ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 7, 1999-06-28 00:00

שמעון פרס: חברי הכנסת, ישיבת הכנסת, יום שני, י"ד בתמוז התשנ"ט, 28 ביוני 1999.

שמעון פרס: השעה 16:01, אנחנו פותחים את הישיבה.

שמעון פרס: הכנסת משתתפת ביגונן הכבד של המשפחות השכולות בקריית-שמונה, משפחת שמעון אלימלך, זיכרונו לברכה, ומשפחת טוני זאנה, זיכרונו לברכה, שנהרגו ממטחי "קטיושות" קטלניות על הקריה.

שמעון פרס: זה עתה קברנו את חללינו, ואין ניחומים לחיים שנקטפו ביד רצחנית, ללא טעם וללא עת.

שמעון פרס: המחויבות לזכרם של הקורבנות היא לא לשקוט ולא לנוח עד שהמוות, ההרס והשנאה ייעלמו ושלום, ביטחון ושקט ישררו בצפון הגליל כמו בחלקי הארץ האחרים.

שמעון פרס: אין לפטור בהינף יד את הזעם, המרירות ותחושת התסכול של תושבי קריית-שמונה.

שמעון פרס: הכרחי לרדת לשורשי הדברים ולתקנם.

שמעון פרס: לתושבי קריית-שמונה ולתושבי קו העימות, הנושאים בנטל הלאומי הכבד, עלינו להעניק את מלוא התמורה ואת מלוא הגיבוי.

שמעון פרס: הגיעה העת לקבל החלטות אסטרטגיות גם בתחום הביטחון וגם בתחום הכלכלה לגבי יישובי הצפון.

שמעון פרס: כפי שהודיע ראש הממשלה הנבחר, הממשלה החדשה אשר תיכון תבחן, מייד עם הקמתה, את שאלת לבנון על כל היבטיה.

שמעון פרס: היא תעשה כדי להפסיק את מעגל הדמים ולחדש את מעגל החיים.

שמעון פרס: אנו שולחים מכאן את תנחומינו לקריית-שמונה המבכה את בניה ומאחלים החלמה מהירה לפצועים.

שמעון פרס: מתיחות וחילופי אש בגבול הצפון

שמעון פרס: חברי הכנסת, אנחנו נסכם את הדיון על המצב בצפון בדברי סיכום של שר הביטחון.

שמעון פרס: אני מזמין אותו לדוכן.

שמעון פרס: אדוני שר הביטחון, בבקשה.

משה ארנס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בגבול הצפון אנחנו נתונים במערכה זה למעלה מ-20 שנה, מערכה שהאופי שלה לא נשאר קבוע.

משה ארנס: למעשה, במשך הרבה מאוד שנים לא היתה בלבנון כתובת כלשהי.

משה ארנס: היתה זאת מדינה שסועה, שפעלו בה ארבע-חמש-שש-שבע מיליציות שונות, ואולי אפשר היה להילחם, אבל לא היה עם מי לדבר ולא היה על מי להשפיע.

משה ארנס: בשנים האחרונות השתנה המצב הזה תכלית השינוי: לבנון היא היום מדינה כבושה; היא אינה מדינה עצמאית; הממשלה שלה היא ממשלה וירטואלית; החלטות בכל הנוגע לנעשה בלבנון מתקבלות בדמשק, ושום דבר אינו קורה בלבנון אם הסורים אינם רוצים שהדבר הזה יקרה.

משה ארנס: את הדברים האלה אני אומר במיוחד לחבר הכנסת עסאם מח'ול, שלצערי לא נמצא פה, אבל שמעתי את דבריו בפעם שעברה.

משה ארנס: הוא דיבר על משטר של כיבוש בלבנון, אבל התכוון למדינת ישראל.

משה ארנס: נראה שנעלם מעיניו, בצורה מודעת ואולי בצורה לא מודעת, שהכובש בלבנון הוא סוריה.

משה ארנס: המשת"פים שהוא דיבר עליהם – ושוב אני מניח שהוא התכוון לאותם גורמים שעובדים אתנו – המשת"פים בלבנון הם אמיל לח'וד, סלים אל-חוס וכל אותה גלריה שרצה לדמשק כדי לקבל את ההנחיות כמעט מדי יום ביומו.

משה ארנס: ה"חיזבאללה" הוא מיליציה, שאת ההשראה האידיאולוגית שלה היא מקבלת מטהרן.

משה ארנס: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת מח'ול, שאת אופי המשטר בטהרן אנחנו מכירים, אבל אנחנו גם מכירים בדיוק את הגישה של ממשלת טהרן למדינה שלנו, מדינת ישראל, שהיא המדינה של כל חברי הכנסת כאן, יהודים כערבים.

משה ארנס: מר חרזי, שר החוץ של אירן, שרק לאחרונה ביקר בדמשק, ניצל את ההזדמנות כדי לומר – ואני מניח שלא בפעם הראשונה – שמדינת ישראל היא סרטן במזרח התיכון.

משה ארנס: אני מניח שאין שום חבר כנסת במליאה הזאת שיסכים לדברים האלה.

משה ארנס: "חיזבאללה" הוא גוף שמבחינה אידיאולוגית נהנה מהשראה מטהרן, גם מבחינה חומרית, גם מבחינת הדרכה, אבל ה"חיזבאללה" הוא גוף אשר מנוצל על-ידי הסורים להשגת מטרות סוריה.

משה ארנס: ברור לכול מה הוא היעד של הסורים בניצולם את ה"חיזבאללה".

משה ארנס: הם מקווים באמצעות התקיפות של "חיזבאללה" נגד חיילי צה"ל, נגד יישובי גבול הצפון, לרכך את מדינת ישראל, להוריד אותנו על הברכיים, להביא אותנו להסכמה לדרישות של אסד ולהסכים לשליטה סורית בכל רמת-הגולן, עד מה שאסד קורא "קווי 4 ביוני 1967".

משה ארנס: אני מניח שאין הרבה חברי כנסת שצריך להסביר להם את ההבדל בין הקווים של 4 ביוני 1967 לבין מה שהיה הגבול הבין-לאומי בין ארץ-ישראל המנדטורית וסוריה.

משה ארנס: הקווים של 4 ביוני כוללים שטחים שנכבשו על-ידי הצבא הסורי במלחמת העצמאות, וכאשר אסד מדבר על שטחים תמורת שלום, הוא מתכוון לזה בצורה חד-צדדית לגמרי, אבל איננו משתמש באמרה הזאת לגביו עצמו.

משה ארנס: על השטחים שהצבא הסורי כבש במלחמת העצמאות הוא איננו מוכן לוותר אפילו תמורת שלום.

משה ארנס: אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה להתייחס בכמה משפטים לאירועים בגבול הצפון בתקופה האחרונה.

משה ארנס: ביום הבחירות, 17 במאי, לפני קצת למעלה מחודש, במוצאי יום הבחירות, "זכה" גבול הצפון למטח של הפגזות מצד ה"חיזבאללה", והיה ברור שזו היתה הדרך שבה ה"חיזבאללה", או יותר נכון, הסורים באמצעות ה"חיזבאללה", רצו "לברך" את ראש הממשלה הנבחר של מדינת ישראל, כדי לשדר לו בצורה ברורה וחד-משמעית מה מצפה לו ומה מצפה למדינת ישראל אם לא תהיה הסכמה לדרישה של הסורים שהשליטה על רמת-הגולן עד לקווי 4 ביוני תועבר לסוריה.

משה ארנס: אנחנו לא הגבנו באותו לילה.

משה ארנס: אני התייעצתי עם ראש הממשלה הנבחר והגעתי למסקנה, שלא יהיה נבון לנקוט צעדים של תגובה, שעלולים, שעשויים, להביא להידרדרות ולהסלמה במצב.

משה ארנס: אנחנו העברנו מסרים לדמשק אז וגם חודשים לפני כן, מאז כניסתי לתפקיד, מסרים שבהם אמרנו להם, שעליהם לרסן את ה"חיזבאללה", להחזיר את השקט לגבול הצפון, משום שאחרת לנו לא תהיה ברירה אלא להגיב, ובצורה חזקה.

משה ארנס: לצערנו, המסרים האלה לא נקלטו.

משה ארנס: אומנם קיבלנו תשובות באמצעות האמריקנים, שהם יעשו מאמץ, שהם לא שולטים במאת האחוזים, שמה שאפשר וניתן לעשות, שהאחריות למצב בדרום-לבנון מוטלת עלינו ולא על ה"חיזבאללה".

משה ארנס: לפני כשבוע, ביום ראשון בשבוע שעבר, ה"חיזבאללה", שוב, ירה פגזים של תותח 122 מילימטר ותותחי 57 מילימטר אל גבול הצפון המערבי, וזו לכאורה היתה צריכה להיות, שוב, תזכורת למה מצפה לנו אם ממשלת ישראל החדשה לא תקבל את התנאים שאסד מעמיד.

משה ארנס: גם הפעם לא הגבנו.

משה ארנס: שלחנו מסרים בציפייה שאולי הפעם המסרים האלה ייקלטו ויובנו.

משה ארנס: לא עזר שום דבר.

משה ארנס: ביום חמישי האחרון, ב-24 ביוני, הופגז כל גבול הצפון, מאצבע-הגליל עד לגליל המערבי, על-ידי ה"חיזבאללה".

משה ארנס: הסבלנות שלנו הגיעה לקצה.

משה ארנס: לא היה אפשר להבליג עוד.

משה ארנס: אם היססנו לנקוט צעדים של התקפות על יעדי תשתית בלבנון, כשראינו שכל המסרים שהעברנו לא נקלטו, ראינו שאין כל דרך אחרת כדי להבהיר בצורה חד-משמעית לאסד בדמשק שאיננו מוכנים להשלים עם המצב הזה.

משה ארנס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב, שאין מדינה בעולם, אין מדינה בעולם שהיתה משלימה עם כך שיישוביה האזרחיים יופגזו לעתים מזומנות מהצד השני של הגבול; אין מדינה בעולם, וגם לא אנחנו.

אחמד טיבי: מה קדם – – – האם פגיעה באזרחית לבנונית – – –

משה ארנס: מה השאלה שלך, חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: האם נפגעו אזרחים לבנונים על-ידי צה"ל או צד"ל יומיים או יום קודם לכן?

אחמד טיבי: נפגעה אשה – – –

משה ארנס: יום קודם להפגזה האחרונה, חבר הכנסת טיבי, אנשי "חיזבאללה", שמתמקמים ליד כפרים בניסיון להראות שהם פועלים על-פי הבנות "ענבי זעם", אבל מספיק קרוב לכפר לבנוני, כך שתגובה עלולה לסכן את האנשים בכפר, ירו על כוחות צה"ל וצד"ל, ובירי התגובתי נפצעה בצורה קלה אשה לבנונית.

משה ארנס: כתוצאה מהפציעה הקלה הזאת של האשה הלבנונית, שנמצאה לא במקרה ליד אנשי ה"חיזבאללה" שירו עלינו, הם הפגיזו את כל יישובי הצפון באמצע היום במטרה להרוג עד כמה שרק אפשר.

משה ארנס: זו התשובה על השאלה שלך.

משה ארנס: אני מניח שגם אתה לא מצדיק את ההתנהגות הזאת.

בנימין אלון: ואם אין יישובים, איזו מדינה מרשה שהגבול שלה יהיה מופקר?

בנימין אלון: התרגלנו לטרור הזה.

ראובן ריבלין: – – –

שמעון פרס: רובי, פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: בסדר, אבל אחמד טיבי לא מבין שזה שאנחנו בנהרייה זו פרובוקציה.

שמעון פרס: אני יודע שאתם לא מסכימים ביניכם.

אחמד טיבי: – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת אחמד טיבי, קראת קריאת ביניים אחת, זה מספיק.

משה ארנס: לא מיהרנו להגיב כפי שהגבנו.

משה ארנס: בסוף לא היה כל מנוס.

משה ארנס: חברי הכנסת, תראו איזה פלא, המסר שלנו נקלט ונקלט מייד וההפגזות של ה"חיזבאללה" הופסקו.

משה ארנס: אדוני היושב-ראש, אני בדעה שהסיכוי היחיד לתהליך מדיני עם סוריה לקראת שלום הוא, שגבול הצפון יהיה שקט ותהיה הפסקה מוחלטת של הפעילות של ה"חיזבאללה".

משה ארנס: אני מקווה, שגם הממשלה החדשה תסכים לדעה הזאת, לעמדה הזאת, ותפעל בהתאם.

משה ארנס: אני רוצה, בהזדמנות זאת, אדוני היושב-ראש, להביע את הערכתי לתושבי גבול הצפון.

משה ארנס: זו מערכה שבה התושבים, האזרחים, והצבא עומדים כתף אל כתף.

משה ארנס: נפלו שני תושבי קריית-שמונה, שמעון אלימלך, זיכרונו לברכה, וטוני זאנה, זיכרונו לברכה, שני חיילים ללא מדים – – –

ראובן ריבלין: השם ייקום דמם.

משה ארנס: השם ייקום דמם.

משה ארנס: אנשים אשר התנדבו כדי לפעול ולסייע בהגנה של אזרחי קריית-שמונה.

משה ארנס: לבי כבד וכואב על האבדה הזאת, ואני מקווה שהפעולה האחרונה שצה"ל נקט, אם נמשיך באותה מדיניות בנחישות, אומנם תביא שקט לגבול הצפון.

משה ארנס: אני מציע, אדוני היושב-ראש, להעביר את ההצעות לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אנחנו ניגשים לסיכום.

שמעון פרס: להצעתו של חבר הכנסת אברהם פורז יש הצעה אחרת של חבר הכנסת איוב קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היתה לי הזכות ללוות למנוחות ביום ראשון גיבור מקומי מקריית-שמונה, שנהרג על לא עוול בכפו, ואני רוצה לומר לך, שהזדעזעתי, גם כישראלי וגם כדרוזי השייך למדינה זו, מכל מה שקורה בקריית-שמונה.

איוב קרא: שמעתי הרבה תגובות, טובות ולא טובות, על ההצעות שהיו בממשלה בעד תושבי הצפון וקריית-שמונה והפיצויים שאמורים לתת להם.

איוב קרא: שמעתי קריאת תיגר על הדברים האלה.

איוב קרא: אני מציע שהבית הזה וממשלת ישראל יהיו מאוחדים סביב תושבי הצפון וכל מה שקורה שם; שיהיה לכל הפחות קונסנסוס.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת תאופיק חטיב רוצה להגיב על הצעתו של חבר הכנסת עסאם מח'ול.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני זוכר שבשנת 1982, כאשר רצה שרון, שר הביטחון דאז, להרחיק את הסכנה מגבול הצפון, הוא דיבר על מבצע להרחקת הארגונים הפלסטיניים 40 ק"מ.

תאופיק חטיב: המבצע הזה נמשך עד היום – 17 שנים.

תאופיק חטיב: הוא לא הסתיים, וגם 40 הקילומטר לא נשארו 40 קילומטר.

שמעון פרס: מה הצעתך?

תאופיק חטיב: הצעתי היא חזרה לגבולות 67', וניהול העניינים משם, ולא מתוך לבנון.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת ראובן ריבלין רוצה להגיב על דבריו של חבר הכנסת רענן כהן.

שמעון פרס: כך כתוב.

שמעון פרס: אתה לא חייב, אתה מוותר.

שמעון פרס: חבר הכנסת גדעון עזרא רוצה להגיב על הצעתה של חברת הכנסת ענת מאור.

גדעון עזרא: אני מבקש לומר, שנדמה לי כי זו פעם ראשונה שממשלת לבנון יודעת, שאם וכאשר יתקוף ה"חיזבאללה" את מדינת ישראל, הם צפויים לפגיעות דומות לאלה שהיו.

גדעון עזרא: לכן אני מציע, שהכנסת תצא בתמיכה בתושבי הצפון, וגם תעביר את נושא לבנון לוועדת החוץ והביטחון, שאני מקווה שתקום במהרה ותדון בנושא בכל ועדותיה.

גדעון עזרא: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה יגיב על דברי חבר הכנסת זבולון אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, שמענו משר הביטחון שהמסר נקלט והם הבינו הכול, והכול טוב ויפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמענו גם בעבר דיבורים כאלה, שמענו על כך שהארץ תשקוט 40 שנה, ובסופו של דבר זה לא התממש, אלא קרו דברים הרבה יותר חמורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים לשקול את העניין בשכל, בהבנה ובתבונה מוחלטת: בלי יציאה מהאדמה הכבושה של לבנון וסוריה, הגבול הזה לא יהיה שקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בלי תהליך שלום צודק לכל הצדדים, לא יהיו בארץ הזו לא שקט ולא ביטחון.

שמעון פרס: מה הצעתך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעתי היא להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אברהם פורז – איננו.

שמעון פרס: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה מסכים להעביר את הנושא לוועדה?

טלב אלסאנע: דיון במליאה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עסאם מח'ול – איננו; חבר הכנסת ראובן ריבלין – איננו.

שמעון פרס: חבר הכנסת רענן כהן?

רענן כהן: לוועדה.

שמעון פרס: חברת הכנסת ענת מאור – איננה; חבר הכנסת חיים כץ – איננו; חבר הכנסת יצחק וקנין – איננו; חבר הכנסת אוריאל סביר – איננו.

שמעון פרס: חבר הכנסת זבולון אורלב?

זבולון אורלב: לוועדה.

שמעון פרס: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

שמעון פרס: חבר הכנסת שמואל הלפרט?

שמואל הלפרט: לוועדה.

טלב אלסאנע: גם אני בעד העברת הנושא לוועדה.

שמעון פרס: היות שכולם בעד העברת הנושא לוועדה, וזוהי גם הצעתו של שר הביטחון, אני מבקש להצביע: מי בעד העברת הנושא לוועדה?

שמעון פרס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

שמעון פרס: נמנעים – אין

שמעון פרס: לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

שמעון פרס: אין נגד, אין נמנעים, אני קובע שההצעה להעביר את הנושא לוועדה נתקבלה פה-אחד על-ידי חברי הכנסת.

שמעון פרס: הצתה וחילול של ספרי קודש בחברון

שמעון פרס: אנחנו עוברים לסעיף השני, הצעות לסדר-היום מס' 75 ו-87 בעניין הצתה וחילול ספרי קודש בחברון.

שמעון פרס: פותח חבר הכנסת חיים דרוקמן, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני כשבוע אירעו שני מקרים חמורים של חילול קודשי ישראל בחברון.

חיים דרוקמן: המקרה הראשון אירע בשבת הקודמת, פרשת "זאת חקת התורה".

חיים דרוקמן: בעוד מאות יהודים תושבי חברון ואלפי אורחים עושים את דרכם עטופי טליתות אל מערת-המכפלה ובתי-הכנסת, מצאו משכימי קום דפים מספרי קודש, סידורים וחומשים, זרוקים ומתגוללים ברחוב.

חיים דרוקמן: כשמיהרו להרימם, חשכו עיניהם: על הדפים צוירו מגיני-דוד ובתוכם צלבי קרס, ועל רבים מהם נכתבו כתובות נאצה בערבית כגון: יום יבוא ונכניע אתכם, אנו ננצח אתכם, נבזים ושפלים, עוד ננקום בכם.

חיים דרוקמן: תצלום מדפים אלה נמצא בידי, ואני מצרף אותו לפרוטוקול.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אני חייב להדגיש, כי מלבד החומרה שבחילול קודשי ישראל יש בכך משום הסתה נגד היהודים, אם נשים לב לתוכן של כתובות הנאצה.

חיים דרוקמן: זהו המקרה החמור הראשון.

חיים דרוקמן: המקרה השני אירע מייד למחרת: ביום ראשון בבוקר נדהמו יהודי חברון לראות, כי בית-הקברות העתיק הוצת במשך הלילה, השטח היה שחור ואחת המצבות חובלה ונופצה.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אני קובע כי אסור בשום פנים לעבור לסדר-היום על שני מקרים אלה של חילול קודשי ישראל.

חיים דרוקמן: אזכיר כי לפני כשנתיים רעשה המדינה כולה על חילול קודשי המוסלמים על-ידי צעירה מעורערת בנפשה בשם טטיאנה סוסקין.

חיים דרוקמן: מהדורות שלמות של חדשות הוקדשו אז לנושא.

חיים דרוקמן: היום, כאשר מדובר בפגיעה קשה בקודשי ישראל, נמלא פינו מים ונשתוק?

חיים דרוקמן: אנחנו חייבים קודם כול להרים קול זעקה ומחאה נגד מעשים נפשעים אלה, אבל זה בלבד איננו מספיק.

חיים דרוקמן: אני תובע מכוחות הביטחון לבצע חקירה יסודית לגילוי מציתי בית-העלמין ומחללי ספרי הקודש, ולהביא אותם לדין על מנת שייענשו בחומרה, כשם שמעשיהם היו חמורים.

חיים דרוקמן: נוסף על כך אני תובע מהצבא להציב בבית-העלמין שמירה קבועה יומם ולילה, כדי למנוע פגיעה במקום קדוש זה, שכבר חולל פעמים רבות.

חיים דרוקמן: כעת הצבא שומר בשעות היום, ואילו בשעות הלילה המקום עזוב והפורעים יכולים לבצע בו את זממם.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר: השנה ימלאו 70 שנה לטבח הנורא שהיה בתרפ"ט בחברון, והנה בניהם של אותם רוצחים מחללים את בית-העלמין שבו קבורים קדושי הטבח בתרפ"ט ומחללים ספרי קודש בחברון.

חיים דרוקמן: האם אנחנו יכולים לצפות שראשי האסלאם יגנו לפחות מעשים נפשעים אלה, כפי שראש הממשלה והרבנים הראשיים גינו בזמנם את מעשיה של טטיאנה סוסקין, או שזו נאיביות לצפות לכך, מפני שכנראה מעשים אלה נעשים בעידודם?

חיים דרוקמן: מה שברור הוא, כי עם ישראל ומדינת ישראל אינם יכולים להשלים עם תופעות נוראיות אלה, וחייבים לעשות הכול כדי למנוע אותן.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

שמעון פרס: כבוד הרב, בבקשה.

שמעון פרס: שר הביטחון, אתה רוצה להשיב?

שמעון פרס: אחריו.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברון עיר האבות ידעה בשבוע שעבר מעשה נורא ומעורר חלחלה של הצתה בבית-העלמין הישן וחילול ספרי קודש הנמצאים בו.

יעקב ליצמן: דפי סידור נמצאו קרועים, זרוקים ומתגוללים ברחוב הראשי.

יעקב ליצמן: הפורעים הערבים לא הסתפקו בכך וציירו צלבי קרס וכתובות נאצה על ספרי הקודש.

יעקב ליצמן: אני מבקש למחות בחריפות על המעשה החמור, בשמי ובשם סיעת יהדות התורה ובשם רבים שפנו אלי והביעו את הזעזוע והכאב שלהם על מה שקרה בחברון.

יעקב ליצמן: חברון היתה משנים קדמוניות אחת מארבע ערי הקודש בארץ-ישראל, יחד עם ירושלים, צפת וטבריה.

יעקב ליצמן: כאן קבע אברהם אבינו את מקום מושבו בשובו ממצרים, כאן קנה את מערת-המכפלה וכאן גרו גם יצחק ויעקב אבותינו וכאן מצאו את קבורתם.

יעקב ליצמן: מן הראוי לציין, כי לא רק יהודים כיבדו את קדושתה של העיר.

יעקב ליצמן: גם הערבים נהגו כבוד במערת-המכפלה וראו חשיבות בשליטתם עליה.

יעקב ליצמן: איש מהם לא העלה בדעתו לפגוע במערת-המכפלה או באתר יהודי אחר בעיר.

יעקב ליצמן: ואכן, מערת-המכפלה ואתרים יהודיים אחרים בעיר נשתמרו יפה במשך הדורות.

יעקב ליצמן: למרות זאת, תמיד היו פורעים שניצלו את כוחם כדי להתנפל על היהודים ולהרוג בהם.

יעקב ליצמן: כך היה במאורעות תרפ"ט וכך בדורות קודמים, כאשר שליטי העיר רדפו את היהודים.

יעקב ליצמן: נראה שפורעים כאלו הם שעשו השבוע את המעשה הנורא של חילול ספרי הקודש, ציור צלבי הקרס וכתובות הנאצה והצתת בית-העלמין העתיק – מעשים שעוררו חלחלה בלב כל יהודי בארץ-ישראל ובעולם כולו.

יעקב ליצמן: על כוחות הביטחון לעשות הכול כדי לעצור את מבצעי המעשה ולהעמידם לדין.

יעקב ליצמן: אני מקווה שהחקירה בעניין זה לא תימשך זמן רב מדי.

יעקב ליצמן: אני קורא לממשלת ישראל לפעול בכל התקיפות הנדרשת כדי להביא את הפורעים שביצעו את המעשים לדין ואף לדאוג שמעשים כאלו לא יישנו.

יעקב ליצמן: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: שר הביטחון, בבקשה.

משה ארנס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, המעשים המפורטים בהצעות לסדר-היום של חבר הכנסת הרב דרוקמן ושל חבר הכנסת הרב ליצמן הם חמורים מאוד ואין להשלים עמם.

משה ארנס: מתוך נתוני החקירה הראשוניים נמסר לי, כי ככל הנראה מדובר בהצתה מכוונת של שדה קוצים בסמוך לבית-העלמין, שהתפשטה אל תוכו ופגעה באחת המצבות.

משה ארנס: משטרת ישראל, כוחות הביטחון בתיאום עם הרשות הפלסטינית חוקרים את ההצתה על מנת להגיע אל המפגעים ולמצות עמם את הדין.

משה ארנס: לגבי שרפת ספרי תורה – מבדיקה שערכתי עולה, כי במוצאי-שבת הגיעו תושבים מהיישוב היהודי בחברון למשטרה והציגו בפניה קטעי ספרי קודש שרופים שנמצאו בציר שבין כיכר גרוס למערת-המכפלה.

משה ארנס: נמסר לי, כי משטרת ישראל חוקרת את נסיבות האירוע ובגמר החקירה תשיב למתלוננים.

משה ארנס: ברצוני להדגיש, כי מרקם היחסים בעיר חברון בין יהודים לערבים עדין ויש גורמים המנסים לחבל ביחסים אלו באמצעות מעשי פרובוקציה חמורים מסוג זה הפוגעים בערכים המקודשים ביותר לעם היהודי.

משה ארנס: אין לי ספק, שצה"ל, משטרת ישראל וכוחות הביטחון האחרים יעשו כל שביכולתם כדי למנוע מעשים מעין אלה בעתיד וימצו עד תום את החקירה במקרים החמורים שתוארו על-ידי חברי הכנסת דרוקמן וליצמן.

משה ארנס: אדוני היושב-ראש, אני מציע להעביר את שתי ההצעות האלה לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: יש הצעות נגדיות.

שמעון פרס: הצעתו של חבר הכנסת דהאמשה מול הצעתו של חבר הכנסת דרוקמן.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן מול הצעתו של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

שמעון פרס: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, פגיעה בספרי קודש או בבתי-קברות מקודשים הינה מגונה, ולא משנה מי הפוגע ובמה הוא פוגע, בספרי קודש או בבית-קברות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להשלים עם מעשים כאלה, ואנחנו מגנים אותם בכל לב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להוסיף, שמתשובת השר עולה, שבמקרה השרפה עברה בשדה סמוך לבית-קברות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היתה פה כנראה כל כוונה, וזאת תוצאת החקירה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ובכל זאת אנשים ייחקרו וייענשו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקרה של הספרים שנמצאו ברחוב, אין כנראה תוצאות ואף אחד לא יודע מה הן.

שמעון פרס: הצעתך, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתמול, בשישי-שבת, בעיר צפת, שימש המסגד אל-אחמר – בתרגום זה "המסגד האדום" – מקום להילולה ושמחה ושתיית משקאות שיכר ומעשים מיניים שונים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל את כבוד הרב ואת כבוד השר ואת כל הנוכחים, למה לא נגנה כולנו, גם אתה, תופעות אלה, ולמה לא ניתן אפשרות להגן על המסגדים האלה, שלא ימשיכו להיות מקום מפגע והפרת הקדושה, כפי שקרה בצפת רק אתמול?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע שתינתן למקומות הקדושים בארץ באשר הם, במקום שאין הגנה למסגדים ולבתי-הקברות של המוסלמים במיוחד, אפשרות להגן עליהם ולשמור את קדושתם, ואת זאת דרשנו כל הזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלוואי שהדרישה הזאת תיענה סוף-סוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני מציע שהכנסת תקרא לכבד את ספרי הקודש והמקומות הקדושים לכל העדות במדינת ישראל, הן לערבים והן ליהודים.

מוחמד כנעאן: שמענו כאן מהרב דרוקמן ומהשר דברים על חברון, אבל כל יום אנחנו עדים לחילולם של בתי-קברות מוסלמיים, מסגדים, כמו בבאר-שבע, כמו בית-הקברות אל-קסאם בחיפה ואחרים.

מוחמד כנעאן: לכן אני מציע שהכנסת תקרא לכיבוד המסגדים וספרי הקודש של כל העדות במדינת ישראל.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת דרוקמן אם הוא מסכים להעביר את הצעתו לוועדה.

חיים דרוקמן: מסכים.

שמעון פרס: חבר הכנסת ליצמן?

יעקב ליצמן: מסכים.

שמעון פרס: כולם פה-אחד לוועדה.

שמעון פרס: מי שבעד העברת הנושא לדיון בוועדה – ירים את היד.

שמעון פרס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

שמעון פרס: ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

שמעון פרס: אני קובע שהוסכם פה-אחד להעביר את הנושא לדיון בוועדה.

שמעון פרס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף המרכזי של היום: פיתוח הנגב והגליל.

שמעון פרס: אני מפנה את תשומת לב חברי הכנסת לכך שהונחה חוברת מידע בשני הנושאים האלה.

שמעון פרס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ויצמן שירי, בבקשה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנגב הוא עתודת הקרקע היחידה של מדינת ישראל.

ויצמן שירי: על %65 משטח מדינת ישראל יש רק %8 מכלל אוכלוסיית המדינה, אחרי 50 שנה.

ויצמן שירי: בעוד 20 שנה תהיה אוכלוסיית מדינת ישראל כ-12 מיליון תושבים.

ויצמן שירי: היכן הם יגורו, אדוני היושב-ראש?

ויצמן שירי: לא תמיד מנהיגים צריכים לקבל החלטות כלכליות לטווח הקצר.

ויצמן שירי: אם כך היה בהקמת המדינה, לא היו מקימים את הכור בדימונה, את מפעלי ים-המלח, את מפעל הפוספטים, וכמובן לא את התעשייה הצבאית.

ויצמן שירי: אין אני מבקש מחברי הבית הזה להסתכל 50 שנה קדימה כפי שראה בזמנו דוד בן-גוריון, זיכרונו לברכה, את הנגב בחזונו.

ויצמן שירי: אבל מותר לי לבקש מהבית הזה להסתכל סך הכול עשר שנים קדימה.

ויצמן שירי: מנהיגות שלא רואה את העתיד בשנים הקרובות, לשנים הבאות, היא לא מנהיגות שראויה להנהיג.

ויצמן שירי: ובמה מדובר?

ויצמן שירי: אין שום סיבה בעולם שהנגב, שהוא כל כך מרוחק – ואנחנו מדברים על פיתוח הנגב ובו-זמנית גם על הגליל, אבל בעיקר על הנגב לפחות מבחינתי – אין שום סיבה שלא תהיה רכבת מהירה שתקצר את המרחק ממרכז המדינה לנגב ותיצור מצב שאולי לטווח הקצר הוא לא כל כך כלכלי.

ויצמן שירי: אם באמת תהיה רכבת שתביא את תושבי הנגב לאזור המרכז ב-37–35 דקות, זה ייצור אווירה שאנחנו לא כל כך רחוקים, וזה גם יקטין בצורה משמעותית את האבטלה.

ויצמן שירי: ועל מה מדובר כשאני אומר מנהיגות חכמה?

ויצמן שירי: כפי שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, כשהקימו את המדינה לא חשבו איך שותלים עצי פרי כשהסתכלו על נטיעת עצי דקל.

ויצמן שירי: את התוצאה של עצי הדקל רואים שנים רבות אחרי הנטיעה עצמה.

ויצמן שירי: למעשה, הנגב היה הדקל, אבל הדקל שהפסיקו להשקות אותו.

ויצמן שירי: אני מבקש מהבית הזה, שפעם אחת תשנו באמת את סדר העדיפויות של ההשקעות במדינת ישראל.

ויצמן שירי: אם יקימו את נמל התעופה השני של מדינת ישראל בשדה נבטים, למדינה הזאת יצא ויצמח רק טוב.

ויצמן שירי: לא יכולה להיות מדינה שמייצאת במאות מיליארדי דולרים, מגיעים לכאן מיליוני תיירים, ובעוד 20 שנה, כמו שאמרתי יהיו כאן 12 מיליון תושבים – ויש נמל תעופה אחד במרכז המדינה.

ויצמן שירי: אני קורא לבית הזה לקבל באמת החלטות, כי, ברוך השם, 50 שנה מאז קום המדינה לא היה שום אסון אווירי מעל מרכז המדינה.

ויצמן שירי: אבל בפעם הראשונה שחלילה יקרה אסון אווירי, יתחילו לשאול את השאלות ויקימו את ועדות החקירה, ואני מבקש למנוע את הדבר הזה.

ויצמן שירי: יש שדה תעופה שלמעשה אפשר להפוך אותו בהשקעה סמלית, ולא כמו בנתב"ג-2000, ב-2 מיליארדי דולרים; ניתן להפוך אותו לשדה השני ולהתחיל את העניין ולו בטיסות מטען ולו בטיסות לילה, ואז אני אומר שזה ייצור אווירה.

ויצמן שירי: אני לא אומר שזה ייצור עשרות אלפי מקומות עבודה, אבל זה ייצור אווירה שהנגב הוא חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

ויצמן שירי: הגדלת משכנתאות בצורה משמעותית לזוגות צעירים.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, לפני 25 שנה – ואני אמרתי את זה לא פעם אחת – היתה אינפלציה במדינת ישראל, %40.

ויצמן שירי: בשנים 1975–1974, אחרי מלחמת יום כיפור, היתה אינפלציה של %40 במדינת ישראל, והמשכנתאות במדינת ישראל לא היו צמודות.

ויצמן שירי: מה קרה מאז?

ויצמן שירי: היום האינפלציה במדינת ישראל היא %4, והמשכנתה לא רק שהיא צמודה, גם הריבית שהיא נושאת היא %150 מעל מחיר המשכנתה.

ויצמן שירי: זאת אומרת, %6 ריבית על המשכנתה.

ויצמן שירי: איזה מסר יש לאותו זוג צעיר שהתגייס לצבא, שמשתחרר, שבכלל רוצה ללכת ללמוד באוניברסיטה ולהתחייב למשכנתה?

שמעון פרס: שירי, אתה צריך לסיים.

ויצמן שירי: הנושא, אדוני, אני יודע עד כמה הוא בדמך.

ויצמן שירי: ואני חושב שפעם ראשונה יש מישהו שמייצג נטו את הנגב, כי הנגב הוזנח במשך שנים, ואם הייתי מבקש לקבל עשירית מהזמן של ההבטחות שהבטיחו לנגב מעל הבמה הזאת, הייתי עומד כאן ואולי הייתי גומר לדבר בחודש ספטמבר, אולי.

ויצמן שירי: אבל אני מבקש עוד שלוש דקות ובזה אני מסיים.

שמעון פרס: אני אתן לך עוד דקה.

ויצמן שירי: התחלת הרפורמה בהשכלה הגבוהה – אין מקום שאפשר להתחיל בו את הדבר הזה יותר מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ויצמן שירי: בהשקעה של 50 מיליון שקל אפשר להביא עוד 5,000 סטודנטים לאוניברסיטת בן-גוריון.

ויצמן שירי: מה המשמעות?

ויצמן שירי: – שמדינת ישראל תסבסד 10,000 שקל משכר הסטודנטים; ואין לי צל של ספק שיגיעו סטודנטים לאוניברסיטת בן-גוריון.

ויצמן שירי: אם היום יש באוניברסיטה 15,000 סטודנטים, יהיו 20,000 סטודנטים, ובאופן טבעי זה ירים גם את הכלכלה של העיר.

ויצמן שירי: ההשפעה של אותם סטודנטים על העיר תהיה השפעה אדירה.

ויצמן שירי: בדברים האלה לא תמיד צריך להסתכל על המספרים הגדולים.

ויצמן שירי: המספרים הגדולים האלה הם מספרים קטנים.

ויצמן שירי: זה PEANUT לעומת דמי האבטלה שהמדינה הזאת משלמת לתושבי הנגב, משום שהאבטלה בנגב מכה בכל בית שני, וסטטיסטית יש בנגב % יותר מובטלים מאשר בכל מקום אחר במדינת ישראל.

ויצמן שירי: חייבים, חייבים, חייבים – פעם שלישית אני אומר – לשנות באמת את חוק עידוד השקעות הון.

ויצמן שירי: אני אומר את זה, ואני לא אציין עוד הפעם שם של יישוב על מנת שאותו ראש רשות לא יכעס עלי, אבל אני גם לא יכול להסכים שיקימו מפעל לפלסטיק 20 דקות מכפר-סבא באחד מהיישובים, יקבלו מהמדינה $, כי זה החוק לעידוד השקעות הון.

ויצמן שירי: ואותו יזם היה יורד לדימונה אם היו אומרים לו: לא תקבל שום דבר באריאל.

ויצמן שירי: במקרה הזה הוא היה יורד לדימונה, כי לא היתה לו ברירה, כי כל מה שהוא היה צריך זה לייצא אותם כיסאות לשוק האמריקני.

ויצמן שירי: לכן אני אומר: תראו איך מקבלים החלטות?

ויצמן שירי: אין שום סיבה, אגב, שמפעל היי-טק יקבל רק $ באזור מסוים, כשגם מפעל לייצור מזגנים מקבל $.

ויצמן שירי: זה לא היי-טק.

ויצמן שירי: לכן צריך ליצור שינוי של מפת החוק לעידוד השקעות הון.

ויצמן שירי: אין לי שום דבר נגד המתנחלים ביהודה ושומרון, אני מחבק אותם – –

שמעון פרס: שירי – – –

ויצמן שירי: – – אני אומר להם, עלא כיפאק, הכול טוב ויפה, אבל הנגב לא יכול להמשיך להיות פח האשפה של מדינת ישראל.

ויצמן שירי: לסיכום – אני אומר לכם, אם נקבל פה החלטות אמיצות והמפה אכן תשתנה, תושבי אופקים, תושבי דימונה, תושבי מצפה-רמון, שזה 200 קילומטר מאזור המרכז, יבינו שהמדינה רוצה להסתכל עליהם כשווים בין שווים, ולא רק בערב בחירות, אחת לארבע שנים באים ומבטיחים להם מכאן ועד הודעה חדשה.

שמעון פרס: תודה.

ויצמן שירי: את הודעת הסיכום אני אמסור – – –

שמעון פרס: מאה אחוז.

ויצמן שירי: תודה רבה, אדוני.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת ראובן ריבלין.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דווקא בזכות העובדה שממשלת ברק עדיין לא הורכבה מתפנה הכנסת לדון בנושאים מאוד חשובים, אדוני היושב-ראש, שמטבעם לא תמיד זוכים להתייחסות הראויה להם, פשוט משום שאינם מביאים מספיק רייטינג.

ראובן ריבלין: לצערנו, ההתייחסות של מדינת ישראל וממשלות ישראל לדורותיהן לנגב, לפיתוחו, לאכלוסו ולקידומו הפכה, מכוח חזונו של בן-גוריון, אובססיה דקלרטיבית, אך לצערנו ללא כיסוי מעשי מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויצמן שירי, יושב-ראש הלובי לנגב, מצד אחד, חזון בן-גוריון ומצד שני, מה לעשות?

ראובן ריבלין: – המציאות.

ראובן ריבלין: מצד אחד, מכוח החזון מזריקים מדי פעם זריקות עידוד כלכליות, מבצעים מדי פעם פעולות החייאה, ומצד שני, בכורח המציאות, יודעים מראש כי פעולות אלה לא יובילו לשום מקום.

ראובן ריבלין: פעולות כמו הקמת מפעל "אינטל" בקריית-גת, יודעים כולם, לא יקדמו בהכרח את אוכלוסיית קריית-גת, אם כי יש תקווה שהדור הבא כבר יוכל להשתלב.

ראובן ריבלין: לדעתי, הגיע הזמן לשחוט גם כמה פרות קדושות הקשורות בנגב, בפיתוחו ובהתייחסות אליו.

ראובן ריבלין: אני עוד זוכר את לעגך, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה לשעבר, איש שזכויות רבות לו בתולדות מדינת ישראל ועם ישראל, שמעון פרס, שאמרת בלעג כלפי ההתיישבות ביו"ש: ערי שינה, ללא תשתית כלכלית.

ראובן ריבלין: כך הטחת מדי פעם בפעם, אבל אלה היו ערים שלא היתה בהן אשליה.

ראובן ריבלין: לא משנה, אדוני היושב-ראש, שגם כפר-סבא, ראשון-לציון, הרצלייה, שלא לדבר על שוהם וכמובן כוכב-יאיר שממנה יצא הכוכב ברק – כולן ערי שינה וכך נבנו.

ראובן ריבלין: כמו בכל מקום אחר בעולם, אדם המתגורר בפרוורים ונוסע מדי בוקר לעבודתו בעיר הגדולה – המציאות הזאת, מה לעשות, תקפה גם בנגב.

ראובן ריבלין: החזון הסובייטי, סליחה על הביטוי, שלפיו בכל עיירה, ליד כל בית, עומד המפעל שבו יעבדו תושבי העיירה, הוכח לא רק ככישלון כלכלי מוחלט, לא רק כאסון אקולוגי מתמשך, אלא גם, פשוט, כעניין בלתי מציאותי.

ראובן ריבלין: הפתרון, כמובן, לא בשמים הוא ולא מעבר לים.

ראובן ריבלין: הפתרון הוא, כפי שאמרת, חבר הכנסת ויצמן שירי, גם בתחבורה.

ראובן ריבלין: אם תושב רחובות קם בבוקר ונוסע ברכבת לעבודתו בתל-אביב, מדוע לא יעשה זאת תושב נתיבות או תושב אופקים, אף שבנתיבות יש התפתחות רבה ואפשרית.

ויצמן שירי: – – –

ראובן ריבלין: מדוע לחזור שוב ושוב על אותן הבטחות בדבר תעסוקה ומפעלים חדשים בנגב?

ראובן ריבלין: הנגב הוא מדבר דליל אוכלוסייה.

ראובן ריבלין: זאת המציאות, מה לעשות?

ראובן ריבלין: הנגב הוא שטח אימונים מצוין.

ראובן ריבלין: הוא המקום לתעשיות בעלות סיכון סביבתי, כמו בכל העולם.

ראובן ריבלין: זו המציאות, מה לעשות?

ראובן ריבלין: ויישובי הנגב, כמו בקולורדו, באריזונה, בטקסס, במקומות רבים אחרים, יישובי הנגב הם בעלי פוטנציאל מובהק לאיכות חיים בזכות האוויר הנקי יחסית, בזכות השקט היחסי.

ראובן ריבלין: מדוע לא יוכל, למשל, סטודנט משדרות לנסוע בבוקר לאוניברסיטה בתל-אביב ולהגיע ברכבת בתוך שעה ורבע?

ראובן ריבלין: מה יש?

ראובן ריבלין: הרי ישראל היא קטנטנה ורק מערכת הכבישים הפרימיטיבית היא שמגדילה את המרחקים ואת הפערים.

ראובן ריבלין: האם היה עולה על דעתו של תושב קונטיקט לקבל דמי אבטלה אם יש ביכולתו לנסוע לניו-יורק ולמצוא עבודה ללא קושי?

ראובן ריבלין: מה יותר חכם, להנציח את הפערים ולקבע את התוצאות של 50 שנות מדיניות כושלת על-ידי פתרונות אד-הוק – פה מפעל, שם סיוע – או להפוך את הנגב לחלק מישראל האמיתית?

ראובן ריבלין: ישראל האמיתית, מה לעשות – וסליחה על הכפירה בעיקר – היא באזור המרכז.

ראובן ריבלין: שם המרכז הכלכלי, שם המרכז התרבותי, שם רוב האוכלוסייה.

ויצמן שירי: – – –

שמעון פרס: שירי, דיברת.

שמעון פרס: קיבלת שלוש דקות – – –

ויצמן שירי: – – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: גם הגליל, גם הנגב, גם ירושלים.

ויצמן שירי: – – –

ראובן ריבלין: גם ירושלים.

ויצמן שירי: גם ירושלים, אבל למה צריך לתת לירושלים אזור פיתוח א' כש-200 קילומטר – – –

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך, שכל ממשלות ישראל דיברו על דברים שלא נשאו ולא יצרו מאומה והמשיכו לשלם אותו מס שפתיים, ואני מציע ואומר ומדבר ברצינות הגמורה גם בעניין אותו רעיון של נמל התעופה בנבטים שעליו דיברנו עוד בכנסת השתים-עשרה ביוזמתי וביוזמת ראש העיר המנוח איז'ו רגר, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: אוכלוסיית ישראל לא תפוזר ולא תבוזר.

ראובן ריבלין: החלום הזה היה יפה, אולי עוד יהיה יפה, אבל בשלב זה אינו מתגשם.

ראובן ריבלין: מדברים שנים אחדות על הקמת נמל תעופה בין-לאומי בנגב.

ראובן ריבלין: לפני אישור נתב"ג-2000 היו שהשתעשעו ברעיון להעביר את מרכז הכובד התעופתי לנגב.

ראובן ריבלין: כך חשבתי גם אני בכנסת השתים-עשרה.

ראובן ריבלין: ומדוע נגנז הרעיון?

ראובן ריבלין: שוב, כך הסבירו לנו בוועדות.

ראובן ריבלין: כאשר צ'אטו, חבר הכנסת צידון, היה כאן והיה מהיוזמים היותר-נלהבים לרעיון הזה, הוא הביא בפנינו כל אותם נתונים שאומרים, שכיוון שנמל התעופה במרחק נסיעה של שעתיים ויותר מן המרכז, נתפס הדבר כבלתי מציאותי, כלא-רציני.

ויצמן שירי: לכן צריכים לעשות אחרת.

ראובן ריבלין: אבל אם במקביל להקמת גשר העמודים בין עזה לחברון יוחלט להכיר במציאות ולקשור את הנגב למרכז בעזרת רשת תחבורה מציאותית, גם רעיון זה לא יעורר עוד גיחוך.

ראובן ריבלין: אני קורא לממשלה החדשה לגנוז באומץ את הרעיונות המיושנים בדבר הפרחת השממה ולהכיר במציאות כפי שהיא.

ראובן ריבלין: זה החלק הקשה.

ראובן ריבלין: החלק הקל יבוא אחר כך ובעזרת כולנו.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת זבולון אורלב.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, פריסת האוכלוסייה בכל רחבי מדינת ישראל היתה מאז ומתמיד חזון ושאיפה של כל קברניטי המדינה.

זבולון אורלב: זה עניין משולב של ביטחון, הגנה על גבולות המדינה, אכלוס כל אזוריה יחד עם שיפור איכות חיים, רווחת תושבי המדינה ושימור משאבי הטבע והנוף שלה.

זבולון אורלב: המציאות של "רחוק מן העין רחוק מן הלב" מתקיימת, לצערנו, ביחס לפריפריה בצפון ובדרום.

זבולון אורלב: גם חוקים מיוחדים והקמת רשויות מיוחדות לפיתוח הגליל והנגב עדיין לא הוכיחו את עצמם ולא מילאו אחר הציפיות.

זבולון אורלב: פריסת האוכלוסייה במדינה נותרה בעייתית.

זבולון אורלב: מרבית האוכלוסייה מתרכזת במרכז הארץ, בשפלת החוף.

זבולון אורלב: כ-u מאוכלוסיית מדינת ישראל יושבים על כ-u0015 משטח המדינה.

זבולון אורלב: זה נתון בדוק.

זבולון אורלב: חבר הכנסת ויצמן שירי, אני מדבר גם אליך.

זבולון אורלב: הפתרון חייב להיות מערכתי ולא נקודתי באיזה חוק מסוים – אף-על-פי שהחוק הזה הוא חשוב – וזה לא צריך לבוא האחד על חשבון השני, כי העניין כאן הוא מערכתי.

זבולון אורלב: אין הרבה תועלת בפתרונות נקודתיים והם לא יביאו תשועה.

זבולון אורלב: גם אם נכפיל ונשלש תמריצים, לדוגמה, למורים בנגב ובגליל, לא נועיל הרבה אם באותה עת להורי התלמידים לא יהיו מקומות תעסוקה ראויים וההסתברות להיות מובטלים בנגב או בגליל תעלה על זו שבמרכז הארץ.

זבולון אורלב: לצערנו, כך גם המציאות.

זבולון אורלב: ההכוונה, התמריצים והעידוד צריכים להיות מערכתיים וקשורים במכלול המלא של מעגל החיים של האוכלוסייה: ביטחון – כמו שאנחנו רואים עכשיו בצפון; חינוך, תעסוקה, דיור, תרבות, תשתיות תחבורה, תקשורת וסבסוד שירותים ממלכתיים וציבוריים, החל מהנחות ופטורים במסים וארנונות דרך פטור, לדוגמה, מתשלומי ההורים במערכת החינוך.

זבולון אורלב: לנגב ולגליל יש נכסי צאן ברזל בלתי רגילים של טבע, נוף, צומח וחי וצריך להשקיע יותר בפיתוחם, כי גם האוכלוסייה של תיירות פנים וגם האוכלוסייה של תיירות חוץ הן אוכלוסיות שיכולות להוסיף.

זבולון אורלב: גובה התמריצים שמוכנה מדינת ישראל לשלם הוא כגובה הערך והעניין שהיא מגלה בפריסה נכונה של האוכלוסייה בגליל ובנגב, וככל הנראה לעין, היום אין זה גבוה כלל ועיקר.

זבולון אורלב: עברנו בסוף השבוע שעבר הפצצה והפגזה קשה על קו העימות בלבנון, שכלנו שניים מאזרחינו – שמעון אלימלך וטוני זאנה, השם ייקום דמם, ונפצעו גם אחרים.

זבולון אורלב: נשלח מבמה נכבדה זו את רגשי השתתפותנו באבלן הכבד של המשפחות ותנחומינו מקרב לב, וכן ברכת רפואה שלמה לפצועים.

זבולון אורלב: כל פעם שיש אירועי אש בצפון עם ישראל מצדיע לתושבים על עמידתם האיתנה, אך ברור שלא ניתן להסתפק בהצדעה ובביקורים של אנשים חשובים.

זבולון אורלב: האוכלוסייה בצפון רוצה פתרונות ראויים והוגנים לבעיות ולמצוקות אמיתיות.

זבולון אורלב: למה תמיד ברעום התותחים אנו חוזים בהפגנות של תושבים שאין להם פתרונות אמיתיים?

זבולון אורלב: סוף מעשה במחשבה תחילה.

זבולון אורלב: אם אומנם פיתוח הגליל והנגב חשוב בעינינו מאוד, ואני מאמין שהוא צריך להיות חשוב, יש להטיל על משרדי הממשלה להכין תוכנית חומש לאומית כוללת, מערכתית, גם לטווח הבינוני וגם לטווח הארוך.

זבולון אורלב: התוכנית הזאת צריכה להיות ממוקדת, מוגדרת, ובתוכה כתב כמויות, כך שניתן יהיה לבדוק בכל עת אם אומנם אנחנו עומדים ביעדים החשובים שקבענו לעצמנו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת אבשלום וילן.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת יצחק וקנין.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ב-12 ביולי 1939, כמעט לפני 60 שנה, עלו מייסדי נגבה על הקרקע והזיזו את הגבול הדרומי של היישוב היהודי אז ב-8 קילומטרים דרומה מבאר-טוביה.

אבשלום וילן: בה' באייר התש"ח, 14 במאי 1948, הניפה הכרזת העצמאות את דגל פיתוח הארץ וחיזוק ההתיישבות, והעומד בראשה, דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון, היה גם נושא החזון של הפרחת השממה.

אבשלום וילן: היום, 28 ביוני 1999, 51 שנה אחרי כן, אפשר לומר, שבגדול הנגב נותר כמעט כפי שהיה.

אבשלום וילן: עם יד על הלב, מאז מלחמת ששת הימים, לפי הערכה ואומדן שעשיתי בימים האחרונים – הוא מחייב אותי – השקענו בהתנחלויות ובהשקעות בשטחים מ-1967 ועד היום כ-30 מיליארד דולר לפחות.

אבשלום וילן: תארו לכם שהמאמץ הלאומי העיקרי באותה תקופה היה הולך לנגב ולגליל – איזה מין מדינת ישראל היתה לנו היום?

אבשלום וילן: איזה מרכז תעשייתי והתיישבותי חלופי לגוש-דן שנחנק היום אפשר היה להקים?

נסים זאב: היתה מדינה עם ביטחון.

בנימין אלון: אפשר לדעת אם זה – – –

אבשלום וילן: חבר הכנסת אלון, אתה יכול להפריע כפי אומנותך.

נסים זאב: זה לא על חשבון הנגב והגליל.

בנימין אלון: זה נאום ראשון?

אבשלום וילן: זה נאום שני, אתה יכול להפריע חופשי.

אבשלום וילן: את הנגב והגליל הזנחנו – – –

ראובן ריבלין: אילו זה היה תלוי בכם גם לא היה נגב.

אבשלום וילן: אני בן למייסדי נגבה, וזה מה שתלוי בנו?

אבשלום וילן: קח את מלותיך בחזרה.

אבשלום וילן: אנחנו לא הלכנו לירושלים כי אם לנגב.

אבשלום וילן: הזנחנו את הנגב והגליל עד כדי כך, שאפילו לאלה שחיים היום בקו העימות בצל ה"קטיושות" לא יצרנו מנגנון פיצויים ראוי.

בנימין אלון: גם שם זה לא שממה, יש בדואים שכועסים.

אבשלום וילן: בהחלט, וצריך לתת להם פתרונות חיים הוגנים.

אבשלום וילן: מה עשתה ממשלת נתניהו בשנים האחרונות לפיתוח ההתיישבות בנגב ובגליל?

אבשלום וילן: איפה היא בחרה להשקיע?

אבשלום וילן: כ-%30 מפיתוח התשתיות בכבישים בשנה האחרונה הוקצו להתנחלויות.

אבשלום וילן: איך ייתכן שתקציב הפיתוח לכבישים אדומים ישאף לאפס ובאותו הזמן הושקעו למעלה מ-430 מיליון שקל בהתנחלויות?

אבשלום וילן: תקציבי הפיתוח לעורקי תחבורה בערים אינם כוללים אפילו עורק תחבורה אחד בנגב, ועל נמל תעופה בין-לאומי שני אפילו לא מדברים.

אבשלום וילן: בתוך שנה הוכפלו תקציבי הבנייה בשטחים, בעוד בתוך ישראל צומצמה הבנייה ב-20%.

אבשלום וילן: ממשלת נתניהו הקצתה מעל 190 מיליון שקל להקמת התנחלויות חדשות.

אבשלום וילן: מי צריך את זה היום, כאשר המשך תהליך השלום בפתח?

אבשלום וילן: מתיישבי יש"ע מהווים 2.5% מכוח העבודה הארצי, אבל 26% מאזורי התעשייה שבעדיפות לאומית נמצאים בהתנחלויות.

אבשלום וילן: מתיישבי יש"ע מצויים בראש רשימת מקבלי המשכנתאות, פי שניים-וחצי מהייצוג שלהם באוכלוסייה, פי שניים ממתיישבי הדרום.

אבשלום וילן: בנגב הקטינו השנה את המענקים לעידוד השקעות.

אבשלום וילן: משרדי הממשלה מפרישים מיליונים להתנחלויות.

אבשלום וילן: משרד התעשייה והמסחר – מעל 76 מיליון ש"ח.

אבשלום וילן: משרד הבינוי והשיכון – 400 מיליון ש"ח, וזו רק ראשית הרשימה.

אבשלום וילן: הלוואות למתנחלים ניתנו ב-2.6 מיליארדי ש"ח, הלוואות שלא יוחזרו.

אבשלום וילן: המענקים לדיור לתושבי הנגב בוטלו השנה.

נסים זאב: מה עם הקיבוצים?

אבשלום וילן: הקיבוצים מחזירים את חובותיהם עד הגרוש האחרון במשך 20 שנה.

אבשלום וילן: אם ההתנחלויות מוכנות להסדר בנוסח הסדר הקיבוצים, אדרבה ואדרבה.

בנימין אלון: הם לא הסתפקו – – –

דוד טל: הם השקיעו בשוק השחור.

אבשלום וילן: גם הקיבוצים לא, חבר הכנסת טל.

אבשלום וילן: טול קורה מבין עיניך ולך בדוק את הנתונים.

דוד טל: הקיבוצים סחרו – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת טל, אני מבקש להפסיק.

אבשלום וילן: 270 קיבוצים ו-630 מושבים, 85% מהם באזורי פריפריה לאורך קווי העימות והגבולות.

אבשלום וילן: לכן זה היה מאמץ לאומי התיישבותי וכל גרוש שהושקע בו עד היום נשא פירות.

אבשלום וילן: ההתנחלויות כולן מוגדרות כאזור עדיפות לאומית א' וזוכות לפטור של 90% משכר הלימוד בגני טרום-חובה, להסעות חינם ולתוספות שעות לימוד.

אבשלום וילן: הטבות אלו נשללו על-ידי הממשלה הקודמת מאזורי עדיפות לאומית ב', וביניהם באר-שבע, מגדל-העמק ועיירות פיתוח נוספות.

אבשלום וילן: ממשלת נתניהו מצאה שם נוסף לסיוע להתנחלויות – החטיבה להתיישבות, סעיף שעלה במשרד החקלאות רק בשנה האחרונה ב-30%.

אבשלום וילן: לעומת זאת, סעיפי ההקצאה לפיתוח חקלאי, להקמת חוות ולמחקר מדעי, עומדים כיום על אפס.

אבשלום וילן: איך ייתכן שיישוב בשטחים קיבל השנה בממוצע 1.7 מיליון דולר יותר מיישוב בתוך "הקו הירוק"?

אבשלום וילן: האשליה הזאת עולה למשלם המסים הישראלי 1.5 מיליארד שקלים לשנה.

אבשלום וילן: בגליל הוציאו השנה מאזור קו העימות כמה קיבוצים ומושבים – את שמיר ואת גונן, את יחיעם ואת להבות-הבשן, ועכשיו מחפשים תירוצים והסברים איך להחזיר אותם.

אבשלום וילן: פה השקיעו השנה 1.5 מיליארד שקלים יותר; 1.7 מיליון דולר בעבור כל יישוב לעומת יישוב בתוך "הקו הירוק".

אבשלום וילן: הגיע הזמן לשנות את סדר העדיפויות הלאומי, להגדיר מחדש את הצרכים האמיתיים של מדינת ישראל: עלינו לממש מדיניות שתכליתה אכלוס הגליל והנגב.

אבשלום וילן: עלינו להעלות לראש רשימת מקבלי המשכנתאות והטבות אחרות את תושבי הנגב והגליל, ולהפוך את מטרופולין באר-שבע ומסביבו שורת יישובים, לפרויקט לאומי.

אבשלום וילן: בעזרת התשתית הטכנולוגית שהקימה אוניברסיטת בן-גוריון צריך לפתח שורת פארקים תעשייתיים ולהקים מסביב לבאר-שבע את "עמק הסיליקון" הישראלי.

אבשלום וילן: מה שטוב היה בבוסטון, שמסביב ל-MIT ושאר האוניברסיטאות הוקמה החגורה השנייה והשלישית של בוסטון, מה שטוב בקליפורניה ב-PALO ALTO, מסביב לסטנפורד, כל עמק הסיליקון – את זה צריך לעשות בשנים הקרובות כפרויקט לאומי מסביב לבאר-שבע, והדבר אפשרי.

אבשלום וילן: יש ליצור תשתית תחבורתית – רכבת מהירה מתל-אביב לבאר-שבע תיסע 40 דקות; נמל תעופה בין-לאומי שני; פיתוח מנחת במצפה-רמון.

אבשלום וילן: אם נשקיע שורת השקעות תשתית מסביב לבאר-שבע, ניתן באמת לעבור מדיבורים ליישום תוכנית לאומית של פרויקט חזון הנגב אמיתי, לא בלוף ולא במרכאות.

אבשלום וילן: בגליל צריך להשקיע בתשתיות לא רק כאשר נופלות "קטיושות", אלא באופן רציף.

אבשלום וילן: להשקיע בכבישים, להשקיע בביוב, להשקיע בשיכון; ליצור מצב שהגליל כולו מרוחק ממרכז הארץ שעתיים עד שעתיים וחצי נסיעה, ומאזור חיפה – שעה נסיעה.

אבשלום וילן: אם נשקיע בתשתית תחבורתית, בתשתית אחרת, ניתן לחבר אמיתית את הגליל למדינת ישראל.

אבשלום וילן: מיליארדים בוזבזו.

אבשלום וילן: אני מזכירכם את המספר, כ-30 מיליארד דולר השקעות בשטחים לאחר ששת הימים, כשברור כמעט לרובנו, שמבחינת העדיפות הלאומית רובן המכריע כנראה ירדו לטמיון.

אבשלום וילן: לצערנו, עובדה.

בנימין אלון: חס וחלילה, אף-על-פי שהיית רוצה לראות את זה.

בנימין אלון: לא תצליח להרוס את ההתיישבות בישראל.

אבשלום וילן: בקרוב תקום ממשלה חדשה בישראל, ממשלה של שינוי, חבר הכנסת אלון, ממשלה שתיקח אחריות ותקבע סדר-יום חדש, סדר לאומי חדש.

אבשלום וילן: תפקידה של הנהגה אמיתית הוא לשנות מציאות.

אבשלום וילן: ממשלת רבין והממשלה בראשותו של שמעון פרס התייצבו מאחורי חזונם והפכו את תפילת השלום למציאות.

אבשלום וילן: רבותי, גם חזון הפרחת הנגב ויישוב הגליל או פיתוח הגליל לרווחת כל תושביו איננו אשליה או חלום.

אבשלום וילן: הוא יכול להיות מציאות.

אבשלום וילן: בידיו של העומד בראש, חבר הכנסת אהוד ברק, מצויים ההגה והכוח לנווט.

אבשלום וילן: אני פונה אליך, ראש הממשלה הנבחר, וקורא לך להנהיג מדיניות אמיצה ואחראית של התיישבות ופיתוח, מדיניות שתגשים את חזון העבר והעתיד של הפרחת השממה, ותעמיד את הנגב והגליל במרכז המפה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת יצחק וקנין.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת יוסף לפיד.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, בתחילת דברי, אני שולח את תנחומי הכנים למשפחות שאיבדו את יקיריהן בקריית-שמונה, ומאחל החלמה מהירה ורפואה שלמה לפצועים.

יצחק וקנין: לך, ידידי, הדובר, חבר הכנסת, כל הנאום שלך, מי ששמע אותו מתחילתו ועד סופו, התייחס למתיישבי ההתנחלויות, כדבריך, ההשקעות הרבות שהשקיעו.

יצחק וקנין: הלוא הממשלות שהשקיעו שם הן גם ממשלות המערך.

יצחק וקנין: אולי אתה שוכח זאת.

אבשלום וילן: גם הן עשו טעויות.

יצחק וקנין: לדעתך, כולם עושים טעויות?

יצחק וקנין: אבל אני רוצה להגיד לך משהו, ותקשיב טוב למה שאני אומר לך: מישהו מחברי הכנסת אמר לך, שלקיבוצים נתנו הרבה כסף לכיסוי הגירעונות.

יצחק וקנין: אני אתן לך את הפרטים האמיתיים, כמה קיבלו הקיבוצים.

יצחק וקנין: אבל זאת לא ההתחשבנות שצריכה להיעשות פה.

יצחק וקנין: אנחנו אלופים בהתחשבנויות האלה.

יצחק וקנין: כל אחד מנסה לעלות לבמה הזאת ולזרוק מספרים.

יצחק וקנין: ההתיישבות היא לב לבה של מדינת ישראל בכל פינה שאנחנו מתיישבים בה.

יצחק וקנין: החלטות לגבי ההתיישבות התקבלו על-ידי כל הממשלות, לרבות ממשלת רבין, לרבות ממשלת פרס, שהוא כרגע יושב בראש הישיבה הזאת, ובממשלות אחרות.

יצחק וקנין: אני לא מבין על מה אתה מלין, על 30 מיליארד.

ויצמן שירי: מה המינון?

יצחק וקנין: המינון הוא מינון אחד.

שמעון פרס: שירי, אני לא מסכים.

שמעון פרס: פעם אחת בישיבה מספיק.

שמעון פרס: עכשיו שב בשקט עד סוף הישיבה – – –

יצחק וקנין: רבותי, כשאתה בא ואומר דברים, צריך להגיד אותם בטעם.

יצחק וקנין: הלוא חובות הקיבוצים הגיעו ל-16 מיליארד שקל.

שמעון פרס: – – – על-ידי קריאות ביניים אין משנים דעות.

יצחק וקנין: באה ממשלת רבין בהחלטה צודקת.

יצחק וקנין: לקיבוצים יש עשייה רבה למען מדינת ישראל.

אבשלום וילן: הם משלמים את החובות בפריסה ל-22 שנה.

יצחק וקנין: הרי אני מכיר את זה לא פחות טוב ממך.

יצחק וקנין: הרי אני מושבניק.

יצחק וקנין: אבל יש הבדל אחד, שלקיבוצים היתה פריסה על פריסה, הסדר על הסדר – – –

בנימין אלון: ומחיקה.

יצחק וקנין: ומחיקה, וגם הדלת המסתובבת עם האדמות.

יצחק וקנין: אנחנו מכירים גם את זה.

יצחק וקנין: מתוך 16 המיליארד באה מדינת ישראל ונתנה 4 מיליארדי שקלים מענק לכיסוי הגירעון, כשבכל שנה משלמים 500 מיליון שקל בתקציב המדינה.

יצחק וקנין: אני חושב שמגיע לקיבוצים.

יצחק וקנין: יש להם תרומה גדולה מאוד למדינה.

יצחק וקנין: אבל מה אתה אומר?

יצחק וקנין: צריך לייבש את ההתנחלויות, היום לא צריך לתת כלום; ההיפך – צריך לעקור את כל היישובים האלה.

יצחק וקנין: אני לא מבין.

יצחק וקנין: זה הכיוון?

יצחק וקנין: זה לא הכיוון שלנו, לא לזה היית צריך לבוא.

נסים זאב: – – –

יצחק וקנין: יש היום דבר צודק.

יצחק וקנין: היום הנושא הוא של הנגב והגליל.

מוחמד כנעאן: צריך להשקיע בנגב ובגליל.

יצחק וקנין: משקיעים בכל מקום.

יצחק וקנין: אני בעד שההשקעה תהיה בכל המקומות.

יצחק וקנין: השאלה – מאין לוקחים את התקציבים.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לכם: אני תושב הגליל, ובו אנחנו צריכים להתמקד, ולא לדבר על ההתנחלויות.

יצחק וקנין: אבל מאחר שאתה ציינת את זה, אין לי ברירה אלא לענות לך.

יצחק וקנין: לא תמיד סדרי העדיפויות מתקבלים על-פי – – –

שמעון פרס: ענית לו כהלכה.

יצחק וקנין: לכן, רבותי, אין ספק שהממשלה שתיבחר היום חייבת להביא בחשבון את האזורים האלו שציינת, את הנגב ואת הגליל.

יצחק וקנין: היא צריכה לעשות הן בתשתיות, הן בחינוך; לפתח את התעשייה.

יצחק וקנין: היום המצב בגליל הוא של אבטלה מעל u0010 ברוב המוקדים.

שמעון פרס: חבר הכנסת וקנין, פעמיים ביקשתי ממך לגמור את דבריך.

יצחק וקנין: יש לי חמש דקות אני חושב.

יצחק וקנין: אני לא חושב שעברו חמש דקות.

שמעון פרס: עברו שש דקות.

יצחק וקנין: אני לא יודע.

שמעון פרס: אני מסתכל על השעון.

יצחק וקנין: יכול להיות שאני מדבר בלי נייר, והזמן עבר מהר.

שמעון פרס: נכון.

שמעון פרס: זה בטוח.

יצחק וקנין: אני אסיים את דברי.

יצחק וקנין: אני חושב שהממשלה חייבת לשים מול עיניה את שני האזורים האלה, ואתה צודק במה שאמרת, אבל לא באותה נשימה.

יצחק וקנין: קודם כול צריך לחסל את ההתנחלויות, או להפסיק את כל התקציבים אליהן – לא זה הכיוון.

יצחק וקנין: אני חושב, שאם נותנים לקיבוצים – שייתנו; נותנים להתנחלויות – שייתנו.

יצחק וקנין: צריך לפתח את הגליל ואת הנגב, אין לי ספק.

יצחק וקנין: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת יוסף לפיד.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, תנחומינו גם לקורבנות בקריית-שמונה וגם לקורבנות תאונות הדרכים.

יוסף (טומי) לפיד: לצערנו, יש פה תחרות טרגית בין הקורבנות שאנחנו גורמים להם לבין הקורבנות שאויבינו גורמים להם.

יוסף (טומי) לפיד: הנושא שלנו הוא פיתוח הגליל והנגב.

יוסף (טומי) לפיד: ומה שקורה ביממה האחרונה בדיוני המפלגות על הקמת ממשלה מבשר רעות, הן לנגב והן לגליל.

יוסף (טומי) לפיד: אני מצטער צער רב על שידידי במרצ שכחו את אשר הבטיחו לבוחריהם ועל שמנהיגיהם שכחו את מה שהבטיחו לראשי שינוי – שהם לא יעשו יד אחת עם ממשלה שבה משתתפת ש"ס.

דוד טל: אתה ממשיך עם הגזענות שלך?

יוסף (טומי) לפיד: אני – – –

דוד טל: אתה ממשיך עם הגזענות שלך?

שמעון פרס: חבר הכנסת טל, לא מתאים לך.

דוד טל: לא מתאים מעל דוכן כנסת ישראל – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת טל, בכנסת הזאת יש דעות שונות, לכולם יש זכות להשמיע אותן ולשמוע אותן בסבלנות.

שמעון פרס: בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אני מבקש, אדוני – – –

יצחק וקנין: – – – הוא חד-כיווני, הוא עוכר ישראל.

דוד טל: אם אני אעלה ואביע דעות אנטישמיות, גם אז תאמר לי כך?

שמעון פרס: בקריאות ביניים לא ישתנו הדברים.

שמעון פרס: חבר הכנסת טל, בבקשה לשבת.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אני לא חייב לכבד את ש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: אני מבקש למחוק מהפרוטוקול את הביטויים "גזענות" ו"אנטישמיות".

קריאות: – – –

שמעון פרס: אני מבקש.

שמעון פרס: אני לא רושם קריאות ביניים שבאות באופן לא מסודר, זה לא נרשם בפרוטוקול, תמשיך בדבריך.

קריאות: – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת וקנין, דיברת.

שמעון פרס: עכשיו תקשיב בבקשה לדעה אחרת.

יוסף (טומי) לפיד: מה שהצטרפות ש"ס לממשלת העבודה או ישראל אחת מבשרת הוא, שלא ישתנו החלוקות בתקציבים, שהמשטר שהיה קיים עד עכשיו הוא המשטר שיהיה בעתיד.

יוסף (טומי) לפיד: ואני שואל אתכם, למה לייצא צ'יפים אם אפשר לייצא מים קדושים?

יוסף (טומי) לפיד: למה להקים אתרי תיירות אם אפשר לפקוד קברות צדיקים?

יוסף (טומי) לפיד: למה להקים בתי-חרושת של היי-טק אם אפשר להקים ישיבות?

יוסף (טומי) לפיד: השאלה היא למה אנחנו נקדיש את התקציבים בקדנציה הזאת של הכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: ואני למד מהמשא-ומתן שמתנהל עכשיו, שמה שהיה הוא שיהיה.

יוסף (טומי) לפיד: כדי לפתח את הגליל ואת הנגב צריך תפן, ובתפן עובדים מדענים, ושוב ילכו מאות מיליונים לישיבות, ושוב לא יהיה כסף לדור צעיר של מדענים.

יוסף (טומי) לפיד: ולכן המשא-ומתן הזה שמתנהל כרגע, וכנראה יוביל להקמת קואליציה בין ישראל אחת, מרצ וש"ס, הוא גם משא-ומתן נגד פיתוח הנגב, נגד פיתוח הגליל – –

יצחק וקנין: העיקר שאתה תהיה בחוץ, זה הכי חשוב.

יוסף (טומי) לפיד: – – לשמירה של עליות לרגל לקברים במקום להקים מדינה מדעית, היי-טקית, חדשה, תוססת, מלאת עזוז, מלאת רצון, מלאת יצוא, מלאת יצירה.

יאיר פרץ: זה מה שעשינו במשרד שלנו.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, אדוני היושב-ראש, יש השלכה ישירה לאופן הרכבת הממשלה הזאת על עתידו של הנגב ועל עתידו של הגליל.

יוסף (טומי) לפיד: לא יהיה אזור תעשייה חופשי על-יד באר-שבע, אם הכסף יזרום לישיבות בנתיבות ובשדרות.

יאיר פרץ: והעלייה, אדוני.

יוסף (טומי) לפיד: לא יהיה גליל חדש, לא יהיה גליל של "תפנים", אלא יהיה גליל של תפילות, והתפילות, לצערי, לא מייצרות תוכנות של מחשבים.

יוסף (טומי) לפיד: לכן, יש קשר ישיר, ודאגה עמוקה בלבנו, בסיעת שינוי, אדוני היושב-ראש.

יוסף (טומי) לפיד: מה יהיה עתידה של המדינה כולה ומה יהיה עתידם של הנגב והגליל אם ההקצבות יזרימו מיליארדים לעמותות עלומות, שאיש לא יודע מי עומד מאחוריהן, כספים שנעלמים שם, במקום שיזרמו לאוניברסיטאות, במקום שיזרמו לטכניון, במקום שיממנו צעירים ששירתו בצה"ל ומתחילים עכשיו בחיים חדשים.

שמואל הלפרט: אתה שונא ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אתה יכול להגיב לגופו של עניין, ולא להכפיש?

יוסף (טומי) לפיד: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני לא מתנגד לזה שאנשים יתפללו, ולא מתנגד לזה שאנשים יממנו מכספם בתי-כנסת.

יאיר פרץ: מה זה מפריע לך?

קריאה: – – –

יוסף (טומי) לפיד: אתה טועה.

יוסף (טומי) לפיד: אני בעד יהדות.

יוסף (טומי) לפיד: אני נגד יהדות שמנצלת את היהדות כקרדום לחפור בו.

בנימין אלון: בבחירות היה עוד נושא חוץ מחרדים בכנסת, אפשר לדבר על עוד נושא.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא מדבר על בחירות, אני מדבר על פיתוח הנגב והגליל.

שמעון פרס: חבר הכנסת אלון, אני מבקש ממך.

יוסף (טומי) לפיד: חבר הכנסת אלון, שים לב, לא אמרתי מלה נגד ההתנחלויות, מה אתה רוצה ממני?

יוסף (טומי) לפיד: תשמח.

יוסף (טומי) לפיד: אני היחיד שלא דיבר על כך.

בנימין אלון: זה של מרצ.

בנימין אלון: מרצ נגד ההתנחלויות.

שמעון פרס: חבר הכנסת אלון.

יוסף (טומי) לפיד: אני אומר לך, אני מדבר כבר עכשיו על הדבר הבסיסי, שכל הדיונים בכנסת יסתובבו סביבו.

יוסף (טומי) לפיד: השאלה היא, לאן ילך הכסף.

יוסף (טומי) לפיד: וכשהרב עובדיה יוסף אומר שצריך להצטרף לממשלה כי "חסרים לנו 100 מיליון שקלים", אלה 100 מיליון השקלים שצריך להשקיע בפיתוח הנגב והגליל.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת שמואל הלפרט.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד לחברי ש"ס, אפשר לעלות על הבמה ולהשיב באופן מכובד.

שמעון פרס: קריאות הביניים האלה לא – – –

נסים זאב: לא יעזור לו, הוא עוכר ישראל.

יצחק וקנין: אנחנו 17 מול שישה.

קריאות: – – –

שמעון פרס: זה מרגיז, מה לעשות?

שמעון פרס: בכנסת יש נאומים שלא מקובלים על – – –

דוד טל: בכנסת מאוד מקובל שיש קריאות ביניים.

שמעון פרס: אני מרשה קריאות ביניים עד גבול ידוע.

שמעון פרס: בבקשה.

קריאות: – – –

שמעון פרס: אל תשים לב, תתחיל.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

קריאות: – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת אלון, אני ביקשתי ממך.

בנימין אלון: – – –

שמעון פרס: זה לא חשוב, תצאו ותתווכחו.

שמעון פרס: בבקשה, תתחיל.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בירושלמי, במסכת דמאי נאמר שב"דרום חטין ודגן הרבה", והמדרש בבראשית רבה אומר: "בני דרום עיניהם כחולות מיין וכוחם יפה לתלמוד תורה".

שמואל הלפרט: בדרום ישבו חכמי דרום, רבותינו שבדרום, וכמה מגדולי הדורות חיו שם.

שמואל הלפרט: בשנים האחרונות חלה האטה בגידול אוכלוסיית הנגב, וזאת בעיקר בגלל הנהירה למרכז הארץ והירידה במספר העולים המגיעים ארצה, שבעבר הופנו רבים מהם לנגב.

שמואל הלפרט: ההאטה בפעילות הכלכלית במדינה ומספר המובטלים הרב בערי וביישובי הנגב לא מעודדים תושבים ועולים להגיע לדרום.

שמואל הלפרט: להיפך, יש בכך כדי להרתיע.

שמואל הלפרט: ואכן, בעיית האבטלה היא הבעיה המרכזית של הנגב בשנים האחרונות, במיוחד בערי הפיתוח וביישובי הבדואים.

שמואל הלפרט: יש סיבות רבות לאבטלה הגוברת, כמו הפחתת המענקים לאזורי פיתוח, הניתנים במסגרת החוק לעידוד השקעות הון, דבר שמונע בניית מפעלים חדשים במקום.

שמואל הלפרט: גם החשיפה ליבוא מתחרה פגעה בתעשיות הטקסטיל בנגב, ועובדים ותיקים שנפלטו ממפעלים אלה לא מצאו תעסוקה חלופית.

שמואל הלפרט: מן הראוי לציין את הקשר שהתגלה בין רמת האבטלה הגוברת לבין הירידה ברמת ההישגים בחינוך של הנוער, דבר שגורם להגברת האלימות ולאי-תפקוד, למעגל קסמים שקשה להשתחרר ממנו.

שמואל הלפרט: אין ספק שעל הממשלה להגביר את ההכשרה המקצועית לתושבי הנגב, להפנות השקעות בתשתית, הרחבת כבישים, שיפור מסילת הרכבת לבאר-שבע, הקמת נמל תעופה שני בנגב, סיוע למפעלים שנפגעו מיבוא מתחרה ותמריצים למפעלים שיהיו מוכנים לעבור ממרכז הארץ.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, מה שמאפיין בשנים האחרונות את הגליל הוא האיזון בין אוכלוסייה יהודית לאוכלוסיית מיעוטים – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת טל, אתה עכשיו מפריע לו.

שמעון פרס: יש לכם כל הזמן להתווכח ביניכם.

שמעון פרס: חבר הכנסת פורז.

דוד טל: יש בעיה עם חבר הכנסת פורז.

דוד טל: הוא אומר – – –

שמעון פרס: תצאו החוצה, תנהלו ביניכם ויכוח.

דוד טל: – – – והוא יושב באופוזיציה, אני הצבעתי ביבי ונמצא בקואליציה.

שמעון פרס: בבקשה.

שמואל הלפרט: מה שמאפיין בשנים האחרונות את הגליל הוא האיזון בין האוכלוסייה היהודית לאוכלוסיית מיעוטים, הרחק ממרכז הארץ, כאשר המרחקים בין היישובים גדולים למדי.

שמואל הלפרט: גם כאן יש האטה בשיעור הגידול של האוכלוסייה, לצד אבטלה גוברת, בגלל המצב הכלכלי במשק וסיבות נוספות.

שמואל הלפרט: מן הראוי לציין במיוחד את המצב הביטחוני, המוסיף קושי מיוחד לגליל-העליון.

שמואל הלפרט: עם זאת, יש כאן בסיס גדול יותר של תשתית וכבישים, לצד מפעלים, מוסדות חינוך ובתי-חולים, שגורמים לכך ששיעור האבטלה יהיה נמוך יותר לעומת הנגב.

שמואל הלפרט: אבל עדיין יש הרבה מה להשקיע בגליל.

שמואל הלפרט: אני ממליץ לעשות זאת במיוחד בתחומי הערים הוותיקות של הגליל, שתיים מערי הקודש של ארץ-ישראל – טבריה וצפת.

שמואל הלפרט: השקעה טובה תביא לגליל תושבים חדשים לצד תיירות גדולה מהעולם כולו.

שמואל הלפרט: אני קורא לממשלה לשים את נושא פיתוח הנגב והגליל כאחד הנושאים החשובים שתדון בהם לאחר הקמתה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת חנן פורת.

שמעון פרס: ישנו?

שמעון פרס: איננו.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח שעלה בחלקי להשתתף בדיון הזה שנושאו פיתוח הגליל והנגב, כדי לנצל את ההזדמנות ולשפוך מעט אור על מצוקת האוכלוסייה הערבית בנגב ובגליל.

תאופיק חטיב: פיתוח הגליל אמור לכלול, בין היתר, ואולי בראש ובראשונה, הכרה ביישובים שטרם הוכרו בגליל, הגדרת שטחי שיפוט ושטחי תכנון והרחבתם כדי שיענו על הצרכים של האוכלוסייה, הקצאת שטחים לתעשייה לערים ולכפרים הערביים, הרחקת מפעלים מסוכנים כמו מפעל "פניציה" ליד כפר-כנא ומחצבות "נשר" בין תמרה לכאבול, מפעלים כאלה שמנצלים שטחים נרחבים שהיישובים זקוקים להם מאוד להתפתחותם.

תאופיק חטיב: לא יכול להיות, ששטחי השיפוט של משגב גובלים בבתים של סח'נין, כאשר סח'נין היא עיר במדינה, שאיננה יכולה להתפתח במינימום האפשרי למען הצעירים.

תאופיק חטיב: אין שיכונים, אין בנייה חדשה, משרדי הממשלה אינם מתערבים ואינם נותנים יד לפיתוח הערים והכפרים הערביים, כאילו ערים וכפרים אלה אינם חלק מהמדינה.

תאופיק חטיב: כאשר מדברים על פיתוח הגליל, לצערי הרב, מדברים באופן מקביל על ייהוד הגליל; משמע, כמה שיותר הצקה ליישובים הערביים ומתן עדיפות ליישוב היהודי, כדי ליצור איזון דמוגרפי, כלשונם.

תאופיק חטיב: לצערי, מדיניות כזו, שחלפה מזמן מן העולם, ולפני הרבה שנים, משמע מדיניות האפרטהייד, בשנות האלפיים עדיין מקננת בראשים של הרבה הרבה מתווי מדיניות בארץ.

תאופיק חטיב: בנגב, כ-70,000 אנשים מתגוררים בפחונים, במה שקרוי כפרים בלתי מוכרים.

תאופיק חטיב: 17,000 פחונים כאלה, שנקראים בתים, מאוימים בהריסה.

תאופיק חטיב: ומדוע?

תאופיק חטיב: – כי נבנו ללא רשיון.

תאופיק חטיב: ומדוע נבנו ללא רשיון?

תאופיק חטיב: כי אותם יישובים שקיימים זה כמה מאות שנים, טרם הוכרו על-ידי ממשלות ישראל, ולכן גם לא הוקצו להם תקציבים לתכנון ולפיתוח.

תאופיק חטיב: ומדוע זה כך?

תאופיק חטיב: כי הם יישובים ערביים.

תאופיק חטיב: אם יש ממשלה בישראל מאז 1948 ועד עצם היום הזה שניסתה לפתור את הבעיה, אהיה מוכן לשמוע עליה.

תאופיק חטיב: עד עצם היום הזה לא קמה ממשלה בישראל שהיה לה האומץ לתת תשובות ופתרונות ליישובים הערביים בגליל ובנגב.

תאופיק חטיב: גם כאשר מדברים על אזורי עדיפויות בנגב ובגליל, בכלל שכחו שיש שם יישובים ערביים.

תאופיק חטיב: אזור פיתוח א' עבר מסביב לרהט, ודילג עליה.

תאופיק חטיב: ומדוע?

תאופיק חטיב: מאותה סיבה.

תאופיק חטיב: לא יכול להיות שהילדים בנגב ילמדו בחורף הקר ובקיץ החם בפחונים, ללא מים וללא חשמל.

תאופיק חטיב: בכלל לא דיברתי על מיזוג ולא על מחשוב.

תאופיק חטיב: אם יש דבר כזה במדינה מתוקנת, אהיה מוכן לשמוע.

תאופיק חטיב: בנגב יש תמותה בין התינוקות פי-ארבעה מאשר בכלל בארץ.

תאופיק חטיב: הנגב עולה לכותרות רק בעת אסון, או כאשר משרד הפנים מתערב שם, חס וחלילה לא בתכנון, לא בהכנת תוכנית מיתאר; הוא מתערב שם כדי להרוס פחון של משפחה שהחליטה, משום-מה, לעבור מאוהל לפחון.

תאופיק חטיב: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ואחריו – חבר הכנסת חנן פורת.

חנן פורת: רגע, סליחה.

שמעון פרס: אתה איחרת.

שמעון פרס: קראתי את שמך קודם, קראתי את שמו של מיכאל נודלמן; באת אחרי זה, תקבל רשות דיבור אחר כך.

חנן פורת: בדרך כלל, זה אחרי המדבר.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא מזמן קיבל האו"ם החלטה על כך שהמאה ה-21 תהיה מאה של פיתוח בר-קיימא המתבסס על פיתוח כלכלי ושמירה על איכות הסביבה ומשאבי טבע.

מיכאל נודלמן: אם מדובר בשני אזורים – הגליל והנגב – כבר היום אפשר לראות את שבירת האיזון בין שמירה על איכות הסביבה ובין פיתוח כלכלי.

מיכאל נודלמן: נכון להיום ניתן לראות שאזור הנגב הופך להיות פח הזבל של מדינת ישראל, כי דווקא באזור הזה מתפתחות היום טכנולוגיות כימיות שונות, אתרים של פסולת רגילה ומוצקה, פסולת מסוכנת, אשר בחלקם מהווים סכנה ממשית לסביבה ולבריאות המתגוררים באזור.

מיכאל נודלמן: לדוגמה, באזור התעשייה רמת-חובב, שכבר דנו בו רבות במליאה, המצב קצת משתפר, אבל מה שאמר חבר הכנסת הקודם – בנגב יש בעיות בריאותיות לאוכלוסייה, יש דברים שלא מקובלים במדינה מתפתחת.

מיכאל נודלמן: בגליל קיימים תכנונים לבנייה ליד מקורות המים והמעיינות – בין עכו ונהרייה תכננו אזור תעשייה, ושם מצויים 32 מקורות מים שמספקים מים נקיים מחיפה עד ראש-הנקרה.

מיכאל נודלמן: לא מובן איך אפשר לתכנן כך, כאשר המים הם האוצר הכי גדול שיש במדינה שלנו.

מיכאל נודלמן: הרי ידוע כי לפני שרוצים לעשות שינויים חייבים לערוך בדיקה יסודית של המצב הקיים.

מיכאל נודלמן: דרך אגב, ברצוני להדגיש עובדה, שדווקא עכשיו, בתקופה של חלוקת תיקים של משרדים, אין התייחסות ראויה בעיני פוליטיקאים וגם עיתונאים למשרד לאיכות הסביבה.

מיכאל נודלמן: ואני אמרתי שהמאה ה-21 היא מאה של פיתוח בר-קיימא והחשיבות של המשרד לאיכות הסביבה היא מאוד מאוד גבוהה.

מיכאל נודלמן: לאור צפיפות האוכלוסין, התעשייה והכבישים במרכז הארץ, אני רואה חשיבות עליונה בפיתוח האזורים בנגב ובגליל.

מיכאל נודלמן: מצב איכות הסביבה במרכז הוא גרוע מאוד.

מיכאל נודלמן: לדוגמה, ב"מכבייה", כאשר נפלו ספורטאים מאוסטרליה, ארבעה ספורטאים נפטרו לא מפני שהם קיבלו מכה מהגשר, אלא מפני שהם שתו קצת מים מהירקון; זאת אומרת שגם פה אנחנו בבעיה.

מיכאל נודלמן: במחקרים האחרונים באירופה, ואני חושב שגם אצלנו, מופיע, שיותר אנשים מתים מגזים בתנועה מאשר מתאונות דרכים.

מיכאל נודלמן: כדי להוריד את צפיפות האוכלוסין מאזור המרכז צריך ליצור תמריצים לפיתוח תעשייה ומקומות מגורים חדשים באיכות גבוהה, קרי באזור הנגב; שם יש יתרון לבנייה זולה יותר.

מיכאל נודלמן: לא ייתכן שאזורים מתפתחים ואזורים מפותחים יקבלו אותם תנאים לפיתוח.

מיכאל נודלמן: יש לי הרבה דוגמאות.

מיכאל נודלמן: אני תושב קריית-שמונה.

מיכאל נודלמן: אותם תמריצים שיש בקריית-שמונה יש בטבריה, בטירת-הכרמל.

מיכאל נודלמן: זה לא נותן תמריץ ליזמים לבוא לקריית-שמונה לבנות שם תעשיות, תעשיות ידע, תעשיות היי-טק.

מיכאל נודלמן: יש חשיבות רבה לפיתוח מוסדות להשכלה גבוהה כגון מכללות באזורים אלה, כמו אוניברסיטת בן-גוריון, וגם מכוני מחקר.

מיכאל נודלמן: בהיסטוריה של מדינות רבות היתה תמיד לרכבות חשיבות אסטרטגית לפיתוח הפריפריות.

מיכאל נודלמן: לכן, הפעלת רכבת מהירה באזורי הנגב והגליל תהווה פתרון לבעיות רבות יומיומיות של תחבורה, כלכלה ואיכות הסביבה, ואולי נגיע לפיתוח בר-קיימא.

מיכאל נודלמן: תודה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת חנן פורת, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית זו הזדמנות בשבילי לברך אותך, אומנם כיושב-ראש כנסת זמני, אבל אתה עושה זאת בחן ובנועם וכמעט מתבקש לומר שאתה יכול להתמיד בתפקיד.

חנן פורת: אני מבקש לפתוח ולומר, שבימים האלה, בשבועות האלה, לבנו עם יישובי הצפון.

חנן פורת: לעתים נדמה כאילו מצויים הם בארץ אחרת.

חנן פורת: אין לנו ארץ אחרת, אבל המרחקים הללו – חשבתי בשבת, בשעה שהייתי דווקא בנגב, במצפה-רמון, על ההבדל הגדול שבין השקט והשלווה והרוגע שמאפיינים את מרכז הארץ, גם את הנגב, לבין אותו מתח מתמיד ומעיק שמלווה את יישובי הצפון.

חנן פורת: בכל לבנו אנחנו מקווים שהמציאות הזאת תשתנה.

חנן פורת: צריך בשביל זה הרבה תבונה, צריך בשביל זה גם הרבה עוז ואומץ.

חנן פורת: מעבר לכך דומה שיש איזו טעות אופטית בניסיון להעמיד לעתים את הגליל ואת הנגב אל מול יהודה ושומרון.

חנן פורת: זוהי טעות אופטית.

חנן פורת: ההתמודדות האמיתית היא בין המרכז ובין הפריפריה.

חנן פורת: ההתמודדות האמיתית היא האם אנחנו עדיין אמונים על אותה תפיסה שבשעתו ניווט אותה דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון שלנו והחוזה הגדול, של פריסת האוכלוסייה, או שהתקבלה ההצטופפות הזאת עם כל הפגעים האקולוגיים, עם כל הקשיים הדמוגרפיים באזור שבו – פעם שמעתי, בדרך בדיחות אמרו: יש כוח מחץ, ראשי תיבות של מסריח, חם וצפוף.

חנן פורת: לא הייתי אומר שזה המאפיין את אזור המרכז, אבל המציאות הזאת שבה מצטופפת האוכלוסייה כולה בין חדרה לגדרה והפריפריה הופכת להיות כביכול עולם אחר, זו מציאות בלתי נסבלת, ובמלאות למדינה 50 ומעלה, מן הדין לשנותה.

חנן פורת: אינני בא לחדש, אני חושב רק שצריך את העוצמה למקד דברים, ליישם ולבצע.

חנן פורת: יש בגליל ובנגב, כמו גם בגולן וביהודה ובשומרון משאבי טבע גדולים שאינם באזור המרכז, ובראש ובראשונה משאבי קרקע, משאבי אדמה.

חנן פורת: היכולת לבנות באיכות חיים אחרת, בסביבה קהילתית פתוחה, באיכות גם אקולוגית וגם תוך כדי ניצול משאב הטבע של הקרקע היתה יכולה, ביוזמה נכונה, להביא לידי פריסת אוכלוסייה.

חנן פורת: אם מדברים על אפשרות של מתן קרקע לזוגות צעירים, קרקע לצורך בניית ביתם, ואני מדבר אפילו בהיבט האישי – בתי וחתני גרים להם בגליל.

חנן פורת: מסתבר ששם לבנות בית יש קושי גדול.

חנן פורת: אילו היינו נותנים קרקע בחינם באזורים אלה, כמובן תוך כדי מתן אפשרויות נאותות לבנייה, תוך כדי קביעת המגבלות לבל יעשו עסקי ספסרות, היתה אפשרות לפתח על בסיס המשאב הזה את המרחבים הללו בנגב, בגליל, כאמור גם ביהודה ובשומרון ובגולן, מפני שיש לנו המשאב הזה שאיננו קיים באזור המרכז, שם הנדל"ן יקר, כידוע.

חנן פורת: ההיבט השני, שוב כל כך טריוויאלי, מובן מאליו, ואתה תוהה כמה צריך לדבר עליו עד שייעשה בו – הנגישות.

חנן פורת: שיפרנו לא מעט את הכבישים.

חנן פורת: אבל אכן רכבת קלה, נוחה, מהירה, הן לגליל והן לנגב היתה פותרת, גם בשלבים שעדיין אין כל מקורות התעסוקה במקום, פתרון משמעותי מאוד לגבי אלה שמרחק המגורים מכביד עליהם כיום ביותר.

חנן פורת: והדבר השלישי, פיתוח ייחודי, בעיקר בתחום מערכות החינוך.

חנן פורת: אני רואה כאן בין ההמלצות שניתנו בשעתן לגבי פיתוח הגליל והנגב "פיתוח חינוכי מדעי", והייתי מוסיף גם "תורני ורוחני", כתשתית לצמיחה כלכלית.

חנן פורת: אלה דברים שניתן לבנות אותם בפריפריה, מפני שהמשאב שנדרש כאן הוא הראש, המוח, הרצון והתבונה.

חנן פורת: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, ולומר, שדומה שהפתרונות כבר כתובים ורשומים.

חנן פורת: צריך לחדד אותם, צריך למקד אותם וצריך סוף-סוף – ואולי תעשה זאת הממשלה הזאת – להקדיש לעניין אנשים שיראו בזה את ישעם וחפצם; לא כאלה שכל משאת נפשם וציפייתם היא רק במדיניות חוץ ובלהטוטי דיפלומטיה, אלא אנשי חזון ומעשה, שירימו.

חנן פורת: ואולי העשור הזה יהיה העשור שבו יוכלו להתברך הגליל והנגב, ואני חוזר ואומר, הפריפריה כולה, ובכללה יהודה, שומרון, הגולן וחבל-עזה, וייווצר האיזון הנכון בין המרכז לבין המרחב.

חנן פורת: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגליל והנגב, שני מרחבים גיאוגרפיים עצומים וקסומים, היו לארץ גזירה.

מוחמד ברכה: ממשלות ישראל החליטו להפוך את המקומות האלה לשום מקום.

מוחמד ברכה: ההשקעה העצומה במפעל ההתנחלותי וההחלטה להפוך את חיי הפלסטינים לגיהינום ולנגוס באדמותיהם – כל אלה לא השאירו אנרגיות ומשאבים להשקעות חיוניות באמת.

מוחמד ברכה: אם יש אוכלוסייה בנגב שתנאי חייה מוציאים שם רע לפיתוח שכה מדובר בו והדיכוי והקיפוח שלה קשים מנשוא, הרי זו האוכלוסייה הערבית הבדואית.

מוחמד ברכה: אני מדבר על דברים אלמנטריים, על תחנות טיפת-חלב, על קופות-חולים, על תשתיות בסיסיות.

מוחמד ברכה: מה הבדואים ראו מהמדינה שהם אזרחיה?

מוחמד ברכה: ראו גירושים, הפקעת אדמות, השפלות וביזויים וחיי עליבות ודלות.

מוחמד ברכה: מצבם הוא אות קלון על מצחה של החברה הישראלית.

מוחמד ברכה: כ-70,000 נפש מהם חיים בכפרים בלתי מוכרים בנגב, ללא שירותים אלמנטריים.

מוחמד ברכה: הדיבורים על הפרחת השממה תורגמו אצל הערבים הבדואים בנגב להפרחה הולכת וגוברת של אומללות.

מוחמד ברכה: לפני כחודשיים הותוותה תוכנית על-ידי המועצה האזורית של הכפרים הבלתי-מוכרים לפתרון התחלתי של הבעיה, והממשלה תנהג בתבונה אם תאמץ תוכנית זאת – שבין מעצביה היה חבר הכנסת יוסי ביילין, איש מפלגת השלטון הראשית – בראש ובראשונה להקים יישובים חקלאיים ועירוניים ולהכיר ביישובים הקיימים, על כל מה שמשתמע מכך.

מוחמד ברכה: היישובים הערביים בכלל נדחקים מחוץ למפת הפיתוח, כפי שהאוכלוסייה הערבית נדחקת בצל ממשלת השינוי אל מחוץ למפת הלגיטימיות הפוליטית.

מוחמד ברכה: על שולחן הוועדה הארצית לתכנון ובנייה מונחת תוכנית המיתאר הארצית שנקראת תמ"א-35.

מוחמד ברכה: בתוכנית הזאת אין בשורות לאוכלוסייה הערבית, והיא מובילה אותה למצב של התפוצצות.

מוחמד ברכה: שטחי השיפוט של היישובים הערביים לא רק שאינם יכולים לקלוט תעשייה ותשתיות, אלא אינם יכולים לקלוט את הריבוי הטבעי.

מוחמד ברכה: ממוצע השטח שעומד לרשותו של תושב אחד בתוך המועצה האזורית משגב שווה לשטח העומד לרשותם של 32 תושבים ערבים באותו אזור.

מוחמד ברכה: מפעלי "פניציה" ואזור התעשייה ציפורית בגליל, הממוקם על אדמות כפר-כנא וספורי וריינה, שייכים מבחינת מיסוי ומבחינה מוניציפלית לנצרת-עילית, שאין בינה לבין האזור רצף גיאוגרפי כלשהו.

מוחמד ברכה: נצרת העיר הערבית הגדולה, ההיסטורית, נלחמת על מעמדה כעיר תיירות מרכזית בישראל וכעיר המרכזית של האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: על כן יש מקום לעשות בדיקת צרכים, במיוחד צורכי פיתוח במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: דבר שני, התוויית תוכנית חומש לסגירת פערים בתשתיות, בחינוך, ברווחה ובשיכון וקביעת לוח זמנים כולל ושלבי לביצוע התוכנית; שינוי בבסיסי התקציבים למשרדים השונים.

מוחמד ברכה: דבר שלישי, נקיטת צעדי מדיניות לשינוי מבני בהרכב הענפי והמקצועי של המועסקים הערבים.

מוחמד ברכה: בין היתר, עידוד תעסוקת עובדים מיומנים בתעשיות היי-טק, עידוד הקמת עסקים ויזמויות זרות ביישובים הערביים.

מוחמד ברכה: יש לנקוט עוד שלושה צעדים מיידיים: הראשון, הקצאת תקציבים ייחודיים למלחמה בעוני בקרב הילדים והמשפחות במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: השני, הכללת היישובים בארבעת האשכולות הנמוכים, על-פי הסקר האחרון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בקבוצות היישובים הנהנים מעדיפות לאומית א' בכל הנושאים.

מוחמד ברכה: השלישי, הכרה בכל הכפרים הבלתי-מוכרים.

מוחמד ברכה: תודה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חברי הכנסת, אנחנו שמחים לארח היום בכנסת את יושב-ראש ועדת המודיעין של האספה הלאומית הקוריאנית ואת עמיתיו חברי הוועדה.

שמעון פרס: אורחים יקרים, תרגישו את עצמכם בבית.

שמעון פרס: מרחק גיאוגרפי רב מפריד בין קוריאה לבין ישראל, אולם אין הוא מהווה מכשול לבניית מערכת יחסים חמים וידידותיים בין שני העמים.

שמעון פרס: קוריאה וישראל מקיימות ביניהן דיאלוג מדיני פורה.

שמעון פרס: אורחים רמי מעלה מבקרים אלה את אלה, ולאחרונה ביקרה משלחת הכנסת ביקור גומלין בארצכם.

שמעון פרס: קשרי הכלכלה ההדדיים משגשגים, והסחר הבילטרלי יגיע בסוף השנה הזאת, על-פי האומדן, לכמיליארד דולר.

שמעון פרס: קוריאה היא הוכחה, שבכוח המרץ, הטכנולוגיה, השקדנות והחריצות ניתן להתמודד בהצלחה עם משבר כלכלי עמוק ולהיחלץ ממנו לתנופה חדשה.

שמעון פרס: אנחנו מלאים הערכה להישגים המרשימים של ארצכם.

שמעון פרס: לנו, הישראלים, ולעם הקוריאני יש הרבה מן המשותף שמגשר על המרחק.

שמעון פרס: ישראל, כמו קוריאה, ידעה את טעמן המר של מלחמות אכזריות.

שמעון פרס: לשתינו נשקפות סכנות מהצפון, שבו עוני כלכלי וקיצוניות מדינית פוגעים בבני העם ובשכניהם.

שמעון פרס: הן קוריאה והן ישראל קלטו פליטים, בנו להם בית וסייעו להם להשתלב בחברה.

שמעון פרס: בשנים האחרונות מרבים תיירים קוריאנים להגיע לישראל, ואנו מקדמים את פניהם בברכה.

שמעון פרס: בישראל מתגוררים בני קוריאה דוברי עברית.

שמעון פרס: הם מכירים היטב את שבילי הארץ ואת העבר העשיר שלה, וישמשו מורי דרך לתיירים.

שמעון פרס: ידידים יקרים, אנחנו רואים בקוריאה עמוד תווך של יבשת אסיה הגדולה וחלון של שיתוף פעולה עמה.

שמעון פרס: אני בטוח כי הביקור שלכם יתרום לקידום ולהידוק היחסים בינינו.

שמעון פרס: אני מאחל לכם ביקור פורה ומעניין.

שמעון פרס: Welcome to the Parliament.

שמעון פרס: רשות הדיבור לחבר הכנסת עזמי בשארה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נדמה לי לפעמים, כאשר מדברים על פיתוח הנגב והגליל, ופיתוח בכלל, שנראה לאנשים שכאילו מדברים על מלה שנלקחה ממילון טכנולוגי-מדעי, מלה נייטרלית.

עזמי בשארה: האמת היא, שפיתוח היא מלה מאוד טעונה אידיאולוגית, מאוד טעונה פוליטית.

עזמי בשארה: פיתוח, תלוי מאיזו פרספקטיבה, מאיזו אידיאולוגיה, מאיזו קונספציה, מאיזו ראיית עולם, חזון, נעשה הפיתוח.

עזמי בשארה: לא במקרה המלה היתה המלה "פיתוח" בגליל, למשל, מלה נרדפת למלה "ייהוד" בשנות ה-70.

עזמי בשארה: כל שבוע-שבועיים החליפו בין המלים.

עזמי בשארה: היום ויתרו כנראה, לפחות בעגה הממלכתית במדינת ישראל – מדברים על פיתוח הגליל והנגב, אבל נדמה לי שעל המשמעות לא ויתרו.

עזמי בשארה: עד היום, כאשר מדובר בפיתוח הנגב, מדובר לעתים קרובות בחוות יחידים ליהודים, כאשר כפרים שלמים שבהם מתגוררים עד 5,000 תושבים, כמו למשל אבו-כף בנגב, נקראים כפרים בלתי מוכרים.

עזמי בשארה: בכלל, במדינה שמקימים בה מדי שנה יותר מיישוב אחד, גם בגליל וגם בנגב, מדינה שמקימה יישובים חדשים, מה פירוש המושג יישוב בלתי מוכר, אם זה לא מושג אידיאולוגי?

עזמי בשארה: זה מושג אידיאולוגי בהחלט, והוא לא נכנס לחזון הפיתוח הישראלי, כיוון שהוא לא משתלב באידיאולוגיה השלטת במדינה הזאת כאשר מדובר בפיתוח.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, לעתים קרובות נדמה לי, שכאשר מדברים על פיתוח אצל היהודים, מדברים, כפי שאמר אחד מחברי הכנסת מעל הדוכן, על פיזור אוכלוסייה מהמרכז.

עזמי בשארה: פיזור.

עזמי בשארה: פיתוח זה פיזור דמוגרפי, ואילו אצל הערבים פיתוח זה ריכוז – צריך לרכז את כל הערבים שלא יהיו מפוזרים על כל השטח.

עזמי בשארה: בדיוק דבר והיפוכו במושג פיתוח כאשר באים לדבר על אוכלוסיות.

עזמי בשארה: עדיף שהערבים ירוכזו, אפילו בערים או בעיירות שדומות יותר למכלאות.

עזמי בשארה: אנשים צריכים לישון בהן, אבל אין בהן שום יסוד, לא של תעשייה, לא של חקלאות, לא של חינוך, לא של תעסוקה, ולכן לאט-לאט נוצרים מרכזים של פשיעה וסמים וכו'.

עזמי בשארה: אתה מרכז את כל האוכלוסייה בהם.

עזמי בשארה: זה קצת דומה, אני לא רוצה כל כך להשוות, אלה תנאים היסטוריים שונים מאוד, ל-CONCENTRATION CAMPS של האינדיאנים בארצות-הברית, שהיו צריכים לרכז אותם כדי שלא יהיו מפוזרים על מה שנקרא גם אז "אדמת הלאום".

עזמי בשארה: גם שם זו היתה אדמת הלאום, ואז הם התעסקו בבתי-קזינו.

עזמי בשארה: עכשיו התעשייה הפורחת אצלם, אלה בתי-הקזינו.

עזמי בשארה: אינני יודע, אולי יציעו את זה אחר כך לרהט או לכסייפה או לחורה.

בנימין אלון: חבר הכנסת בשארה, אתה חקלאי.

בנימין אלון: גם אצלכם השתנו דברים.

עזמי בשארה: אני לא חקלאי.

עזמי בשארה: מה זה שייך?

בנימין אלון: תפיסת השטח השתנתה.

עזמי בשארה: לא שמעת את תחילת דברי, חבר הכנסת אלון.

עזמי בשארה: זו אותה מדינה שמעודדת יחידים לקבל אלפי דונמים בנגב ולהקים להם חוות יחידים, אלא שהם יהודים.

עזמי בשארה: זאת הקונספציה השונה.

עזמי בשארה: הקונספציה השונה היא תמיד חשש מהשתלטות גורמים זרים על אדמת הלאום.

עזמי בשארה: לכן אני לא יכול לדבר על פיתוח בגליל.

עזמי בשארה: קשה לי לדבר על המושג הזה של פיתוח בגליל כאשר סח'נין לא יכולה לבנות, לא יכולה להתפתח, לא יכולה לבנות אזורי תעשייה נאותים וכו', ואילו משגב, עם 12,000 תושבים, כובשת את רבע השטח של הגליל.

עזמי בשארה: כאשר מדברים עם הערבים על בנייה רוויה, והאמת היא שצריך לשנות את הקונספציות בבית הזה – הערבים בונים בנייה רוויה, אבל משפחתית.

עזמי בשארה: אדם בונה מעל דירתו של אחיו והמשפחה בונה היום קומות במגזר הערבי.

עזמי בשארה: ואילו אצל היהודים – וילות בכפר-ורדים ובמקומות אחרים.

עזמי בשארה: שם המושג לא רצוי.

עזמי בשארה: בנייה רוויה לפיתוח הגליל אצל היהודים לא רצויה.

עזמי בשארה: רצוי לבנות קוטג'ים, כדי שלאנשים יהיה תמריץ לצאת מהמרכז, ליהנות מהטבע, לחיות בצורה אחרת מאשר בצפיפות האוכלוסין במרכז.

עזמי בשארה: אני לא רוצה להמשיך בעניין התעשייה וכו', אבל יש שתי קונספציות מנוגדות של פיתוח כאשר מדובר בערבים ויהודים.

עזמי בשארה: אנחנו, אדוני היושב-ראש, מחוץ לראייה האידיאולוגית של הפיתוח במדינת ישראל.

עזמי בשארה: כל עוד זה קורה, אני לא יכול לדבר ברצינות על פיתוח הגליל והנגב.

עזמי בשארה: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עמיר פרץ.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת שלום שמחון.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד גדול הוא לי לדבר על הנגב, על החלום המיוחד מאוד של הפרחת השממה, כשיושב-ראש הישיבה הוא לא אחר מאשר חבר הכנסת שמעון פרס, שאין מי שיכול לומר שלא ניסה להניע אותו חלום ולהפוך אותו למציאות.

עמיר פרץ: זה חלום שהתחיל בו ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון, ואין ספק שאחד האנשים שנחשבו לידידי הנגב וכאלה שמילאו תפקידים שונים לחיזוקו של הנגב היה יושב-ראש הישיבה, ממלא תפקיד יושב-ראש הכנסת שמעון פרס.

עמיר פרץ: חברי חברי הכנסת, מאוד מוזר ברגעים אלה שבהם רק נכנסנו לתקופת רגיעה בצפון ומדברים על הדרך שבה צריך לתת עדיפות לתושבי הצפון; אני ובוודאי כל חברי הכנסת כאן תומכים בכל הצעה שתפצה את תושבי גבול הצפון על המצב הקשה שבו הם נמצאים כל יום מחדש.

עמיר פרץ: חברי חבר הכנסת עזמי בשארה, ה"קטיושות" לא מבחינות בין ערבים ליהודים.

עמיר פרץ: בעניין הזה לפחות על גבול הצפון כולם נאבקים יחד, כולם רוצים תשתית כלכלית טובה יותר, כולם רוצים להרגיש שמדינת ישראל מזדהה אתם לא רק בימים שבהם ה"קטיושות" חגות מעל ראשיהם.

עמיר פרץ: אני, כמו כל החברים, אומר כאן לתושבי הצפון: אין ספק שאתם בעדיפות ראשונה.

עמיר פרץ: עם זאת, אני לא חושב שמישהו צריך לחכות שהנגב יהפוך אזור מתיחות או אזור של אלימות כדי לקרב אותו לסדרי העדיפויות בישראל.

עמיר פרץ: תושבי הנגב חיים על 60% משטחה של מדינת ישראל, ואני יודע שיעלה ידידי טלב אלסאנע וידבר על הפערים בתוך הנגב עצמו ועל סדרי העדיפויות ועל חלוקת האדמות ועל ההתייחסות אל תושבי הנגב.

עמיר פרץ: יש הרבה מאוד שאלות שטלב יעלה כאן כתושב הנגב, ואני בוודאי מזדהה אתו.

עמיר פרץ: אבל אני בטוח שגם הוא יסכים שמצוקתה של באר-שבע משפיעה על כולם, כי באר-שבע היא בירת הנגב, ובאר-שבע חלשה היא גם רהט חלשה, ובאר-שבע חלשה זה גם שדרות חלשה, ואין אפשרות לנתק עוד.

עמיר פרץ: אנחנו חיים בעולם שאם רוצים ליצור בו מקומות עבודה למהנדסים, ערבים ויהודים, מוכרחים להתחיל לחשוב על פיתוח בתפיסה אזורית שלמה שרואה את הנגב כולו כמכלול, ולא כל יישוב כיחידה בפני עצמה.

עמיר פרץ: אני חושב שהנגב רוצה לעמוד בראש סולם העדיפויות ובקטגוריות שונות במדינת ישראל, כשהוא נושא את גוו בגאווה לא רק כשמדברים על אבטלה.

עמיר פרץ: לצערי הרב, כשמדברים על סולם האבטלה בישראל, רהט מתחרה באופקים, אופקים מתחרה בנתיבות, ונתיבות מתחרה בשדרות.

עמיר פרץ: אלה הימים שבהם אנחנו זוכים לראות אותם יישובים פריפריאליים נמצאים במודעות הציבורית ומישהו בא ומנסה לדון בהם.

עמיר פרץ: אני אומר שהגיע הזמן גם בשביל תפיסה אורבנית חדשה בישראל.

עמיר פרץ: אפשר להפסיק עם הצפיפות הנוראה הזאת שנוצרת בין גדרה לחדרה.

עמיר פרץ: אפשר להתחיל לחשוב באומץ ולהציב יעד לצעירים בישראל ולומר להם שמרחק של שעה נסיעה במדינת ישראל הוא לא מרחק שצריך להפחיד לא זוג צעיר ולא שום אדם שרוצה לחפש לעצמו מקום יישוב.

עמיר פרץ: אבל הפרנסה היא המפתח לכול.

עמיר פרץ: מי שרוצה לעשות תנודה אמיתית וחלוקת אוכלוסייה מאוזנת בתוך מדינת ישראל, צריך בראש ובראשונה לדאוג למקורות פרנסה.

עמיר פרץ: אל לנו לשכוח שהכנסת הקודמת ביטלה חלק גדול מההטבות שניתנו ליישובי הפיתוח בנגב.

עמיר פרץ: אם בעבר היה מענק של 35% למפעל מאושר, היום המענקים הם של 25% ו-20% באזורים מסוימים, ויש מגמה לבטל אותם כליל.

עמיר פרץ: התפיסה כאילו כולם צריכים להתחרות בתנאים שווים היא תפיסה שצריך לבטל אותה, כי התנאים לא שוויוניים.

עמיר פרץ: מפעל שמוקם במרכז הארץ, השירותים שהוא קונה מטבע הדברים הם שירותים זולים יותר.

עמיר פרץ: ההובלה זולה יותר, התקשורת זולה יותר, כל הפיתוח זול יותר.

עמיר פרץ: אני בהחלט תומך בתביעה של חברי, גם של טלב אלסאנע וגם של עזמי בשארה.

עמיר פרץ: אין שום סיבה להפלות כפר או יישוב ערבי שנמצא ליד יישוב יהודי.

עמיר פרץ: אם יישוב מסוים מקבל מעמד של אזור פיתוח א', גם היישוב שנמצא סמוך לו צריך לקבל אותו מעמד.

עמיר פרץ: לעתים ייתכן מאוד שהקמת אזור תעשייה סמוך לעיר, ודווקא ביישוב ערבי, אולי הרבה יותר קריטית מאשר ביישוב יהודי, כי אנחנו יודעים, שבשביל להוציא נשים ערביות לעבודה, אתה מוכרח להקים להן את מקום העבודה צמוד לאזור מגוריהן, כי אחרת הן לא יצאו לעבודה.

מקסים לוי: רק הערה.

עמיר פרץ: אם היושב-ראש יסכים, כמובן.

שמעון פרס: בבקשה.

מקסים לוי: יש חוק ערי הפיתוח.

מקסים לוי: אם ממשלה זו תממש את חוק ערי הפיתוח, מה שלא עשתה הממשלה הקודמת, נדמה לי שבזה אנחנו נותנים מענה לגליל ולנגב.

עמיר פרץ: כפי שאתה יודע, חברי מקסים לוי, אני מאמץ בשתי ידיים את ההצעות שלך ובוודאי את הצעת החוק לערי הפיתוח.

עמיר פרץ: אני מציע לקרוא לחוק – חוק ערי פיתוח ופריפריות, כדי שלא להפלות שום אדם בגלל גזע, בגלל מין ובגלל לאום.

עמיר פרץ: אני מציע שהמושג אזרחים ישראלים יהיה מטבע לשון שיוביל את התפיסה הדמוקרטית החדשה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אני מאמין שהנגב מסוגל גם לתת תמורות גדולות למדינה כולה.

עמיר פרץ: זה מקום שמפיק מתוכו הרבה מאוד ייצור; הרבה מאוד מהתוצר הלאומי מגיע מהנגב.

עמיר פרץ: אנחנו יודעים מה קורה במפעלי ים-המלח ומה קורה בסביבה.

עמיר פרץ: אני לא מציע לאבד את החקלאות הישראלית שנמצאת שם.

עמיר פרץ: אני מציע שנראה את הנגב כיעד לאומי מועדף לצדן של העדיפויות הן בצפון והן באזורים אחרים.

עמיר פרץ: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת שלום שמחון.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי ברצוני לברך על קיום דיון בנושא הנגב והגליל במליאת הכנסת, ואשמח אם הממשלה החדשה תנהג בדרך דומה ותיתן עדיפות מיוחדת ליישובי הפריפריה.

שלום שמחון: נולדתי וגדלתי בגליל.

שלום שמחון: הגליל והצפון הם חבלי ארץ מהיפים ביותר במדינת ישראל.

שלום שמחון: לדעתי, אף שהגליל הוא חלק אורגני ממדינת ישראל, מפרידות בינו לבין המדינה ארבע נקודות עיקריות, שהן היסוד להמשך קיומו וביסוסו של האזור ושל אזרחי מדינת ישראל החיים בגליל.

שלום שמחון: אני מדבר על השלום, על הרחבת היישובים והכפלת האוכלוסייה, על פיתוח מקורות תעסוקה ופיתוח תשתיות, שהחשוב בהם הוא קיצור הדרך למרכז הארץ באמצעות סלילת כבישים מהירים מהגליל למרכז.

שלום שמחון: שלום עם שכנותינו, מצב ביטחוני רגוע, הפסקת ירי ה"קטיושות", ואולי בעתיד פתיחת הגבולות, עשויים להפוך את אזור הגליל לאחד האזורים המבוקשים ביותר במדינת ישראל, ובעקבות כך לשנות את כל מבנה החיים מקצה לקצה.

שלום שמחון: הבטחותיו של ראש הממשלה הנבחר אהוד ברק להוציא את צה"ל מלבנון בתוך שנה מבטיחה מאוד ומחייבת הכנת האוכלוסייה לעתות שלום.

שלום שמחון: המטרה השנייה בפיתוח הגליל מצריכה עיבוי האוכלוסייה והכפלתה גם במגזר העירוני וגם במגזר הכפרי.

שלום שמחון: יש להתגבר על כל תהליך ביורוקרטי תוך כדי מתן תמריצים שיעודדו תושבים ממרכז הארץ להתיישב בגליל, תוך כדי מתן השקעות של המדינה בגליל שיעלו את איכות החיים לרמה גבוהה.

שלום שמחון: המטרה השלישית נוגעת לפיתוח מקורות תעסוקה בתחום התעשייה המתקדמת, בחקלאות ובעיקר בתיירות.

שלום שמחון: יש להפוך את הגליל לאזור תיירות עם עדיפות לאומית גבוהה לתיירות פנים וחוץ.

שלום שמחון: צריך לבנות אטרקציות תיירותיות שימשכו אורחים ומבקרים לגליל.

שלום שמחון: המטרה האחרונה נוגעת לפיתוח מערכת כבישים ותשתיות שיקרבו את הצפון למרכז ולהיפך.

שלום שמחון: נגישות כזאת תאפשר לאנשים לחיות בגליל מצד אחד, ומצד שני להשתמש במקורות התעסוקה והשירותים של אזור המרכז.

שלום שמחון: לגליל צרכים ייחודיים הנובעים ממיקומו המיוחד, ובעיקר מהפוטנציאל הקיים בפיתוחו.

שלום שמחון: מצבו העכשווי מחייב התערבות דחופה והשקעה במנופים שימשכו לגליל יותר תושבים, יותר משקיעים, תיירות ונוער משכיל.

שלום שמחון: נדרשת רק דחיפה ראשונית על מנת לממש את כל אלה.

שלום שמחון: הפיתוח הכלכלי מיועד לספק מקורות הכנסה הן למשקי-הבית הקיימים והן לצפויים להצטרף בעתיד, וכן לספק בסיס מיסוי לרשויות המקומיות בענפי התעשייה, החקלאות והתיירות.

שלום שמחון: הגליל מהווה את הגבול הצפוני של מדינת ישראל, ומכאן שהתנועה והנגישות מהוות תנאי לפיתוחו.

שלום שמחון: תהליך פיתוח זה יוביל לפיתוח כולל בעבור כל תושבי הגליל.

שלום שמחון: על כן אני סבור, שעל הכנסת להנחות את הממשלה הבאה ולדרוש ממנה להכין תוכנית מקיפה, שתיושם בשלוש השנים הבאות ואכן תעלה את הגליל לראש סדר העדיפויות הלאומיות.

שלום שמחון: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת גדעון עזרא.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש, בדקות המעטות שיש לי, להתייחס דווקא לנושא הנגב.

גדעון עזרא: לפי דעתי, לא קשה להציע המלצות כאלה ואחרות שעולות מיליונים ואחר כך לא יוצא דבר.

גדעון עזרא: אני חושב שצריך לדבר על דברים שאפשר לעשות מחר בבוקר, ולפי דעתי את הכסף הזה מוציאים ממקומות אחרים.

גדעון עזרא: אני רוצה להתחיל דווקא בנושא החרדי.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, ראיתי את הבנייה ברמת בית-שמש, אני רואה את הבנייה באלעד, ואני לא מבין מדוע במקום כמו הנגב לא מוקמת עיר חרדית.

גדעון עזרא: הרי לימוד תורה אפשר עם מזגנים ולא משנה היכן.

גדעון עזרא: לפי דעתי, צריך להפנות כל יוזמה לבניית ערים דתיות כאלה ואחרות דווקא לנגב.

גדעון עזרא: הם לא חלק ממעגל התעשייה, הם לומדים תורה, שילמדו אותה בנגב.

שמעון פרס: יש בערד, יש בנתיבות ויש בבאר-שבע.

גדעון עזרא: צריך לחלק את הנגב.

גדעון עזרא: לדבר על הנגב כיחידה אחת – אני לא בטוח שזה נכון.

גדעון עזרא: הנושא השני שאני מבקש לדבר עליו הוא נושא הקזינו.

גדעון עזרא: אנחנו רואים את מספר הנוסעים לקזינו ביריחו.

גדעון עזרא: אני לא מבין, כאשר יש קזינו בלתי חוקי בתל-אביב, כאשר אנשים נוסעים ליריחו, מדוע אנחנו לא יכולים לפתח את הנגב על-ידי בניית קזינו מצד אחד באזור ירוחם, למשל, או במצפה-רמון, ומצד שני באילת.

גדעון עזרא: זו הכנסה בטוחה בלי השקעה של המדינה.

גדעון עזרא: אני חושב שאנחנו צריכים לרדת מהעץ הזה של ההונגרים.

ויצמן שירי: אז מה, להעמיס אוכלוסייה חלשה על האוכלוסייה החלשה על האוכלוסייה החלשה?

שמעון פרס: שירי, יש לך עוד סיכום ארוך מאוד, אז חכה.

גדעון עזרא: אתה לא חייב להסכים אתי על כל דבר.

גדעון עזרא: ראיתי מה זה עשה במקומות אחרים.

גדעון עזרא: דבר שלישי, אני מבקש לדבר כמה מלים על הבדואים.

גדעון עזרא: ממשלה אחר ממשלה לא מצליחות לגמור את הקדנציה והן לא מוצאות פתרון לנושא הבדואים בנגב.

גדעון עזרא: צריך אחת ולתמיד לקחת את המשימה הזאת ולקבע את הבדואים בנגב.

גדעון עזרא: אם הממשלה הזאת תעשה את הדבר הזה, אני מברך אותה על העשייה הזאת.

גדעון עזרא: צריך לעשות סוף לסיפור הזה.

גדעון עזרא: צריך לקדם את החינוך בקרב הבדואים בנגב.

גדעון עזרא: המצב שם הוא בלתי נסבל.

סאלח טריף: גדעון, תן להם קודם לחיות בנגב.

גדעון עזרא: יש תנאים בלתי אפשריים בבתי-הספר, בלי מזגן, בלי חשמל וכמובן בלי מעבדה ובלי מחשב.

גדעון עזרא: הבנייה הבלתי-חוקית בנגב שונה באופיה מאופי הבנייה הבלתי-חוקית שקיימת בגליל ובמקומות אחרים.

גדעון עזרא: צריך לקיים בנושא הזה דיון דחוף, בלי אופוזיציה ובלי קואליציה, לגופו של עניין, ולפתור את הבעיה הזאת.

גדעון עזרא: זו בעיה פתירה.

גדעון עזרא: אני מציע לחברי הסיעות הערביות בכנסת שכולנו נשתף פעולה בנושא הזה.

גדעון עזרא: הדברים לא יהיו ביום אחד.

גדעון עזרא: נשתף כולנו פעולה ביחד עם הממשלה בנושא הזה.

גדעון עזרא: והדבר האחרון: הנגב הוא חם, קשה לחיות בנגב.

גדעון עזרא: אני חושב, שכל מי שיורד לנגב צריך לזכות בהנחות כאלה ואחרות, שאין במקומות אחרים במדינת ישראל, גם לא בגליל.

גדעון עזרא: אם אתה רוצה שאדם נוסף ישב בערבה, זה עולה כסף.

גדעון עזרא: זהו כסף שכדאי לנו להשקיע.

גדעון עזרא: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת יצחק כהן.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לאדוני היה חזון מזרח תיכון חדש; לאבות האומה היה חזון לגבי הנגב.

שמעון פרס: אני מבקש, שירי ועזרא, שבו בבקשה.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, אתה צריך להיות מרוצה, הנגב מתחיל להיות במרכז העניינים בבית הזה.

שמעון פרס: במרכז העניינים, אבל לא במרכז הדיבורים.

יצחק כהן: אבל לאחר 50 שנה, אדוני, אם עושים את מאזן ההשקעות בנגב, לעומת החזון של מי שחשב באמת ליישב חבל ארץ זה, להפריח אותו – מלבד השנים הראשונות שבהן עוד מישהו דבק בתוכנית לפיתוח הנגב ולהפיכתו מארץ צייה וממדבר שממה לגן פורח – לצערי הרב, היום, כאשר אנחנו עומדים כאן ועורכים את המאזן, אנחנו רואים את השבר.

יצחק כהן: קשה לומר שמישהו ניסה לעשות זאת מתוך זדון, אבל בסך הכול המאזן שלילי, פיתוח התשתיות מפגר ב-20 שנה.

יצחק כהן: אין לי דבר נגד כביש חוצה-ישראל, להיפך, אני תומך בפרויקט, אבל לצורך המחשה אומר כי התקציב לבניית צומת-קסם שווה לתקציב לכל תשתיות הכבישים בנגב בשנה אחת.

יצחק כהן: תעסוקה – מוקדי האבטלה הגדולים ביותר הם בנגב.

יצחק כהן: יושב כאן שר האוצר לשעבר, ידידי חבר הכנסת בייגה שוחט.

יצחק כהן: לצערי הרב, יכול להיות שמבחינות מסוימות הפרטת "כימיקלים לישראל" היתה חשובה – – –

שלום שמחון: אתה אומר זאת כי אני יושב ליד בייגה?

יצחק כהן: בייגה, רפואה שלמה, ברוך רופא חולים.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

יצחק כהן: דאגתי לך.

אברהם-בייגה שוחט: התגעגעת אלי.

יצחק כהן: פרופסור ברש מסר לך ד"ש?

שמעון פרס: תדע לך, הכול על חשבונך.

יצחק כהן: אדוני, ההפרטה של "כימיקלים לישראל", מלבד הנזקים הנוספים שגרמה, מעמידה בסכנה גדולה את אחד ממוקדי התעסוקה בנגב, וזאת מסיבה פשוטה אחת: הרוכשים של "כימיקלים לישראל", בזמנם, וגם לאחר שהמפעל עבר ידיים, לא תושבי הנגב הם שמעניינים אותם; מה שמעניין אותם הוא הרנטביליות של המפעל, וכאן עלולה להיות סכנה גדולה לאחד ממוקדי התעסוקה של תושבי דימונה, ירוחם וערד.

יצחק כהן: המחשבה שעולה בראשיהם של ראשי המדינה, כל פעם שמדובר באתר פסולת, היא רמת-חובב.

יצחק כהן: זהו אחד המחדלים החמורים ביותר בתולדות מדינת ישראל.

יצחק כהן: יש שם פצצת זמן מתקתקת שעלולה להתפוצץ, חלילה.

יצחק כהן: אני לא רוצה לפתוח פה לשטן, אבל מי שיודע מה שהולך שם, הדבר מדיר שינה מעיניו.

יצחק כהן: מדברים על הפיכת הנגב לפח האשפה של המדינה – אני משתדל לדבר בלשון נקייה – בלי להניד עפעף, וזאת נוסף על האסון האקולוגי הכבד שעלול להוות אתר הפסולת הרעילה ברמת-חובב.

יצחק כהן: כאשר מדברים על פיתוח נוסף של הנגב בניסיון להפריח את השממה, מדברים על נמל תעופה בין-לאומי שני.

יצחק כהן: אבל האופציה של הנגב ירדה, וכולם מדברים על נמל תעופה צפוני יותר.

יצחק כהן: רמת החינוך בנגב – מלבד אותן ערים שמפלגתי ש"ס הצילה אותן, כמו דימונה וירוחם, שמתנדבים ממרכז הארץ ירדו אליהן והפריחו את השממה – גם כאן המצב קשה.

יצחק כהן: מי שמסתובב היום בירוחם רואה את קריות החינוך הנפלאות שיש שם, וגם בדימונה ובעירו של בייגה שוחט, בערד.

אברהם-בייגה שוחט: הצלתם את מערכת החינוך בערד?

יצחק כהן: כן.

אברהם-בייגה שוחט: טוב.

יצחק כהן: ירוחם היתה שכוחת אל, עד שהגיעו לשם פעילי ש"ס והקימו שם קריות חינוך לתפארת, וכך בדימונה.

אברהם הירשזון: עד שאתה הגעת, לא עד שש"ס הגיעה.

יצחק כהן: לא, עד שש"ס הגיעה.

יצחק כהן: הייתי מצפה לכך שראשי המדינה יאמצו את המודלים האלה ואת המסירות, ויקדמו את פיתוח הנגב.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת איוב קרא.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת יצחק סבן.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מרגיש בימים האחרונים, כאשר מדברים על הצפון ועל הדרום, ובצפון מדברים על "קטיושות" ובדרום על הפסולת ברמת-חובב, לצערי אני קצת סקפטי בכל מה שקשור גם לצפון וגם לדרום.

איוב קרא: אני חושב שטוב יעשה הבית הזה אם יחשוב קודם כול איך לווסת את המשאבים ואיך להביא למצב שבו יהיו מפעלים ומקורות תעסוקה לאנשים, הן בדרום והן בצפון, כך שתושבי מדינת ישראל על כל גוניהם, כל העם שיושב פה, כל האוכלוסייה שיושבת פה, יוכלו ליהנות מכך, גם בדרום וגם בצפון.

איוב קרא: כשביקרתי לא מזמן ברהט, חרה לי מאוד שאין שם כמעט מפעל שאפשר להתפאר בו, וזאת לאחר 50 שנות עצמאות של מדינת ישראל.

איוב קרא: זוהי אוכלוסייה שלכל הדעות היתה לויאלית למדינה במשך שנים, ולא היתה צריכה להיות כל סיבה לכך שההסתדרות או חברת העובדים בעבר, וגם הממשלה, לא תבאנה להשקעות לטובת אוכלוסייה מיוחדת זו.

איוב קרא: על אחת כמה וכמה חרה לי, אדוני היושב-ראש, שנקבעו מועצות מקומיות בדרום בשנתיים האחרונות – בשנתיים האחרונות פעלו שם חמש מועצות ממונות חדשות – ובמקום לדאוג לכך שימונו בחורים מוכשרים מקרב הבדואים בדרום, לצערי הרב מינו שם אנשים מבחוץ.

איוב קרא: אין לי טענות כלפי המינויים האלה, אבל יש בוודאי בקרב האוכלוסייה הזו אנשים די מוכשרים שיכולים לפעול באזורים אלה.

איוב קרא: כפיית שלטון מקומי מבחוץ על אוכלוסייה מיוחדת זו, זהו דבר שלא יוסיף כבוד למדינת ישראל.

איוב קרא: אני חושב שהגיע הזמן להעביר משאבים ומפעלים מהמרכז גם לבאר-שבע, גם לאופקים, גם לדימונה ולכל מקום באזור זה.

איוב קרא: האינטרס של מדינת ישראל הוא להעביר מהמרכז משאבים ומפעלים, על מנת להביא לכך שהמשקיעים והיזמים יפעלו באזורים אלה.

איוב קרא: ככל שנחזק את היישובים האלה, ייטב לאנשים במדינה הזו.

איוב קרא: ככל שנזלזל בכל אוכלוסייה שנמצאת באזורים אלה – אין לי ספק שנפגע בהמשך קיומה של מדינת ישראל.

איוב קרא: האוכלוסייה הזאת בסופו של דבר תרצה למצוא תשובות על האבטלה הקשה שם, העולה ב-4% לפחות על הממוצע הארצי.

איוב קרא: אני חושב, שטוב נעשה אם נביא יחד לדיון מקיף וממצה על נושא האבטלה ביישובים אלה ובדרום במיוחד, ועל אחת כמה וכמה בקו העימות, ביישובי הצפון והגליל, כפי שכבר הזכרתי.

איוב קרא: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק סבן.

שמעון פרס: אני מבין שזאת הופעת בכורה.

שמעון פרס: אני מקדם את פניך בברכה.

שמעון פרס: אחריו – אחרון המשתתפים בדיון, חבר הכנסת סאלח טריף.

יצחק סבן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח לפתוח את הנאום שלי בכנסת – – –

שמעון פרס: חברים, כאן יש נאום ראשון.

שמעון פרס: שירי, יש נאום ראשון, לא מפריעים.

שמעון פרס: שב בשקט.

יצחק סבן: שירי ידידי מפריע לי?

שמעון פרס: כן, תודה.

יצחק סבן: אני שמח לפתוח את הנאום הראשון שלי בכנסת בנושא שמעסיק אותי יותר מכול, האזור שאני בא ממנו – הנגב.

יצחק סבן: אין זה סוד, שהנגב, כמו הגליל, מקופח ביותר.

יצחק סבן: זה שנים רבות אני עוסק בעיסוקים ציבוריים באזור באר-שבע והנגב, וכמובן כסגן ראש העיר באר-שבע זה כעשר שנים.

יצחק סבן: תמיד היתה בנו התחושה, שממשלות ישראל כולן, ללא יוצא מן הכלל, מדברות גבוהה-גבוהה בקשר לנגב, אך בפועל לא עשו כמעט דבר למען פיתוח הנגב.

יצחק סבן: היתה תחושה שהמדינה מתחילה בחדרה ומסתיימת בגדרה.

יצחק סבן: הנגב והגליל נותרו מחוץ לסדר העדיפויות הלאומי.

יצחק סבן: אני מקווה שראש הממשלה הנבחר מר אהוד ברק וממשלתו יתייחסו לנגב ולגליל כאל חלק ממדינת ישראל וישקיעו משאבים הראויים לחלקי ארץ אלו, כגון מה שהממשלות הקודמות השקיעו במרכז הארץ.

יצחק סבן: המשימות הן רבות ומגוונות, אך אמנה רק כמה מהן.

יצחק סבן: נושא התעסוקה.

יצחק סבן: שיעורי האבטלה הגבוהים ביותר מרוכזים בנגב.

יצחק סבן: יש להשקיע במפעלים יצרניים ויציבים על מנת לתת תעסוקה לתושבים.

יצחק סבן: זאת תהיה גם סיבה טובה לנוער ולצעירים להישאר באזורים אלו.

יצחק סבן: תשתיות.

יצחק סבן: אין זה סוד שבמשך תקופה ארוכה יש הזנחה בהשקעות בתשתיות בנגב, ואנו עדים לתאונות דרכים קשות וקטלניות באזור הנגב והערבה, כפי ששמענו וראינו מה שקרה במוצאי השבת האחרונה.

יצחק סבן: תדמית.

יצחק סבן: יש לשנות את התדמית של הנגב והגליל לא בטיפול קוסמטי אלא במעשים.

יצחק סבן: לדוגמה, יש לפנות את אתר הפסולת הרעילה ברמת-חובב, המאיים על חיי תושבי באר-שבע והנגב.

יצחק סבן: יש לפנות גם את אתר דודאים ליד באר-שבע, הגורם לבעיות סביבתיות רבות ופוגע בתדמית באר-שבע והנגב.

יצחק סבן: נמל תעופה בין-לאומי שני.

יצחק סבן: יש להתחיל מייד בהכנות להקמתו של נמל תעופה בין-לאומי שני באזור נבטים ליד באר-שבע.

יצחק סבן: הדבר יגרום לתעסוקה רבה באזור זה ויוריד את העומס הרב שיש בנמל התעופה בן-גוריון.

יצחק סבן: תסלחו לי שאני מתייחס בעיקר לנגב, שהרי ככלות הכול עניי עירך קודמים.

יצחק סבן: מורי ורבותי, בן-גוריון היה אבי אבות הנגב.

יצחק סבן: לצערנו, נותר החזון וכמעט לא נעשה דבר ברוח מורשתו.

יצחק סבן: נוסף על בן-גוריון ראוי להזכיר את אבי הכור בדימונה, ולא ארחיב את הדיבור מחמת כמה טעמים, ואחד מהם שאין אומרים שבחו של אדם בפניו.

יצחק סבן: אסור לי שלא להזכיר אותם יהודים צדיקים שבנו ערי תורה בנגב, הרב פרידמן, הרב פינקוס, הרב אברג'יל, הרב יששכר מאיר, רבי אליעזר אבוחצירא, הרב גמליאל ועוד ועוד ועוד, בדימונה, בירוחם, בשדרות, בתפרח, בבאר-שבע ובאופקים.

יצחק סבן: אין לכם מושג איזה עולם נבנה במסירות נפש.

יצחק סבן: בנאומי הראשון על הנגב אני אומר לכם: אשריכם שזכיתם.

יצחק סבן: אלה הדברים על קצה המזלג שעל הממשלה לפעול בהם מייד למען פיתוח הנגב.

יצחק סבן: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת סאלח טריף.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברשותך, אני רוצה לברך את חבר הכנסת יצחק סבן שנאם זה עתה את נאומו הראשון – אדם שצמח מתוך העם, שגילה רגישות רבה לבעיות הפרט באזור באר-שבע, שנולד בבאר-שבע, שהוא צבר אמיתי והשקיע גם את מרצו למען הציבור כסגן ראש העיר באר-שבע מטעם תנועת ש"ס היקרה.

סאלח טריף: חבר הכנסת איציק כהן, אתה מוכרח להפריע לי?

סאלח טריף: אני מחמיא לחברך ואתה חייב לשמוע מחמאות נוספות?

סאלח טריף: ולכן – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

סאלח טריף: אני רוצה להגיד לך, שאני מוקיר אנשים וידידים טובים בש"ס, שיש להם ראייה צודקת ונכונה גם כלפי השוויון לערבים בישראל.

סאלח טריף: לכן אני מברך אותך, חבר הכנסת יצחק סבן, ואני משוכנע שתצליח לעשות בבית עוד יותר ממה שעשית למען הציבור בבאר-שבע, לכל עם ישראל, לכל המדינה ולכל תושביה.

סאלח טריף: אני מאחל לך הצלחה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אעבור לנושא שלנו.

סאלח טריף: אני יודע שאדוני הוא נושא הדגל של פיתוח הנגב, אולי לפי חזונו של דוד בן-גוריון, שהיית תלמידו, ועד לפיתוח הגליל – אני מרשה לעצמי לחרוג אולי, לדבר יותר על פיתוח הגליל, כאשר קשה להתעלם כבר בתחילת דברי מההפגנות הזועמות של שכני תושבי הגליל, במיוחד תושבי קו העימות, לנוכח ירי ה"קטיושות" והמצב הקשה שאליו הגיעו כתוצאה מהפסדים גדולים שהיו להם בתעסוקה, במלונאות, בתיירות ובעסקים.

סאלח טריף: אין ספק שהממשלה הבאה צריכה להגשים את – – –

שמעון פרס: עבד-אלמאלכ, זה לא יפה שאתה יושב עם הגב לנואם.

סאלח טריף: טלב, תשמע אותי.

סאלח טריף: אני חושב שאני אגיד דברים שכדאי שתשמע אותם.

טלב אלסאנע: תמיד אתה אומר דברים – – –

סאלח טריף: אני מאוד מקווה שבאמת הממשלה תמצא את הפיצוי הנאות כדי לפצות את האנשים שנפגעו כתוצאה מהמצב הקשה שהיה בגבול הצפון וביישובי קו העימות בצפון.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, כשמדברים על פיתוח הגליל – ושמעתי כאן כמה מחברי שקדמו לי, ביניהם גדעון עזרא, למשל.

סאלח טריף: להבדיל משלום שמחון, גדעון עזרא, כשמדברים על נושא כמו פיתוח הגליל, הוא אומר: צריך קודם כול לדאוג לבנייה הבלתי-חוקית, לטפל בבנייה הבלתי-חוקית.

סאלח טריף: כשמדברים על פיתוח הוא מדבר על בנייה בלתי חוקית.

סאלח טריף: הוא לא רואה את הפיתוח של איזה אזור בארץ מבלי לראות איך מציקים לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

סאלח טריף: זאת נקודת המוצא שלו.

סאלח טריף: אני מאוד מקווה שכשחברי שלום שמחון מדבר על הרחבת היישובים והכפלת האוכלוסייה הוא מתכוון לכל האוכלוסייה, הוא מתכוון לכל התושבים – יהודים, נוצרים, מוסלמים ודרוזים כאחד, ולא לאוכלוסייה אחת על חשבונה של אוכלוסייה אחרת.

סאלח טריף: לדאבוני, ב-50 השנים האחרונות היינו עדים בגליל לשיחות כל כך קשות על בעיות דמוגרפיות שהביאו להפקעת קרקעות באופן מסיבי ולהגבלת פיתוחם של יישובים ערביים גדולים וקטנים כאחד.

סאלח טריף: אי-אפשר לחיות עוד במצב שבו תושב אחד יחיה על גבו ועל זכותו של תושב אחר.

סאלח טריף: אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אי-אפשר לראות באותו זמן שווילות נבנות בשיפולי כרמיאל אל תוך ואדי סלאמה, וילות מאירות עיניים ביופיין, כאשר בוואדי סלאמה מוציאים צווי הריסה יום-יום.

סאלח טריף: אי-אפשר.

סאלח טריף: אדוני אולי יודע יותר מכול, לפי מה שאני מכיר את דעותיך ואת הדרך שבה אתה מבטא את השלום והדו-קיום – לא ייתכן ששכנים יחיו בשלום, בהבנה ובידידות כאשר אחד מועד לחורבן ולהריסה ואחד יבנה ויבנה ויבנה.

טלב אלסאנע: סאלח, למה אתה – – –

סאלח טריף: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לדבר על פיתוח.

סאלח טריף: אתה תשאל את מי שתמיד היה אמון על הפיתוח והיתה לו אחריות ממלכתית לבנייה של המדינה הזאת.

סאלח טריף: אני מדבר כאן על זה שבאמת צריך לפתח את הגליל, ופיתוחו של הגליל צריך להיות לכל התושבים של הגליל על כל עדותיהם, על כל יישוביהם.

סאלח טריף: לא ייתכן עוד שיהיה מצב שיישובים יוגבלו בתוכניות מיתאר ויישובים יקבלו תוספת של שטחי מיתאר ותוספת של שטחי שיפוט.

סאלח טריף: לא ייתכן שהאחד יהיה על חשבון השני.

סאלח טריף: פיתוח הגליל, אדוני היושב-ראש, הוא חשוב מאוד למדינת ישראל – – –

שמעון פרס: סאלח, אתה צריך – – –

סאלח טריף: אני מייד מסיים.

סאלח טריף: אנחנו סובלים מבעיות קשות של אבטלה, מבעיות קשות של העדר תעסוקה בכל השטחים, ואת זה אפשר לפתור על-ידי בניית תשתיות תעשייתיות ועל-ידי נגישות למרכז ועל-ידי פיתוח התשתיות התחבורתיות והתיירותיות.

סאלח טריף: אין ספק שהפוטנציאל האדיר הקיים בשטח ארץ זה הוא גדול וניתן למצות אותו בתנאי שהמדינה והממשלה שאמונה על הפיתוח תעשה הכול ויהיו לה תוכניות והיא גם תבצע את התוכניות האלה למען עתיד כולם.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: אנחנו ניגשים לסיכום.

שמעון פרס: בשם סיעות ישראל אחת, הליכוד, ש"ס, מרצ, המרכז – חבר הכנסת שירי ויצמן.

שמעון פרס: אחריו, בשם רע"ם – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, הצעת סיכום לדיון בנושא: פיתוח הנגב והגליל, בשם סיעות ישראל אחת – העבודה, גשר, מימד – הליכוד, ש"ס, מרצ, המרכז: 1.

ויצמן שירי: הכנסת קובעת כי יש צורך דחוף ונחוץ בפיתוח הנגב והגליל.

ויצמן שירי: 2.

ויצמן שירי: הממשלה תפעל בשנת התקציב 1999 להקצות תקציבים לפיתוח הנגב והגליל.

ויצמן שירי: 3.

ויצמן שירי: הממשלה תפעל לקידום פרויקטים בנושאים הבאים: פיתוח מטרופולין באר-שבע, פיתוח הרכבת, הפעלת אתר פסולת ארצי במישור רותם – אורון – כאתר חלופי, פיתוח התיירות בנגב ובגליל, סיוע למרכז הרפואי "סורוקה", סיוע למגזר הבדואי, נמל תעופה בין-לאומי בנבטים, קידום חינוך בעיירות הפיתוח, פיתוח אוניברסיטת בן-גוריון, הקמת מרכז לקליטת מדענים תוך כדי סיוע ותמיכה, הגדלת משכנתאות בנגב ובגליל לזוגות צעירים ולעולים חדשים, התחלת יישום הרפורמה בהשכלה הגבוהה באוניברסיטת בן-גוריון, שינוי דירוג הקמת מפעלים בענפים חכמים, מתן עדיפות לנגב ולגליל כאזור קולט עלייה.

ויצמן שירי: אני קורא לראש הממשלה הנבחר אהוד ברק לשנות את סדר העדיפויות כמתחייב ולהצעיד את הנגב והגליל קדימה לעתיד טוב יותר.

ויצמן שירי: לסיום, שינוי חוק לעידוד השקעות הון והחזרת העדיפות כפי שנעשתה בממשלת רבין, זיכרונו לברכה.

ויצמן שירי: אין שום סיבה שחוק עידוד השקעות הון לא ישונה תוך כדי שימת דגש בנגב ובגליל כאזור המועדף על-ידי המדינה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת דהאמשה.

שמעון פרס: אחריו, בשם סיעת חד"ש – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעה לסיכום הדיון בעניין פיתוח הנגב והגליל, של סיעת רע"ם: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לאמץ מדיניות חדשה ושונה בכל הקשור לפיתוח הנגב והגליל לטובת כל התושבים מתוך שימת לב מיוחדת לצורכי התושבים הערבים באזורים הנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לאמץ תוכנית מיוחדת באזורים הנ"ל, אשר תשים קץ למצב הבלתי-נסבל אשר הביא להוצאת עשרות יישובים ואלפי בתים ערביים אל מחוץ לחוק ודינם, לכאורה, להריסה, כך שאיום מחריד זה ייפסק ותימצא דרך למנוע המשך קיומו של העוול המשווע הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לאמץ מדיניות שוויונית באזורים הנ"ל, אשר תיישם יחס שווה לכל התושבים מתוך מתן העדפה מתקנת לסגירת פערים בכל תחומי החיים, פערים שהם תולדה של 50 שנות מדיניות מכוונת אשר הפלתה לרעה את התושבים הערבים באזורים הנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, הצעת החלטה מטעם סיעת חד"ש על הנושא פיתוח הנגב והגליל: 1.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לממשלה להתוות תוכנית מפורטת עם לוח זמנים מוגדר לפיתוח הגליל והנגב, לטובת כלל התושבים באזורים אלה.

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק את מדיניות האפליה הלאומית נגד התושבים הערבים בגליל, בנגב ובשאר אזורי המדינה.

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: הכנסת תובעת מהממשלה: א.

מוחמד ברכה: להעלות את היישובים הערביים על מפת הפיתוח של מדינת ישראל; ב.

מוחמד ברכה: להכיר בכל היישובים הבלתי-מוכרים; ג.

מוחמד ברכה: להקים יישובים חקלאיים לתושבים הערבים בנגב; ד.

מוחמד ברכה: להקים אזורי תעשייה ביישובים הערביים; ה.

מוחמד ברכה: לפתח את התיירות ביישובים שיש בהם אתרי תיירות; ו.

מוחמד ברכה: להכיר בכל היישובים הערביים כאזורי עדיפות; ז.

מוחמד ברכה: להרחיב את שטחי השיפוט של היישובים הערביים.

מוחמד ברכה: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עזמי בשארה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, 1.

עזמי בשארה: הכנסת קוראת לשוויון בין כל אזרחי המדינה בכל אזורי הארץ ולהשוואת התנאים הכלכליים, החברתיים והאחרים בין תושבי המרכז ותושבי הפריפריות, בעיקר הנגב והגליל.

עזמי בשארה: 2.

עזמי בשארה: הכנסת קוראת לפתח את הנגב והגליל הסובלים מהזנחה לטובת כל תושבי אזורים אלה, יהודים וערבים, ולהפסקת מדיניות "ייהוד" הגליל והנגב.

עזמי בשארה: 3.

עזמי בשארה: הכנסת קוראת להקצות משאבים ליישובים על-פי קריטריונים סוציו-אקונומיים שוויוניים ועל-פי הצרכים של כל יישוב ויישוב.

עזמי בשארה: 4.

עזמי בשארה: הכנסת קוראת להכרה בכל היישובים הבלתי-מוכרים בנגב ובגליל ולהפסקת המצב שבו אזרחי המדינה אינם זוכים לשירותים בסיסיים.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אנחנו ניגשים להצבעה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת בל"ד כפי שנקראה על-ידי חבר הכנסת עזמי בשארה – ירים את היד.

שמעון פרס: תודה, נא להוריד.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: נדמה לי שהרוב בעד.

שמעון פרס: אנחנו נעשה עוד הפעם הצבעה.

שמעון פרס: מי בעד הצעתו של חבר הכנסת עזמי בשארה – ירים את היד.

שמעון פרס: רוצה למנות?

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' בשארה – רוב

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' בשארה נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה התקבלה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת חד"ש כפי שנקראה על-ידי חבר הכנסת מוחמד ברכה?

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה – רוב

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה התקבלה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת רע"ם כפי שנקראה על-ידי חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה?

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה – רוב

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה התקבלה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת סיעות ישראל אחת, הליכוד, ש"ס, מרצ והמרכז כפי שנקראה על-ידי חבר הכנסת שירי ויצמן?

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ו' שירי – רוב

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ו' שירי נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה התקבלה פה-אחד.

שמעון פרס: חברי הכנסת, ישיבה זו נעולה.

שמעון פרס: מחר תהיה ישיבה נוספת בשעה 16:00.