שהיה בחג עם ראש אמ"ן: "תוצאות הבחירות הן האירוע הכי חשוב במזרח התיכון השנה, נפתח חלון הזדמנויות", הניתוח כולו בנוי כאילו אתה קורא – ואני לא בא פה עכשיו לבקר את האלוף מלכא על פרטים, אין לי הידע לזה.

בנימין אלון: יש אולי כמה נקודות שהוא צודק בהן – – –

עוזי לנדאו: הוא לא התכוון לחלק מחמאות.

עוזי לנדאו: הוא פשוט טוען שהיה זעזוע.

בנימין אלון: אדוני חבר הכנסת לנדאו, התחושה הקשה שאני חש היא, שאנחנו שבויים כולנו בתפיסה המוטעית הפופוליסטית הזאת, שאין אנשים שמעזים לפתוח את הראש ולחשוב.

בנימין אלון: כאשר אתה אומר "תוכנית השלבים של ערפאת", זה נשמע כמו נאום תעמולתי.

בנימין אלון: כשאתה אומר "קונספירציה מתוכננת", שהיא לא רק של אש"ף מקהיר 1974, אלא שכל הליגה הערבית אימצה אותה כתוכנית; כשאתה מזכיר לכולם שאנואר אל-סאדאת עשה את הצעד הזה שלו בתבונה, את מלחמת יום כיפור, והוא לא תכנן לכבוש את המדינה, כמו שאסד לא תכנן לכבוש את המדינה, הוא תכנן להוביל מהלך מדיני; כשאתה רואה את מנהיגי מדינות ערב, את אסד, את סאדאת – ואת אסד אניח לרגע בצד – את ערפאת, איך הם מתכננים, הן פעילות צבאית קטנה נוסח המנהרה והן פעילות מלחמתית גדולה נוסח מלחמת יום כיפור, כשהם יודעים מה היא התוצאה המדינית שהם רוצים להגיע אליה.

בנימין אלון: וסאדאת ידע יפה מאוד שאחרי המלחמה הוא מוביל את רוסיה ואת אמריקה ואת העולם להחלטה 338 שתחזק את 242, ולזה הוא רצה להגיע.

בנימין אלון: ואילו אצלנו אין שום תכנון גדול, אסטרטגיה גדולה – – –

תמר גוז'נסקי: אם הם רוצים שלום ורוצים תהליך מדיני, ואם הם כל כך חכמים כמו שאתה אומר, אז ממה אתה פוחד?

עוזי לנדאו: מהטיפשות שלנו.

תמר גוז'נסקי: אפשר היה לעשות את זה לפני 25 שנה.

בנימין אלון: חברת הכנסת גוז'נסקי, הרי בינינו עובר נהר גדול מאוד.

בנימין אלון: את שבויה, לדעתי, באמת בקונספציה הזאת, ובכל הכנות את אומרת את זאת.

בנימין אלון: אצלך התפיסה של שלום – – –

תמר גוז'נסקי: אתה אומר שהם חכמים והם רוצים תהליך מדיני, אז מה אתה פוחד?

תמר גוז'נסקי: מה אתה פוחד שיהיה תהליך מדיני אם הם כאלה חכמים?

גדעון עזרא: ניתן לך עוד מעט להגיד את כל מה שאת רוצה.

בנימין אלון: גברתי חברת הכנסת גוז'נסקי, שמענו פה את חבר הכנסת דהאמשה.

בנימין אלון: למה אנחנו קוראים תהליך מדיני?

בנימין אלון: הרי אי-אפשר להטעות את כולם.

בנימין אלון: כשערפאת מתנגד שבמעבר הבטוח תהיה ריבונות ישראלית – על מה הוויכוח?

בנימין אלון: הרי פלסטינים במכוניות עם P נוסעים בארץ בכל מיני מקומות כבר עכשיו.

בנימין אלון: מה הוויכוח?

בנימין אלון: מה הוא רוצה?

בנימין אלון: הוא יודע מה הוא רוצה, ואני לא אתפלא אם הוא יחמם את האזור עד שהדרישה שלו תתמלא.

בנימין אלון: הוא רוצה להשיג חיבור יבשתי.

בנימין אלון: הוא צעק על ראש הממשלה כשהוא דיבר על גשר, וראש הממשלה חזר היום על הגשר הדמיוני שלו.

בנימין אלון: ערפאת רוצה הישג מדיני.

בנימין אלון: הוא רוצה להראות לערבים שעליהם הוא מופקד שהוא מחבר על האדמה את שני חלקי פלסטין ממערב למזרח.

בנימין אלון: הוא רוצה הישג מדיני, שהשטח של קריית-גת וקריית-מלאכי הם פלסטין והם לא שטח ישראלי, שהשטח הזה מחבר את פלסטין.

בנימין אלון: כי הוא יודע שהוא לא יכול למכור להם "דאוול'לה", מדינונת קטנה שקטועה בין עזה לבין יהודה ושומרון.

בנימין אלון: המשחק של ערפאת הוא משחק חכם, והוא יגיע עכשיו לזכות השיבה.

בנימין אלון: לכן אני מאמין, שכשהציבור יבין שמדובר על השלבים היותר-מאוחרים, על זכות השיבה ליפו, לחיפה, על כל המקומות האלה, ודאי שהוא יקום, ודאי שהוא יתנער.

בנימין אלון: אבל זה יהיה מאוחר.

בנימין אלון: זה יהיה כבר אחרי כאבים.

בנימין אלון: זו בדיוק התבונה המדינית של תוכנית שלבים.

בנימין אלון: אף פעם אל תדבר על דבר שהוא מוקדם מדי.

בנימין אלון: זו התבונה המדינית שמהולה באותה קונספירציה, באותה מזימה שערפאת תופר בתבונה כזאת רבה.

בנימין אלון: ולכן, אני מוכרח לומר: כשאני רואה את הממשלה הזאת, אם יש בה, אדוני היושב-ראש, קרן אור של תקווה, זה בהרכב הקורס שלה, של כל מיני סיעות שצריך הרבה דבק להדביק אותן.

בנימין אלון: אני מאוד מקווה, שסיעה מרכזית בממשלה הזאת, סיעת ש"ס, תבין סוף סוף – ופה אני פונה, ובזאת אסיים, לאדוני השר אלי ישי – אדוני השר, אני פונה אליך, אתה מייצג עכשיו את הממשלה.

בנימין אלון: אמרתי שקרן התקווה שאני רואה בממשלה הזאת זו האפשרות שש"ס תפקח את העיניים ותבין את כוחה הפוליטי העצום, אותו כוח שלא יוסי שריד לבד מבזה אותו, אותו כוח שלא ראש הממשלה לבד מבזה אותו, ביזיון אחר ביזיון, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: כששר מקצועי כמו השר סויסה מחליט החלטה ומבקש, מפני שהוא שר חדש, לעיין בנושא של העברת הטורבינות, אז פריצקי נחשב מקצועי, פריצקי יגיד לו יחד עם הבג"ץ: זו החלטה לא מקצועית.

גדעון עזרא: אני מבקש לסיים.

בנימין אלון: אני מסיים.

בנימין אלון: ראש הממשלה הוא זה שיגיד: זה לא מקצועי.

בנימין אלון: כשנמצאים במצוקה כספית – עוד ביזיון.

בנימין אלון: אני לא יודע מתי הסאה תגדש.

בנימין אלון: אני מתפלל שסיעת ש"ס תבין את הדבר, שהוא המרכזי ביותר לה, שהממשלה הזאת בעיוורון שלה, ובחוסר הפתיחות של ראש הממשלה, מסכנת את חיי ישראל בתהליך של מלחמת אוסלו.

בנימין אלון: עיוורון מוחלט, כי הוא החליט שהוא צריך להגיע ליעד, כי הוא החליט שהוא צריך לכבוש אותו עד תאריך מסוים, וזה יהיה הקש שישבור את גב הגמל של סיעת ש"ס, אותו שיקול מרכזי של סכנת נפשות.

בנימין אלון: אני מסיים במה שפתחתי, והלוואי שאתבדה, אבל ראש ממשלה עם ביטחון עצמי מופרז כזה, בלי מועצה לביטחון לאומי, בלי הקשבה אמיתית לשרים, שמשתיק את הצבא שהוא היה הרמטכ"ל שלו, מוביל אותנו למלחמת אוסלו, שתהיה מלחמה כואבת מאוד.

בנימין אלון: אני מקווה מאוד שהממשלה תתפרק לפני שיהיה מאוחר.

גדעון עזרא: תודה, חבר הכנסת אלון.

גדעון עזרא: יעלה ויבוא חבר הכנסת צ'יטה.

גדעון עזרא: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: לתועלת המאזינים, תגיד את השם המלא שלו.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אליעזר כהן.

אליעזר כהן: ראש הממשלה הבטיח – ומה הוא קיים עד כה?

אליעזר כהן: הבטיח – ומה התקיים בשלושת החודשים שמסיימים את מאה ימי החסד?

אליעזר כהן: ראש הממשלה הבטיח מיטה לכל זקנה במסדרון.

אליעזר כהן: אילו ידענו שדבר לא ישתנה במסדרונות – ואפילו השתנה לרעה – דיינו.

אליעזר כהן: ראש הממשלה הבטיח טיפול מיידי ושורשי באבטלה.

אליעזר כהן: אילו האבטלה לא היתה מחמירה, או אפילו היתה נשארת כמו שהיא – דיינו.

אליעזר כהן: הוא הבטיח במערכת הבחירות שלו, והוא חזר והבטיח גם אחר כך.

אליעזר כהן: ראש הממשלה הבטיח שנצא מלבנון.

אליעזר כהן: אילו ראינו פחות פעילות בארץ זו – דיינו.

אליעזר כהן: אילו הסביר לנו מה האינטרס הלאומי של מדינת ישראל למשא-ומתן עם סוריה, מדוע אי-אפשר להמשיך לשבת ברמת-הגולן כמו היום ל-50 שנה נוספות – דיינו.

אליעזר כהן: אדוני חבר הכנסת לנדאו, אתה מתמצא בסודות.

אליעזר כהן: אילו ידענו מה הושג בשארם – שאיש עדיין לא גילה את הסוד הזה – דיינו.

אליעזר כהן: אילו עשה בחברה ובכלכלה את שינוי מבנה המשכנתאות לבנייה, את מבנה הסיוע לעולים, את הבנייה להשכרה, את הביטוח הלאומי לניצולי השואה, שראינו כאן היום – עשו כאן הפגנות – דיינו.

אליעזר כהן: אילו קיים יום לימודים ארוך – דיינו.

אליעזר כהן: אילו פתח לנו את המעבר הבטוח והגביר לנו את השלום – דיינו.

אליעזר כהן: אילו לא היו התפוצצויות מטעם ערביי ארץ-ישראל, והתגברות הטרור בכלל – דיינו.

אליעזר כהן: אילו לא היו ערביי ארץ-ישראל תומכיו העיקריים של ראש הממשלה – דיינו.

אליעזר כהן: אילו הסביר לנו מדוע הוא מכיר בריבונות של סוריה בלבנון לפני תחילת המשא-ומתן אתה – דיינו.

אליעזר כהן: אילו הסביר לנו מדוע הוא נותן פרס בידי סוריה על כך שכבשה את לבנון – דיינו.

אליעזר כהן: ראש הממשלה הבטיח לנו פוליטיקה חדשה, נקייה וחסכונית.

אליעזר כהן: אילו לא הוסיף שישה שרים – דיינו.

אליעזר כהן: אילו לא ביטל חוק-יסוד בשביל זה – די דיינו.

אליעזר כהן: ראש הממשלה הבטיח לעסוק במהות.

אליעזר כהן: אילו לא הקים משרד תקשורת ענק במשרד ראש הממשלה, כמעט בגודל משרד התקשורת עצמו – 50 איש יעסקו בתקשורת של ראש הממשלה – דיינו.

אליעזר כהן: הרשימה שלי ארוכה, אני לא רוצה להלאות אתכם, אני לא רוצה לקלקל את מה שעשיתי עד עכשיו.

אליעזר כהן: יכולתי להוסיף כהנה וכהנה עוד 20, 22 "דיינו" כאלה.

אליעזר כהן: אומנם עברו רק שלושה חודשים, אבל אני לא הייתי מתגאה ברקורד הזה.

אליעזר כהן: יש לי לפחות עוד דף אחד ארוך מלא ב"דיינו" כאלה.

אליעזר כהן: אני לא אשתמש בכולם.

אליעזר כהן: אני מודה לכם על תשומת הלב.

אליעזר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אליעזר כהן.

ראובן ריבלין: "ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי: א.

ראובן ריבלין: השר יוסי ביילין ממלא את מקומו של השר שמעון פרס מיום ד' בתשרי התש"ס, 14 בספטמבר 1999, ועד ליום ו' בתשרי התש"ס, 16 בספטמבר 1999.

ראובן ריבלין: " אלה דברים שנאמרים בדיעבד, כמובן.

ראובן ריבלין: "ב.

ראובן ריבלין: השר יוסי ביילין ממלא את מקומו של השר לביטחון פנים מיום ג' בתשרי התש"ס, 13 בספטמבר 1999, ועד ליום ח' בתשרי התש"ס, 18 בספטמבר 1999.

ראובן ריבלין: ג.

ראובן ריבלין: השר דוד לוי ממלא את מקומו של שר הפנים מיום ד' בתשרי התש"ס, 14 בספטמבר 1999, ועד ליום ז' בתשרי התש"ס, 17 בספטמבר 1999.

ראובן ריבלין: " עד כאן ההודעה.

ראובן ריבלין: אבקש להזמין את חברת הכנסת תמר גוז'נסקי על מנת שתאמר את דבריה.

ראובן ריבלין: לרשותה עומדות שבע דקות.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לשמע נאומו הנרגש של חבר הכנסת בני אלון, כמעט רציתי לומר משהו כמו: פעמי משיח, אחרית הימים, או משהו מהסוג הזה.

תמר גוז'נסקי: הסיבה היא, חבר הכנסת בני אלון, שאתה, בכנות לא רגילה לכנסת, ביטאת את המצוקה האמיתית של כל אלה ששותפים לעמדותיך הפוליטיות המוגדרות היטב.

תמר גוז'נסקי: המצוקה שלכם היא, שעם כל הקשיים ועם כל הבעיות – ואחר כך אני אמתח ביקורת על מדיניות הממשלה בהרבה מאוד תחומים – אין לך ולחבריך שום תוכנית חלופית.

תמר גוז'נסקי: אתם זועקים זעקת כאב על משהו שנגמר, אתם מציירים שדים על הקירות ורוצים שאנחנו נפחד.

תמר גוז'נסקי: הציבור בישראל באמת לא נותן בכם אמון, והציבור בישראל באמת לא רוצה את הדרך שלכם, ולכן אני רוצה לברך על רמה כזאת של כנות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, ראש הממשלה אמר היום בנאומו, שממשלתו היא ממשלת אחדות ושינוי ותקווה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לערער על שלוש ההגדרות האלה: זו איננה ממשלת אחדות, כפי שאני מבינה, לא שינוי ולא תקווה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בשבוע שעבר התפרסמה ידיעה, שכבר היתה ידועה למתעניינים זה זמן רב, על כך שמועדוניות שבהן נמצאים ושוהים ילדים ממשפחות שסובלות מקשיים, וצהרונים, נסגרים בזה אחר זה, והילדים נשארים ללא פיקוח, עם סכנה חמורה של הידרדרות חברתית ולימודית.

תמר גוז'נסקי: ובכן, ביום שבו הנושא הזה זכה לכיסוי בטלוויזיה, התקשרו ממשרד ראש הממשלה והכריזו מול כל האומה, שבעיית המועדוניות נפתרה וכל האמהות החד-הוריות וכל המשפחות שאינן יכולות לתת את הטיפול הנאות לילדים יכולות להתרווח בשקט בכורסה, כי למחרת הכול יסתדר.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, שום דבר לא הסתדר.

תמר גוז'נסקי: מועדוניות ממשיכות להיסגר, ושר העבודה והרווחה, שיושב כאן עמנו, בוודאי יכול לאשר את העובדות ואת הנתונים האלה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת – אם כך ראש הממשלה פותר בעיות חברתיות, הוא לא הבין עוד בכלל מה זו בעיה חברתית ואיך פותרים אותה.

תמר גוז'נסקי: לכן, כל התוכנית שלו היום – שפע של מלל על פיתוח ותשתיות, והוא דיבר משהו על סירה ומשוטים וכל מיני דוגמאות כאלה, אבל אין לך שום תשובה למובטלים, אין לך שום תשובה לילדי המועדוניות, אין לך שום תשובה לילדים שעדיין אין להם כיתה ללמוד בה, אין לך שום תשובה לילדים שצריכים חינוך מיוחד, אין לך שום תשובה לנשים מוכות שצריכות טיפול.

תמר גוז'נסקי: ואם היום אנחנו מתבשרים שסוגרים אפילו קורסים להכשרה מקצועית, אז על מה מדבר ראש הממשלה?

תמר גוז'נסקי: היתה היום הפגנת נכים, גם הם העלו את המצוקה הקשה ביותר שלהם.

תמר גוז'נסקי: איפה התשובה של ראש הממשלה?

תמר גוז'נסקי: הנושא השני שראש הממשלה הקדיש לו זמן היה הנושא המדיני.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, המשך הסחבת ומדיניות התכתיב שנוקט ראש הממשלה היא מדיניות הרסנית ביותר.

תמר גוז'נסקי: היא היתה הרסנית בעבר ותהיה הרסנית בהווה, עם הסכם-שארם ובלי הסכם-שארם.

תמר גוז'נסקי: אם ראש ממשלה בישראל, אחרי כל מה שעברנו, קם ועולה על הדוכן ומציג תוכנית לאווים – לא לקווי ה-4 ביוני, לא לנושא ירושלים, לא לפליטים ולא ולא ולא, אז על איזה שלום הוא מדבר?

תמר גוז'נסקי: שלום עם השר יצחק לוי או שלום עם השר שרנסקי או שלום עם מפלגת ש"ס?

תמר גוז'נסקי: עם מי הוא הולך לעשות שלום, אם הוא מראש קובע מערכת של לאווים שחוסמת בעצם את הסיכוי להסדר קבע?

תמר גוז'נסקי: גם הקריאה לאסד היתה רוויית צביעות.

תמר גוז'נסקי: המשא-ומתן עם סוריה הוא ברור מאוד.

תמר גוז'נסקי: תנאי הפתיחה והחידוש של המשא-ומתן הם ברורים – אפשר לקבל אותם ואפשר לדחות אותם.

תמר גוז'נסקי: אפשר להגיד: לא, אני לא מוכן לרדת מהגולן, תודה רבה, כפי שאמרו פה חברי כנסת, בעוד 50 שנה נדבר.

תמר גוז'נסקי: אבל לא להגיד שום דבר על ירידה מהגולן ולא להגיד שום דבר על קבלת העיקרון שהגולן סורי, ואחר כך להגיד לאסד: תשמע, הדלת פתוחה, דלת ההזדמנויות – הזדמנויות למה?

תמר גוז'נסקי: לדיבור על מה?

תמר גוז'נסקי: על כלום?

תמר גוז'נסקי: הרי היה שלום עם מצרים, יש תקדים של שלום עם מצרים, החזרנו עד הסנטימטר האחרון.

תמר גוז'נסקי: את טאבה החזרנו?

תמר גוז'נסקי: – החזרנו.

תמר גוז'נסקי: מישהו חושב שסוריה תסתפק בפחות?

תמר גוז'נסקי: אז אפשר להסכים או לא להסכים, אבל למה להשלות?

תמר גוז'נסקי: לכן אני צופה בדאגה רבה גם על ההבטחות של ראש הממשלה בעניין יציאת צה"ל מלבנון.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אפשר היה להוציא את צה"ל מלבנון מזמן, אבל ברור שיש קשר בין סוריה ללבנון.

תמר גוז'נסקי: ברור שזה לא דבר בעלמא, אז מי שזורק לאסד בפנים: אין לי בעצם מה לדבר אתך, לדעתי גם לא מתכוון ברצינות להוציא את צה"ל מלבנון.

תמר גוז'נסקי: והנושא האחרון, חברי הכנסת, שרציתי לומר הוא, שראש הממשלה הואיל בטובו להקדיש בנאומו הארוך והמפורט חמש מלים תמימות לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: ארבע.

תמר גוז'נסקי: חמש, חמש מלים תמימות, כי הוא אמר גם "בישראל".

תמר גוז'נסקי: חמש מלים תמימות הוא הקדיש לאוכלוסייה הערבית בישראל.

תמר גוז'נסקי: זו אותה אוכלוסייה ערבית שנתנה בו אמון רב בבחירות האחרונות, זו אותה אוכלוסייה ערבית שאין חולק על כך שהיא השכבה הסובלת ביותר לפי כל קנה מידה ולפי כל אמת מידה חברתית, לפי כל אמת מידה של שירותים, של חינוך, של מה שנרצה.

תמר גוז'נסקי: אז היו לו חמש מלים לומר: שיהיה בסדר, זה מה שהיה לו לומר.

תמר גוז'נסקי: שום תוכנית.

תמר גוז'נסקי: לקבוצות אחרות היתה לו תוכנית.

תמר גוז'נסקי: שום תוכנית.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה רק להביא דוגמה אחת.

תמר גוז'נסקי: אפשר לדבר הרבה, אפשר לדבר על משבר הרשויות המקומיות, על השביתה שאין לה קול ואין לה עונה של ראשי הרשויות המקומיות הדרוזיות, שיש להם תוכנית רשומה וחתומה שלא מתבצעת, אבל אני אביא רק דוגמה אחת.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, היום היה דיון בוועדת החינוך על תוכנית החומש למגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: מכל הדברים שנאמרו שם, אני אביא רק נתון אחד.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר לדבר על חינוך ועל טיפול בבעיות קשות מאוד – חברתיות וחינוכיות – בלי שירות ייעוץ פסיכולוגי, ואי-אפשר לעשות את זה בלי פסיכולוגים, מה לעשות.

תמר גוז'נסקי: אז בשנה שעברה נוספו במדינת ישראל 15 תקנים של פסיכולוגים ערבים.

תמר גוז'נסקי: השנה – תארו לעצמכם – היתוספו עוד תשעה תקנים, פשוט יוצא מן הכלל.

תמר גוז'נסקי: וכמה תקנים אתם חושבים חסרים היום?

ראובן ריבלין: יש תלמידים, דרך אגב?

תמר גוז'נסקי: יש תלמידים, יש פסיכולוגים, אין תקנים.

תמר גוז'נסקי: לא שאין פסיכולוגים, אין תקנים, וחסרים כעת 150 תקנים.

תמר גוז'נסקי: אז כמה שנים אנחנו צריכים, וזה בהנחה שמספר התלמידים לא גדל?

ראובן ריבלין: זה אפילו לא הגידול הטבעי.

תמר גוז'נסקי: זה אפילו לא הגידול הטבעי, אז על מה אנחנו מדברים?

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על כך שמחצית בתי-הספר אין בהם שירותי ייעוץ.

תמר גוז'נסקי: אז על מה אנחנו מדברים?

ראובן ריבלין: אני חשבתי שהדבר נובע מהעדר הכשרת מורים – –

תמר גוז'נסקי: לא, לא.

ראובן ריבלין: – – משנה קודמת.

תמר גוז'נסקי: לא, לא.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על פסיכולוגים.

תמר גוז'נסקי: יש פסיכולוגים שרוצים לעבוד במערכת החינוך ואין תקנים.

תמר גוז'נסקי: פשוט אין תקנים.

מוחמד ברכה: היום דווח בוועדת החינוך על 3,800 מורים מוסמכים שהגישו בקשה להתקבל למערכת החינוך, ולמרות המחסור, הם לא מתקבלים.

תמר גוז'נסקי: זה מורים.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על פסיכולוגים, כי פה – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שעם הפסיכולוגים היתה בעיה.

מוחמד ברכה: פסיכולוגים – – –

ראובן ריבלין: הזמן עבר.

ראובן ריבלין: בגלל חשיבות העניין נתתי לך יותר.

תמר גוז'נסקי: אני מסכמת.

תמר גוז'נסקי: מה שאני רוצה לומר – אפשר כמובן לנפנף תמיד במספרים.

תמר גוז'נסקי: מספרים, אפשר לשחק בהם כך או אחרת, אבל מדינת ישראל עוד לא הפנימה, והממשלה הזאת, עם כל ההבטחות שלה, עוד לא הפנימה, שאי-אפשר לדבר ברצינות על חיים משותפים במדינה הזאת ואי-אפשר לדבר ברצינות על שוויון ואי-אפשר לדבר ברצינות על חילוץ אוכלוסייה שלמה, בלי העדפה מתקנת שמתבטאת בשורה ברורה מאוד של תקציבים בתחומים מאוד ברורים, וקודם כול בתחום החינוך, אבל לא רק בתחום החינוך.

תמר גוז'נסקי: והממשלה הזאת, מאחר שאת כל הדברים האלה לא עשתה, אני חושבת שהודעתו של ראש הממשלה לא ראויה לאמוננו.

תמר גוז'נסקי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה יישא את דברו בזמן של שבע דקות, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הביקורת שלי על הודעת ראש הממשלה איננה נובעת מכך – באמת בשלושה חודשים אי-אפשר להודיע על הרבה הישגים, והייתי נותן לו את הספק הזה אם לא הייתי רואה שהנטייה בסך הכול היא גם שלא יהיו הרבה בעתיד.

עזמי בשארה: זו לדעתי הנטייה, כאשר שומעים את ראש הממשלה מדבר על קווי היסוד שלו בנושא השלום הישראלי-הפלסטיני.

עזמי בשארה: אז העניין הוא לא שלושת החודשים שעברו והוויכוח הטיפשי על מי מוסר את הפתקאות, את הכרטיסים המגנטיים לפלסטינים ואצל מי הפלסטינים מגישים בקשה, אצל קצין ישראלי או אצל קצין פלסטיני.

עזמי בשארה: זה לא העניין.

עזמי בשארה: העניין הוא, שלפי קווי היסוד שבהם הוא מדבר, אין טעם להיכנס למשא-ומתן על הסדר קבע, מכיוון שיש לו עמדת וטו, עמדת לא, אבל לא של כוחני, לא של מי שצריך לתת בסוף בכל הנושאים הנוגעים לשאלה הפלסטינית – אם זה ירושלים, אם זה התנחלויות, אם זה הגבולות, אם זה הריבונות ואם זה הנושא הזה של הפליטים.

עזמי בשארה: ולכן, העניין הוא לא מה שקרה בשלושת החודשים לפי הודעתו.

עזמי בשארה: הייתי נותן לו ליהנות מספק, הייתי אומר: אולי יהיה.

עזמי בשארה: העניין הוא שהוא הוציא מכלל אפשרות את העניין שקרוי שלום עם הפלסטינים, ולפי קווי היסוד האלה, הספסלים של הליכוד, אדוני היושב-ראש, יכולים לצעוק כמה שבא להם, אבל הם יכולים לשבת בממשלה עם ארבעת או חמשת הלאווים הללו, ויכלו גם לשבת לולא הסכסוכים הפנימיים בתוך הליכוד; יכלו גם לשבת שם, בממשלה הזאת, לולא הסכסוכים הפנימיים בתוך מפלגת הליכוד.

עזמי בשארה: עובדה שהמפד"ל יושבת והיא ימינה מהליכוד, והיא יושבת תחת ארבעת הלאווים האלה.

גדעון עזרא: – – –

עזמי בשארה: וחבר הכנסת אלון יכול לזעוק זעקת שבר, אבל ארבעת הלאווים האלה מקובלים גם על המתנחלים, על רוב רובם של המתנחלים שכבר השלימו עם אוסלו, והם לא רוצים לחיות עם פלסטינים, הם רוצים אפרטהייד, הם רוצים הפרדה.

עזמי בשארה: אתה יכול לזעוק על זה זעקת שבר כמה שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: הציבור לא מבין את מי אתה מבקר – את הליכוד או את – – –

עזמי בשארה: את שניהם.

עזמי בשארה: גם בקדנציה הקודמת כך עשיתי.

עזמי בשארה: כן, בבקשה.

עוזי לנדאו: אתה מציע הפרדה?

עזמי בשארה: אני אומר הפרדה, אם אלה שתי מדינות ריבוניות.

עזמי בשארה: אם אלה לא שתי מדינות ריבוניות – אז שוויון בין אזרחים במדינה אחת.

עזמי בשארה: אבל אם אלה שתי מדינות ריבוניות – אז הפרדה.

ראובן ריבלין: הוא עקבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה עקבי.

עוזי לנדאו: איך אתה מציע לבצע הפרדה?

עזמי בשארה: אדוני, יש שתי צורות של הפרדה.

עזמי בשארה: או הפרדה בשתי מדינות ריבוניות, או הפרדה במשטר אפרטהייד.

עזמי בשארה: אין הפרדה אחרת.

עזמי בשארה: הפרדה שהיא לא מדינה ריבונית היא אפרטהייד.

עזמי בשארה: והמתנחלים, לדעתי, אין להם בעיה עם אפרטהייד, ושיקראו לו אוסלו ושיהיו כבישים עוקפים ושיהיו גושי התנחלויות; אין להם בעיה.

עזמי בשארה: את החלק הזה של אוסלו הם רוצים.

עזמי בשארה: באינתיפאדה הם השתכנעו שהם לא רוצים לחיות עם הפלסטינים.

עזמי בשארה: בנושא סוריה, ואני כאן חייב להגיד, אדוני, שמי שנעול על קונספציה סגורה ומפחידה זה הימין, שחושב שאין חדש תחת השמש, והערבים אותם ערבים והים אותו ים, ומקדמת דנא הערבים רק עסוקים בקונספירציות נגד יהודים; וסאדאת היה קונספירציה, וההוא היה קונספירציה, וזה גם קונספירציה, וכל דבר הוא קונספירציה בעולם, אין שכבות בעולם הערבי, אין מעמדות, אין אינטלקטואלים, אין כלכלה, אין אנשי עסקים שמעוניינים בשלום, אין דעת קהל שרוצה שלום, אין עוני, אין גם אלה שעשו להם מלחמות והם רוצים שלום, כל זה אין.

עזמי בשארה: יש רק ערבים ורוע ויהודים שלא יכולים לעשות שלום כי יישארו – – –

ציפי לבני: המדינה הזאת – האם אחת מהן תהיה לעם היהודי, או מדינת כל אזרחיה?

ציפי לבני: ירדתי במיוחד כאשר שמעתי אותך.

עזמי בשארה: היא תהיה יהודית מפני שיש בה רוב יהודי.

ציפי לבני: עניין מקרי של רוב.

עזמי בשארה: לא עניין מקרי של רוב.

עזמי בשארה: עניין של התגבשותה של לאומיות עברית במדינת ישראל שאני מכיר בה ויש לה זכות הגדרה עצמית.

ציפי לבני: ומה יקרה במדינה השנייה, גם עניין של רוב ומיעוט?

עזמי בשארה: לא, היא צריכה להיות מדינת כל אזרחיה.

ציפי לבני: שתיהן?

ציפי לבני: שתי המדינות?

עזמי בשארה: לא.

עזמי בשארה: מדינה פלסטינית צריכה להיות מדינת כל אזרחיה, וירדן צריכה להיות מדינת כל אזרחיה, לא מדינה של מיעוט.

עזמי בשארה: וסוריה צריכה להיות מדינת כל אזרחיה.

עזמי בשארה: זו דעתי.

עזמי בשארה: אני עקבי בזה.

עזמי בשארה: זה לא פולמי בכלל, דרך אגב.

בנימין אלון: אין התקדמות.

בנימין אלון: תכיר בנו כלאום?

עזמי בשארה: אתה לא קורא אותי נכון.

בנימין אלון: תכיר בנו כלאום?

עזמי בשארה: אני לא מכיר במדינת ישראל דה-פקטו.

עזמי בשארה: אני מכיר בה כזכות, אבל לא זכות היסטורית, זכות הגדרה עצמית.

בנימין אלון: אמרת שהעם היהודי הוא לא לאום.

עזמי בשארה: לא.

עזמי בשארה: הדת היהודית היא לא לאום, והעם היהודי הוא לא לאום מודרני.

עזמי בשארה: זה עם קדום.

עזמי בשארה: זו לא לאומיות מודרנית.

עזמי בשארה: לאומיות מודרנית זה משהו ספציפי.

עזמי בשארה: אתם פשוט לא מבינים אותי.

עזמי בשארה: מה לעשות?

בנימין אלון: אני משבח אותך שאתה מתקדם.

עזמי בשארה: חבר הכנסת בני אלון, לפני אלפיים שנה היו לאומים?

ראובן ריבלין: היום ברק ביקש סליחה מכל ארצות ערב – – –

עזמי בשארה: אני לא מצליח לדבר.

נעמי חזן: חבר הכנסת ריבלין, היית פה לפני דקה.

ראובן ריבלין: והיה לי קשה.

עזמי בשארה: מדינת ישראל – ואת זה דווקא אני חושב שברק מבין, להבדיל מחלק מהימין וחלק ממפלגתו, הסיבה שישראל צריכה שלום עם סוריה היא לא "חיזבאללה" ולא לבנון.

עזמי בשארה: אם זו סיבה אז אפשר באמת לסגת מצד אחד.

עזמי בשארה: אם כל הסיבה של שלום עם סוריה היא העניין הזה של הקורבנות של החיילים בלבנון, אם זה העניין, צריכות להיות סיבות הרבה יותר חשובות לעשות שלום עם סוריה.

עזמי בשארה: לדעתי, ברק מבין את זה.

עזמי בשארה: לדעתי, כל הממסד הצבאי הישראלי מבין את זה.

עזמי בשארה: אי-אפשר להגיע לשלום במזרח התיכון – ולא מזרח תיכון חדש, שלום כולל במזרח התיכון, אני לא מדבר על חדש וישן – אי-אפשר להגיע לשלום במזרח התיכון בלי שלום עם סוריה.

עזמי בשארה: שלום עם דיקטטורות – אוי, אוי.

עזמי בשארה: מדינת ישראל, שייצאה מומחי צבא לדיקטטורות, שישרתו דיקטטורות באפריקה ובמקומות אחרים, פתאום נגעלת מדיקטטורות?

עזמי בשארה: פשוט לא תיאמן הצביעות שאני שומע.

עזמי בשארה: באמריקה הלטינית ובאפריקה – –

ראובן ריבלין: זה לא נכון.

ראובן ריבלין: איזה שלום רוצה סוריה?

עזמי בשארה: – – פשוט אני יכול לספור לכם; פתאום זה מגעיל ולא יכולים לגעת בדיקטטורה, אוי, אוי.

עזמי בשארה: אלוהים אדירים.

עזמי בשארה: אתם התעסקתם בעולם השלישי חוץ מאשר עם דיקטטורות?

עזמי בשארה: היה הכי קל עם דיקטטורות.

עזמי בשארה: אבל אני רוצה להוסיף על כך.

נעמי חזן: לא, אתה לא תוסיף הרבה.

נעמי חזן: אם תוכל לחתור לקראת סיום אז יהיה מצוין.

עזמי בשארה: אני רוצה להוסיף על כך רק דקה, כי הם העלו אותי קצת לדיאלוג.

עזמי בשארה: יש דעת קהל בסוריה.

עזמי בשארה: היא עשתה לפחות 18 הפיכות ושלוש מהפכות.

עזמי בשארה: דעת הקהל בסוריה, וזה מה שחדש – –

בנימין אלון: – – –

ראובן ריבלין: אם דעת הקהל רוצה, האם יהיה שלום?

עזמי בשארה: – – רובי, דעת הקהל בסוריה רוצה שלום, זה מה שחדש, תשמעו אותי.

עזמי בשארה: גם לעם הסורי נמאס ממלחמות, מעוני, מהכלכלה.

עזמי בשארה: גם הוא רוצה שלום, ולא רק העם בישראל.

עזמי בשארה: תבינו את זה.

עזמי בשארה: יש דעת קהל כזאת.

ראובן ריבלין: אם דעת הקהל רוצה, האם יהיה שלום?

עזמי בשארה: אני סיימתי.

עזמי בשארה: היושבת-ראש לא תרשה לי לדבר יותר.

נעמי חזן: אני לא ארשה לך.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת בשארה.

נעמי חזן: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

ראובן ריבלין: – – –

עזמי בשארה: – – – אבל היא לא תוותר על מילימטר בגולן.

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: אחרי זה היא גם לא תוותר על השלום.

נעמי חזן: אני מודה לכם.

נעמי חזן: חבר הכנסת פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת פותחת היום את כנס החורף שלה, והממשלה החדשה מתחילה להיות ממשלה לא כל כך חדשה.

עמיר פרץ: היה כנס קיץ, היו בו הנחות, היו בו ימי חסד.

עמיר פרץ: עכשיו זה כבר כנס חורף, כבר מושב שני, והממשלה תצטרך לתת תשובות, לא רק לבוא ולומר אמירות על הירושות שהשאירו לה, כי ההנחה היא, שאם לא היו משאירים ירושה גרועה, ייתכן שלא היו נבחרים.

עמיר פרץ: אני מציע שנפסיק לטעון טענות.

עמיר פרץ: כשם שאהוד ברק ביקש שלא יטענו טענות כלפי ממשלה קודמת, אז רצוי שהממשלה הזאת תתחיל לתת תשובות.

עמיר פרץ: שמעתי את חברי הכנסת.

עמיר פרץ: כולם אוהבים לעסוק בנושא השלום וכולם אוהבים לנתח את האופי של אסד וכולם רוצים לדעת מה תהיה מערכת היחסים האישית בין ערפאת לבין גורמים במדינת ישראל, וזה חשוב מאוד, זה אולי אפילו מעניין מאוד, הרבה יותר מעניין מהרבה מאוד נושאים אחרים.

עמיר פרץ: אבל אנחנו התחייבנו לעסוק בנושאים שאולי לא כל כך מעניינים את כל הסיעות בכנסת, אבל מאוד מעניינים את הציבור.

עמיר פרץ: אנחנו התחייבנו לעסוק באדם במדינת ישראל.

עמיר פרץ: אני רוצה להדגיש, שכאשר עוסקים בנושא המדיני, מתקיים ויכוח בכנסת מכיוון שיש עמדות שונות.

עמיר פרץ: כאשר עוסקים בנושא הכלכלי-החברתי, לצערי הרב אין הרבה סיכוי שיתקיים ויכוח בכנסת, ויכוח אמיתי, גם לא בממשלה, מכיוון שגם ממשלת ביבי-נאמן ייצגה קו שתמך בריבית גבוהה, שתמך במדיניות חד-ערכית שתדכא את האינפלציה בלבד, לא חשוב כמה מובטלים יצמחו מזה.

עמיר פרץ: וגם ממשלת ברק-בייגה פותחת באותו כיוון.

עמיר פרץ: אני מציע לציבור הישראלי להפסיק להיסחף אחרי ההטעיה הפרועה הזאת, שבככל ממשלה בעת דיוני התקציב מסיטים את הוויכוח – מה יהיה גורלן של קצבאות הילדים.

עמיר פרץ: זאת עז קבועה שמשתמשים בה כדי לומר אחר כך, שהנה, שינו משהו.

עמיר פרץ: תפסיקו להשתמש בילדים האלה.

עמיר פרץ: הילדים בישראל הם לא עזים, תפסיקו להכניס אותם בכל פעם לתקציב.

עמיר פרץ: הציבור בישראל צריך לשים לב.

עמיר פרץ: המדיניות שאומרת שממסים את העבודה בהחלטה למסות דרך נטל נוסף על הציבור באמצעות תשלומי בריאות נוספים היא של מס נוסף על העובדים בישראל, על העבודה בישראל.

עמיר פרץ: את ההון בישראל פוטרים לחלוטין.

עמיר פרץ: אני רוצה להסביר פעם אחת, אולי בשפה קצת יותר עממית לציבור בישראל: מי שחושב שכשפוטרים את בעלי ההון מתשלומי מס הם משקיעים בישראל – טועה.

עמיר פרץ: בדיוק ההיפך.

עמיר פרץ: אני לא רוצה לנקוב בשמו של אחד המיליונרים הכי הכי מתעשרים במדינה בשנים האחרונות.

עמיר פרץ: הוא אמר לי: עמיר פרץ, מדינת ישראל זה גן-עדן למיליונרים, גן-עדן.

עמיר פרץ: הוא אומר, בארצות-הברית אם אני לוקח 10 מיליוני דולר ומשקיע אותם, אני משלם 40% מס על הרווח שאני מקבל.

עמיר פרץ: אתה משלם 40% – נשאר לך 3% רווח.

עמיר פרץ: אתה מנכה את האינפלציה – נשאר לך 1.5%.

עמיר פרץ: ואם אתה רוצה להקים מפעל, די שהמפעל ירוויח 5% כדי שיהיה כדאי לך להקים אותו.

עמיר פרץ: אבל במדינת ישראל אתה מקבל 6% מעבר לאינפלציה פטורה ממס, אז שום משקיע נורמלי לא יקים מפעלים בישראל, כי איפה תמצא השקעה שתיתן לך יותר מ-6%–7%?

עמיר פרץ: בדיוק ההיפך, כלומר: מעודדים פה בפירוש מדיניות של אנטי-השקעות, של מניפולציות, של משחקי הון בלבד.

עמיר פרץ: ואני רוצה לומר לחברי, אנחנו נעמוד בכל תוקף ולא ניתן לממשלה מנוח.

עמיר פרץ: אנחנו לא נרפה מהממשלה, אלא כשתטפל בכך שבמדינת ישראל יהיה יעד כלשהו.

עמיר פרץ: מדוע ראש הממשלה לא בא היום ומודיע: אני מבטיח שבקדנציה שלי תהיה פנסיה לכל אזרח?

עמיר פרץ: מותר שלאזרחים בישראל תהיה פנסיה.

עמיר פרץ: האם זה יעד שהוא אתגר?

עמיר פרץ: יעד שמדינה מתקדמת כמו מדינת ישראל לא יכולה להבטיח לאזרחים שלה?

עמיר פרץ: גברתי, מפריעים לי.

עמיר פרץ: יש שם שיחת ליכוד ערה מאוד.

עמיר פרץ: יכולים לקיים אותה גם בחוץ.

נעמי חזן: אתה צודק מחד גיסא.

נעמי חזן: מאידך גיסא, תם זמנך.

עמיר פרץ: אז אבחר לי שני משפטים טובים לסיום.

נעמי חזן: מצוינים, אני סומכת עליך.

עמיר פרץ: תודה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר, שביום של פתיחה, ראש ממשלה צריך להתחייב; כפי שמתחייבים על יעד לגירעון, כפי שמתחייבים על יעד לאינפלציה, צריכים להתחייב על יעד למובטלים ושיהיה חוק מול חוק.

עמיר פרץ: לא יכול להיות שיעד האינפלציה ויעד הגירעון יהיו בחוק, אבל יעד לאחוז המובטלים יהיה הבטחות והצהרות שונות ומשונות.

עמיר פרץ: אנחנו מתחייבים להילחם בכל הכוח, כדי שהמושב הזה בכנסת יעביר חוק שכר מינימום של 1,000 דולר.

עמיר פרץ: תגידו אתם, חברי הכנסת, האם אפשר לחיות בפחות מ-4,400 שקל ברוטו לחודש?

עמיר פרץ: מי מאתנו היה מסכים שמשפחתו או חבריו יחיו מסכום כזה?

עמיר פרץ: אנחנו מתחייבים לנהל מאבק נגד הניצול של חברות כוח-האדם, ואני רוצה לברך את השר אלי ישי, כי שמעתי שמכינים הצעת חוק, שהיא הצעת חוק דומה מאוד להצעה של סיעת עם אחד.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שהממשלה תתמוך בו, ואם הממשלה לא תתמוך בו, אני מקווה שסיעת ש"ס תתמוך בעם אחד, שנעביר יחד את החוק שיציל הרבה מאוד צעירים במדינת ישראל, שהיום הם קורבן לעושק מיותר ובלתי מוצדק.

עמיר פרץ: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת עמיר פרץ, ומזמינה את חבר הכנסת דוד טל.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת באולם המליאה, ראש הממשלה שלנו, של כולנו, אהוד ברק, הבטיח לנו 300,000 מקומות עבודה, אדוני יושב-ראש הקואליציה אופיר פינס, ידידי משכבר הימים.

דוד טל: ואני קורא חדשות לבקרים, שכאן עומדים לפטר וכאן עומדים לפטר, בקריית-מלאכי איזה מפעל של עורות מפטר 60 עובדים.

דוד טל: למה?

דוד טל: אני מבין שעם הדולרים שמקבלים, מעדיפים איזה קניין בארצות-הברית ולא מעדיפים את תוצרת הארץ.

דוד טל: אבל לא משנה שבקריית-מלאכי – העיר מוכת האבטלה, שם אנשים הולכים שפופים הרבה מאוד זמן, שם אנשים לא מקבלים משכורות מהעירייה – יזרקו לרחוב עוד 60 עובדים.

דוד טל: גם לא משנה שעכשיו, ידידי חבר הכנסת אופיר פינס, האוצר רוצה לשנות את המבנה הארגוני של "מקורות", ואני מניח שבתוך פרק זמן קצר מאוד ימצאו את עצמם 400 איש, במקרה הטוב, שוב ברחוב, אולי עם הסדרים יפים לכאורה, אבל יפים לאנשים שהם ותיקים, ההסדר של 70-70.

דוד טל: אנשים שהם ותיקים אולי יוצאים עם משהו ביד ואולי יכולים איכשהו להסתדר ולגמור את שארית חייהם עם הכסף הזה, אבל מה יהיה על אותם אנשים שלא עובדים הרבה מאוד זמן ב"מקורות" והם יצאו עם כמה פרוטות וייזרקו לרחוב בגלל גילם הלא-כל-כך צעיר?

דוד טל: ומי מאתנו יקבל אותם, חבר הכנסת אופיר פינס?

דוד טל: אני?

דוד טל: אתה?

דוד טל: מי יקבל לעבודה אנשים מבוגרים, בני 50-45, כשיש לנו אנשים צעירים וזולים יותר?

דוד טל: וזה גם אולי לא מדיר שינה מעיניו של ראש הממשלה כשגם ברפא"ל עומדים לפטר אנשים.

דוד טל: וזה לא משנה אם יסגרו את ער"ן – עזרה ראשונה נפשית – שנותנת עזרה לאלפי אנשים במצוקה וברגעים הקשים ביותר, שמונעת התאבדותם של הרבה מאוד אנשים, שמונעת הרבה אנשים מלשלוח יד בנפשם, בגלל כל מיני מצוקות שכל אחד מאתנו יכול להתנסות בהן; ואני לא מאחל אף לא לאחד מאתנו התנסות במצוקה נפשית כזאת.

דוד טל: אני רוצה לפנות כאן לראש הממשלה שלי, אהוד ברק.

דוד טל: אני כבר מוכן לוותר על 300,000 מקומות עבודה חדשים.

דוד טל: לא רוצה 300,000 מקומות עבודה חדשים, תשאיר את מה שקיים, בואו נשמור על הקיים, על אותה ירושה לא טובה של ביבי נתניהו, כפי שנוהגים לומר.

דוד טל: בואו נשמור על הקיים, משום שעייפתי כבר מהבטחות ועייפתי מכל ההצהרות ועייפתי מכל הדברים היפים שנאמרים בתקשורת, שלדעתי גונבים את דעתם של האנשים ברחוב, אבל בפועל, כשאני שומע שממפעל בקריית-מלאכי זרקו לרחוב 60 איש, לבי נחמץ בקרבי.

דוד טל: אני לא יכול לשאת את זה, ואני לא יכול לחשוב על זה שבמקום לקנות כאן למערכת הביטחון עורות לוקחים את זה ממקום אחר.

דוד טל: אני גם שומע על כל מיני מפעלים שקיבלו ממשרד התעשייה והמסחר הלוואות לא קטנות להקים מפעלים בערד, עיר פיתוח לכל דבר ועניין, כדי להעסיק יותר אנשים.

דוד טל: אנשים השקיעו את מיטב כספם, מעבר למה שקיבלו, והם הקימו מפעל לתפארת, אבל היום הם לא יכולים להתמודד עם החשיפה הנוראה שיש ליבוא.

דוד טל: במקרה הזה אני מדבר על עמודי תאורה של מפעל שהוקם באמת בקושי רב.

דוד טל: הקימו אותו והשקיעו הרבה מיליוני שקלים, ובעצם היום השוק פתוח ופרוע.

דוד טל: אני לא מבין את המדיניות הממשלתית, מדיניותו של האוצר שמחד גיסא משקיעה ונותנת אפשרויות להשקיע כאן במפעלים שכאלה, ומאידך גיסא פותחת וחושפת את השוק שלנו, במקרה הזה לפני טורקיה למשל, שמציפה את השוק שלנו.

דוד טל: נוצר מצב שאותו אדם השקיע כל כך הרבה כסף בערד, בעיר שאנחנו מאוד מאוד רוצים לראות בה אנשים מועסקים, ופשוט אין להם עבודה, מהסיבה הפשוטה שאין הגנה על המוצרים שלנו.

דוד טל: לעומת זה, אם תנסה לייצא את הסחורה שלך לטורקיה, שם הם קצת יותר חכמים מאתנו.

דוד טל: שם הם מגינים על הסחורה שלהם.

דוד טל: חברי חברי הכנסת, ב-1995, בחוק ביטוח בריאות ממלכתי – אם אני לא טועה, ויתקנו אותי אנשים שכן זוכרים את המספרים במדויק – נקבעו 2,815 שקלים פר-ראש בסל הבריאות עבור כל אזרח מדינת ישראל.

דוד טל: היום, אחרי ארבע שנים, בעצם זה ירד ל-2,715 שקלים, קרי: 100 שקלים פחות לכל בן-אדם.

דוד טל: 100 שקלים פחות לכל בן-אדם, אם אני מכפיל את זה רק ב-6 מיליוני תושבים, אני מקבל 600 מיליון שקל, שחסרים כל כך למערכת הבריאות.

דוד טל: ואני סברתי לתומי, ידידי והשר הנכבד שנכנס זה עתה חיים רמון, עם החלת החוק ועם חוק הבריאות, שהוא חוק בריאות טוב ברמה העקרונית שצריך פה ושם תיקונים, שבאיזשהו מקום יש בחוק הזה איזשהו מנגנון שהאוצר צריך להשלים את החסר, והאוצר לא משלים את החסר.

דוד טל: והאוצר חייב להשלים את החסר על-פי החוק, על-פי אותו חוק בריאות.

דוד טל: אבל כל מה שקשור כנראה לאוצר וחוקים – הוא יכול לא למלא, ואנחנו האזרחים חייבים כן למלא.

דוד טל: והנה ראו זה פלא – לא פלא כל כך אם חסרים 100 שקלים פר-אדם כפול 6 מיליונים – חסרים לתקציב הבריאות 600 מיליון שקל.

דוד טל: ובלי זה, עמיתי חברי הכנסת, מערכת הבריאות תקרוס.

דוד טל: אי-אפשר לייצר יש מאין.

דוד טל: אי-אפשר במערכת הבריאות להשקיע ולתת לאנשים מה שהם צריכים.

דוד טל: מעבר לכך, גברתי היושבת בראש, סל הבריאות שלנו, שקיבלנו אותו משהו בבחינת כזה ראה וקדש, כשהוא היה סל הבריאות של קופת-חולים בזמנו, לא היה סל אחר.

דוד טל: בעצם החליטו לאמץ אותו סל בריאות.

דוד טל: לא נעשתה בחינה מספקת לגבי הסל – אם הסל הזה עונה על הצרכים של אוכלוסיות שונות; אם הסל הזה עונה על הצרכים של נשים, למשל: של בריחת סידן, דבר שמאוד נפוץ; ואולי, גברתי, צריך לשנות את הסל, ואולי צריך להוסיף כמה תרופות – אדוני השר המתאם – לסל הבריאות.

חיים רמון: – – –

דוד טל: ואולי גם צריך להוסיף כמה תרופות לחולי הסרטן ואולי גם לחולי סיסטיק פיברוזיס?

חיים רמון: אדוני חבר הכנסת טל, ב-1994, כשעודכן סל הבריאות, הוא היה אחד מחמשת סלי הבריאות הטובים בעולם.

חיים רמון: מה לעשות שהרפואה מתקדמת ואנחנו לא – – –

נעמי חזן: בגלל זה יש משימה.

נעמי חזן: יש עכשיו מה לעשות.

דוד טל: אבל, אדוני, חוק הבריאות עצמו מדבר שם על טכנולוגיה, ואת זה משום-מה נערי האוצר ממאנים להפנים ולא רוצים, ולא רוצים.

דוד טל: ואני בכוחותי הדלים, אדוני השר – – –

חיים רמון: של נעליך מעל רגליך כשאתה מדבר על פעילות האוצר.

דוד טל: אדוני השר, אני מנסה בכוחותי הדלים, בכל כוחי, ואני לא יכול, לא יכול שלא לומר – – –

נעמי חזן: זמנך תם, אדוני, לפני שתי דקות, אבל משום שהיה דיון מעניין – – –

דוד טל: בסדר, גברתי.

דוד טל: ברשותך, רק אתייחס לנושא מאוד מאוד חשוב שהתחיל אותו גם חבר הכנסת עמיר פרץ, וזה נושא שכולנו מדברים עליו, נושא השלום.

דוד טל: גברתי יודעת עד כמה אנחנו כתנועת ש"ס כמהים לשלום, משתוקקים לשלום, מייחלים לשלום, ומה לא עושים כדי שנראה אור בקצה המנהרה.

דוד טל: כל פעם שרק נדמה לנו שאנחנו מתקדמים ועושים איזה צעד, נדמה לנו שאנחנו עושים צעד קדימה, או אז נשמעות כל מיני זמירות חדשות, משהו בנוסח של עין-גב קודם כול.

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, אתמול הייתי בניחום אבלים במגדל-העמק.

דוד טל: אמרו לי אנשי מגדל-העמק, שהם מוכנים, בתנאי שאסד מוכן לשלום, לתת את מגדל-העמק, אבל לא יותר ממגדל-העמק.

דוד טל: יש לי הרושם, שאחרי מגדל-העמק יגיע תורן של חולון, בת-ים, ועוד כמה ערים כאלה.

דוד טל: גברתי, עם כל הכבוד לפלסטינים, שאנחנו מאוד מאוד רוצים לעזור להם להגיע לאיזו הבנה גם בינינו לבינם, אני חושב שהם הולכים כמה צעדים יותר מדי קדימה, צעדים שהם לא נכונים, לא נחוצים ולא תורמים שום דבר לקשרים בין העם פה בישראל לבין תהליך השלום.

דוד טל: אני לא רוצה להזכיר את השטנה ואת השנאה ואת החינוך לרצח בספרי הלימוד.

דוד טל: אחרי ועידת אתונה, שהיתה לפני שלושה שבועות, אני מקווה שייעשה מאמץ להוריד את אותם ספרים מעל המדפים.

דוד טל: אני מודה לך, גברתי.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת דוד טל.

נעמי חזן: חבר הכנסת אופיר פינס, יושב-ראש הקואליציה, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת יאיר פרץ.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני האזנתי במהלך הדיון הזה לכמה וכמה נאומים, חלקם מחברי קואליציה, חלקם מחברי אופוזיציה, שלא נעמו לי, ואגיד לכם למה.

אופיר פינס-פז: לא משום שהדברים לא צריכים להיאמר – השאלה היא איך הם נאמרים.

אופיר פינס-פז: אני מצטער לומר, שבחלק יותר מדי גדול מהנאומים הפופוליזם חוגג.

אופיר פינס-פז: מובן שמותר, אולי אפילו צריך למתוח ביקורת, ודאי אם אתה באופוזיציה, אבל יש דרך לעשות את זה ויש סגנון לעשות את זה.

אופיר פינס-פז: אני מציע לחברי לדבר תמיד אמת לציבור, לא משנה באיזה כיסא אתה יושב – קואליציה או אופוזיציה – את האמת כפי שאתה רואה אותה.

אופיר פינס-פז: חלק מהדברים שנשמעו כאן היום הם פשוט דברים פופוליסטיים שבינם לבין המציאות מאז חילופי השלטון אין דבר וחצי דבר.

אופיר פינס-פז: אפשר לבדוק נושא-נושא.

אופיר פינס-פז: התהליך המדיני אחרי קיפאון של שלוש שנים, של נתק מוחלט, לא רק מבני-השיח שלנו אלא גם עם העולם כולו.

אופיר פינס-פז: נתפסנו, ובצדק, כמדינה שקודם כול לא יודעת מה היא רוצה מעצמה, לא החליטה בינה לבין עצמה אם היא הולכת לתהליך שלום או שהיא נסוגה מתהליך השלום, מדברת כל הזמן בשני קולות, ממשלה שלא יודעת מה היא רוצה מעצמה, ובסופו של דבר גם הציבור הוריד אותה מהשלטון.

אופיר פינס-פז: לעומת זאת, הממשלה הזאת מהרגע הראשון, בתנופה גדולה מאוד, החזירה את הנשמה לתהליך השלום, יצרה את הסכם-שארם בשיתוף פעולה עם הרשות הפלסטינית, מיישמת אותו כפי שהתחייבה בצורה מסודרת.

אופיר פינס-פז: יש ויכוחים גם על המעבר הבטוח – לגיטימי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהעמדה הישראלית צודקת מאל"ף עד תי"ו, מכל בחינה שהיא, גם ריבונות, גם ביטחון.

אופיר פינס-פז: אבל מותר להתווכח וצריך לקבל החלטות ולסכם.

אופיר פינס-פז: יש ניסיון רציני מאוד לפתוח סוף-סוף פתח אמיתי, אופרטיבי, לא רק דקלרטיבי, לא הצהרתי, אלא באמת להתחיל תהליך שלום אופרטיבי עם סוריה.

אופיר פינס-פז: לא חוסכים במאמצים, לא חוסכים בניסיונות.

אופיר פינס-פז: נכון שמתעקשים על עמדות הפתיחה, איך עושים את הדברים.

אופיר פינס-פז: היום אני קורא בעיתון, שנתניהו שלח את לאודר לנשיא אסד.

אופיר פינס-פז: ואני שואל: זה רציני?

אופיר פינס-פז: כך עושים שלום?

אופיר פינס-פז: הוא פחד מקהלני, אז הוא שלח את לאודר להגיד לאסד שזה כך ואחרת; נתן נייר, לא נתן נייר.

אופיר פינס-פז: תראו, נגמרה התקופה הזאת.

אופיר פינס-פז: ברוך השם, גם נתניהו וגם קהלני בפנסיה.

אופיר פינס-פז: יש כאן ממשלה שמתנהגת אחרת.

אופיר פינס-פז: הדברים על השולחן, באופן גלוי, באופן ברור, באופן נחוש.

אופיר פינס-פז: אנחנו נחושים בדעתנו לעמוד בהתחייבויות שלנו לציבור – המדיניות, הכלכליות, החברתיות, בנורמות ההתנהגות, בנורמות השלטון.

אופיר פינס-פז: דברים ילכו בקצב שנצליח לקדם אותם.

גדעון עזרא: אל תהיה בטוח.

גדעון עזרא: לאט לאט.

אופיר פינס-פז: אנחנו נחושים בעניין הזה, ולא נאפשר לא לאריק שרון ולא לתרגילים לנסות ולחבל במאמץ המרכזי.

אופיר פינס-פז: אני רואה שאריק שרון עושה מאמצים לתאם את הקואליציה עם האופוזיציה.

אופיר פינס-פז: אריק שרון עוד לא התחיל לתאם את האופוזיציה.

אופיר פינס-פז: מיום שאריק שרון נבחר ליושב-ראש הליכוד הוא לא הצליח להיפגש עם רחבעם זאבי פעם אחת.

אופיר פינס-פז: הוא רץ לתקשורת להיפגש עם אלי ישי, יצחק לוי, לנסות להיכנס בסדקים.

אופיר פינס-פז: אני שמח מאוד ששלושת השרים שהוא נפגש אתם העמידו אותו על גבולות כללי המשחק, הסכימו להיפגש אתו, בשום אופן לא הסכימו לתאם אתו, ולא הסכימו לתאם אתו ועם גורמים אחרים באופוזיציה.

דוד טל: איך אתה יודע?

אופיר פינס-פז: אני ראיתי.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך, חבר הכנסת דוד טל – – –

דוד טל: אני לא מדבר על ש"ס, אני מדבר על מפלגות אחרות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר לך בחברות.

אופיר פינס-פז: אני ראיתי בדיוק מה היה, מה הוא רצה שיהיה, הוא רצה ששרנסקי וישי יבואו יחד אתו, עם ליברמן ועם גנדי.

אופיר פינס-פז: זה לא היה, ולפי דעתי גם לא יהיה, ובצדק לא, כי יש כללי משחק לדרכי עבודה.

גדעון עזרא: שלמות הארץ יותר חשובה משלמות הקואליציה.

אופיר פינס-פז: אבל לא יעזור לאופוזיציה שום דבר.

אופיר פינס-פז: אנחנו, כל חברי הקואליציה – ושמעתי את חבר הכנסת דוד טל, ולא אהבתי את הסגנון.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך באופן הכי חברי שבעולם, משום שבסופו של דבר הקואליציה הזאת צריכה לשרת את הציבור כפי שהציבור היה רוצה שנשרת אותו.

אופיר פינס-פז: יש לנו מטרות משותפות.

אופיר פינס-פז: זה לא קל, הקואליציה היא לא קואליציה קלה, לא הומוגנית.

אופיר פינס-פז: באנו מכל מיני מקומות.

אופיר פינס-פז: בכנסת הקודמת היינו משני צדי המתרס, ואף-על-פי-כן לקחנו על עצמנו במודע לשתף פעולה לאורך הקדנציה הזאת לטובת הציבור בישראל.

אופיר פינס-פז: אני מבקש ופונה גם אליך, משום שאתה דיברת לפני.

אופיר פינס-פז: יש חשיבות גדולה להתגבר גם על חילוקי דעות וגם על קשיים, משום שהאחריות הקולקטיבית של כולנו היא מעל ומעבר לדבר כזה ולדבר אחר.

ישראל כץ: מה זה, ישיבה של הנהלת הקואליציה?

ישראל כץ: אתה קורא לסדר?

נעמי חזן: חבר הכנסת כץ, זמנו של חבר הכנסת פינס תם.

אופיר פינס-פז: הוא לא ביקש סניגור.

נעמי חזן: אני לא נתתי לך רשות לשאול אותו.

אופיר פינס-פז: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, שמעתי את הדברים של ראש הממשלה, ואין לי צל של ספק שהוא מכוון בצורה מאוד שאפתנית ומאוד נחרצת להתקדמות בטווחי זמן קצרים מאוד יחסית, בנושאים אסטרטגיים למדינת ישראל, גם מדינית, גם ביטחונית, גם כלכלית, גם חברתית.

אופיר פינס-פז: אני סמוך ובטוח, גברתי היושבת-ראש, שכנס החורף הזה יהיה מושב מכריע מבחינת היכולת לשנות את מדינת ישראל, ואני סמוך ובטוח שהבית הזה ייתן גיבוי גדול הרבה יותר ממה שנדמה כרגע לראש הממשלה ולממשלה כולה.

אופיר פינס-פז: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת פינס.

נעמי חזן: אני מזמינה את חבר הכנסת יאיר פרץ.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלו מנהלת ממשלת ישראל משא-ומתן אינטנסיבי עם הרשות הפלסטינית במטרה להגיע להסדר לגבי המעבר הבטוח.

יאיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, כאדם המתגורר במרחק של כמה קילומטרים מהמעבר הבטוח אני חרד מאוד, עם כל תושבי חבל לכיש, מפתיחת המעבר הבטוח.

יאיר פרץ: חברי חברי הכנסת, המעבר הבטוח הוא מעבר שלא בהכרח בטוח ואף מסוכן, בפרט כשמדובר בכמה דרישות של הרשות הפלסטינית, שאני אמנה רק חלק מהן.

יאיר פרץ: ראשית, הרשות הפלסטינית מבקשת להנפיק בלעדית את תעודות המעבר.

יאיר פרץ: הדבר השני שהרשות הפלסטינית מבקשת הוא, שלא לאפשר לשום ישראלי לפקח או לבדוק את העוברים ושבים במעבר הבטוח.

יאיר פרץ: הדבר השלישי, שהוא הכי מסוכן, זה לאפשר מעבר של אנשים מסורבי כניסה לארץ-ישראל.

יאיר פרץ: חברי חברי הכנסת, אני שואל אתכם: האם לדעתכם דרישות אלו לא מובילות אותנו לפיגועים בתחום ארץ-ישראל?

יאיר פרץ: לכן, גברתי היושבת-ראש, תושבי חבל לכיש חרדים ומודאגים מפתיחתו של המעבר הבטוח.

יאיר פרץ: לכן אני קורא מעל במה זאת לראש הממשלה מר אהוד ברק לדחות את חתימת ההסכם עד לבדיקה יסודית של סוגיית המעבר הבטוח, ועד שיהיה ברור לכל בר-דעת שהמעבר הבטוח הוא קודם כול בטוח לתושבי ארץ-ישראל ולא לרשות הפלסטינית.

יאיר פרץ: תודה רבה.

ציפי לבני: – – – אם לא ש"ס עוזבת.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לחבר הכנסת פרץ.

נעמי חזן: חבר הכנסת עוזי לנדאו, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת עוזי ברעם, שהוא אחרון הנואמים.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כמה הערות.

עוזי לנדאו: הראשונה – לפרשת ראזי ג'באלי.

עוזי לנדאו: אמר השר לביטחון פנים לפני יומיים בלבד: אם ייכנס ראזי ג'באלי לגבולות ישראל, הוא ייעצר מייד.

עוזי לנדאו: לא אני אמרתי את הדברים האלה, השר לביטחון פנים אמר.

עוזי לנדאו: והנה היום ראש הממשלה אומר: מחווה הומניטרית.

עוזי לנדאו: בדין אמר השר לביטחון פנים: הוא ייעצר מייד, משום שמדובר באדם שעמד לרצוח יהודים, שלח לרצוח יהודים, טרוריסט.

עוזי לנדאו: אי-אפשר להבין את גישתו של ראש הממשלה.

עוזי לנדאו: זה לא צעד הומניטרי, גברתי היושבת-ראש, זו החלטה פוליטית צינית.

עוזי לנדאו: על-פי ההסכם היה ערפאת צריך או להעמיד לדין את ראזי ג'באלי או להסגיר אותו לידינו.

עוזי לנדאו: אבל הוא בחר לתת לו מקלט והוא בחר להשאיר אותו בתפקידו כראש המשטרה הפלסטינית.

עוזי לנדאו: המשמעות היא, אם ישראל נותנת לו את האפשרות להתחמק מעונש, מעבר לזה, ללכת ללוויה של קרוב משפחתו ברמאללה – המשמעות היא מתן לגיטימציה על-ידי ממשלת ישראל לרשות הפלסטינית להעסיק רוצחים, להשתמט ממילוי הסכמים, לתת להם מקלט, לא להסגירם.

עוזי לנדאו: אני מצפה מראש הממשלה, שדברים רבים לא הסביר, שיסביר עוד הערב בנאום הסיכום שלו מדוע לא תעצור מדינת ישראל את ראזי ג'באלי, מדוע ניתן פרס לראזי ג'באלי, מה שיקולי הביטחון שעמדו מאחורי הפרשה הזאת.

עוזי לנדאו: הנושא השני, גברתי היושבת-ראש, הוא מדיניות ממשלת ישראל בפרשת סוריה.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה ברק אומר: עומק הנסיגה כעומק השלום, וראש הממשלה העביר מסר, כך מוסרת העיתונות לפני כשבוע, לאסד הסורי, מה תהיה סוריה מוכנה לתת למען השלום בתמורה לנסיגה ישראלית כמעט מלאה מרמת-הגולן.

עוזי לנדאו: זה המסר.

עוזי לנדאו: אילו ראש הממשלה היה ראש ממשלה שהיה שואל שאלה רצינית, הוא היה צריך לשאול את הנשיא הסורי, מה מוכנה סוריה לתת למען השלום.

עוזי לנדאו: נקודה.

עוזי לנדאו: כך נוהג מדינאי רציני.

עוזי לנדאו: אבל כאשר השאלה היא תמורה בתמורה לנסיגה כמעט מלאה מרמת-הגולן, מה מבינים מזה?

עוזי לנדאו: מבינים מזה שישראל מוכנה לסגת מכל רמת-הגולן, לא כמעט.

עוזי לנדאו: כמעט זה עכשיו, לפני שהמשא-ומתן התחיל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא ייתן את כל רמת-הגולן רק שיהיה שלום.

עוזי לנדאו: בסדר, אני יכול להבין.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, ברור דבר אחד, שממשלת ישראל זו, בראשות ברק, מוכנה לנסיגה מכל רמת-הגולן.

עוזי לנדאו: וברור עוד דבר, שלנו אין מושג מה נקבל מן הסורים.

עוזי לנדאו: זו מדיניות גרועה ברמה הטקטית, זו חובבנות.

עוזי לנדאו: כך לא מנהלים משא-ומתן.

עוזי לנדאו: ואני מבקש כאן להדגיש, כדאי שנראה מה קורה בגלל גישה מדינית כזאת במהלך שבע השנים האחרונות.

עוזי לנדאו: לפני שבע שנים עמד מר רבין, עליו השלום, ברמת-הגולן ואמר: מי שירד מרמת-הגולן, יפקיר את ביטחונה של מדינת ישראל – כך הוא אמר, ובדין הוא אמר את הדברים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא תיקן את זה.

תמר גוז'נסקי: היתה מלכות ישראל השלישית ובגין החזיר – – – קורה, קורה.

עוזי לנדאו: גברתי, אני מציע שתצטרפי לאדונים האחרים ותמשיכו עם הניגונים הרגילים שלכם, אבל דיון רציני מן הדברים האלה לא יצא.

ויצמן שירי: נתניהו אמר:

ויצמן שירי: סוריה – – –

עוזי לנדאו: אני מצטט את מר רבין, שירי.

ויצמן שירי: אני מצטט את נתניהו – – –

עוזי לנדאו: אבל עכשיו אני מדבר.

עוזי לנדאו: אני מצטט את רבין, את האיש שלכם.

עוזי לנדאו: כל העם האמין למה שאמר רבין.

עוזי לנדאו: חינכו מדינה במשך 30 שנה על חשיבותו היוצאת דופן של הגולן לביטחון ישראל.

עוזי לנדאו: זה היה חלק מהקונסנסוס.

עוזי לנדאו: כל ידידינו בחו"ל היו בטוחים, כאשר העלינו אותם לרמה הם הסתכלו מלמעלה למטה ואמרו: דבר כזה חיוני לביטחונה של מדינת ישראל.

עוזי לנדאו: היה מכתב של הנשיא פורד, שהכיר בזכותה של ישראל שזאת תהיה עמדתה.

עוזי לנדאו: אבל שש שנים עוברות, אין משא-ומתן אמיתי עם הסורים, ובסוף שש השנים האלה כולם יודעים דבר פשוט, שישראל מוכנה לוותר על כל רמת-הגולן.

עוזי לנדאו: ואצל הסורים יודעים שלושה דברים.

עוזי לנדאו: דבר אחד, קודם כול זה לא מספיק לו.

עוזי לנדאו: עכשיו הוא רוצה את עין-גב.

עוזי לנדאו: ומעבר לזה יודעים גם שאסד עדיין איננו מוכן לדבר ולישראל אין מושג מה היא מקבלת ממנו.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, זוהי חובבנות של טירון מתחיל בניהול משא-ומתן.

עוזי לנדאו: אין משא-ומתן, אבל יודעים שישראל מוכנה כבר עכשיו לרדת מכל רמת-הגולן.

טלב אלסאנע: מה אתה מציע?

טלב אלסאנע: אולי תגיד איך אתה יכול להשיג שלום עם סוריה?

עוזי לנדאו: אני רוצה עוד להדגיש, שהחוכמה של מדינאות, של דיפלומטיה, של כל משא-ומתן, זה תן וקח.

עוזי לנדאו: אני נותן, אני גם רוצה לראות מה אני מקבל.

עוזי לנדאו: ואני שואל, חבר הכנסת ברעם, שעוד מעט ידבר כאן, ואני שואל את אדוני השר רמון, מדוע כל הזמן הסורים תובעים ומקבלים ואנחנו איננו תובעים מהם בעצם דבר?

עוזי לנדאו: מדוע כשאנחנו ניגשים למשא-ומתן איננו תובעים למשל מהסורים יציאה מלבנון, ואיננו תובעים שהם יפסיקו את פעולות ה"חיזבאללה" ויסגרו את מפקדות הטרור בדמשק?

עוזי לנדאו: ומדוע לא ייכנסו גם הם לתוך דמוקרטיזציה בתוך סוריה?

טלב אלסאנע: כי הגולן שלהם.

חיים רמון: חבר הכנסת לנדאו, תזכיר לי – מה הם קיבלו עד היום?

עוזי לנדאו: אני שואל, אדוני השר רמון, מדוע המתכונת היא שאנחנו צריכים לתת נכסים והם צריכים לתת לנו שלום?

עוזי לנדאו: אני רוצה לשאול, מדוע כל מבנה המשא-ומתן הוא כזה, שאנחנו מבקשים לראות את השלום כמטרה, כתכלית לעצמה, אבל אסד רואה בשלום מחיר?

עוזי לנדאו: קשה לו לתת את הדבר הזה.

עוזי לנדאו: הוא משלם בשלום.

עוזי לנדאו: צריך שנבין, מי שרואה בשלום מחיר, איננו רוצה שלום אמיתי, הוא לא מתכוון לשלום, ולכן גם אין ערך לכל החתימה שלו.

עוזי לנדאו: מעבר לזה, אתם מספרים לנו שאסד רוצה שלום אסטרטגי, יש הזדמנות כרגע למין שלום מן הסוג הזה.

עוזי לנדאו: והדבר המצחיק הוא, שעל אסד, שאיננו מוכן לוותר על מילימטר אחד, אומרים שהוא רוצה שלום, אבל על אנשים מתוכנו שמוכנים לפשרה, עליהם אומרים שהם סרבני שלום.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, אני מתבונן על אותה חובבנות מדינית, אני גם רואה אותה באותם משפטים של ראש הממשלה שאומר שצריך תוך שנה לצאת מלבנון.

עוזי לנדאו: ואני שואל אותך, אדוני השר רמון – – –

חיים רמון: למה דווקא אני?

עוזי לנדאו: אתה יושב כאן, מה לעשות?

עוזי לנדאו: יש פה שני שרים תורנים, ואתה אחד מהם.

עוזי לנדאו: עכשיו, מי יעשה אתנו שלום, או מי ייכנס לאיזה הסכם שבעבורו הוא צריך לשלם אם הוא יודע שממילא ישראל תצא משם בלי תשלום?

עוזי לנדאו: ואם ישראל ממילא עומדת לצאת משם, מדוע לא לצאת משם כבר עכשיו?

עוזי לנדאו: אני רוצה לשאול את ראש הממשלה.

עוזי לנדאו: אם ראש הממשלה אומר שהוא יוצא מדרום-לבנון בתוך, נאמר, עשרה חודשים, מה הסיבה לסכן את חיילי צה"ל?

עוזי לנדאו: מדוע שיישארו שם עוד?

עוזי לנדאו: מדוע לא יצא עמהם כבר עכשיו?

עוזי לנדאו: אינני מבין את ההיגיון הזה.

נעמי חזן: חבר הכנסת לנדאו, אני חושבת שתצטרך לסיים את השאלות הרטוריות.

עוזי לנדאו: אני מייד אסיים.

עוזי לנדאו: אני גם רוצה להעיר, שאומרים לנו שסוריה חלשה עכשיו, צבאה מיושן, השריון שלה חלוד.

עוזי לנדאו: למה להתקפל?

עוזי לנדאו: אסד מנהיג זקן.

עוזי לנדאו: השמאל, גברתי, תקף קשה גם את בגין, עליו השלום, וגם את אריק שרון, ייבדל לחיים ארוכים, על הסכם שעשו עם באשיר ג'מאייל, שנרצח.

עוזי לנדאו: אמרו לנו שאי-אפשר לתלות הסכם על אדם אחד.

עוזי לנדאו: אסד עומד לפנות את הזירה בתוך שנה, שנתיים, שלוש שנים, אינני יודע.

עוזי לנדאו: ומי יבוא?

עוזי לנדאו: בנו?

עוזי לנדאו: אחיו?

עוזי לנדאו: אחרים?

עוזי לנדאו: איך עומדים להוציא מן הידיים נכסים אסטרטגיים כרמת-הגולן בלי שנדע מה יבוא אחר כך?

עוזי לנדאו: אולי עוד שאלה בתחום הזה, היות שהזמן אוזל – – –

נעמי חזן: הזמן תם.

עוזי לנדאו: אני רואה את חבר הכנסת רמון נהנה, הרי לא תיקחי ממנו את שארית ההנאה על השאלות האלה.

נעמי חזן: אני רוצה שהוא ייהנה גם מחבר הכנסת ברעם, וכל עוד אתה ממשיך – – –

עוזי לנדאו: לגבי רמת-הגולן, אחד הדברים שיש בהקשר זה הוא דבר שקשה להבינו, והוא הרס הקונסנסוס.

עוזי לנדאו: אדוני השר רמון, בגולן אין בעיה דמוגרפית.

עוזי לנדאו: אין בגולן אינתיפאדה.

עוזי לנדאו: הגולן חיוני לביטחוננו, ויש בו התיישבות יפהפייה ויש בו היי-טק יפהפה.

עוזי לנדאו: הוא ציונות במיטבה.

עוזי לנדאו: אני שואל: למה להרוס את לב הקונסנסוס הזה ולצאת ולרדת מרמת-הגולן?

עוזי לנדאו: אומר לנו ברק, אגב הניסיון לשכנע את הציבור שיש לעשות – – – אני מייד מסיים, גברתי.

נעמי חזן: תודה.

עוזי לנדאו: אומר ברק על הנשיא אסד, שהוא אדם שניתן לבטוח בו; שאצלו מלה זו מלה.

עוזי לנדאו: כדאי להזכיר כאן כמה מן הדברים שאומרים שאצל אסד מלה זו מלה.

עוזי לנדאו: כדאי לשאול את הטורקים.

עוזי לנדאו: ארבעה הסכמים היו לטורקים עם אסד ב-15 השנים האחרונות, את כולם הוא הפר.

נעמי חזן: חבר הכנסת לנדאו, עד עכשיו הייתי נדיבה – – –

עוזי לנדאו: אני מאוד מעריך את הנדיבות, אך אומר את שני המשפטים הבאים: המשפט הראשון הוא, שהערכתו של ראש הממשלה על אסד כי מלה שלו היא מלה היא חסרת שחר.

עוזי לנדאו: הדברים הפוכים.

עוזי לנדאו: את כל דבריו, את כל הסכמיו בעבר הוא הפר.

עוזי לנדאו: הערה שנייה – צ'מברליין, לאחר פגישתו הראשונה עם היטלר, כפי שהוא שב ומספר לנו, יצא ואמר את הדברים הבאים: על אף הקשיחות והאכזריות שנדמה לי כי ראיתי בפניו, היה לי רושם שכאן, לפני, אדם שאפשר לסמוך על דברתו.

עוזי לנדאו: כבר היו טעויות מן הסוג הזה.

עוזי לנדאו: צריך שנדע מה הם עקרונותינו, וצריך שנדע שכשאין עקרונות ורוצים שלום בכל מחיר, נשלם את מלוא המחיר, גברתי, ושלום – לא יהיה.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת עוזי ברעם, אחרון הנואמים, בבקשה.

נעמי חזן: חברי הכנסת.

נעמי חזן: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

נעמי חזן: אודה לך אם אראה את פניך.

נעמי חזן: חבר הכנסת קצב, תואיל לשבת בבקשה.

נעמי חזן: אדוני שר האוצר, אני מאוד מבקשת.

נעמי חזן: חבר הכנסת טל.

נעמי חזן: סגן השר וקנין.

נעמי חזן: השר שרנסקי.

נעמי חזן: תודה.

עוזי ברעם: רבותי חברי הכנסת, אני חייב לומר, שבנושא המדיני אני מופתע לטובה מהמדיניות שנוקט ראש הממשלה, ואני לא אומר זאת בפעם הראשונה.

עוזי ברעם: אני חושב, שראש הממשלה, מרגע שלבש את האדרת של ראש הממשלה, הבין את האחריות הציבורית ההיסטורית שרובצת עליו.

עוזי ברעם: ואתה שומע היום, ואני לא מסכים לכל מהלך, קול הרבה יותר ברור, הרבה יותר צלול, בעד נושא השלום.

עוזי ברעם: קול שיש אתו גם יוזמה וגם תנופה.

עוזי ברעם: קול שאומר, שאין בעצם אלטרנטיבה למדינת ישראל אלא להגיע לשלום כולל עם המדינות שגובלות אתנו ועם הפלסטינים.

עוזי ברעם: אני שואל את חבר הכנסת עוזי לנדאו, ששאל אותי כמה שאלות, על מה אתה חושב רון לאודר היה 17 פעם, הלוך וחזור בין דמשק לבין ירושלים?

עוזי ברעם: על מה אתה חושב שהוא דיבר – – –

ראובן ריבלין: – – –

עוזי ברעם: על מה אתה חושב שהוא דיבר עם השליחים של נשיא סוריה?

עוזי ברעם: הוא לא דיבר על נסיגה?

עוזי ברעם: הרי אפילו ראש הממשלה לשעבר אומר שהיו לו הישגים במשא-ומתן.

עוזי לנדאו: הוא דיבר על פשרה.

ראובן ריבלין: – – –

עוזי ברעם: היו לו הישגים במשא-ומתן, משום שהנחת היסוד המקובלת על ממשלת סוריה, שתמורת שלום אתה אנחנו הולכים לנסיגה גדולה, אולי אפילו כוללת, היתה כנראה מקובלת גם על ראש הממשלה נתניהו.

עוזי ברעם: העובדה שהמשא-ומתן הזה לא התמצה לא משנה, כי המשא-ומתן הזה כבר הלך והתקדם והגיע לידי בשלות.

עוזי ברעם: אני יודע שיש ויכוח גדול בנושא המעבר הבטוח.

עוזי ברעם: ואני יודע שעכשיו, ברגע זה, נחתם ההסכם על המעבר הזה, כי יש הבנה לממשלת ישראל, שרק ביצירת אווירה של אמון בין ישראל לבין הפלסטינים אפשר אולי להשיג איזה הסכם בר-קיימא.

עוזי ברעם: אני מעודד את הממשלה בנושא של השלום עם סוריה, אבל צריכים ללכת בגאווה, בגאון, וצריכים לומר לעם הישראלי איך אנחנו רואים את השלום ומה אנחנו מבקשים.

עוזי ברעם: אני רוצה לומר דבר ברור, ואת זה גם אמר ראש הממשלה: אין שלום עם סוריה בכל מחיר.

עוזי ברעם: אתה אמרת, חבר הכנסת לנדאו, האם אתם תובעים מסוריה תביעות בנושא השלום?

עוזי ברעם: לא יהיה שלום עם סוריה, אלא אם יהיה ברור מה החלק של הסורים באותו שלום.

ראובן ריבלין: – – –

עוזי לנדאו: – – –

עוזי ברעם: יכול להיות שאהוד ברק ישלח בסוף את רון לאודר, שהוא מאוד מאוד מיומן בנושא השלום, להמשיך את המשא-ומתן.

עוזי ברעם: אבל, אני רוצה לומר מלה אחת גם – – –

ראובן ריבלין: – – –

עוזי ברעם: אני רוצה לומר מלה אחת לראש הממשלה, שאיננו כאן:

עוזי ברעם: אדוני ראש הממשלה, אני שמעתי את הנאום שלך ברוב קשב.

עוזי ברעם: אני הייתי חבר בממשלת יצחק רבין.

עוזי ברעם: ובאוקטובר 1992, כאשר נפתח המושב, יכול היה יצחק רבין לבוא לכנסת ולדבר על הישגים רציניים בענייני פנים.

עוזי ברעם: היתה תחושה של תנופה, היתה תחושה שסולם העדיפויות שונה, היתה תחושה של איזו יצירה בתחומי הפנים והכלכלה.

עוזי ברעם: לצערי הרב, אדוני ראש הממשלה, בשעה שבענייני החוץ והביטחון אתה מתקדם נכון, בנושא חברה וכלכלה איננו מרגישים שום הצלחה, איננו מרגישים שום משב רוח של תנופה אמיתית.

עוזי ברעם: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, שאם הישגיך בענייני הפנים ייפלו מהישגיך בנושאי חוץ וביטחון, הממשלה הזאת תיתקע למשבר.

עוזי ברעם: שים את כל יהבך בפתרון בעיות יסוד אמיתיות של החברה והכלכלה בישראל, ולא רק בנושא השלום.

עוזי ברעם: אם מותר לי לסכם את 100 הימים שחלפו, בנושא השלום – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנגנטל, השר בניזרי, השר ביילין, אני מבקש.

אברהם בורג: הסדרנים שוחט וכהן, בבקשה.

אברהם בורג: יש לכם מושבים מאוד מכובדים כאן.

אברהם בורג: תודה רבה.

עוזי ברעם: אם יותר לי לסכם את 100 הימים שחלפו: התקדמות, יוזמה ותנופה בנושא השלום, דריכה ודשדוש בענייני חברה וכלכלה.

עוזי ברעם: כך אני רואה את הממשלה, והיא חייבת לשנות גם פנים וגם כיוון.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, היה השר המתאם.

אברהם בורג: אתם רוצים לדבר או שאפשר לעבור להצעות הסיכום?

ראובן ריבלין: יש הודעת ראש הממשלה, מי בעד ומי נגד.

אברהם בורג: אני מתפלא על אדוני סגן היושב-ראש ומרכז האופוזיציה – – –

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: יש פה אפילו הצעה שלכם, אם אני לא טועה.

אברהם בורג: לא? הנה כתוב: סיעת רע"ם.

אברהם בורג: זה לא אתם?

חיים רמון: איפה אופיר?

אברהם בורג: אני מבקש לצלצל בינתיים.

חיים רמון: צלצלו.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש – – – בעד הסיכום ונגדו.

אברהם בורג: מייד.

אברהם בורג: הממשלה בכל רגע נתון יכולה לדבר אפילו אם אין לה מה לומר?

אברהם פורז: כל אחד יגיש – – –

חיים רמון: אם יושב-ראש הקואליציה יסכים אתך – אני מייד יורד.

אברהם בורג: השר רמון, אני יכול לבקש ממך – – –

חיים רמון: להשיב?

אברהם בורג: כן, בצורה מתומצתת.

חיים רמון: מתומצתת?

אברהם בורג: תוך שעה-שעתיים, משהו כזה, נסכם את הנושא עד שיהיה רצון מלפנינו.

חיים רמון: ראש הממשלה הגיע?

אברהם בורג: תתחיל, חיים.

חיים רמון: איפה חבר הכנסת לנדאו?

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, פתיחת המושב הנוכחי – אי-אפשר לדבר, אדוני.

אברהם בורג: אתה רוצה שאני אוציא אותם?

חיים רמון: לא.

חיים רמון: סנקציה כל כך חריפה – – –

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: אני מבקש, רבותי, בשולי האולם, אני מבקש לשמור על השקט.

אברהם בורג: חיים, בבקשה.

חיים אורון: – – –

חיים רמון: הקול קשה?

חיים רמון: כבד?

חיים רמון: חזק?

חיים רמון: כן?

חיים רמון: אנחנו מייד נטפל גם בעניין הזה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת לנדאו שאל הרבה שאלות בעת שהוא נאם, ואת עיקר דבריו הוא הקדיש לנושא הסורי.

חיים רמון: נדמה לי שחבר הכנסת לנדאו שכח דבר אחד מרכזי – שאחת הבעיות שלנו בכל משא-ומתן עם סוריה נובעת בראש ובראשונה מהעובדה שלנגד עינינו עומד התקדים של סיני.

חיים רמון: וגם בסיני ראש הממשלה מנחם בגין, זיכרונו לברכה, נתן שטחים תמורת שלום.

חיים רמון: זאת היתה העסקה.

חיים רמון: במבט לאחור של קרוב ל-25 שנה, חצי יובל, נדמה לי, שמעטים, מעטים מאוד, בציבור הישראלי, בחברה הישראלית, יבואו ויאמרו שהסכם השלום עם מצרים היה מיקח טעות.

חיים רמון: מעט מאוד אנשים.

חיים רמון: ואת כל מה שאמר חבר הכנסת לנדאו וכל החששות שהוא הביע, וחששות רציניים ומוצדקים, את כל החששות הללו הביעו מתנגדי הנסיגה מסיני, אחד לאחד.

חיים רמון: הם דיברו על מה יקרה אם סאדאת ילך לעולמו, וזה קרה וזה לא השפיע, ומה יהיה אם ישראל תילחם עם מדינה ערבית אחרת, וזה קרה וזה לא השפיע, ואנחנו 25 שנה לאחר הסכם השלום עם מצרים, והשלום הזה, בניגוד לכל התחזיות השחורות, מחזיק מעמד.

חיים רמון: נכון, חבר הכנסת לנדאו?

חיים רמון: אותם נאומים נאמו העוזי לנדאואים של אז – – –

עוזי לנדאו: זה לא נכון, מה שאתה אומר.

חיים רמון: יכול להיות.

חיים רמון: נימקו אותם נימוקים; היו אפילו אנשים שקראו להם גם אז לנדאו, שהתנגדו להסכם הזה ותיארו אילו אסונות ייפלו על מדינת ישראל, איזה אסונות.

חיים רמון: אתה זוכר, חבר הכנסת לנדאו, את הגידי והמיתלה?

חיים רמון: אם הגידי והמיתלה לא יהיו בשליטה ישראלית – נגזר גורלה של מדינת ישראל.

חיים רמון: היום, כשאנחנו באים לבתי-הספר, ואני שואל את התלמידים: מי מכם יודע מה זה הגידי והמיתלה – במקרה, לפעמים כשיש לי יום מוצלח, אחד התלמידים יודע.

חיים רמון: אנחנו, כשהיינו לא תלמידים אבל צעירים, גדלנו אתם, חיינו עם זה, זה היה האיום המרכזי – –

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה.

חיים רמון: – – שבו איימו.

עוזי לנדאו: לפני 1967, אם היית שואל תלמידים מה זה הגידי והמיתלה הם היו יודעים?

חיים רמון: כן, כי גם אז דובר על הגידי ועל המיתלה.

חיים רמון: אבל אני אומר, כחלק מהסכם השלום דובר על הסכם שלום, וכשאנחנו באים ואומרים, חבר הכנסת לנדאו, מה שאנחנו רוצים לעשות ברמת-הגולן, לצערי הרב, זה באמת שטחים תמורת שלום – – –

עוזי לנדאו: כל השטחים.

עוזי לנדאו: תאמר את האמת.

חיים רמון: אני אומר, חבר הכנסת לנדאו.

חיים רמון: כל השטחים זה מונופול שלכם עד האינץ' האחרון.

חיים רמון: בינתיים היה רק גורם אחד במדינת ישראל שהיה בשלטון, ועד הסנטימטר האחרון, אפילו גרגיר חול לא השאיר בשליטתנו מהשטחים שכבשנו – – –

עוזי לנדאו: – – –

חיים רמון: אני אענה לך.

חיים רמון: אני יודע שמה שאני אומר לא מוצא חן בעיניך, אבל כדאי שאתה – – – היה מנחם בגין וסיעת הליכוד, וממשלת הליכוד.

ישראל כץ: זה לא נכון.

חיים רמון: זה האיש היחיד שהחזיר.

חיים רמון: אנחנו תמכנו בכך, אני לא מתכחש לכך.

חיים רמון: הוא החזיר, כולל בטאבה, עד הסוף.

ישראל כץ: זה לא נכון.

חיים רמון: חבר הכנסת כץ, נו, באמת.

חיים רמון: עד הגרגיר האחרון לפי הגבול הבין-לאומי בבוררות בין-לאומית.

ישראל כץ: – – –

חיים רמון: לאורך הגבול הבין-לאומי.

ישראל כץ: חבל-עזה – – –

חיים רמון: עזה לא רצה.

חיים רמון: אני אספר לך סיפור – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, העסקה היתה – – –

חיים רמון: ולכן בגין, שהיה – תקשיב – – –

ישראל כץ: – – –

חיים רמון: לא, לא, אני מסביר בדיוק, שתדע.

חיים רמון: חבר הכנסת כץ, תלמד משהו על מנחם בגין, זכרו לברכה.

חיים רמון: בא מנחם בגין אל סאדאת ואמר לו: תראה, חוצים את העיר רפיח, זה רע לתושבים.

חיים רמון: או שכל רפיח תהיה אצלנו או שכל רפיח תהיה אצלכם.

חיים רמון: השיב לו סאדאת כהאי לישנא ואמר לו: תשמע, חצי רפיח היא מצרית, ועל גרגיר אדמה מצרית אני לא מוותר, והחצי השני זו אדמה פלסטינית, שאין לי רשות לוותר עליה.

חיים רמון: ולכן הוא לא הסכים.

חיים רמון: אותו דבר אנחנו באים ומתווכחים ואומרים: כן, אנחנו דורשים ואנחנו מוכנים לעסקה ברמה של שלום וביטחון תמורת שטחים ועל זה אנחנו מתדיינים, והיקף הנסיגה, חבר הכנסת לנדאו – אני מסיים – חבר הכנסת לנדאו, והיקף הנסיגה יהיה כעומק השלום וכעומק סידורי הביטחון, וכל עוד זה לא יקרה, הם לא יקבלו גרגיר מרמת-הגולן.

חיים רמון: זאת העמדה שלנו.

חיים רמון: היא היתה בתקופת רבין, היא בתקופת אהוד ברק, ולכן לא נתנו לו כלום – –

אברהם בורג: תודה.

חיים רמון: – – אלא הסכמנו לעיקרון.

חיים רמון: תודה רבה.

אברהם בורג: אני מודה לך מאוד, השר, על שהבהרת את הדברים.

אברהם בורג: נעבור להצעות הסיכום.

אברהם בורג: ראשית הצעת סיכום הדיון בשם סיעות ישראל אחת, ש"ס, מרצ, המרכז, מפד"ל וישראל בעלייה.

אברהם בורג: מי מציג?

אברהם בורג: חבר הכנסת ויצמן שירי, בבקשה.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, הצעת סיכום לדיון על הודעת ראש הממשלה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה מאז המושב הקודם ועל תוכניות הממשלה למושב הקרוב בשם הסיעות ישראל אחת, ש"ס, מרצ, מפלגת המרכז, מפד"ל וישראל בעלייה: הכנסת רושמת לפניה את הודעת ראש הממשלה אהוד ברק, כפי שנמסרה לכנסת היום, כ"ד בתשרי התש"ס, 4 באוקטובר 1999.

ויצמן שירי: הכנסת קוראת לממשלה להתמיד בתהליך המדיני תוך שמירת האינטרסים הביטחוניים של ישראל.

ויצמן שירי: הכנסת קוראת לממשלה לעשות כל מאמץ כדי להיאבק בכל דרך אפשרית בנגע האבטלה.

ויצמן שירי: הכנסת קוראת לממשלה לנקוט את כל האמצעים כדי לעצור את נגע האלימות במשפחה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הצעת סיעת יהדות התורה – חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת רביץ.

אברהם רביץ: הצעת סיכום של סיעת יהדות התורה המאוחדת: 1.

אברהם רביץ: הכנסת תומכת בקידום תהליך מדיני במטרה להפסיק את שפיכות הדמים בארץ ובאזור כולו ומתפללת לקדוש-ברוך-הוא שיגיעו ימים שבהם יתקיים הכתוב: "לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה".

אברהם רביץ: 2.

אברהם רביץ: הכנסת קוראת לממשלה לשמור ולעמוד בתוקף על ביטחונם ורווחתם של התושבים היהודים בכל חלקי ארץ-ישראל.

אברהם רביץ: 3.

אברהם רביץ: הכנסת פונה למנהיגי סוריה ולבנון לפתוח במשא-ומתן מיידי, ישיר ובלתי אמצעי, כדי לשים קץ לשפיכות הדמים באזורנו.

אברהם רביץ: 4.

אברהם רביץ: הכנסת קוראת לממשלת ישראל לחזק את יהדותה של מדינת ישראל, על-ידי כיבוד ערכי היהדות, בחינוך, ובמיוחד להפסיק את חילולי השבת הפומביים, למען נזכה שיקוים בנו הכתוב: "אם בחקתי תלכו – – – ונתתי שלום בארץ".

אברהם רביץ: 5.

אברהם רביץ: הכנסת קוראת לממשלת ישראל לחזק את חוסנה החברתי של מדינת ישראל, להשקיע יותר משאבים ואמצעים לסייע לחלשים, לנכים ולמובטלים ולחזק את מערכת הבריאות והרווחה בישראל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הודעת סיכום של סיעת רע"ם.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

משה קצב: חבר הכנסת רביץ, תסכים להגיד במקום "יהודים" "אזרחי ישראל"?

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לתקן לפי הערתו: לא לשמור על היהודים אלא על כל אזרחי ישראל.

טלב אלסאנע: 1.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה לפעול באופן מיידי ליישום הסכם-שארם, לרבות פתיחת המעבר הבטוח, שחרור האסירים ויישום הסכם אוסלו לגבי הפריסה מחדש.

טלב אלסאנע: 2.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה לקדם את המשא-ומתן לגבי שלב הקבע, לרבות הכרה עקרונית בזכות השיבה לפליטים הפלסטינים; לקדם את המשא-ומתן לגבי מעמדה של ירושלים המזרחית, לרבות הכרה בזכות העם הפלסטיני בירושלים המזרחית וזכות הפלסטינים למדינה עצמאית.

נסים דהן: מה עם תל-אביב וחיפה?

טלב אלסאנע: הגדה לא קשורה לזה.

טלב אלסאנע: יש מישהו שמערער על המעמד של תל-אביב?

טלב אלסאנע: אתה מערער, אני לא מערער.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, זה לא דיון פתוח, בבקשה תמשיך.

טלב אלסאנע: וכן לפעול לקידום השלום בערוץ הסורי והלבנוני על בסיס החלטות האו"ם ועל בסיס נסיגה ישראלית מלאה בשטחים הלבנוניים והסוריים.

טלב אלסאנע: 3.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה לנקוט מדיניות מהפכנית לסגירת הפערים – העדפה מתקנת – כלפי האוכלוסייה הערבית ולפעול לשילוב האוכלוסייה הערבית במוסדות המדינה ובמשרדיה.

טלב אלסאנע: 4.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה להקצות תקציבים להתמודדות עם העוני והאבטלה בכלל, ובמגזר הערבי בפרט.

טלב אלסאנע: 5.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה לפתור את המצוקה של הרשויות הערביות, יישום דוח-סוארי, וכן להכיר ביישובים הלא-מוכרים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הצעת סיכום של סיעת חד"ש.

אברהם בורג: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, אני מתכבדת להציג את הצעת סיעת חד"ש לסיכום הדיון בהודעת ראש הממשלה.

תמר גוז'נסקי: 1.

תמר גוז'נסקי: הכנסת קוראת לממשלה: א.

תמר גוז'נסקי: למלא אחר ההתחייבויות שחתמה עליהן בהסכם שארם-אל-שיח', להימנע מכל צעד חד-צדדי שיערום מכשולים, ובמיוחד להסיר מדרך המשא-ומתן את ארבעת הלאווים שהציג ראש הממשלה, החוסמים מראש אפשרות להסכם בדבר הסדר הקבע, המבוסס על הקמת מדינה פלסטינית בגדה המערבית וברצועת-עזה וירושלים המזרחית בירתה.

תמר גוז'נסקי: ב.

תמר גוז'נסקי: להודיע על נכונותה לנסיגה מלאה מרמת-הגולן תמורת שלום מלא, ולסלול את הדרך לחידוש המשא-ומתן מהנקודה שבה הופסק בתקופת ממשלת רבין.

תמר גוז'נסקי: ג.

תמר גוז'נסקי: להסיג מיידית את כוחות צה"ל מלבנון לגבול הבין-לאומי בין ישראל ללבנון.

תמר גוז'נסקי: 2.

תמר גוז'נסקי: נוכח הקיצוץ המעמיק בשירותים החברתיים וסכנת ההתמוטטות של שירותים אלה, הכנסת קוראת לממשלה לבטל את ההחלטות לקצץ בתקציבי הרווחה והחברה, ובמקום זאת להגדיל את התקציבים לשירותים אלה.

תמר גוז'נסקי: 3.

תמר גוז'נסקי: ההצהרות הרבות של ראש הממשלה בדבר הצורך בסגירת פערים למען השגת שוויון מלא לאוכלוסייה הערבית בישראל נשארות ברובן בגדר הצהרת כוונות.

תמר גוז'נסקי: על כן קוראת הכנסת לממשלה להתוות תוכנית מפורטת עם תקציבים מוגדרים ומקורות מימון שיבטיחו את מימוש הבטחותיה של הממשלה.

תמר גוז'נסקי: 4.

תמר גוז'נסקי: נוכח מצוקתן הקשה של הרשויות המקומיות בכלל והרשויות הערביות והדרוזיות בפרט, הכנסת קוראת לממשלה למלא אחר התחייבויותיה ולהזרים מייד את התקציבים הדרושים להבטחת המשך תפקודן של רשויות אלה, ובכך לתרום לסגירת פערים ולקידום מדיניות השוויון המלא.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נעבור להצבעה, הצבעה אלקטרונית, ברשותכם.

אברהם בורג: מי שבעד הצעת הסיכום של סיעת חד"ש – יצביע בעד.

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: אנחנו מתחילים, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי – 8 נגד – 33 נמנעים – 4 הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי לא נתקבלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: ברוב של 33 נגד, שמונה בעד וארבעה נמנעים – הצעת סיכום זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: נעבור להצעת הסיכום של סיעת רע"ם.

אברהם בורג: מי בעדה?

אברהם בורג: בבקשה להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ט' אלסאנע – 6 נגד – 37 נמנעים – 4 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ט' אלסאנע לא נתקבלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: ברוב של 37 נגד, שישה בעד וארבעה נמנעים – גם הצעה זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: נעבור להצבעה על הצעת הסיכום של יהדות התורה המאוחדת.

אברהם בורג: מי בעד?

אברהם בורג: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' רביץ – 21 נגד – 27 נמנעים – 4 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' רביץ לא נתקבלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: ברוב של 27 נגד, 21 בעד וארבעה נמנעים – הצעה זו לא עברה.

אברהם בורג: נצביע על הצעת הסיכום האחרונה, של סיעות ישראל אחת, ש"ס, מרצ, מפד"ל, מפלגת המרכז וישראל בעלייה.

אברהם בורג: נעבור להצבעה, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ו' שירי – 33 נגד – 17 נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ו' שירי נתקבלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני קובע, שברוב של 33 בעד, 17 נגד ונמנע אחד, הצעת סיכום זו התקבלה.

אברהם בורג: ישיבה זו נעולה.

אברהם בורג: להתראות מחר.

אברהם בורג: הישיבה הבאה – מחר בשעה 16:00.