ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 73, 2000-01-18 00:00

אברהם בורג: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, היום יום שלישי, י"א בשבט התש"ס, 18 בינואר שנת 2000.

אברהם בורג: הודעה ליושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: על-פי סעיף 36(א), ראש הממשלה ביקשני להודיע על מי שנסע ומי שחזר.

אברהם בורג: אני פונה ושואל: האם אני יכול להעביר לפרוטוקול?

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, לאות תודה – – –

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לשמוע כל כך הרבה על נסיעות השרים.

אברהם בורג: הבנתי.

אברהם בורג: אני מבקש להעביר לפרוטוקול.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השר לשיתוף פעולה אזורי חזר ארצה ביום ט' בשבט התש"ס, 16 בינואר 2000; השרה לקליטת העלייה חזרה ארצה ביום ו' בשבט התש"ס, 13 בינואר 2000; שר החוץ חזר ארצה ביום ט' בשבט התש"ס, 16 בינואר 2000; שר הבינוי והשיכון חזר ארצה ביום ט' בשבט התש"ס, 16 בינואר 2000; השר חיים רמון מילא את מקומה של השרה לקליטת העלייה מיום ד' בשבט התש"ס, 11 בינואר 2000, עד ליום ו' בשבט התש"ס, 13 בינואר 2000.

אברהם בורג: נעבור לסעיף השני בסדר-היום: נאומים בני דקה – סעיף 33א(א) לתקנון הכנסת.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מודה לאדוני שעינו צדה אותי.

ראובן ריבלין: בפעם הקודמת הצבעתי ראשון ולא הגעתי כלל לרשות הדיבור.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פעם נוספת קרה דבר בעיר, בעיירה, בעיירת הפיתוח אופקים.

ראובן ריבלין: עוד הפעם נסגר מפעל.

ראובן ריבלין: והמפעל הזה, שהיה מטה לחמם של עובדים רבים – 120 עובדים – נסגר לאחר שמשקיעים, אנשים פרטיים, במפעל "ניו הורייזן", סגרו את שעריו בלי לתת הודעה מוקדמת.

ראובן ריבלין: אתמול הודיע המפעל לכל עובדיו, אחרי ששלח להם שיקים של 1,500 שקל, שהוא פושט את הרגל; הוא הודיע למפרק הזמני על סגירת שערי המפעל, לאחר שמפעל זה קיבל מהמדינה – רק בשנת 1999 – 5 מיליוני שקלים לצורך רכישת ציוד, וגם שכר העובדים מומן על-ידי הכשרה מקצועית.

ראובן ריבלין: רבותי, זעקתה של אופקים פשוט קורעת את הלב, ואני מבקש להעלות את הנושא הזה על סדר-היום.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת נעמי חזן, אחריה – חבר הכנסת רחמים מלול.

אברהם בורג: בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר התחבורה, היום החלה סופה במדינת ישראל, יש חשש לשיטפונות.

נעמי חזן: כאשר היו שיטפונות לפני שבוע, היתה מצוקה אמיתית בעיר תל-אביב.

נעמי חזן: הבעיה חמורה בהרבה, אדוני היושב-ראש, דווקא בכפרים ערביים.

נעמי חזן: גם כבישי הגישה אליהם אינם תקינים.

נעמי חזן: אני רוצה לדעת, מה אנחנו עושים היום כדי למנוע את נזקי השיטפונות, שאנחנו יודעים שקורים בימים כתיקונם.

נעמי חזן: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רחמים מלול, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דומה כי הסופה המשתוללת היום בחוצותינו מסמלת גם את תחושת האנרכיה השוררת בתוכנו.

רחמים מלול: כי שובתים המורים למרות זעקת ההורים; נסגרים מפעלים חרף מצוקת המובטלים; הנכים עדיין נאבקים, על אף כל הסיכומים; הסטודנטים זועקים בגלל הבטחות בלתי מקוימות; תינוקות מושלכים מן החלונות על אף כל האזהרות; נגע הסמים פושה באוניברסיטאות חרף כל הסכנות; טקסי קבלה מזוויעים לחיילים בניגוד לכל הערכים; משבר בשיחות עם הסורים, על אף כל החיזורים, והפיגועים החבלניים מתחדשים למרות כל הוויתורים.

רחמים מלול: נראה אפוא כי הותרה הרצועה, לית דין ולית דיין, ואיש הישר בעיניו יעשה.

רחמים מלול: מישהו, אדוני היושב-ראש, צריך לקחת את הרסן לידיו ולשים קץ לאנרכיה.

רחמים מלול: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אף שהיום מלאו – – –

סאלח טריף: אדוני – – –

אופיר פינס-פז: – – –

אברהם בורג: רבותי, מה אתם רוצים?

אברהם בורג: שלושה חברים מהקואליציה כבר דיברו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אף שהיום מלאו 90 ימים להבטחת ראש הממשלה לסטודנטים להציג תוכנית סיוע והנחה בשכר לימוד, אין תוכנית שכזאת בנמצא.

זבולון אורלב: הבטחות ראש הממשלה יצרו ציפיות בקרב הסטודנטים.

זבולון אורלב: תתפלאו, הבטחות צריך לקיים.

זבולון אורלב: וגם תתפלאו, אבל הסטודנטים באופן אמיתי זקוקים לסיוע כספי, כדי שכסף לא יהיה המכשול בפני קניית השכלה גבוהה.

זבולון אורלב: השכלה גבוהה היא המכשיר העיקרי לצמצום הפערים.

זבולון אורלב: צריך שראש הממשלה, שהתפנה מהנושא המדיני, יקדיש עכשיו את הזמן הראוי לזרז את סיום שביתת המורים ואת קיום ההבטחות לסטודנטים.

זבולון אורלב: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזמי בשארה; אחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי.

אברהם בורג: בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, ההצעות שמציע היום מנכ"ל משרד ראש הממשלה לסטודנטים לא שונות במאומה מההצעות של נתניהו – – –

אופיר פינס-פז: לא נכון.

עזמי בשארה: לא שונים.

עזמי בשארה: זה נכון, וזה נכון עובדתית, אופיר.

עזמי בשארה: לדעתי, בנושא הזה צריך לא להמשיך בפרטי פרטים ובחבילות שונות ומשונות.

עזמי בשארה: הגיע הזמן שבמדינת ישראל יהיה לימוד חינם.

עזמי בשארה: זה לא פחות ארנונה ולא פחות תחבורה ציבורית וכו', אלא לימוד חינם, כמו בצרפת, כמו באיטליה, כמו בגרמניה, כמו במדינות אירופיות אחרות.

עזמי בשארה: הגיע הזמן ללימוד חינם לסטודנטים.

עזמי בשארה: חבר הכנסת אורלב אמר, שזה המכשיר העיקרי לצמצום פערים חברתיים.

עזמי בשארה: כן, במדינות מתוקנות.

עזמי בשארה: במדינת ישראל היום זה המכשיר העיקרי להרחבת פערים חברתיים.

עזמי בשארה: הפער החברתי אחרי B.A.

עזמי בשארה: במדעי הרוח הוא יותר מאשר במדעי החברה, ועוד יותר אחרי מדעי הטבע.

עזמי בשארה: הגיע הזמן ללימודים גבוהים חינם.

עזמי בשארה: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ויצמן שירי, אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, קרה דבר בישראל.

ויצמן שירי: העניין הזה של אופקים זה רק סימפטום, ואני אומר לכם, שאם המצב הזה יימשך, בתקופה הזאת,י כשאני נמצא כאן, ואני כל פעם זועק את זעקת הנגב – כבר יש חברים שהפכו את העניין הזה לחצי בדיחה, ששירי מדבר על הנגב – מה שקורה היום באופקים זה סימפטום, ואני אומר לכם: הולך להיות אותו דבר בדימונה ובשאר המקומות.

ויצמן שירי: אנחנו, ככנסת ישראל, אדוני היושב-ראש, בקטע הזה של דקת האפשרות שאתה נותן להתאחד סביב נושא, במקום שנעלה 20 נושאים בחצי השעה הזאת, עדיף שיעלו שניים-שלושה נושאים מרכזיים.

ויצמן שירי: אתמול התבשרו 120 עובדים במפעל באופקים שהם הולכים הביתה.

ויצמן שירי: ב-1996 עברו העובדים האלה את הסיפור של "אומן".

ויצמן שירי: העובדים האלה עברו לפני שנה או פחות משנה עוד פעם סיפור, ועכשיו לא יהיה לעובדים האלה מה לעשות.

ויצמן שירי: המשמעות של הדבר הזה היא, שגם ידעו יזמים וידעו תעשיינים, שבשנייה אחת לא שולחים עובדים הביתה, ובמקרה החברה הזאת היא לא חברה חדלת פירעון.

ויצמן שירי: אני מציע לשר האוצר ולשר התעשייה והמסחר לנקוט כלפי אותם אנשים את האמצעים הנדרשים.

ויצמן שירי: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חברת הכנסת יעל דיין.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, כל הזמן אותם אנשים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, יכולתי לנצל את הדקה כדי לדבר על כך שהרשות הפלסטינית מרעילה את האווירה בכך שהיא טוענת שהישראלים מוכרים מוצרי מזון מסוכנים לבריאות.

מאיר פרוש: יכולתי גם לשאול: אם משרד החוץ טוען שהשלום עם מצרים פגום ונכה, מדוע אנחנו רצים אחרי סוריה?

מאיר פרוש: יכולתי גם לשאול: מדוע הקפאנו את הרחבות הבנייה במושבים ברמת-הגולן?

מאיר פרוש: ויכולתי גם להתריע נגד רשות העתיקות על כך שהיא גרמה לעצירת עובד שלה מפני שהוא התלונן על שוד העתיקות בהר-הבית.

מאיר פרוש: אבל אני מנצל את ההזדמנות ששר התחבורה יושב פה וצועק: הצילו, הצילו, הצילו.

מאיר פרוש: כל שבוע יש יותר מעשרה הרוגים בגלל תאונות דרכים; בחוץ תשכל חרב, ואנחנו עדיין לא רואים שבחדרים יש אימה.

מאיר פרוש: צריך לעשות הכול כדי להילחם בנגע הזה ובהרג בתאונות הדרכים.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת יעל דיין.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת צבי הנדל.

יעל דיין: אני יודעת שהנושא הזה יעלה עוד – האלימות, התינוק שאמו רצחה אותו על-ידי זריקה מהחלון.

יעל דיין: אני רוצה לדבר על דבר שנלווה לזה ולשאול – כי הבית הזה דחה פעם אחר פעם הצעת חוק על חובת דיווח.

יעל דיין: יש חובת דיווח על אלימות לגבי קטינים, יש חובת דיווח על-ידי עובדים סוציאליים, יש חובת דיווח לגבי ילדים בגנים וכן הלאה.

יעל דיין: אני חושבת, שאם המשטרה פנתה אלינו היום ואמרה לציבור כולו: אם אתם שומעים משהו מעבר לדלת, אם אתם שומעים על אלימות, אם אתם שומעים הדים של אלימות, בבקשה, תדווחו על כך – אני מבקשת שהבית הזה, אחרי שנים של ניסיונות, יאשר בכל זאת חוק פרובלמטי של חובת דיווח על אלימות במשפחה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת צבי הנדל.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עקב הסופה שעומדת להתרחש, אני חוזר ומשנן את המשנה שכבר דיברנו בה בכנסת הזאת.

צבי הנדל: מעבר לתוכניות ארוכות הטווח שהממשלה, המדינה צריכה לעסוק בהן, הייתי מאוד מבקש, באמצעות השר שיושב אתנו, שכשם שצה"ל יודע מדי פעם להיחלץ לטובת בעיות אזרחיות הן בארץ והן בחוץ-לארץ – האחרונה שאני זוכר היתה טורקיה – הייתי מאוד מבקש, שמקומות כמו חצרות-יסף, כמו השכונות בדרום תל-אביב, כמו בדואים בנגב, לעת כזאת שיכול להסתמן אסון, שתהיה יחידה שפוקחת עיניים ואוזניים, כי אלה בדרך כלל תושבים שאין להם טלפונים והתשתית רעועה ולעתים זו סכנת נפשות ממש.

צבי הנדל: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אבשלום וילן.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת יהודית נאות.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשם הבית הזה כולו אני מתקומם כחבר כנסת, כיהודי וכאיש ציבור על מה שנעשה לפני שבוע בהפגנת אנשי הגולן, הפגנה פוליטית לגיטימית – הניסיון להחביא את חובשי הכיפות, לשים על ראשיהם קסקטים ולומר שבשם הקונסנסוס והחתירה למרכז במדינת ישראל מחביאים אנשים את כיפתם.

אבשלום וילן: אני הרי לא חשוד בתמיכה פוליטית במתנחלים, אבל אני חושב, שבמדינת ישראל זכותו של כל אדם להביע את עמדתו ולהופיע כפי שהוא מוצא לנכון, והניסיון הציני לעשות רווחים פוליטיים ולהחביא חובשי כיפות הוא דבר בלתי אפשרי, בלתי מוסרי, ואני מציע שהכנסת כולה תתלכד מאחורי סוג כזה של – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת יהודית נאות.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת אופיר פינס.

יהודית נאות: אני סבורה, כבוד היושב-ראש, שהכנסת חייבת לקיים היום דיון ממצה על המצב באופקים.

יהודית נאות: לא מדובר רק ב-110 משפחות, מדובר בעצם באיבוד תקווה.

יהודית נאות: התקווה שכולנו חשנו אותה במאי האחרון, לדעתי הולכת ופוחתת ואפילו אוזלת.

יהודית נאות: האופקים החדשים בדמות מפעל "ניו הורייזן" שנסגר, בעצם מבטאים חידלון.

יהודית נאות: אני סבורה, שראש ממשלה שיכול היה לגייס כספים באמצעות ידידים מקורבים ועמיתים לעמותות, אדרבה – יקום ויגייס אותם בעלי הון למפעלי היי-טק באופקים.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אופיר פינס.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, היום בבוקר נתלו בירושלים כתובות נאצה נגד ראש הממשלה אהוד ברק, כשמצוירת כאפייה מעל לראשו ומתחת פניו כתובה המלה "שקרן".

אופיר פינס-פז: אני חושב, שאנחנו חוזרים ומידרדרים לאלימות מילולית, להתגרות, לתמונות שידענו אותן בעבר ושהסתיימו ברצח ראש ממשלה בישראל.

אופיר פינס-פז: אני קורא לבית הזה לומר דברים ברורים, בלשון אחת שמגנה גינוי מוחלט את כל התופעות האלה, לא נותנת להן אפילו קצה-קצהו של גיבוי.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה לכל סיעות הבית, אבל אני מצפה במיוחד מסיעות הבית שמצד ימין להיות בעניין הזה עוד יותר ברורות ומובהקות מאתנו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, האוניברסיטאות בישראל מלמדות בשכר, ועד שנגיע ללימודים חינם כנראה ארוכה הדרך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים הושיטו לנו סעד בממלכת ירדן, ומאות סטודנטים ערבים לומדים בירדן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה היא, שהסטודנטים האלה חייבים לבוא לבקר את המשפחות, וכידוע לכולנו, האוניברסיטאות בירדן אינן רחוקות מאוניברסיטת תל-אביב וירושלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהרבה מקרים הן גם הרבה יותר קרובות, וכל סטודנט שיוצא את הארץ חייב לשלם מס כמו אחד שנוסע לטייל או שיוצא את שדה התעופה בלוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר בירורים – העניין בתחום סמכותו של שר התחבורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש שיימצא פתרון לבעיה הזאת, כדי שהסטודנטים לא יצטרכו לשלם כל שבוע-שבועיים אותה אגרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם יוצאים עשרות פעמים בשנה ללימודים, אז אולי אפשר לפטור אותם מתשלום האגרה בגבולות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יורי שטרן.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, מה שקרה אתמול באופקים צריך להדליק נורה אדומה.

יורי שטרן: זה לא סתם סגירת אחד המפעלים, ואפילו לא סגירת מפעל במקום שהוא ממילא אחד ממוקדי המצוקה.

יורי שטרן: זה מצב חירום, מצב שבו אפשר מבוקר עד בוקר להודיע לעובד שהוא פוטר, לתת כפיצויים 1,500 שקל, וזה במפעל שמקבל סיוע מהממשלה, לא רק באמצעות מרכז ההשקעות, אלא סיוע מביטוח לאומי להכשרה פנים-מפעלית.

יורי שטרן: העובדים שם עבדו בעצם חינם עבור בעלי המפעל.

יורי שטרן: אני הייתי מצפה שלפחות המנכ"לים של שני המשרדים, משרד העבודה ומשרד התעשייה והמסחר, כבר היו בשעה זו באופקים, יחד עם ראש הממשלה.

יורי שטרן: אני מודה מאוד לסורים שנתנו לנו קצת הפסקה בשביל לטפל בבעיות החירום של החברה והכלכלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

יורי שטרן: אולי לפחות – – – תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת משה גפני.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, פעמים מספר ראיתי, לצערי הרב, מקרר ריק ואבא ואמא בוכים וילדים שוכבים על מזרנים.

משה גפני: "אופר" ו"אומן" באופקים הם מפעלים נוספים שנסגרו, וכשמדווחים על כך בתקשורת, לא רואים בפועל מה שנעשה אצל משפחה כזאת כאשר היא מפוטרת, והפעם זה קרה ב"ניו הורייזן".

משה גפני: אחרי שהם קיבלו את הכסף מהממשלה ואחרי שבעל המפעל לקח את הכסף, הוא עוזב שם 120 אנשים, 120 משפחות שזעקתן עולה עד לשמים.

משה גפני: ראש הממשלה – ואני אומר את זה עכשיו לא כדי לקנטר – ראש הממשלה ביקר במפעל הזה, והוא אמר שלאחר שהוא ייבחר הוא יטפל בעניין.

משה גפני: הוא צריך לטפל בעניין הזה נקודתית, מכיוון שגורלו של היישוב אופקים הוא גורל כולנו.

משה גפני: ברגע שאופקים תידרדר, כל הנגב הולך לאבדון אם חס וחלילה לא יהיה טיפול נקודתי ומיידי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

נחום לנגנטל: כבוד היושב-ראש, אני לא מרגיש צורך להתנצל, ואני חושב שלתופעה שאני הולך לומר אותה אין שום קשר לציונות הדתית.

נחום לנגנטל: אבל מאחר שחבר הכנסת פינס העלה את הדבר הזה, וגם חשבתי לומר את הדברים אילולא הוא היה מעיר את הערתו, אני חושב שאנחנו צריכים להתלכד, כל חברי הבית, ולגנות בכל תוקף את מה שראינו היום בעיר ירושלים, את תמונתו של ראש הממשלה עם כאפייה, ומתחת – הכיתוב "שקרן".

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני כאיש הציונות הדתית מאמין מאוד בשלמותה של הארץ, אבל אין לעניין הזה שום קשר עם כבודה של מלכות, שצריך לכבד אותה, ועם היחס לכבודו של האדם, ובוודאי לרשויות השלטון במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: אני חושב, שאנחנו, מפלגתי ואני, מאוד מסתייגים מהדבר הזה, מגנים בכל תוקף את התופעה הזאת, ואני חושב שכל חברי הבית צריכים להתלכד יחד, על מנת שלא נגיע חס וחלילה לתופעות שהחלו במדינה הזאת, אבל כשלא התלכדו בגינוין, הן הביאו לתוצאות הרות אסון.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יצחק גאגולה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, בראשית הדברים אני רוצה לגנות, כמובן, את התמונות שהופצו הבוקר, של ראש הממשלה אהוד ברק.

יצחק גאגולה: מובן שתופעה כזאת היא חמורה מאוד, וכולנו צריכים לתת עליה את הדעת ולהסיר את הדברים האלה מסדר-יומנו, ויפה שעה אחת קודם.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, העיר לוד סובלת תקופה לא קטנה ממגפת בנייה בלתי חוקית של מאות וילות ובתי פאר, בעיקר בשכונות הערביות, והממשלה מודעת היטב לקורה.

יצחק גאגולה: עובדה ששרים רבים וחברי כנסת, בהם גם אני, ראינו את הקורה בעיר הזאת, והתקווה שתלו בנו תושבי העיר לוד וראשיה מתגלה, לצערי הרב, נכון להיום, כתקוות שווא, עקב אוזלת היד שאנו מגלים כלפי מה שקורה בעיר זו.

יצחק גאגולה: השאלה היא, מה הממשלה רוצה וחושבת לעשות בנדון?

יצחק גאגולה: האם אנחנו לא מתגלים כאן כפחדנים, כמי שחוששים לעשות מה שהיה ראוי לעשות בעיר הזאת, שמתפספסת לנו?

יצחק גאגולה: ויפה שעה אחת קודם.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ישראל כץ.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה קודם כול למחות על התנהגותם של שרי הממשלה כלפי ראש הממשלה בישיבה למינוי נגיד בנק ישראל.

ישראל כץ: הרי ידוע ונאמר כאן: האר פניך לתייר, וכשמגיע ראש הממשלה לביקור מולדת קצר, להתנהג כלפיו בצורה כזאת, זה ממש מהווה דוגמה שלילית ביותר לכל ענף התיירות בישראל; להוריד אותו על הברכיים מול כל העולם ולגרום לו להכניס את הנגיד בזחילה לתפקידו, זה לא ראוי.

ישראל כץ: אבל מאחר שעשו את זה, וכנראה נשיא סוריה אסד למד מהם והחליט להקשיח עוד יותר את הקו ולהוריד אותו עוד יותר על הברכיים, אני מציע לראש הממשלה לנצל את פסק הזמן שהוא נמצא בישראל ולבקר באופקים, לראות בדיוק איך הוא יכול להועיל, כראש ממשלה, ולפתור את אחת הבעיות הקשות שעוברות עלינו כרגע.

ישראל כץ: בין השאר זה גם יעזור לו לשפר את אמינותו ולקיים את הבטחותיו בבחירות.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת סופה לנדבר.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לדבר על המצוקה בבית-החולים "קפלן".

סופה לנדבר: ביקרתי בזמן האחרון בבית-החולים, ואני רוצה לומר, שבית-החולים הוקם לפני 50 שנה, והוא נותן שירות במקום לעיר שלמה, לאזור שלם, מיבנה ועד אשדוד.

סופה לנדבר: 350,000 אנשים מקבלים שם טיפול.

סופה לנדבר: חלק מהאנשים שוכבים בצריפים, ואני חושבת שזה מצב מאוד מאוד לא סביר.

סופה לנדבר: אני מבקשת לאשר את אחד הביקורים של אחת מוועדות הכנסת בבית-החולים "קפלן", כדי לשנות את המצב.

סופה לנדבר: המצב שם מאוד מאוד לא סביר.

סופה לנדבר: דרסטית.

סופה לנדבר: אני חושבת שהוא ראוי לשינוי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת לימור לבנת.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, החזאים מבשרים על בוא סופה קשה.

טלב אלסאנע: אנחנו עדים לתחילתה, אבל במדינה הוכרז בכל מיני מקומות על מצב חירום.

טלב אלסאנע: יש חלק, אותו חתך בחברה הישראלית שמקופח במשך השנים, ונראה שהוא יסבול הרבה יותר בסופה הזאת – אלה היישובים הבדואיים בנגב.

טלב אלסאנע: אנשים מתגוררים באוהלים, בפחונים, שלגבי חלק מהם יש אפילו צווי הריסה, אבל הסופה תבוא ותשלים את מה ש"הסיירת הירוקה" לא עשתה.

טלב אלסאנע: שאלתי, כבוד השר, מה המדינה הולכת לעשות?

טלב אלסאנע: האם יעמידו לרשות אותם תושבים מכבי-אש, מגן-דוד-אדום, כוחות מצב חירום, על מנת לסייע באופן מיידי לאותן משפחות שגם המדינה התאכזרה אליהן במשך השנים?

טלב אלסאנע: אני מקווה שלא תהיה התאכזרות נוספת עקב הסופה שהולכת ומתקרבת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת לימור לבנת.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים הקשים האלה, שבהם למעלה ממיליון תלמידים מושבתים מלימודים לחלוטין, וראש הממשלה לא מוצא לנכון להתערב בסכסוך בין הסתדרות המורים, משרד החינוך ומשרד האוצר, כדי להביא להחזרת התלמידים, וכל בית בישראל מכיר את זה – אני קוראת לראש הממשלה לעזוב את כל יתר העניינים וקודם כול לטפל בשביתת המורים.

לימור לבנת: אבל באותו זמן, ראש הממשלה צריך להתערב גם במה שקורה כרגע באופקים – בעליית מספר המובטלים, בסגירת עוד מפעלים.

לימור לבנת: לא זה מה שהבטיחו לנו.

לימור לבנת: מה שהבטיחו לציבור בישראל הוא, שיבואו משקיעים, שתיגמר האבטלה, שייצרו 300,000 מקומות עבודה וייפתחו עוד מפעלים.

לימור לבנת: במקום זה סוגרים עוד מפעל ועוד מפעל ועוד מפעל, ועכשיו "ניו הורייזן" באופקים, מפעל שנסגר גם הוא, ועל ראש הממשלה להתערב מייד בעניין.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת עופר חוגי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כל כמה שבועות אנחנו נדרשים לנושא חילול בית-עלמין בכפר ערבי נטוש והרוס.

מוחמד ברכה: האחרון שבהם היה הכפר זרנוקה, שליד רחובות.

מוחמד ברכה: עיריית רחובות עושה עבודות תשתית באזור, ותוך כדי העבודה חולל בית-הקברות שם.

מוחמד ברכה: אני חושב, שכדאי וטוב שיושם קץ לכל המהלכים האלה, שכל שבועיים, שלושה שבועות אנחנו מתבשרים מרה עליהם.

מוחמד ברכה: הנושא השני – אני רוצה לנצל את נוכחותו של שר התחבורה בישיבה.

מוחמד ברכה: קיבלתי ידיעות, אני לא יודע עד כמה הן נכונות, שיש מגמה או יש כוונה לבטל את חברת "נתיבי גליל" או להפריט אותה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר חמור מאוד.

מוחמד ברכה: זה היה אחד הכלים ליצירת תשתיות תחבורתיות ברחוב הערבי, במגזר הערבי, והיעדרה של החברה הזאת יכול להזיק קשות לכל המגמות של שוויון שהממשלה מתכוונת להכניס לרחוב הערבי, במיוחד בנושא התחבורה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עופר חוגי.

אברהם בורג: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

עופר חוגי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מודים לשר החוץ הסורי, שעשה פסק-זמן לשיחות עם ראש הממשלה.

עופר חוגי: ראש הממשלה נשאר בארץ.

עופר חוגי: ראש תנועת ש"ס ביקש ממנו שיעשה פסק-זמן.

עופר חוגי: בכל אופן, אנחנו מקווים שבזמן שנשאר לו הוא יטפל בנושאי הרווחה והחינוך.

עופר חוגי: יש שתי בעיות חמורות מאוד.

עופר חוגי: בנושא החינוך, אני חושב שראש הממשלה צריך ללמוד את הלקח של שביתת הנכים, שבכל שביתה צריך לטפל באופן מיידי.

עופר חוגי: בשביתת הנכים עבר זמן רב עד שראש הממשלה התערב בה, ואז הנכים קיבלו את מה שמגיע להם.

יהודית נאות: עוד לא קיבלו.

עופר חוגי: עוד לא קיבלו, אבל יש חלק מהפתרון.

עופר חוגי: אולם בנושא של המורים, הסבל הוא סבל כללי גם של התלמידים, גם של המורים וגם של ההורים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת זהבה גלאון.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת איוב קרא.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, בזמן שכל מדינת ישראל נערכת לסופה, אני רוצה להסב את תשומת לבו של שר העבודה והרווחה לקבוצה של פועלים זרים רומנים, שבונים את קריית הממשלה בחיפה על-ידי חברת בנייה, שיש לה כבר ניסיון בתנאים המשפילים שבהם היא מלינה עובדים זרים.

זהבה גלאון: אני רוצה לספר לכם, שהעובדים האלה ישנים במה שנקרא או במה שנראה חניון תת-קרקעי, ללא אור, ללא אוורור.

זהבה גלאון: הגשם שהיה בשבועיים האחרונים הציף את המסדרון הזה, וכדי להגיע ל"חדרים" שלהם, הם נאלצים לעבור על קרשים כדי להגיע למיטות שלהם.

זהבה גלאון: אני פונה לשר העבודה והרווחה להתערב בדחיפות עוד היום כדי להסדיר את התנאים המשפילים האלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת איוב קרא.

אברהם בורג: אחריו – חברי הכנסת גדעון עזרא והאשם מחאמיד, ובזה אנחנו מסיימים.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו חוזרים מסיור של ועדת הפנים בתל-אביב.

איוב קרא: היינו בדרום העיר, בשכונת-הארגזים וסביבתה.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, שבמרכז מדינת ישראל שורר מצב סוציו-אקונומי כלכלי, חברתי – כל מה שמשתמע מכך – כמו במחנה פליטים הכי אבסורדי.

איוב קרא: אין לי ספק, שראש העיר, שהחרים היום את הסיור הזה, ראוי לגינוי על כך שהוא לא בא ונתן כבוד לכנסת, לנציגי העם, בעת בדיקת המצוקה הקשה ביותר השוררת במרכז הארץ.

איוב קרא: אני דורש מראש הממשלה לעשות חושבים ולפעול למען תל-אביב, למען דרום תל-אביב, שיש בה אוכלוסייה מעורבת.

איוב קרא: המצב הוא אבסורדי, צריך לתת את הדעת על הנושא ולהכיר בו כאסון טבע.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גדעון עזרא.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, היינו היום בעיר ללא הפסקה, בתל-אביב, וראינו חיים בזבל, ללא הפסקה, עם חוסר דאגה של העירייה ערב הסערה שמבשרים לנו.

גדעון עזרא: לא ראיתי חוסר אכפתיות של קברניטי העיר ואזרחיה כפי שראינו היום.

גדעון עזרא: דבר נוסף – אני מבקש לציין, ששמענו השבוע על חקירת הנשיא, או בדיקת הנשיא.

גדעון עזרא: הבטיחו שהיא תיגמר בתוך שבועיים-שלושה.

גדעון עזרא: אני מקווה שאומנם כך יהיה.

גדעון עזרא: אני מבקש לדעת, מה קורה לחקירתו של בנימין נתניהו ולסיום החקירה, שהופכת להיות עינוי דין מלא.

גדעון עזרא: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת האשם מחאמיד – אחרון הדוברים.

אברהם בורג: אחריו – תשובת השר במשך חמש דקות.

אברהם בורג: אני מבקש להודיע לכל חברי הכנסת שלא הספיקו לדבר, שהקדנציה לא נגמרת מחר.

אברהם בורג: תודה רבה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חשבתי לדבר תחילה על הנושא המזעזע של התינוק שאמו השליכה אותו.

האשם מחאמיד: אבל היות ששר התחבורה נמצא פה, אני מעדיף לעבור לנושא אחר, שקשור אליו, והוא נושא תאונות הדרכים והקשר של תאונות הדרכים למצב הכבישים בארץ.

האשם מחאמיד: אדוני השר, אתן דוגמה.

האשם מחאמיד: כביש חוצה-סח'נין הוא כביש בין-עירוני; הכביש שחוצה את כפר-כנא הוא בין-עירוני; הכביש שחוצה את טירה הוא גם כן בין-עירוני.

האשם מחאמיד: יש עוד כהנה וכהנה מקומות, שמשרדך, אדוני, לא מתייחס אליהם כאל כבישים בין-עירוניים.

האשם מחאמיד: לכן, הקטל בדרכים האלה הוא נורא.

האשם מחאמיד: הזכרתי לאדוני השר גם את הנושא של שכונת אל-ביאר, ליד אום-אל-פחם.

האשם מחאמיד: אין להם כניסה.

האשם מחאמיד: לכן הם נאלצים לעבור עבירות.

האשם מחאמיד: זה כולל אותי.

האשם מחאמיד: אני עובר עבירה כדי להיכנס לשכונה הזאת.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני השר, חמש דקות, בבקשה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, במשך 28 דקות דיברו 27 דוברים.

ראובן ריבלין: כולם עברו את הדקה, אף שאדוני נתן להם דקה.

אברהם בורג: לא, פספסתי פעמיים את הפעלת השעון.

אברהם בורג: לכן הפעלתי שיקול דעת.

אברהם בורג: לאחד הארכתי את הזמן, ולשני קיצצתי את הזמן.

יצחק מרדכי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בחצי השעה האחרונה עלו מספר גדול מאוד של נושאים.

יצחק מרדכי: צריך לא חמש דקות אלא חמש שעות כדי לענות בצורה סדורה על מגוון הנושאים שעלו פה.

יצחק מרדכי: אני מציע שחברי הכנסת יקשיבו, כי אחרת אין טעם לענות.

אברהם בורג: אבל זה יכול להיות תקדים.

אברהם בורג: אני מבקש שלא ייווצרו תקדימים בישיבה כל כך אגבית.

יצחק מרדכי: הנושא הראשון הוא באמת הסופה והגשמים שהתחילו לפקוד את הארץ.

יצחק מרדכי: קיימתי היום אחר-הצהריים ישיבה עם ראש אגף התנועה, ניצב יעקב גנות, עם מנכ"ל המשרד ועם מנהל הרשות לבטיחות בדרכים, כדי לוודא שבתחומים שאנחנו אחראים להם יש היערכות, וכן כדי לבדוק גם עם הגופים הציבוריים האחרים שיש היערכות, כדי לתת שירות לציבור, אם חלילה יהיה צורך בכך.

יצחק מרדכי: אני גם מקווה שהציבור נוקט משנה זהירות, בוודאי בכל מה שקשור לנסיעה בדרכים בתנאים של סופה וראות מוגבלת ובכבישים שחלקם הם גם כבישים מסוכנים.

יצחק מרדכי: אני רוצה לקוות שבחלוף הסופה לא ייגרמו לנו נזקים.

יצחק מרדכי: אשר למצב באופקים – ביקרתי באופקים לפני כמה שבועות.

יצחק מרדכי: אכן בשנים האחרונות אין, לצערי הרב, שינוי מהותי באופקים.

יצחק מרדכי: לפי הערכתי, יש שלוש בעיות יסוד: הראשונה והמרכזית היא בעיית החינוך.

יצחק מרדכי: צריך להביא לידי כך שרמת ההשכלה והיכולות – ויש יכולות לילדי אופקים – יהיו כאלה שיאפשרו לילדי אופקים להגיע בעתיד להשכלה גבוהה ורחבה.

יצחק מרדכי: זאת כדי שהם יוכלו להפעיל מערכות עתידיות לטובתה של אופקים.

יצחק מרדכי: התחום השני המרכזי הוא הבאת תעשיות, לאו דווקא תעשיות מהסוג שהביאו בעבר, אלא תעשיות מתקדמות יותר, תעשיות שתוכלנה לתת שירות למגוון רחב של אנשים שחיים באופקים ויהיו מקום עבודה קבוע לשנים רבות מאוד.

יצחק מרדכי: בשבוע שעבר קיימתי דיון, לאחר שביקשתי מראש העיר אופקים להעביר אלי את רשימת המפעלים שנראים בעיניו דרושים וחיוניים לאופקים.

יצחק מרדכי: אני גם סיירתי באזור התעשייה באופקים.

יצחק מרדכי: בשבוע הבא יש בכוונתי להפגיש בין מפעל או כמה מפעלים שיש להם עניין לעבור לדרום הארץ, ביחד עם נציגי משרד התעשייה והמסחר, אנשי משרד ראש הממשלה, רפי אלול ואחרים, כדי לראות איך נוכל לקדם העתקת מפעלים ברמה ובאיכות שייתנו פתרון לאופקים.

יצחק מרדכי: הבעיה השלישית המרכזית היא – להביא לידי כך שבני אופקים יחזרו לאופקים.

יצחק מרדכי: יש בנים מוכשרים, שהעתיקו את מקום מגוריהם למרכז הארץ.

יצחק מרדכי: אתם ביחד יבואו מהמגזר הפרטי והציבורי, כדי להרחיב את אפשרויות התעסוקה וההשתרשות באופקים.

יצחק מרדכי: בתחום תאונות הדרכים אני רוצה לציין, כי בשנה האחרונה היתה ירידה במספר ההרוגים, ונחסכו חייהם של 98 אנשים לעומת השנה הקודמת.

יצחק מרדכי: בשנה הקודמת, בשנת 1998, היו בכבישי הארץ, לרבות מחוז ש"י, 643 הרוגים בתאונות דרכים.

יצחק מרדכי: השנה היה המספר 545 הרוגים.

יצחק מרדכי: אדוני היושב-ראש, השנה מדובר ב-98 הרוגים פחות מהשנה הקודמת.

יצחק מרדכי: זאת בזכות המאמצים הגדולים המושקעים על-ידי הגורמים השונים והתיאום ביניהם.

יצחק מרדכי: ודאי שמה שנעשה איננו מספיק.

יצחק מרדכי: ודאי שזה פיקוח נפש.

יצחק מרדכי: ודאי שצריך לעשות יותר.

אברהם בורג: אדוני צריך לסיים.

יצחק מרדכי: אשר לתקציבים – בכבישי ישראל יושקעו השנה 1.8 מיליארד שקל לשיפור מצב הכבישים, להרחבת כבישים ומחלפים, כדי לשפר את יכולת התנועה במדינת ישראל.

יצחק מרדכי: מלה אחרונה, אדוני היושב-ראש.

יצחק מרדכי: אני מקווה, שכל הבית הזה יצטרף בקריאת גינוי לכל תופעת האלימות, ובוודאי לתופעה החדשה-ישנה של תמונות ראש ממשלה וכתובות נאצה.

יצחק מרדכי: התופעה הזאת חייבת להיעלם מנוף ארצנו.

יצחק מרדכי: אני קורא מכאן לכל חברי הכנסת – כל אחד יעשה כמיטב יכולתו – ולכל אזרחי ישראל לגנות את התופעה הזאת ולהילחם בה בכל האמצעים שעומדים לרשותנו.

יצחק מרדכי: די במה שעברנו, ומוטב שנעשה את מה שמתחייב רגע לפני.

יצחק מרדכי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: דומני שאין מחלוקת על הדברים האלה.

אברהם בורג: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: לאחר מכן – הודעת הממשלה, לפי סעיף ג' בסדר-היום.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום 22 בדצמבר 1999 העבירה ועדת הכנסת לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לאחר דיון מוקדם, את הצעת החוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (קטינים), התש"ס–1999, הצעת חוק מס' 799, ואת הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – נגישות, בריאות, דיור בקהילה וסיוע אישי, תרבות פנאי וספורט, חינוך והשכלה, המערכת המשפטית, צרכים מיוחדים), התש"ס–1999, הצעת חוק מס' 775.

): יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט פנה לוועדת הכנסת בבקשה להעביר את הצעת החוק הנ"ל לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, אשר עסקה בנושאים אלה גם בעבר.

): ועדת הכנסת החליטה, בישיבתה ביום 4 בינואר 2000, בהסכמת יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, להמליץ לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעות החוק הנ"ל לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

אברהם בורג: צריך להצביע?

): כן.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

): אבקש להוסיף את קולי.

אברהם בורג: מה שלא תהיה התוצאה, ייתוסף עוד אחד.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 15 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת החוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (קטינים), התש"ס–1999, ואת הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקוןנגישות, בריאות, דיור בקהילה וסיוע אישי, תרבות פנאי וספורט, חינוך והשכלה, המערכת המשפטית, צרכים מיוחדים), התש"ס–1999, מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אברהם בורג: 16 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים; 17 בעד.

אברהם בורג: הצעה זו נתקבלה.

): תודה, אדוני היושב-ראש.

): חברי הכנסת, הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 18), התשנ"ט–1999, הועברה ביום 1 בנובמבר 1999 לדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, לאחר שהכנסת החילה עליה דין רציפות.

): הצעה זו עברה בטעות לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט היא שהחלה בדיון בהצעת החוק, ואף הביאה אותה לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה.

): יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט פנה לוועדת הכנסת בבקשה להעביר הצעת חוק זו מוועדת הפנים לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, ואף קיבל את הסכמתו של יושב-ראש ועדת הפנים.

קריאה: – – –

): כן, מאה אחוז.

): ועדת הכנסת החליטה להמליץ לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק הנ"ל מוועדת הפנים ואיכות הסביבה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה, חברי הכנסת, בבקשה, ניתן להצביע.

אברהם בורג: נוסיף גם כאן את קולך?

אברהם בורג: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 17 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 18), התשנ"ט–1999, מוועדת הפנים ואיכות הסביבה לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: 18 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים נתקבלה גם הודעתו זו של יושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין על גירושין) (תיקון מס' 4) (צווי הגבלה נגד אסירים ועצורים), התשנ"ט–1999.

אברהם בורג: ראשית ערעור – קודם אתה מודיע.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני השר.

אברהם בורג: יש ארבעה מערערים.

אברהם בורג: בבקשה.

יוחנן כהן: חברי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק בתי-הדין הרבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (צווי הגבלה נגד אסירים ועצורים).

יוחנן כהן: רובי, אתה מפסיד, זה כל כך מרתק.

יוחנן כהן: תגיד גם ללנגנטל.

יוחנן כהן: חוק זה, אשר נחקק לפני כארבע שנים, חולל מהפכה בתחום הפסיקה בבתי-הדין הרבניים.

יוחנן כהן: מאז נחקק החוק, ניתנו למעלה מ-200 פסקי-דין השוללים זכויות אזרחיות מבעלים סרבני גט.

יוחנן כהן: הזכויות הנשללות הן: עיכוב יציאה מן הארץ, שלילת רשיון נהיגה והגבלת השימוש בחשבון בנק.

יוחנן כהן: כמו כן ניתן, על-פי חוק, לבטל רשיון שניתן לעסק כלשהו או רשיון לעסוק בכל עיסוק המוסדר על-פי דין – רובי, אתה מפסיד, זה מרתק – כגון עריכת-דין, רפואה, ראיית-חשבון ועוד.

יוחנן כהן: אולם התברר, שיש אסירים הנמצאים בכלא מסיבות שונות שאינן קשורות למתן גט ועליהם אין חוק זה משפיע.

יוחנן כהן: כידוע, ומובן לכול, שאסיר אינו צריך רשיון נהיגה או שימוש בחשבון בנק, אלא אם כן ישנו את זה עוד מעט.

יוחנן כהן: על כן החלטנו לתקן את החוק כך שבית-הדין הרבני יהיה מוסמך לשלול זכויות שונות של אסירים המסרבים ליתן גט לנשותיהם.

יוחנן כהן: בין היתר יהיה מוסמך בית-הדין למנוע ביקורים, חופשות, קיצור שליש, ובמקרים קיצוניים יוסמך גם לשים אסיר בצינוק.

יוחנן כהן: בטוחני שהצעת חוק זו, המשלימה את מתן הכלים החוקיים המצויים בידי בתי-הדין הרבניים, תסייע, אני חוזר: תסייע לנשים במצוקה הממתינות לגט ובעליהן אסירים.

יוחנן כהן: הצעת חוק זו כבר עברה קריאה ראשונה בכנסת הקודמת.

יוחנן כהן: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: כבוד השר, אנחנו כאן קצת התבלבלנו, כי מה שהיה צריך להיות קודם – המערערים ואחרי כן המשיבים, אז ניקח את דבריך כבר בתור תשובה – – –

יוחנן כהן: – – –

אברהם בורג: רבותי, ראשית חבר הכנסת ישראל כץ – את ערעורו, בבקשה.

אברהם בורג: מה מסגרת הזמן, אדוני המזכיר?

ראובן ריבלין: חמש דקות.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, נהיית מזכיר הכנסת?

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: כן, אבל שאלתי את המזכיר מה כתוב בתקנון.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: 72, 72.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת כץ.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אחרי ששמעתי את הסבריו של שר הדתות, בהחלט נראה שהחוק הזה הוא במקומו, אבל ננצל את האפשרות לדבר על אותם דברים שמטרידים אותי ואני חושב שמטרידים רבים מאזרחי המדינה.

ישראל כץ: קודם כול אני רוצה לומר, שלבי לבי לראש הממשלה אהוד ברק, הוא תכנן לנחות היום באמריקה, קצת קוקטיילים, קצת טיולים, חדר כושר, שיחות צמרת עם נשיא ארצות-הברית, כוס קפה עם עוזרי הנשיא, טיולים באתרים היסטוריים; נכון, אדוני היושב-ראש, גם קצת השפלות משר החוץ הסורי, קצת זלזול והתבזות, אבל עם קצת עזרה מהאשה ומהידידים המרובים שמגיעים לשם אפשר להתגבר על זה.

ישראל כץ: אבל מה עושה לו נשיא סוריה חאפז אל-אסד?

ישראל כץ: מילא רוצה ירידה לקווי 1967, מכל הגולן – נו, מילא.

ישראל כץ: לא מוכן לדלל את הצבא הסורי – לא נורא.

ישראל כץ: לא מוכן לנורמליזציה אמיתית – אפשר להתגבר על זה.

ישראל כץ: תמיד נוכל להמציא איזה סיפור טוב ולמכור לעם למה זה מחזק את ביטחון ישראל.

ישראל כץ: אבל לבטל, אדוני היושב-ראש, את השיחות ולהשאיר את אהוד ברק, את ראש הממשלה בבית, כאן, במדינת ישראל, עם כל ההבטחות שפיזר ולא רוצה ולא יכול לקיים, עם כל ה-natives, הילידים האלה, שכל היום מתלוננים שהם חולים, שקר להם, שהם רעבים.

ישראל כץ: מה יש?

ישראל כץ: הם לא יכולים לפתוח את דלת המיני-באר בסוויטה ולקחת משהו לאכול?

ישראל כץ: להזמין עוד כמה שמיכות מהחדרנית?

ישראל כץ: להזמין איזהroom service ?

ישראל כץ: מה העצלנות הזאת שאחזה בזקני דרום תל-אביב, במובטלי אופקים ובזקנות החולות מנהרייה?

ישראל כץ: ראש הממשלה ממש לא מבין.

ישראל כץ: הוא לא אטום; הוא פשוט לא מבין מה כל התלונות האלה, מה כל ההתבכיינות הזאת, הדמעות האלה של אותם אנשים.

ישראל כץ: באמת, הוא יכול להגיד לחאפז אל-אסד, אח, אסד, אסד, ככה עושים אחרי שנתתי לך את כל הגולן?

ישראל כץ: להשאיר אותי עם בתי-החולים, את ראש הממשלה עם בתי-החולים שקורסים תחת העומס, עם שביתה במערכת החינוך, עם סגירת מפעל באופקים, עם הצפות בתים בדרום תל-אביב, אפילו סופות גשמים ורוחות בצפון ובמרכז.

ישראל כץ: ראש הממשלה צריך לעבור, מכיוון שלצערו ובשל האילוצים שכפו עליו הוא נאלץ להישאר בישראל, ובאמת אם זה לא היה, אדוני היושב-ראש, כל כך עצוב, הייתי אפילו מחייך.

ישראל כץ: זה ראש ממשלה שעם קצת מאמצים, ממש קטנים, יגיע למצב שהוא יהיה ראש הממשלה הראשון שחצי מהזמן שלו – מאז נבחר כחצי שנה מלאה עכשיו לכהונת הממשלה – הוא בילה בחו"ל, בנסיעות חיוניות ובנסיעות מיותרות – –

אברהם פורז: זה עדיף – – –

ישראל כץ: – – הוא אלוף הקוקטיילים, אלוף הטיולים, עם מעט מאוד הישגים, ואחרי כל הזמן שהוא ישב שם, אחרי שהבטיח את כל הגולן ובא מראש עם הרבה ביטחון עצמי ואמר: אחרי שהבטחתי אני אביא את שאר הדברים, מסתבר שכשמתחילים להיכנע – אז אין גבולות, ואסד יודע ולמד עם מי הוא עושה כאן משא-ומתן, וגם אותם דברים שהיה ברור שהוא צריך לתת – כרגע הוא לא נותן, ומחלק במשורה, וגם אותם דברים שמי שהיה מוכן לרדת מהגולן קיווה לקבל – אסד לא ממהר לתת.

ישראל כץ: זה עצוב שראש הממשלה הזה לא נסע היום לאופקים ולא נסע בשבוע שעבר למצפה-רמון ולא נוסע למפונים שהתפנו בדרום תל-אביב מהבתים שלהם, ובוודאי יצטרכו להתפנות עוד פעם בימים הקרובים.

ישראל כץ: הוא לא מטפל בענייני פנים, הוא הגיע לאיזה ביקור, הוא בא למנות נגיד, by the way לעשות איזה "זובור" קטן לשרים שלו, הוא עשה להם והם עשו לו – –

אברהם בורג: אתה צריך לסיים.

ישראל כץ: – – הוא ירד על הברכיים, הם ירדו על הברכיים, ובסופו של דבר התבזינו כולנו, מול כל העולם, במינוי – –

אברהם בורג: תודה רבה.

ישראל כץ: – – נגיד טוב בצורה גרועה, לכן – – –

אברהם בורג: במלים אחרות, אתה לא ממש תומך בו.

ישראל כץ: במלים אחרות, אני מצטרף לדעתך, אדוני היושב-ראש – –

אברהם בורג: אני שמח – – –

ישראל כץ: – – ולא ממש תומך בו, וקורא לו לנצל את פסק-הזמן הקטן – –

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת כץ, תודה רבה.

ישראל כץ: – – שהוא נמצא בישראל כדי לטפל בדברים שבהם הוא אמון לטפל.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם פורז, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פורז.

אברהם בורג: בבקשה, אברהם.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עיינתי בהצעת החוק שהציג לפני כמה דקות השר לענייני דתות, ולדעתי ההצעה ביסודה חיובית, משום שבסיטואציה הבלתי-אפשרית שבה אנחנו נתונים, מנסה השר או מנסה הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק המטילה סנקציות על סרבנים ומציעה שאם הם בבית-הסוהר הם לא יוכלו לקבל חופשות, ולא יוכלו לקבל ולשלוח מכתבים, וכהנה וכהנה סנקציות.

יאיר פרץ: עם זה אתה מסכים?

אברהם פורז: אני אומר, בסיטואציה הבלתי-אפשרית זה צעד בכיוון הנכון, אבל צריכה להיות סיטואציה אחרת, שאנחנו בישראל נאפשר גם מסלול אלטרנטיבי של גירושים ונישואים אזרחיים.

אברהם פורז: בית-המשפט, אם הוא מגיע למסקנה שבני זוג לא רוצים או לא צריכים להיות ביחד, נותן פסק-דין – – –

יאיר פרץ: אנחנו מדינה יהודית, מה לעשות?

אברהם פורז: אנחנו מדינה יהודית.

אברהם פורז: הרי אני לא מציע שמי שרוצה להינשא בנישואים דתיים הזכות הזאת תישלל ממנו.

נסים דהן: – – –

אברהם פורז: אני לא מציע שהזכות הזאת תישלל ממנו.

אברהם פורז: אני אומר, מי שרוצה להינשא בנישואים דתיים, ואחר כך, במקרה של גירושין, חס ושלום, רוצה להגיע לבתי-הדין הרבניים – בסדר גמור, זכותו המלאה.

אברהם פורז: אני גם מוכן שהמדינה תכיר בזה.

אברהם פורז: אבל אני חושב, שמי שלא רוצה להינשא בנישואים דתיים, ולא רוצה להגיע לבתי-הדין הרבניים, צריכה להיות לו אופציה לנישואים אזרחיים.

אברהם פורז: עכשיו, אתם הציבור הדתי עוד תרצו לנהל פנקסים ורשימות שחורות או לא שחורות של כאלה שבעיניכם לא התחתנו כמו שצריך, והגירושים לא תופסים, והילדים ממזרים – תעשו מה שאתם רוצים.

אברהם פורז: יש ציבור גדול מאוד שזה לא מפריע לו.

אברהם פורז: אני יודע, שלפי ההלכה, אם בית-דין אזרחי – – –

נסים דהן: יש ציבור גדול מאוד שלא רוצה לשלם מס הכנסה, אז מה?

נסים דהן: יש ציבור גדול שרוצה לעשן סמים, אז מה?

אברהם פורז: קודם כול, אני כופר בזה, אני חושב שמרבית הציבור רוצה לשלם מס הכנסה, לא כי הוא אוהב לשלם – הרי רק לפני יום הגשתי הצעת אי-אמון על כך שהמסים גבוהים מדי.

אברהם פורז: אני אומר, בנושאים האלה של מעמד אישי, בכל מדינה מתוקנת, גם במדינה שבה יש מסורת דתית עמוקה, ויש הרבה מדינות בעולם שיש בהן ציבור דתי רחב, ניתנת תמיד האופציה גם לנישואים ולגירושים אזרחיים, ואז אין צורך בדבר הזה, שאם אתה כבר בבית-סוהר כי אתה סרבן גט, ישללו ממך גם את הארוחות וגם את היציאה לחופשה, משום שבית-משפט אזרחי, בית-משפט לענייני משפחה, יוכל לומר שהנישואין האלה פקעו, בטלו, וכל אחד מבני הזוג יוכל ללכת לדרכו, להינשא למי שהוא רוצה, וכך יהיה הרבה יותר טוב.

אברהם פורז: לכן, זה חוק נכון בסיטואציה איומה ונוראה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזמי בשארה, אחריו – אחרון המערערים, חבר הכנסת טיבי.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, עד שחבר הכנסת בשארה תופס את מקומו – בסופו של דבר, צריך לזכור, גם מבחינת תפיסת העולם הדתית, שבמדינה שבה מספר הנרשמים לנישואים – ויגיד את זה השר – נמצא בירידה, זו אינדיקציה למשהו.

אברהם בורג: צריך לתת פתרון לפחות למנועי החיתון במדינת ישראל.

אברהם בורג: דבר נוסף, אפילו אליבא דהלכה – יש תפיסות שמבוססות על פסקי הלכה של הרב משה פיינשטיין, זיכרונו לברכה, ושל אחרים, שניתן לסדר שני מסלולי נישואים בדרך שבה אפשר גם לשמור על ההלכה וגם לתת פתרונות אחרים.

אברהם בורג: השאלה אם יהיה לנו הצורך, האומץ החברתי ללכת למהלך כזה ללא מריבה אלא מתוך רצון לפתור את הבעיה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, פתרונות שהחברה מיישמת לא צריכים – – –

אברהם בורג: אני מסכים, אני נגד כל חקיקה באשר היא, בהסכמה ניתן להגיע לזה, בזה אני מסכים, על כל נושא של חקיקה דתית.

אברהם בורג: מרגע שמחוקקת חקיקה דתית, היא מאבדת את התוכן התורני שבה והופכת להיות אזרחית.

נסים דהן: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההתנגדות להחלת דין רציפות היא התנגדות תיאורטית, אבל לא חסרת משמעות, כי בסוף אצביע בעד החוק.

עזמי בשארה: אני אומר, הלוואי שהיתה אפשרות להפרדה כזאת של דת מהמדינה, ושיקום מוסד נישואין אחר, שגם ייתן את הצעדים של הענישה, כי מה שמציע החוק הזה אלה צעדי ענישה בידי בית-דין אזרחי.

עזמי בשארה: אני רואה סכנה בכך שלבית-דין דתי יהיו סמכויות כאלה שהוא יוכל להגביל אנשים לנסוע לחוץ-לארץ, ושיוכל להגביל את החופש של הבן-אדם, ולהעניש אדם אפילו בתוך בית-הסוהר.

עזמי בשארה: אבל מה לעשות, כל עוד השיטה הזאת קיימת, ויש מסורבות גט וכו', אז צריך לתת לבית-הדין הרבני את האפשרות לעשות דברים.

עזמי בשארה: אני אומר שצריך לשנות את השיטה, אבל אם זה לא ריאלי עכשיו לשנות את השיטה במדינת ישראל, אז צריך לתת אמצעים לבית-הדין הרבני לעשות מה שהוא עושה.

עזמי בשארה: אחרת תיווצר קטסטרופה אנושית.

עזמי בשארה: ולכן תיאורטית אני נגד; ריאלית, כל עוד המצב קיים – קיים.

עזמי בשארה: אין מה לעשות, צריך לתת להם, אחרת הרבה הרבה נשים תסבולנה בארץ הזאת כתוצאה מכך שאין לבית-הדין הרבני אפשרות לחייב גבר לתת גט.

עזמי בשארה: אמרתי את הנקודה שלי, אבל אני אצביע בעד החוק.

עזמי בשארה: הדבר השני שאני רוצה להגיד – כל הזמן אני שומע את הדיונים בעניין המשא-ומתן בין סוריה לישראל, ואני מתאפק מלהיכנס לעניין הזה, כי אני רוצה להישאר מחוץ לדיון הזה.

עזמי בשארה: אני רוצה כמה שיותר דיון יהודי-ישראלי, ולהגיד את דעתי כשיש ממש צורך להגיד את דעתי, כי דעתי ברורה, והיא נסיגה לגבולות ה-4 ביוני.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני שם לב לדיונים שמתנהלים על הנושא הזה, ויש פה משהו מעניין.

עזמי בשארה: אני שומע אנשים שדנים על שלום במושגי מלחמה.

עזמי בשארה: הולכים לשלום ובוחנים אותו ממש במושגי מלחמה.

עזמי בשארה: תופעה מאוד מאוד מעניינת.

ראובן ריבלין: באמת, אסד, חסיד אומות העולם – –

עזמי בשארה: מה זה שייך, אמרתי שאתם לא חסידי אומות העולם?

ראובן ריבלין: – – באמת, ממש יונת השלום.

עזמי בשארה: אמרתי שאתם לא חסידי אומות העולם?

עזמי בשארה: רובי, אתה חסיד אומות העולם, תרשה לי להמשיך.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אתה ביונים לא מבין.

עזמי בשארה: כל הפוליטיקאים הישראלים חסידי אומות העולם, בסדר?

עזמי בשארה: תן לי להמשיך.

נסים דהן: – – – חסידי אומות העולם.

אברהם בורג: רבותי, כל ישראל יש להם חלק בעולם הבא.

אברהם בורג: חבר הכנסת בשארה, תמשיך, בבקשה.

עזמי בשארה: על כל פנים, אני מדבר על מה שנקרא בעגה הפוליטית הישראלית – מאז שקיסינג'ר אמר על הפוליטיקאי המנוח, זיכרונו לברכה, analytical mind – המוח האנליטי פה, איך הוא עובד?

עזמי בשארה: זה מאוד מעניין.

עזמי בשארה: אם לא יורדים מהגולן מאז 1973, אז למה צריך אתם שלום?

עזמי בשארה: ואם הם יתחילו לירות, אז הנה, הם רוצים מלחמה, וגם אז לא צריך אתם שלום.

עזמי בשארה: מאוד מעניין.

עזמי בשארה: ה-circle vicious הזה, המעגל השטני הזה, כך אפשר לקרוא לו, מעניין.

ראובן ריבלין: – – – אל תגלה לאף אחד – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אתה מפריע לו לערער.

עזמי בשארה: מצד שני, הולכים לשלום – –

נסים דהן: השאלה – עם מי?

עזמי בשארה: – – כי זה שלום, אבל מדברים כאילו מתכוננים למלחמה.

עזמי בשארה: איפה יהיו הטילים?

עזמי בשארה: איפה יהיו העמדות הישראליות?

עזמי בשארה: דילול כוחות עד דמשק, ואפשר אחר כך לחשוב.

עזמי בשארה: אלה מדינות שיהיו בשלום אחת עם השנייה.

עזמי בשארה: למשל, להציע משהו סביר, כמו שהוצע בין ישראל למצרים.

עזמי בשארה: אבל מדברים על פירוז, כמעט עד דמשק.

עזמי בשארה: מדברים על תכתיבים ביטחוניים שפוגעים בריבונות של מדינה, שגם היא צריכה לעשות סוויץ' אידיאולוגי מעמדה לעמדה, גם היא צריכה לעשות את הסוויץ' הזה, אבל היא לא צריכה לעשות אותו מעמדה של מלחמה עם ישראל לעמדה של שלום עם ישראל, אלא מעמדה שהגולן הוא כבוש, וכל סוריה כבושה.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי יש תכתיבים ביטחוניים.

עזמי בשארה: זה בלתי אפשרי, זה גם לא יתקבל.

עזמי בשארה: לדעתי, המשבר הנוכחי הוא משבר אמיתי.

עזמי בשארה: זה לא עניין שערפאת נוסע לוושינגטון, זה לא העניין הזה.

עזמי בשארה: להיפך, אין שום סתירה בין שני המסלולים.

עזמי בשארה: שלושת הצדדים מדגישים את הדבר הזה, אבל בינתיים גם הסורים וגם הפלסטינים מאוד מדגישים את הדבר הזה.

עזמי בשארה: אין, לדעתי, הסכם מסגרת ישראלי-פלסטיני קרב, לא בפברואר ולא במרס.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי אין.

עזמי בשארה: אין עמדות בנושא ירושלים, אפילו אם תדחה את ירושלים.

עזמי בשארה: התנחלויות, פליטים, גבולות שיכולים להתאים בתוך הסכם מסגרת אחד בין הפלסטינים לישראלים.

עזמי בשארה: לכן אין גם התנגשות.

עזמי בשארה: בענייני הפריסה מחדש וכו' ייתכנו הסכמי מעבר, אבל אין הסכם מסגרת פלסטיני-ישראלי קרב.

עזמי בשארה: לכן אין תחרות עם סוריה, אין תחרות כזאת.

עזמי בשארה: הם דוחים את בואם משום שהם מוחים על הצורה שבה ישראל מנהלת את המשא-ומתן, כאילו זה super power במזרח התיכון שעושה תכתיבים למדינות קטנות מסביבה, לא כאילו מדינה שעושה שלום עם מדינה אחרת.

עזמי בשארה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, שר הדתות מביא הצעה מעניינת, הצעה שמביאה אותי ישר לביקור שהיה לנו היום ביפו ובשכונות דרום תל-אביב, שכונות מוכות גורל שנפגעו מהשיטפונות לפני שבועיים.

אחמד טיבי: ועדת הפנים סיירה היום בשכונת-הארגזים ובשכונת-התקווה.

אחמד טיבי: משום-מה נבצר ממנה להגיע לשכונת פרדס-דקה כוועדה בהרכב מלא.

אחמד טיבי: למרות מכתב רשמי ששלחתי ליושב-ראש הוועדה, לא התקיים הביקור בפרדס-דקה באופן רשמי, ולכן שלושה חברי כנסת מבין חברי הוועדה ביקרו היום בפרדס-דקה: חבר הכנסת פריצקי, חבר הכנסת עזרא ואנוכי.

אחמד טיבי: מה שמצאנו שם צריך לבייש אפילו מדינה במרכז אפריקה; בריכה, אגם של מאות מטרים רבועים נמצא בתוך שכונה מאוכלסת, שגרות בה יותר מ-210 משפחות, וניזוקו בה 33 בתים.

אחמד טיבי: מים מעורבים הן ממי ביוב והן ממי גשמים מנוקזים בשל הקשר בין מערכת הניקוז – מערכת של ביוב ומערכת של מי גשמים, המביאה בסופו של דבר להצפה הכרחית ובלתי נמנעת של בתים הן בשכונת-התקווה, הן בשכונת-הארגזים והן בשכונת פרדס-דקה.

אחמד טיבי: המצב הזה בלתי נסבל.

אחמד טיבי: הנזק שנגרם ל-33 בתים בפרדס-דקה ולעשרות בתים אחרים בשכונת-התקווה ובשכונת-הארגזים הוא בל ישוער.

אחמד טיבי: מדובר בכל רכושה של משפחה זו או אחרת.

אחמד טיבי: כאשר משפחה אומרת: תצילו אותי כי אין לי ארון אחר, או אין שמיכות, או האם זה יהיה מוגזם מבחינתנו לבקש מקרר חלופי – הרי הטרגדיה ברורה.

אחמד טיבי: המראות שראינו, חבר הכנסת אזולאי, בשכונת פרדס-דקה צריכים לגעת ללבו ולשכלו של כל חבר כנסת, בעיקר של משרדי הממשלה.

אחמד טיבי: בעיית מדיניות הרווחה מוכרת, אבל בעיית התשתית בשכונות האלה קיימת.

אחמד טיבי: הרי גשם יורד גם בצפון תל-אביב, גם בהרצלייה, גם ביפו, בטייבה ובמקומות אחרים, בקלנסואה ובפורידיס, אבל משום מה ההצפה היא רק בשכונות מסוימות.

דוד אזולאי: תגיד בפירוש: בשכונות מסוימות של אזרחים סוג ב'.

אחמד טיבי: הם מסכימים להיות סוג ב', אדוני יושב-ראש ועדת הפנים.

אחמד טיבי: מדובר באזרחים שנמצאים בתחתית סולם העדיפויות של משרדי הממשלה, והיחס אליהם הוא בוטה, מזלזל, מתנכר, פטרנליסטי.

אחמד טיבי: כאשר אשה עם ארבעה ילדים זועקת שאין לה תנור חימום, אזי המצב מביש.

אחמד טיבי: אומרים לנו שיש אזור מסוים בדרום תל-אביב, שבו תמיד מופתעים כשבדצמבר יורד גשם.

אחמד טיבי: בכל שנה יש הפתעה מחדש: בדצמבר יורד גשם באזור דרום תל-אביב.

יוסף (טומי) לפיד: בזמן האחרון זה באמת מפתיע.

אחמד טיבי: זה מפתיע מאוד שגשם יורד בדצמבר.

אחמד טיבי: לדעתי, צריך לחוקק חוק, שכל מי שמופתע שבדצמבר יורד גשם, צריך להעניש אותו, אי-אפשר כל הזמן להיות מופתע, שנה אחר שנה.

אחמד טיבי: מי שמשלם בסוף את המחיר אלה המשפחות והאזרחים המסכנים האלה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד אזולאי: אפילו ראש העיר לא מצא לנכון – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 4) (צווי הגבלה נגד אסירים ועצורים), התשנ"ט–1999.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הודעת הממשלה – 22 נגד – 1 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 4) (צווי הגבלה נגד אסירים ועצורים), התשנ"ט–1999, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד 22, נגד – 1, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שדין הרציפות חל.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, יש כאן טעות בהצבעה.

נסים דהן: לא הצבענו עבור הודעת הממשלה, הודעת הממשלה היתה לפני כשבועיים.

נסים דהן: אנחנו מצביעים על ההצעה של הליכוד שלא להחיל דין רציפות.

תמר גוז'נסקי: לא נכון, זו החלת רציפות.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר דהן, בהתייעצות עם סגנית מזכיר הכנסת, שניסיונה הרב בהחלט עומד לה, ההצבעה התקיימה כחוק, כדין ולפי התקנון, ולכן התוצאות שלה קובעות.

יוחנן כהן: הרציפות חלה?

יולי יואל אדלשטיין: כן, חוק הרציפות חל, כפי שהודעתי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי, חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר התשתיות, כעיקרון יש הצעות של סיעות שונות שלא להחיל דין רציפות ואחר כך יהיה לנו הכבוד והעונג לשמוע את תשובתך.

יולי יואל אדלשטיין: הסיעות הן הליכוד, רע"ם, בל"ד ותע"ל, והן מציעות שלא להחיל דין רציפות.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים חבר הכנסת ראובן ריבלין, סיעת הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ראובן ריבלין: תקנון זה לא עבודה זרה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חס ושלום.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בדרך כלל סיעת הליכוד מבקשת להתנגד להחלת דין רציפות מהטעם שהתקנון מאפשר לה לדבר חמש דקות, וכסיעה אופוזיציונית יש לנו הרבה על מה לדבר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שהפעם, אדוני השר, בראשית דברי אדבר לגופו של עניין.

ראובן ריבלין: יש בכך חידוש מרחיק לכת, ואולי תקדים מסוכן, שחבר כנסת ידבר לעניין כאשר מדברים על החלת רציפות, כי אין ספק שאני אצביע בעד החוק.

ראובן ריבלין: עם זה, קשה לי להבין.

ראובן ריבלין: בליל התקציב כבר הובאה לפנינו בקשה מאת ראש הממשלה, משרדו ומנכ"לו – אני מוכרח לומר שזו בקשה שיש בה היגיון רב – להעביר כמה אלמנטים ממשרדי הממשלה, כמו לשכת התכנון, כמו מינהל מקרקעי ישראל, אל משרד ראש הממשלה, על מנת שתהיה ריכוזיות וראש הממשלה כנבחר העם באמת יוכל לבצע כל אותן מטלות שהוא לקח על עצמו.

ראובן ריבלין: למשל, אם הוא ימכור כמה קרקעות, הוא יוכל לתת לסטודנטים את כל מה שהם ביקשו.

ראובן ריבלין: והנה, כאשר אתה בא לפני הכנסת וכראש ממשלה מבקש בקשה שלפיה יועברו סמכויות ויחידות ממשרדי הממשלה אל משרד ראש הממשלה, מתפלא אני איך אתם, הממשלה, מבקשים להחיל דין רציפות, המדברת על עיגון בחוק של העברת תחום הסמכויות של מינהל מקרקעי ישראל משר הבינוי והשיכון לשר התשתיות.

ראובן ריבלין: האם חשוב לראש הממשלה ממי הוא לוקח את זה?

ראובן ריבלין: האם לפי ההסכם הקואליציוני אסור לו לקחת משר הבינוי והשיכון, אבל מותר לו לקחת משר התשתיות?

ראובן ריבלין: הואיל ושר הבינוי הוא מהמפד"ל ולא נעים לו לקחת את זה ממנו, הוא יאמר: קודם כול אעביר את זה לש"ס, וש"ס הרי הם אנשים קלים, הם לא אנשים שעומדים על זכויותיהם, ומש"ס אני אוכל להעביר את זה בצורה יותר טובה.

ראובן ריבלין: אם יכול השר להסביר לי זאת, טוב.

ראובן ריבלין: אולי אם הוא צריך עזרה, יכול יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט להיטיב להבין, כי הרי אני לא מבין, האם משרד התשתיות הפך להיות משרד שהוא צינור מוביל ממשרד הבינוי והשיכון למשרד ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: הרי לא יעלה על הדעת שכך הדבר.

ראובן ריבלין: ש"ס אומנם דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום, והרי היא מפלגה שמוכנה לתת הכול, היא לא רוצה כלום – – –

נסים זאב: אתה לנו לפה.

נסים זאב: אנחנו אתך בעניין הזה.

ראובן ריבלין: אמן כן יהי רצון, שייתן לי הקדוש-ברוך-הוא כוח כל הזמן להיות לפה לש"ס, אם כי אני מוכרח לומר שלא אביון העם ולא חציר, אבל אני מאוד מעריך את העניין הזה, שהשר אלי סויסה, שהוא לוחם ותיק, מוכן לבוא – – –

אליהו סויסה: יש פה טעות.

ראובן ריבלין: אם יש פה טעות, נראה שאני יכול להתחיל לדבר מחדש את כל חמש הדקות.

יולי יואל אדלשטיין: אתן לך עוד חמש דקות אם יש פה טעות.

ראובן ריבלין: הואיל וחבר הכנסת בשארה עשה אותו "דיל", שחצי הזמן דיבר לעניין, בחצי הזמן האחר רציתי לדבר על אותו מפעל באופקים אשר נסגר היום.

ראובן ריבלין: אבל אני יודע שהוגשה הצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אנשי אופקים – אנחנו אתכם, ואנחנו נעמוד על קלה כחמורה לראות כמה הממשלה השקיעה אצל אותו משקיע פרטי ב"ניו הורייזן".

ראובן ריבלין: נראה שניו-הורייזן זה אופק חדש, שבו אתה מקבל מהממשלה, מכניס לכיסך ואחר כך בורח מהמפעל.

סופה לנדבר: איזו ממשלה השקיעה בו?

ראובן ריבלין: הממשלה השקיעה בו כ-5 מיליוני דולרים.

סופה לנדבר: איזו ממשלה?

ראובן ריבלין: ממשלת ישראל בראשותו של בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: עכשיו אני רוצה לדעת, מדוע הבן-אדם, כאשר הושקע בו כל כך הרבה על-ידי ממשלת ישראל – – –

צבי הנדל: שר מהממשלה הזאת השקיע.

תמר גוז'נסקי: שר התעשייה והמסחר אומר שסך כל ההשקעות הגיע ל-30 מיליון דולר.

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מלבד היותה חברת כנסת מצטיינת, היא גם משפטנית מעולה – והרי יכול כונס נכסים לעשות אותו אקט שנקרא relation back, ללכת אחורה שלוש שנים ולבוא ולבדוק לאן הלכו כל אותם נכסים של החברה המבקשת לפשוט את הרגל.

ראובן ריבלין: כי פירוק ופשיטת רגל הם מתן סעד לאדם ישר, ולא איזה אמצעי לנוכל לבוא ולעשוק, ודאי שלא עובדים.

ראובן ריבלין: כל זה אמרתי רק כהערת אגב, כי רציתי להשיב דבר לחבר הכנסת בשארה, באמת אחד האנשים שמגינים על העם הסורי המקופח והעשוק.

ראובן ריבלין: קמה מדינה עוינת ועלתה על רמת-הגולן וכבשה אותה ממנו במלחמה בלתי צודקת לחלוטין, תוך הטיית לבו ומתוך כך שהוא כל הזמן שאף לשלום, משנת 1948 ומהרגע שעלה לשלטון, וכמפקד חיל האוויר לא ביקש מעולם לפגוע בישראל קלה כחמורה, רק התחנן כל הזמן, בואו, שבו אתי לשלום.

ראובן ריבלין: ואנחנו האנשים, ומצטטים את משה דיין, באנו ועשינו לו פרובוקציות והכרחנו אותו להזיז כלים בשחמט – –

עזמי בשארה: נכון.

ראובן ריבלין: – – הוא לא ירה עלינו, לא עשה לנו כלום, לא פגע בנו.

ראובן ריבלין: ב-1973 לא ניסה להשמידנו, והנה אנחנו הלכנו וכבשנו.

ראובן ריבלין: הרי כמה אדמות כבושות הפכו להיות נחלותיהם של עמים אחרים כאשר המלחמה היתה צודקת?

ראובן ריבלין: צאו ולמדו, האם רוסיה היתה אי-פעם בלטביה כשהיא הלכה וכבשה בים הצפוני אותם שטחים שהגרמנים תקפו את ברית-המועצות מהם?

ראובן ריבלין: מישהו בכלל חולם שיחזירו אותם?

ראובן ריבלין: אבל בהחלט פנינו לשלום, ובלי תנאים מוקדמים – לא אנחנו נאמר שאנחנו לא יורדים, והוא לא יאמר, אתם יורדים, ונראה שלום 60-50 שנה, ואז הכול יבוא על מקומו בשלום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: בנוגע לדברים שלך, שכפי שהגדרת אותם כן מתייחסים להצעת החוק הנדונה כאן, נתבקשתי על-ידי השר לתשתיות לאומיות להודיע, שדברי ההסבר כפי שמופיעים כאן אינם מתייחסים לחוק, אינם נכונים, ולכן שר התשתיות, אני מניח אחרי שלושת הדוברים, יסביר למה כן מתייחס החוק.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו נשמע את חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אין ספק, כי בכל מה שנוגע למינהל מקרקעי ישראל האוכלוסייה הערבית בעצם כמעט שאינה קיימת.

טלב אלסאנע: היא אינה קיימת במועצת המינהל, שאמור לנהל את האדמות של המדינה.

טלב אלסאנע: האדמות של המדינה הן האדמות של כלל אזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: כלל אזרחי המדינה הם אזרחי המדינה היהודים והערבים כאחד, ולכן במועצה הזאת צריכים לבוא לידי ביטוי גם העמדה של האוכלוסייה הערבית וגם האינטרסים שלהם.

טלב אלסאנע: אבל במשך 50 שנה כמעט שהקול של האוכלוסייה, האינטרסים שלהם, אינם נשמעים במסגרת מועצת מינהל מקרקעי ישראל, ומנהל המינהל הוא בדרך כלל ממונה עם דעות פוליטיות, משיקולים פוליטיים, או לפעמים גם מפלגתיים.

טלב אלסאנע: אבל כאשר השיקול המפלגתי הזה לא מוצא את האיזון בהרכב של המועצה, יוצא שהאוכלוסייה הערבית מקופחת בכל מה שנוגע למדיניות של מינהל מקרקעי ישראל.

טלב אלסאנע: אנחנו יכולים לראות זאת בכל ההחלטות שמתקבלות במועצת המינהל.

טלב אלסאנע: אפשר לראות זאת בהפשרת קרקעות מינהל מקרקעי ישראל לצורכי בנייה.

טלב אלסאנע: אפשר לראות זאת במחירים של מגרשי הבנייה, ואפשר לראות זאת גם כשבאים לעשות איזו רפורמה בתחום של זכויות קנייניות במקרקעין, ואז ההתייחסות למושבים ולקיבוצים שונה מזו שמופנית לאוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: אפשר לראות זאת גם בכביש חוצה-ישראל – יש החקלאים הנפגעים, ויש כאלה שיש להם אדמות בבעלות פרטית – יהודים וערבים – ולדעתי, לערבים אין אדמות מדינה, יש להם אך ורק אדמות שהן מה שנותר מהאדמות בבעלות פרטית, ואז באים להפקיע מהם את שארית האדמות, ויש בעיה לפצות אותם בקרקע חלופית בתמורה.

טלב אלסאנע: אנחנו באים ואומרים: א.

טלב אלסאנע: צריך ליצור את האיזון במועצת המינהל.

טלב אלסאנע: צריך לתת ביטוי לאוכלוסייה הערבית, צריך שהעמדה שלה תמצא את ביטויה; ב.

טלב אלסאנע: צריך בהחלטות גם לשמור על האינטרסים, אם מדובר במחירים של מגרשי הבנייה.

טלב אלסאנע: אני שואל אותך, כבוד השר: מדוע בכביש חוצה-ישראל אין מקבלים החלטה ברורה, שהובטחה כמה פעמים, לפצות אותם חקלאים נפגעים בקרקע חלופית בתמורה?

טלב אלסאנע: הרי כביש חוצה-ישראל בא לשרת לא רק אותם חקלאים.

טלב אלסאנע: הוא בא לשרת את כלל אזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: כלל אזרחי המדינה הם המדינה.

טלב אלסאנע: לכן את הנזק צריך להטיל על המדינה ולא על אותם חקלאים נפגעים.

טלב אלסאנע: אותם חקלאים צריך לפצות באדמה חלופית, וכלל אזרחי המדינה, שישלמו פיצוי למי שירצה לקבל את הפיצוי הכספי.

טלב אלסאנע: דבר נוסף: אני יודע שמינהלת הבדואים בנגב נמצאת בתחום אחריותך.

טלב אלסאנע: מדוע עד היום אין מנהל למינהלת הזאת?

טלב אלסאנע: מדוע המינהלת, במסגרת התקציב שלה לשנת 1999, ואנחנו יודעים כמה בעיות וכמה צרות יש ביישובים הבדואיים בנגב, מוצאת לנכון להחזיר לקופת המדינה, לאוצר המדינה, עוד 70 מיליון ש"ח מהתקציב הקטן, הדל, שלא מנוצל?

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: אין בעיות להתמודד אתן, או שיש בעיה במינהלת?

טלב אלסאנע: אני יודע שיש בעיות במינהלת, ולכן התקציב הדל הזה אינו מנוצל, והתוצאה היא שהתושבים המקופחים נותרים מקופחים.

טלב אלסאנע: כל פעם מביאים לנו ראש מינהלת חדש.

טלב אלסאנע: כל מפלגה מביאה מישהו מטעמה, שהכישורים שלו טובים בכל התחומים חוץ מהתחום שהוא מופקד עליו.

טלב אלסאנע: כשהאוכלוסייה מתנגדת למישהו, דווקא ממנים אותו.

טלב אלסאנע: כשהאוכלוסייה אומרת שאותו אדם הוא טוב, כבר מפטרים אותו.

טלב אלסאנע: מדוע התחושה הזאת, שאם האוכלוסייה מרוצה מפקיד ממשלתי, מייד אומרים שיש לו בעיה?

טלב אלסאנע: אני שואל: מי צריך בכלל את המינהלת?

טלב אלסאנע: מדוע משרדי הממשלה אינם מטפלים ישירות בבעיות של התושבים הערבים בנגב?

טלב אלסאנע: מדוע צריך איזה צוואר בקבוק שמנקזים אליו את כל הבעיות?

טלב אלסאנע: מי שרוצה חיבור מים – למינהלת.

טלב אלסאנע: מי שרוצה היתר כניסה כדי להביא מבקרים מירדן – פונה למינהלת.

טלב אלסאנע: מי שרוצה היתר מרעה לעדרים שלו – פונה למינהלת.

טלב אלסאנע: רשיון בנייה – למינהלת.

טלב אלסאנע: פיתוח שכונות – למינהלת.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: עוד ממשלה במדינת ישראל?

טלב אלסאנע: מכריזים על אוטונומיה בנגב?

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לבטל את המינהלת, שמשרדי הממשלה יטפלו ישירות באוכלוסייה: משרד החינוך – בתחום החינוך; משרד השיכון – בתחום השיכון; משרד התחבורה – בתחום התחבורה.

טלב אלסאנע: כל משרד יטפל ישירות.

טלב אלסאנע: העניין השלישי: אתה אחראי למשק הדלק.

טלב אלסאנע: למיטב ידיעתי, פג תוקפו של חוק הוראת שעה לחיבור אותם בתים שלא מחוברים לרשת החשמל.

טלב אלסאנע: יש כמה בתים שלא חוברו במסגרת הזמן.

טלב אלסאנע: האם בכוונתך להאריך את תוקף החוק הזה, ומה בכוונתך לעשות כדי לחבר אותם בתים שלא חוברו עד היום?

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יולי יואל אדלשטיין: יעלה חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, אחרון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, ישיב שר התשתיות הלאומיות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הקשר שלנו עם הגוף המתקרא מינהל מקרקעי ישראל הוא קשר טעון ובעייתי מאז קום המדינה הזאת.

עזמי בשארה: האוכלוסייה הערבית ראתה בגוף הזה גוף עוין בדרך כלל, ולא אחד מהמנגנונים של המדינה שהם לשירות האזרחים, כי התפיסה שאדמת המדינה היא אדמת היהודים – אדמה שנלקחה בדרך כלל מערבים, שהפסידו אחרי קום המדינה, לפי הערכה צנועה, 87% מאדמתם לטובת כל מיני גופים, לרבות מינהל מקרקעי ישראל.

עזמי בשארה: לכן, יש לנו בעיה בכל פעם שאנחנו דנים במינהל מקרקעי ישראל.

עזמי בשארה: לאזרח ערבי ממוצע הליכה למינהל מקרקעי ישראל היא כמו הליכה לשב"כ, למשטרה או לכל גוף שנחשב אז כגוף עוין, שמטרתו לנשל אותך, לקחת את אדמתך וכו'.

עזמי בשארה: לדעתי, היחס הזה, בבסיס – חוץ מכמה דברים אסתטיים פה ושם וחוץ מכך שמינהל מקרקעי ישראל אולי חילק כמה חלקות לבנייה בחלק מהכפרים הערביים – נמשך.

עזמי בשארה: לכן אני גם חושב, שכדי שאשתלב בגוף הזה שנקרא מינהל מקרקעי ישראל, צריכה קודם כול מדיניות הגוף הזה להשתנות כך שאידיאולוגית יהיה אפשר בכלל לערבי להיות בגוף הזה.

עזמי בשארה: אבל, אפילו בינתיים, כאשר ניסו, וכתוצאה מהבג"ץ של האגודה לזכויות האזרח, לשלב ערבי – מינו ערבי; כשמסתכלים בביוגרפיה של הערבי הזה, יש לו ארבע שנים בשירות המדינה בחו"ל בלי לציין איפה ומה הוא עשה בדיוק בשירות המדינה.

עזמי בשארה: אז בסופו של דבר, זו הביוגרפיה שהוצגה.

עזמי בשארה: כאשר ניסו למנות ערבי גם במינהל מקרקעי ישראל, בדירקטוריון או במועצת המנהלים או איך שקוראים לזה, בעצם, בסופו של דבר, בחרו ערבי שיהיה נוח למדיניות המקרקעין של מינהל מקרקעי ישראל, שהיא בסופו של דבר מדיניות אידיאולוגית.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלא יהיה אפשר ולא ייתכן לדבר על מדינה שוויונית, אזרחית, כאשר המושג של "אדמת המדינה" הוא מושג ל-20% מאוכלוסיית המדינה, כאשר עד היום נחשבת האדמה בידי הערבים לאיזה שטח שצריך לשחרר – "לגאול אדמה מידי הערבים", בשפה הציונית הדתית.

עזמי בשארה: לאחרונה, כמו שתמיד הצליחו בגאולת האדמה מידי הערבים, כביש חוצה-ישראל מפקיע משהו בסביבות 17,000 דונם רק בקטע המוביל עד ואדי-עארה; כלומר כולל כשישה או שבעה כפרים גדולים במשולש הדרומי, שמתוכם 2,200 דונם בידיים פרטיות.

עזמי בשארה: מה זה "ידיים פרטיות"?

עזמי בשארה: צריך להגיד: "ידיים ערביות", כי אדמת טאבו במדינה הזאת – נותרו בחלקים האלה מגרשים אצל הערבים.

עזמי בשארה: מה הבעיה?

עזמי בשארה: בדרך כלל, הופקעו אדמות כאלה לטובת הציבור – כביש, מוסד ציבור וכו' – בלי התנגדות גדולה של האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: הבעיה היתה כאשר הפקיעו אדמות ערביות כדי לבנות שכונה יהודית או עיר יהודית, כמו שהפקיעו מעין-מאהל ונצרת והקימו את נצרת-עילית, וכפי שהפקיעו מבעינה, דיר-אל-אסד, נחף וראמה והקימו את כרמיאל.

עזמי בשארה: זו תמיד היתה בעיה.

עזמי בשארה: אבל כאשר באו ואמרו שזה כדי לפתח כביש, בדרך לא היו מי-יודע-מה הפגנות סוערות.

עזמי בשארה: אבל הפעם זה הסוף שבסוף של האדמות שיש לנו.

עזמי בשארה: בא כביש חוצה-ישראל ו"גומר עליהן".

עזמי בשארה: מה החקלאים מבקשים?

עזמי בשארה: בסדר, אנחנו נפגשים עם הירוקים במאבק נגד הכביש הזה – מי שאידיאולוגית כך חושב.

עזמי בשארה: אבל, השאר אומרים: בסדר, תיקחו אדמה – תיתנו לנו אדמה בחזרה, כי הפעם אין לנו יותר אדמה.

עזמי בשארה: זה הסוף של הרזרבה של האדמה החקלאית שיש לאוכלוסייה הערבית, וזה רק בקטע הדרומי.

עזמי בשארה: תארו לעצמכם עכשיו הלאה, כשזה יגיע לצפון ו"יגמור על" כל מה שנותר.

ראובן ריבלין: מבחינת מיתאר, יש אדמות כאלה?

עזמי בשארה: ודאי.

עזמי בשארה: ודאי.

ראובן ריבלין: זמינות?

עזמי בשארה: ודאי שיש.

עזמי בשארה: למינהל.

עזמי בשארה: המינהל יועבר עכשיו למשרד התשתיות.

עזמי בשארה: המינהל לא ידע?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בשארה.

עזמי בשארה: המינהל לא ידע איפה יש אדמות לאתר ולתת לאנשים האלה – אדמות באותו שווי ובאותו ערך?

עזמי בשארה: נגמרו הזמנים שהפקיעו 20 דונם ונתנו רבע דונם במקום זה לבנייה בתוך הכפר, כאשר זה של מישהו שהוא פליט בלבנון.

עזמי בשארה: נגמר הסיפור הזה.

עזמי בשארה: רוצים אדמות שוות ערך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני גומר.

עזמי בשארה: אני לא מזהיר.

עזמי בשארה: אני מתריע.

עזמי בשארה: אם זה לא ייפתר – אני אומר לכם שתהיה בעיה גדולה, ואני בשפה הכי דיפלומטית שיש בעולם אגיד: לא ניתן פשוט לדחפורים להיכנס לאדמות האלה, אם לא יהיו אדמות חלופיות, כי זה הסוף שבסוף שיש לנו.

עזמי בשארה: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחרון הדוברים, בבקשה.

ראובן ריבלין: אתם רוצים שנחזיר את יהודה ושומרון – – –

עזמי בשארה: – – – עזוב את יהודה ושומרון – – – תמיד אתה מערבב את כל הסיפור.

ראובן ריבלין: – – –

עזמי בשארה: אני מדבר עכשיו על הערבים העשוקים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

ראובן ריבלין: אם היינו מדברים רק על זה – אני אתך.

עזמי בשארה: – – – רק על זה – תהיה אתי.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, להפסיק את הוויכוח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת בשארה, תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי מדבר עכשיו.

ראובן ריבלין: – – – שיחזירו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני, תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה לנצל את נוכחותו כאן של השר לתשתיות לאומיות ולשוב לנושא שדיברתי עליו לפני דקות ולהזכיר לך, אדוני, שאגם של ביוב, מי גשמים, מעורב, בתוך שכונה ערבית ביפו שנקראת שכונת-דקה.

אחמד טיבי: אני לא חושב שאתה או מישהו אחר במדינה הזאת או בכל יישוב יהודי אחר – צריך לומר את הדברים בצורה הגלויה ביותר – היה יכול לסבול שבוע אחד מגורים בתוך שכונה כזאת.

אחמד טיבי: הוא לא היה מתאפק, כשהבנים שלו, הילדים שלו, המשפחה שלו, היו סובלים מהריחות, מהווירוסים, מהמחלות ומהתחלואים, והיה מקים קול זעקה.

אחמד טיבי: אדוני השר, על מנת לפתור את הבעיה הזאת, צריך להקצות 9 מיליוני שקל.

אחמד טיבי: 9 מיליוני שקלים מדינת ישראל יכולה, והמשרד שלך בהחלט יכול להקצות, על מנת לטפל בנגע הזה.

אליהו סויסה: מה זה קשור למשרד התשתיות?

אחמד טיבי: אדוני, מינהלת הביוב היא באחריותך?

אליהו סויסה: אתה מדבר על ניקוז – לא?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: מערכות ניקוז מי הגשמים והביוב באזורים האלה קשורות זו בזו, ולכן יש הצפה וגם הצפה של מי ביוב.

אחמד טיבי: על כן, יש לך חלק מהאחריות.

אחמד טיבי: למשרד שלך יש חלק מהאחריות.

אחמד טיבי: אני בטוח שאתה לא רוצה לברוח מאחריות.

אחמד טיבי: לכן, אני חושב שאתה יכול לתת את ידך לפתרון המצוקה הזאת.

אחמד טיבי: כל שנה באים ואומרים: אנחנו רוצים לפתור, מעוניינים לפתור, חייבים לפתור – והאסון הזה חוזר על עצמו.

אחמד טיבי: אי-אפשר.

אחמד טיבי: אדוני השר, המינימום שאתה יכול לעשות זה ללכת לבקר במקום.

אחמד טיבי: תלך לבקר במקום ותראה את זה מקרוב.

אחמד טיבי: אתה תתרשם.

אחמד טיבי: אני מסכים עם קודמי בכל מה שקשור למינהל מקרקעי ישראל.

אחמד טיבי: בימים האחרונים אני רואה שלטים מעניינים בכל הארץ, אבל הם מעניינים יותר כאשר הם נמצאים, אדוני היושב-ראש, בכניסה ליישובים ערביים.

אחמד טיבי: בכניסה לטייבה יש שלט: "פינוי יישובים קורע את העם".

יולי יואל אדלשטיין: "עקירת יישובים קורעת את העם".

אחמד טיבי: איזה עם?

אחמד טיבי: העם של טייבה?

אחמד טיבי: העם של טייבה רוצה לפנות יישובים.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים, שהיישובים האלה, ההתנחלויות, יפונו מייד.

אחמד טיבי: היא לא קורעת אותנו.

אחמד טיבי: בכניסה לנצרת כתוב כך: "עקירת יישובים קורעת את העם".

אחמד טיבי: הרי במדינת ישראל יש רק עם אחד: העם היהודי.

אחמד טיבי: אנחנו לא קיימים.

אחמד טיבי: מישהו מתחשב בנו?

אחמד טיבי: רק טיפש שם שלטים כאלה בכניסה ליישובים שלנו, על מנת להתגרות ברגשות שלנו.

אחמד טיבי: זה מוביל אותי למשאל העם על אותו דבר, והרי הימין דורש רוב מיוחס.

אחמד טיבי: למה רוב מיוחס?

אחמד טיבי: אומנם, הערבים ישתתפו במשאל, אבל לא יגרעו מהם את זכות ההצבעה, אדוני היושב-ראש, אלא את זכות ההשפעה; כלומר, בערך 65% מאלה שישתתפו במשאל יוכלו להכריע.

אחמד טיבי: וכבר אמרו על זה שרים בממשלה, ובכללם היושב-ראש המכובד של הקואליציה, שזה משהו גזעני; שיש אלמנטים גזעניים בהצעה הזאת.

אחמד טיבי: נדמה לי שיש מדינה אחת שקובעת רוב מיוחס במשאלים כאלה, אדוני היושב-ראש: נדמה לי, גמביה באפריקה.

אחמד טיבי: מועדון יפה שאליו מצטרפת ישראל.

אליהו סויסה: אני אביא לך רשימה כזאת של מדינות שקובעות רוב מיוחס.

אופיר פינס-פז: – – –

אחמד טיבי: אדוני השר, הרי אתה יודע מה מטרת הרוב המיוחס בשאלה הזאת.

אחמד טיבי: המטרה היא שרוב יהודי יכריע.

אליהו סויסה: לא שלנו.

אחמד טיבי: של מי שהציע את ההצעה.

אחמד טיבי: בסופו של דבר אין פירוש אחר, אדוני השר.

אליהו סויסה: – – –

אחמד טיבי: אתם בעד ההסכם עם סוריה או נגד ההסכם עם סוריה?

אליהו סויסה: אנחנו תמיד בעד.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת טיבי, הוא שר בממשלה.

אופיר פינס-פז: הוא יצביע בעד ההצעה של הממשלה.

אליהו סויסה: אנחנו לא נצביע בעד הצעת הממשלה אם לא יהיה רוב מיוחס.

אחמד טיבי: אם לא יהיה רוב מיוחס – שמעת את זה, חבר הכנסת פינס, יושב-ראש הקואליציה?

אחמד טיבי: זו הודעה חשובה.

אחמד טיבי: הטלוויזיה מצלמת?

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל זמנך גם תם.

אחמד טיבי: צריך לתת לי זמן לאמירה החשובה הזאת.

אחמד טיבי: זו אמירה חשובה, מרחיקת לכת, חבר הכנסת פינס.

יולי יואל אדלשטיין: כיוון שהיה דו-שיח מאוד מעניין וחשוב – –

אחמד טיבי: מאוד מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני נותן לך 20 שניות לסיים את הנאום כפי שאתה רוצה.

אחמד טיבי: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: בסופו של דבר, אין אדם במדינה הזאת שיכול לקחת מאתנו את הזכות הלגיטימית שלנו להשפיע על תהליך קבלת ההחלטות הגורליות.

אחמד טיבי: לפני כמה ימים – ובזה אני אסיים – אמר לי כתב:

אחמד טיבי: אתה יודע למה לא הבאנו את הדברים שלך ושל ברכה על הנשיא ויצמן מעל הדוכן, והבאנו רק את הדברים של נציגי סיעות יהודיות?

אחמד טיבי: כי זו בעיה יהודית.

אחמד טיבי: הוא אמר שהנושא של הנשיא ויצמן – אנחנו הגנו עליו, גם ברכה וגם אני – הוא בעיה יהודית, ולכן העורך העדיף להסתפק במה שאמרו נציגי הסיעות היהודיות.

אחמד טיבי: מה יותר מקומם מהאמירה הזאת?

אחמד טיבי: על אותו משקל, אדוני היושב-ראש, באה ההצעה הזאת לטאטא את הקול הערבי אל מחוץ לתהליך ההשפעה, ולזה לא ניתן יד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר התשתיות הלאומיות, חבר הכנסת אליהו סויסה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול להרגיע את חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: הדבר תוקן ואתמול זיאד אבו-זיאד נשאל מה דעתו על פרשת הנשיא בערוץ-1.

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא נציג סיעה, אבל כנראה הוא שייך לאותו לאום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אליהו סויסה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לחזק את דברי היושב-ראש, ואפילו לבקש למחוק את דברי ההסבר שנכתבו בסדר-היום, כיוון שלא מוצע לעגן בחוק את העברת תחום הסמכויות של מינהל מקרקעי ישראל משר הבינוי והשיכון לשר התשתיות, כי הסמכויות האלה נמצאות אצל שר התשתיות, ולא אצל שר הבינוי והשיכון.

אליהו סויסה: חוץ מזה, זה לא הנושא שנדון היום.

אליהו סויסה: בעצם במה מדובר היום?

אליהו סויסה: היום מדובר בשני תיקונים שאנחנו מבקשים להחיל את דין הרציפות עליהם.

אליהו סויסה: התיקון הראשון מדבר על כך שאנחנו מתבקשים להגדיל את מספר החברים במועצת המינהל מ-24 ל-30 חברים, ומתוכם יהיו שישה נציגי ציבור – שלושה ימונו על-ידי קרן הקיימת לישראל ושלושה ימונו על-ידי הממשלה, זאת אומרת, בסך הכול שישה נציגי ציבור מתוך 30 החברים המוצעים.

אליהו סויסה: זה התיקון הראשון.

אליהו סויסה: התיקון השני בא לומר, שתיקבע חובה, שלפיה כל המינויים למועצת המינהל ייבדקו על-ידי הוועדה לבדיקת מינויים, לפי סעיף 18(ב) לחוק החברות, או מה שנקרא היום: ועדת-רביבי, וזו בעצם מהותו של התיקון שעליו אנחנו מבקשים להחיל דין רציפות.

אליהו סויסה: זה לא קשור לנושא הסמכויות של המינהל, ואני חושב שלא צריכה להיות בעיה אף לא לאחד מחברי הכנסת לתמוך בהצעה הזאת.

אליהו סויסה: אבל אני רוצה להתייחס לדברים שהועלו כאן על-ידי חברי הכנסת השונים שעלו לכאן ודיברו.

אליהו סויסה: ראשית, העברת המינהל למשרד ראש הממשלה.

אליהו סויסה: אני חושב שהבעתי את דעתי בצורה הברורה ביותר.

אליהו סויסה: אני חושב שזו טעות, אסור לעשות זאת.

אליהו סויסה: אין להעביר את מינהל מקרקעי ישראל למשרד ראש הממשלה ולא את מינהל התכנון ממשרד הפנים למשרד ראש הממשלה.

אליהו סויסה: אמרתי את זה גם בישיבת ממשלה.

אליהו סויסה: משרד ראש הממשלה הוא משרד מטה, הוא משרד מנחה, הוא משרד שקובע מדיניות, ולא משרד ביצועי.

אליהו סויסה: היום אמרו לי כמה אנשים, שבקושי אפשר להיפגש עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אליהו סויסה: אני כבר לא אומר כמה פעמים אני נפגשתי עם ראש הממשלה.

אליהו סויסה: אם נעביר את היחידות האלה למשרד ראש הממשלה, ודאי שזה רק ירע את המצב, וכאשר הנושא הזה יובא לכאן עם הודעת ראש הממשלה על העברת הסמכויות, אני מאוד מקווה שנוכל גם להעביר את המחשבה הזאת ולהפיל את ההצעה.

אליהו סויסה: כאן אני רוצה להתייחס גם לנושא של מינהלת הבדואים, שהועלה על-ידי חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אליהו סויסה: אני מודע לבעיה, אני מסכים אתך בכל מה שאמרת.

אליהו סויסה: לצערי, המצב היום, המציאות שעליה דיברתי כרגע בנושא המינהל, לא מאפשרים לי לתפקד בחודשים האחרונים כמו שצריך לתפקד.

אליהו סויסה: אני התרעתי על כך בפני ראש הממשלה, כי המצב הזה, שהמינהלת והמינהל תלויים באוויר והם לא אצלי ולא אצל ראש הממשלה, וזאת כשיש החלטת ממשלה על העברת המינהל, כשיש החלטת ועדת שרים להעביר את מינהלת הבדואים למשרד החקלאות – המצב הזה לא מאפשר לי לתפקד.

אליהו סויסה: אני מקווה שהוא יסתיים במהרה.

אליהו סויסה: אני התרעתי על כך אצל כל הגופים.

אליהו סויסה: לי יש כל מיני רעיונות, ואחד הרעיונות הוא בהחלט בכיוון שעליו אתה דיברת.

אליהו סויסה: אני לא בטוח שיש מקום למינהלת הבדואים.

אליהו סויסה: ייתכן שאפשר להטמיע אותה בתוך משרדי הממשלה, ייתכן שניתן להטמיע אותה בתוך הרשות לפיתוח הנגב, ייתכן שאפשר להטמיע אותה בתוך המינהל, שכבר היום מטפל בחלק גדול מהדברים האלה, אבל כפי שאמרתי, אני מקווה שהמציאות תשתנה ואז נוכל לקדם את הרעיונות האלה.

אליהו סויסה: אבל אני בהחלט מקבל את כל הדברים שדיברת עליהם.

אליהו סויסה: נציגות ערבית במועצת המינהל – זו בדיוק כוונת החוק שאנחנו מבקשים עכשיו להחיל עליו את דין הרציפות.

אליהו סויסה: שר האוצר ואני כבר הגשנו הצעה לממשלה למנות נציג ערבי במועצת המינהל.

אליהו סויסה: לצערי, הההצעה הזאת לא עולה לדיון מסיבות פוליטיות, לא מסיבות ענייניות.

אליהו סויסה: אני מקווה שהיא תועלה מהר מאוד, ואז נוכל גם לברך על כך שיש נציג ערבי במועצת המינהל.

אליהו סויסה: אני גם מצטער על זה שבכל השנים מאז הקמת המדינה לא היה נציג ערבי.

אליהו סויסה: אני מקווה שנוכל לתקן את זה בהזדמנות הראשונה על-ידי מינוי נציג אחד, ואני מקווה שעם הזמן נוכל להוסיף עוד חברים למועצת המינהל.

אליהו סויסה: חוק חיבורי החשמל (הוראת שעה) – אני מודע לכך שהתוקף שלו פג.

אליהו סויסה: כבר הגשתי הצעה, ואני מקווה שבקרוב היא גם תובא לכאן להצבעה, על מנת להאריך את התוקף לשלוש שנים נוספות ולחבר עוד אלפי יחידות דיור שעליהן חל החוק הזה, ואני מקווה שגם זה יבוא על פתרונו.

אליהו סויסה: אנחנו עוקבים אחרי העניין הזה.

אליהו סויסה: אשר לנושא כביש חוצה-ישראל שהעלה חבר הכנסת בשארה – הוא לא כאן – אני רק אומר שהנושא הזה כבר לא בתחום טיפולי והוא נמצא בתחום טיפולו של שר התחבורה, ואני מקווה שהוא ישמע אותנו ויוכל לטפל בעניין הזה.

אליהו סויסה: בנושא ההצפות בשכונה ביפו, אודה ולא אבוש, אני לא מכיר את כל הפרטים, אבל אם מדובר שם גם בבעיה של ביוב, אני מוכן לבדוק אותה, ואם יש מה לעשות שם, אני מוכן לעשות ככל שאני יכול.

אליהו סויסה: לסיכום, אני יכול לומר שההצעה שמונחת היום היא הצעה חיובית ואין בה בעיות.

אליהו סויסה: בעיקרה היא טכנית, אם כי יש בה דברים מהותיים, אבל אני חושב שאין בעיה לחברי הכנסת לתמוך בה.

אליהו סויסה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר התשתיות, גם על הדיוק ועל העמידה בזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת נעבור להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה; הצעת סיעות הליכוד, רע"ם, בל"ד ותע"ל שלא להחיל דין הרציפות.

יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה לתמוך בהצעתן של הסיעות האלה יצביע נגד, ומי שרוצה לתמוך בהצעת הממשלה להחיל דין רציפות יצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הודעת הממשלה – 19 נגד – אין נמנעים – 3 הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 19 בעד, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהודעת הממשלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנעבור לנושא הבא, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכספים בנושא: העלאת תעריפי הארנונה ברשויות המקומיות.

ש' כרם: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגנית המזכיר.

יולי יואל אדלשטיין: הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק אלה: 1.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק המכר (תיקון מס' 2 – הגבלת הסכום שניתן לדרוש בעד הוצאות משפטיות במכירת דירה), התשנ"ז–1997 – אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, אני מבין שאין הצבעה ותעלה את שתי הצעות החוק ביחד.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 72) (איסור רישוי להחזקת כלבים מגזעים אלימים), התשנ"ט–1998.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת הכלכלה, בבקשה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את החלטתה של ועדת הכלכלה להחיל דין רציפות על שתי הצעות.

אברהם פורז: האחת – הצעת חוק של חבר הכנסת מאיר שטרית – זה חוק המכר (תיקון מס' 2 – הגבלת הסכום שניתן לדרוש בעד הוצאות משפטיות במכירת דירה).

אברהם פורז: והצעה שנייה היא הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 72) (איסור רישוי להחזקת כלבים מגזעים אלימים), התשנ"ט–1998.

אברהם פורז: מדובר בהצעת חוק של חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, שאני מגלה הגינות יוצאת דופן בכך שאני לא עושה מה שעושים יושבי-ראש ועדות בהצעות חוק שלא נראות להם כלל: הם קוברים אותן בדרך כלל במגירות, לא מעלים אותן לדיון.

אברהם פורז: כך עשו לי עשרות פעמים במקרים שהצעות שלי שעברו בכנסת בקריאה מוקדמת הגיעו לוועדות ויושבי-הראש לא אהבו אותן.

אברהם פורז: ואולם אני, אף שהצבעתי בוועדה נגד שתי ההצעות האלה, כי לדעתי שתי ההצעות אינן הצעות טובות – גם הממשלה התנגדה לשתי הצעות החוק – אבל מה לעשות, היה רוב של שניים נגד אחד בוועדה.

אברהם פורז: שני חברי הכנסת – אגב, שני המציעים – כל אחד תמך בחוק של השני וכתוצאה מזה נוצר רוב.

אברהם פורז: ואני חושב שחובתו של יושב-ראש ועדה להביא לכנסת את דעת הוועדה ולא את דעתו האישית.

אברהם פורז: לכן, בצער רב – ולא ביגון קודר – אבל על אפי ועל חמתי ובניגוד לרצוני אני מודיע את ההודעה שהודעתי.

אברהם פורז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם פורז, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: אין הצבעה על הסעיפים האלה, אבל אני מפנה את תשומת לבם של חברי הכנסת למה שרשום בעמוד 3 של סדר-היום שנמצא לפניכם: בהתאם לסעיף 5 לחוק רציפות הדיון בהצעת חוק, רשאית סיעה להציע, בתוך שבועיים מיום מסירת ההודעה בכנסת על החלת דין הרציפות, שדין הרציפות לא יחול על הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: הדברים האלה מתייחסים להודעה ששמענו בזה הרגע מפי יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אברהם פורז.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נעבור לנושא הבא: הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – דחיית תחילה), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק דיני הראיות (הגנת ילדים) עוסק בקביעת דרך מיוחדת שלפיה נגבות עדויות ילדים בבתי-המשפט על מנת למנוע מהם את הטראומה הקשה שבעצם שמיעת עדותם וחקירתם בחקירה נגדית בבית-המשפט.

אמנון רובינשטיין: על כן קובע החוק, כי עדותם תיגבה על-ידי חוקר ילדים שהוכשר לכך, שהוא בדרך כלל עובד סוציאלי, והעדות נגבית במשרדו בחיסיון מלא.

אמנון רובינשטיין: התיקון לחוק הובא לוועדת החוקה, חוק ומשפט על מנת לקבוע כי עדות כזאת תהא חייבת להיות מצולמת ומתועדת במכשיר וידיאו, וזאת כדי ליתן לבית-המשפט כלי נוסף להתרשם מן העדות, מנסיבותיה ומדרך מסירתה.

אמנון רובינשטיין: החוק חל עד כה רק בעבירות כנגד המוסר, דהיינו, בכל מקרה שבו עומד אדם לדין בעבירה נגד המוסר.

אמנון רובינשטיין: במהלך התיקון האחרון בדיון בקריאה השנייה והשלישית נתקבלה הסתייגותו של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, שהחילה תיקון זה על כל עבירות נגד הגוף, על מנת שילד עד גיל 14, שהוא קורבן עבירות אלימות או עד לעבירות כאלה, לא יהיה חייב לעבור גם נתיב ייסורים קשה בעצם העדות בבית-המשפט וחקירתו הראשית והנגדית.

אמנון רובינשטיין: המחוקק ביקש למנוע מילדים אלה טראומה קשה וקבע, כי גם במקרים אלה, דהיינו של אלימות, ולא רק של עבירות נגד המוסר, תיגבה עדותו על-ידי חוקר ילדים ובווידיאו.

אמנון רובינשטיין: הממשלה מתקשה למלא אחר הוראות החוק החדש הזה על ההסתייגות שהתקבלה מנימוקים תקציביים ומינהליים, ויש גם ויכוח ענייני, אבל עיקר ההתנגדות היא תקציבית ומינהלית, ולכן ביקשה לצמצם את תחולתו.

אמנון רובינשטיין: אנו מציעים על דעת שר המשפטים והמסתייג, כי הצעת החוק תצטמצם בדחיית תחולת החוק לחצי שנה בלבד ולא לשנה, כפי שהציע משרד המשפטים מלכתחילה, ובקביעה כי עדויות שנגבו עד כה בדרך הקודמת יעמדו בתוקפן.

אמנון רובינשטיין: אני רק רוצה להביא לידיעת חברי הכנסת, שאנשי משרד העבודה והרווחה מסרו לנו, שמדובר עוד ב-10,000 ילדים, ההרחבה הזאת לעבירות אלימות, ולכן יש כאן באמת בעיה תקציבית, וגם מינהלית, הכרוכה גם הכשרת כוח אדם בממדים גדולים.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש מהכנסת לקבל את הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אמנון רובינשטיין: יש הסתייגות אחת – של חבר הכנסת אופיר פינס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שציין כאן יושב-ראש הוועדה, קיימת הסתייגות לשם החוק של חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פינס, אתה רוצה להסביר את ההסתייגות שלך?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, הסתייגות לשם החוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז מציע שבמקום "דחיית תחילה" יבוא "דחיית תחילה להיערכות".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביקשתי הסתייגות כדי לנמק את כל מה שקרה כאן, כי חלק מחברי הכנסת ודאי לא מודעים לכך.

אופיר פינס-פז: הממשלה הביאה הצעת חוק ראויה וחשובה, אלא שאני הגשתי הסתייגות לכלול קבוצה נוספת של עבירות במסגרת הצעת החוק, בתמיכתו של יושב-ראש ועדת החוקה ובהתנגדות הממשלה, כדי להרחיב את החוק, לתת לו יותר שיניים ויותר יכולת בתחומים של דיני הראיות וחקירת קטינים.

אופיר פינס-פז: כתוצאה מהעובדה שההסתייגות שלי עברה וזכתה לרוב במליאה, באה הממשלה ואמרה: אנחנו לא מסוגלים מרגע לרגע לעכל את ההסתייגות, משום שהיא כרוכה בכסף ובהיערכות ובתקנים, וביקשו מאתנו לסגת מכל העניין.

אופיר פינס-פז: אנחנו הודענו, שאנחנו לא נסוגים מכל העניין, משום שהעניין חשוב וראוי וצודק ועל דעת כל חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט וחברי הכנסת שהשתתפו בהצבעה.

אופיר פינס-פז: לכן הגענו לפשרה, שבסעיף הזה התחולה של החוק תהיה בעוד חצי שנה, כדי לאפשר לממשלה להיערך.

אופיר פינס-פז: אגב, בסוגריים, בתחום הקודם התחולה מלכתחילה היתה רק מ-1 ביולי.

אופיר פינס-פז: לפיכך, התיקון הזה הוא באמת תיקון ראוי, ואני מציע לכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהוספנו פה איזה נדבך חשוב מאוד, שהממשלה חשבה שהוא חשוב פחות, ואנחנו חשבנו שהוא חשוב יותר, כדי לסייע בתחום הזה של דיני ראיות, חקירת קטינים, במגוון רחב של נושאים ותחומים.

נחום לנגנטל: שר המשפטים הבטיח שלא יהיה שינוי מהותי.

אופיר פינס-פז: כן, אנחנו סיכמנו עם שר המשפטים, והוא באמת גם עמד בזה.

אופיר פינס-פז: הם באו לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולא ביקשו שום שינוי מהותי.

אופיר פינס-פז: לכן אני מציע לתמוך בשינוי ובהצעת החוק.

אופיר פינס-פז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מבקש שתתקיים הצבעה על ההסתייגות שלך?

אופיר פינס-פז: מובן שההסתייגות שלי נועדה רק כדי לנמק את עמדתי ולא כדי לשנות משהו בחוק.

אופיר פינס-פז: לפיכך אני מבקש שלא תתקיים הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, אתה מסיר את ההסתייגות.

אופיר פינס-פז: אני מסיר את ההסתייגות לקראת ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה על חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – דחיית תחילה), התש"ס–2000.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 3-1 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: תשעה בעד – – –

נסים זאב: רק אצל ש"ס הכול דפוק.

משה גפני: זה מתוך ש"ס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת של סיעת ש"ס, אתם מבקשים להוסיף את קולותיכם?

יולי יואל אדלשטיין: בעד החוק בקריאה השנייה?

נסים זאב: נגד החוק.

יולי יואל אדלשטיין: נגד החוק?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, האם גם זאת הודעתך?

מאיר פרוש: זו סיעה שלמה שלא השתתפה לא בדיון ולא בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי סיעת ש"ס, מי התנגד להצעת החוק?

יולי יואל אדלשטיין: נא להרים יד.

יולי יואל אדלשטיין: שלושה – חברי הכנסת נסים זאב, סבן ואזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הצעת החוק?

יולי יואל אדלשטיין: שני קולות, של יאיר פרץ ועופר חוגי.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, 11 בעד, שלושה נגד, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: החוק עבר בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: ברשותכם נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – דחיית תחילה), התש"ס–2000 – ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: נבדוק אם אצל ש"ס זה עובד הפעם.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – 2 חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – דחיית תחילה), התש"ס–2000, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 14, נגד – אין, שני נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – דחיית תחילה), התש"ס–2000, עבר בקריאה שלישית.

נסים זאב: אני מבקש שבהצבעה יהיו לפחות עשר שניות ולא שתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשים לב למה שאומר חבר הכנסת זאב.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, החוק התקבל – הוא עבר בשלוש קריאות כנדרש.

נסים זאב: אני מבקש לרשום שנמנעתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב נמנע, ואנחנו אכן נציין זאת בפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

נסים זאב: – – – אני אחליט אם אצביע בעד או נגד.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא: העלאת תעריפים בתחבורה הציבורית והפגיעה בשכבות החלשות, של חבר הכנסת משה גפני – תשובת שר התחבורה והצבעה על הצעות הסיכום.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר התחבורה יצחק מרדכי, בבקשה.

יצחק מרדכי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, העלאת תעריפים בתחבורה הציבורית – מערכת ההסכמים בין הממשלה לבין מפעילי קווי השירות באוטובוסים בתחבורה הציבורית, בעיקר "אגד" ו"דן", פועלת על-פי שיטת עדכון הוצאות של התייקרויות המדדים.

יצחק מרדכי: העלאות התעריפים באוטובוסים מבטיחות את ערכו הריאלי של תקציב הסובסידיה המשולם על-ידי הממשלה למפעילי התחבורה, תקציב העומד על 1.2 מיליארד ש"ח בשנה.

יצחק מרדכי: שיטת חישוב העלאות התעריפים בקווי השירות באוטובוסים מבוססת על עדכון אוטומטי של התעריפים פעמיים בשנה, ב-1 במרס וב-1 בספטמבר, בהתאם לשיעור עליית מדד המחירים לצרכן, המדד הכללי.

יצחק מרדכי: לאחרונה החלטתי לשנות מועדים אלה ל-1 בינואר ול-1 ביולי, על מנת שלא לפגוע בציבור הנוסעים סמוך לחגים ולחופשים.

יצחק מרדכי: שיטה זו נקבעה בהחלטת הממשלה ביולי 1996, החלטה מס' 89, במסגרת דיון על תקציב המדינה לשנת 1997, ויושמה לראשונה בהעלאת תעריפים ב-1 באוגוסט 1996.

יצחק מרדכי: משמעות ההחלטה היא ביטול ההתייקרות הריאלית שהיתה נהוגה עד כה.

יצחק מרדכי: בעקבות ההחלטה, בשנתיים האחרונות התייקרו מחירי הנסיעה באוטובוסים בשיעור ממוצע של 11%.93, בהתאמה מלאה לעליית המדדים.

יצחק מרדכי: בעת הכנת העליות התעריפים מבצע משרדי גם תיקוני עיוותים היסטוריים בתעריפי הנסיעה.

יצחק מרדכי: מימון תיקונים אלה אינו נעשה מקופת המדינה אלא מהפרשי עיגולי המחירים במערכת עצמה.

יצחק מרדכי: יש לי פירוט של תיקונים שבוצעו בהורדת מחירים בקווים השונים.

יצחק מרדכי: במסגרת תיקונים אלה מונהגים גם אמצעי כרטוס חודשיים, כמו כרטיסי מינוי יומיים וכרטיסי מינוי חודשיים חדשים.

יצחק מרדכי: נוסף על ירידת שיעורי האינפלציה, אני מקווה שבעתיד הקרוב, עם היציאה לתחרות בתחבורה הציבורית, נזכה להפחתות מחירים דרסטיות כתוצאה מתהליך זה, יחד עם שיפור גדול ברמת השירות לציבור, כך שהאטרקטיביות של השימוש בתחבורה הציבורית תלך ותגבר בצורה משמעותית.

יצחק מרדכי: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להעביר זאת לוועדת הכלכלה או לוועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: המציע, חבר הכנסת גפני, מה היתה בקשתך?

משה גפני: הצעת סיכום.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, אתה מציג את הצעת הסיכום של סיעות יהדות התורה, הליכוד, ש"ס, מרצ, האיחוד הלאומי, חד"ש ובל"ד.

נחום לנגנטל: גם חד"ש?

משה גפני: כן.

יצחק מרדכי: איזו אחדות שורות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, הצעת סיכום מטעם סיעות יהדות התורה, הליכוד, ש"ס, מרצ, האיחוד הלאומי, חד"ש ובל"ד.

טלב אלסאנע: תוסיף גם את רע"ם.

משה גפני: וגם רע"ם.

משה גפני: אני גם מוכן להוסיף את ישראל אחת.

משה גפני: התחבורה הציבורית מהווה גורם שככל שירבו להשתמש בו ירד העומס בכבישים, יצומצמו הפקקים ויפחתו תאונות הדרכים.

משה גפני: לכן: א.

משה גפני: הכנסת קוראת לראש הממשלה ולשרי האוצר והתחבורה להוזיל באופן משמעותי את תעריפי התחבורה הציבורית, העירוניים והבין-עירוניים.

משה גפני: ב.

משה גפני: הכנסת קוראת להתחשב באופן מרבי בתחבורה מיישובים המוגדרים כחלשים מבחינה סוציו-אקונומית, יישובים מרוחקים וערי פיתוח, ולהפחית את התעריפים מהם ואליהם, לקבוע תעריפים מופחתים לאוכלוסיות חלשות כלכלית, כמו נכים, אזרחים ותיקים, מקבלי הבטחת הכנסה, תלמידים ומשפחות ברוכות ילדים.

משה גפני: ג.

משה גפני: הכנסת תומכת בפתיחת שוק התחבורה הציבורית לתחרות וקוראת לאפשר אף לחברות התחבורה הקיימות להשתתף במכרזים אלו, על מנת לייעל ולשפר את השימוש בתחבורה זו המהווה חלק מאמצעי הולכה המונית.

משה גפני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: יש הצעת סיכום נוספת, של סיעת המפד"ל.

יולי יואל אדלשטיין: יציגה חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

ראובן ריבלין: מה, זה לא טוב?

מאיר פרוש: הוא מנכ"ל משרד התחבורה לשעבר, יש לו מה לחדש.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת סיכום מטעם סיעת המפד"ל לדיון שנערך במליאת הכנסת בנושא התחבורה הציבורית בישראל: התחבורה הציבורית בישראל היא אמצעי מרכזי בהנעת גלגלי המשק ומתן אפשרות להתפתחות כלכלית במישור הלאומי הרחב.

נחום לנגנטל: 1.

נחום לנגנטל: הכנסת קובעת כי: א.

נחום לנגנטל: התחבורה הציבורית בישראל היא אמצעי ראשון במעלה להשגת שוויון בחברה הישראלית, על-ידי מתן אפשרות לכל אזרח, ללא קשר למצבו הכלכלי, להיות נגיש על-פי צרכיו; ב.

נחום לנגנטל: התחבורה הציבורית היא אמצעי מרכזי במלחמה בתאונות דרכים, מאחר שהיא מאפשרת את הצמצום בשימוש ברכב פרטי.

נחום לנגנטל: קיומה של תחבורה ציבורית מפותחת הוא תנאי לייעול אמצעי התעבורה ולהקלת העומס בכבישים.

נחום לנגנטל: 2.

נחום לנגנטל: הכנסת קוראת לממשלה: א.

נחום לנגנטל: בטווח הקצר, להעלות את הסובסידיה לתחבורה הציבורית, ובכך להפוך את השימוש באמצעי זה לכדאי יותר וממילא להגדיל את מספר המשתמשים בו; ב.

נחום לנגנטל: בטווח הארוך, לפתוח לתחרות חופשית את התחבורה הציבורית, ולאפשר בכך את התייעלות השוק בתחום זה, וכן להוזיל את השימוש בתחבורה הציבורית.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת לנגנטל, שקרא כאן את הצעת סיכום הדיון של סיעת המפד"ל.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהוא אכן עשה זאת מהר, אנחנו נצביע מהר על ההצעה שלו – הצעת סיעת המפד"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיכום של סיעת המפד"ל ששמענו כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נמנע?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד הצעת סיכום שהביא חבר הכנסת נ' לנגנטל – 17 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת נ' לנגנטל נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 17, נגד – אין, נמנעים – אין.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שנתקבלה הצעת סיכום הדיון של סיעת המפד"ל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה נוספת על הצעת סיכום הדיון ששמענו מפי חבר הכנסת משה גפני בשם יהדות התורה, הליכוד, ש"ס, מרצ, האיחוד הלאומי, חד"ש, בל"ד ורע"ם.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' גפני – 15 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' גפני נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 15, אין מתנגדים, כל סיעת ישראל אחת נמנעה בהצבעה, כלומר, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שגם הצעה זו נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: קולו של חבר הכנסת טלב אלסאנע אכן מיתוסף לתומכים.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנו עוברים לנושא הבא:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 50), התש"ס–2000, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה חבר הכנסת נחום לנגנטל, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית שתי הצעות חוק לתיקון פקודת התעבורה, מס' 50 ו-מס' 51.

נחום לנגנטל: האם אדוני רוצה שאדבר על שתיהן או על כל אחת בנפרד?

יולי יואל אדלשטיין: כל אחת בנפרד.

נחום לנגנטל: כל אחת בנפרד.

נחום לנגנטל: אם כן, הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 50) – ביום 30 ביולי 1998 נכנס לתוקפו תיקון מס' 47 לפקודת התעבורה, שבמסגרתו הוסף לפקודה סעיף 12א1, שהטיל חובת ליווי לנהג חדש.

נחום לנגנטל: בהתאם לסעיף קטן (ב) של סעיף 12א1, חובת הליווי היא לתקופת החודשיים הראשונים מיום שניתן לנהג רשיון נהיגה.

נחום לנגנטל: ואולם, ככל שמדובר בנהג חדש שהוא קטין שמלאו לו 17 שנים, כי אז חובת הליווי חלה, בהתאם לסעיף קטן(ג), כל עוד לא מלאו לו 17.5 שנים.

נחום לנגנטל: דהיינו: בכל מקרה, התקופה המינימלית לחובה החלה על נוהג חדש שלא לנהוג אלא אם כן יושב במושב שלצדו מלווה, נמשכת חודשיים, אך לגבי נוהג חדש קטין שבגילים שבין 17 ל-17.5, יכולה החובה האמורה להימשך עד שישה חודשים.

נחום לנגנטל: הטלת החובה למלווה לתקופה ארוכה יותר לגבי קטין, במקביל להורדת הגיל המאפשר קבלת רשיון נהיגה ל-17, נקבעה בשעתה כהוראת שעה עד ליום 30 ביולי 1999, זאת כדי לאפשר לעקוב ולהיווכח אם יש בחובה זו משום סיוע במלחמה בתאונות הדרכים.

נחום לנגנטל: ואולם, מסתבר כי מהתקופה הקצרה שחלפה עדיין לא ניתן להסיק מסקנות כלשהן.

נחום לנגנטל: בתיקון המונח לפניכם מוצע לחוקק מחדש את סעיף 12א1(ג) בנוסח שאושר בזמנו ותוקפו פקע בינתיים, ולקבוע כי חובה זו לגבי נהג חדש בגילאים 17.5-17 תעמוד בתוקפה עד ליום 1 במרס 2001, כדי שניתן יהיה ללמוד במהלך תקופה זו מהניסיון שיצטבר.

נחום לנגנטל: עד כאן, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: גם את זה עשית מהר מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נחום לנגנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אנחנו נעבור להצבעה על סעיפים 1 ו-2 בהצעת חוק לתיקון פקודת תעבודה (מס' 50), התש"ס–2000, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 2-1 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק עבר בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 50), התש"ס–2000, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: מוסיפים גם את קולו של שר התחבורה יצחק מרדכי בעד ושל חבר הכנסת משה גפני בעד.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 50), התש"ס–2000, עבר בשלוש הקריאות הנדרשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 51), התש"ס–2000.

יולי יואל אדלשטיין: יציגו בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת הנכבדים, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 51) – סעיפים 62 ו-68 לפקודת התעבורה קובעים, כי העונש על עבירות לפי הפקודה ותקנותיה הוא מאסר שנתיים או קנס של 100,000 לירות, ואם העבירה היא עבירת קנס שדן בה בית-המשפט – 5,000 ש"ח.

נחום לנגנטל: במסגרת חקיקת החלק הכללי של חוק העונשין, בתיקון לחוק העונשין שנעשה בשנת 1994, שונו ההגדרות של עבירות חטא ועוון, כשסיווג כל עבירה כעבירה שהיא "חטא" או "עוון" נקבע לפי חומרת העונש שנקבע לה.

נחום לנגנטל: כך "חטא" היא עבירה שנקבע לה עונש מאסר לתקופה שאינה עולה על שלושה חודשים, ואם העונש הוא קנס בלבד – קנס שאינו עולה על שיעור הקנס שניתן להטיל על עבירה שעונשה קנס שלא נקבע לו סכום, העומד היום, בהתאם לסעיף 62(א)(1) לחוק העונשין, על 9,600 ש"ח.

נחום לנגנטל: "עוון" היא עבירה שנקבע לה עונש מאסר לתקופה העולה על שלושה חודשים ושאינה עולה על שלוש שנים, ואם העונש הוא קנס בלבד – קנס העולה על 9,600 ש"ח.

נחום לנגנטל: כתוצאה מסיווג חדש זה הפכו עבירות התעבורה שהן עבירות קנס מ"עוון" ל"חטא".

נחום לנגנטל: לסיווג עבירה כעבירה שהיא עוון או חטא יש השלכות שונות.

נחום לנגנטל: למשל, התיישנות העבירה: בעוון – חמש שנים, ובחטא – שנה אחת, והתיישנות עונשים: בעוון – עשר שנים, ובחטא – שלוש שנים.

נחום לנגנטל: השלכה נוספת היא בתחום המרשם הפלילי המנוהל על-ידי המשטרה.

נחום לנגנטל: לגבי העבירות שהן חטא, אין חובה לרושמן במרשם זה.

נחום לנגנטל: מאליו ברור, שככל שמדובר בעבירות תעבורה, תוצאות אלה הן בלתי מתקבלות על הדעת ואין מקום להמעיט מערכן של עבירות אלה.

נחום לנגנטל: התיקון המוצע בסעיף 62 לפקודה, ולפיו יוגדל שיעור הקנס שבית-המשפט מוסמך להטיל בעבירות קנס, מ-5,000 ש"ח ל-12,000 ש"ח – פי 1.25 מהקנס האמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין – יגרום לכך, שגם עבירות אלה ייחשבו כעבירות מסוג עבירות עוון, ולא חטא, על כל ההשלכות של סיווג זה.

נחום לנגנטל: עוד מוצע למחוק מסעיף 62 לפקודת התעבורה את המלים "או קנס 100,000 לירות", שכן הן מיותרות לאור נוסחו של סעיף 61(א)(3) לחוק העונשין, הקובע כי "על אף האמור בכל חוק, מקום שהוסמך בית-המשפט בחוק להטיל קנס, רשאי הוא להטיל, אם קבוע לעבירה עונש מאסר למעלה משנה ולא יותר משלוש שנים – קנס עד 49,000 שקלים חדשים".

נחום לנגנטל: להצעות החוק לא הוגשו הסתייגויות, ולפיכך אבקש לאשרן בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחום לנגנטל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור אכן להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 51), התש"ס–2000.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1 בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 1 – 9 נגד – 3 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: תשעה בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק התקבל בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 51), התש"ס–2000.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 10 נגד – 4 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 51), התש"ס–2000, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עשרה בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק נתקבל בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לנושא הבא: המצב בעיר טייבה – של חבר הכנסת מוחמד כנעאן; דיון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

טלב אלסאנע: יש כאן אורחים מהעיר טייבה.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת כנעאן מייד יגיע לדוכן.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך את ראש עיריית טייבה ואת נציגי העיר שבאו לשמוע את חברי הכנסת בדיון על מצבה של העיר טייבה.

מוחמד כנעאן: תמיד כשמדברים על טייבה, אנחנו מדברים על דוגמה יוצאת דופן של עיר ושל עירייה שקרסה בשתי הקדנציות הקודמות, במשך כשמונה שנים, כשלא קיבלה טיפול הולם, לא היתה ביקורת על-ידי משרדי הממשלה, על-ידי משרד הפנים, עד שהגירעון של עיריית טייבה הגיע ל-450 מיליון ש"ח, דבר שלא היה כמותו בתולדות המדינה.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת היא, ממה נוצר הגירעון, למה, על-ידי מי, איך ואיפה היה משרד הפנים, איפה מבקר משרד הפנים, איפה מבקר המדינה, איפה המשטרה.

אופיר פינס-פז: איפה שר הפנים?

מוחמד כנעאן: אתה שואל אותי?

יולי יואל אדלשטיין: יש כאן שר תורן.

מוחמד כנעאן: רבותי חברי הכנסת, לפי המידע שנמסר לי, עד שנת 1997 הועברו עשרות מיליוני שקלים, אך ההנהלה הנוכחית, שהתחילה לפני כשנה, התחילה לבדוק לאן הלך כל הכסף הזה, מה נעשה בו.

מוחמד כנעאן: בעיר טייבה היתה ועדת הפנים, היתה ועדת החינוך.

מוחמד כנעאן: העיר טייבה היום לא שונה ממחנה הפליטים דהיישה, עם כל הגרוע ששם, אף שהוא היה תחת כיבוש 30 שנה.

מוחמד כנעאן: אבל היום המצב של העיר טייבה גרוע יותר.

משה ארנס: אתה מגזים.

משה ארנס: אני הייתי בטייבה.

משה ארנס: היא לא דהיישה.

מוחמד כנעאן: כנראה, אדוני, אתה לא יודע שום דבר, עם כל הכבוד לך.

מוחמד כנעאן: הגירעון של טייבה הוא 450 מיליון שקל.

מוחמד כנעאן: אני לא מגזים.

ראובן ריבלין: הוא אומר שטייבה היא לא כמו דהיישה – – – בכל זאת זו קהילה.

מוחמד כנעאן: התשתיות במצב גרוע מאוד.

מוחמד כנעאן: אין שם רשת כבישים, אין תשתיות, אין מערכת ביוב, אין מערכת מים נורמלית.

מוחמד כנעאן: לא צריך לראות בית ליד הכביש הראשי, בית טוב ומסודר, ולהגיד שהעיר טייבה מסודרת.

מוחמד כנעאן: מערכת החינוך קורסת.

מוחמד כנעאן: אין שם אף מתנ"ס, אין אף מועדון נוער.

מוחמד כנעאן: 55 חדרי לימוד שכורים.

מוחמד כנעאן: אדוני השר לשעבר, חבר הכנסת ארנס, ראש הממשלה לשעבר דיבר על מחשב לכל ילד במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: בעיר טייבה לא מדברים על מחשב לכל ילד, מדברים על מחשב לכל בית-ספר, מדברים על מחשב לכל מוסד ציבורי, מדברים על מחשבים בעירייה שעוקלו על-ידי המעקלים.

מוחמד כנעאן: את זה אנשי טייבה מבקשים.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת היא, איפה היה משרד הפנים, איפה משטרת ישראל, איפה היו כולם.

מוחמד כנעאן: רק אתמול הוגש דוח ביקורת לרשויות המקומיות בוועדת הפנים, ושם דיברו על חריגות של ראשי הרשויות.

מוחמד כנעאן: השאלה שנשאלת היא, אותה הנהלה התריעה היום, שלחה 800 מכתבי התרעות לכל מיני משרדים: למשרד הפנים, למשטרת ישראל, למשרד המשפטים, למי לא – שום דבר לא נעשה.

מוחמד כנעאן: המצב הקיים בטייבה מחייב, אדוני השר, ועדת חקירה בין-משרדית, ממלכתית, תקרא לה איך שאתה רוצה, על מנת לחקור מה היה בעיר טייבה, איך היא הגיעה למצב שהעירייה לא מתפקדת, התושבים סובלים ממצב כה קשה, אין שירותים.

מוחמד כנעאן: המחלקה לשירותים חברתיים קרסה.

מוחמד כנעאן: חסרים לה 15 תקנים.

מוחמד כנעאן: לא אני אמרתי זאת, חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: היו לה שני חברי כנסת, איך הם לא צעקו את הצעקה הזאת?

ראובן ריבלין: אני אומר צעקה במובן החיובי, זעקת טייבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רובי ריבלין, הבנו את השאלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מוחמד כנעאן: אני ביקרתי בטייבה, אני תושב טייבה.

מוחמד כנעאן: אתה תשמע עכשיו את חבר הכנסת טיבי, את חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, תשמע את כל חברי הכנסת, ואני רוצה לשמוע גם את הקול שלך, שתקרא כאן לממשלה להקים ועדת חקירה ממלכתית לחקור לאן הלכו כל הכספים, מה נעשה בכסף שהועבר לטייבה, מה נעשה בעיר טייבה על מנת שהמצב לא יחזור על עצמו, לא יקרה ביישוב אחר, לא יקרה בעירייה אחרת.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני זוכר שהיה בג"ץ על מה שהתרחש בעיר טייבה.

מוחמד כנעאן: השר סויסה, שהיה שר הפנים, המליץ להקים ועדת חקירה רשמית.

מוחמד כנעאן: שבוע לפני הדיון בבג"ץ הוא משך את הסכמתו.

מוחמד כנעאן: יש חשב מלווה.

מוחמד כנעאן: אפשר לשאול אותו, אפשר לבדוק את כל הנתונים שיש לו.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הביוב בעיר טייבה זורם ברחובות.

מוחמד כנעאן: אתה לא יודע אם זה מצינורות המים או אם זה ביוב.

מוחמד כנעאן: אי-אפשר לדעת.

מוחמד כנעאן: העניין הוא לא לבוא לכביש הראשי בכניסה לטייבה.

מוחמד כנעאן: צריך לעבור את כל הסמטאות של טייבה, להסתובב בכל העיר כדי לראות את המצב שלה.

מוחמד כנעאן: ואז, חבר הכנסת ארנס, מגיעים למסקנה שהמצב הוא כל כך קשה.

מוחמד כנעאן: נגע הסמים שם הוא מהקשים ביותר במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: בעיית הפשיעה, הגנבות – כתוצאה מהמצב הכללי בעיר, לא כתוצאה מזה שאנשי טייבה הם כאלה, אלא כתוצאה מהמצב הכללי של העיר טייבה.

מוחמד כנעאן: מערכת החינוך קורסת.

מוחמד כנעאן: ועדת החינוך של הכנסת ביקרה שם, ומסקנותיה חותכות וברורות.

מוחמד כנעאן: היתה שם ועדת הפנים, וגם מסקנותיה חותכות וברורות בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת רובי ריבלין, אתה יודע שהעיר היחידה במדינת ישראל שחייבת למפעל הפיס היא העיר טייבה.

מוחמד כנעאן: עוד לא קרה דבר כזה במדינת ישראל, שעיר חייבת למפעל הפיס.

מוחמד כנעאן: ההיפך הוא הנכון, מפעל הפיס מזרים כספים לעיריות.

מוחמד כנעאן: העיר טייבה חייבת למפעל הפיס.

מוחמד כנעאן: איפה נשמע כדבר הזה?

מוחמד כנעאן: אני ציפיתי ששר הפנים יהיה כאן, ישמע את הנתונים וייתן תשובות.

מוחמד כנעאן: מה צריך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, לקרות לעיר טייבה, על מנת שהממשלה תחקור את הנושא?

מוחמד כנעאן: מה עוד צריך לקרות?

מוחמד כנעאן: האם הגירעון צריך להגיע למיליארד על מנת שהנושא ייחקר?

מוחמד כנעאן: לפני כן העיר טייבה היתה לתפארת, אחת הערים הטובות במדינת ישראל, או במגזר הערבי לפחות.

מוחמד כנעאן: היום המצב התהפך.

משה ארנס: מתי זה התהפך?

מוחמד כנעאן: שרים ביקרו בעיד אל-פיטר.

מוחמד כנעאן: ועדות שונות ביקרו בטייבה.

מוחמד כנעאן: כולם אמרו, ואני מצטט – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארנס שואל מתי זה התהפך.

מוחמד כנעאן: אמרתי, בשתי הקדנציות הקודמות, שתי קדנציות שהפכו את העיר טייבה לגיהינום שאי-אפשר לסבול אותו.

מוחמד כנעאן: אי-אפשר לחיות בעיר.

מוחמד ברכה: לרבות בתקופה שאתה, חבר הכנסת ארנס, היית אחראי למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, שרים וחברי כנסת ביקרו בטייבה בעיד אל-פיטר, מהם שרי פנים לשעבר.

מוחמד כנעאן: מה הם אמרו?

מוחמד כנעאן: הם אמרו: חשבנו כל הזמן, או הזינו אותנו בשמועות כאילו מדובר על סכסוך משפחתי, מדובר על סכסוך בין חמולות.

מוחמד כנעאן: אפילו אם זה כך, אפשר לבדוק את הנושא הזה, אפשר לבדוק את הנתונים, אפשר לבדוק את התלונות.

מוחמד כנעאן: אני רוצה גם לציין דבר שלדעתי הוא חמור מאוד.

מוחמד כנעאן: כספים שהוזרמו לעירייה עוקלו על-ידי חברה פיקטיבית שהוקמה על-ידי הנהלת העירייה הקודמת.

ראובן ריבלין: זו מאפיה?

מוחמד כנעאן: חברה פיקטיבית שעיקלה מיליוני שקלים.

ראובן ריבלין: – – –

מוחמד כנעאן: הכול במדינת ישראל, בעיר טייבה.

מוחמד כנעאן: זה נכון.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, אני מפנה אותך אחרי הישיבה לפגוש את ראש העיר טייבה ואת הנהלת העירייה.

מוחמד כנעאן: הם נמצאים כאן.

מוחמד כנעאן: אתה גם יכול לברך אותם, לשאול אותם ולשמוע מהם.

יצחק מרדכי: אני פגשתי אותו ושמעתי אותו.

מוחמד כנעאן: אני מציע לך, כשר התחבורה, הצעה.

מוחמד כנעאן: יש לך הרבה מה לתרום לעיריית טייבה בנושא הזה, כדי לשפר את המצב שלה.

יצחק מרדכי: את זה אעשה.

מוחמד כנעאן: אני מקווה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מוחמד כנעאן: כל כספי העירייה עוקלו על-ידי הבנק, או האוצר, והם הפכו להיות חברה מעוקלת.

מוחמד כנעאן: איש לא יודע לאן הלך הכסף.

מוחמד כנעאן: יש דברים שגובלים במעשים פליליים.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, ההנהלה הנוכחית של העירייה צריכה להיות מסוגלת לתפקד.

מוחמד כנעאן: היא נבחרה רק לפני שנה.

מוחמד כנעאן: מה הם צריכים לעשות, חבר הכנסת דוד אזולאי?

מוחמד כנעאן: מה הם עשו?

מוחמד כנעאן: הם השיגו צו בית-משפט תקדימי, שלפיו הוחל, על-פי סעיף 233 לפקודת החברות, הסדר נושים.

מוחמד כנעאן: העירייה מתפקדת על סמך הצו הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מוחמד כנעאן: זה מלפני שנה.

ראובן ריבלין: בכינוס נכסים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רובי ריבלין, זה אפילו לא על חשבון זמנו של חבר הכנסת כנעאן, כי זמנו תם.

ראובן ריבלין: הוא מדבר מדם לבו.

ראובן ריבלין: מותר לתת לו זמן.

מוחמד כנעאן: אני מודה לך.

מוחמד כנעאן: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם רוצים לשפוך את כל הדברים – אפשר לדבר כאן שעות.

מוחמד כנעאן: העברתי כאן מסמך מודפס לשר לביטחון פנים, שיחקור את מה שהיה בטייבה.

מוחמד כנעאן: אני פונה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לממשלת ישראל, בבקשה להציל את העיר טייבה ואת תושביה מקריסה טוטלית, אשר תביא לשיתוק כל המערכות העירוניות, לרבות מערכת הלימודים בעיר, על-ידי הכנסת העיר טייבה למסגרת עשר הערים או היישובים שמטופלים באופן נקודתי.

מוחמד כנעאן: זאת אומרת, מתן טיפול נקודתי לעיר טייבה, על מנת להציל אותה מהמצב שבו היא שרויה כיום.

מוחמד כנעאן: כן יש לדאוג להקמת ועדת חקירה בין-משרדית, ממלכתית, כפי שתחליט הממשלה, לבדיקת האי-סדרים שהיו בעיר טייבה, על מנת שמקרים כאלה לא יישנו גם במקומות אחרים.

מוחמד כנעאן: רק היום ביקרנו, חבר הכנסת ברכה ואני, אצל עובדי המועצה המקומית בענה השובתים.

מוחמד כנעאן: במשך עשרה חודשים הם לא קיבלו משכורות.

מוחמד כנעאן: תמיד אני שואל: איפה משרד הפנים בכל מה שמתרחש?

יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי שתסיים, חבר הכנסת כנעאן.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש – וזה משפט אחרון – אני פונה מבמה זאת לממשלת ישראל בכל לשון של בקשה להזרים היום, עוד לפני מחר, כספים מיידיים לעיריית טייבה, על מנת שתוכל לשלם את המשכורות, לשלם את הדברים הבסיסיים שזקוקה להם העיר טייבה.

מוחמד כנעאן: אחרת אנחנו נאבד עיר מהערים הטובות במדינת ישראל, עיר שמעוניינת להתקדם, עיר שרוצה להתקדם, שרוצה להתפתח, שרוצה להיראות יפה, שרוצה לקדם את בניה, שרוצה לשגשג, כמו יתר הערים במדינת ישראל, אך לא מאפשרים לה לעשות כן כתוצאה ממה שהיה.

מוחמד כנעאן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת כנעאן.

ראובן ריבלין: לטייבה יש חברי כנסת יותר מאשר לירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזהיר את שאר הדוברים, שנהגנו לפנים משורת הדין עם המציע.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא יקרה עם הדוברים האחרים מבחינת הדיוק והעמידה בזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: תן קודם לחבר הכנסת טריף לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה גם לי.

יולי יואל אדלשטיין: בבדיקה עם יושב-ראש הקואליציה התבר ששר הפנים חולה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נמצא כבר יומיים בביתו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאחלים לו רפואה שלמה.

יולי יואל אדלשטיין: נמצא כאן השר התורן, שר התחבורה יצחק מרדכי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בהחלט נשמח אם הוא יעביר את הדברים לשר הפנים במסגרת המפגשים בישיבות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום, כי ועדת הכלכלה תדון בהצעות החוק הבאות: 1.

): הצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון – מסלול הטבות חלופי), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת שלום שמחון; 2.

): הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון מס' 2), התש"ס–1999.

): תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים בנושא זה סגורה; היא די ארוכה.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, נכבדי העירייה בטייבה, אני רוצה להודות לחבר הכנסת כנעאן, שהציב את הנושא על סדר-היום, ולהצטער על כך ששר הפנים חולה, משום שהיעדרותו מהדיון קצת פוגעת בדיון.

אופיר פינס-פז: הוא אמור לתת חלק מהתשובות, או לסמן לפחות דרך לפתרון הבעיות.

דוד אזולאי: אני חושב שמן הראוי שכאשר שר הפנים לא חש בטוב יבוא במקומו השר המתאם למגזר הערבי, שהוא השר מתן וילנאי.

דוד אזולאי: הוא היה צריך להיות פה במקומו.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שהזמינו אותו, כי הוא לא צריך לנחש שהדיון מתקיים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אזולאי צודק.

יולי יואל אדלשטיין: כדאי לבדוק מבחינת הכנסת האם הוזמן השר המתאם.

דוד אזולאי: בכל מקרה הוא היה צריך להיות פה.

טלב אלסאנע: יש יותר מדי שרים.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בואו ניתן לחבר הכנסת פינס-פז לדבר.

אופיר פינס-פז: יושבים פה חברי כנסת שמתמצאים בבעיות בשלטון המקומי בכלל ובשלטון המקומי במגזר הערבי בפרט.

אופיר פינס-פז: עברנו תקופה לא קלה – ויש פה חברים שעסקו בנושא זה – כדי לנסות לפתור חלק מהבעיות ולהגיע להסדרי תשלום גירעונות, עזרה לרשויות, פיתוח וכדומה, בין הממשלה לבין הרשויות.

אופיר פינס-פז: נאלצנו גם לעמוד בפני הפגנות לא קלות, שהייתי שמח לו נחסכו מאתנו.

אופיר פינס-פז: אבל המצב בטייבה שונה באופן משמעותי מהמצב ביתר הרשויות הערביות, וזו הבעיה.

אופיר פינס-פז: יש כאן עירייה במצב שהוא אולי אפילו חסר תקדים מבחינת היקף הגירעון, גודל הבעיות.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר לטפל בטייבה כמו שמטפלים בעירייה אחרת, אפילו לא כמו שמטפלים בטירה או בבקה הסמוכות.

אופיר פינס-פז: אלה פשוט בעיות בסדר גודל אחר לחלוטין.

אופיר פינס-פז: אני מצפה מממשלה שמחשיבה עצמה כממשלה אחראית ויסודית, שתנסה לבדוק איך מטפלים בעניין באופן כזה שקודם כול התושבים שמתגוררים בטייבה לא יייפגעו קשה כל כך.

אופיר פינס-פז: היום להיות תושב בעיר כמו טייבה זה, לפי דעתי, תענוג מפוקפק.

אופיר פינס-פז: זה ממש תענוג מפוקפק.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שהאחריות הראשונה של כולנו, חברי כנסת, שרים, ראשי רשויות, היא לדאוג קודם כול לרווחת התושבים, ושהתושבים האלה יגורו בהתאם.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ריבלין שאל קודם:

אופיר פינס-פז: האם מה שקורה בטייבה קורה במדינת ישראל?

אופיר פינס-פז: זו שאלה רלוונטית, כי מתחיל להיווצר הרושם שאולי זה לא במדינה.

יצחק מרדכי: אני שאלתי.

יולי יואל אדלשטיין: שר התחבורה שאל את השאלה.

אופיר פינס-פז: סליחה, שר התחבורה שאל את השאלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה מצב בלתי נסבל, ואסור לתת לו להימשך.

אופיר פינס-פז: מי שעשה ומי שהוביל את טייבה למציאות שהיא נמצאת בה, מצדי צריך מייד להעמיד אותו לדין, למצות אתו את הדין וללכת אתו עד הסוף בנוקשות, בקשיחות, על-פי כל הכללים.

אופיר פינס-פז: אבל לא יכול להיות שכל התושבים ישלמו את המחיר.

אופיר פינס-פז: לא יכול להיות שנגיד לתושבי טייבה, וזה מה שאומר היום משרד האוצר: לכו לבתי-משפט, להוצאות לפועל וכו'.

אופיר פינס-פז: מי ישלם את זה?

אופיר פינס-פז: מי נושא באחריות?

אופיר פינס-פז: האם אלה שגרמו למצב יכולים להסתובב ולחייך לכולם, ואילו אלה שסובלים מהמצב ימשיכו לסבול כפל כפליים כתוצאה ממדיניות לא נכונה או לא מתגמשת?

אופיר פינס-פז: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מסיים בבקשה ובפנייה לממשלה: אנא, שנו מדיניות, תפקחו את העיניים, תכירו במציאות הקשה בטייבה ותיתנו תשובות כמו שממשלה אחראית, שלא מתעלמת ממצוקה, צריכה לתת תשובות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: רשות הדיבור לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – לחבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אכן העיר טייבה שרויה בגירעון תקציבי גדול.

אחמד טיבי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את ראש העיר, מר עסאם מסארווה, ואת האורחים מהעיר טייבה.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר, שאכן העיר מצויה בגירעון תקציבי.

אחמד טיבי: אבל, אינני מסכים עם התיאור שהיה כאן, שהעיר טייבה דומה למחנה פליטים.

אחמד טיבי: זאת לא העיר שאני חי בה, טייבה לא דומה למחנה פליטים, והיא לא דומה למחנה הפליטים דהיישה.

אחמד טיבי: לטייבה יש בעיות, הן בעיות קשות ואפשר להצביע עליהן בצורה מוחשית, במערכת החינוך, במערכת התברואה; במערכת מדיניות הרווחה, שירותי הרווחה, חסרים 12 עובדים סוציאליים.

אחמד טיבי: באופן מיידי צריך שישה עובדים סוציאליים בשביל להציל את המצב.

אחמד טיבי: לפני שבועיים התבשרתי, פנו אלי עובדים סוציאליים במשרד קצין מבחן, שמשרד העבודה והרווחה החליט להעביר את המשרד לפתח-תקווה, את המשרד שמטפל בעשרות אלפי תושבים באזור המשולש.

אחמד טיבי: פניתי לשר העבודה והרווחה, וההחלטה הזאת בוטלה, כמובן, כפוף למציאת פתרון דיור קבוע על-ידי משרד העבודה.

אחמד טיבי: כך גם במשרד הדתות.

אחמד טיבי: המבנה של בית-הדין השרעי פרימיטיבי, מביש, מביך.

אחמד טיבי: שר הדתות התחייב בפני, בפני כולנו, שיהיה מבנה חדש.

אחמד טיבי: היה ניסיון להעביר אותו ליישוב אחר, קרוב, והתנגדנו בתוקף, העירייה התנגדה, כולנו התנגדנו ונמשיך להתנגד.

אחמד טיבי: מרכז אזור המשולש הוא העיר טייבה, ולכן היא צריכה להמשיך ליהנות מן השירותים.

אחמד טיבי: רצוי גם לא להעביר משם את המוסד לטיפול בנגמלים.

אחמד טיבי: יש ניסיון של ראש העיר והתחילה בנייה של מערכת ביוב בכפר, וזה נראה ברחובות העיר, אבל אני שב, אומר ומזהיר את כולנו: אי-אפשר לשפוך את התינוק עם המים, לפגוע כך בשמה של טייבה.

אחמד טיבי: טייבה לא העיר הגרועה ביותר במדינת ישראל.

אחמד טיבי: היא אפילו לא ברשימת עשר הערים הגרועות ביותר.

אחמד טיבי: היא צריכה שיפור.

אחמד טיבי: זה יישוב שמייצא אנשים עם יכולת כלכלית, אנשים משכילים, אנשים שעוזרים לסביבה, למגזר הערבי, ועל כן – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: – – בוא, אדוני היושב-ראש, נפנה לממשלה שתציב את טייבה ברשימת עשר הערים הזקוקות לטיפול נקודתי על-ידי משרד ראש הממשלה.

אחמד טיבי: כך היה גם בפגישות של ראש העיר שלי עם כמה שרים בפנייתי למשרד ראש הממשלה, אבל, אדוני ראש העיר, חבר הכנסת גדעון עזרא, בביקורו בטייבה – ומאז הוא ממשיך בהתקפה מוחצת, בהתעניינות מרתקת, מעניינת, במה שקורה בעיר טייבה.

אחמד טיבי: וכשגדעון עזרא מתחיל להתעניין, אני מתחיל לחשוד.

אחמד טיבי: אני לא אוהב את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: אני לא אוהב את ההתערבות של גדעון עזרא.

אחמד טיבי: אנחנו, בעיר טייבה, נפתור את הבעיות לבד.

אחמד טיבי: טייבה זקוקה לפיוס בין כל פלגי העיר, ועכשיו מתחיל תהליך של שיקום – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: – – בעיר טייבה.

אחמד טיבי: יש לאפשר לנו לעשות את זה, בלי מעורבות כזאת גסה של ועדות חקירה של גדעון עזרא.

אחמד טיבי: אני לא מסכים לכך.

אחמד טיבי: יש לתת לנו לבנות את העיר הזאת ולדחוף אותה קדימה, ואנחנו יכולים לעשות זאת לבד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל כץ, אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני נמצא כאן בדיון הזה על מצבה של העיר טייבה – קודם כול, עובדתית, המצב הוא קשה, ולי, כאזרח המדינה, אכפת מכל אזרח במדינה.

ישראל כץ: האנשים שחיים בטייבה, הם עצמם לא אשמים.

ישראל כץ: הרי מי שניהל את העיר הזאת וארגן או לא ארגן אותה עשה זאת לא טוב, והממשלות שליוו את העיר הזאת, כל אחת, כל שר בתפקידו וכל הממשלות, לא דאגו לטפל בזמן בבעיות.

ישראל כץ: אני, שרואה במדינת ישראל מדינה יהודית דמוקרטית, בוודאי רוצה שכל אזרחי המדינה, ללא כל קשר למוצא ולדת, יקבלו טיפול שווה והוגן, והתינוק, והילד, וכל אחד מהאזרחים שגרים בטייבה אינם אשמים בכך שהמנהיגים המקומיים שלהם לא טיפלו בדברים והביאו את העיר הזאת ממש למצב – אולי תל-אביב בימי צ'יץ' היתה בגירעונות דומים, אבל צ'יץ' ניצל את הגירעון הענק שהוא יצר תמיד כדי לבנות דברים ותשתיות בתל-אביב, וכאן נראה שהכספים נעלמו.

ישראל כץ: זאת אומרת, גם גירעון וגם מצב התשתיות בעיר הזאת, מצב החינוך, איכות החיים – – –

תמר גוז'נסקי: זה כמו להשוות מישהו שגר באוהל למישהו שגר בארמון.

תמר גוז'נסקי: ההוא מבזבז כסף וזה מבזבז כסף.

תמר גוז'נסקי: שניהם מבזבזים כסף.

תמר גוז'נסקי: – – –

ישראל כץ: חברת הכנסת גוז'נסקי, כשאני שומע ממך את המלים גועל נפש, אני לא מתעמק אם הבנת בדיוק מה אמרתי.

ישראל כץ: אני שואל תמיד למה לא קמת וצעקת גועל נפש – –

תמר גוז'נסקי: – – –

ישראל כץ: – – כשסטלין רצח 20 מיליון אנשים מבני העם שלו, ואת צעקת לו "שמש העמים" ו"אבא רוסיה" – –

תמר גוז'נסקי: – – –

ישראל כץ: – – ורוסיה מולדתנו, ותמכת בעינויים וברצח תחת האידיאולוגיה הקומוניסטית שלך.

ישראל כץ: אז, בבקשה, איך אומרים – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

ישראל כץ: – – – שבי במקומך – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל כץ: – – שבי במקומך ותכבדי את הדמוקרטיה הישראלית וכל אחד שמביע כאן את דעתו, ותפסיקי לנסות לעשות הון פוליטי מכל דבר, גם על גבם של תושבי טייבה כאן, כשאת, כנראה, מתחרה עם איזו מפלגה אחרת, אני לא מבין בדיוק איך, על הקולות שלהם.

ישראל כץ: אל תדברי ואל תטיפי מוסר – – –

יולי יואל אדלשטיין: עוד חצי דקה, בבקשה.

ישראל כץ: – – – אני תמכתי במדינת ישראל כמדינה ציונית יהודית, עם שוויון זכויות לכל האזרחים, ובזה אני עוסק עכשיו.

ישראל כץ: אני בהחלט חושב, שהממשלה הזאת צריכה לגבש תוכנית אמיתית של סיוע לטייבה ולהקפיד שהסיוע ילך ישירות לתושבים וישירות למטרות ולצבוע את הכסף כדי שלא יקרה עוד הפעם מצב, שכל הסיוע הזה הולך לכל מיני מטרות פוליטיות, אולי לכל מיני הפגנות ואולי לחברים של חברת הכנסת גוז'נסקי לצורך הפעילויות שלהם.

ישראל כץ: צריך לדאוג שהכסף ילך לאזרחים.

ישראל כץ: אזרחים שמשולבים במדינה הם אזרחים שיש להם כל האפשרות להיות חלק מהמדינה הזאת – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל כץ: – – כמו שאנחנו רוצים לראות אותה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עזמי בשארה, אחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי, ואם לא יופיע – חבר הכנסת מאיר שטרית ינאם אחריו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת בשארה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים מהעיר טייבה, ראש העיר עסאם מסארווה, המצב בעיר טייבה, כמובן, הוא לא שגרתי.

עזמי בשארה: הוא לא שגרתי קודם כול בגלל האפליה שממנה סבלה העיר כל התקופה.

עזמי בשארה: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, למי שלא יודע, שכוכב-יאיר, עירו של ראש הממשלה, קיימת על אדמת העיר טייבה.

עזמי בשארה: אולי יש לו מחויבות מיוחדת לעיר טייבה השכנה.

עזמי בשארה: היא סבלה גם מגירעונות תקציביים כתוצאה מאי-הימצאותם של תקציבי פיתוח ואולי מחוסר הנהלה תקין, אבל אני לא ראיתי מצב, שבו יש גירעון של יותר מ-200 מיליון ש"ח בעיר, וראש העיר היה חייב לתפקד מייד ומהיום השני.

עזמי בשארה: אני חושב שהם תפקדו בסדר.

עזמי בשארה: בשל הנסיבות שאני ראיתי בעיר הזאת לפני ואחרי הבחירות, בביקורים של ועדת החינוך ובביקורים פרטיים שונים – אני ראיתי בית-ספר שתושבי העיר הזאת בנו ביוזמתם ומכספם בהתנדבות.

עזמי בשארה: אני רוצה לדעת איפה יש עיירת פיתוח במצבה הסוציו-אקונומי של העיר טייבה שתושביה בונים בית-ספר מכספם – ובית-ספר לתפארת, מבחינה אסתטית, מבחוץ.

עזמי בשארה: זאת עיר של אנשים שלא איבדו תושייה, לא איבדו מקצוענות, לא איבדו יוזמה.

עזמי בשארה: אלה קיימות בעיר.

עזמי בשארה: זה באמת לא המצב שצולם כאן.

עזמי בשארה: זו עיר שסובלת מאפליה נוראית, זו עיר שסובלת מאלימות, זו עיר שסובלת באמת בחורף ובקיץ מכך שרוב כבישיה לא סלולים באמת.

עזמי בשארה: זו עיר שיש בה בעיות רווחה רציניות ביותר.

עזמי בשארה: אני מסכים עם חברי, בלי לעבור לשפה דרמטית ולצעקות, שלעיר טייבה יש פרנסים, יש לה תושבים ויש לה הנהגה.

עזמי בשארה: פעם, בתחילת שנות ה-70, הייתי יושב-ראש ועד תלמידי תיכון במגזר הערבי, ובית-הספר התיכון של העיר טייבה היה אם לא בית-הספר התיכון הטוב ביותר במגזר הערבי לפחות הטוב ביותר באזורו, במשולש.

עזמי בשארה: אנשים זרמו מכפרים אחרים ללמוד בבית-הספר התיכון של טייבה.

עזמי בשארה: זו עיר עם הנהגה, יש לה אנשים מבינים ונבונים, שיכולים לסדר את עצמם.

עזמי בשארה: מה שמתבקש מהממשלה הוא ליישם את החוק.

עזמי בשארה: מה, עכשיו אנחנו מגלים שיש חוק במדינת ישראל וכל פעם שיש עבירות על החוק צריך ועדת חקירה?

עזמי בשארה: יש חוק, ואם מישהו עבר על החוק הוא עבר על החוק.

עזמי בשארה: העיקר הוא, שמכל משרדי הממשלה נדרש עכשיו טיפול נקודתי ברור בעיר טייבה.

עזמי בשארה: אם אתה מציב עכשיו את העירייה על רגליה והיא מתחילה לשלם משכורות וכו', אתה לא פותר שום בעיה, עוד הפעם הכול יתמוטט.

עזמי בשארה: אם לא יהיו תקציבי פיתוח רציניים לכבישים, ואם משרד החינוך לא ייתן תשומת לב ראויה, ומשרד העבודה והרווחה לא ייתן את תשומת הלב הראויה, כל המצב הזה יחזור למה שהיה.

עזמי בשארה: אני בטוח ביכולתם של תושבי טייבה לעבור את התקופה הקשה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ויצמן שירי – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר שטרית – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת משה ארנס.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא לא יהיה – ידבר חבר הכנסת בנימין אלון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תרשה לי לברך את הנוכחים ואת האורחים החשובים בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: אחים יקרים, ראש העירייה וחברי מועצת העיר טייבה ותושבי טייבה המבורכת, וכל מי ששומע אותנו, שלום עליכם וברכותיו של אללה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מברכים אתכם ומקווים שדיון זה יישא פירות טובים ויביא לרפורמות ההכרחיות באמת לטייבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותכם, אעבור כעת לדבר בעברית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) כבוד היושב-ראש, העיר טייבה היא אולי דוגמה קיצונית למה שקיים ולמה שקורה בשלטון המקומי, ובמיוחד במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אכן, המגזר שלנו מוביל בכל הקשור לאבטלה, בכל הקשור לעוני, בכל הקשור לחוסר תשתיות, בכל המישורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דווקא העיר טייבה זכורה היטב ומוכרת לחלק גדול מאתנו כעיר משגשגת וכאחת הערים הראשונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשנות ה-50 וה-60 – אני לא מדבר על התקופה המנדטורית, אבל בשנות ה-50 וה-60 היא היתה אחת הערים הגדולות, המאושרות והעשירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה קורה, למה העיר הזאת צריכה לקרוס עכשיו ולמה אנחנו צריכים לקיים דיון מיוחד – ובצורה מסוימת להוציא את דיבתה רעה – על המצב העגום שהיא נמצאת בו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה להרבות בפרטים, אני גם לא רוצה להביא דוגמאות קיצוניות, אבל מה שאנחנו שומעים על העיר טייבה מחייב טיפול שורש יסודי וגם מחייב טיפול בערים וברשויות המקומיות האחרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השלטון המקומי בכלל נמצא בקשיים וקורס פה ושם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרשויות הערביות הן אוניות הדגל, בין שמדובר על ניהול לא תקין, במלה צנועה, בין שמדובר על חוסר תקציבים, בין שמדובר על חוסר תשתיות, בין שמדובר על עוני, בין שמדובר על אבטלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל הדברים השליליים במשק הישראלי הערים הערביות והיישובים הערביים מובילים בראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן שפעם אחת ולתמיד אכן יושם קץ למצב הזה ויינתן טיפול ראוי לשמו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה ארנס – אינו נוכח, חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשי העיר טייבה אורחים כאן ביציע, ומגיע גם להם וגם לחבר הכנסת כנעאן, שהעלה את הנושא הזה, יישר כוח.

בנימין אלון: אישית אני שמח על כך שסוף-סוף חברי הכנסת עוסקים בדברים שלשמם הם נשלחו לכאן, לעזור לערים ולעיירות שהן במצב קשה, ולא לדאוג כל הזמן רק לסוריה, לחאפז אל-אסד, לערפאת ולחשבון הבנק שלו; שהוא לא רע, הוא מסודר טוב, ערפאת, אתם לא צריכים לדאוג לו כל כך הרבה, חבר הכנסת טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת הדאגה שלך או שלנו?

בנימין אלון: צריך לדאוג לטייבה.

בנימין אלון: אני לא רוצה להטיח פה האשמות, אני זוכר בידידות את חבר הכנסת רפיק חג'-יחיא, שהיה ראש עיריית טייבה.

בנימין אלון: אני מתאר לי, שיש כישלונות פה ושם בניהול עיריות, זה קיים במגזר היהודי, זה קיים במגזר הערבי, זה היה בקיבוצים; נכשלו, וגם בשוק האפור קיבלו תמיכה גדולה לצאת מהבוץ.

בנימין אלון: אני לא בא להצדיק כישלונות, אני לא בא לחפות על נכשלים, תפוח רקוב אחד יכול לעשות שם רע לעיר שלמה, אבל זה לא פוטר את השלטון המרכזי מאחריות, בשביל זה יש שלטון מרכזי.

בנימין אלון: יושב פה יושב-ראש ועדת הפנים, והוא חווה את החוויה הזאת כל פעם כאשר אחד זורק את הדברים על השני, אבל יש שלטון מרכזי שדואג שהשלטון המקומי לא יהיה עצמאי לגמרי, כדי שהוא יתערב ויעזור כשצריך, גם יפטר ויעשה ועדה קרואה כשצריך, בלי לרחם.

בנימין אלון: לכן אני מברך על הדיון כאן.

בנימין אלון: אינני בא להתקשט בנוצות של מומחה לטייבה, אינני מכיר את הבעיות.

בנימין אלון: ככל אזרח אני שומע יותר מדי פעמים שהשם הזה מוזכר עם דברים שלא מוסיפים, לצערי, כבוד לעיר, ואני יודע שזה כואב לאנשי העיר הזאת, הסמים, הפשיעה וגנבות הרכב.

בנימין אלון: זה דבר שחייבים לטפל בו.

בנימין אלון: אני מעריך מאוד שהנושא עלה לדיון, וכל דבר קונסטרוקטיבי וחיובי שאוכל לעשות כחבר כנסת מן האופוזיציה שאינו קרוב לשום צלחת, אשמח ואקווה שבאמת נתאחד כאן כולנו לסייע לאזרחי ישראל באשר הם ולעסוק בעיקר.

בנימין אלון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בנימין אלון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דני נווה.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא נראה אותו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי הרשו לי לברך את ראש העיר טייבה, את המשלחת המכובדת של פרנסי העיר שמתארחים כאן היום.

עסאם מח'ול: היינו רוצים מאוד שהם יתארחו בכנסת בדיונים בכיוון אחר.

עסאם מח'ול: איך אפשר להביא לכך שטייבה, שלפני כמה שנים הוכרז עליה כעיר, השלטון המרכזי, הממשלה, המדינה יעשו את מה שצריך לעשות כדי שהיא אכן תהפוך לעיר?

עסאם מח'ול: אני חושב שהגיע הזמן לחקור איזו מדיניות עומדת מאחורי המצב שבו אפשר להכריז על עוד עיר ערבית ועל עוד עיר ערבית, אבל היא תמשיך להיות כפר גדול, שבמקרה המעניין ביותר הולך ומידרדר מדחי אל דחי.

עסאם מח'ול: זו השאלה האמיתית.

עסאם מח'ול: אני חושב שמי שיושב על ספסל הנאשמים בחקירה הזאת הוא המדיניות הרשמית, המדינית הארצית, המרכזית, של השלטון המרכזי.

עסאם מח'ול: נדמה לי שחבר הכנסת טיבי דיבר קודם על כך שאמרו לו שהשאלה של ויצמן היא עניין יהודי פנימי.

עסאם מח'ול: אולי מישהו חושב שהעניין של טייבה הוא עניין ערבי פנימי?

עסאם מח'ול: טייבה היא האחת הערים הגדולות בקרב האוכלוסייה הערבית, אחת הגדולות ביותר.

עסאם מח'ול: פניה של טייבה משקפים את צורת מדיניותו של השלטון כלפי האוכלוסייה הערבית, וזאת תמונה שמישהו צריך לקום ולהתנצל עליה אחרי 50 שנות קיום מדינת ישראל.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך ולהעלים עין ולא לשאול איך מטפלים נקודתית, איך מכבים את השרפה הזאת ואת השרפה ההיא.

עסאם מח'ול: טייבה הופכת להיות מוקד של אבטלה, מוקד של סמים, מוקד של פשע.

עסאם מח'ול: ככה הופכים כפר לעיר, כאשר מדובר בכפר ערבי שהופך לעיר ערבית?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הופכים את העיר לכפר.

עסאם מח'ול: הלוואי.

עסאם מח'ול: לכפר יש התמימות שלו.

עסאם מח'ול: הם הורסים גם את זה וגם את זה.

עסאם מח'ול: לכפר יש האדמות החקלאיות שלו, יש אופי החיים החקלאי שלו.

עסאם מח'ול: לכן, לא נשלים.

עסאם מח'ול: צריך להכניס את זה – איך אומרים ברדיו – טוב-טוב לראש, לאוזניים.

עסאם מח'ול: לא ייתכן שיימשכו המצב והמדיניות שהתנהלה עד עכשיו כלפי האוכלוסייה הערבית.

עסאם מח'ול: באלף השלישי לא נקבל את זה, וזה לא ימשיך להיות.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן שתקום הממשלה ותיקח על עצמה אחריות, תכסה את החובות הקטלניים שמביאים לקריסה בעיר הזאת, ולהתחיל מחדש בכיוון נכון, בכיוון של צמיחה, בכיוון של בנייה, בכיוון של פיתוח.

עסאם מח'ול: זה הפתרון, זו האלטרנטיבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מ'חול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דני נווה – לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יובל שטייניץ – לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש העיר, נציגי התושבים, אנחנו שואלים את עצמנו תמיד הרבה שאלות, וגם בקריאת הביניים שלי ניסיתי להציג את השאלה – מאין מתחילים, לאן רוצים להגיע.

תמר גוז'נסקי: כאשר 50 שנה ויותר אחרי קום המדינה יש פערים שהולכים ומעמיקים בין אוכלוסיות במדינת ישראל, גם כל שיפור נראה שיפור חסר משמעות, משום שהפערים הולכים ומעמיקים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שתושבי טייבה מודעים מאוד לצרכים שלהם בתחומי החינוך, הרווחה, פתיחת גני-ילדים, הקמת מועדונים, יצירת תנאים של פיתוח תרבותי וחברתי.

תמר גוז'נסקי: אבל הם כל הזמן מתמודדים, גם התושבים וגם הרשות המקומית, עם מיליון דברים בסיסיים, ואחר כך אי-אפשר בכלל להתחיל לחשוב על דברים חשובים יותר.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שיש לנו כאן תוצאה משולבת של קיפוח בסיסי בצורת ההקצבות של הממשלה לרשויות המקומיות הערביות, צורת החישוב של ההקצבות האלה.

תמר גוז'נסקי: אם מדובר בחישובים של משרד העבודה והרווחה – כמה עובדים סוציאליים נחוצים, אם מדובר בצפיפות בכיתות, אם מדובר ברמת הבנייה, אם מדובר בתשתיות ביוב.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזו בושה למדינת ישראל, שבתחילת המאה ה-21 בעיר גדולה שנמצאת כאן, ממש קרוב אלינו, עדיין אין תשתית ביוב מושלמת.

תמר גוז'נסקי: הרי בכל עיר חדשה שבונים במדינת ישראל – מודיעין, שוהם – לא יעלה על הדעת שתהיה עיר בלי ביוב, בלי מערכת שירותי חינוך מפותחת.

תמר גוז'נסקי: הכול קיים עוד לפני שהתושב הראשון מגיע.

תמר גוז'נסקי: כאן חיים אנשים 50 שנה, ואיש אינו חושב שהם צריכים בכלל ביוב.

תמר גוז'נסקי: ואז יש כל המערכת הגרועה הזאת של התשתיות.

תמר גוז'נסקי: הם גם לא חושבים שצריך שם כבישים.

תמר גוז'נסקי: כאילו שלתושבי טייבה אין רכבים, כאילו שהם לא אמורים לנסוע ממקום למקום.

תמר גוז'נסקי: ללא ספק, העיר טייבה היא קורבן של כל המערכת, כל הגישה הזאת, כל התפיסה הזאת שאומרת, שיש אנשים במדינה הזאת שלהם מספיקה רמת חיים סוג ב' או ג'.

תמר גוז'נסקי: על זה צריך להוסיף, כמובן, מינהל כושל שהיה בעיר הזאת, עם בזבוז ענק של כספי ציבור, ועם מערכת ממשל אצלנו שבעצם אינה מענישה את מי שלוקח כספי ציבור ועושה בהם שימוש לרעה.

תמר גוז'נסקי: כך קורה, שכאשר מתחלף השלטון המקומי, השלטון החדש מתחיל עם מינוס כזה שאין בעצם ממה להתחיל.

תמר גוז'נסקי: ראינו מקרים כאלה גם בערי פיתוח, ועכשיו אנחנו דנים במקרה של טייבה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שעם כל הרצון להתגייסות של תושבי טייבה להציל את העיר ולפתח אותה, בלי סיוע ממשלתי מסיבי בתחומים של פיתוח תשתיות, תחומי חינוך, פריסת חובות וכל הדברים המעיקים האלה, טייבה לא תוכל להיחלץ, והתוצאה תהיה מרה לא רק לטייבה אלא לחברה הישראלית כולה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – גם כן איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לברכות לראש העיר טייבה ולפרנסי העיר ולקדם אותם בברכה בבניין הכנסת.

מוחמד ברכה: זה המקום שבו צריך לקבל החלטות וזה גם המקום שצריך לתקן בו עיוותים.

מוחמד ברכה: על כן יש מקום לברך את הנהלת העירייה החדשה על המאמצים שהיא משקיעה על מנת להוציא את העגלה של העירייה, השירותים, התשתיות, מערכות החינוך, הבריאות, הביוב, וכל מה שקשור בחיי היום-יום, מהמצב הקשה שהיא תקועה בו.

מוחמד ברכה: בהזדמנות זו אני באמת קורא לכל התושבים, לכל הזרמים, לכל המשפחות בטייבה, להתלכד סביב הנהלת העירייה וראש העיר, שנבחרו בבחירות דמוקרטיות.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר, כל ביטוי של נחשלות בעיר טייבה לא יהיה כתם על מצחם של הילדים האלה ולא של הילדים האלה, פשוט יהיו לזה השלכות על כלל התושבים.

מוחמד ברכה: לכן זה המקום שכולם יתלכדו וידלגו על כל חשבונות העבר, על מנת שהעיר תצא מהמשבר שאליו נקלעה.

מוחמד ברכה: פה אין מקום לנקות אף אחד.

מוחמד ברכה: שיהיה ברור.

מוחמד ברכה: מי שאחראי אחראי וצריך לתת את הדין.

מוחמד ברכה: ההנהלה הקודמת נמנתה עם מפלגת העבודה, אבל היא באותו זמן זכתה לגיבוי מלא כמעט מממשלת הליכוד.

מוחמד ברכה: מה זה אומר?

מוחמד ברכה: זה אומר, שבכל מה שקשור להתייחסות לרחוב הערבי ולעיר הערבית, אם היא נקראת טייבה, שפרעם או נצרת, יש מין אחדות לאומית.

מוחמד ברכה: לא חשוב איזו ממשלה שולטת, הנושא של האפליה הוא נושא מובנה ביסודה של המדיניות הממשלתית.

מוחמד ברכה: לכן זו שעת כושר לתקן את העיוותים האלה, לתת את הגיבוי לעירייה, לצאת מהמשבר, לכסות גירעונות, להפסיק כל מגמה של צמצום שטח השיפוט של העיר, להפסיק את כל מה שקשור בהפקעות לצורך כביש חוצה-ישראל.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו נהיה שותפים להצעת סיכום שתוגש, ויפורטו בה הנקודות שאנחנו חושבים שהן הפתרון לעניין הזה, אבל יש שני מרכיבים בסיסיים: קודם כול – היו בחירות, יש ראש עיר ויש הנהלת עיר, ועל כל התושבים להתלכד סביב העיר והנהגתה.

מוחמד ברכה: הדבר השני – הממשלה לא יכולה להמשיך לטמון את ראשה בחול, והיא חייבת להזרים כספים, לשנס מותניים, לקבוע מדיניות אחרת בכל מה שקשור לקרקעות, לשטח שיפוט.

מוחמד ברכה: אבל בראש ובראשונה, היא צריכה לאפשר להנהלה החדשה של העירייה לשים את רגלה על הדרך לצאת מהמשבר הזה, ועם חוב של 450 מיליון שקל אין שום סיכוי.

מוחמד ברכה: לא רק העיר טייבה, אלא אולי כמה ערים הרבה יותר גדולות מטייבה לא יכולות לצאת.

מוחמד ברכה: לכן, הממשלה צריכה לצאת, והציבור והתושבים צריכים להתלכד סביב הנהגתם.

מוחמד ברכה: אדוני, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מקסים לוי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני יכול לומר לבית הזה, כמי שהיה יושב-ראש מרכז השלטון המקומי שנים רבות והיה ראש עיר, שהמציאות העגומה של משרד הפנים לא הביאה לנוסחה נכונה לחלוקת המשאבים של מענק האיזון של משרד הפנים באופן נכון.

מקסים לוי: בזמנו, היה דוח ועדת-זנבר, והחלטת הממשלה בשנת 1985 קיבלה אותו – ששירותים ממלכתיים יינתנו ב-75%, ו-25% הרשות תממן.

מקסים לוי: שם מפריעים.

מקסים לוי: אני שומע יותר מדי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת.

מקסים לוי: גם חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת ג'בארה וגילאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מהצד הזה של הבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטייניץ, אולי תואיל בטובך לחזור למקומך ולהפריע לנו פחות?

יובל שטייניץ: – – –

מקסים לוי: הזמן שלי כבר עובר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר למר לוי לסיים את דבריו.

זהבה גלאון: – – – על טייבה.

מקסים לוי: לאחר מכן, באה נוסחת הרמלך, שאמרה: בואו וננסה לגעת במענק האיזון לחלוקה צודקת יותר.

מקסים לוי: אחרי הרמלך הגיע דוח-סוארי, שעסק ברשויות שהן במצוקה קשה והתבטא למען חלוקה צודקת בכל הרשויות במדינת ישראל.

מקסים לוי: אלא מה?

מקסים לוי: דוח-סוארי בכלל לא נכון ולא מציאותי לאוכלוסייה הערבית.

מקסים לוי: הוא איננו מחלק באופן שווה, כי ההתבססות שלו היא על ההכנסות העצמיות, והכנסות עצמיות ברשויות הערביות – אין: לא מתעשייה, ואפילו לא ממגורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין – היא יותר ספרותית.

מקסים לוי: מה שקרה בינתיים הוא, שראשי הרשויות באוכלוסייה הערבית הגיעו להפגין כאן.

מקסים לוי: משרד הפנים נתן להם כמה גרושים, הלכו הביתה וזהו.

מקסים לוי: הם יחזרו לכאן כל שנה.

מקסים לוי: צריך להקים ועדה מיוחדת, שתבדוק נכון את התקציבים המתאימים לרשויות הערביות והדרוזיות.

מקסים לוי: דוח-סוארי איננו נכון בכלל.

מקסים לוי: הוא איננו עונה על הצרכים של האוכלוסייה הערבית והדרוזית.

מקסים לוי: לכן, מי שידבר פה – אתם תוכלו לדבר עוד 20 שנה, ולא תפתרו את הבעיה.

מקסים לוי: הבעיה היא, שגם המציאות העגומה ברשויות הערביות מולידה קנאה ושנאה.

מקסים לוי: הרי תקציבי שיקום שכונות לא ניתנים למגזר הערבי.

מקסים לוי: מדוע הממשלה לא נותנת את התקציבים האלה מתקציבים אחרים?

מקסים לוי: הבעיות בתשתיות ביוב וכל הנושאים האלה לא מביאות בסופו של דבר לפתרון מעשי של מצוקה ברשויות הערביות.

מקסים לוי: לכן, אף פעם לא יתמודדו באופן ישיר.

מקסים לוי: כל הפגנה הולידה עוד 50 מיליון ועוד 30 מיליון, וזה לא יפתור את הבעיה.

מקסים לוי: הבעיה ברשויות הערביות היא גם האבטלה ההמונית; לא רק הגברים לא עובדים – גם הנשים לא עובדות.

מקסים לוי: מי שיבדוק נכון – אין מצוקה יותר אמיתית.

מקסים לוי: לא יכול להיות שמול קו העימות יושבים יישוב ערבי ויישוב יהודי, וילד יהודי יקבל יותר בחינוך ורווחה מאשר ילד ערבי.

מקסים לוי: זאת הקנאה, וזו הבעיה החברתית, המצוקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר: אני מכיר את המצוקה בטייבה עוד שנים ארוכות לפני ראש העיר הזה ובזמן אמיתי; כאשר מצוקת טייבה היתה לפני שמונה ועשר שנים, אף אחד לא טיפל בה.

מקסים לוי: המצוקה הלכה וגדלה.

מקסים לוי: הפערים הלכו והעמיקו עוד יותר.

מקסים לוי: יבוא ראש עיר שלא יוכל לפתור גירעונות של 100 ו-120 מיליון שקל.

מקסים לוי: הגירעונות המצטברים – אני זוכר את התקופה שהלכו ולקחו מחייבי המסים ישירות והעתיקו אותם לכל מיני אנשים שסיפקו לעירייה מוצרים כאלה ואחרים.

מקסים לוי: לכן, גם משרד הפנים אשם בכך.

מקסים לוי: לכן, משרד הפנים היום צריך לעשות הכול כדי שהכנסת תקרא לשר הפנים להקים ועדה מיוחדת, שתחלק בצורה אמיתית את מענק האיזון לרשויות הערביות והדרוזיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מקסים לוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אבשלום וילן – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת שלום שמחון, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת צבי הנדל, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אברהם הירשזון, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אברהם יחזקאל, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אברהם רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרשה לי, בראשית דברי, לברך את ראש העיר טייבה וקברניטי העיר טייבה ולומר, שנבחר ראש עיר, שבעיני הוא אחד מראשי הערים הטובים בישראל, ואין לי ספק שהוא עוד יביא ישועה לעיר הזאת.

איוב קרא: אבל, בד בבד – לאחר סיור שערכנו עם ועדת הפנים, בנוכחות חלק מהחברים שיושבים פה, אין לנו ספק שהעיר נמצאת בקטסטרופה אולי הגדולה והרצינית ביותר מבחינה כלכלית וחברתית, מבחינה סוציו-אקונומית.

איוב קרא: לכן, אם הייתי חושב על משהו, הייתי אומר: העיר הזאת ראויה לחוק מבחינת הבית הזה, חוק טייבה, שיביא ישועה לאנשים שם.

איוב קרא: אין לי ספק, שמהדיבורים פה ומהצעקות פה לא תבוא הישועה.

מוחמד ברכה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ברכה.

איוב קרא: יש לנו כיוון אחד לעשייה: שאנשים יתלכדו כולם יחד כדי להביא למצב שיוכלו לבשר בשורה טובה לאנשים ולתושבי טייבה.

איוב קרא: בעיר הזאת היתה קבוצת כדורגל – אחת הטובות בארץ הזאת.

איוב קרא: יש בה שני חברי כנסת.

איוב קרא: יש בה משכילים ואינטלקטואלים.

איוב קרא: לדעתי, המצב האבסורדי הזה מאפיל על המצב שהיינו רוצים לראות אותו בצורה כל כך חיובית.

איוב קרא: הממשלה הזאת, שאצה לה הדרך ובאה ליישובים האלה ולערים הללו לפני הבחירות והבטיחה הבטחות בלי סוף ובחרו בה 98% מהמגזר הערבי – אני לא רואה שום כיוון חיובי ושום סימן חיובי ממנה.

איוב קרא: אנשים שבתו פה כמעט שלושה חודשים, ובקושי זכו לראות את פניו של ראש הממשלה.

איוב קרא: ראש הממשלה משוטט לו להנאתו ברחבי העולם במסיבות קוקטייל וכל מיני דברים סביב זה, אדוני השר.

איוב קרא: המגזר הזה, שהבטיח לו ועל בסיס ההבטחות החברתיות-הכלכליות הוא נבחר להיות האיש שמוביל את המהלכים המדיניים – אבל לפני שיוביל את המהלכים המדיניים, היה חשוב לראות איך הוא תוקע מקלות בגלגלים של ספינה נוסעת, של מגזר מיוחד שבא בסך הכול לבקש את מה שהוא ראוי לו.

איוב קרא: ראש העיר הזה לא אשם שהשאירו לו ירושה כזאת עם חלודה, עם אבק שרפה.

איוב קרא: זה מוקש אמיתי שעלול להתפוצץ בכל רגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים.

איוב קרא: הממשלה הקודמת בראשותך, אדוני השר, הבטיחה גם לבדואים 613 מיליון שקל כתוכנית חומש, והממשלה הנוכחית מתעלמת מכך.

איוב קרא: הממשלה הנוכחית גם התעלמה מתוכנית חומש לדרוזים, ולצערי הרב היא פוגעת בכל המגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קרא, את כל החשבון נעשה בהזדמנות אחרת.

איוב קרא: אני מבקש מכל החברים פה לחשוב ולייעץ לעצמנו, ובכלל, למצוא סוף סוף פתרון – אולי דרך חקיקה – לאנשים שיושבים פה.

איוב קרא: יש ראש עיר מצוין, בואו נעזור לו ביחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שלום שמחון – איננו נוכח; חבר הכנסת צבי הנדל – איננו נוכח; חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו נוכח; חבר הכנסת אבי יחזק

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל – איננו נוכח; חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו נוכח; חבר הכנסת אליהו בן-מנחם – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה; ואחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מברכת את ראש העיר טייבה ואת החברים בעירייה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לפתוח במשפט: טייבה היא שלי.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שאנחנו מכירים את הבעיה העיקרית שקיימת בטייבה, ואני לא חושבת שחבר הכנסת עזרא מודע לבעייתיות הקיימת בטייבה כפי שאנחנו מודעים לה.

חוסניה ג'בארה: הרי היתה מדיניות מכוונת נגד טייבה מצד הממשלות הקודמות, ובמיוחד בממשלת הליכוד, בממשלה הקודמת.

חוסניה ג'בארה: היתה הקפאה ממשית של כל תקציב ותקציב, בכל התחומים: גם בחינוך, גם בתשתיות, גם בתוכניות המיתאר, גם בכבישים, ובכל דבר.

חוסניה ג'בארה: אני מאשימה את ראש הממשלה ואת הממשלה הנוכחית, אף שאני חלק ממנה.

חוסניה ג'בארה: אני באמת מאשימה אותם – ואני פונה לכבוד השר – בכך שהם ממשיכים להפקיע יותר ויותר אדמות לכביש חוצה-ישראל, ואני נגד כביש חוצה-ישראל.

חוסניה ג'בארה: אלה האדמות המעטות שנשארו לאנשים הפשוטים שמתפרנסים מהאדמות האלה.

חוסניה ג'בארה: וחוץ מזה, כבוד השר, הבטיחו לאנשים האלה סכום כסף מאוד זעיר, ואני נגד זה.

חוסניה ג'בארה: אם כבר, אני בעד אדמה חלופית, אבל אני בכלל נגד כביש חוצה-ישראל.

חוסניה ג'בארה: בקשר לתחום החינוך, רציתי לציין שהחינוך קורס בעיר טייבה, ולא מהיום.

חוסניה ג'בארה: מאז שהייתי קטנה החינוך קורס.

חוסניה ג'בארה: אני תמיד מקנאה בילד מכפר-סבא.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שילדי כפר-סבא וכוכב-יאיר נולדו אחרי עשרה חודשי היריון, והילדים שלנו נולדו אחרי שבעה חודשי היריון, ולכן לילד מכפר-סבא מגיע יותר מאשר לילד מטייבה, ובמיוחד בתחום החינוך.

חוסניה ג'בארה: אתמול דובר על תוכנית מחשבים.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לציין שבביקור של ועדת החינוך של הכנסת בעיר טייבה לא מצאנו בכלל מחשב בבית-הספר.

חוסניה ג'בארה: מחשב אחד בבית-הספר לא היה.

חוסניה ג'בארה: איך אנחנו מדברים היום על טכנולוגיה ומדע, מדע וטכנולוגיה?

חוסניה ג'בארה: ודנו בוועדת החינוך על מדע וטכנולוגיה.

חוסניה ג'בארה: איפה הטכנולוגיה?

חוסניה ג'בארה: לאזור טייבה ולכל הצפון יש בסך הכול משרה אחת למפקחים בנושא הטכנולוגיה.

חוסניה ג'בארה: למפקח אחד יש שליש משרה ולמפקח אחר יש שני-שלישים משרה.

חוסניה ג'בארה: איפה הטכנולוגיה בטייבה?

חוסניה ג'בארה: הייתי עם שר התעשייה והמסחר לפני שבועיים, והוא הבטיח לפתח ולהקים אזור תעשייה, ויש אישור לאזור תעשייה בטייבה.

חוסניה ג'בארה: השר קיבל תקציב משר האוצר, ואני רוצה לבשר גם לראש העיר וגם לאנשי טייבה וליוזמים בטייבה, שאושר לשר תקציב מהאוצר, והאוצר מתעניין בעיר טייבה עקב המצב שהוא מצא שם.

חוסניה ג'בארה: לכן אני פונה לממשלת ישראל לתת תקציבים.

חוסניה ג'בארה: אני לא מסכימה עם חבר הכנסת ידידי מוחמד כנעאן לגבי מצבה של העיר טייבה, שהיא נמצאת כמעט בתת-רמה.

חוסניה ג'בארה: לא, בעיר טייבה יש הרבה דברים טובים ויש דברים רעים, כמו בכל מקום, אבל אני חושבת שהיתה מדיניות מכוונת נגדה, ולכן צריך להשקיע בה ולאשר לה מיידית 150 מיליון שקל כדי לכסות חלק מהגירעונות שלה, ואז נוכל לדבר על דברים אחרים ועל תחומים אחרים.

חוסניה ג'בארה: אני מודה לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה; ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש; ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת חיים כץ; ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מיכאל קליינר; ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת עופר חוגי; ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תרשו לי לקדם בברכה את האורחים ביציע, את ראש העיר מר עסאם מסארווה, את חברי העירייה, את האורחים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שמאז שהם תפסו פיקוד, מאז נבחרו, מנסים ראש העיר וחברי העירייה בכל מאודם להתמודד עם משימות ואתגרים לא קלים, ואני מאחל להם הצלחה.

טלב אלסאנע: אני גם מברך את חברי חבר הכנסת מוחמד כנעאן, שיזם את הדיון החשוב הזה והעלה את הנושא על סדר-היום של הכנסת.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, שהעיר טייבה היתה גולת הכותרת של המגזר הערבי.

טלב אלסאנע: תלמידים מהנגב שרצו ללמוד היו מגיעים לטייבה כדי ללמוד שם, אבל היום הם חולפים ומגיעים לגליל, ואפילו תושבי טייבה עוברים מטייבה לבתי-ספר אחרים.

טלב אלסאנע: אבל אני ממשיך להאמין בטייבה ואני מאמין שתושבי טייבה יצליחו לשים את טייבה במקום היאה לה.

טלב אלסאנע: אני סבור שלא תושבי טייבה אשמים במצב שהעיר סובלת ממנו.

טלב אלסאנע: הם קורבן, הם סובלים מהמצב הקיים בעיר, ואני מאשים את השלטון המרכזי אשר אפשר לעיר להידרדר ולהגיע למקום שהגיעה.

טלב אלסאנע: זה לא דבר שיכול להיווצר בשעה אחת או ביום אחד או בשנה אחת; זה תהליך ממושך.

טלב אלסאנע: ואני שואל, איפה היו הרשויות.

טלב אלסאנע: יש שלטון מרכזי, יש בקרה, יש פיקוח.

טלב אלסאנע: איך אפשרו למצב הזה להידרדר ולהגיע למקום שהגיע?

טלב אלסאנע: ומכאן מפנים אצבע מאשימה.

טלב אלסאנע: כלפי מי?

טלב אלסאנע: כלפי התושבים שסובלים מהמצב הקיים.

טלב אלסאנע: אני קורא לשלטון המרכזי ליטול יוזמה וליטול אחריות.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לומר שהבעיות של טייבה הן רק בעיות של טייבה.

טלב אלסאנע: כשטייבה סובלת, גם תושבי הסביבה יסבלו, וכשטוב לטייבה, גם תושבי הנגב יכולים לבוא וללמוד שם.

טלב אלסאנע: ולכן השלטון המרכזי חייב לפעול באופן מיידי למחיקת החובות שנוצרו באחריותו, ושנית, לכלול את העיר טייבה באזור עדיפות לאומית א', הן בתחום הרווחה, הן בתחום העבודה, הן בתחום התעסוקה והן בתחום החינוך.

טלב אלסאנע: אני גם סבור, שהגיע הזמן להפשרת קרקעות לבנייה ולהפסקת התוכנית הזאת של חוצה-ישראל, ולחלופין לפצות את התושבים במשולש, לרבות העיר טייבה, באדמה חלופית על מנת להקטין את הפגיעה בחקלאים ובשארית האדמות בבעלותם שנותרו בידיהם.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לבוא ולומר, שהמצב הקיים הוא רק באחריות הרשות המוניציפלית.

טלב אלסאנע: כשלא כוללים את העיר טייבה באזור עדיפות לאומית א', זו האחריות של השלטון המרכזי.

טלב אלסאנע: כשיש סחר-מכר של סמים בצהרי היום, כאילו מדובר בשוק חופשי, זו אחריות של השלטון המרכזי.

טלב אלסאנע: כשיש קריסה של מערכת החינוך וכשיש נשירה, זה גם גורם לאלימות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים.

טלב אלסאנע: כשיש אבטלה ועוני, התוצאה הישירה היא אלימות.

טלב אלסאנע: ולכן השלטון המרכזי חייב לקחת אחריות למה שקורה שם ולהושיט יד לתושבי העיר, לראש העיר ולחברי העירייה.

טלב אלסאנע: אני מאחל לתושבי העיר הצלחה.

טלב אלסאנע: אנחנו במילניום חדש, בשנה חדשה, בעידן חדש.

טלב אלסאנע: נאחל לכם שתצליחו, ואנחנו נתאחד סביב הודעת סיכום שחברי יעלו כאן.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מאיר פרוש, חיים כץ, מיכאל קליינר ועופר חוגי אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, תרשה לי קודם כול, אדוני היושב-ראש, לברך את חברי מוחמד חסן כנעאן, שבינתיים גבו מופנה אלי, וגם לברך את ידידי חברי המנהיגות של העיר טייבה.

האשם מחאמיד: אני יודע שברגע זה כל תושבי טייבה – אולי כולם, אולי רובם – צופים בנו, ובוודאי הם מצפים שיצא פתרון מהמליאה הזאת, שבעצם היא יותר מדי ריקה.

האשם מחאמיד: במיוחד, אדוני השר, עם כל הכבוד אליך כשר התחבורה, אני מצפה מהממשלה הזאת, שממשלה שעומד בראשה ראש ממשלה של כו-לם, שיהיה פה לפחות שר הפנים אשר יענה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי ששר הפנים חולה, חבר הכנסת מחאמיד.

האשם מחאמיד: שר הפנים חולה, אני מאחל לו החלמה, אבל נדמה לי שמשרד הפנים חולה, לא השר חולה; משרד הפנים חולה, משום שהמשרד הזה פועל על-פי מידות או קנה מידה של המאה ה-18.

האשם מחאמיד: זה לא משרד פנים שמטפל בבעיות כפי שצריך לטפל.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אמרתי שטייבה רואה אותנו כרגע והמנהיגות של טייבה יושבת כאן, ולא צריך להזכיר להם, שטייבה סובלת לא רק ממחסור בתקציבים, טייבה סובלת מסמים, מעבריינות, מנשירה, מאבטלה, מפשיעה, ממה היא לא סובלת?

האשם מחאמיד: אי-אפשר למנות בשלוש דקות ממה סובלת העיר טייבה.

האשם מחאמיד: אני זוכר ואני אזכיר לכם, אדוני היושב-ראש, כל המשולש ואולי גם כל הערבים בישראל קיבלו המון מהעיר טייבה.

האשם מחאמיד: המורים שלימדו אותנו באו מטייבה.

האשם מחאמיד: המורים והמשכילים שהתפזרו לכל עבר במולדת שלנו באו מטייבה.

האשם מחאמיד: אז מה קרה היום?

האשם מחאמיד: זו לא מכה משמים, זה לא ברק, זו לא סופה שבאה משמים.

האשם מחאמיד: יש פה משהו מכוון.

האשם מחאמיד: אדוני, הזמן רץ מהר מדי.

האשם מחאמיד: אף אחד לא מאמין שטייבה במצב הזה היום, טייבה, שהיתה באמת עיר לתפארת.

האשם מחאמיד: ד"ר אחמד טיבי, תסלח לי כשאני אומר – היתה לתפארת, והיום מי שרוצה להשאיר את המצב הזה, הוא לא רוצה אותה כזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף אחד לא רוצה את המצב הזה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לסיים ולומר, שאין גבולות לעוני, אין גבולות לפשע, אין גבולות לסמים, אין גבולות לעבריינות, אין גבולות להרס.

האשם מחאמיד: לכן נשאלת השאלה: מה המרחק בין טייבה לנתניה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, אני מבקש לא להתחיל נושא חדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מסיים.

האשם מחאמיד: לא, לא, זה לא נושא חדש, זה ממש אותו נושא.

האשם מחאמיד: אני אומר מה המרחק, ואני לא עונה.

האשם מחאמיד: אני אומר: אין גבולות.

האשם מחאמיד: מה המרחק בין נתניה לטייבה?

האשם מחאמיד: אין מרחק.

האשם מחאמיד: מי שחושב, אדוני היושב-ראש, שאם דופקים ערבים במקום זה או זה, וזהו, שוכח שבתור עומדים גם יהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לסיום.

האשם מחאמיד: ואני רוצה לומר לסיום, חייבים למצוא פתרון לבעיית טייבה ולהרוס את הקיר העומד בפניה, או בדרך ללא מוצא בעיר טייבה.

האשם מחאמיד: ברכותי לכם.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבין שאתה מוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, אני מקדם בברכה את ראש עיריית טייבה.

נסים זאב: אני חושב שהשם טייבה קצת מטעה.

נסים זאב: חושבים טייבה – הכול טוב שם, טייב – אין שם בעיות, אין סמים, אין אלימות, אין פשיעה, אין עוני ואין אבטלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חוץ מעוני ואבטלה ועוד נושא או שניים, הכול טייב שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טייבה נשארת טייבה.

נסים זאב: אני חושב, שמי שקצת עוקב אחרי הבעיות שקיימות בעיר הזאת – בשנים האחרונות היו 24 ניסיונות רצח, 13 מקרים של רצח, מאבק בין חמולות, עברייני סמים בקרב המשפחות הידועות עבד אל-קאדר ואל-חרירי.

נסים זאב: אולי שכחנו שלפני זמן לא רב הוחלט במשטרת מחוז המרכז להיערך לפעילות כוללת בטייבה.

נסים זאב: כ-100 שוטרים עסקו מדי יום ביומו בהפגנת נוכחות, באיסוף מודיעין, בחיפושים ובחקירות המשטרה כדי לאתר מצבורי נשק ואמצעי לחימה של שני הצדדים; איסוף מידע על זהות המעורבים בכל עניין הרצח שהיה לאחרונה.

נסים זאב: אני חושב שגם אי-אפשר כל כך לזלזל בעיר טייבה.

נסים זאב: תראו, יש לנו חברי כנסת נכבדים, אני חושב שמי שפוגע בעיר טייבה פוגע גם באחמד טיבי, חבר כנסת מאוד נכבד, היה יועצו של ערפאת, היום הוא היועץ המדיני של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אל תיתן מוטיבציה לחברים שלנו להצביע נגד ההצעה שלך.

נסים זאב: למה, מדוע?

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה – – –

נסים זאב: אני חושב שאחמד טיבי הוא דוגמה ומופת בכנסת.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר, שאי-אפשר שעל כל עיר נקים ועדת חקירה, רבותי.

נסים זאב: זה באמת צחוק.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, שלא מזמן היה דיון על לוד, על רמלה, לפני כן על דימונה – מפעלים נסגרים שם; ואם אנחנו נקים ועדות חקירה, ועדות על ועדות, אנחנו נשב רק בדיונים.

נסים זאב: חייבים לקבל החלטה על שינוי מדיניות.

נסים זאב: צריך לתת טיפול נקודתי לעיר טייבה, ואנחנו סיעת ש"ס שותפים לעניין.

נסים זאב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

האשם מחאמיד: הפתעת אותנו היום.

האשם מחאמיד: זה בסדר גמור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו מסיימים את הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יש הצעות לסיכום הדיון, מי שעוד לא הביא את ההצעה שלו – יוכל להגישה לדוכן כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה קודם כול לקדם בברכה את ראש העיר, מר עסאם מסארווה, ואת תושבי טייבה.

דוד אזולאי: אני גם רוצה להודות לחבר הכנסת מוחמד כנעאן על היוזמה לקיים דיון על טייבה.

דוד אזולאי: מה לעשות וועדת הפנים שבראשותי מדי פעם מקיימת סיורים.

דוד אזולאי: ועדת הפנים קיימה סיור גם בטייבה, ואני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, בכל פעם שאני מסייר באחד היישובים, אני צובט את עצמי ואני שואל אם אני נמצא במדינת ישראל.

דוד אזולאי: זה קרה לי בלוד, זה קרה בטייבה, והיום זה קרה לי בדרום תל-אביב, כשראיתי את המצב הקשה של הבתים שנפגעו בשיטפונות.

דוד אזולאי: רבותי חברי הכנסת, טייבה היא רק סימפטום למצב השורר במגזר הערבי בכלל.

דוד אזולאי: בהרבה רשויות ערביות המצב קשה מאוד.

דוד אזולאי: ממשלת ישראל לא יכולה להתעלם.

דוד אזולאי: ההבדלים הללו בין יישובים ערביים לישובים יהודיים יוצרים שנאה, יוצרים קנאה, שבסופו של דבר גם פוגעות בכולנו.

דוד אזולאי: עם זאת, אי-אפשר לבוא ולהגיד שהממשלה אשמה בכול.

דוד אזולאי: גם ההנהגה המקומית כשלה, אבל היא צריכה לעזור לעצמה.

דוד אזולאי: אני חייב לציין את ראש העיר הנוכחי, שעושה רבות לתיקון המחדלים של קודמיו, ואנחנו חייבים לעזור לו בעניין הזה.

דוד אזולאי: גם ראש העיר הטוב ביותר לא מסוגל להרים את העול של גירעון בסך 250 מיליון שקל.

דוד אזולאי: אין באפשרותו לעשות זאת.

דוד אזולאי: ראש עיר שלא יקבל את עזרת הממשלה לא יוכל לעבוד לבד.

דוד אזולאי: לכן אני קורא מכאן לממשלת ישראל לטפל דבר ראשון בפשיעה בטייבה.

דוד אזולאי: אני קורא לשר לביטחון הפנים, כפי שהוא עשה בלוד, כאשר תגבר את כוחות המשטרה במקום ונלחם בצורה מאוד מאוד יעילה בתופעת הסמים, בתופעת הפשיעה, ואני שמח שיש ירידה בפשיעה בלוד – הייתי מצפה ממנו שיעשה אותו דבר גם בטייבה.

דוד אזולאי: לגבי נוסחת-סוארי – חבר הכנסת מקסים לוי הסביר בצורה יפה מאוד, שנוסחת-סוארי לא יכולה לעבוד במגזר הערבי בשום אופן.

דוד אזולאי: לכן אני קורא מכאן לשר הפנים לפעול למציאת נוסחה מיוחדת למגזר הערבי, שתענה על הבעיות שלהם.

דוד אזולאי: הבעיות במגזר הערבי שונות מהבעיות של המגזר היהודי.

דוד אזולאי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אזולאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לנו הצעה לסיכום הדיון של ישראל ביתנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטרן, אתה רוצה לקרוא אותה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסכם מהדוכן ועל-פי הנייר שנמצא לפני.

האשם מחאמיד: הוא מצטרף להודעה משותפת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מצטרף לאחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כן, רבותי חברי הבית, יש לנו הצעת סיכום שמוסכמת על כל סיעות הבית, ככל הנראה; כל אלה שנוכחים, לפחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יקרא את הצעת הסיכום חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה היא מטעם הסיעות ישראל אחת, הליכוד, מרצ, ש"ס, המרכז, רע"ם, ישראל ביתנו, חד"ש, בל"ד ותע"ל.

בנימין אלון: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מוסיפים גם את האיחוד הלאומי.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח על כך שכל חברי הבית הגיעו לסיכום משותף לפתור את בעיית טייבה.

מוחמד כנעאן: בשם סיעות רע"ם, חד"ש, בל"ד, תע"ל, מרצ, ש"ס, המרכז, הליכוד, ישראל אחת, האיחוד הלאומי וישראל ביתנו, אני קורא את הצעת הסיכום בעניין העיר טייבה: 1.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה לפעול באופן מיידי לכיסוי הגירעון של העיר טייבה ולהזרמת תקציבים מיוחדים אשר יוציאו את העיר מהמצב הקשה שהיא שרויה בו.

מוחמד כנעאן: 2.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה לכלול את העיר טייבה במסגרת תוכנית הטיפול הנקודתי בכל התחומים.

מוחמד כנעאן: 3.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת למשרדי הממשלה השונים להקציב תקציבים מיוחדים, כל משרד בתחום אחריותו, על מנת לעזור לעיר טייבה במצוקה שהיא נתונה בה.

מוחמד כנעאן: 4.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לשר לביטחון הפנים לסייע בידי העירייה להתמודד בצורה יעילה עם התפשטות נגע הסמים והאלימות בעיר טייבה.

מוחמד כנעאן: 5.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לבדוק את הנסיבות שהביאו את העיר טייבה למצבה הקשה.

מוחמד כנעאן: 6.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת למשרד העבודה והרווחה להקצות משאבים לטיפול נקודתי באבטלה ובעוני בעיר טייבה.

מוחמד כנעאן: 7.

מוחמד כנעאן: הכנסת קוראת לממשלה לאשר תוכנית מיתאר שתענה על צורכי הפיתוח והריבוי הטבעי של העיר טייבה ותושביה.

מוחמד כנעאן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו נצביע על הסיכום אומנם, אבל הדיון לא הסתיים, כי השר רוצה להתייחס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאחר ההצבעה ניתן לשר לפנים משורת הדין להתייחס.

יצחק מרדכי: לפני ההצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, עדיף שהשר יתייחס לפני ההצבעה, ואחר כך נצביע על הסיכום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, אדוני שר התחבורה, מר יצחק מרדכי.

יצחק מרדכי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי ראש העיר עסאם מסארווה, נכבדי העיר טייבה, אני יושב כאן ומשתומם כיצד הגענו למצב הזה, כיצד עיר ואם בישראל מנוהלת בצורה הזאת, איננה תחת שליטה ובקרה ויוצרת פערים שפוגעים בצורה חמורה בתפקודה ובעתידה.

יצחק מרדכי: איש איננו יכול לצאת נקי מהמצב הזה.

יצחק מרדכי: בראש ובראשונה ראש העיר ופרנסי העיר הקודמים, אשר מסיבות שונות – ודי היה לשמוע את התיאורים כאן, ושמעתי מראש העיר בביקורי בטייבה איך הדברים התנהלו והתגלגלו.

יצחק מרדכי: אי-אפשר לנקות את הממשלה הקודמת והנוכחית מאחריות.

יצחק מרדכי: אי-אפשר להוציא אף חבר כנסת אחראי וכל מי שיושב כאן וכל מי שיושב בבית מהמצב כפי שמתואר כאן.

יצחק מרדכי: העיר טייבה, בהנהגתו של ראש העיר, ואני מודע למאמצים שהוא עושה עם פרנסי העיר, מחייבת טיפול ייחודי, כמו ערים אחרות שיש להן בעיות ייחודיות.

יצחק מרדכי: בצד חקירת הנסיבות, כיצד הגיעה טייבה למצב הזה, יש לעשות טיפול יסודי, מסודר, לטווח ארוך, כדי להעמיד את העיר על הרגליים, עיר בישראל, אזרחי ישראל.

יצחק מרדכי: זה מחייב לתת טיפול בתחום החינוך, הנוער, העתיד, בתחום הרווחה – אני מניח שיש נשים, זקנים וטף שסובלים מכך – בתחום האבטלה, בתחום התשתיות ובתחום ביטחון הפנים.

יצחק מרדכי: בביקורי שם שמעתי מעט מהסיפורים על המתרחש בטייבה, וזה מצב שאי-אפשר להמשיך ולעצום את העיניים ולומר: דבר לא קורה.

יצחק מרדכי: אני מצטער שמסיבות בריאותיות שר הפנים לא נמצא כאן.

יצחק מרדכי: אני אדאג להביא את תוכן הדברים לידיעת ראש הממשלה ושר הפנים, ובאחת ההזדמנויות הקרובות אעלה את הנושא גם בישיבת הממשלה, כדי שתימצא דרך לטפל בכמה ערים, ובהן טייבה, טיפול יסודי הן מצד קברניטי העיר והן מצד משרדי הממשלה, בראייה עכשווית ובעיקר בראייה עתידית.

יצחק מרדכי: עם זאת, אני רוצה לומר לעצמנו ולכל ראשי הערים בארץ, שצריך גם להקפיד על ממשל ומינהל תקינים ומסודרים, ביחד עם משרדי הממשלה.

יצחק מרדכי: אשר לתחום התחבורה – בימים הקרובים אבוא לעיר טייבה ואעשה מאמץ בתחום שאני מופקד עליו, כדי לקדם את ענייני התחבורה.

יצחק מרדכי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לשר התחבורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיכום כפי שנקראה על-ידי חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצבעה מתחילה, מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 13 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' כנעאן – 20 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' כנעאן נתקבלה.

יצחק וקנין: אני לא יושב במקומי, ולכן אני מבקש להוסיף אותי להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רוב של 20 בעד – ונוסיף את חבר הכנסת וקנין – 21 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת הסיכום התקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מסיימים למעשה את סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הישיבה הבאה תהיה מחר ב-11:00.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישיבה זו נעולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.