ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 105, 2000-05-16 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שלישי, י"א באייר התש"ס, 16 במאי 2000.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות ציבוריים, התש"ס–2000; הצעת חוק-יסוד: משאל עם; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39) (גמול החזר הוצאות), התש"ס–2000, הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 12), התש"ס–2000.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי, נעשה כפי שעשינו לפני שיצאנו לפגרה: נקיים מעין הצבעה, ופלט המחשב הוא אשר יועיל לנו.

אברהם בורג: אני אומר לפרוטוקול: ההצבעה איננה על נושא אלא לרישום.

אברהם בורג: ניתן להצביע, חברי הכנסת, בבקשה.

מאיר פרוש: בעד או נגד?

אברהם בורג: העיקר להצביע.

אברהם בורג: כנראה בעד, חבר הכנסת פרוש.

אברהם בורג: מייד נקבל את הפלט ונתחיל.

אברהם בורג: להלן התוצאות: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם בורג: אני מבקש לגשת למיקרופונים.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים האחרונים אנחנו שומעים חדשות מאירן, על משפטי היהודים שנאשמים שם בריגול, ועל ההודאות כביכול שמוציאים מן היהודים, שמודים באשמתם, כאשר כל בר-דעת מבין כיצד מוצאות ההודאות האלה מהיהודים.

זבולון אורלב: צר לי שאני מרגיש כי העולם היהודי, ומדינת ישראל בראשו, קצת שקטים בעניין הזה של אחים יהודים שנאשמים בהאשמות שווא ונמקים שם בכלא.

זבולון אורלב: סכנה מרחפת על ראשם, ואני חושב שמדינת ישראל והעם היהודי חייבים להוביל מסע הסברה בכל יכולתם, כדי להציל את היהודים מכלאם.

זבולון אורלב: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול ציינו בני העם הפלסטיני 52 שנים ל"נכבה" הפלסטינית.

טלב אלסאנע: לדעתי, אזרחי מדינת ישראל הערבים דורשים, ובצדק, שממשלת ישראל תחקור מה התרחש ב-1948, וכיצד נמחקו 420 כפרים ותושביהם נעקרו, ורבבות הפכו לפליטים.

טלב אלסאנע: נשאלת השאלה, איך זה נעשה, מי גרם לזה, מי עשה את זה, ולמה האחראים למעשים לא מועמדים לדין, על מנת לפתוח דף חדש במערכת היחסים בתוך המדינה ועל מנת ליצור פיוס אמיתי.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לדרוש שהפצעים האלה יגלידו ללא חשבון נפש אמיתי.

דני נוה: מה קיבלתם מברק תמורת ההצבעה שלכם אתמול?

טלב אלסאנע: אי-אפשר לרמות את עצמנו, אי-אפשר להשלות את עצמנו.

טלב אלסאנע: על מנת שמערכת היחסים תהיה תקינה ובריאה, צריך שיהיה דו-שיח מבוסס על הכרה והודאה באחריות.

אברהם בורג: זמנך תם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השבוע פרסם עיתון "הארץ", כי הסוכנות היהודית, באמצעות חברת ניהול נכסים "עמיגור", מנסה לפנות עולים אתיופים מדירותיהם על-ידי הליכים משפטיים, לעתים ללא ידיעתם.

אלי בן-מנחם: הניסיונות לפינוי נעשים על-ידי הגדלת שכר הדירה לאתיופים בעשרות ואף במאות אחוזים, ובשל כך הם מתקשים לשלם את שכר הדירה וצוברים חובות, אשר לבסוף מגיעים להוצאה לפועל.

אלי בן-מנחם: האתיופים שנאלצים לעזוב את דירותיהם לא יודעים את זכויותיהם ואין להם כסף לשכור עורך-דין שיגן עליהם.

אלי בן-מנחם: לדעתי, הניצול הציני והכוחני של חברת "עמיגור" את האתיופים הוא חמור ומשווע לתיקון.

אלי בן-מנחם: גם אם דירות המגורים מיועדות להגדלת מאגר לפתרונות הדיור עבור קשישים, לא ייתכן שהמדינה תנסה להיטיב עם אוכלוסייה חלשה אחת על-ידי פגיעה באוכלוסייה חלשה אחרת.

אלי בן-מנחם: אינני מבין מדוע "עמיגור" אינה מציעה לאתיופים חלופות לדיור ובוחרת לפעול במניפולציות.

אברהם בורג: תודה רבה.

אלי בן-מנחם: אדוני, עוד משפט ואני מסיים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, השעון לא עובד.

אברהם בורג: השעון יעבוד, אל תדאג.

יורי שטרן: תשאיר אותו בשתי דקות.

יורי שטרן: אתמול התקיימה הפגנת ענק בירושלים.

יורי שטרן: המארגנים קיוו שיבואו 20,000 איש, ולפי כל ההערכות היו כ-100,000 איש.

יורי שטרן: אני חושב שזה מראה איך העם מקבל את העובדה שדווקא ביום שבו המשטרה הפלסטינית, שהיא בעצם צבא, מראה לנו מה יקרה כאשר השוטרים הפלסטינים יוצבו ליד השכונות שלנו – אם ירצו, יירו; אם לא ירצו, לא יירו – דווקא באותו יום, למרות הכול, ראש הממשלה מחליט להעביר פה בכנסת, באינוס ובשוחד, את מסירת אבו-דיס וכפרים אחרים לידי הרשות הפלסטינית.

יורי שטרן: לא מדובר פה בשלילת פשרה טריטוריאלית, אני בעד הפשרה הטריטוריאלית, אבל התנהגות כזאת היא פשוט עלבון לכבוד העצמי שלנו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – חבר הכנסת משה רז.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, היום אמר שמעון פרס, שהשכל הישר שלו קובע, שלא ייתכן שערפאת היה מעוניין ביריות ובקרבות בין השוטרים הפלסטינים למשטרת ישראל, שהרי זה מנוגד לאינטרס שלו, לאמון שצריך להיווצר בין העמים לצורך תהליך השלום.

יובל שטייניץ: באותו אופן, השכל הישר של שמעון פרס קבע כנראה בעבר, שלא ייתכן שערפאת נותן אור ירוק להתפתחות של פיגועי הטרור הנוראים בתקופתו, ולא ייתכן שהוא נותן היום אור ירוק להתפתחות תשתית ה"חמאס".

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר, שאם זה השכל הישר, השכל העקום שלי אומר, שערפאת, בשכל ישר וטוב, יודע, שאחרי היריות שנורו על חיילי צה"ל אתמול יבואו אנשים, כמו שמעון פרס ואחרים, ויגידו: ידיך לא שפכו את הדם הזה, אתה לא אחראי, אל תשלם שום מחיר מדיני, ולהיפך, עוד יגידו בעתיד שכדי למנוע מאורעות דומים צריך לוותר עוד יותר ממה שוויתרנו ב"וואי".

יובל שטייניץ: ואת זה השכל הישר של ערפאת מבין, ולכן כדאי לו להמשיך כנראה בדרך הזאת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת משה רז.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני כשבועיים חשף מבקר המדינה פרטים, שבמדינה דמוקרטית, מתוקנת, נורמלית, היו מערערים את אמות הספים.

מוסי רז: מבקר המדינה חשף ממצאים, שאומנם התרחשו בימי הממשלה הקודמת, אך, לצערי, גם אם שונו בימי הממשלה הזאת, לא שונו במידה מספקת.

מוסי רז: לפי הממצאים שלו, בעוד המדינה משקיעה כ-1,800 ש"ח בתושב ממוצע בעיירות הפיתוח בדרום, היא משקיעה 4,680 ש"ח ב-200,000 מתנחלים, בכל אחד, בגדה המערבית וברצועת-עזה.

מוסי רז: כמעט פי-שלושה, סכום של כמעט מיליארד שקל לכל האנשים האלה.

מוסי רז: הממשלה הזאת, לצערי, עדיין לא שינתה את המצב, שבו בהתנחלויות שבהן רמת החיים כמו בסביון ובכפר-שמריהו, מקבלים הטבות במס הכנסה, מענקים ומתנות אחרות בלי שום הצדקה, וביישובים מתחת לקו העוני, שרמת ההכנסה בהם היא נמוכה מאוד, כמו בתל-שבע, ברכסים – לא מקבלים הטבות.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אילן גילאון.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

אברהם בורג: אני מבקש להבא לעמוד ליד המיקרופונים.

אילן גילאון: אדוני, הפגרה עברה, ולצערי הרב אני חייב להמשיך ולקרוא, כמו בכל שבוע, מכתב מכפר-נוער, מפני ששום דבר לא זז בעמדת האוצר לגבי כפרי-הנוער.

אילן גילאון: היום אני קורא מכתב של מועצת התלמידים בכפר-הנוער בן-שמן.

אילן גילאון: "אדוני היושב-ראש, אנחנו תלמידי כפר-הנוער בן-שמן, המתחנכים בפנימייה, רוצים למחות על הקיצוץ בחינוך הפנימייתי.

אילן גילאון: עבור רבים מאתנו התוצאה האפשרית של אי-הגעתנו לפנימייה היא אובדן היכולת להגיע ללימודים ולבגרות, וכך סיכויינו ייפגעו ביחס לתלמידים ממקומות מבוססים.

אילן גילאון: במקומות היישוב שלנו יש רבים הרוצים וצריכים להתחנך בפנימייה, וקיצוץ זה יפגע בהם.

אילן גילאון: ברצוננו לבקש לעשות כל שביכולתך.

אילן גילאון: אל נא תפגעו בפנימיות ואל תפגעו בנוער שזקוק לחינוך הפנימייתי.

אילן גילאון: " מי ייתן, אדוני, ועד סוף הקדנציה אני אפסיק לקרוא את המכתבים האלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת איוב קרא.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, בתחילת כהונתה של הממשלה הנוכחית היתה שביתת ראשי הרשויות הדרוזיות, ולאחר תקופה ארוכה של שביתה הגיעו לסיכום בנוכחות ראש הממשלה, והסיכום הזה, לצערי, לא מקוים.

איוב קרא: אנחנו עומדים בפני מצב שהרשויות עומדות לפני פשיטת רגל.

איוב קרא: איפה המלה?

איוב קרא: איפה ההסכם?

איוב קרא: זורקים את זה על שר הפנים.

איוב קרא: שר הפנים לא היה אפילו שושבין להסכם הזה.

איוב קרא: מי שהיה העד והשושבין המרכזי זה שר האוצר יחד עם ראש הממשלה.

איוב קרא: אני קורא לראש הממשלה לכבד את ההסכם, לתת אפשרות לראשי הרשויות האלה לשלם את המשכורות, לשלם את הפעילות שלהם.

איוב קרא: לא ייתכן רק לחתום על הסכמים ולא לקיים אותם.

איוב קרא: המצב דומה גם בכל המגזר הערבי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת מאיר פרוש.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, נדהמתי לקרוא אתמול, שהשרים ישי ושרנסקי, ואליהם הצטרף גם השר ביילין, החליטו לחדש את מדיניות הגירוש של עובדים זרים.

זהבה גלאון: למי שלא יודע, יש במדינת ישראל כ-100,000 עובדים זרים ששוהים באורח בלתי חוקי, שהתנאים שבהם הם חיים הם משפילים, הם מזוויעים.

זהבה גלאון: עכשיו רוצים לחדש את המדיניות, לשים אותם בתאי מעצר ולגרש אותם.

זהבה גלאון: אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, שתתערב בעניין הזה באופן אישי; שתזמן את שלושת השרים ושיחדלו מהמדיניות המחפירה הזאת.

זהבה גלאון: אולי אפשר לקבל את ההצעה שלי – אני יודעת שיושב-ראש הוועדה לעובדים זרים שותף לה – לעשות לגליזציה לאותם 100,000 עובדים שיושבים בארץ ולחדול ממדיניות שאנחנו היינו מבקרים אותה לו היתה בכל מקום אחר בעולם.

זהבה גלאון: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מאיר פרוש.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אהרן הנדלמן מהסתדרות עובדי המדינה מפרסם שבעה סוגי מסלולי נסיעה שבהם נאמר:

מאיר פרוש: בשבת בצהריים נפרדים לשלום מהעיר, מתייצבים בשדה התעופה, ממריאים ב-17:00 ונוחתים בתל-אביב ב-17:50.

מאיר פרוש: ועוד מסלול נסיעה, מברצלונה לתל-אביב, הסתדרות העובדים מציעה: בוקר אחרון בשבת בספרד, נטוס בצהריים לתל-אביב דרך רומא, נחיתה צפויה בנתב"ג.

מאיר פרוש: כמובן, גם בשבת.

מאיר פרוש: אני חושב, שזו בושה וחרפה למדינת ישראל, שהסתדרות עובדי המדינה מפרסמת מסלולי טיול לעובדי המדינה בהצהרה מפורשת שמחללים שבת וטסים בשבת, ועוד מדינת ישראל קולטת אותם ביום השבת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אברהם בורג: אני מבקש לעמוד כבר ליד המיקרופונים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אין רב צבאי ראשי בצה"ל.

משה גפני: אני מתאר לעצמי מה היה קורה לו היה מצב שבו לא היה מפקד חיל שריון או לא היה מפקד חיל האוויר.

משה גפני: רב צבאי ראשי אין.

משה גפני: אני מכבד מאוד את הרב הצבאי הראשי, ששירת עשרות שנים, שיהיה בריא, אבל לא החליפו אותו.

משה גפני: כמו בכל החילות, שכל כמה שנים מחליפים את מפקד החיל, גם כאן היה צריך להיות כך.

משה גפני: אין צבא בעולם שאין בו רב צבאי ראשי.

משה גפני: המצב הזה, שבו רוצים להביא אדם מבחוץ ובגלל זה לא ממנים רב צבאי ראשי, כאשר יש קצינים בצבא – חלקם היו בשריון, חלקם היו בצנחנים, חלקם היו בחילות אחרים.

משה גפני: הם רבנים צבאיים שהיו בצבא כל הזמן.

משה גפני: עכשיו רוצים להביא אנשים מבחוץ, ובגלל זה אין רב צבאי ראשי?

משה גפני: זאת שערורייה שחייבת להסתיים, והיום.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: עבד-אלמאלכ דהאמשה בנושא הרב הצבאי הראשי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, בנושא צבאי אומנם, אבל לא הרב הראשי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על המתקן הצבאי במגידו, שכלואים בו כ-600 עצורים ואסירים פלסטינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני יומיים בלבד, ביום ראשון אחר-הצהריים, חלק מאגף 6 בכלא הזה נשרף כליל ביוזמתם ובפעולתם של קצינים ושל חיילים שמופקדים על המקום, כך בכל אופן הודיעו לי האסירים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאז הם שוהים תחת כיפת השמים עם ההריסות ועם שארית השרפות, בלי בגדים, בלי שום אפשרות לדאוג לצרכים שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש להם שתי בקשות קטנות: אחת היא שחברי כנסת או אנשי ציבור כלשהם, בידיעת הצבא, בהדרכתו, בפיקודו, יוכלו לראות מה קרה שם ולהתרשם, ושישמעו את הפצועים עצמם, שלא זכו לטיפול רפואי עד עכשיו, אלה שנפצעו מגז מדמיע, מהשרפות ומכדורי גומי, ויוכלו להמשיך לטפל בעניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת חיים דרוקמן.

גדעון עזרא: ב-24 באוקטובר 1998 נחתם הסכם "וואי ריבר" ומכתב ערבויות אמריקני, שאהוד ברק הזכיר אותו אתמול בנאומו בכנסת.

גדעון עזרא: אני רוצה לקרוא כמה קטעים שגם האמריקנים וגם הפלסטינים חתמו עליהם: הפלסטינים יאסרו ויענישו את מי שחשוד במעורבות בטרור ובאלימות.

גדעון עזרא: יחול איסור על כל אחזקה של נשק.

גדעון עזרא: הפלסטינים יפעילו מערכת שיטתית לאיסוף נשק בלתי חוקי.

גדעון עזרא: הפלסטינים יוציאו צו האוסר הסתה לאלימות ולטרור.

גדעון עזרא: אחרי מה שראינו אתמול הכול כלאם פאדי.

גדעון עזרא: אחרי מה שראינו אתמול, ומשום שאהוד ברק אמר שהוא עושה בירור בנושא, אני מציע שבמסגרת הבירור הוא יבדוק למה נעלמו הסעיפים הללו מעיניו של ראש הממשלה ושיביא אותם בחשבון כשהוא הולך לדבר אתם.

גדעון עזרא: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת חיים דרוקמן.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רצוני לזעוק על כבודנו הלאומי שהושפל אתמול.

חיים דרוקמן: הרשות הפלסטינית מארגנת מהומות אלימות, כששוטרים פלסטינים יורים בחיילי צה"ל בנשק שאנחנו נתנו להם, ובו ביום מחליטה כנסת ישראל להסגיר לידיהם חבלי מולדת עוטפי ירושלים בירת ישראל הנצחית.

חיים דרוקמן: האין בכך השפלת כבודנו הלאומי?

חיים דרוקמן: היה זמן שמדינת ישראל היתה לעולם החופשי כולו דוגמה של אי-כניעה לטרור, והיום מדינת ישראל מהווה דוגמה של כניעה לטרור.

חיים דרוקמן: והרי יש בכך רק הזמנה שבהמשך המשא-ומתן, כל אימת שיהיה איזה קושי ולא נסכים מייד לדרישותיהם של הפלסטינים, יארגנו מהומות ויפגעו בנו על מנת לספק את תאבונם.

חיים דרוקמן: אתמול היה 15 במאי.

חיים דרוקמן: לפני 52 שנה פסק המנדט הבריטי והכרזנו על עצמאותנו למרות כל האיומים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רשות הדיבור לחבר הכנסת אבשלום וילן.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת דני נוה.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת גפני, גם אני חושב שלא יעלה על הדעת, שצבא-הגנה לישראל יישאר בלי רב צבאי ראשי, כמו בכל צבא אחר בעולם.

אבשלום וילן: אבל הדבר החמור הרבה יותר הוא, שהתחיל תהליך פוליטיזציה מאוד מוזר, בלשון המעטה, ועל-פיו מפלגות פוליטיות בוחשות בשאלה מי יהיה הרב הצבאי הראשי.

אבשלום וילן: תארו לכם שעל מינוי מפקד אוגדה, או על מינוי אלוף פיקוד, יתחילו בחישות פוליטיות: האם הוא יבוא מש"ס?

אבשלום וילן: האם הוא יבוא מהמפד"ל?

אבשלום וילן: או האם הוא יבוא ממרצ?

אבשלום וילן: אני קורא לרמטכ"ל בשם כנסת ישראל כולה להכריע על המועמד המתאים ביותר, בלי לבדוק בציציות הפוליטיות, ולהפריד את הדת מהפוליטיקה בצבא, ומייד.

מאיר פרוש: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת פרוש, אתה מפריע לי.

אברהם בורג: רשות הדיבור לחבר הכנסת דני נוה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהם בורג: בבקשה.

ראובן ריבלין: רק שלא יהיה מצב שהמפלגות הפוליטיות יחליטו – – –

אברהם בורג: רובי, אתה מפריע.

אברהם בורג: אתה מפריע לדני נוה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, מחר ה-17 במאי, בדיוק שנה לבחירות לכנסת ולראשות הממשלה.

דני נוה: גם ב-17 במאי 1977 וגם ב-17 במאי 1999 נערכו הבחירות לכנסת ולראשות הממשלה.

דני נוה: ה-17 במאי 1977 היה יום טוב יותר.

דני נוה: ה-17 במאי 1999 היה יום פחות טוב לעם ישראל, משום ששנה לאחר הבחירות של 1999 אנחנו רואים שזו היתה שנה של כישלון מדיני, שאת ביטויו ראינו אתמול, כאשר הממשלה מוסרת את אבו-דיס.

דני נוה: הם יורים עלינו, וברק מוסר להם את אבו-דיס, ללא שום קיום התחייבויות מהצד הפלסטיני, תוך זלזול בוטה שלהם בצורך שלהם להילחם באלימות ובטרור, וברק העלים עין.

דני נוה: זה מה שאפיין את מדיניותו של ראש הממשלה בתחום המדיני, מדיניות של חולשה, ותרנות ואי-קיום התחייבויות.

דני נוה: את הביטוי האחר של הכישלון ראינו בפרסום ממדי האבטלה היום.

דני נוה: קיימת אטימות חברתית, שהביאה את האבטלה לשיא חסר תקדים – שנה לממשלת ברק.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת נאות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לפני כשבוע רפיק שחאדה, תושב כפר-יאסיף, סטודנט המתגורר בירושלים, עשה את דרכו בשעת ערב לדירתו בשכונת הגבעה-הצרפתית.

אחמד טיבי: הוא נעצר שם על-ידי שני שוטרים, שערכו עליו חיפוש באמצע הרחוב, הפשיטו אותו מחולצתו למרות הקור העז ששרר במקום והחלו להפליא בו את מכותיהם, לרבות הטחת פנס בראשו ובעיניו, מרפקים בבטנו ובעיטות באשכיו.

אחמד טיבי: אנחנו נלמד אותך לאהוב את יום העצמאות, אמרו השוטרים הפטריוטים, ועזבו אותו ללא כל הסבר מדוע נעצר ומדוע הוכה והושפל.

אחמד טיבי: את המשך היום בילה רפיק בחדר המיון של "הדסה הר-הצופים".

אחמד טיבי: לחברו, שניגש לתת לו סוודר, אמרו: אם תיגש לכאן אתה עוד תאושפז.

אחמד טיבי: פניתי לשר לביטחון פנים וביקשתי, כי ימנה ועדה לבדיקת האירועים, ועד שתסתיים חקירת מח"ש ישעה לאלתר את המעורבים באירוע הנפשע הזה.

אחמד טיבי: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת יהודית נאות.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת אליעזר כהן.

יהודית נאות: אני חושבת שזה סמלי שהגיע תורי לדבר אחרי ד"ר אחמד טיבי, משום שאני רוצה לדבר על דבר שאיננו קשור באבו-דיס, אלא בשביתת הרופאים.

יהודית נאות: אני סבורה, שלא ייתכן שהכנסת הזאת ונבחרי הציבור לא דנים דיון מעמיק בשביתת הרופאים.

יהודית נאות: חשבתי לרגע, שכשהגיע חבר הכנסת טל, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, תהיה לכך התייחסות.

יהודית נאות: לא ייתכן שרק משום שהרופאים נוקטים שביתה עדינה ונוהגים באחריות, אנחנו מתעלמים.

יהודית נאות: אנחנו צריכים לדון בזה כל שבוע עשרים פעמים, עד שהעסק הזה ייפתר ועד שיצא עשן.

יהודית נאות: כאשר אנחנו רוצים לקיים יחסי עבודה תקינים, כאשר לא נוקטים אלימות, לא ייתכן שנתעלם מהעניין.

יהודית נאות: והגיעה השעה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רשות הדיבור לחבר הכנסת אליעזר כהן.

אליעזר כהן: חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר היו כותרות ענק בכל העיתונים על התייבשות בארות המים בגוש-דן.

אליעזר כהן: היום אין סכנה מוחשית, לאומית, הנשקפת לעם ישראל ולארץ-ישראל יותר מסכנת ההתייבשות של הארץ.

אליעזר כהן: אין.

אליעזר כהן: אני לא מכיר סכנה כזאת, לא צבאית, לא אינתיפאדה, שכמעט פרצה אתמול; שום דבר לא מסכן את הארץ הזאת כמו העובדה שאנחנו צורכים כ-2 מיליארדי קוב מים לשנה וההכנסות מאלוהים וממה שיש ל"מקורות" הן 1.3-1.2 מיליארד קוב לשנה.

אליעזר כהן: אנחנו מייבשים את הבארות בהיקף של בין 700 ל-800 מיליון קוב לשנה.

אליעזר כהן: מוכרחים לטפל בנושא משק המים בדחיפות לאומית ובעדיפות ראשונה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת חיים כץ.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תרשה לי קודם כול לברך את התלמידים מבית-הספר מועאוויה שבוואדי-עארה, תלמידים, תלמידות ומורים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לקרוא לכל האוכלוסייה היהודית בארץ לבוא ולבקר בעיר אום-אל-פחם.

ראובן ריבלין: גם ביום העצמאות?

האשם מחאמיד: אני רוצה לקרוא לאנשים גזעניים לא לבוא.

האשם מחאמיד: אני רוצה להזהיר מפני בואם של אנשי כהנא מת, או כהנא חי, מחר בשעה תשע.

ראובן ריבלין: לבוא ביום העצמאות?

האשם מחאמיד: האם אתה בעד אנשי כהנא?

אברהם בורג: סליחה, זה לא הפורום להפרעות.

האשם מחאמיד: שלא יקטע אותי.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אני קורא אותך לסדר.

אברהם בורג: לא מפריעים בנאומים בני דקה.

האשם מחאמיד: אתה מגן על אנשי כהנא.

האשם מחאמיד: אנשי כהנא, שאתה מייצג אותם ואתה מגן עליהם, באים מחר לאום-אל-פחם.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, הם באים כדי לבדוק כמה בתים נבנו שלא כחוק.

האשם מחאמיד: האם מדינת ישראל התפרקה?

האשם מחאמיד: מה קורה פה?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני עשרה ימים פרסמו ברוב הדר ופאר שר האוצר ופקידיו את הרפורמה במס הכנסה.

חיים כץ: אני לא יודע מאין שר האוצר לוקח את העוז לעמוד ולשטות בכל עם ישראל, בכל תוכנית טלוויזיה אפשרית.

חיים כץ: הוא יודע שהוא לא הולך לתת לאף אחד שום דבר.

חיים כץ: הוא יודע שהוא לא מכבד הסכמים כתובים.

חיים כץ: הוא יודע שהוא הולך לקחת.

חיים כץ: מאין יש לו החוצפה לבוא ולשטות בעם הזה ולהגיד כמה הוא נותן?

חיים כץ: בכל עמוד מהרפורמה הוא פוגע באזרחי מדינת ישראל, החל בנכים וכלה ביישובי הספר, ובקיבוצים ובחוסכים.

חיים כץ: הוא פוגע בכול.

חיים כץ: אני עדיין לא מבין.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: צריך לסיים.

אברהם בורג: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת יוסף פריצקי.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שר התקשורת הפלסטיני, עימאוד פאלוג'י, קרא לקחת ישראלים כבני-ערובה על מנת להביא לשחרורם של אסירים פלסטינים.

נחום לנגנטל: הדברים נאמרו במהלך עצרת לציון יום ה"נכבה".

נחום לנגנטל: הוא אמר את הדבר הזה, זה נשמע בקולו, ראו זאת גם בסרט וידיאו.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני חושב, שאם יש שר ברשות הפלסטינית שכך מדבר, שקורא לעשות מעשה של בריונות ולקחת אנשים ממדינת ישראל כבני-ערובה – זה גם אחד הדברים שבו צריך לעשות ראש הממשלה בירור עם ראש הרשות הפלסטינית לפני שהוא מחזיר את אבו-דיס.

נחום לנגנטל: לא יעלה על הדעת שמדינת ישראל תשמע באוזניה את הדיבורים הללו ובידיה היא תעשה את הפעולות הנוראיות כלפי הרשות הפלסטינית.

נחום לנגנטל: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יוסף פריצקי.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחרוג הפעם ממנהגי ואומר כך: לקראת יום הזיכרון לחללי צה"ל פרסם הרב עובדיה יוסף הוראה, שבה הוא ביקש מתלמידי הת"תים לומר וללמוד משניות לעילוי נשמתם של אלה שנפלו במלחמות ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אני גם מבין שבעיתון "המודיע" התפרסמה הודעה האומרת לקוראים: בזמן הצפירה תעמדו.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לומר בשמי, ואני חושב בשם יתר חברי בסיעת שינוי, שאנחנו מברכים את הרב עובדיה יוסף על ההוראה הזאת, ואנחנו מקווים שזהו אולי הצעד הראשון בדרך ארוכה, קשה מאוד, להתפייסות בין הציבור החילוני לחרדי.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ישראל כץ.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, זה צעד ראשון לכניסה לממשלה.

אברהם בורג: נו, וזה רע?

אברהם בורג: זה רע?

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, החולשה היהודית שראינו אותה אתמול, ראינו אותה ביום העצמאות, ראינו אותה בשפרעם, מזמינה תוקפנות ערבית.

ישראל כץ: ה"חיזבאללה" בלבנון, ערפאת ביש"ע, חברי הכנסת טיבי ודהאמשה וחבריהם בישראל, יורים, מסיתים ושורפים.

ישראל כץ: כל אחד בתחומו – –

מוחמד כנעאן: – – –

אברהם בורג: לא להפריע בנאומים בני דקה.

ישראל כץ: – – כל אחד על-פי מידת יכולתו.

אברהם בורג: כנעאן, אני לא נוטה להפריע – – –

מוחמד כנעאן: – – –

אברהם בורג: לא להפריע בנאומים בני דקה.

אברהם בורג: לא להפריע.

מוחמד כנעאן: – – –

אברהם בורג: לא להפריע בנאומים בני דקה.

מוחמד כנעאן: אני לא מפריע.

אברהם בורג: אתה כן מפריע.

מוחמד כנעאן: – – –

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מוחמד כנעאן: – – –

אברהם בורג: סליחה.

ישראל כץ: חבר הכנסת טיבי – – –

אברהם בורג: אני מבקש שתתחיל מההתחלה.

אברהם בורג: נתנו את הפורום הזה שכל אחד יגיד מה שהוא רוצה בלי להפריע.

אברהם בורג: אתה לא אוהב מה שהוא אומר, הוא לא אוהב מה שאתה אומר.

אברהם בורג: תן דקה אחת, דקה אחת תסבול את מה שהוא אומר.

ישראל כץ: חבר הכנסת טיבי עומד בראש חץ המתוחכמים; הוא בתחכום, תוך ניצול הדמוקרטיה, רוצה לבטל את צביונה היהודי של מדינת ישראל.

ישראל כץ: חבר הכנסת דהאמשה וחבריו האסלאמיים, באלימות ובחתירה מתמדת תחת אושיות המדינה, רוצים להפוך את ישראל למדינה אסלאמית.

ישראל כץ: אנחנו חייבים לנהוג ביד קשה – – –

זהבה גלאון: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: אל תפריעו, אל תפריעו.

ישראל כץ: – – – חייבים לנהוג ביד קשה כלפי ערפאת, שמורה ונותן הוראות – –

אברהם בורג: תודה.

ישראל כץ: – – לירות בחיילים ביש"ע – –

אברהם בורג: תודה רבה.

ישראל כץ: – – וחייבים להעמיד במקומם את המסיתים.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מקסים לוי – איננו; חבר הכנסת אביגדור ליברמן – איננו; חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

זהבה גלאון: אפשר הערה מהמקום?

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: לא.

קריאות: – – –

צבי הנדל: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת הנדל, תודה.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, רבה של צפת, הרב ביסטריצקי, הוכה ואושפז בבית-חולים.

יעקב ליצמן: החשוד במעשה כבר ביצע את זממו כמה חודשים לפני כן וקיבל קנס, עונש; הוא הורשע בבית-משפט וקיבל עונש, קנס של 1,000 שקל בשלושה תשלומים.

יעקב ליצמן: אני מצפה גם מהשופט וגם מפרקליטת המדינה לבוא להתנצל לפני הרב על מה שעשו, על מה שגרמו לרב בעקבות פסק-הדין, שהוכה וכמעט נרצח.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: שני האחרונים – חבר הכנסת אלון, חברת הכנסת ג'בארה, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני באמת משתדל לפנות ברוח טובה לחברי הכנסת הערבים – אל תיקחו על עצמכם בהיסטוריה את תפקידו של חאג' אמין אל-חוסייני – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: אני מבקש.

בנימין אלון: – – שגרם ל"נכבה" גדולה לעם שלו.

בנימין אלון: אתם, חלילה, תגרמו את ה"נכבה" שכנראה תמשיך, ואתם אינכם מבינים שמלחמת העצמאות שלנו לא נפסקה.

בנימין אלון: אנחנו ממשיכים להילחם על העצמאות.

בנימין אלון: כדאי שמצדכם ה"נכבה" תיפסק ולא יהיו אסונות.

בנימין אלון: אל תביאו את הדברים לרמה כזאת שכל אזרח ישראלי לא יכול לשאת גם אם הוא איננו ימני.

אברהם בורג: תודה רבה.

בנימין אלון: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, אחרונה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, נדהמתי לראות, שבאזור שבין עזון לקלקיליה קיימת מזבלה ששופכים בה חומרים רעילים מכל אזור תל-אביב.

חוסניה ג'בארה: באותו אזור נמצאת באר מים שהתושבים שותים ממנה.

חוסניה ג'בארה: כמה אנשים מתו ממחלות כתוצאה מהרעלה.

חוסניה ג'בארה: לכן אני פונה לשרה לאיכות הסביבה שתבדוק את הנושא.

חוסניה ג'בארה: דבר שני – פואד פארס ג'באלי מטייבה נידון למאסר של שנתיים וחצי.

חוסניה ג'בארה: עשרה חודשים הוא מבלה עכשיו בכלא תל-מונד.

חוסניה ג'בארה: מנהלת הכלא נתנה חוות דעת טובה עליו, על התנהגותו.

חוסניה ג'בארה: לא נותנים לו לצאת לחופשה.

חוסניה ג'בארה: אני פונה לאחראים לבדוק את הנושא.

חוסניה ג'בארה: תודה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעות לסדר-היום.

דוד טל: ההצעה הראשונה, שמספרה 2431:

דוד טל: דברי שר המשפטים על משפחות ברוכות ילדים.

דוד טל: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

דוד טל: שר המשפטים לא נמצא, גברתי השרה?

דוד טל: סליחה, אני שואל את השרה.

יולי תמיר: – – –

דוד טל: ודאי.

דוד טל: אם את לא שומרת על איחודה של הממשלה הזאת, הממשלה הזאת תגיע לידי פירוק.

יולי תמיר: – – –

דוד טל: הנושא חשוב מאוד מאוד לשר המשפטים.

קריאות: – – –

זבולון אורלב: במקום ילדים רבים יש שרים רבים.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר המשפטים במדינת ישראל מר יוסף ביילין אמר לאחרונה, כי משפחות ברוכות ילדים הן נטל כלכלי ומעמסה על החברה.

שמואל הלפרט: מסתבר ששר המשפטים כבר פתר את כל הבעיות הכלכליות של מדינת ישראל, את בעיות הסמים, האלכוהוליזם, העלייה המדאיגה בפשיעה, העלייה המחרידה באלימות, אלימות הנוער, והבעיה היחידה שנותרה ומעיקה על איזון התקציב היא משפחות ברוכות ילדים.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, לפני שנים, כאשר ילדה בבית-שאן אמרה: אני רעבה, הזדעזעה כל הארץ, וכעת, כאשר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מפרסמת, שחצי מיליון ילדים במדינת ישראל חיים מתחת לקו העוני, שכל ילד רביעי חי מתחת לקו העוני וכל ילד שני בקרב משפחה ברוכת ילדים חי מתחת לקו העוני – אנו עוברים על זה לסדר-היום אף שיש אפשרות לחלץ אותם, או לפחות חלק גדול מהם, מקו העוני, ובכסף קטן יחסית.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, הכסף ישנו.

שמואל הלפרט: השנה העביר האוצר 18 מיליארד ש"ח מענף ילדים בביטוח לאומי לכיסוי האבטלה.

שמואל הלפרט: לו היה האוצר מקציב תוספת של מיליארד אחד בלבד לקצבאות הילדים, היה אפשר לחלץ מאות אלפי ילדים מקו העוני.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, מה באמת מטריד את שר המשפטים האציל והג'נטלמן ומה גרם לו להתבטא בצורה כה בוטה נגד משפחות ברוכות ילדים?

שמואל הלפרט: השר ביילין פשוט מפחד מה"פן ירבה" בציבור החרדי.

שמואל הלפרט: בעת הקמת המדינה היו מייסדיה בטוחים שהציבור החרדי ייעלם או ייטמע מהר מאוד בתוך האוכלוסייה הכללית, אבל הציפיות שלהם, ברוך השם, התבדו.

שמואל הלפרט: הציבור החרדי, ברוך השם, הולך וגדל, והוא עלול גם להיות בעתיד אלטרנטיבה לשלטון.

שמואל הלפרט: זו הסיבה האמיתית שמטרידה את מר ביילין.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דורנו, דור השואה, שאיבד שישה מיליוני יהודים ובהם מיליון וחצי ילדים, במקום לעשות פעולות לעידוד הילודה, ללמוד מצרפת וממדינות אחרות כמה הן השקיעו בקצבאות ילדים כדי לעודד את הילודה – כולנו יודעים שילדים הם נכס לאומי.

שמואל הלפרט: לו היו במדינת ישראל עוד מיליון יהודים, מצבנו הביטחוני, המדיני והכלכלי היה שונה לגמרי.

שמואל הלפרט: לבוא ולומר שילדי ישראל הם נטל ומעמסה?

שמואל הלפרט: לכן אני פונה לשר המשפטים – אני מצטער מאוד שהוא לא הגיע לדיון – לגלות אומץ רוח, לקום ולומר: טעיתי, ולהצטרף להצעות חוק משפחות ברוכות ילדים, כדי להסיר את החרפה שבמדינת ישראל יש 500,000 ילדים רעבים.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי חברי הכנסת, יש לי בעיה: שר המשפטים לא נמצא ואני אנה אני בא?

יוסף יצחק פריצקי: – – –

נסים זאב: – – –

דוד טל: אני אחשוב מה לעשות.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אפשר להצביע על ההצעה שלי ולקיים דיון במליאה.

דוד טל: אני חושב שאדוני צודק, אבל הייתי רוצה לתת לשר המשפטים עוד כמה שניות כדי שלא יאמר שחטפת הצבעה, אדוני חבר הכנסת.

זבולון אורלב: הוא בבניין?

דוד טל: חבל שאנחנו צריכים להמתין לשרי המדינה שלא מכבדים אותנו בנוכחותם, להוציא את השרה לקליטת העלייה שיושבת כאן עמנו.

דוד טל: הוא מגיע?

דוד טל: לא מגיע.

דוד טל: אם כך, נצביע, רבותי חברי הכנסת.

קריאה: – – –

דוד טל: סליחה, אדוני המזכיר, אתה רוצה לנהל לי את הישיבה?

דוד טל: עם כל הכבוד, אני מבקש ממך.

נסים זאב: יש לי הצעה אחרת.

דוד טל: יש הצעות אחרות, תגיש לי את ההצעות האחרות.

דוד טל: כל זמן שאין הצעות אחרות נעבור לסדר-היום.

דוד טל: למי יש הצעה אחרת?

דוד טל: חבר הכנסת אורלב, בבקשה, הצעה אחרת.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש חברי הכנסת, לצערי, שר המשפטים הרים יד נגד אחד הערכים החשובים ביותר של העם היהודי – המשפחה היהודית.

זבולון אורלב: שר המשפטים, המופקד על קידום ערכי מדינת ישראל על-פי ערכים יהודיים ודמוקרטיים, נכשל בשליחותו ופגע בערכים היהודיים.

זבולון אורלב: היהדות רואה בילדים ברכה רבה.

זבולון אורלב: ילדים הם לב לבה של המשפחה היהודית, ילדים הם הנכס של העם היהודי.

זבולון אורלב: אני קורא לשר המשפטים לחזור בו ובפומבי מאמירתו השגויה ולהודות ברבים ששגה.

זבולון אורלב: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבין ששר המשפטים לא הגיע.

דוד טל: הוא בושש.

דוד טל: הנה הוא מגיע.

משה גפני: כבר סברתי לתומי ששר המשפטים לא הגיע מכיוון שהוא חזר בו מהדברים החמורים שהוא אמר.

איוב קרא: אולי צריך להרחיב את הממשלה, לא מספיק שיש 32 בעלי משרות בה.

דוד טל: אחרי ההצהרה הצינית הזאת, מה אדוני מציע בתכל'ס?

איוב קרא: אני מציע שהיות שאהוד ברק לא – – – קואליציה, צריך להרחיב את הממשלה ל-87.

דוד טל: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: הדברים שאמר שר המשפטים – הייתי מבקש את ההאזנה שלו – – –

אופיר פינס-פז: איוב קרא, גם ב-87 אתה לא תהיה שר.

דוד טל: חבר הכנסת גפני, הואל נא להמשיך.

דוד טל: חבר הכנסת קרא.

דוד טל: אדוני יושב-ראש הקואליציה.

יובל שטייניץ: אז זה לא יהיה כבוד כל כך גדול להיות שר.

דוד טל: או, חבר הכנסת שטייניץ, מזמן לא שמענו אותך.

משה גפני: הדברים שאמר שר המשפטים, גם בתוקף תפקידו וגם מבחינת עמדותיו, בעניין של משפחות ברוכות ילדים הם דברים חמורים, מקוממים ומזעזעים.

משה גפני: עד הקדנציה הנוכחית ידענו שיש רק חבר כנסת אחד שיש לו העמדות האלה, ולא עוד אלא שסיעתו, סיעת מרצ, קמה והסתייגה בקדנציה הקודמת מהדברים החמורים הללו.

משה גפני: מה ההתערבות החמורה והמקוממת הזאת בחיי המשפחה, אם יש יותר ילדים או פחות ילדים?

משה גפני: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת, זה דבר שלא מתאים למדינה דמוקרטית.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, שאתה איש אינטליגנטי, מתורבת, זה לא מתאים לך.

משה גפני: מה אתה רוצה, שהמדינה תאמר שכל מי שיש לו למעלה משניים או שלושה ילדים נשלח אותו לסיביר?

משה גפני: למה התכוונת בעניין הזה?

משה גפני: היתה עכשיו חופשת הפסח, היה חול המועד, בטח למדת את העניין מחדש ואתה הולך לומר לנו שאתה חוזר בך.

משה גפני: אז גם אני אשמח מאוד באופן אישי.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

דוד טל: אדוני שר המשפטים, רוצה להשיב?

דוד טל: בבקשה.

מאיר פרוש: המציע היה הרב הלפרט.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, אני מודה על ההזדמנות שניתנה לי לדבר מעבר למסגרת הפורמלית ואני מתנצל על האיחור שלי.

ראובן ריבלין: סגן היושב-ראש הוא מאוד ליברלי.

יוסי ביילין: נכון, אני מודה.

יוסי ביילין: לגופו של עניין.

יוסי ביילין: הנושא של משפחות ברוכות ילדים נראה לי ככותרת מאוד בעייתית.

יוסי ביילין: אני לא חושב שהברכה במשפחה מצויה במספר הבנים או הבנות שלה, אלא בכך שיש בה אושר.

יוסי ביילין: לכן אני לא מוכן לקבל את זה שהעובדה שיש לי רק שני ילדים הופכת את המשפחה שלי, חלילה, ללא-ברוכה.

יוסי ביילין: יש גם מקרים של משפחות עם הרבה ילדים ואין בהן אושר.

יוסי ביילין: לכן יש משפחות עם מעט ילדים ויש משפחות עם הרבה ילדים.

יוסי ביילין: זה הדבר הראשון.

מאיר פרוש: השם בירך את אברהם בכול – מה זה בירך?

ראובן ריבלין: הריבוי מביא רק אושר.

ראובן ריבלין: ילדים זה שמחה.

יוסי ביילין: אני חולק על זה.

מאיר פרוש: חייב אדם לברך על הרעה כשם שהוא מברך על הטובה.

מאיר פרוש: מברכים גם על הרעה.

יובל שטייניץ: אני רוצה להבין, אדוני השר, המטרה – – –

דוד טל: חבר הכנסת שטייניץ, אני רוצה להבין, מישהו נתן לך רשות לדבר ועוד להפריע לשר המשפטים שבמאמץ רב הגיע לכאן, אומנם באיחור, כדי לומר את דבריו?

דוד טל: אתה רוצה להפריע לו? זה לא נכון ולא ראוי.

דוד טל: כשיש הערת ביניים, אני מאפשר זאת.

דוד טל: כפי שאמר חבר הכנסת רובי ריבלין, אני מאוד ליברלי, אבל נא לא להפריע בצורה שיטתית.

יובל שטייניץ: אני רוצה להבין, אדוני השר: אושר זה דבר חשוב, אבל הוא לא המטרה העיקרית.

יוסי ביילין: אני לא למדתי כמוך פילוסופיה.

יוסי ביילין: הרי ההגדרה של האושר היא סובייקטיבית, אבל בעיני ודאי שהאושר הוא מטרה.

יוסי ביילין: כשאתה שואל למה אתה רוצה להביא – אתה רוצה להביא לאושר.

יוסי ביילין: האושר יכול להיות אושר לאומי, יכול להיות אושר אידיאולוגי; הוא לא אושר נהנתני בהכרח, אבל ודאי שהאושר הוא מטרה.

יוסי ביילין: כמנהיגים, אנחנו רוצים להביא אושר לעמנו, אנחנו רוצים שאנשים יהיו יותר מאושרים.

דוד טל: אדוני שר המשפטים, אני מבקש שזה לא יהיה דיאלוג עם ד"ר שטייניץ, אם לא כן אנחנו לא נסיים את הדיון.

יוסי ביילין: לגופו של עניין, אני רוצה לומר את הדברים הבאים.

יוסי ביילין: אני חושב שאין זה התפקיד של המדינה – כמו שאמר קודם חבר הכנסת גפני – להחליט עבור המשפחות כמה ילדים יהיו להן.

יוסי ביילין: זה ההבדל בין התפיסה המקורית של ראש הממשלה המנוח בן-גוריון, שאמר: ניתן 100 לירות למשפחה שתביא עשרה ילדים, לבין התפיסה שלי.

יוסי ביילין: אני אומר שכל משפחה צריכה להחליט על מספר ילדיה.

יוסי ביילין: במדינה דמוקרטית וחופשית לא ישלחו לסיביר לא מי שיש לו ילד אחד ולא מי שיש לו 20 ילדים.

יוסי ביילין: יש במדינה הזאת הורים שיש להם עשרות ילדים, בייחוד אבות כאלה עם 30 ו-40 ילדים, יש כאלה שיש להם ילד אחד, יש כאלה שיש להם שני ילדים, יש כאלה שיש להם עשרה ילדים.

יוסי ביילין: מה כאן הבעיה ונגד מה אני דיברתי?

יוסי ביילין: אני דיברתי נגד מצב שבו קצבת הילדים ניתנת בצורה כזאת שהיא נותנת תמריץ לריבוי ילדים, והתמריץ הזה קורה בין הילד השלישי לבין הרביעי.

דוד טל: סליחה, אדוני השר, תרשה לי לתקן אותך.

דוד טל: אדוני דיבר לא נגד הנושא הזה, אדוני השר דיבר בישיבת קואליציה נגד חוק משפחות ברוכות ילדים שעבדך הנאמן הגיש.

יוסי ביילין: נכון, נכון.

דוד טל: ולא נגד קצבאות ילדים.

יוסי ביילין: בוודאי.

דוד טל: לא ראית בהצעת החוק שלי הגדלת קצבאות ילדים, למשל.

יוסי ביילין: בוודאי.

יוסי ביילין: אני רוצה להבחין – – –

שמואל הלפרט: נניח שעכשיו תביא לכנסת חוק, חס וחלילה, שאנחנו חייבים לנהוג כמו הודו-סין ואסור שיהיו יותר משני ילדים.

קריאות: חס וחלילה, חס וחלילה.

שמואל הלפרט: אבל מה תעשה עם 500,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני?

שמואל הלפרט: מה אתה מציע לעשות?

יוסי ביילין: אם יורשה לי לטעון את הטיעון שלי בידיעה שהוא בעייתי.

יוסי ביילין: אני מבחין בין סיוע למשפחות שיש להן הרבה ילדים וכתוצאה מזה רובן גם פחות עשירות.

יוסי ביילין: מה זה פרולטריון?

יוסי ביילין: פרולס זה ילדים.

יוסי ביילין: בהיסטוריה המשפחות שהיו פחות עשירות; לא כולן, אבל בדרך כלל.

יוסי ביילין: הסיבה היתה שמה שהיה לחלק בבית חילקו בין יותר אנשים, ולכן האנשים האלה שחילקו ביניהם נעשו יותר עניים.

יוסי ביילין: תמיד ההורים יכלו להגיד: עדיף לי לחלק את המעט בין הרבה ילדים, כי זה אושר גדול שהמשפחה גדולה.

יוסי ביילין: זה לא מונע את המצב האובייקטיבי של אנשים יותר עניים.

יוסי ביילין: מה אני אומר?

יוסי ביילין: אני אומר שתפקידה של המדינה הוא לסייע לכל אזרחיה ובכלל זה למשפחות שיש בהן הרבה ילדים וכתוצאה מזה גם העוני בהן יותר גדול.

יעקב ליצמן: לא בכלל זה, במיוחד.

יוסי ביילין: או.

יוסי ביילין: קיי.

יוסי ביילין: יש הבדל גדול בין זה שאני בעד סיוע למשפחות כאלה לבין זה שכמדינאי אני רוצה ליצור אותן.

יוסי ביילין: זה בדיוק ההבדל.

יוסי ביילין: החוק שלך, אדוני היושב-ראש, בעיני, לפחות, הוא חוק שהכוונה שלו לעודד שיהיו יותר משפחות עם הרבה ילדים.

יוסי ביילין: זה דבר לגיטימי, ואני חושב שזה לא תפקידה של המדינה.

יוסי ביילין: התפקיד של המדינה הוא לסייע למשפחות האלה ולא ליצור אותן.

יוסי ביילין: איפה כאן הבעיה, למשל החוק של חבר הכנסת – – –

יעקב ליצמן: השר לא יודע שיש פונקציות במשרד העבודה והרווחה לעידוד ילודה?

יוסי ביילין: אני יודע וכנגד זה אני מדבר.

יעקב ליצמן: יש גם חוק נגד הפלות.

מאיר פרוש: למה צריך להביא למדינה עולים?

יוסי ביילין: יש הבדל עצום בין שני הדברים האלה.

יוסי ביילין: אנחנו כמדינה יהודית עם אידיאולוגיה ציונית חושבים, כי מקום העם היהודי בישראל, וכי התפקיד שלנו, חוץ מהתפקיד של כל מדינה רגילה אחרת, הוא להביא יהודים לישראל, כשהם בישראל לצד אזרחים אחרים שהם אזרחים ערבים, שהם אזרחים לא יהודים.

יוסי ביילין: האם התפקיד שלנו הוא גם להגיד לאנשים: בבקשה, תולידו יותר ילדים?

יוסי ביילין: יש כאלה, לרבות בן-גוריון בזמנו, שחשבו שזה תפקיד של מדינה, כיוון שהיו לנו מעט תושבים, לעודד משפחות שיהיו להן הרבה ילדים.

יוסי ביילין: לפי דעתי, זו טעות גדולה.

דוד טל: אדוני השר, בן-גוריון, לשמע דבריך מתהפך בקבר.

נסים זאב: כמה עולה למדינת ישראל להביא חצי מיליון עולים?

יוסי ביילין: הוויכוח הזה הוא ויכוח לגיטימי, ואני בעד הוויכוח הזה, ואני שמח שהוא מתקיים היום.

יוסי ביילין: רק מה?

יוסי ביילין: אני נגד ההסתה הזאת.

יוסי ביילין: אם מישהו מדבר על זה שלא צריך לתת תמריץ להוליד ילדים אלא לסייע למשפחות כאלה, הוא כבר נגד, הוא כבר שולח לסיביר, הוא כבר לא רוצה כאן יהודים.

יוסי ביילין: חברים יקרים, אני בעד ויכוח תרבותי.

יוסי ביילין: בוויכוח הזה, למשל, לא שמעתי את הצד הערבי.

יוסי ביילין: בוודאי יש לו מה להגיד בנושאים האלה, מכל הבחינות.

יוסי ביילין: מעניין מאוד לשמוע.

יוסי ביילין: אני חושב, שבמאה ה-21 המדינאי צריך, תסלחו לי, לצאת מחדר המיטות.

יוסי ביילין: לגבי קצבת ילדים, הוא יכול לומר, שכל ילד שנולד בישראל צריך לקבל אותה קצבה, ותחליט המשפחה, מתוך שיקולים שלה, לאומיים, אם תרצו, פרטיים, דתיים ואחרים, אם היא רוצה 12 ילדים או שני ילדים.

יוסי ביילין: אני לא בעד זה שיהיו פונקציות בשום משרד, לא במשרד המשפטים ולא במשרד העבודה והרווחה, איך להוליד יותר ילדים.

יוסי ביילין: אני דווקא הייתי שמח אילו היתה פונקציה של ביקורת על כך.

דוד טל: אדוני השר, אתה באמת ובתמים חושב, שאזרחים, מפני שיש קצבה כזאת או אחרת, מביאים או לא מביאים ילדים לעולם?

ראובן ריבלין: יש כאלה שחושבים כך.

יוסי ביילין: חבר הכנסת ריבלין, הכיפה היא בשבילי?

יוסי ביילין: שאלו אותי שאלה, ואני רוצה להגיד: פורסם מחקר של מכון פאלק בינואר השנה, שמראה שמאז הונהגה השיטה שמקפיצה את הקצבה מהילד השלישי לרביעי, כך שהרביעי מקבל בעצם ארבע קצבאות, גדל המספר באופן משמעותי.

דוד טל: בגלל זה זה גדל?

דוד טל: זה לא אומר.

יוסי ביילין: העניין של סיבה ומסובב הוא באמת הערה נכונה.

יוסי ביילין: יכול להיות שהוא בכלל גדל בגלל הגשם.

יוסי ביילין: אבל המיתאם קיים, ואם אתה שואל אותי, כשאני רואה מיתאם גבוה אני יכול להניח שיש השפעה.

יוסי ביילין: אולי זו לא הסיבה, אבל יש השפעה.

יוסי ביילין: איפה יש השפעה?

יוסי ביילין: בעיקר באותן משפחות עניות שיכולות פחות להרשות לעצמן את הילד הרביעי.

יוסי ביילין: אבל הן אומרות, בילד השלישי קיבלנו מה שקיבלנו, אם נקבל בעבור הרביעי ארבע קצבאות, זאת אומרת – 172 כפול ארבע, יכול להיות שהדבר הזה נכון לעשותו.

שמואל הלפרט: אתה חושב שב-600 שקל אפשר לגדל ילד?

יוסי ביילין: לחודש.

שמואל הלפרט: כן, לחודש.

יוסי ביילין: 670 שקל לחודש למשפחה ענייה זה סכום.

יוסי ביילין: בעבור ילד אחד זה סכום.

יוסי ביילין: אם מקבלים 172 שקל בעבור הילד הראשון ו-172 שקל בעבור השני, ובעבור השלישי מקבלים את הסכום הזה פי שניים – 344 שקל, בעבור הרביעי מקבלים 670 שקל.

שמואל הלפרט: זה מספיק לגדל ילד?

יוסי ביילין: זה סכום, שעבור משפחה, אולי שלך ושלי זה לא מספיק, אבל עבור אנשים עניים שחיים בתנאים קשים, אם הבדואים בנגב ואם אנשים אחרים, זה יכול להיות שיקול.

יוסי ביילין: יכול להיות שלא חשבנו על זה עד הסוף, ויכול להיות שזה לא יכול להוות שיקול.

דוד טל: אדוני השר, אני אנצל את תפקידי ואשאל שאלה קצרה: למה לפי השקפת עולמו של השר נוצר בעצם מצב, שילד שבא לעולם, הילד הרביעי או החמישי, בפועל השר רוצה להעניש אותו?

דוד טל: מפני שהוא בא לעולם לא יקבל את מה שצריך לקבל.

דוד טל: על-פי זה נוצר מצב שאני מניח שאדוני השר לא מסכים לו, שהפערים בחברה הישראלית יהיו הרבה יותר גדולים.

יוסי ביילין: למה הפערים יהיו יותר גדולים?

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, זה כבר נאום בהצעה לסדר-היום.

דוד טל: אתה בתוקף תפקידך כסגן היושב-ראש מתנגד?

ראובן ריבלין: אני מוכן להחליף אותך.

דוד טל: אין מקום להעניש, ומה שהשר מציע זה בעצם להעניש כל ילד שבא לעולם, ילד רביעי או שישי או שביעי.

דוד טל: הוא בא לעולם מפני שהוא רוצה לבוא לעולם?

דוד טל: הוא מגיע לעולם ואדוני לא רוצה לעזור לו.

יוסי ביילין: אני רוצה לומר את דעתי בנקודה הזאת.

יוסי ביילין: לדעתי, הדבר הנכון ביותר הוא לנטרל שיקול כלכלי בהבאת ילדים לעולם.

יוסי ביילין: איך אני יכול לנטרל את זה?

יוסי ביילין: על-ידי זה שבעבור כל ילד יקבלו המשפחות אותו סכום, בהנחה שדווקא הילדים הראשונים עולים למשפחה בדרך כלל יותר מאשר הילדים המאוחרים יותר.

יוסי ביילין: מעבירים את המעיל, כפי שהעבירו במשפחותינו.

משה גפני: מי מתנגד לזה?

יוסי ביילין: בואו אתי.

יוסי ביילין: בואו נעשה דבר כזה: אגיד לכם את ההצעה – – –

יעקב ליצמן: השווה את הראשון לעשירי.

יוסי ביילין: לא הייתי מתנגד – – –

משה גפני: אנחנו היינו בעד, האוצר התנגד.

יוסי ביילין: אני אציע את ההצעה.

יוסי ביילין: לא הייתי מתנגד להעלות את הסכום בעבור כל ילד – – –

משה גפני: לתקן את השחיקה.

יוסי ביילין: אני לא רוצה להגיד עכשיו סכומים, אני לא רוצה להתחייב, כי זו גם לא סמכותי.

יוסי ביילין: אבל אידיאולוגית הייתי אומר: תיתן יותר לכל ילד, תשווה בין הילדים ותמסה את זה, ואז אני – אני כבר עברתי את הגיל, כלומר ילדי כבר עברו את הגיל – הייתי ממוסה, ולכן הייתי משלם כ-50% בחזרה למדינה מהקצבה.

יוסי ביילין: אדם שהמצב הכלכלי שלו פחות טוב היה מקבל את כל הקצבה, ואז הייתי מנטרל את העניין הכלכלי מהבאת ילדים לעולם והייתי גם עושה צדק, משום שמי שיש לו פחות מקבל יותר ומי שיש לו יותר מקבל פחות, ובא לציון גואל.

דוד טל: מה אדוני מציע?

דוד טל: דיון במליאה?

דוד טל: בוועדה?

יוסי ביילין: לדעתי, זה באמת דיון אידיאולוגי מעניין, והייתי רוצה דיון במליאה.

דוד טל: אדוני מבטיח לנו שישב כאן ויקשיב לכל הדברים?

ראובן ריבלין: גם שר העבודה והרווחה.

יוסי ביילין: אין לי הנאה גדולה מלשבת בכנסת ולשמוע את קולות חברי, בייחוד שכבר עזבתי אותם.

ראובן ריבלין: ברשות היושב-ראש, אני רוצה לומר שלוש הערות לשר הנכבד: קודם כול, טוב לראות שלא חברי, רחמנא ליצלן, נטשו את תורת ז'בוטינסקי, אלא גם אנשים ממפלגת העבודה נטשו את תורת בן-גוריון.

ראובן ריבלין: דבר שני, יש לי הערכה רבה לשר, כי אני יודע שבסופו של דבר כל מה שהוא אומר, אפילו עשר שנים לפני כן, בסופו של דבר מגיעים להחלטה כפי שהוא אמר.

משה גפני: זה מה שמדאיג.

ראובן ריבלין: אני מקווה שבעניין זה לא ילכו אחריו.

ראובן ריבלין: הדבר השלישי, בכל מה שקשור לברוכות ילדים – האתוס, המסורת, האמונה בריבוי ילדים למשפחה, כאשר המורה לתנ"ך שלך לימד אותך בכיתה ג' את שירת חנה ותפילת חנה, שם נאמר: "עד עקרה ילדה שבעה ורבת בנים אומללה".

יוסי ביילין: אני זוכר את שירת חנה על-פה.

ראובן ריבלין: לכן, לומר "ברוכת ילדים" זה דבר שהוא בשפה העברית, המסורת היהודית.

מאיר פרוש: אבל רק בן-גוריון ידע תנ"ך.

דוד טל: אם כן, אדוני מציע דיון במליאה?

יוסי ביילין: כן.

שמואל הלפרט: אדוני השר, עדיין לא השבת מה אתה מציע לעשות עם 500,000 ילדים רעבים.

יוסי ביילין: תעשה זאת בדיון במליאה.

שמואל הלפרט: מה אתה מציע לעשות עם 500,000 ילדים רעבים?

יוסי ביילין: למה זה קשור לעניין של ברוכות ילדים?

שמואל הלפרט: זה קשור מאוד, כי במיליארד שקל אפשר לחלץ מאות אלפי ילדים מתחת לקו העוני.

יוסי ביילין: אז למה אתה לא מציע את זה לכל הילדים בישראל?

יוסי ביילין: למה אתה קושר עם ברוכות ילדים?

דוד טל: אדוני השר, אני מאוד מודה לך.

דוד טל: חברי, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על העברת הנושא לדיון במליאה.

דוד טל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת – 13 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דוד טל: 13 בעד, ואני מצרף את קולו של חבר הכנסת פרוש, אין מתנגדים, שני נמנעים.

דוד טל: ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת הלפרט תועבר לדיון במליאת הכנסת.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי, אנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום, מס' 2393:

דוד טל: סגירת תיק נגד שוטר שנחשד בהכאת חרדי בטענה של חוסר ראיות– מאת חבר הכנסת נסים זאב.

דוד טל: חבר הכנסת זאב, בבקשה.

ראובן ריבלין: זו הצעה רגילה?

דוד טל: כן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר הנכבד, כנסת נכבדה, אין אני בא להטיל רפש בתפקודה של משטרת ישראל, אשר עושה עבודתה נאמנה בחיי היום-יום – עוסקים בנגע הסמים, בפשע ובאלימות – אבל אי-אפשר להתעלם מתלונות חמורות של אזרחים חפים מפשע ומסיפור מזעזע הגובל בהתעללות שוטרים בהם.

נסים זאב: חוסר טיפול הוגן מצד מח"ש גורם לתחושה קשה בציבור, לחוסר אמון במערכת ובמשטרת ישראל.

נסים זאב: העובדות הן כדלהלן: לפני כשנה וחצי, ב-9 בנובמבר 1998, ערב הבחירות לרשויות המקומיות, בשעות הערב, יצאה שיירה של כלי רכב נהוגים בידי פעילים ממטה ש"ס לרחוב שרי-ישראל, ובסמוך למטה של אגודת ישראל הותקפו הפעילים על-ידי פעילים אחרים בבעיטות, בהשלכות חפצים, אבנים ובקבוקים.

נסים זאב: במקום נכחו שני שוטרים שלא נקפו אצבע לסייע ולחלץ את השיירה מן המהומה.

נסים זאב: מטחי האבנים והבקבוקים לא הופסקו עד הגיעם לרמזור הסמוך.

נסים זאב: מתוך חרדה וסכנה מוחשית לשלומם ולשלום רכושם של הפעילים פנה מר שלמה חנסב לאחד משני השוטרים בבקשה שיזמן כוחות סיוע כדי להשתלט על המתפרעים.

נסים זאב: השוטר התעלם מהבקשה והורה לו לחזור למכונית, ובאותו רגע הושלך בקבוק נוסף שפגע בכלי הרכב לעיני השוטר.

נסים זאב: השוטר התעלם מהאירוע הנוסף, אך מאוחר יותר בתחנת המשטרה הודה שאף היה עד לפגיעת אותו הבקבוק במכונית.

נסים זאב: למרות בקשותיו של הנהג, מר דניאל אליהו, לטפל במתפרעים, הורה לו השוטר באגרסיביות רבה ובהפעלת כוח פיזי לנסוע מהמקום.

נסים זאב: בהמשך הדרך הגיע מר אליהו לכביש רמות.

נסים זאב: פתאום נצמדה למכוניתו ניידת משטרה, ושני שוטרים שהיו בה הורו לו לעצור בצד.

נסים זאב: אחד מהם שאל את הנהג מהיכן הגיע, וכשהשיב שהגיע ממטה ש"ס, דרש ממנו את מפתחות הרכב.

נסים זאב: למבצע הזה הצטרפו שתי ניידות נוספות.

נסים זאב: מאחת מהן יצא קצין בשם אייל, אשר התנפל על הנהג בצעקות, תקף אותו והכניס אותו ואת האחרים לניידת – תוך כדי הכאתו והשפלתו המחפירה.

נסים זאב: כאשר ניסה הנהג להתגונן מפני המכות האכזריות של הקצין, החל הקצין לקללו בפניני לשון גסות ובוטות השייכות לרמה הנמוכה והשפלה ביותר, הכהו בפניו ובכל חלקי גופו בברוטליות, בקללות וביריקות, הטיח בראשו מהלומות והחל מפליא בו את מכותיו.

נסים זאב: גם השוטר שישב בניידת סייע ואפשר לקצין אייל מרווח תמרון לצורך הכאה.

נסים זאב: אדוני השר, השאלה שנשאלת כאן היא: מה המגבלות של השוטרים?

נסים זאב: מה הם הנהלים שקיימים היום כדי לעצור בן-אדם?

נסים זאב: גם כאשר היה מר דניאל שרוע לידו וראשו מכופף, המשיך הקצין אייל לחבוט בראשו במשך דקות ארוכות.

נסים זאב: בשלב זה ניסה מר אליהו להתגונן מהמכות האכזריות שקיבל והדף את הקצין המכה מעליו.

נסים זאב: בתגובה החל הקצין אייל להשתולל באופן מפחיד, עיקם את משקפיו.

נסים זאב: במהלך כל האירוע הוא התחנן על נפשו לפני הקצין אייל, שיניח אותו לנפשו, אבל הקצין המשיך בתעלוליו.

נסים זאב: הדבר החמור מכול – כאשר יצאה הניידת למגרש-הרוסים הועברה במכשיר הקשר הודעה לניידת שיש לחזור ולבדוק אם יש במכונית אמצעי תקיפה.

נסים זאב: ואכן בוצעה הבדיקה ללא נוכחות הפעילים, ונמצאה במכונית אבן אשר הושתלה על-ידי השוטר.

נסים זאב: עם מציאת האבן במכונית, הגיע שוטר שטען שפגעה בידו הימנית והוא נפגע על-ידה – אבן שהושלכה כביכול על-ידי מר אליהו.

נסים זאב: מדובר באותו שוטר אשר לא נחלץ לעזרתו של אותו אזרח כאשר הותקף על-ידי המתפרעים.

נסים זאב: מסכת ההתעללות נמשכה בזמן החקירה ואף אחריה, ומדובר בהתנהגות אלימה ודורסנית, מזלזלת באזרחים, מתעלמת מזכויותיהם ומחובות המשטרה, בבחינת אני ואפסי עוד.

נסים זאב: זה אירוע מזעזע – הליך מעצר וחיפוש בלתי תקין לחלוטין ומציאת מוצג כביכול.

נסים זאב: חמורה מכול התנהגותו של מר אייל, אותו אדם המתיימר לשמש קצין משטרה ונציג חוק במדינת ישראל.

נסים זאב: ניבולי פה, מכות בצורה ברברית – אינם ראויים למי שאמון על אכיפת החוק.

נסים זאב: אדוני השר, אני רוצה לומר שזו לא הפעם הראשונה שיש תלונות קשות נגד שוטרים שפוגעים באזרחים חפים מפשע.

נסים זאב: בזמן הקצר שיש לי אני רוצה להביא סיפור נוסף, שהיה גם הוא באותה תקופה, ומח"ש גם בדקה את התלונה.

נסים זאב: אביא בקצרה את התלונה של אותו אזרח: "אזכיר בקצרה, כי ביום הבחירות קיבלתי מכות רבות וכן ביזיונות והשפלות מהשוטרים הרבים שעטו עלי כאילו הייתי גרוע ממחבל".

נסים זאב: את זה כותב מר מנחם כהן מקריית-אתא; זה סיפור אחר, שלא קשור לאותו אירוע: "הוכיתי, נחבלתי גם לאחר שכבלו אותי באזיקים.

נסים זאב: בתחנת המשטרה, כשהמתנתי לחקירתי, התנפל עלי לפתע שוטר שהגיח מאחד החדרים והכה אותי באכזריות רבה באגרופיו בלבי.

נסים זאב: התפתלתי מכאבים.

נסים זאב: שוטר אחר לעג לי ואמר: 'זה נקרא מכות?

נסים זאב: אני אכניס אותך לרשימת החיסול שלי, ואני אחסל אותך'.

נסים זאב: לא האמנתי למשמע אוזני.

נסים זאב: עד היום, כשאני נזכר בזה, אוחזים בי צמרמורת וכאב לב עצום.

נסים זאב: הזאת המדינה שציפינו לה ולחמנו למענה?

נסים זאב: עד היום אני עובר טיפולים במרפאות ובבתי-חולים, בנוסף למצב הנפשי שגרם האירוע לכל המשפחה, ובמיוחד לבני, שנכח במקום בכל עת האירוע המזעזע".

נסים זאב: אני לא רוצה להלאות את הכנסת הנכבדה בדברים.

נסים זאב: יש מסקנה אחת, ואנחנו חייבים להסיק אותה: האם מח"ש היא שאמונה על מתן תשובה לציבור בעניין אותן תלונות?

נסים זאב: לדעתי, יש כאן ניגוד אינטרסים מובהק.

נסים זאב: כמו שבוועדות השונות לא יכול לשבת אדם שהוא גם מהנדס, כי הוא נוגע בדבר, גם פה יש נגיעה בדבר.

נסים זאב: אנו חשים שהתלונות האלה לא מקבלות תשובה, ובסופו של דבר התשובה שבאה היא: חוסר עניין לציבור.

נסים זאב: בדרך כלל אלה התשובות על תלונות שמתקבלות במח"ש, ואחרי זה כאשר באים לערעור למחלקת המשפטים.

נסים זאב: לפני כחודשיים העליתי תלונה נוספת, של אחת הרבניות הדגולות פה בירושלים, שגם קיבלה מכות; הסירו מראשה את מטפחת הראש – זו אשה חרדית – בטענה שצריכים לבדוק אם איזה מטען חבלה או איזה חומר נפץ מסתתר מתחת לפיאה.

נסים זאב: אני חושב שזו בושה וכלימה.

נסים זאב: אני לא בא, חלילה וחס, להטיח אשמה במשטרת ישראל, במערכת כולה, אבל אני חושב, שאם אנחנו לא נטפל באותם מקרים ובאותם אזרחים שכואבים, שדורשים ומצפים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, כל שימוש לרעה בסמכות הוא עבירה פלילית.

ראובן ריבלין: יגיש אדוני תלונה למחלקה במשרד המשפטים – – –

נסים זאב: זה הגיע למחלקת המשפטים.

נסים זאב: אף שמחלקת המשפטים ראתה בתחילה לנכון להתלונן ואפילו התלוננה – – –

ראובן ריבלין: המחלקה לחקירות שוטרים.

נסים זאב: המחלקה לחקירות שוטרים.

נסים זאב: אף שהיא חוקרת במשך שנתיים, בסופו של דבר התשובה היא שאין עניין לציבור.

נסים זאב: אני מצטער, אם בכל חקירה נגד שוטר אין עניין לציבור וגם אין עניין לחקור באופן יסודי, כי הרי יש עדים שראו את העניין לאשורו ויש תצהירים של אותם עדים שראו את המקרים המזעזעים, ואם אנחנו מתעלמים מהמקרים האלה, אני רוצה לומר לך, אדוני השר, שהתחושה היא, שאנחנו באמת מצפצפים על אותם אנשים כואבים ואנחנו עושים ככל שעולה על רוחנו.

נסים זאב: אני מקווה שכבוד השר יואיל להמליץ להעביר את הנושא לדיון במליאה או לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו אכן נשמע את תשובתו של שר המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יוסי ביילין: כבוד יושב-ראש, כנסת נכבדה, ההצעה לסדר-היום מתייחסת לחקירת המחלקה לחקירות שוטרים בתיק מס' 5239/98, שנסגר לאחר חקירה "מחוסר ראיות מספיקות".

יוסי ביילין: אשר לעדים המוזכרים בהצעה לסדר-היום, הרי שהודעותיהם כפי שנמסרו במשטרה היו בפני המחלקה לחקירות שוטרים, ולאור תוכנן לא היה מקום לגבות הודעה נוספת.

יוסי ביילין: טענותיו של המתלונן בתיק בדבר החקירה נבדקו על-ידי היועץ המשפטי לממשלה במסגרת ערר על ההחלטה.

יוסי ביילין: הערר היה לפנים משורת הדין, כי אין ערר על עבירה של תקיפה.

יוסי ביילין: היועץ המשפטי לממשלה קבע בהחלטתו, כי לא מצא פגם בהחלטה של המחלקה לחקירות שוטרים, שלפיה אין די ראיות להעמדה לדין של הנילון, ולפיכך דחה את הערר.

יוסי ביילין: אני חושב שכאשר יש מצב כזה לא המשטרה חוקרת את עצמה, אלא המחלקה לחקירות שוטרים, והיא בדקה את העניין – אני ראיתי כאן את כל ההתכתבות עם עורכי-הדין וכו' – והגיעה למסקנה שאין כאן מקום להעמיד לדין, לא מתוך איזו שרירות לב אלא משום שהיו שם עדויות סותרות שסופן היה המסקנה הזאת.

יוסי ביילין: היה על זה ערעור בדרך המקובלת, והערעור הזה נדון לפנים משורת הדין.

יוסי ביילין: בא היועץ המשפטי לממשלה, בדק את העניין באופן יסודי והגיע למסקנה – – –

נסים זאב: לכן הדגשתי שלא מיצו את החקירה.

נסים זאב: זו בדיוק התלונה שלנו, איך אפשר להגיע למסקנות בלי לשמוע עדים?

יוסי ביילין: היה כאן ערעור בפני היועץ המשפטי לממשלה, והיועץ המשפטי לממשלה קיבל את הטענות, שמע את הטענות השונות והגיע למסקנה שאליה הגיע.

יוסי ביילין: אני לא יכול לראות את הכנסת כגורם שיכול להחליט במקומו, ולכן, ולפי דעתי, דווקא בגלל הטיפול המיוחד בתלונה הספציפית – – –

משה גפני: אבל הכנסת – – –

יוסי ביילין: מה היא יכולה לעשות כאן, להחליט שיש שם ראיות?

משה גפני: אני מדבר מבחינת הפרדת הרשויות.

משה גפני: הכנסת היא רשות מפקחת.

משה גפני: יש פה תלונה של חבר כנסת שטוען ששני עדים שהיו עדי ראייה לא נחקרו.

משה גפני: תפקידה של הכנסת הוא לבדוק אם כל מה שאומר שר המשפטים הוא אכן נכון.

משה גפני: אם זה נכון, בסדר גמור, אנחנו לא עוסקים פה בחקירה, אבל האם זה נכון שנעשו כל הדברים האלה?

משה גפני: זה התפקיד שלנו לבדוק.

משה גפני: הכנסת היא רשות מפקחת.

משה גפני: אני לא מכיר את המקרה, אבל זה בדיוק התפקיד שלנו.

יוסי ביילין: אני אומר לכם, הרי יש כאן מצב לא פשוט.

יוסי ביילין: מה הוא המצב?

יוסי ביילין: המצב הוא שבעבר המשטרה חקרה את השוטרים.

יוסי ביילין: קם קול צעקה, ובצדק, ואמרו, נגמר הסיפור, תהיה מחלקה מיוחדת במשרד המשפטים, בפרקליטות, שתעסוק בזה.

יוסי ביילין: המחלקה הזאת היא מחלקה מקצועית מאוד, טובה מאוד – ביקרתי בה, אני מכיר את מי שעומד בראשה – ולפי דעתי, בסך הכול היא עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

יוסי ביילין: זה לא אומר שבכל בדיקה שלה היא צודקת, ויש באמת בעיות.

יוסי ביילין: היו אפילו כאן באולם הזה אנשים שהעלו בעיה מסוימת, שלפיה לא שמעו איזו עדות, ואני אמרתי: זה נפתח מחדש.

יוסי ביילין: אם מישהו רוצה להעיד, הוא יוכל להעיד.

יוסי ביילין: אני אומר גם לגבי המקרה הזה: אף שהיה ערעור ואף שהיועץ המשפטי שמע את הערעור הזה, במקום לדון בזה כאן – באופן אפקטיבי אין לדיון הזה משמעות – אני מציע, שאם יש עדים שרוצים להעיד הם יוכלו להעיד בפני המחלקה לחקירות שוטרים, כפי שגם קרה בעבר.

יוסי ביילין: אם כל הבעיה שאתה מעלה – – –

דוד אזולאי: – – –

ראובן ריבלין: – – –

יוסי ביילין: אם כל הבעיה היא שיש עדים שרוצים להעיד – – –

דוד אזולאי: אז תעביר את זה לוועדה – – –

נסים זאב: העניין הוא שהחקירה לא מוצתה – – –

ראובן ריבלין: הוועדה יכולה לבדוק את המערכת – – –

יעקב ליצמן: – – –

דוד אזולאי: – – –

נסים זאב: – – –

אברהם הירשזון: האם לשר יש התנגדות שהנושא יעבור לוועדה?

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני מציע שהשר ימשיך בתשובתו, כי מתנהל כאן דיון מעניין, אבל אנחנו לא שומעים אותו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מאיר פרוש: השר מסכים שהנושא יעבור למליאה, ואז – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פרוש, תיכף נשמע מה השר יציע.

יוסי ביילין: אני לא חושב שהמליאה היא מין מקום שבו דנים על כל דבר.

יוסי ביילין: הנושא הקודם היה באמת נושא בשביל המליאה, כי הוא נושא אידיאולוגי.

יוסי ביילין: הנושא הזה הוא בדיוק כמו שאמר חבר הכנסת ריבלין.

יוסי ביילין: אם הנושא הוא עקרוני, שיש מחלקה שלא מתפקדת, אפשר לדון בזה במליאה או בוועדה.

יוסי ביילין: אם הנושא הוא שבתיק מסוים לא שמעו עדות מסוימת, אני אומר לכם כאן, במליאת הכנסת – התחייבות של שר המשפטים – שאם יש עדים שלא רצו לשמוע את העדות שלהם, העדות שלהם תישמע, אף שכבר היה ערעור והיועץ המשפטי אמר את שלו.

יוסי ביילין: אני לא מציע להעביר את הנושא הזה לוועדה, משום שלא הוועדה תפתור את העניין אלא העדות תפתור אותו.

נסים זאב: כבוד השר, הסיפור הזה מדבר בעצם על תחושה של הציבור שאכן יש צורך להקים ועדה גם לגבי השיטה והדרך וגם לגבי האירוע הספציפי הזה.

יוסי ביילין: אם אתם רוצים להעביר את הנושא לוועדה, אני חוזר בי מהעניין הזה של העדות.

יוסי ביילין: תפתור הוועדה את הבעיה, תפתור אותה.

יוסי ביילין: אני בעד הסרת הנושא מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: השר מציע להסיר את הנושא מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רואים שלחבר הכנסת דהאמשה יש הצעה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, לפני כשלושה חודשים אירע מקרה דומה לשני אזרחים ערבים תושבי קלנסואה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם הוכו על-ידי שוטרים בנתניה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחד מהם אושפז במשך כמה ימים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגשתי אז תלונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העתק ממנה הוגש גם לכבודו.

גדעון עזרא: באיו"ש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בנתניה, לא באיו"ש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העתק ממנה הוגש גם לשר המשפטים וגם ליועץ המשפטי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעקבות הגשת שאילתא דחופה באותו זמן נאמר לי שלאחר החקירה יענו וייתנו פרטים, ורק לפני שבוע קיבלתי ממך מכתב שהתיק נסגר מחוסר ראיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף שהאיש אושפז בעקבות המכות במשך חמישה ימים, אומרים בפסקה אחת במכתב שלא נראו פצעים חיצוניים על האיש, וכנראה הוא במחלקה הנוירולוגית והוא אושפז כאילו בגלל מחלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות, שכאשר האיש מוכה ומועבר מתחנת המשטרה לבית-חולים והוא מגיש תצהיר, ועד נוסף מגיש תצהיר ואנחנו פונים, המחלקה לחקירות שוטרים יוצאת אחר כך עם מסקנה שאין ראיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אפשר – – –

אברהם הירשזון: מה אתה מציע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהתחלה לא האמנתי למשמע אוזני.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מציע להעביר את הנושא לוועדה, והדקה נסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, חבר הכנסת דהאמשה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבודו, אני אכן מציע קודם כול ששר המשפטים ייקח את העניין לידיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במחלקה ששייכת למשרד המשפטים יש, כנראה, ריקבון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות, שכל תיק עם ראיות כאלה, סוגרים אותו בסופו של עניין; ואנחנו נמשיך את הטיפול בעניין הזה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, הוא חייב להציע משהו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הציע להעביר את הנושא לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו תמיד מסכימים אתו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, הצעה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

מאיר פרוש: אני רוצה להעיר את תשומת לבו של – – –

דוד אזולאי: מה עם התקנון, אדוני היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: אחרי התייעצויות קדחתניות שקיימנו כאן החלטנו בכל זאת להיענות לבקשתו של חבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אני בעד זה שחבר הכנסת פרוש ידבר, אבל מה עם התקנון?

יולי יואל אדלשטיין: אם לא יפריעו, הוא בוודאי ידבר במסגרת דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מאיר פרוש: מכובדי השר, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על זה שאפשרת לי לדבר, ואני חושב שזה דבר מאוד חשוב, מכיוון שאני יודע ששר המשפטים גם מכבד את העיתון שבו נכתבה הידיעה הזאת, עיתון "המודיע", המספר על איומי בריונים על רבה של חדרה.

מאיר פרוש: כמה בריונים נכנסו לישיבה של רבה של חדרה.

מאיר פרוש: בסופו של דבר, אחרי 72 שעות, תפסו השוטרים את שלושת הבריונים האלה.

מאיר פרוש: הם באו לבית-משפט ורצו לעצור אותם עד תום ההליכים, אבל בית-המשפט קבע לשחרר אותם מייד.

מאיר פרוש: אני חושב שזה סימפטום – אחרי המקרה של הרב ביסטריצקי בצפת, ועוד מקרים כאלה, פה בחדרה – ואני מציע לשאול את השופטים מה קורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה בשלב זה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, המציע, אתה מסכים להעברת הנושא לוועדה?

נסים זאב: ועדת הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: מי שבעד זה בעד ועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שאני אסתדר עם כל המערכת הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד אכן מצביע בעד העברה לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אכן ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 21 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: התוצאות: בעד – 21, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, הצעתו של חבר הכנסת נסים זאב תידון בוועדת הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא שהוא נושא מרתק ואפילו מוסיקלי – הצורך להסיק מסקנות דחופות מהופעת נציגי ישראל ב"אירוויזיון".

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נוכל להקרין את ההופעה כאן, אין לנו אמצעים, ולכן נעבור מייד להצעות הדחופות לסדר-היום – מס' 2387, 2395 ו-2419.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יובל שטייניץ, במסגרת שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יובל שטייניץ: רבותי וגבירותי, קודם כול, מעניין לעניין באותו עניין.

יובל שטייניץ: אני רוצה להזכיר לשר המשפטים, ששם את האושר על ראש שמחתו, שאושר זה דבר מאוד חשוב, אבל יש דברים יותר חשובים מאשר רק ההשגה של האושר האינדיבידואלי בחיים.

יובל שטייניץ: ואני רוצה להזכיר לשר המשפטים – וכבוד השרה תתקן אותי אם אני טועה בציטוט – את האמירה של סוקרטס, ואני בטוח שהיא מקובלת גם על שר המשפטים, אף שההשכלה שלו היא לא פילוסופית בעיקרה, שמוטב להיות סוקרטס אומלל מאשר חזיר מאושר.

יובל שטייניץ: כלומר, האושר זה לא הדבר היחיד בחיים.

יובל שטייניץ: יש גם ערכים ויש מטרות יותר חשובות מההישגים האינדיבידואליים והאושר.

יובל שטייניץ: יש גם עוד תופעה, דרך אגב, שמי שהאושר רודף אחריו יותר מדי, האושר בורח ממנו.

יולי תמיר: מי שרודף אחרי האושר.

יובל שטייניץ: מי שרודף אחרי האושר, כבוד השרה.

יובל שטייניץ: אני לא מתנגד לדיון.

יובל שטייניץ: הדיון ששר המשפטים הציע הוא חשוב, אבל הרעיון שרק האושר עומד על ראש שמחתנו איננו מקובל עלי, ולשמחתי גם לא היה מקובל על בן-גוריון.

יובל שטייניץ: ומכאן אני מגיע לנושא של הביזיון ב"אירוויזיון", כיוון שההתנהגות, כמעט הייתי אומר המופרעת, מופרעת בכוונה, כגימיק של להקת "פינג-פונג" נובעת מאותו רעיון, שלמען ההישגיות, כאן זה לא האושר האינדיבידואלי, מותר כל דבר – כל גימיק כשר, כל זלזול בערכים לאומיים, בסמלים וכדומה.

יובל שטייניץ: אני רוצה להעיר, שמה שראינו עם להקת "פינג-פונג" זה שיא של תרבות מודרנית, פוסט-מודרניסטית, ששמה את האינדיבידואל והפלורליזם על ראש שמחתנו ומזלזלת בכל מחויבות לאומית, בכל מחויבות קהילתית, גם במחויבות של משפחה, גם במחויבות לערכים, ואז מותר גם לעשות גימיק חסר כבוד שכזה.

יובל שטייניץ: אבל מדינת ישראל בשנים האחרונות מזלזלת יותר ויותר בכבודה הלאומי, בסמליה, בדגליה הנרמסים, בכבודה הלאומי.

יובל שטייניץ: איזה דגל הניפו שם ב"אירוויזיון" חברינו, נציגינו, להקת "פינג-פונג"?

יובל שטייניץ: – את הדגל של מדינה מהאנטישמיות בעולם, המדינה שמקבלת את עזמי בשארה ולוחצת לו יד כי הוא ערבי, אבל לא מוכנה למשל ולא תזמין את כבוד השרה כי היא יהודייה.

יובל שטייניץ: ולכן למשא-ומתן לשלום היא תזמין את עזמי בשארה ולא תיתן אשרת כניסה לשרה יולי תמיר.

מוחמד כנעאן: – – –

יובל שטייניץ: ולראש ממשלת ישראל אהוד ברק, שר החוץ שלה אפילו לא ילחץ את היד – – –

ראובן ריבלין: אבל Be happy.

יובל שטייניץ: לעזמי בשארה שר החוץ ילחץ את היד, אבל ליהודי מכנסת ישראל, לראש הממשלה ברק – לא.

יובל שטייניץ: הם מניפים את הדגל של סוריה, שמשפילה אותנו, שאנחנו מוחלים על הכבוד לעומתה, והם הולכים בעקבות ידידי יוסי כץ, שלמען הגימיק מוכן גם להצהיר הצהרות על זכות השיבה, שפירושה חורבנה של מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אם לו מותר, למה להם אסור?

יובל שטייניץ: והדבר הנורא מכול, כבוד השרה, בשעה שהזרוע של סוריה שפועלת רק באמצעותה ורק תחת המחסה שלה, ורק הם מאפשרים אותה, ורק דרכם עוברים הנשק וה"קטיושות", ה"חיזבאללה" יורה "קטיושות" על קריית-שמונה, וה"חיזבאללה" הוא זרוע של סוריה בדיוק כמו שהשוטרים הפלסטינים וגם ה"חמאס" הם זרוע של ערפאת, בשעה הקשה הזאת כשבקריית-שמונה נופלות "קטיושות" ואנשים שלנו נפצעים ובתים עדיין הרוסים ומעלים עשן, באים החנפנים העלובים, חסרי כל כבוד לאומי, שמאחוריהם האידיאולוגיה הפלורליסטית הפוסט-מודרניסטית, האנטי-לאומית, האנטי-מוסרית המידרדרת הזאת, ומניפים את דגל סוריה ב"אירוויזיון", ובקריית-שמונה, אחיהם – אם יש לאום ויש אומה – אחיהם סופגים את ה"קטיושות" על הראש.

יובל שטייניץ: ובשפרדסטאון לראש הממשלה שלהם לא לוחצים את היד.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסכם, חבר הכנסת יובל שטייניץ.

גדעון עזרא: באותו יום מפלגת העבודה החליטה שהיא מוותרת על הגולן.

יובל שטייניץ: כן.

יובל שטייניץ: ובאותו יום הביזיון – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שטייניץ, בבקשה לסיים.

יובל שטייניץ: ולכן אני קובע, ובזה אני מסיים, שהגיע הזמן, כבוד השרה, שחוגים נרחבים מבינינו יתחילו להבין, שיש חשיבות לסמלים.

יובל שטייניץ: אם היתה מדינה שאומרת: משלחות של חברי כנסת – כן, אבל בלי ערבים, אני לא הייתי נכנס לשם.

יובל שטייניץ: הגיע הזמן שכך גם ננהג ולא ניתן לחבר הכנסת בשארה לבקר במדינה שאומרת: ערבים – כן, יהודים – לא.

יובל שטייניץ: ונכבד את הדגל ונעניש את מי שמבזה אותו, אם ערבים, אם חרדים, ונדאג קצת גם לסמלים.

יובל שטייניץ: סמלים וכבוד זה דבר חשוב, אי-אפשר לזלזל בכך.

ראובן ריבלין: למה חרדים?

ראובן ריבלין: יש שדרנים ב"קול ישראל" שאומרים: מה זה הדגל?

ראובן ריבלין: יש גם לא ערבים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין.

יובל שטייניץ: נכון, ואותם צריך להעניש.

יולי יואל אדלשטיין: גם זמנו של חבר הכנסת יובל שטייניץ כבר תם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יובל שטייניץ: אבל יש הבדל בין לשאול שאלה כזאת לבין לשרוף דגל.

יובל שטייניץ: יש הבדל בין להסכים – ובממשלת ישראל שלך השרה מסכימה למצב שבו חבר כנסת נכנס למדינה שאומרת: יהודים – לא; לא יהודים – כן.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יובל שטייניץ.

מוחמד כנעאן: זה היה גם בזמן ממשלת נתניהו – – –

יובל שטייניץ: גם נתניהו אשם בזה.

יובל שטייניץ: לא אמרתי שלא.

יולי יואל אדלשטיין: המציע הבא הוא חבר הכנסת עופר חוגי, בבקשה.

מוחמד כנעאן: מה אתה מדבר?

מוחמד כנעאן: תמנע מהיהודים להיכנס לתימן?

מוחמד כנעאן: זה אותו דבר.

יובל שטייניץ: אם היתה מדינה שאומרת – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה שהשם "פינג-פונג" משפיע, ומשחק ה"פינג-פונג" כאן הולך ומתגבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת עופר חוגי לדבר.

מוחמד כנעאן: השלום שלכם, של הממשלה – – – תתרגלו לכישלון – – –

יובל שטייניץ: יהודים לא ייסעו למדינה שלא מקבלת – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, אני אקרא אותך לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אל תאלץ אותי לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שטייניץ, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גדעון עזרא, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עופר חוגי, אני אוסיף לך חצי דקה, בבקשה.

עופר חוגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להקריא לכם את הריאיון עם אורי פורת מעיתון "מעריב".

עופר חוגי: בכתבה נכתב: "לפני התחרות אמר אורי פורת, מנכ"ל רשות השידור, כי 'מה שקרה מחייב אותנו להפיק לקחים'.

עופר חוגי: עוד אמר כי להקת 'פינג-פונג' ניצלה את הרצון הטוב של הרשות.

עופר חוגי: 'עכשיו הם מייצגים רק את עצמם, והמהלך הזה של טריקים ושטיקים מאוד מקומם'.

עופר חוגי: "'נזק כבד נגרם, והכוונה שלנו היא למזער אותו.

עופר חוגי: החבורה הזאת עשתה דין לעצמה על חשבון תדמיתה של מדינת ישראל', אמר פורת.

עופר חוגי: 'הם לא נסעו לשם מכספם הפרטי, אלא על חשבון הציבור.

עופר חוגי: נוצר הרושם שהם והסורים משתגעים לשלום ואנחנו, המנוולים, לא רוצים.

עופר חוגי: אם התחרות היתה מתקיימת בדמשק היה בזה טעם, אבל התחרות היא בשטוקהולם, אז נגד מי הם יוצאים?

עופר חוגי: ' "על השאלה מה הפריע לפורת מלבד הנפת הדגל הסורי, הוא אמר: 'הפרובוקציות המיניות של גברים מתנשקים בינם לבין עצמם וגברות שמתעלסות בפומבי.

עופר חוגי: אני לא בטוח שזה מייצג את המדינה.

עופר חוגי: הם יצטרכו במקרה כזה לשאת בתוצאות וגם בהוצאות.

עופר חוגי: הם יצטרכו לעמוד למשפט הציבור'.

עופר חוגי: " אז באמת ההופעה העלובה שהיתה שם היא לא רק בושה לאותה להקה, אלא בושה לכל עם ישראל.

עופר חוגי: הופעה באה להעביר מסר, והמסר שהם נתנו הוא, שמותר להגיע לשיא השפלות, מותר לרדת לדרגה הנמוכה ביותר, וזה מה שהם עשו.

עופר חוגי: אני טוען, שאנחנו, חברי הכנסת, צריכים "לעשות חושבים" בנושא החינוך של הנוער.

עופר חוגי: רבותי, מדינת ישראל משקיעה בחינוך יותר מכל מדינה אירופית ואפילו יותר מארצות-הברית.

עופר חוגי: זו עובדה שנבדקה בסקר שפורסם לא מזמן.

עופר חוגי: לעומת זאת, התוצאות עלובות מאוד, גם בהישגיות וגם בערכים.

עופר חוגי: רבותי, המסר של אותה להקה היה, שלנוער של עם ישראל אין שום ערכים, מותר לעשות הכול, מותר לבייש את עם ישראל, את מדינת ישראל, ואף אחד לא ייתן את הדין על זה.

עופר חוגי: אני אומר שחייבים קודם כול להעמיד אותם לדין על כך ולבדוק איך מאפשרים ללהקה כזאת לייצג את מדינת ישראל ולהוריד אותנו לשפל המדרגה.

עופר חוגי: במעשה הזה יש דבר נורא.

עופר חוגי: עם ישראל היה תמיד אור לגויים, אור לעמים.

עופר חוגי: כל העמים למדו מעם ישראל – ראו את הערכים, ראו את ההתנהגות.

איוב קרא: חוץ מהדרוזים, כי יתרו היה היועץ של משה.

ראובן ריבלין: הוא היחיד שדיבר שלימד אותנו.

עופר חוגי: בגלל הלהקה הזאת נהיינו חושך לעמים.

עופר חוגי: אני חושב שצריך "לעשות חושבים", במיוחד במשרד החינוך, כדי לתת יותר ערכים, ובמיוחד ערכים יהודיים.

עופר חוגי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת עופר חוגי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון המציעים – חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות.

יולי יואל אדלשטיין: נשמע מה יש לו לומר.

יובל שטייניץ: היה מאוד מעניין לדעת, אדוני היושב-ראש, אם היה עולה בדעתם שזה גימיק עוד יותר חזק ואז היו גם מניפים דגל נאצי.

יובל שטייניץ: הם היו אומרים שיש להם חברים נאצים.

יולי יואל אדלשטיין: המסקנה שלי, חבר הכנסת שטייניץ, שאילו היו בוחרים מלכתחילה מישהו שיודע לשיר, אולי הוא לא היה מחפש גימיקים.

יולי יואל אדלשטיין: אז מי שאשם הם אלה ששלחו אותם לשם.

אמנון רובינשטיין: הערה מאוד נכונה.

זבולון אורלב: douze points להערה של היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, להקת "פינג-פונג" גרמה לכך שבמדינת ישראל רואים ב"אירוויזיון" – אירוביזיון.

זבולון אורלב: ההופעה עם השיר "שמח" היתה מאוד עצובה.

זבולון אורלב: בושה וחרפה לזמר העברי-הישראלי, לעג וביזיון של הייצוג הלאומי.

זבולון אורלב: לא מלים, לא לחן, לא הופעה, כלום.

זבולון אורלב: רק אוסף של פרובוקציות זולות עם רמיזות מיניות בוטות, שינוי מלים עבריות לאנגליות ודגל סורי, של מדינת אויב.

זבולון אורלב: צפצוף אחד גדול על רשות השידור, על מדינת ישראל.

זבולון אורלב: עוד "שמח" אחד כזה ואבדנו.

זבולון אורלב: כבר לפני שבועות ספורים התרעתי בפני הנוגעים בדבר, אבל ללא הועיל.

זבולון אורלב: גם סגן השר יהלום התריע, גם חבר הכנסת יורי שטרן טיפל בכך, אבל לא היה שומע.

יולי יואל אדלשטיין: מה הצלילים האלה?

אמנון רובינשטיין: זה משרד הקליטה הנייד.

יולי יואל אדלשטיין: טוב שהיא לא חברת כנסת, כי אחרת לא היה לי שיקול דעת אלא להרחיק אותה מן האולם.

זבולון אורלב: אני תומך בהחלטת רשות השידור לתבוע מהלהקה את החזר ההוצאות.

זבולון אורלב: שישלמו מכיסם הפרטי על מה שעוללו לנו.

ראובן ריבלין: שהסורים ישלמו.

זבולון אורלב: יכול להיות.

זבולון אורלב: אם פוליטיקאים היו בוחרים את השיר ואת הלהקה, תארו לעצמכם איזה מחול שדים היה מתחולל כדי שיוסקו מסקנות.

זבולון אורלב: גם לנו יש הזכות והחובה לתבוע הסקת מסקנות.

זבולון אורלב: להבא, אסור להפקיד את העניין בידי ועדות מקצועיות, עם מרכאות ובלי מרכאות, שלעתים יש שם אינטרסים וצרות אופק.

זבולון אורלב: צריך שהציבור הישראלי כולו ישתתף.

זבולון אורלב: בין כה וכה חידשה רשות השידור, ואני רואה את זה בברכה, את פסטיבל הזמר הישראלי.

זבולון אורלב: זאת ההזדמנות המתאימה שכל הציבור יבחר את השיר המתאים.

זבולון אורלב: צריך גם להחתים את מי שייבחר לייצג את ישראל על חוזה ברור, מה מותר ומה אסור.

זבולון אורלב: הביזיון שבהופעתה של להקת "פינג-פונג" הוא לא שאלה של דתיים וחילונים, ימין ושמאל.

זבולון אורלב: אירופה כולה נתנה לשיר ולהופעה ציון כושל ביותר.

זבולון אורלב: במקום כמו שאמר אחד המבקרים, קיבלנו "בוז Point" אחד גדול.

אמנון רובינשטיין: גם זה היה הרבה.

אמנון רובינשטיין: הם היו צריכים לקבל אפס.

זבולון אורלב: נכון מאוד.

זבולון אורלב: ולכן, אני גם מציע, על-פי הצעה שקיבלתי, להעביר את הנושא לדיון בוועדה.

זבולון אורלב: אני מבטיח דבר אחד – את הלהקה אין צורך להזמין לוועדה.

זבולון אורלב: לא ניתן להם עוד במה להתגדר בה.

זבולון אורלב: נקבל את ההחלטות יחד עם רשות השידור.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

איוב קרא: אני מציע שתפסיק את הישיבה.

איוב קרא: יש ממשלה כל כך רחבה ואין לה ייצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהממשלה קיבלה כרגע טלפון דחוף, אני מבקש להתייחס לזה בהבנה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו הצעות אחרות ואין לנו תשובת הממשלה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני חושב שרק בשביל כבודו של הבית הזה – – –

משה גפני: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, כפי שאתה יודע, בתור חבר כנסת ותיק, יש פה שתי סוגיות נפרדות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שכמה חברי כנסת כועסים על זה שאין נציג ממשלה כרגע ובזה נטפל.

יולי יואל אדלשטיין: השרה התורנית תיכף תחזור.

יולי יואל אדלשטיין: סוגיה אחרת היא תשובת הממשלה, וכפי שידוע מן התקנון, היא לא חייבת להופיע עם תשובה על הצעה לסדר-היום, אף שאולי היינו מעוניינים לשמוע מה דעת הממונה על רשות השידור, אבל זאת לא חובתם.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, אין תשובה של הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לעומת זאת יש הצעות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: למשל – חבר הכנסת איוב קרא מציע משהו שונה מחבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שמן הראוי היה לעשות הפסקה, לפחות משום כבודו של הבית הזה, כי לא ייתכן להרחיב ממשלה, להזמין נגר עם מסמרים, עם כיסאות, עם כל הדברים האקטיביים ביותר, כדי לקבל מכלול של שמות כל כך מפורסמים, אבל לא למצוא כאן אחד לתפארת עם ישראל, שישב פה וישמע את הבית החשוב הזה.

איוב קרא: לכן, הייתי רוצה שנפסיק את השידורים, נפסיק את המאבקים פה, עד שיואילו בטובם לכבד אותנו.

ראובן ריבלין: הכיסא הריק ממשיך להיות ריק.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ראובן ריבלין: הכיסא הריק שהיה עם ביבי נתניהו ממשיך להיות ריק.

איוב קרא: אני מציע, אדוני היושב-ראש, לכבד את הבית ולהודיע על הפסקה, עד שיגיע השר התורן.

איוב קרא: בממשלה הזאת אין כבוד לבית הזה.

איוב קרא: זה ביזיון.

ראובן ריבלין: הממשלה ב"אירוויזיון".

איוב קרא: אם הם עושים חזרה גנרלית על ה"אירוויזיון" שאנחנו מדברים עליו, כדי לתת לנו תשובה, שיגידו.

איוב קרא: אין בעיה.

איוב קרא: אבל גם ב"אירוויזיון" יש פוליטיקה?

איוב קרא: הגיע הזמן שיפסיקו עם הפוליטיקה בממשלה הזאת, שיבחרו שיר כמו שהיה פעם, שכל עם ישראל יבחר בו, שתהיה בו אינטגרציה של כל העדות, של כל המגזרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: נציגת הממשלה נמצאת, ולכן חבר הכנסת מאיר פרוש יוכל להציע הצעה שונה מזו של חבר הכנסת עופר חוגי.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אני דווקא רוצה לפנות לחבר הכנסת שטייניץ.

מאיר פרוש: מה לך כי תלין?

מאיר פרוש: כאשר הקולגה של פואד, שר התקשורת הפלסטיני פאלוג'י, אומר שצריך לתפוס בני-ערובה ישראלים מפני שיש אסירים פלסטינים, מה אתה מתפלא שבאה להקה של ישראלים ומופיעה עם דגל של סוריה?

מאיר פרוש: אותה מדינה אנטישמית, אותה מדינה שאינה רוצה ללחוץ יד של שר חוץ או של ראש ממשלה.

מאיר פרוש: הרי פה מסתובב חופשי שר פלסטיני שאומר – לתפוס אותך כבן-ערובה, ואין קול ואין עונה.

מאיר פרוש: הכול עובר חלק, זה בסדר.

מאיר פרוש: מה אתה מתלונן על צעירים שמציגים דגל של סוריה?

גדעון עזרא: יש בירור.

מאיר פרוש: רציתי להביא זאת לתשומת לבך.

יולי תמיר: מה אתה מציע, שנשלח את השר פואד ל"אירוויזיון" בשנה הבאה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד כנעאן מבקש להציע הצעה שונה מזו של חבר הכנסת אורלב.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את הדברים של חברי שטייניץ והופתעתי.

מוחמד כנעאן: אין לי טענות ללהקה.

מוחמד כנעאן: כמו שאמר חבר הכנסת אורלב, אם יש טענות, צריך להפנות אותן למי שאחראי לארגון הזה.

מוחמד כנעאן: כולם ידעו, כל החכמים שדיברו כאן היום ידעו את זה, אבל מכאן ועד להשמיץ מדינה שאתה מנהל אתה משא-ומתן, ואתה נכשלת במשא-ומתן.

מוחמד כנעאן: לא רק הממשלה הנוכחית, גם הממשלה הקודמת.

מוחמד כנעאן: לבוא היום בטענות ולהגיד שזו מדינת אויב ומדינת עזמי בשארה – אני חושב שאלה השמצות מיותרות.

מוחמד כנעאן: אתה צריך להודות שממשלת ישראל נכשלה במשא-ומתן עם סוריה.

מוחמד כנעאן: אני חושב שסוריה רוצה משא-ומתן הוגן לשלום אמיתי במזרח התיכון, ואז תניף את הדגל שלך, את הדגל שלהם ואת דגלי כל מדינות האזור.

מוחמד כנעאן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

יובל שטייניץ: אני מודיע שסוריה היא מדינה נאורה ודמוקרטית ולא אשמיץ אותה עוד.

מוחמד כנעאן: לא שמעתי ממך מלה אחת – – –

יובל שטייניץ: היה מגיע לו כיסוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כנעאן, תפסיקו את הפינג-פונג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת יובל שטייניץ, אבל הוא אפילו לא שומע, כי הוא צועק על כנעאן.

יולי יואל אדלשטיין: יש אפשרות להעביר את הנושא לוועדה ויש אפשרות להסירו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, ברשותך, לדבר על חלק אחר לגמרי: כאשר בני ישראל יורדים, הם יורדים עד לתהום; כאשר הם עולים, עולים עד לרקיע.

משה גפני: עם ישראל היה ידוע כעם הספר, הוא התגאה בכך כל השנים.

משה גפני: הוא גם עמד עם התנ"ך, עם התורה ועם התפילין כאור לגויים.

משה גפני: אלה הדברים שבהם הוא התגאה כל הזמן.

משה גפני: ה"אירוויזיון" לא היה אירוע שעם ישראל היה אמור להשתתף בו, להתגאות בו.

משה גפני: הוא לא הצליח בעניין זה.

משה גפני: אז בתחרויות האחרונות עשו כל מיני שטויות, כל מיני טריקים שאף מדינה מתוקנת בעולם לא היתה עושה, ולכאן הידרדרנו.

משה גפני: במקום ללכת במגמה ברורה של העם היהודי, הלכנו לכל מיני כיוונים אחרים.

משה גפני: הנה התוצאה, אל תתרגזו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: האחרון הוא חבר הכנסת נסים זאב, שמבקש להסיר דווקא את הצעתו של חברו לסיעה, חבר הכנסת עופר חוגי.

גדעון עזרא: אני מציע לדון בנושא בוועדת הסמים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מה לנו להלין על אנשי הלהקה.

נסים זאב: זו האידיאולוגיה שלהם, זו תפיסת עולמם, זו הציונות המודרנית שאנחנו עצמנו יוצרים.

נסים זאב: אין לנו מה להלין על הלהקה ועל חברי הלהקה, זוהי תפיסת עולם, זוהי הציונות החדשה שלנו: אנחנו לא מאמינים בעצמנו, אנחנו לא מאמינים בריבונותנו על מדינת ישראל, אין לנו אמונה כזאת.

נסים זאב: תסתכלו על האירועים שהיו בשבוע האחרון, ומה קרה רק אמש.

נסים זאב: איזו החלטה הממשלה קיבלה.

נסים זאב: למרות כל האירועים, הכנסת החליטה בכל זאת להעביר את שכונות ירושלים ולספחן למדינת פלסטין.

נסים זאב: זה מראה על ערכים, זה מראה על תפיסת עולם.

נסים זאב: אם דרוויש צריך להיכנס למערכת החינוך ולתרבות הישראלית, מה לנו כי נלין על אותה להקה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בצעד מאוד לא חברי, מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת זבולון אורלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, רק צריך ללמוד לקח, שכל מי שהולך בערוץ הסורי, יכול לקבל חמש נקודות מצרפת ונקודה אחת מפינלנד, שכנראה לא מבינה עברית וכנראה גם לא מבינה אנגלית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הם פשוט לא ידעו של מי הדגל.

יולי יואל אדלשטיין: בפינלנד עכשיו לילה.

יולי תמיר: אתה רוצה לקלקל את היחסים שלנו עם פינלנד?

יולי יואל אדלשטיין: האם חבר הכנסת שטייניץ מסכים להעברת הנושא לוועדה?

יובל שטייניץ: כן.

יולי יואל אדלשטיין: האם חבר הכנסת חוגי מסכים להעברת הנושא לוועדה?

עופר חוגי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: ומה עם חבר הכנסת זבולון אורלב?

זבולון אורלב: כן.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מסכים להעברת ההצעה לוועדת החינוך והתרבות, שהוא במקרה היושב-ראש שלה.

יובל שטייניץ: אני מציע להרכיב ועדה מיוחדת, ועדה לחוסר חינוך.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת שרים שתהיה גם מאוד מוזיקלית.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה בעד פירושה העברת הנושא לוועדת החינוך והתרבות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה בעד פירושה העברה לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 15, אין מתנגדים או נמנעים, ולכן הנושא החשוב הזה של הלהקה, מה שמה, עבר לוועדת החינוך והתרבות.

יובל שטייניץ: זו פעם ראשונה שיושב-ראש ישיבה אומר שהוא לא יודע מה שמה של הלהקה, והוא יכול להתגאות בכך.

יולי יואל אדלשטיין: לא ראיתי את ה"אירוויזיון", אני מודה ומתוודה.

ראובן ריבלין: מה יש לך נגד "פינג-פונג"?

יולי יואל אדלשטיין: יש להקות אחרות שאני מחבב, לא הלהקה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: עתידו של צד"ל

יולי יואל אדלשטיין: אנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: הצעה לסדר-היום מס' 2367 בעניין עתידו של צד"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לי הכבוד להביא בפני בית זה סוגיה רגשית מאין כמוה בחיינו בשבועות ואולי בחודשים הקרובים.

איוב קרא: סיפורו של צד"ל, צבא דרום-לבנון, שמשרתות בו קבוצות מעדות שונות – נוצרים, שיעים, דרוזים, סונים ובדואים.

איוב קרא: באזור הזה חיים כ-200,000 איש, ובצבא דרום-לבנון יש כמה אלפים המחולקים בגזרה הדרומית של לבנון.

איוב קרא: היתה לי הזכות לחיות שנה וחצי בתוך ארץ הארזים, ב-1982.

איוב קרא: הכרתי מקרוב רבים מהנהגת צד"ל, והיתה לי גם הזכות להכיר רבים מההנהגה הלבנונית, גם באזור הרי השוף וגם בביירות.

איוב קרא: לצערי, במלחמה הזאת גם איבדתי אח, ואח אחר שלי נפצע קשה.

איוב קרא: גם אנוכי, כפי שאתם יודעים, נכה צה"ל.

איוב קרא: אני בא לדבר אל רגשותיכם, חברי בית חשוב זה, כדי שתיתנו את הדעת לסוגיה שלפנינו, וכדי לתת תשובה לאוהדי ישראל שנמצאים שם וצריך לעזור להם.

איוב קרא: הם נמצאים במצוקה קשה, אף שחלק חושבים שהיה להם אינטרס לעשות את זה, אבל גם בישראל היה אינטרס משותף.

איוב קרא: הצבא הזה שמר על גבולה הצפוני של מדינת ישראל וגם הגן על יישובי קו העימות.

איוב קרא: הוא הביא לכך שהרבה מאזרחי דרום-לבנון השתתפו בנטל או בעשייה הכלכלית בצפון הארץ ובכלל, ויום יום יש נהירה של פועלים שפותרים בעיות לרשויות שונות, למשרדים שונים וגם כמובן לחקלאות ובכלל.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, לבנון, מי שמכיר אותה, היא מדינה מאוד מיוחדת.

איוב קרא: זו כלה מאוד יפה שכולם רוצים לנגוס בה, לצערי הרב, והיא לא יודעת להגן על עצמה.

איוב קרא: הקול שלה לא מרושע.

איוב קרא: כל ההחלטות מתקבלות בדמשק, ולצערי אי-אפשר לגמור הסכמים אתם.

איוב קרא: אני רוצה לציין, שבביקורי לפני ימים מספר בקו העימות – ומאוד חשוב לי שתדעו את זה – רבים מהמנהיגות, בקריית-שמונה לפחות, אמרו שעדיין אין להם פתרונות לדברים האלמנטריים לעת נסיגה.

איוב קרא: אין מקלטים, אין חדרי ביטחון, וגם הנושא הכלכלי-החברתי בכי רע.

איוב קרא: אני הצעתי הצעת חוק שלפיה תהיה הנחה של 50% בארנונה ליישובי קו העימות.

איוב קרא: לצערי, ראש הממשלה רק היום הבין שזה חשוב מאוד והודיע לראש עיריית קריית-שמונה שהוא רוצה ללכת לקראתם בעניין הזה.

איוב קרא: הגשתי הצעת חוק בתחילת המושב הקודם להבטחת עתידם של חיילי צד"ל, וצר לי שהממשלה לא תמכה בזה.

איוב קרא: זה השאיר בעצם סימני שאלה.

איוב קרא: לא פעם, כששאלתי את ראש הממשלה בוועדת החוץ והביטחון, לא היו לו תשובות חותכות.

איוב קרא: פעם הוא אמר: רק עם הסכם נצא מלבנון.

איוב קרא: פעם אמר:

איוב קרא: אני לא צריך להתעסק מה יהיה ביולי 2000.

איוב קרא: כששר החוץ אמר בזמנו לפני שהנסיגה מחייבת בכל סיטואציה, ודיברתי על זה, הוא אמר בתגובה על הדברים הללו: קשקוש.

איוב קרא: אני רוצה לומר, שהממשלה הזאת לא יודעת בדיוק מה היא רוצה.

איוב קרא: בביקורנו יחד עם ועדת החוץ והביטחון התברר לנו, שהצבא תומך מאוד בצד"ל, הצבא מאוד מגבה את צד"ל, אבל הדרג הפוליטי בקונפליקט בקטע הזה עם הדרג הצבאי.

איוב קרא: אני יכול לומר, שעם כל הכבוד, אי-אפשר שלא להביא בחשבון סכנות שיהיו עם הנסיגה.

איוב קרא: כולנו רוצים נסיגה לקו הבין-לאומי, אבל איך מבטיחים את יישובי קו העימות ואת עתידו של צד"ל, שלא יטבחו בו?

איוב קרא: היתה לי פגישה, יחד עם חברי נסים זאב, עם אנטואן לאחד, וניסינו לקשר בינו לבין הרב עובדיה יוסף.

איוב קרא: היתה כוונה לממשלה לטרפד את הפגישה הזאת, לצערי, ואכן כך היא עשתה.

איוב קרא: אנטואן לאחד היה אמור להשתתף בדיון בלשכת הליכוד, וגם זה טורפד.

איוב קרא: אני רוצה לומר, שכל האווירה המעומעמת הזאת סביב צד"ל היא דבר שאנחנו צריכים להביא אותו בחשבון.

איוב קרא: יש בו מן הנסתר.

איוב קרא: אנחנו לא מבינים מה רוצים ולמה חותרים.

איוב קרא: האנשים האלה, מאז 1967 נלחמים למען ביטחון ישראל בצפון.

איוב קרא: חלק מהאנשים האלה 25 שנה במדי צה"ל בפועל, מקבלים משכורות מצה"ל, והאנשים האלה כרגע חסרי ישועה.

איוב קרא: הרבה איומים על חייהם.

איוב קרא: אני מכיר חלק מהם.

איוב קרא: חלק גדול מהם הם דרוזים מאזור חצביה.

איוב קרא: כשאני מדבר אתם, והם באים אלי הביתה מדי סוף שבוע – גם היום דיברתי בטלפון לאזור דרום-לבנון – צר לי לומר לכם שהם עצמם בדילמה קשה מאוד.

איוב קרא: מצד אחד, הרבה מהקצינים או מהאנשים הפועלים בקרבם מאיצים בהם לעבור לישראל.

איוב קרא: רובם לא רוצים לעזוב את לבנון.

איוב קרא: הם לא רוצים לעזוב את דרום-לבנון.

איוב קרא: הדבר היחיד שהם מבקשים הוא לא להלחיץ אותם, לא לפגוע בהם מורלית, ומה שקורה הוא, שפוגעים בהם מורלית בצורה אינטנסיבית כדי שיעזבו את אזור דרום-לבנון.

איוב קרא: דבר כזה אי-אפשר להעלות על הדעת.

איוב קרא: אני מאוד מתקומם שבחודשיים האחרונים נהרגו כעשרה אנשי צד"ל דרוזים מחצביה ללא תגובת הממשלה.

איוב קרא: אף אחד לא עשה שום דבר.

איוב קרא: ראש הממשלה יודע על עוד הרבה פיגועים שהיו שם, ואף אחד לא מגיב.

איוב קרא: כתוצאה מסיטואציה זו, בחור שאני מכיר, שממונה על הביטחון בחצביה, קיבל שיתוק מוחי מעצם ההרגשה מה הולך לקרות לו.

איוב קרא: האנשים, לצערי הרב, לא מבינים את המשמעות הזאת, שאנחנו חיים בתוך ג'ונגל כזה, שבעצם למחרת עלול לחזור המחזה שהיה בביירות ובהרי השוף.

איוב קרא: בסופו של דבר, מה שלא תעשה ישראל, יאשימו אותה בכל מה שיקרה שם.

איוב קרא: גם כשעזבנו את הרי השוף, אני זוכר שהיה טבח רציני וגם האשימו את ישראל.

איוב קרא: כשקרה מה שקרה בביירות, גם האשימו את ישראל.

איוב קרא: כל מה שיקרה שם יאשימו את ישראל.

איוב קרא: אז מדוע הפחד לקבוע מדיניות, שיהיה ברור מה קורה שם?

איוב קרא: הצבא בעד הסכם, הוא מכין את עצמו להסכם, והממשלה מעמעמת.

איוב קרא: ישבתי עם אורי לובראני יחד עם ראשי הרשויות הדרוזיות וביקשנו לסייע לצד"ל.

איוב קרא: אף אחד לא ידע בפגישה הזאת מה הולכים לעשות, והדברים היו רק לפני כמה שבועות.

איוב קרא: מדינת ישראל כנראה לא יודעת להעריך את האוהדים שלה ואת האנשים שהלכו אתה.

איוב קרא: ככה היה עם ג'מאייל, ככה היה עם המשת"פים, ככה הולך לקרות גם עם אוהדי ישראל בגולן.

גדעון עזרא: לא קוראים להם משת"פים, קוראים להם סייענים.

גדעון עזרא: משת"פים זה שם לא נכון.

איוב קרא: סייענים.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, שמחר בשעה 10:30 תתכנס סיעת הליכוד.

איוב קרא: ההודעה כבר נמסרה לכל החברים שרוצים לעזור.

איוב קרא: הנושא הוא נושא הומני.

איוב קרא: אנחנו רוצים למנוע אסון, חלילה, בשורות צד"ל אחרי נסיגת צה"ל.

איוב קרא: אנחנו רוצים בסך הכול מאהוד ברק – וזה המסר שביקשו ממני להעביר לו, שאנשי צד"ל רוצים להישאר בלבנון, הם לא רוצים לעזוב לישראל.

איוב קרא: הם מאוד לאומנים ברגשותיהם כלפי לבנון שלהם, אלה פני הדברים.

איוב קרא: הם רוצים להישאר שם.

איוב קרא: הם רוצים להוציא את כל האלמנטים הזרים מאדמתם, ואנחנו מבקשים פה: תנו להם לעשות את זה.

איוב קרא: אף אחד לא מבקש סיוע.

איוב קרא: הם אמרו שהם יילחמו עד טיפת דמם האחרונה.

איוב קרא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: אין תשובת ממשלה בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: יש שתי הצעות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה מציע להעביר את הנושא לוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, במסגרת דקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הבעיה של צד"ל היא אכן בעיה חמורה ביותר, אבל היא בעיה לבנונית, היא בעיה של אזרחי לבנון שחיים על אדמתם ובארצם, היא לא בעיה שלנו.

ראובן ריבלין: מה יהיה אחרי שישחטו אותם?

ראובן ריבלין: יגידו שאנחנו שחטנו אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה לדבר ב"אתם ואנחנו".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תאמין לי, זה לא נאה ולא יאה.

ראובן ריבלין: יגידו שאנחנו שחטנו אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בתשובה הזאת, כשאתה מדבר כך – – –

ראובן ריבלין: יאמרו שאנחנו שחטנו אותם, אני ואתה, מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני ואתה לא שוחטים ולא רוצים לשחוט אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא רוצים לשחוט אף אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מאמין בזה ואני מאמין שגם אתה בוודאי לא היית רוצה בכך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל מקרה הבעיה הזאת חייבת להיפתר שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל האלתורים, כל ההצעות וכל המשחקים להעביר אותם לישראל, להעביר אותם לערבים בישראל, לבנות להם ערים ולשכנם פה – כל זה רק מזיק ולא פותר את הבעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה היא לבנונית והיא חייבת להיפתר בלבנון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם בוודאי יודעים איך להסתדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת ארצם, שם אדמתם, ושם יפתרו את הבעיה שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: לעומתו, חבר הכנסת מאיר פרוש מציע להסיר את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני חושב שטוב עשה חבר הכנסת קרא בזה שהעלה את העניין.

מאיר פרוש: אבל אני רוצה לנצל את הדקה הזאת, כי ברגעים אלה מוסרים ברדיו, שהלילה לא יהיו מים לא במטולה, לא במנרה, לא במשגב-עם ולא במרגליות.

מאיר פרוש: בקריית-שמונה זה בינתיים מסתדר ויהיו מים.

מאיר פרוש: הלילה לא יהיו מים ביישובים האלה, מכיוון שיש מחלוקת בין משרד האוצר ל"מקורות".

מאיר פרוש: אני חושב שלא רק מזניחים את אנשי צד"ל, אלא גם את אלה שגרים בקו העימות מזניחים.

מאיר פרוש: לא יהיו להם מים הלילה מכיוון שיש ויכוח.

מאיר פרוש: אני לא יודע מי צודק שם, אבל זה לא משנה.

מאיר פרוש: להם לא יהיו מים.

מאיר פרוש: השאלה היא: האם זוהי מדינת חלם או שזו מדינה מסודרת?

מאיר פרוש: לאנשי קו העימות לא יהיו מים מהלילה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא, האם אתה מסכים שהנושא יידון בוועדה?

איוב קרא: אני מבקש דיון במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה דורש דיון במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד דיון במליאה יצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 8 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 8, נגד – 2, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, הנושא יעבור לדיון במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הצעות לסדר-היום, לרבות הצעות דחופות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26) (זכות השימוע), התשנ"ט–1999.

יולי יואל אדלשטיין: ימסור את ההודעה יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בכנסת הקודמת עברה בקריאה ראשונה הצעת חוק, שגם אני הייתי בין יוזמיה, בעניין הטלת חובת השימוע.

אמנון רובינשטיין: אבל באותה כנסת גם קבענו בוועדת החוקה, בראשותו של חבר הכנסת חנן פורת, שלפני שנחיל את דין הרציפות נשמע את הפרקליטות, משרד המשפטים והמשטרה פעם נוספת.

אמנון רובינשטיין: כתוצאה מכך שמעה ועדת החוקה את הגורמים האלה והגיעה לנוסח חדש של החוק.

אמנון רובינשטיין: לכן, אני מודיע על החלת דין הרציפות על הצעת החוק, בכפוף לנוסח שמצוי, לכל המתעניינים, בוועדת החוקה.

אמנון רובינשטיין: אומר רק בקיצור, שעל-פי הנוסח שנביא לקריאה שנייה ושלישית מדובר בעיקר בחובת היידוע, כלומר: להודיע לכל מי שעומדים להעמיד אותו לדין בגין עבירות חמורות על ההחלטה של המשטרה, או של הפרקליטות בעניין הזה, ועם חובת שימוע מוגבלת, הכול כפי שסוכם בין חברי הוועדה לבין פרקליטות המדינה ומשרד המשפטים.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, אין הצבעה על הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 18), התש"ס–2000, בקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתי-הדין הרבניים הדנים בענייני מעמד אישי נמצאים כיום במצב קשה של עומס תיקים רב, אשר פוגע ביכולתם לדון בדחיפות המתחייבת מהנושאים העומדים לפניהם.

אמנון רובינשטיין: החוק המוצע בא להוסיף לבתי-הדין הרבניים משרה של משנה לנשיא בית-הדין הרבני הגדול ומשרות של ראש אבות בתי-דין ואב בית-דין, שיתפקדו בדומה לנשיא במערכת השיפוט האזרחית.

אמנון רובינשטיין: תוספת המשרות האמורות נועדה לייעל את תפקוד בתי-הדין הרבניים בטיפול בתיקים השונים ולאפשר פיקוח מתוך המערכת השיפוטית על דרך הטיפול בהם.

אמנון רובינשטיין: החוק קובע גם את הכללים לקביעת הרכבים ומועדים לדיון, והוא מאפשר לבעל דין לטעון לפסלות דיין מלישב בדין.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש לקבל את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

אמנון רובינשטיין: יש הסתייגות אחת של חבר הכנסת לנגנטל לשם החוק.

אמנון רובינשטיין: לסעיפים 5-1 אין הסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לנגנטל אינו נוכח.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש לדחות את ההסתייגות של חבר הכנסת לנגנטל – אם הוא יבוא לכאן.

אמנון רובינשטיין: בינתיים הוא איננו.

מאיר שטרית: אם הוא לא נמצא אפשר לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נמתין, כי צלצלו קצת מאוחר.

יולי יואל אדלשטיין: נמתין חצי דקה ואז נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין מבקש תמיד שנשמור על התקנון כראוי.

ראובן ריבלין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שחבר הכנסת נחום לנגנטל לא הופיע – אין בעצם הסתייגויות לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אנחנו נצביע על שם החוק ועל סעיפים 5-1 בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 5-1 – 3 נגד – 9 נמנעים – 2 סעיפים 5-1 לא נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 3, נגד – 9, נמנעים – 2.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהחוק לא עבר בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אגב, אין בהצבעתנו התרסה כלפי יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת רובינשטיין.

ראובן ריבלין: הוא עושה עבודה טובה.

ראובן ריבלין: ייתכן אפילו שהחוק שהוא הביא הוא חוק טוב.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו נגד.

ראובן ריבלין: אנחנו לא צריכים להעביר חוקים לקואליציה כשהיא לא בשטח.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מבינים ללבכם.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, לא נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הסדרת פרסומות של בעלי מקצועי (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000.

יולי יואל אדלשטיין: נזמין פעם נוספת את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לבקש לדחות את הדיון בהצעת החוק.

אמנון רובינשטיין: אני יכול לעשות זאת?

מאיר שטרית: אתה יכול.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לדחות זאת בשבוע.

יולי יואל אדלשטיין: תיכף נבדוק את הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: חזקה עליך שאתה בקיא.

אמנון רובינשטיין: לא, אני לא בקיא.

ראובן ריבלין: אני כבר אומר לך שנצביע על שתי הסתייגויות.

ראובן ריבלין: הסתייגות אחת היא של לשכת עורכי-הדין.

ראובן ריבלין: נצביע על גרסה ב'.

אמנון רובינשטיין: זה חוק חשוב ביותר, ואני לא רוצה שהוא ייפול בהצבעה.

ראובן ריבלין: אם אתה מסכים למה שאמרתי – אנחנו הולכים אתך.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, בכל שלב יכול יושב-ראש ועדה למשוך את החוק בחזרה.

ראובן ריבלין: הוא יכול לעשות זאת בכל שלב, אבל לפני קריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בודקים את החוקיות התקנונית של בקשת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, אני מרגיש עצמי פחות בקיא ולכן תרשו לי להיוועץ בסגן מזכיר הכנסת.

אופיר פינס-פז: במה מדובר?

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בהצעת חוק הדנה בהסדרת פרסומות של בעלי מקצוע.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ביקש כרגע שלא לקיים על כך דיון והצבעה.

מאיר שטרית: אני תומך בחוק, חבר הכנסת רובינשטיין.

מאיר שטרית: אנחנו תומכים.

ראובן ריבלין: אמנון, אני אומר לך עכשיו, אני לא יודע – – –

אמנון רובינשטיין: אני יכול לעשות דבר אחר – להביא את הצעת החוק ולדחות את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל למה?

ראובן ריבלין: לא, לא, זה – – – ברגע שתיפול בהצבעה – – –

אמנון רובינשטיין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: זהו, אז אתה חוזר בך מבקשתך.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן המזכיר, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט קיבל החלטה שונה, ואנחנו מבקשים להמשיך בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הסדרת פרסומת של בעלי מקצוע (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדובר בהצעת חוק חשובה מאוד מאוד, משום כך חשבתי שלא כדאי בהרכב כל כך קטן להחליט בעניין ההסתייגויות.

אמנון רובינשטיין: אבל אני אציע לקיים את הדיון גם בהסתייגויות וגם בהצעת החוק ולדחות את ההצבעה למועד אחר.

אמנון רובינשטיין: על-פי המצב הקיים, נאסר על בעלי מקצוע מסוימים, קוראים להם "חופשיים", לפרסם את עצמם, וזאת בשל החשש לפגיעה בכבוד המקצוע וברמתו ובשל הצורך להגן על הציבור מפני פרסום מטעה.

אמנון רובינשטיין: בהתאם לנורמה שנקבעה בחוק-יסוד: חופש העיסוק, נראה כי בימינו אלה אין עוד מקום להגבלה גורפת כזאת ומאזן הזכויות נוטה אל עבר התרת הפרסומת לבעלי מקצוע.

אמנון רובינשטיין: עם זאת, עדיין ראוי לקבוע מגבלות מסוימות על הפרסומים.

אמנון רובינשטיין: רבותי חברי הכנסת, ברוב מדינות המערב הוסרו המחסומים האלה והותרו הפרסומות – אפשר לראות זאת גם בספרי טלפונים, גם בארצות-הברית וגם באנגליה – לאחר דיונים רבים מאוד, ואני רוצה לומר שיש ברכה אחת בפרסום: תחרות והורדת מחירים, שהן חשובות מאוד לציבור הרחב.

אמנון רובינשטיין: הצעת החוק הזאת מתירה פרסומת למיילדות, לעורכי-דין – יש שתי גרסאות לגבי עורכי-דין – לנוטריונים, לרופאים, לפסיכולוגים, לווטרינרים, לאופטומטריסטים ולרופאי שיניים.

אמנון רובינשטיין: הצעת החוק מטילה מגבלות על פרסומת הפוגעת בכבוד המקצוע ופרסומת הפוגעת בציבור.

אמנון רובינשטיין: אשר לעורכי-דין ונוטריונים – הוועדה מגישה שתי גרסאות, ועל-פי האחת ייקבעו ההגבלות לפרסומת על-ידי שר המשפטים בהתייעצות עם המועצה הארצית ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועל-פי הגרסה השנייה ייקבעו ההגבלות על-ידי המועצה הארצית של לשכת עורכי-הדין ובאישור שר המשפטים וועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: שתי הגרסאות מועברות על-ידך ואנחנו מצביעים על אחת מהן?

אמנון רובינשטיין: כן, מצביעים על אחת הגרסאות.

ראובן ריבלין: – – –

אמנון רובינשטיין: אין פה הסתייגות.

אמנון רובינשטיין: שתי הגרסאות מובאות על-ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אמנון רובינשטיין: אני, באורח אישי, גם בוועדת החוקה, חוק ומשפט וגם כאן תומך בגרסה א', אבל זה, כמובן, לא מחייב.

ראובן ריבלין: אנחנו, באופן אישי, תומכים בגרסה ב' – –

אמנון רובינשטיין: או.

אמנון רובינשטיין: קיי.

ראובן ריבלין: – – רק שתדע.

אמנון רובינשטיין: נושא הסדרת הפרסומת לרופאי השיניים נשאר מחוץ להצעת החוק; כלומר, זה לא כולל התרת פרסומת לרופאי שיניים.

אמנון רובינשטיין: הרוב בוועדה היה נגד פרסומת לרופאי שיניים, אבל שרי המשפטים והבריאות וחבר הכנסת אופיר פינס-פז הגישו הסתייגות בעניין הזה – הצעתם היא לכלול את רופאי השיניים במסגרת היתר הפרסומת.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק, ואני אבקש גם לדחות את ההצבעה למועד אחר, משום שהצעת חוק – – –

יולי יואל אדלשטיין: האופציה שעומדת לרשותך, אדוני יושב-ראש הוועדה – רק שנייה, חברים – האופציה שעומדת לרשות יושב-ראש הוועדה היא לשמוע את המסתייגים ולהציע שהוא ישיב להם ונצביע במועד אחר.

אמנון רובינשטיין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן; זאת האופציה – – –

ראובן ריבלין: לא הבנתי; לגבי רופאי השיניים, פה יש סכנה גדולה כי אנשים יכולים להיות שרלטנים – – –

אמנון רובינשטיין: אין לנו רוב.

קריאות: – – –

אמנון רובינשטיין: טוב, נשמע את הדיון ואחר כך נחליט.

ראובן ריבלין: מה ההצעה של פינס-פז לגבי רופאי השיניים?

אמנון רובינשטיין: ההצעה של שר המשפטים ושר הבריאות וחבר הכנסת אופיר פינס-פז היא לכלול את רופאי השיניים במסגרת היתר הפרסומת.

אופיר פינס-פז: לא כולם, לא כולל – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אתה לא הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: ראשוני המסתייגים לשם החוק – חברי הכנסת דוד טל, יוסף לפיד וראובן ריבלין, מציעים: "בשם החוק המלה 'הסדרת' – תימחק".

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אני מבין, כן?

ראובן ריבלין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש הקואליציה וחברי יושב-ראש הקואליציה ושר האוצר לשעבר, בשני המקרים מאיר שטרית, לפי המצב אצלנו בארץ יש בהחלט סכנה גדולה לנושא הפרסום ולנושא פרסום מטעה, שהוא בהחלט יכול להיות חלק מכל מסע תעמולה ופרסומת, ואני בהחלט רואה בהרכב הציבור הישראלי, שחלקו די תמים וחלקו אין הפרוטה מצויה בכיסו, שיכול לבוא ולהאמין שאדם מסוים יכול לתת לו איזה שירות, ובסופו של דבר הוא יצא וידיו על ראשו.

ראובן ריבלין: אני חושב גם שיש מקצועות שהמכובדות שלהם מחייבת התייחסות יותר רצינית מאשר איזה "פינג-פונג" או איזה גימיק שיביא אנשים כדי לבוא ולקבל את השירות שלו.

ראובן ריבלין: החוק הזה הוא בהחלט חוק בעייתי, אבל אני מבין, כפי שאמר יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שאנחנו מתקדמים עם העתים ומשווים את המצב בארץ למצב שקיים גם בארצות אחרות.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו צריכים לעשות זאת במידה רבה של זהירות ולנסות ולהגביל, ובוודאי בתקופה הראשונה של החלת החוק הזה, את האפשרות לפרסום פרוע שיביא לידי מצב שבו אנשים תמימים ייקלעו חלילה לאיזה מצב שבו הם יבקשו לעשות ענבים ויקבלו באושים; באושים שיכולים להיות לגביהם הרי גורל.

ראובן ריבלין: אני בהחלט מתייחס לשני מקצועות, למקצוע עריכת-הדין שבו אדם הוא גם נאמן, גם פועל בשמו של אדם, והוא צריך להיות מיומן ומלומד, שכן כל טעות שהוא עושה ולא משפיעה על חייו עלולה להביא להשפעה מכרעת על חייהם של שולחיו, חיים שהם תלויים בהחלטתו, במיומנותו וביכולתו המקצועית של האדם הנותן את השירות.

ראובן ריבלין: לשכת עורכי-הדין הגישה הסתייגות, שהתקבלה בסוף כגרסה בהצעת החוק, ואני בהחלט חושב שצריך לתת את הלב וללכת בגרסה ב' בהתאם להצעת לשכת עורכי-הדין, שהרי ברור שהם אותה גילדה, כפי שקוראים לזה בלשון מקצועית וגם בלשון התרסה לפעמים, אבל בכל זאת הם אותו גוף מקצועי שהחוק גם נתן בידם סמכויות משמעתיות לגבי החברים הכלולים בו, וראוי ורצוי שנעשה גם נושא זה באותה מסגרת ובאותה אחריות.

ראובן ריבלין: נושא שני הוא נושא של רופאי שיניים, אדוני היושב-ראש, ויש לי עוד הסתייגות לגביו.

ראובן ריבלין: יכול להיות שלא אעלה לנמק אותה, ואני מנצל את ההזדמנות – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה רשאי להמשיך בכל ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מנצל את ההזדמנות לעסוק בעניין כאן.

ראובן ריבלין: מחלת השיניים היא מחלה או ליקויים בשיניים.

ראובן ריבלין: זה דבר נפוץ ביותר, וכמעט כל אדם שני, אפשר לומר לא כל אדם שני – מתוך עשרה, שמונה אנשים נזקקים בזמן זה או אחר לטיפול שיניים, אם טיפול מניעתי, אם טיפול שורש, אם טיפול עקירה, אם טיפול שקרה עקב איזו תאונה שאדם נשך דבר שהביא לידי שבירת שן.

ראובן ריבלין: אלה הם דברים שהם נחלת כל בית בישראל.

ראובן ריבלין: יכול בהחלט להיות מצב שבו אדם שחושב את עצמו למיומן או אדם הרוצה לעשות איזה רווח ינצל את האפשרות לפרסום על מנת להביא פרטים לא נכונים חלילה ועל מנת לשכנע אנשים תמימים, שאצלו ניתן לקבל במחיר יותר נמוך טיפול ראוי.

ראובן ריבלין: הדברים האלה הם דברים מסוכנים מאוד בעיקר בהרכב החברה הישראלית, ולכן הוצאנו בשלב זה מהחוק את רפואת השיניים.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת פינס-פז, והוא עושה זאת כחבר כנסת פעיל מאוד בכנסת ישראל, כמחוקק ולא רק כאיש פוליטי, אני בהחלט מכבד את עמדתו.

ראובן ריבלין: עם זה צריך לבוא ולראות: האם תמיד חבר הכנסת פינס-פז צודק?

ראובן ריבלין: יכול להיות שהוא גם לא צודק.

אופיר פינס-פז: אני כבר אומר, מראש, שלא תמיד אני צודק.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אם הוא לא צודק בכל פעם, ייתכן מאוד שהפעם הוא טועה טעות גדולה, והיכולת להביא את המצב שבו גם רופאי השיניים יהיו תחת אותה מסגרת יכולה לא לתת יתרון או חיסרון לרופאי השיניים אלא יכולה להביא היזק ציבורי גדול לכל משפחה בישראל.

ראובן ריבלין: תשע משפחות מתוך עשר נזקקות בזמן זה או אחר לטיפול שיניים, ואני מציע שלא נשאיר זאת בידי איזה פרסומאי, איזה גימיק, שיבוא ויאמר Be happy ויביא לנו נקודה אחת מפינלנד.

ראובן ריבלין: השיניים שלנו יותר יקרות מ"פינג-פונג".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר פינס-פז לנמק את ההסתייגות שלו לאחרי סעיף 6.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא לא הצעה פוליטית, היא לא צריכה לקטב את הבית, היא הצעה עניינית.

אופיר פינס-פז: אני חבר ועדת החוקה והשתתפתי בכל הדיון על הצעת החוק הזאת.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק מציעה דבר שבעיני הוא מאוד נכון, שהאיסור הגורף על פרסום במקצועות חופשיים מסוימים – שעד היום חל איסור גורף לפרסם אותם – ייפסק בצורה מתונה, מרוסנת ובתיאום עם האיגודים המקצועיים של אותם ארגונים, כמו לשכת עורכי-הדין, הרופאים, הווטרנים וכדומה.

אופיר פינס-פז: סליחה – הווטרינרים.

ראובן ריבלין: יש גם וטרינרים ויש גם וטרנים.

אופיר פינס-פז: באו החברים מקרב רופאי השיניים והתחילו לעשות לובי לכמה חברים בוועדה והוציאו את עצמם מהעניין.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, לגבי כל בעלי המקצועות זה בסדר, זה עבר, זה בהסכמה, אבל מבין כל המקצועות החופשיים לגבי רופאי השיניים לא.

אופיר פינס-פז: למה לא?

אופיר פינס-פז: כי יש שם כמה שדיברו עם כמה חברים בתוך הוועדה.

אופיר פינס-פז: חבר'ה, זה לא רציני.

אופיר פינס-פז: אם לא רוצים לאפשר לבעלי מקצועות חופשיים פרסום על-פי קנה-מידה הולם, אז בואו נפסול את החוק; אם מקבלים את העיקרון, איך אתם יכולים להסביר לי שהעיקרון חל על כולם חוץ מאשר על רופאי השיניים?

אופיר פינס-פז: זה אבסורד.

אופיר פינס-פז: אני מציע לא לחוקק אבסורדים בספר החוקים; אפשר לא לחוקק בכלל, אבל אם מחוקקים – נהיה עקביים.

אופיר פינס-פז: הערה שנייה.

אופיר פינס-פז: שמעתי שחוק הדיינים לא עבר.

אופיר פינס-פז: אני נמצא בכנסת הזאת לא יום ולא יומיים, וכשקראתי את החוק חטפתי התקפת צחוק.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להגיד לציבור, אולי גם לחברי הכנסת, מה לא עבר, וכואב לי מאוד שזה לא עבר.

אופיר פינס-פז: מה לא עבר?

אופיר פינס-פז: – שמשנה לנשיא בית-הדין הרבני הגדול יתמנה על-ידי נשיא המדינה מקרב דייני בית-הדין הרבני – זה לא עבר.

אופיר פינס-פז: מה עוד לא עבר?

אופיר פינס-פז: מינוי אב בית-הדין או המשנה לנשיא בית-הדין יהיה לתקופה של חמש שנים ולא לשלוש שנים.

אופיר פינס-פז: נשיא בית-הדין הרבני הגדול רשאי לאצול מסמכויותיו וכן הלאה וכן הלאה.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, באה האופוזיציה והחליטה "לדפוק" את בתי-הדין ואת הדיינים.

אופיר פינס-פז: אני אומר להם – זכותם.

אופיר פינס-פז: אני מוכרח להודות שאני לא מצליח להיות עצוב בעניין הזה.

ראובן ריבלין: באה האופוזיציה ואמרה שאין קואליציה.

אופיר פינס-פז: אם הרב נסים זאב רוצה "לדפוק" את שר הדתות, סליחה, לסכל את החוק של שר הדתות – זכותך, הרב נסים זאב, אין לי טענות אליך.

אופיר פינס-פז: אני אפילו לא מוכן להתעמת אתך על כך שזאת הפרת משמעת קואליציונית.

אופיר פינס-פז: כן תרבה וכן תוסיף וכן תגדל וכן תרומם ותבוא עליך ברכה וכל טוב לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה חוק ומשפט, אתה לא רוצה להשיב למסתייגים האלוקוונטים שנאמו כאן?

יולי יואל אדלשטיין: אתה כן רוצה להשיב, בבקשה.

ראובן ריבלין: בלשכת עורכי-הדין יש הבדל בין גרסה אחת לגרסה השנייה.

נסים זאב: אולי תתייחס לאותם עולים חדשים שאין להם זכויות כמו לוותיקים?

יובל שטייניץ: לי אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לא, חבר הכנסת שטייניץ, אין לך הסתייגויות, אתה מסכים עם כל מלה שכתובה בחוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שטרית, נדמה לי שזו גם היתה הצעת חוק של הממשלה הקודמת, נכון?

מאיר שטרית: אני תומך בה.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת נסים זאב, הצעת החוק לא עושה הבחנה בין חדשים לוותיקים.

אמנון רובינשטיין: היא קובעת כללים חדשים לגבי פרסום, והיא גם נועדה לשפר את מצבו של הצרכן ולהוריד מחירים.

אמנון רובינשטיין: לגבי הדברים שאמר חבר הכנסת ריבלין אני רוצה להסביר.

אמנון רובינשטיין: בעניין עורכי-הדין יש שתי הצעות ולשכת עורכי-הדין מעורבת בשתיהן.

אמנון רובינשטיין: אבל בגרסה ב' היא הקובעת מה מותר לפרסם, בגרסה א' קובע שר המשפטים לאחר שהוא התייעץ אתם ובאישור ועדת החוקה.

אמנון רובינשטיין: זה ההבדל.

ראובן ריבלין: זה הבדל מהותי.

ראובן ריבלין: הוא הדרג המשמעתי והוא קובע אם עורך-דין חרג או לא.

אמנון רובינשטיין: בסדר, רק רציתי שחברי הכנסת שלא היו בוועדת החוקה ידעו זאת.

אמנון רובינשטיין: לגבי הדברים של אופיר פינס.

אמנון רובינשטיין: בעניין רופאי השיניים יש לי בעיה.

אמנון רובינשטיין: אני תומך באורח אישי בהסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, של שר המשפטים ושל שר הבריאות.

אמנון רובינשטיין: אני רק רוצה לומר מה היו הנימוקים בוועדה.

אמנון רובינשטיין: זה לא רק "לובינג"; היתה טענה – שלא קיבלתי אותה – שאצל רופאי השיניים יש מצב שבו יש עמותות של רופאי שיניים ועמותות אלה הן יותר חזקות מרופאי השיניים היחידים.

יולי יואל אדלשטיין: תאגידים.

אמנון רובינשטיין: אמרתי לחברים שרופאי השיניים היחידים יצטרכו להתאגד ולפרסם.

אמנון רובינשטיין: אגב, אני חושב שהפרסום חשוב למען רופאי השיניים העולים החדשים.

אמנון רובינשטיין: לכן אני תומך בהסתייגות של שר המשפטים, של שר הבריאות ושל חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הוועדה מבקש שנצביע.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק יש הסתייגות של חברי הכנסת דוד טל, יוסף לפיד וראובן ריבלין.

ראובן ריבלין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: אתם מסירים אותה.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע אנחנו מצביעים על שם החוק ועל סעיף 1 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בחוק להסדרת פרסומת של בעלי מקצוע (תיקוני חקיקה).

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 21 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 21, נגד – 1, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: נאפס את השעון ונעבור לסעיף 2.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם שלסעיף 2 יש שתי גרסאות.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שמחייב ההיגיון נצביע קודם על גרסה א'.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע; ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד גרסה א' לסעיף 2 – 8 נגד – 14 נמנעים – אין גרסה א' לסעיף 2 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 8, נגד – 14, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע על גרסה ב'.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד גרסה ב' לסעיף 2 – 19 נגד – 2 נמנעים – אין גרסה ב' לסעיף 2 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 19, נגד – 2, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 2 התקבלה גרסה ב'.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיפים 3 עד 6 אין הסתייגויות, לכן נצביע עליהם כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 6-3 – 23 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 6-3 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 23, נגד – 1, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיפים 3 עד 6 התקבלו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז מציע שאחרי סעיף 6 תבוא ההסתייגות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע על ההסתייגות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: להסתייגות הזאת שותפים גם שרי המשפטים והבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות של שר המשפטים, שר הבריאות וחבר הכנסת א' פינס-פז אחרי סעיף 6 – 11 נגד – 7 נמנעים – 3 ההסתייגות של שר המשפטים, שר הבריאות וחבר הכנסת א' פינס-פז אחרי סעיף 6 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 11, נגד – 7, נמנעו שלושה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שההסתייגות התקבלה והיא תיתוסף – אחרי סעיף 6.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 7 קיימת הסתייגות – – – נכון, צודק סגן המזכיר, סעיף 7 הופך להיות סעיף 8 מכיוון שהתקבלה הסתייגות בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 7, חברי הכנסת דוד טל, יוסף לפיד וראובן ריבלין מציעים: במקום "מיום פרסומו" יבוא "ממועד פרסומו".

מאיר שטרית: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: הסרתם את ההסתייגות, ולכן, לפי נוסח הוועדה מה שהיה מכונה סעיף 7 עכשיו יהיה סעיף 8.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 8 – 22 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 8 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: החוק נתקבל בקריאה שנייה עם סעיף 2 לפי גרסה ב', לרבות הסתייגות של שרי המשפטים והבריאות וחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה מציע שנעבור לקריאה שלישית?

אמנון רובינשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו אכן נעבור לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 18 נגד – 2 נמנעים – אין חוק הסדרת פרסומת של בעלי מקצוע (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, בעד – 18, נגד – 2, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע, שחוק הסדרת פרסומת של בעלי מקצוע (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, נתקבל בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: (תיקון מס' 7), התש"ס–2000

יולי יואל אדלשטיין: אנו עוברים לסעיף הבא:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התש"ס–2000, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת הכספים יציג את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להרגיע את כולם, אנחנו עוד לא עוסקים ברפורמת בן-בסט, אף שהנושא שאני מביא עכשיו הוא נושא שיידון וקיבל ביטוי בהצעת הרפורמה.

יעקב ליצמן: הרפורמה תבטל את החוק?

אלי גולדשמידט: לא.

אלי גולדשמידט: החוק שאנחנו מדברים עליו עכשיו הוא החוק שיהיה בתוקף עד סוף שנת הכספים הזאת, עד 31 בדצמבר.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת גולדשמידט, כל הזמן שכנעו אותנו שהמצב הנוכחי הוא נפלא.

תמר גוז'נסקי: למה עכשיו משנים אותו?

יולי יואל אדלשטיין: על מנת לעשות חוק עוד יותר נפלא, חברת הכנסת גוז'נסקי.

אלי גולדשמידט: ידעתי שזה מה שאת הולכת להגיד, אז אני בא לדבר על הצעת חוק שמשאירה את המצב הנתון.

תמר גוז'נסקי: אבל למה?

אלי גולדשמידט: אנחנו מדברים על המצב המשפטי הקיים היום שקובע, שיחיד שהיתה לו בשנת המס הכנסה מדמי שכירות מהשכרת דירות מגורים שאינן משמשות בעסקו, יהיה פטור ממס על ההכנסה הזאת עד לתקרה הקבועה בחוק.

אלי גולדשמידט: תקרה זו מתעדכנת בתחילת כל רבעון על-פי שיעור עליית המדד.

אלי גולדשמידט: הסכום שהיה מעודכן לחודש ינואר 2000 היה 6,960 שקל.

אלי גולדשמידט: הפטור הזה מתשלום מס בגין השכרת דירות הסתיים בסוף השנה הקודמת, ומוצע כאן להאריך את הפטור הזה עד סוף השנה הנוכחית, קרי – עד 31 בדצמבר 2000.

אלי גולדשמידט: כולנו יודעים שברפורמה של בן-בסט יש הצעה להשאיר את הפטור בעינו אבל להקטין את התקרה שבגינה הוא חל.

אלי גולדשמידט: זו הצעה ששנויה במחלוקת.

אלי גולדשמידט: אני מניח שהיא תבוא לפני הכנסת במסגרת הצעת החוק לתיקון פקודת מס הכנסה, במסגרת הרפורמה במס, ואז יהיה ויכוח מאוד גדול בבית הזה, פה, בוועדת הכספים – בנושא הזה כמו גם בנושאים אחרים.

אלי גולדשמידט: מה שמוצע כאן ברגע זה הוא להשאיר את המצב כפי שהוא כיום, לא לשנות אותו עד סוף שנת הכספים הנוכחית, שהיא גם השנה הקלנדרית הנוכחית, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר את ההצעה.

אלי גולדשמידט: אני רוצה רק להזכיר, שמטרת החוק מלכתחילה היתה לעודד בעלי דירות מגורים, שאינן משמשות למגורי בעליהן, להשכיר את הדירות, ועל-ידי כך לגרום להיצע גדול יותר של דירות, בעיקר על רקע העלייה הגדולה מחבר המדינות.

אלי גולדשמידט: אין להצעת החוק הזאת שמוגשת כאן לקריאה שנייה ושלישית הסתייגויות, ואני מבקש לאשר אותה במליאה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גולדשמידט.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, אין הסתייגויות להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע כרגע על הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התש"ס–2000, על סעיפים 1 ו-2 בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 2-1 – 15 נגד – 1 נמנעים – 1 סעיפים 2-1 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 15, נגד – 1, נמנעים – 1.

יולי יואל אדלשטיין: החוק עבר בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מייד נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 13 נגד – 1 נמנעים – 2 חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התש"ס–2000, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 13, נגד – 1, נמנעים – 2.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהצעת החוק עברה בשלוש קריאות ולכן היא הופכת לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה ראשונה)

יולי יואל אדלשטיין: נעבור לנושא הבא: הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון) (תג נכה), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה – מאת חבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שמוגשת לפניכם לקריאה ראשונה אושרה בכנסת הזאת בקריאה טרומית על-ידי הכנסת, פה-אחד.

מאיר שטרית: הרעיון בהצעת החוק הזה מאוד פשוט: במצב הנוכחי כל נכה מקבל תג נכה למכונית שלו.

מאיר שטרית: זאת אומרת, מה שקובע אם האיש יכול לחנות בחניית נכים או לא זה מספר המכונית שלו שמופיע על התג.

מאיר שטרית: יש בזה חיסרון רב לנכים.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: מכיוון שאם הנכה לא יכול להשתמש במכוניתו מסיבה כלשהי, כלומר, שהמכונית שלו התקלקלה והוא לוקח אוטו של בן הזוג שלו, אז הוא כבר אינו יכול לחנות במקום חניית נכה, כי התג מותאם רק למכונית שלו.

מאיר שטרית: אם הוא שוכר את האוטו, אם קרתה תאונה למכוניתו והנכה זקוק למכונית כי אין לו מכונית אחרת כדי לנוע והוא שוכר רכב, הוא לא יכול להשתמש בתג הנכה.

מאיר שטרית: כל פעם שהוא מחליף אוטו הוא צריך לעשות פרוצדורה שלמה כדי לקבל מחדש את תג הנכה.

מאיר שטרית: הצעת החוק מציעה, שתג הנכה יוצמד לא למכונית אלא לשמו של הנכה עצמו, כך שלא משנה באיזה רכב הנכה נוסע, אם הוא נמצא ברכב, הרכב רשאי לחנות במקום החנייה של הנכה.

מאיר שטרית: כדי להבטיח ששוטרים יוכלו לבדוק זאת, סוכם בדיון בעניין זה בוועדה, שתג הנכה אומנם לא מציג פרטים בחלקו הקדמי, אבל בחלקו האחורי יופיע מספר תעודת הזהות של הנכה.

מאיר שטרית: כך שאם שוטר ירצה לבדוק אם אומנם הנכה נמצא במקום, הוא יכול לבדוק את תעודת הזהות שלו מול תג הנכה, והנכה יצא נשכר.

מאיר שטרית: כל ארגוני הנכים שהופיעו בפני ועדת הכלכלה שדנה בחוק הזה תמכו בחוק בהתלהבות רבה, ולשמחתי, גם רבים מהנכים מאוד מרוצים מהצעת החוק.

מאיר שטרית: קיבלתי מכתבים רבים מנכים רבים שחושבים שזה יקל מאוד את חייהם, ואני באמת מאמין שזה יביא לנכים הקלה רבה ביכולת שלהם לנוע בארץ, לחנות עם מכוניותיהם בקלות ולהגיע ממקום למקום גם אם אין להם רכב אישי שלהם, כיוון שיוכלו לנסוע עם בן הזוג או עם הבן או עם הבת או עם החבר.

מאיר שטרית: מכל בחינה שהיא הצעה זו מקלה על הנכים.

מאיר שטרית: כדי למנוע שימוש לרעה בתג נכה על-ידי מישהו שאיננו נכה, הועלתה בוועדה הצעה שקיבלתי אותה בשמחה רבה, שמי שישתמש בניגוד לתקנות בתג הנכה, שלא בנסיבות שכתובות בחוק, דינו מחצית הקנס האמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אנחנו קובעים הוראה עונשית לגבי מי שעושה שימוש בתג הנכה.

מאיר שטרית: גובה העונש על עבירה כזאת ייקבע בין הקריאה הראשונה ובין הקריאה השנייה והשלישית.

מאיר שטרית: הרעיון הוא להחמיר את הענישה כדי להרתיע מפני שימוש לרעה.

מאיר שטרית: נקודת המוצא שלי היא, שצריך לתת אמון באנשים מראש.

מאיר שטרית: אם מישהו עובר עבירה – תעניש אותו קשה, אבל תן אמון מראש.

מאיר שטרית: אדם הוא בחזקת זכאי – השיטה האמריקנית.

מאיר שטרית: אדם בכל עניין, צריך להתייחס אליו בתור אדם זכאי שאיננו רוצה לרמות ואיננו מרמה.

מאיר שטרית: היה ורימה ואתה תופס אותו בעבירה, תעניש אותו קשה.

מאיר שטרית: אז אתה גם מרתיע אחרים.

מאיר שטרית: רבותי, נראה לי שהצעת החוק הזאת תקל הן על הנכים, הן על משרד התחבורה שמטפל בכל העניין של הוצאת תגי נכים כל שנה מחדש עם החלפת רכב של נכים, בעיקר בתדירות החלפת כלי הרכב שלהם, כי הם נוסעים ברכב כל הזמן.

מאיר שטרית: היא תקל מאוד מאוד על כל הנכים.

מאיר שטרית: לשמחתי, כל ארגוני הנכים שהופיעו בוועדה תומכים בחוק בהתלהבות רבה.

מאיר שטרית: חברי הכנסת, אני אודה לכם אם תתמכו בהעברת החוק להכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לאלה שנרשמו להשתתף בדיון על הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת אברהם רביץ, והוא איננו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא, והוא לא נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא לא יהיה באולם – יהיה חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואם הוא לא יהיה באולם – יהיה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואם הוא לא יהיה באולם – יהיה חבר הכנסת מאיר פרוש, שכבר נמצא באולם ומחכה לתורו.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני חושב שצריך לברך את חבר הכנסת מאיר שטרית, שעוד הפעם מגלה שיש לו רגישות חברתית ומודעות גבוהה לטפל במצוקותיהם של אנשים.

ראובן ריבלין: צריכים להיות 25 שנה בכנסת, כדי להספיק את החוקים שהוא העביר.

זבולון אורלב: אני מקווה שאני אלמד ממנו לחסוך זמן.

זבולון אורלב: אני בהחלט מברך על הצעת החוק הזאת, ואני אתמוך בה בהחלט.

זבולון אורלב: אני גם קורא לחברים האחרים לתמוך, אלא שאני רוצה להעיר הערה אחת לשיקול – ולא הייתי בדיונים.

זבולון אורלב: הרי כל הבעיה של תג נכה היא בגלל מחסור במקומות חנייה.

זבולון אורלב: יש בעיקר במקומות ציבוריים מקומות שמורים לנכים.

זבולון אורלב: שנית, יש הבעיה של הנגישות.

זבולון אורלב: החנייה צריכה להיות במקום כזה שלנכה יהיה קל לגשת למקום.

זבולון אורלב: ככל שאתה מקל בתג החנייה, אתה עלול ליצור מצב של שימוש לרעה, וכתוצאה מזה לנכים לא יהיה מקום לחנות.

זבולון אורלב: אני חושב שהרעיון של ענישה מחמירה הוא רעיון נכון, אבל אולי אפשר לחשוב על רעיונות נוספים: שיהיו כמה אפשרויות של מספרי רכב, גם שלו, גם של רעייתו – שתהיה לכל אחד אפשרות של חמישה מספרים, לרבות רכב שכור.

זבולון אורלב: כדאי לנכה להתאמץ ולתת כמה מספרי רכב ולא להשאיר זאת לגמרי פתוח, כדי שאם הוא יגיע יום אחד ויצטרך להשתמש בחנייה שמורה לנכים במקום מסוים – כדאי שמישהו לא ישתמש לרעה.

זבולון אורלב: יש לו גם אינטרס בדבר הזה.

זבולון אורלב: לפעמים, קצת להכביד בפרוצדורה מראש, אבל שיהיה יותר בטוח במקום הזה.

זבולון אורלב: מתוך הכרתי את המציאות של מצוקת החנייה, אני כבר רואה את המניפולציות שאנשים יעשו.

זבולון אורלב: אני בגישה שאני סומך על האזרחים, אבל, לצערנו, יש כמה שמקלקלים את השורה.

זבולון אורלב: המצוקה דוחפת את האנשים להיות עבריינים.

זבולון אורלב: לכן אני מציע שתשקול, שתשקלו, את הדבר הזה בכובד ראש.

זבולון אורלב: עם זאת, אני בהחלט מברך ואתמוך בחוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, חבר הכנסת האשם מחאמיד לא הופיע, חבר הכנסת אופיר פינס-פז לא הופיע וחבר הכנסת אחמד טיבי לא הופיע.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אנחנו נעבור לדובר הבא, שהוא לא אחר מאשר חבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת שטרית מביא לנו הצעה שראוי לברך עליה.

מאיר פרוש: בהזדמנות אחרת אני התייחסתי גם לעובדה שלא אחת אנחנו נתקלים בבעיות כאשר יש לנו נכים לא מהסוג הזה שהם נכים פיזיים, וזה גם במקרה של נכים פיזיים, אלא יש לפעמים גם נכים נפשיים, והביטוח הלאומי דורש מהנכה שיגיע באופן אישי למשרדי הביטוח הלאומי.

מאיר פרוש: אני חושב שאנחנו בהחלט יכולים להיות עדים לכך שיש מקרים, ואומנם מקרים מעטים, וזה לא צריך להיות דבר של מה בכך לקבל את הקצבה ולקבל את הגמלה ללא הופעה, אבל צריך להבין שיש מקרים שאי-אפשר להביא את החולה פיזית למשרדי הביטוח הלאומי, והדבר הזה לא מתאפשר.

מאיר פרוש: אני, אישית, טיפלתי פעם אחת במקרה כזה של משפחה שאני מכיר.

מאיר פרוש: אני חושב, שהיו צריכים למצוא את הדרך איך מתקנים את הדבר הזה.

מאיר פרוש: זה בקשר להצעת החוק הזאת, שאומנם לא מתקשרת לזה, אבל אני חושב שצריכים למצוא את הדרך אם אנחנו מדברים על מוגבלות של נכים.

מאיר פרוש: אני רוצה לנצל את ההזדמנות של הרגעים העומדים לרשותי כדי לדבר על העובדה, שהלילה מצאו גבר מתחת לגשר, ומתברר שהוא הפיל את עצמו מגשר ההלכה ונהרג, כתוצאה מכך שהוא הסתבך בהימורים בקזינו שביריחו.

מאיר פרוש: שר האוצר, לפני כמה חודשים, הודיע חגיגית, שהוא, עם ראש הממשלה, הולכים להקים קזינו במדינת ישראל.

מאיר פרוש: כנראה, בכל אופן הם רואים את הרשות הפלסטינית כמתחרה וראו חשיבות בהקמת קזינו בארץ.

מאיר פרוש: אנחנו התרענו ואמרנו שלא זה הדבר שחסר כאן במדינת ישראל, כי זה הורס משפחות.

מאיר פרוש: לגבי אותו מקרה של האדם הזה שהרג את עצמו מגשר ההלכה, הוא פשוט הסתבך כתוצאה מכך שהוא הלך לקזינו ביריחו פעם ועוד פעם ועוד פעם.

מאיר פרוש: הוא הסתבך עם כספים.

מאיר פרוש: הוא לווה כספים ולא מצא דרך ולא הרוויח את מה שהוא חשב שהוא יכול להרויח.

מאיר פרוש: הוא שם קץ לחייו.

מאיר פרוש: הדבר הזה – אני חושב, שצריך ללכד את כל הבית סביב הדרישה הזאת: א.

מאיר פרוש: כאן בארץ לא להקים קזינו; ב.

מאיר פרוש: למצוא את הדרך איך אנחנו כישראלים, כיהודים, מפסיקים ללכת לבקר שם ביריחו.

מאיר פרוש: לא מכיוון שלא צריך לבקר ביריחו ולא מכיוון שצריך שנוכל גם לבקר שם ולא יפגעו בנו אם אנחנו הולכים לבקר.

מאיר פרוש: אבל אם הביקורים הם על סמך משחקי קזינו, צריך למצוא את הדרך איך אוסרים זאת, איך מפסיקים את זה ואיך גורמים לכך שלא יהיה עוד פרסום לדבר הזה, ואיך גורמים לכך שמשפחות לא ייהרסו בישראל כתוצאה מהפעלת קזינו.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני – לא נוכח; חבר הכנסת טלב אלסאנע – לא נוכח; חבר הכנסת יובל שטייניץ – כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סאלח טריף – לא נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה כן נמצא, ולכן ניתן לו את רשות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ שנמצא, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יולי יואל אדלשטיין: ואם הוא לא יהיה – תהיה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק טובה בעיקרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מאמין ומסכים שאכן צריך לעזור לציבור הזה באופן מיוחד להסתדר עם המגבלות שהחיים כפו עליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטרית, אינני בטוח שהנהגת תגים, אביזרים וכאלה דברים היא הפתרון במקרה זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העניין טעון אולי בדיקה נוספת ובחינה יותר מעמיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שנמצא דרכים אחרות אולי פחות בולטות, פחות פוגעניות ופחות מבדילות שיוכלו באמת להשיג את המטרה הזאת ולהביא עזרה לציבור הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל כץ, חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שטרית, תעזור לי בבקשה.

מאיר שטרית: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיקרו של דבר, ההצעה אכן טובה ומועילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני, כמובן, אתמוך בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אולי אסביר את עיקר הדברים בשפה הערבית כיאה וכנאה גם לנו היום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: רבותי המאזינים, בשם אללה הרחמן והרחום, הנושא הוא החוק שנועד להקל על נוהלי העצירה ומציאת מקומות חנייה לרכבים של ציבור הנכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק מדברת על הצורך לתת לציבור זה, לכל אדם נכה, כרטיס מיוחד, או איזה תג זיהוי מיוחד, על מנת שכולם ידעו זאת, והוא יוכל להגיע למקומות נוספים עם הנחות והקלות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי כי החוק ביסודו הוא טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באופן כללי מגמת החוק היא חיובית ומטרתה לשרת את הציבור הזה, הראוי לכל שירות ועזרה, במיוחד לאור העובדה שציבור זה נתקל כבר במכשולים עקב הנסיבות השונות של החיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולם, אינני בטוח, כי מתן תגים מזהים לציבור זה הוא הצעד הנכון במקרה זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המטרה טובה, אולם הצעדים צריכים להיות אולי פחות בולטים ופחות ניכרים, פחות בולטים במובן השלילי, משום שאם מסווגים ציבור זה, הוא עלול לחוש עצמו, באופן ברור, נחות בהשוואה לאחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת משום שבהיותו נכה חסרים לו דברים רבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל מקרה, המגמה היא חיובית, ואנו ברשימה הערבית המאוחדת נצביע בעד החוק הזה, ונסייע בחקיקתו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לכולם ושלום עליכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואם הוא לא יהיה באולם – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, החוק של חבר הכנסת שטרית הוא בוודאי חוק שראוי שנתמוך בו, ואכן כך נעשה.

ישראל כץ: בימים אלה אי-אפשר שלא להתייחס למה שראינו ושמענו אתמול על התפרעויות של תושבים ערבים בהכוונת הרשות הפלסטינית, בהוראתו הישירה של ערפאת ראש הרשות, אשר לא היססו גם לזרוק בקבוקי תבערה ולירות באש חיה על חיילי צה"ל, וזה דווקא ביום של מסירת כפרים החובקים את ירושלים ומגינים על ירושלים, וזה כנראה הלקח שחייבים להפנים כל הזמן: החלש מקבל תוקפנות, והפגנת חולשה מזמינה תוקפנות נוספת.

ישראל כץ: באזור הזה ובסכסוך הזה, במקום להתפשר עם מי שמוותר, מגיבים בתוקפנות נוספת כדי להוציא דברים נוספים.

ישראל כץ: ולצערי, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים היום בתקופה שה"חיזבאללה" בלבנון וערפאת ביש"ע למדו את המתכון ומשתמשים בכוח על מנת לחלץ מישראל דברים שאינם תואמים את האינטרס הביטחוני הקיומי והלאומי שלה.

ישראל כץ: לצערי, יש מנהיגים קיצוניים, גם בכנסת, מקרב ערביי ישראל, שמשתמשים באותה נוסחה, ובמקום להיאבק על שוויון זכויות ועל זכויות לאזרחים הערבים בישראל, הם נאבקים נגד קיומה של מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה הסתות וגם – – –

ישראל כץ: ובתוך הכנסת יש גם החברים הערבים שנלחמים על רקע לאומני וגם החברים מהתנועה האסלאמית – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסתה זולה – – –

מוחמד כנעאן: – – ובראשם מי שמגיב כרגע, חבר הכנסת דהאמשה, שנלחמים נגד קיומה של מדינת ישראל בכל דרך ובהסתה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דהאמשה אמר "האדמה תבער" אחרי שכוחות צה"ל דיכאו מרידה אלימה ומסוכנת של אסירים ערביים ביטחוניים בכלא מגידו – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – –

ישראל כץ: – – ולא פירט "האדמה תבער" על-ידי מי, איפה ומה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מוחמד כנעאן: – – –

ישראל כץ: והגיע הזמן שממשלת ישראל תנקוט יד קשה נגד המסיתים, ולא חשוב איפה הם יושבים.

ישראל כץ: אדוני חבר הכנסת דהאמשה וכלל חברי הכנסת הערבים צריכים להבין, כי לא לעולם חוסן, ואם תמשיכו במלאכת ההסתה, גם תשלמו את המחיר ולא תזכו בשום דבר, כי הסבלנות הולכת ופוקעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מוחמד כנעאן: אתה מאיים עלינו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחום לנגנטל – לא נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אתה האחרון שיאיים עלינו.

ישראל כץ: יש חוק במדינה הזאת.

מוחמד כנעאן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, חבר הכנסת כנעאן, חבר הכנסת כנעאן, מספיק.

מוחמד כנעאן: זו הסתה פרועה.

ישראל כץ: בתוך הכנסת אתה – – –

מוחמד כנעאן: – – –

ישראל כץ: תתבייש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק, חבר הכנסת כנעאן.

יולי יואל אדלשטיין: תמר גוז'נסקי מראש מתכוננת על מנת להתחיל את נאומה בזמן, ואתה מפריע לה כבר דקה.

מוחמד כנעאן: אני לא מפריע לה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה כן מפריע לה.

מוחמד כנעאן: אני לא אפריע לה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להזכיר, שאנחנו מדברים בהצעת חוק בקריאה ראשונה של חבר הכנסת מאיר שטרית, שעניינה שיפור מצבם של הנכים בנושא חשוב של חנייה, ויש לנו עוד הרבה מה לעשות בנושא הזה, ואני רוצה להזכיר שבהצעת הרפורמה אחד הסעיפים בא לפגוע בזכויות של נכים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בעיית הנכים היא, כמובן, רחבה יותר, קשורה גם בגובה הקצבאות וקשורה גם בהרבה מאוד בעיות בתוך הביטוח הלאומי שאנחנו עוסקים בהן הרבה שנים, אבל מאחר שיצא כך שעליתי לדבר לאחר חבר הכנסת ישראל כץ, תרשו לי להתייחס לניסיון או למסע ההסתה וההכפשה שמתנהל בשבועות האחרונים נגד האוכלוסייה הערבית, נגד אישים ערבים, גם חברי כנסת, גם ראשי מועצות, בניסיון להתיר את דמם של האזרחים הערבים ולפקפק בלגיטימיות שלהם כאזרחים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, כל ניסיון לתאר ציבור מפגין שנלחם למען הזכויות שלו כציבור מתלהם הוא ניסיון זול, הוא ניסיון שבא לטשטש את הבעיה.

תמר גוז'נסקי: וכדי להמחיש במה מדובר אני אביא את הדוגמה הבאה.

תמר גוז'נסקי: היה ויכוח – – –

ישראל כץ: סליחה, את חיה במדינה הזאת?

ישראל כץ: ציבור ששורף את דגל ישראל הוא ציבור שקט?

תמר גוז'נסקי: היה בשפרעם כנס שארגנה הממשלה כפי שארגנה, והיתה התנגדות, היו הפגנות ברשיון.

תמר גוז'נסקי: במהלך אותן הפגנות היתה גם הבערת צמיגים והיו גם חילופי אבנים ועוד כל מיני תופעות.

ישראל כץ: מה זה "חילופי אבנים"?

ישראל כץ: חברים שלך במפלגה זרקו אבנים.

ישראל כץ: לא היו חילופי אבנים.

תמר גוז'נסקי: באותו יום עצמו תושבי קריית-שמונה, מסיבות שלהם, החליטו להשבית את העיר.

תמר גוז'נסקי: השביתו את העיר יום שלם, סגרו צמתים מרכזיים בצפון, הבעירו צמיגים, ואני אומרת: זכותם.

תמר גוז'נסקי: אם הם חושבים שהממשלה מפקירה אותם, זכותם להפגין.

תמר גוז'נסקי: אבל מה קרה בקריית-שמונה?

תמר גוז'נסקי: האם בקריית-שמונה הכו שוטרים את המפגינים באלות?

תמר גוז'נסקי: האם בקריית-שמונה ירו קליעי גומי?

תמר גוז'נסקי: האם בקריית-שמונה הביאו פרשים?

תמר גוז'נסקי: האם בקריית-שמונה עשו את כל הדברים שעשו בשפרעם?

תמר גוז'נסקי: לכן, הוויכוח הגדול הוא על חופש הדיבור ועל חופש ההפגנה ועל החופש להביע מחאה ועל האפליה המחפירה בהתייחסות של המשטרה לשני ציבורים שמפגינים באותו יום, כל אחד מסיבותיו.

תמר גוז'נסקי: עכשיו לנושא של הדגל.

תמר גוז'נסקי: כל הוויכוח סביב הדגל – מי שמעוניין לנפח אותו זה הימין, כי הוא מעוניין בעצם, בוקר, צהריים וערב, לעשות מבחנים לקבוצות שונות באוכלוסייה.

תמר גוז'נסקי: אתם זוכרים את מבחן יום העצמאות של החרדים, מבחן יום הזיכרון של החרדים?

תמר גוז'נסקי: הם קמים או לא קמים, הם לומדים או לא לומדים.

תמר גוז'נסקי: אותו דבר גם עניין הדגל.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שדגל המדינה הוא מוסד כמו כל מוסד וצריך לכבד אותו, וכל אזרח במדינת ישראל צריך לכבד את הדגל.

תמר גוז'נסקי: מי ששורף את הדגל עושה פרובוקציה נגד האוכלוסייה שהוא משתייך אליה, ולא חשוב כרגע מי שורף את הדגל.

ישראל כץ: מה ההיתממות הזאת – – –

תמר גוז'נסקי: לכן חייבים להוקיע שרפת דגלים, אבל אסור שבמדינת ישראל, ממשלה או כל גורם אחר יעשו מבחן לאזרחים.

תמר גוז'נסקי: האזרחים הם אזרחים באשר הם אזרחים, ולאף אחד לא מותר לעשות להם מבחנים.

תמר גוז'נסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל קליינר, לשמחתנו, נכנס למליאה ומייד מקבל רשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מסביר לחבר הכנסת קליינר, כי מדובר בהצעת חוק חנייה לנכים (תיקון) (תג נכה), התש"ס–2000, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך את חבר הכנסת שטרית על היוזמה הזאת.

מיכאל קליינר: טוב שבימים קשים אלה יש יוזמה של הצעת חוק שיכולה לאחד את כל הבית הזה מימין ומשמאל, וטוב שהציבור רואה שלמען דברים רגישים יש נכונות של הכלל להקצות משאבים כדי שהחלשים יוכלו גם הם להתגבר על המגבלות שלרוע המזל הגורל הטיל עליהם.

מיכאל קליינר: אני מציע שלא נכביר מלים אלא באמת נעביר את החוק הזה לוועדה.

מיכאל קליינר: מובן שבאופן טבעי גם כשאתה רוצה לעשות דברים טובים יש מגבלות של הכלל על כל הדברים הטובים שחברי הכנסת מציעים כאן, ואני מתכוון לדברים טובים לא בציניות; אם נצטרך לעשות את כולם בבת אחת, אז לא יהיו לנו משאבים לשום דבר ולא נוכל לעשותם.

מיכאל קליינר: אבל כאן אני סומך על העובדה, שמציע ההצעה היה גם שר אוצר, וגם יש לו קבלות על כך שהוא יודע להבחין בין מה אפשר ומה אי-אפשר ובין הרצוי למצוי.

מיכאל קליינר: אני מקווה שהכנסת באמת תעביר את החוק הזה, שיהיה לתפארת מדינת ישראל, מדינת העם היהודי.

מיכאל קליינר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל קליינר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי – לא נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עופר חוגי – לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אליעזר כהן – כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנימין אלון – לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רחבעם זאבי – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צבי הנדל – לא נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עוזי לנדאו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים בנושא זה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש היוצא והנכנס, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת מאיר שטרית על היוזמה המבורכת על הצעת החוק הטובה, ואני לא מתפלא שהיא באה מאדם שיש לו רגישות חברתית.

מוחמד כנעאן: רציתי לראות אותו במקום אחר, כי לדעתי הוא לא נמצא במקום הנכון.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה שהצעה זו תעבור על-ידי כל חברי הכנסת מכל הסיעות, ואכן אותה שכבה חלשה, אותם אנשים, אותם נכים יוכלו לחנות בכל מקום שאפשר לחנות בו על-ידי שימוש אישי בתו החנייה בלי קשר לרכב שהם נוסעים בו.

מוחמד כנעאן: הצעה כזאת פשוט מקלה עליהם מאוד, ובמיוחד על אוכלוסייה שאכן זקוקה לחוק שכזה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, יחד עם התמיכה שלי בחוק שמעתי כאן, ואנחנו שומעים מחבר הכנסת ישראל כץ, שכנראה תמיד רק מקשיב למה שהערבים אומרים והוא אינו מקשיב ולא רוצה להקשיב למה שיהודים אומרים או מדברים או כותבים נגד נבחרי הציבור הערבי.

מוחמד כנעאן: נגד חברי כנסת ערבים הוא מכליל תמיד, עושה הכללות, בלי יוצא מן הכלל, וזה כהרגלו.

מוחמד כנעאן: כנראה בימין התרגלו שמי שתוקף יותר את הערבים זוכה יותר לאהדה במחנה שלו.

מוחמד כנעאן: מי שתוקף יותר את חברי הכנסת הערבים יקבל עוד דרגה, עוד דרגה בליכוד או בימין בכלל.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת ישראל כץ, אתה טועה.

מוחמד כנעאן: ואם ככה מלמדים אותך, אז מלמדים אותך לא נכון – – –

ישראל כץ: אין דגל שלא שרפתם, אין איום שלא איימתם, אין הסתה שלא הסתתם.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד לך דבר אחד.

מוחמד כנעאן: אני רוצה שגם המורים שלך ישמעו את זה טוב מאוד.

מוחמד כנעאן: לא אתה ולא המורים שלך יפחידו אותנו לרגע.

מוחמד כנעאן: לא אתה ולא אחרים ימנעו מאתנו להמשיך בדרך שלנו, שתשרת את בני עמנו, את הבוחרים שלנו במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: לא אתה ולא אחרים ימנעו מאתנו לשרת את השלום באזור.

מוחמד כנעאן: לא אתה ולא אחרים ימנעו מאתנו להמשיך בדרך הנכונה שבגללה אנחנו נמצאים כאן.

מוחמד כנעאן: אני ציפיתי ממך לדברים אחרים.

מוחמד כנעאן: אם יש לך משהו להגיד באופן אמיתי ולא בהסתה, כי זו סתם הסתה – אם יש לך משהו ספציפי נגד חבר זה או אחר, תגיד את זה בפומבי.

ישראל כץ: תשמע מה ראש עיריית טייבה אמר עליכם היום.

ישראל כץ: הוא כינה אתכם ברדיו צבועים, שאתם לא דואגים לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: ראש עיריית טייבה מכנה אנשים כמוך צבועים.

מוחמד כנעאן: הוא לא מכנה אותנו צבועים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כץ, אני מבקש לאפשר לו לסיים את דבריו.

מוחמד כנעאן: הוא יודע מי צבוע ומי לא צבוע.

מוחמד כנעאן: ראש עיריית טייבה רחוק ממך הרבה מאוד.

מוחמד כנעאן: אין מה להשוות בינו לבינך.

ישראל כץ: הוא נאמן למדינה.

מוחמד כנעאן: הוא נאמן לבני עמו, נאמן לעירו, נאמן לערבים שהוא חלק מהם.

מוחמד כנעאן: אל תערבב את השם שלו באמצע.

ישראל כץ: אתם תקפתם את ראש עיריית – – –

מוחמד כנעאן: אני רוצה כאן, מעל במת הכנסת, לגנות את הדברים שחבר הכנסת ישראל כץ אמר מעל במה זו.

ישראל כץ: גם הוא משת"פ?

מוחמד כנעאן: חברי הכנסת הערבים הם חברים לגיטימיים לכל דבר.

מוחמד כנעאן: לא אתה ולא אנשים כמוך ימנעו מאתנו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, אבקש לסיים.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד.

ישראל כץ: אני המצאתי את ה"נכבה"?

מוחמד כנעאן: אני ציפיתי ממך כחבר כנסת להגיד מלה אחת נגד מי שנקרא אליק רון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, אני מבקש לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא להתחיל עכשיו פרשה חדשה.

ישראל כץ: אדם שאומר את האמת.

מוחמד כנעאן: אדם שעומד בראש המחוז הצפוני.

מוחמד כנעאן: אדם שירה באדם חף מפשע רק כיוון שהוא ערבי.

מוחמד כנעאן: ציפיתי ממך להגיד שצריך לפטר אדם כזה מתפקיד כה רגיש – – –

ישראל כץ: צריך לתת לו צל"ש, כי הוא אומר את האמת.

ישראל כץ: הוא מנסה להציל את המדינה הזאת.

מוחמד כנעאן: זה מה שציפיתי ממך, לא רק להסית.

מוחמד כנעאן: תפסיקו עם המדיניות הזאת.

מוחמד כנעאן: תפסיקו עם הגישה המכוערת הזאת.

מוחמד כנעאן: תפסיקו עם זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת כנעאן.

מוחמד כנעאן: לא במקרה האוכלוסייה הערבית לא סובלת אתכם, היא שונאת אתכם עם הגישה שלכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשים את הדברים על השולחן בקטע של יום העצמאות.

איוב קרא: אני מבין – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כץ, פעם שנייה שאתה עושה את זה, ואתה יודע טוב מאוד שלא מדברים בפלאפון במליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש חוק שהמליאה קיבלה גם בעניינים האלה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אתה צודק, ואני שומר חוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אתה שומר חוק, אז תקום ותצא מהמליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל חבר כנסת שמדבר בפלאפון חייב לצאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון או לא נכון?

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, עמדתי בכנסת היתה להשאיר שיקול דעת ליושב-ראש, אבל, לצערי, זה לא התקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין ממש שפט את עצמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרת שאתה שומר חוק, בסדר, תראה שאתה מבצע את החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק במליאה אומר שמי שמדבר בפלאפון חייב לצאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראינו כמה אתה שומר חוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם הציבור ראה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אעשה מזה עניין ובוודאי זה לא עניין אישי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, למען ההגינות, היות שהייתי באירועים בשפרעם, היות שהתנהל פה ויכוח, רציתי מאוד להעמיד דברים על דיוקם.

איוב קרא: היו שני סוגים של אנשים שבאו לשפרעם: אנשים שרצו לחגוג את העצמאות, בהם ראשי רשויות ואנשים מהמגזר הערבי בכלל והעדה הדרוזית בפרט, והיו כאלה שבאו להוציא אותם ולפגוע בהם כדי שלא יחגגו.

איוב קרא: והיתה קבוצה אחרת, ויכול להיות שבצדק, או שלא בצדק, שלא הגיעה בכלל וישבה בבית ובעצם קראה תיגר על עצם יום העצמאות בלי לעשות אקטים שליליים.

איוב קרא: צריך להבחין, וזו זכותו של כל אדם שיושב בבית הזה ומחוצה לו, אבל הדבר הכי מזעזע היה לפגוע באנשים על-פי לבושם האתני.

איוב קרא: זה מה שהיה, ואני שמח שחלק מהאנשים שהובילו את המערכה הזאת באבנים ובאווירה מאוד מכוערת, התנצלו ביום שישי בפני הנהגת העדה הדרוזית, התנצלו בפני הנהגת היישוב שפרעם, ואני מקווה שלא יחזרו על דברים מהסוג הזה.

איוב קרא: אין לי ספק שזה סימל רבות ומחייב הסקת מסקנות מחייבות.

איוב קרא: היות שאנחנו מדברים דווקא על נכים, לא הייתי רוצה לראות אנשים נפגעים והופכים להיות נכים בגלל זה שבאו לחגוג את יום העצמאות.

איוב קרא: אני אומר לכם שבאופן אישי נזקקתי לדרוך נשק בתוך האוטו, כדי לצאת מהאירוע הזה.

איוב קרא: אנשים זרקו עלי אבנים גדולות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט לסיום, זמנך תם.

איוב קרא: משפט לסיום – הגיע הזמן שיחיה זאב עם כבש.

איוב קרא: אנחנו רוצים שלא יהיו עוד מלחמות פה, שיהיה שלום באזור הזה.

איוב קרא: כל ההקצנה הזאת לא מוסיפה לשום צד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומך בחוק של מאיר שטרית ומברך עליו כמו על רבים מחוקים אחרים, כמו שאני מתנגד לפעמים לחוקים שלו.

ראובן ריבלין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, כאשר אנחנו מדברים על חוק בקריאה ראשונה, על מנת לקרוא באוזניכם ובאוזני הצופים בנו בערוץ-33 מאמר שנכתב בעיתון "הארץ", לא על-ידי איש ימין ולא על-ידי איש עיתון "ידיעות אחרונות" או "מעריב", אלא איש עיתון "הארץ", הידוע בדוקטרינה שלו, העיתונאי והפובליציסט דן מרגלית: "קומץ של היסטוריונים חדשים ואנשי תקשורת, שמתקשים כנראה להתחבר אל שמחת העצמאות, ביקשו לערב בזכרם של הנופלים ובחגיגת יום הולדתה של המדינה היהודית את אסונם של הפלסטינים ב-1948.

ראובן ריבלין: כתבו שקשה להם לערביי ישראל לראות את מדינתם מבכה את נופליה ושגם יום השואה אינו יומם.

ראובן ריבלין: הצפירה, כך אפשר היה להבין מהכתוב, מכבידה עליהם.

ראובן ריבלין: "זהו חלק מהניסיון המתמשך לעשות דה-לגיטימציה לתיקון הצודק המונח ביסוד הרעיון הציוני ולהציג לדור הצעיר את אבותיו כמי שהקימו מדינה בחטא.

ראובן ריבלין: אך אין זה נכון שעם בלי ארץ כבש ארץ עם עם.

ראובן ריבלין: זאת הן משום שהקושאן התנ"כי קדם לכיבוש הארץ על-ידי המוסלמים, הן מפני שרוב האזור היה בלתי מיושב, ובעיקר מכיוון ששיבת העם היהודי התנהלה בראשיתה בזירה שלא היתה לה נגיעה מדינית לערבים.

ראובן ריבלין: ההיסטוריון בן-ציון דינור כבר הראה, כי תחילתה בעלייתו של יהודה החסיד ב-1700, וכי התחדשותה בתנועת ביל"ו ועליית התימנים בסוף המאה ה-19.

ראובן ריבלין: לא היתה אז כל ישות פלסטינית.

ראובן ריבלין: המשא-ומתן על העלייה נעשה אז עם השלטון העות'מאני.

ראובן ריבלין: " הוא ממשיך: "בתקופת השלטון הבריטי כבר ניתנה התחייבות עולמית להקים בית לאומי ליהודים בנחלת אבותיהם.

ראובן ריבלין: היהודים, ולא הערבים, נאבקו לגירוש השלטון הזר.

ראובן ריבלין: הערבים קיבלו מהשלטון הבריטי את מבוקשם – לחסום את שערי הארץ בפני יהודים שנמלטו מהנאצים.

ראובן ריבלין: בעידן שבו בקשות סליחה הן עניין שבאופנה – הפלסטינים הם שצריכים לבקש סליחה מהעם היהודי, הן על סגירת שערי הארץ והן מפני שהנהגתם תמכה בנאצים.

ראובן ריבלין: וסליחה נדרשת גם על ההתקפה הזדונית של העולם הערבי על היישוב היהודי העברי החל מ-1947.

ראובן ריבלין: הפלסטינים, שתובעים לקיים את החלטות האו"ם, חייבים לבקש סליחה ראשונים על הפרת ההחלטה מנובמבר 1947 ועל המלחמה שנועדה להשליך את היהודים לים.

ראובן ריבלין: "'נכבה'?

ראובן ריבלין: הפלסטינים המיטו את אסונם על עצמם, ואולי מדינות ערב הן שצריכות לבקש מהם סליחה הן על המלחמה שהפכה רבים מהם לפליטים ועל שהחזיקו אותם במשך 52 שנים במחנות פליטים.

ראובן ריבלין: " אני יודע שאני צריך לסיים, לכן אדלג ברשותו של הכותב דן מרגלית ואסיים במשפטי הסיום: "וכעת נעשה ניסיון הסברתי להפוך את שמחת העצמאות לצער על סבלם של הפלסטינים אפילו בימי זיכרון וחג אלה.

ראובן ריבלין: שר החינוך יוסי שריד צריך להוסיף לתוכנית הלימודים לא רק את מחמוד דרוויש, אלא גם את הנחלת האמת ההיסטורית על צדקת דרכה של הציונות, שבשנים האחרונות ניכר מאמץ מרוכז לעמעמה".

ראובן ריבלין: לא כתב זאת – לא תלמיד של זאב ז'בוטינסקי, לא תלמיד של מנחם בגין, לא איש קיצוני של ארץ-ישראל השלמה, אלא אדם שהוא אולי יותר ממתון ודעותיו קרובות יותר לדעות אנשי השמאל בישראל.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכולכם לשנן ולראות מה אומרים כאשר קמים עלינו ביום עצמאותנו, יום חגה של מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ריבלין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים בהצעת חוק זו, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו עסוקים בסוגיית הנכים ולא בעצמאותה של מדינת ישראל.

נסים זאב: אני רוצה להודות למציע הנכבד, חבר הכנסת מאיר שטרית.

נסים זאב: אני חושב שבכך יהיה קצת יותר הקלה לנכים האלה.

נסים זאב: כידוע, נושא הניידות הוא לנכה נושא מרכזי בחייו, ויש צורך להקל בזה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת שטרית, שבנושא החנייה המוסדרת בשכונות שונות בערי הארץ הגיעו למסקנה – ואני זוכר שהיתה התלבטות, לפחות בירושלים, אם יש צורך לשים שם וגם מספר רכב, או שאפשר לעשות את זה שכונתי-אזורי, כדי לא לסרבל את המערכת, כי יכול להיות שאדם יקנה רכב אחר והוא לא יצטרך לבוא השכם והערב.

נסים זאב: יש ועדת חריגים שמתחשבת במשפחות של קשישים שאין להם רכב, כי הרי מי מוביל את הקשיש, מביא ומחזיר אותו?

נסים זאב: זה בן המשפחה.

נסים זאב: אז לא צריך שאותו בן המשפחה יישא בעול במשך כל החודש – – –

מאיר שטרית: הדוגמה הבולטת היא של העיוורים, שאינם נוהגים והם לא יכולים לקבל תג נכה, כי הם לא נוהגים.

נסים זאב: בהזדמנות זאת אני רוצה לומר שקיבלתי תלונה מנכים שטוענים שעד היום אין להם תעודת נכה.

נסים זאב: אני אמור להעלות את זה בוועדת העבודה והרווחה, כי אני חושב שזה נושא חשוב.

מאיר שטרית: אני מקווה שתכניס את זה במערכת החינוך – – –

נסים זאב: בשבוע הבא יש לי הצעה בנושא חינוך, ואני מקווה שזה יעלה.

נסים זאב: אני חושב שהעניין של מספר תעודת זהות על התג מאפשר בעצם לחנות בכל מקום ומקום, ועל כך תבורך, חבר הכנסת מאיר שטרית.

נסים זאב: אין לי מה להוסיף.

נסים זאב: אני לא אכניס פוליטיקה ולא אערב מין בשאינו מינו.

נסים זאב: אני מקווה שהחוק הזה כן יעבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון) (תג נכה), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה – של חבר הכנסת מאיר שטרית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון) (תג נכה), התש"ס–2000, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מאיר פרוש: אני מבקש להוסיף אותי להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של 12 חברי כנסת בעד – אנחנו מוסיפים את קולותיהם של חברי הכנסת פרוש, כנעאן וחוסניה ג'בארה – אין מתנגדים ואין נמנעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק שכר חברי הכנסת, התש"ס–2000, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את החוק חבר הכנסת אברהם יחזקאל, בבקשה.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חשבתי לנכון לפתוח את השבוע הראשון של כנס הקיץ בהמשך תהליך החקיקה אשר מוציא מאתנו בחוק ובדין את העיסוק בסוגיית שכר חברי הכנסת והתנאים הנלווים אליו.

אברהם יחזקאל: הגיע הזמן שלא אנחנו נקבע את השכר שלנו או את התנאים שלנו, כי גם אם יהיה זה שכר גבוה או נמוך, תנאים טובים או לא טובים, תמיד זה ייראה בחזקת החתול השומר על השמנת.

אברהם יחזקאל: הצעת החוק שלי מגיעה היום לקריאה ראשונה, ונותרה עוד קריאה אחת לאחר מכן.

אברהם יחזקאל: מטרתו של החוק הזה היא להקים ועדה ציבורית ולהפקיד בידיה סמכויות לגבי שכר והטבות אחרות, שתהיינה ייחודיות לחברי הכנסת.

אברהם יחזקאל: הוועדה הציבורית: נשיא המדינה, בהמלצת יושב-ראש הכנסת, ימנה ועדה ציבורית לצורך חוק זה.

אברהם יחזקאל: הוועדה הציבורית תמנה חברים נציגי ציבור, אשר יומלצו כאמור בסעיף הקודם, ובלבד שראש ממשלה לשעבר, שר לשעבר, סגן שר לשעבר או אפילו רחמנא ליצלן חבר כנסת לשעבר, לא יכהנו כחברים בה.

אברהם יחזקאל: נשיא המדינה ימנה את יושב-ראש הוועדה הציבורית מקרב חבריה.

אברהם יחזקאל: אנחנו עוסקים למעשה בשינוי אשר אומר, כי מעתה, עם קבלת החוק, נהיה אובייקטיבים.

אברהם יחזקאל: הציבור אולי יקבל את החלטות הוועדה הציבורית, ואני מאמין שבסופו של דבר יבין, שמי שנמצא בכנסת, לא נמצא בגלל שכר חברי הכנסת.

אברהם יחזקאל: אני מאמין שחבר הכנסת רובי ריבלין נמצא כאן אף שאילו היה מחוץ לכנסת היה מרוויח עשרת מונים מאשר הוא משתכר כחבר הכנסת.

אברהם יחזקאל: אני מאמין שאנחנו כאן משום שאנחנו ממלאים שליחות.

אברהם יחזקאל: כך נראה לי, ולכן כדאי שכאשר אותה ועדה ציבורית תקום, תשפוט את הדברים ותראה אותם, היא אפילו לא תוריד את שכרנו.

אברהם יחזקאל: יש אומרים שהיא אפילו תשפר ותוסיף תנאים.

אברהם יחזקאל: אני לא יודע, אבל מה שאני יודע הוא, שהשיטה הנוכחית, כפי שהיא מצטיירת ומצטלמת בעיני הציבור, נראית שיטה קלוקלת שצריכה לעבור מן העולם.

אברהם יחזקאל: נכון, יש שאמרו לי: אבי, למה אתה פופוליסט?

אברהם יחזקאל: למה אתה עובד נגד חברי הכנסת?

אברהם יחזקאל: אני אומר לכם שלא כך, כי בתהליך החקיקה היו מעורבים גם יושב-ראש האופוזיציה וגם יושב-ראש הקואליציה.

אברהם יחזקאל: כל חברי הכנסת אמרו, שבאמת הגיע הזמן שגם נצטייר כהגונים וגם ננהג כהגונים, ונוציא את הדבר הבולט ביותר מידינו – את שכר חברי הכנסת.

אברהם יחזקאל: מתברר שגם הרפורמה במס מיטיבה עמנו יותר מאשר עם אחרים.

אברהם יחזקאל: זהו עניין נוסף.

אברהם יחזקאל: לא ביקשנו את זה מבייגה שוחט, לא רצינו את זה.

ראובן ריבלין: אני נאלץ לעזוב לתוכנית בטלוויזיה.

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך בכל לבי.

אברהם יחזקאל: תודה.

אברהם יחזקאל: לכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להביא את הצעת החוק להצבעה בקריאה ראשונה, כדי שסוף כל סוף אנחנו החתולים נפסיק לשמור על השמנת.

אברהם יחזקאל: כך בכל אופן חושבים אלה שלא יושבים באולם המליאה.

אברהם יחזקאל: תודה רבה לכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יחזקאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק של חבר הכנסת יחזקאל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראשון הרשומים לדיון אצלי הוא חבר הכנסת רביץ שאיננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גדעון עזרא – כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת מחאמיד, חבר הכנסת שטרית או חבר הכנסת אופיר פינס, מי שיהיה נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך שלוש דקות.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת אבי יחזקאל על הצעת החוק, שאני תומך בה מאוד, וכך גם אמרתי בישיבת ועדת הכנסת שדנה בעדכון שכר חברי הכנסת.

זבולון אורלב: כל פעם שחברי הכנסת מגיעים לעסוק בשכרם, יש רק ביזיון, יש רק בושה, וכולנו זוכים לקיתונות של התקפות על כך שחברי הכנסת מסדרים לעצמם את המשכורות.

זבולון אורלב: הרעיון ששכר חברי הכנסת ויתר התנאים הנלווים ייקבעו על-ידי ועדה ציבורית הוא נכון.

זבולון אורלב: לא הידיים שאנחנו מרימים תהיינה הידיים שאנחנו שולחים לאוצר המדינה, כדי לסדר לעצמנו את המשכורות.

זבולון אורלב: הציבור לא מעוניין בכך, ולכן יש ברכה רבה בהצעת החוק.

זבולון אורלב: היא תעזור להקנות לעם אמון בכנסת.

זבולון אורלב: היא תחזיר את הכבוד שהעם רוצה לרחוש לנבחריו, והיא תנתק אותם מהנושא הכספי.

זבולון אורלב: אני מציע לשקול להוסיף להצעת החוק, ששכר חברי הכנסת יופרד מכל הצמודים אליהם, ויהיה אסור על-פי חוק להצמיד שכר של איזה גורם במשק לשכר חברי הכנסת.

זבולון אורלב: בכל פעם, כאשר באים לעסוק בשכר חברי הכנסת, אומרים, שאם יעשו כך וכך בשכר הנבחרים, זה גורר אחריו אחרים.

זבולון אורלב: ופקידי האוצר דואגים מייד להדליף, איזה נזק זה יגרום למשק וכדומה.

זבולון אורלב: לא יעזור אם תהיה ועדה ציבורית.

זבולון אורלב: גם אם ועדה ציבורית תחליט החלטה כלשהי, אלה שמעוניינים לנגח אותנו, שהם בדרך-כלל אנשי האוצר, שוב ימצאו תירוץ נאות.

זבולון אורלב: לכן צריך להפריד את שכר חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אנחנו נמצאים תחת זכוכית מגדלת, וראוי שיפרידו את שכרנו משכר האחרים, כדי שאף אחד לא יתפוס טרמפ ואף אחד לא יחרוש על גבנו.

זבולון אורלב: כך ועדה ציבורית תבדוק מה ראוי, מה נכון, וכך תקבע.

זבולון אורלב: יישר כוח, אבי יחזקאל, ואנחנו נתמוך בך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד – לא נמצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מאיר שטרית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אופיר פינס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אחמד טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מובן שכל חבר כנסת שאיננו נוכח מאבד את זכותו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדיון שלנו היום מאוד מעניין ומאוד חשוב: שכרם של חברי הכנסת ייקבע בידי ועדה על-פי חוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מדגיש את המלים "על-פי חוק", כי ועדה ציבורית דנה בשכר גם על-פי המתכונות הקודמות, אבל נראה שחבר הכנסת יחזקאל רוצה – ובצדק – לעגן את הנושא בחקיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

זבולון אורלב: יש עוד הבדל: על-פי הצעת החוק, הוועדה היא שקובעת את השכר.

זבולון אורלב: על-פי המצב היום, הוועדות רק ממליצות וחברי הכנסת מחליטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה על הערתו החשובה של חבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי חבר הכנסת אבי יחזקאל, קודם כול אני רוצה להקדים ולומר כי אתמוך בחוק, אבל אני חייב לומר שאני לא חושב אף לרגע שלאותה ועדה ציבורית יהיה האומץ לבוא ולומר, מה באמת צריכים חברי כנסת לקבל.

מאיר פרוש: למה הם לא יעשו את זה?

מאיר פרוש: מכיוון שאין לנו תדמית טובה.

מאיר פרוש: ואפילו חושבים אותם חברים בוועדה הציבורית, שמגיע לנו מה שמגיע לנו, לא יהיה להם האומץ הציבורי, כי יש להם עוד תפקידים בחיים הציבוריים שלהם.

מאיר פרוש: הם צריכים להתקבל לוועדות נוספות, וגם הם צריכים להתקדם, והם יפחדו לומר את האמת.

מאיר פרוש: אני לא רואה כל פסול בכך שחברי כנסת באים ואומרים: אנחנו עובדים ואנחנו צריכים לעשות את כל מה שמוטל עלינו.

מאיר פרוש: אם באמת רוצים שחברי כנסת יעשו את כל המוטל עליהם, איפה העזרה?

מאיר פרוש: אני לא מדבר דווקא על השכר שלהם, איפה העזרה לעוזרים?

מאיר פרוש: בעבור מה אנחנו יכולים להעסיק פה עוזרים בכנסת, בעבור אותם כמה אלפי שקלים?

מאיר פרוש: ומי שרוצה באמת לעשות, להיות בוועדות, להיות נוכח במליאה ולעשות את מה שמוטל עליו ולא שיגידו לו: אתם המחוקקים, אתם חוקקתם את הדבר הזה, ורוב חברי הכנסת אומרים: לא הייתי במליאה, לא ידעתי בכלל.

מאיר פרוש: איך אפשר לדעת בכלל, איך אפשר לעקוב, איך אפשר להיות גם בוועדות וגם לעשות את כל הדברים האלה?

מאיר פרוש: אם הייתי בטוח שאותה ועדה ציבורית אכן תעשה את מלאכתה נאמנה – ואני יוצא מתוך הנחה שהיא תרצה לעשות את זה.

מאיר פרוש: אבל היא לא תעשה את זה מכיוון שהתדמית לא טובה, בצדק או לא בצדק, אני לא יודע; מאחר שהתדמית לא טובה, אני לא מאמין שהוועדה הציבורית תגיע למסקנות האמיתיות, שצריכים לתגמל את חברי הכנסת שבאמת רוצים לעבוד.

מאיר פרוש: אבל צריכים למצוא דרך לזה.

מאיר פרוש: בכל מקרה אני אומר שאני אהיה בעד החוק.

מאיר פרוש: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הוא פשוט, הוא בסדר, אני תומך בו, ואין בעניין הזה ויכוח.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה, ברשותך, לנצל את ההזדמנות ולקרוא לכנסת ואולי לציבור מפרוטוקול של בית-המשפט על חשוד שזומן בחג הפסח לעדות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק תיזהר שלא תפגע בסמכות חוקית או בסוב-יודיצה של בית-המשפט.

משה גפני: לא.

משה גפני: יש לי ניסיון, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אתה אומנם משפטן, אבל אני גם למדתי משהו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצאתי לנכון להזהיר אותך.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אם הוא יפגע בסוב-יודיצה זו תהיה תופעה מאוד חריגה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, תיכף תשמע.

משה גפני: אני לא הולך לעשות את זה.

משה גפני: חשוד שהוזמן על-ידי המשטרה לחקירה בחג הפסח, ואני קורא מהפרוטוקול של בית-המשפט.

משה גפני: החשוד: יומיים לפני חג הפסח התקשרו אלי מהמשטרה וביקשו שאגיע לחקירה.

משה גפני: אמרתי כי אין לי זמן וביקשתי לדחות את החקירה.

משה גפני: נתנו לי זמן, אחרי זה הביאו אותי בחג הפסח.

משה גפני: בא-כוח המבקשת עונה על שאלת בית-המשפט, שזו המשטרה: התלונה הוגשה ב-27 בינואר 1999, זאת אומרת לפני שנה.

משה גפני: לשאלת בית-המשפט: מדוע זומן המשיב, שהוא יהודי חרדי, לבוא למשטרה באמצע חג הפסח, כשמדובר בתלונה שהוגשה לפני כחודשיים ימים, וגם לסברת המשטרה אין בה דחיפות מיוחדת, שאם לא כן היו מזמנים אותו לחקירה עוד לפני חודשיים?

משה גפני: התשובה היא: אני לא יכול לענות על השאלה הזאת כי אני חוקר תורן.

משה גפני: ממה שאני יודע – הוא זומן לפני פסח והוא ביקש לדחות את החקירה וכו'.

משה גפני: זאת אומרת, תלונה שהוגשה חודשיים קודם.

משה גפני: יהודי חרדי זומן לחקירה בחג הפסח.

משה גפני: לא היתה בזה שום דחיפות.

משה גפני: ההחלטה של בית-המשפט: "אינני מצליחה" – כותבת השופטת בלהה כהנא – "להבין את התנהגות המשטרה בתיק זה.

משה גפני: אינני יכולה להבין מדוע אדם חרדי מזומן בחג הפסח לחקירה בתחנת משטרה".

משה גפני: וכל זאת בגין תלונה שהוגשה נגדו לפני חודשיים ימים, וזאת בגין סרט שהוסרט בטלוויזיה וכו'.

משה גפני: יהודי חרדי הוזמן לחקירה בחג הפסח, בניגוד לאמונתו, בגין תלונה שהיתה חודשיים קודם.

משה גפני: השופטת נוזפת, ואין תשובה על העניין הזה וכו'.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם ידעו שמדובר ביהודי חרדי?

משה גפני: כן, בוודאי.

משה גפני: זה היה סרט בטלוויזיה.

משה גפני: בסדר, מזמינים בחג הפסח עבריין, ועוד חרדי.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לספר לכנסת על מה המשטרה הגישה תלונה ועל מה יש כתב אישום.

משה גפני: על-פי המנהגים היהודיים, אם למישהו יש צהבת, שמים לו על הבטן יונה וזה סוחב את הצהבת.

משה גפני: עכשיו יש כתב אישום, שעליו זומן יהודי חרדי לחקירה במשטרה בחג הפסח.

משה גפני: השופטת נוזפת במשטרה, והשוטר אומר: אני חוקר תורן, אני לא יודע.

משה גפני: כתב אישום של מדינת ישראל נגד יהודי חרדי: "במועד שאינו ידוע במדויק למאשימה, ככל הנראה בשכונת הר-נוף בירושלים, עינה הנאשם בעל-חיים, התאכזר אליו, התעלל בו והרג אותו.

משה גפני: הנאשם מציג עצמו כמי שיכול לרפא את מחלת הצהבת וכו'".

משה גפני: מביאים כאן את הסעיף בחוק שהאיש הזה הוא עבריין שצריך להביא אותו לחקירה בחג הפסח.

משה גפני: חבר הכנסת זבולון אורלב, אתה ציוני דתי.

משה גפני: מדינת ישראל מזמינה לחקירה יהודי חרדי בחג הפסח על יונה, על צהבת.

משה גפני: ראשית צמיחת גאולתנו.

משה גפני: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גפני, הצהבת הולכת בסוף או לא הולכת?

משה גפני: אני תומך בהצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תומך בצהבת אם כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלתי בעניין הזה אם הוכח שהצהבת מתרפאת.

מאיר פרוש: הוא תומך ביונת השלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יובל שטייניץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת סאלח טריף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ישראל כץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שנים עוסק הציבור, בסיועה של התקשורת, בנושא האהוב של שכר חברי הכנסת, ואם הצעת החוק של חבר הכנסת אבי יחזקאל תשחרר אותנו מהסיוט הזה, כבר יהיה דבר טוב.

תמר גוז'נסקי: מה יהיו התוצאות המעשיות של השינוי הזה, עדיין לא ברור לי.

תמר גוז'נסקי: על כל פנים, כבר היו ועדות ציבוריות שקבעו דברים, ובסופו של דבר, לדעתי, יש ניסיון, באמצעות עניין השכר, לקעקע את יוקרתם של חברי הכנסת ושל הכנסת בכלל, וטוב שהנושא הזה ירד מסדר-יומנו כחברי כנסת.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת להתייחס, בזמן שנותר לי, לדבר חמור ביותר שפורסם היום בעיתון "הארץ", פרי עטו של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, שהוא בסיעת מרצ וגם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

תמר גוז'נסקי: במאמרו קובע רובינשטיין, שבהנהגה הפוליטית של חד"ש חל מהפך, שאנחנו לא רוצים יותר זכויות לאזרחי ישראל הערבים אלא מתקוממים נגד עצם קיומה ומהותה של ישראל כמדינת העם היהודי.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שדברים כאלה יצאו הרבה פעמים מעטיהם של אנשי ימין, ומובן וברור למה הם יגידו כך.

תמר גוז'נסקי: אבל חבר הכנסת אמנון רובינשטיין עשה פה עוול כפול.

תמר גוז'נסקי: הוא עשה קודם כול עוול לחד"ש.

תמר גוז'נסקי: חד"ש היתה הראשונה, והיא תמכה בהתמדה אין קץ בעיקרון של שתי מדינות מתוך הכרה בזכויות של שני העמים.

תמר גוז'נסקי: לבוא היום בשנת 2000 ולהגיד שאנחנו שינינו את העמדה?

תמר גוז'נסקי: במה שינינו את העמדה?

מיכאל קליינר: את עושה עוול לחבר הכנסת רובינשטיין.

מיכאל קליינר: את תוקפת אדם שאיננו כאן.

מיכאל קליינר: הוא כתב שתמכתם בחוק השבות.

תמר גוז'נסקי: תן לי לומר מה שאני רוצה.

תמר גוז'נסקי: אתה תאמר מה שאתה רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קליינר, היא קיבלה את רשות הדיבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, חבר הכנסת רובינשטיין קם לחיים פעם אחת, הוא יקום לחיים עוד הפעם ויענה לה אם הוא רוצה, אל תדאג.

תמר גוז'נסקי: יש לנו השקפת עולם ופוליטיקה עקרונית שהיתה ונשארה.

תמר גוז'נסקי: עם זאת, זה לא אומר שכל אחד שמקבל את הרעיון העקרוני הנכון של שתי מדינות – כי יש שני עמים וצריך לפתור את הבעיה על בסיס של צדק לשני העמים, צריך גם לקבל את השקפת העולם הציונית, למשל.

תמר גוז'נסקי: לא, לא חייב להיות.

תמר גוז'נסקי: לכן, אנחנו לא מקבלים את השקפת העולם "מדינת העם היהודי", אנחנו מדברים על מדינה יהודית דמוקרטית וכו'.

מיכאל קליינר: פעם תמכתם בחוק השבות.

מיכאל קליינר: שיניתם את דעתכם, זו זכותכם.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת קליינר, אני מבינה את ההתלהבות שלך מהנושא הזה – – –

מיכאל קליינר: זו לא התלהבות, ישבתי בשקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קליינר, אני מבקש לתת לה לסיים.

תמר גוז'נסקי: אבל, אני חושבת שהעוול השני שעשה חבר הכנסת רובינשטיין הוא, שבימים אלה, כאשר לא רק בנושא אבו-דיס, אלא בהרבה מאוד נושאים אחרים יש התלהמות כזאת של הימין, אנחנו צריכים למצוא את הדרכים להבהיר הבדלי עמדות לא במסעות השמצה ולא במאמרי השמצה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך הזדמנות, למעשה, אז למה קלקלת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא אמנע ממך לענות גם במקומו של חבר הכנסת רובינשטיין, כפי שרצית.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, כאשר מדובר בנושא כל כך רגיש, נושא שכר חברי הכנסת, אני באמת התכוונתי לנצל את כל שלוש הדקות שלי כדי לדון בנושא הזה, כי אני חושב שהציבור מצפה מאתנו, כאשר אנחנו מתייחסים לנושא שהוא שכרנו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אף אחד לא מונע זאת ממך.

מיכאל קליינר: לכן, למען האמת אצטרך עכשיו לתמצת מאוד את התייחסותי לחוק ולגעת בנושא שהעלתה חברתי, תמר גוז'נסקי.

מיכאל קליינר: לגופו של עניין, אני מברך את ידידי אבי יחזקאל על כך שהוא עדיין נאיבי; על כך שהוא עדיין מאמין, שאם תהיה ועדה שבתוקף חוק תקבע את שכר חברי הכנסת, זה לא יהיה נתון לביקורת ולא יבואו ויגידו לך: תוותר על מה שהוועדה קבעה.

מיכאל קליינר: הרי גם ועדת רוזן-צבי הלכה ברוח העיקרון שלך, שלא חברי הכנסת יקבעו את שכרם.

מיכאל קליינר: מצד אחד היא פגעה בצורה מאוד חמורה בפנסיה של חברי הכנסת ואסרה עליהם כל עיסוק נוסף, ומצד שני היא קבעה להם שכר קצת יותר גבוה והצמידה אותו.

מיכאל קליינר: כל פעם שיש הצמדה המשולמת לחברי הכנסת, שאין להם לא זחילת שכר, לא ותק, לא דרגה אוטומטית ולא פז"מ, ולכן הם צמודים לאיזה מנגנון אוטומטי שמדי פעם מאזן אותם עם שאר המשק, כל פעם הכנסת נתונה להתקפות.

מיכאל קליינר: אם אתה חושב שההצעה הזאת תעזור ותהיה ועדה בלתי-תלויה וסופית – אני לא מאמין.

מיכאל קליינר: אבל, שוב, היות שאתה מאמין, אתמוך בהצעת החוק בקריאה הזאת, כדי שההצעה תעבור לקריאה ראשונה, תלובן בוועדה, ובוועדה אומר את דעתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אשרי המאמין.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אתייחס עתה לדברים של חברת הכנסת גוז'נסקי.

מיכאל קליינר: אני בוודאי לא מסכים להשקפות הפוליטיות של חבר הכנסת רובינשטיין.

מיכאל קליינר: אבל הוא כתב כעיתונאי מאמר מאוד עובדתי, מאוד ענייני, מאוד יבש, ואמר דבר אחד מאוד נכון.

מיכאל קליינר: הוא אמר, שבכנסת הראשונה חד"ש חתמה על מגילת העצמאות, שב-80% ממנה מדובר על הקמת מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי, ולצורך הזה היא קמה.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת תופיק טובי תמך בחוק השבות בכנסת הראשונה, עם כל סיעת מק"י.

מיכאל קליינר: כל אימת שסיעות מק"י וחד"ש הופיעו בחוץ-לארץ, הן הניפו את דגל ישראל בגאווה.

מיכאל קליינר: היום חד"ש – שבפועל אמרה לערביי ישראל כל השנים:

מיכאל קליינר: אנחנו נלחמים למען זכויות שוות לאזרחים ערבים במדינת ישראל – נלחמת באופיה היהודי של מדינת ישראל ורוצה שמדינת ישראל תפסיק להיות מדינת העם היהודי ותהיה מדינת כל אזרחיה.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת רובינשטיין אמר, שאם השמאל הציוני ומרצ לא יצאו נגד התופעות האלה, הם יביאו את הימין לשלטון.

מיכאל קליינר: אני מאוד בעד שהימין יבוא לשלטון, אבל אני הייתי רוצה שיהיה קונסנסוס בבית הזה בקרב הרוב היהודי במדינת ישראל וכל אזרח ואזרח שאיננו נמנה עם הרוב היהודי – כאשר קמה מדינה פלסטינית שנותנת הגדרה עצמית לערבים הפלסטינים – על כך שמדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי.

מיכאל קליינר: אחרת לא יהיה שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד אזולאי – איננו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עופר חוגי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בנימין אלון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת צבי הנדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עוזי לנדאו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסף לפיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי אבי יחזקאל, מציע הצעת החוק, באופן עקרוני אני תומך בהצעה.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אני רוצה לקוות ולהאמין, שאכן ועדה חיצונית כזאת כמו שאתה מציע, חבר הכנסת יחזקאל, תפתור את הבעיה הזאת ובאמת שכר חברי הכנסת והתשלומים הנלווים שניתנים להם ייקבעו על-ידי ועדה חיצונית.

מוחמד כנעאן: אבל התרגלנו במדינה שאין ועדה שאינה תלויה באיש זה או אחר, בממשלה זו או אחרת, בגוף זה או אחר.

מוחמד כנעאן: גם אותם חברי ועדה שימונו, גם הם רוצים להתקדם, גם הם רוצים להיות אנשי ציבור בצורה זאת או אחרת.

מוחמד כנעאן: לכן אני רוצה לקוות שאכן ועדה כזאת תצליח במשימתה ואכן תשים קץ לנושא הזה, לוויכוח הזה, הוויכוח הציבורי שעולה כל פעם מחדש.

מוחמד כנעאן: אולי דרך חוק, כמו שחברי יחזקאל מציע, אכן נפתור את הבעיה.

מוחמד כנעאן: על כן, אתמוך בהצעתך.

מוחמד כנעאן: קשה לי לעלות על הדוכן הזה ולא להתייחס, אפילו במשפט אחד, אדוני היושב-ראש, לדבריו של קודמי, קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קליינר, בבקשה.

מוחמד כנעאן: סליחה.

מוחמד כנעאן: אני חוזר בי.

מוחמד כנעאן: קודמי, חבר הכנסת קליינר.

מוחמד כנעאן: אני מעריך ומכבד כל אדם, אפילו שאני מתנגד לעמדות שלו.

מוחמד כנעאן: לכן אני מדגיש – חבר הכנסת קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

מוחמד כנעאן: הוא דיבר במיוחד על חד"ש.

מוחמד כנעאן: אבל אני רוצה להגיד באופן הברור ביותר, שאני אומר שאין לי בעיה עם זה שמדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי.

מוחמד כנעאן: אבל כן יש לי בעיה ואני כן רוצה לשנות את החוק כך שהיא תהיה מדינת כל אזרחיה, לרבות שלי ושל איוב קרא, שהיום דיבר מעל דוכן זה על צד"ל ועל כל מה שקשור לצד"ל.

מוחמד כנעאן: אנחנו צריכים לדבר על מה שקורה כאן.

מוחמד כנעאן: אני חושב שבנושא הזה אין מחלוקת.

מוחמד כנעאן: הרי התביעה הזאת היא תביעה של רוב אזרחי מדינת ישראל הערבים בלי יוצא מן הכלל, הן אלה שנמצאים במפלגות ערביות, או במפלגות ציוניות, והן אלה שלא נמצאים במפלגות כלשהן.

מוחמד כנעאן: אנחנו תובעים זכות אלמנטרית, בסיסית, יסודית, כי בעולם הזה אין אזרחים שלא מקבלים ביטוי בחוק כאזרחים של אותה מדינה, חוץ מבמדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: אני לא חושב שיש בדבר הזה פסול, או שיש בכך משום קריאת תיגר על המדינה או על העם היהודי.

מוחמד כנעאן: להיפך.

מוחמד כנעאן: להיפך.

מוחמד כנעאן: אנחנו רוצים, שכל האזרחים, יהודים וערבים, אזרחי המדינה, יהיו אזרחים שווי זכויות גם בחוק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש – ובזה אני מסיים – אני לא חושב שיש מקום להשמיץ בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: להיפך.

מוחמד כנעאן: זה ויכוח לגיטימי, ויכוח ענייני.

מוחמד כנעאן: יש מחלוקת עליו.

מוחמד כנעאן: אבל מכאן ועד להשמיץ את האנשים שתובעים זאת, יש מרחק רב.

מוחמד כנעאן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אחרונת הדוברים, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, זו פעם שנייה שממשלת ישראל לא מכבדת בית זה, ואנחנו רואים ועדים עוד הפעם למחזה הזה.

מוחמד כנעאן: לא פעם שנייה.

איוב קרא: לא, היום.

איוב קרא: רק היום אנחנו עדים למצב שאהוד ברק הרחיב ממשלה, בזבז כספי ציבור, הרס פה את השולחנות כדי לדחוס עוד שרים, כדי להקים לשכות, רכבים והוצאות מיותרות.

איוב קרא: רצו ממשלה רחבה כדי להגשים ציפיות של השלום, שאנחנו מאוד מברכים עליו.

אברהם יחזקאל: ממשלה רחבה במובן הצר של המלה.

איוב קרא: אבל אנחנו עדים למצב – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממשלה רחבת אופקים, לא רחבת שולחנות.

אברהם יחזקאל: ממשלה רחבה במובן הצר של המלה.

איוב קרא: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת יחזקאל, שאני מאוד מכבד את ההצעה שלך ואני תומך בה בכל מאודי.

איוב קרא: אני אומר לך "יישר כוח" על התעוזה.

איוב קרא: הרי הרבה חברים בבית הזה יודעים כמה מזלזלים בו.

איוב קרא: רק מי שקרוב יודע כמה שעות מקדיש כל אחד בתוך הבית הזה לדברים שלשמם הוא נשלח לכאן.

איוב קרא: הרי בבית הזה, והרבה יודעים על הבית הזה כמה שרק מזלזלים בו.

איוב קרא: רק מי שקרוב יודע כמה שעות כל אחד בתוך הבית הזה מקדיש לדברים שלשמם הוא נשלח לפה.

איוב קרא: לומר בריש גלי את מה שאתה אומר – זה דבר חשוב מאוד.

איוב קרא: אנשים מתביישים בזה, לא צריך להתבייש בזה, אני הייתי בתפקידים שונים לפני שהגעתי לכאן, ואני אומר, שעם כל הכבוד, זה התפקיד הכי קשה שעושים פה.

איוב קרא: אולי אנשים רואים אותך בטלוויזיה או שומעים אותך ברדיו וחושבים – בזה תם תפקידך.

איוב קרא: הם לא יודעים באיזו שעה אתה קם בבוקר ועד איזו שעה מאוחרת בלילה אתה נשאר כדי לסיים יום של עבודה.

איוב קרא: זה מצריך, כמובן, חשיבה אובייקטיבית, נייטרלית, של ועדה כמו שאתה מציג את זה פה, ואין לי ספק שהציבור יקבל את זה גם יותר טוב.

איוב קרא: גם הראייה הכוללת של שכר הטרחה בגין מאמץ או מעמסה, זו תבוא על כנה, ולכן אני מברך על עצם החוק הזה.

איוב קרא: אבל אני הייתי מפטר כמה שרים, כי בעצם הממשלה הזאת, מה שהיא עושה כרגע, היא לא – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, אבל אתה יודע שהסמכות לפטר שרים היא רק בידי ראש הממשלה.

איוב קרא: סליחה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסמכות לפטר שרים היא רק בידי ראש הממשלה.

איוב קרא: אם ראש הממשלה היה חושב טוב, הוא היה יכול, בהחלט, לצמצם את הממשלה הזאת, שהיא הממשלה הכי גדולה שהיתה מאז ומעולם, 32 בעלי משרות.

איוב קרא: בממשלה הקודמת ישבו 24, אז היום יושבים 32 בעלי משרות, ריבונו של עולם, וגם אף אחד מהם לא בא לכבד אותנו פה בדיון כל כך חשוב, גם להם בין היתר.

איוב קרא: לכן אני חושב, שאם היה צריך לחשוב על המובטלים, אז שיצמצמו בשרים ויקצו משאבים מהלשכות הללו.

איוב קרא: כל לשכה עולה עשרות מיליוני שקלים.

איוב קרא: למה צריך, אדוני היושב-ראש, שלא להפסיק דיונים כאלה, להראות את הביזיונות של הממשלה הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

זבולון אורלב: מי אחריו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אחרונת הדוברים, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח שסוף-סוף מסירים את החרפה הזאת מעלינו, שכל פעם שמדברים בה על מובטלים, על קשישים, על נזקקים, על מחוסרי עבודה, על פיטורי עובדים, מזכירים את שכר חברי הכנסת, כאילו שכר חברי הכנסת, העלאה של 6%, כפי שהיתה לפני חודשיים, היא תגרום לרעידת אדמה פה, במשק הישראלי הכלכלי שלנו.

נסים זאב: אני חושב שברוך השם הוא הסיר את החרפה הזאת, ותודה רבה לאבי יחזקאל על הצעתו.

נסים זאב: אני רק רוצה להזכיר לך, ידידי חבר הכנסת אבי יחזקאל, אני חושב שאם כבר מקימים ועדה ציבורית והיא באמת חושבת ומחוקקת והיא תקבע למעשה – ואני שמח שזה לא יבוא לכנסת לאישור, כי בעצם אם זה יבוא לאישור של הכנסת, לא הועלנו בכך כלום, כי בסופו של דבר יגידו שאנחנו הכתבנו ואנחנו החלטנו.

נסים זאב: יש צורך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז איך נעשה חוק?

נסים זאב: אני חושב, שאם זה יהיה מעוגן בחוק, והשכר, די בכך שפעם אחת מעגנים אותו בחוק וקובעים את רמת השכר, עם האינפלציה ועם העלאת שכר באופן הדרגתי כפי שמעלים במגזר ובמשק הכללי – אין צורך בכל פעם לעדכן את רמת השכר של חברי הכנסת.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר בהזדמנות הזאת, שאם כבר יושבים על המדוכה ואם יש באמת ועדה רצינית שכבר חשוב לה שכר חברי הכנסת, אולי כדאי כבר הפעם לפתור את הסוגיה של עובדי ציבור ברשויות המקומיות, של עוזרים ועוזרים למיניהם, ששם אנחנו רואים שראשי ערים מרשים לעצמם לתת שכר, אני לא מגזים – למעלה משכרם של חברי הכנסת, שרים וראש הממשלה.

נסים זאב: מנהלי מחלקות מקבלים שם שכר הרבה יותר גבוה, ואין בקרה על הנושא הזה, אז אולי יש צורך לפתוח את כל הסוגיה הזאת, לדוש בה ולהגיע למסקנות גם במגזר הציבורי הכללי.

נסים זאב: רק משפט אחד ביחס למה שאמר חברי חבר הכנסת קודמי, מר כנעאן; אתה אומר שחשוב לך שמדינת ישראל תהיה מדינה לכל אזרחיה, לכל תושביה.

נסים זאב: הלוואי שערפאת, בספטמבר, יכריז שמדינת פלסטין תהיה לכל אזרחיה.

נסים זאב: אני רוצה לראות שהוא יקבל את היהודים שכבר מתגוררים, כבר יושבים ביהודה ובשומרון, בזרועות פתוחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה אם היהודים האלה רוצים להיות שם אזרחים באמת.

נסים זאב: אז אנא ממך, לאחר שנשמע את תשובתו, אני, בשמחה – –

מוחמד כנעאן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הטעם, חבר הכנסת כנעאן?

נסים זאב: – – אתייחס לבקשה שלך.

מוחמד כנעאן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן – – –

מוחמד כנעאן: – – – הוא הציע לכל מי שיסכים להיות אזרח מדינת פלסטין – – –

נסים זאב: אבל אי-אפשר תחת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד שחברת הכנסת ג'בארה תגיע, אני אומר שתי מלים בזכות הצעת החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בין הרשומים לזכות דיבור, אבל כמובן נבצר ממני לעשות זאת ואין מי שיחליף אותי בניהול הישיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בסך הכול תומך בהצעה, אבל כפי שהחברים גם העלו פקפוקים רבים – אנחנו נמשיך להיות ההצגה הטובה ביותר בעיר, לא רק בכנסת אלא גם בכל מה שנוגע לחברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל מקרה ינגחו אותנו, אבל את ההצעה הזאת נעביר ואנחנו תומכים בה והלוואי שבזה תהיה איזו תקנה לעניין.

תמר גוז'נסקי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זהו בדיוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת ג'בארה, בבקשה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מברכת את ידידי חבר הכנסת אבי יחזקאל על הצעת החוק.

חוסניה ג'בארה: אני אומרת תמיד, שכשאנשים מסתכלים בטלוויזיה ורואים כמה חברי כנסת נמצאים במליאה וטוענים שחברי הכנסת האחרים שלא נמצאים ונעדרים מהמליאה – אז הם הלכו לישון או הלכו להסתובב או הלכו לשבת במזנון, ולא יודעים מה יש במשרדו של כל אחד ואחד מחברי הכנסת, לא יודעים את העבודה שכל חבר כנסת עושה ולא יודעים כמה שעות חבר כנסת משקיע ולא יודעים כמה שעות חבר הכנסת נמצא עם האשה והילדים שלו בבית.

חוסניה ג'בארה: אף אחד לא יודע את המציאות הזאת, ואני באמת מברכת על הצעת החוק שלך להקמת ועדה ציבורית שתבדוק את שכר חברי הכנסת, אבל במקביל אני גם מבקשת שיקימו ועדות ציבוריות לבדיקת כל שחיתות שהיא שקיימת בכל מוסד או בכל תחום.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה פה להתייחס לנושא האסירים בבתי-הכלא, שנשפטו לכמה שנות מאסר ודורשים לצאת למשפחות שלהם באירועים משפחתיים או בחגים ומונעים מהם לצאת.

חוסניה ג'בארה: הם לא אסירים ביטחוניים, כמו שקוראים להם.

חוסניה ג'בארה: אני תמהה, למה מונעים מהאנשים האלה לצאת?

חוסניה ג'בארה: אף אחד לא יודע מה התנאים של האסירים בכלא.

חוסניה ג'בארה: אני באמת מבקשת הקמת ועדה ציבורית לבדוק את כל הריקבון והשחיתויות בתחום זה.

חוסניה ג'בארה: בהזדמנות הזאת אני גם מסכימה עם ידידי חבר הכנסת זאב שביקש לבדוק את השחיתות בקרב ראשי הרשויות, גם בנוגע לשכר שכל אחד קובע לאנשים שלו, אבל, חבר הכנסת נסים זאב, אני לא מסכימה אתך על דבר אחר.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשאול אותך מכאן, האם היהודים מוכנים להיות אזרחים של מדינת פלסטין?

נסים זאב: – – –

חוסניה ג'בארה: אני מוכנה מכאן, מעל במת הכנסת, לומר לך, שהיושב-ראש ערפאת – –

נסים זאב: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עושה חוק השבות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך להעלות אותם עוד הפעם אחר כך.

חוסניה ג'בארה: – – מסכים, שאם הם מסכימים להיות אזרחים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד הפעם קליטה ועוד הפעם משכנתאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב, מה זה?

חוסניה ג'בארה: מספיק לנו עם הבחינות שבוחנים אותנו בהן.

חוסניה ג'בארה: אנחנו אזרחים, אזרחי המדינה, ואנחנו רוצים שהמדינה תהיה לכל אזרחיה.

חוסניה ג'בארה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שהמציע, חבר הכנסת יחזקאל, רוצה להשיב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, ניתן לך הזדמנות להשיב.

תמר גוז'נסקי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המציע, חבר הכנסת יחזקאל, רוצה להשיב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, ניתן לך הזדמנות להשיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יחזקאל מוותר על זכותו להשיב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שכר חברי הכנסת, התש"ס–2000, בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שכר חברי הכנסת, התש"ס–2000, לוועדת הכנסת נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של שמונה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הכנסת להכנתה לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 9), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ד' לב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן מזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, הנושא האחרון שנשאר לנו להיום, הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 5) (צו לאיסור נשיאת נשק), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה – מתברר שהצעת החוק הזאת כבר עברה קריאה ראשונה בהזדמנות קודמת, אומרים לי – ב-29 במרס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן אין מה לדון בעניין הזה פעם נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תם סדר-יומנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הזאת נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה תהיה מחר בשעה 11:00.