ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 141, 2000-08-02 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת – היום יום רביעי, א' בחודש מנחם אב התש"ס, 2 בחודש אוגוסט שנת 2000.

אברהם בורג: סעיף ראשון בסדר-היום: הודעה למזכיר הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – חובת מתן תשובה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פטור מסימון מחירים במוצרי חלב זולים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הבטחת מעמדה של העיר תל-אביב–יפו, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון – הגבלת דמי חכירה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת זיקנה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק אמנות בין-לאומיות (אישור הכנסת), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת נחום לנגנטל, צחי הנגבי, תמר גוז'נסקי ואברהם הירשזון; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – קצבה ומשכורת מקופת ציבור), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (איסור תעמולה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת רחמים מלול; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת עסאם מח'ול וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי רפואת שיניים לבעלי מום מולד בלב), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת ויצמן שירי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבזק (תיקון – שידורי בזק פנים-ארציים נייחים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אליהו בן-מנחם; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – חובת שירות צבאי או לאומי), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הנהלת בתי-חולים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור שבוע עבודה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת בנימין אלון; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הטבות למשפחות חד-הוריות), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת יולי-יואל אדלשטיין, מרינה סולודקין, נתן שרנסקי וגנדי ריגר; הצעת חוק העונשין (תיקון – זיוף תקליטור או קלטת), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת יולי-יואל אדלשטיין, מרינה סולודקין, נתן שרנסקי וגנדי ריגר; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – אישור המעביד על סיום העבודה),

א' האן: התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – פטור מדמי חכירה למוסדות ציבור), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן; הצעת חוק הרשות הממלכתית לתרבות ואמנות, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי וזהבה גלאון; הצעת חוק השוואת תנאים בעבודה, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אברהם הירשזון, אליהו בן-מנחם, תמר גוז'נסקי, איוב קרא ואילן גילאון; הצעת חוק המועצה הציבורית להגברת המודעות לאיידס, התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – חברות ממשלתיות), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק משק הגז הטבעי, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – תקציב מועצה דתית), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – נשיא בית-המשפט העליון והמשנה לנשיא), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק הקמת בתי-ספר וגני-ילדים (הוראת שעה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יצחק סבן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מגן-דוד-אדום (תיקון – מקורות המימון של האגודה) התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יצחק גאגולה; הצעת חוק-יסוד: בית-המשפט לחוקה, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – עיגון מעמדו של מתווך), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר השפעה על התחבורה ובטיחות התנועה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – ימי צום או חג), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יגאל ביבי.

א' האן: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא השני בסדר-היום – הצעות חוק לדיון מוקדם בנושא פיזור הכנסת.

אברהם בורג: המציע הראשון, חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

אברהם בורג: איפה השר המשיב?

יעקב ליצמן: מספיק שר לשעבר משיב?

צבי הנדל: השר הגיע.

אברהם בורג: חברת הכנסת דיין, אולי תיגשי לרגע למיקרופון עד שהם מתחילים.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת וחברותיה, אני מצטערת להשתמש בצורה די תכופה במיקרופון הזה, כדי להביע צער של כולנו על רצח נוסף של אשה בידי בעלה, שאירע אתמול ביישוב צורן, על רקע סכסוך על גובה המזונות.

יעל דיין: שרון פלג נרצחה על-ידי בעלה אתמול בחניקה.

יעל דיין: קיימנו הבוקר ישיבה על כך בוועדה.

יעל דיין: קיבלנו דיווח מהמשטרה ומלשכת הרווחה.

יעל דיין: זה עוד רצח שאולי היה ניתן למנוע אותו.

יעל דיין: (הצעת חבר הכנסת ס' שלום)

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצעת חוק התפזרות הכנסת – הצעת חוק פ/1950.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת שלום.

אברהם בורג: השר הלא משיב נמצא כאן.

אברהם בורג: הבנתי שאתה לא רוצה להשיב, אדוני השר.

אברהם בורג: מכל מקום הממשלה כאן, ואני מקווה שיהיה מקובל על כולנו – – – חבר הכנסת כץ.

אברהם בורג: , חבר הכנסת לנדאו.

אברהם הירשזון: אנחנו רואים את המפה החדשה של גוש-קטיף.

ישראל כץ: המפה של קמפ-דייוויד.

אברהם בורג: בכל זאת, תודה.

אברהם בורג: אני מציע לסדר הדיון שיהיו קודם כול המציעים ולאחר מכן נרכז את ההצבעות אחת אחת לפי סדר המציעים.

אברהם בורג: קדימה, סילבן.

אברהם בורג: עשר דקות.

אברהם בורג: בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה החליטה שהיא אינה רוצה להשיב על הצעות החוק להתפזרות הכנסת – – –

בנימין בן-אליעזר: לא נכון.

בנימין בן-אליעזר: לא נכון.

אברהם בורג: היתה התחלה טובה, בואו נמשיך.

סילבן שלום: המצב הוא כזה שאין ממשלה בישראל, אדוני היושב-ראש.

בנימין בן-אליעזר: זה משהו אחר.

סילבן שלום: אין ממשלה, אין שרים, אין מי שמטפל בעבודה, אין מי שמטפל ברווחה, אין מי שמטפל בבריאות, אין מי שמטפל בחינוך, אין מי שמטפל בתעשייה, אין מי שמטפל במסחר, אין מי שמטפל בחקלאות, אין מי שמטפל בתשתיות, אין מי שמטפל בדתות, ומהערב אין גם מי שיטפל בחוץ.

בנימין בן-אליעזר: אבל בתקשורת יש ויש.

סילבן שלום: אנחנו עדים למצב שמעולם לא היינו בו – ממשלה בהתפוררות, ממשלה בקריסה.

סילבן שלום: בעצם אין ממשלה בישראל.

סילבן שלום: הממשלה האומללה הזאת, אדוני היושב-ראש, הגיעה לסוף דרכה.

סילבן שלום: כל העם מבין את זה, כל נבחרי הציבור מבינים את זה, חברי הקואליציה מבינים את זה, השרים מבינים את זה.

סילבן שלום: רק אדם אחד בישראל, שהוא איש אטום, מסרב להבין את המציאות שאליה הוא נקלע, וזה ראש ממשלת ישראל אהוד ברק.

סילבן שלום: הוא היחיד שמנסה לעשות את הכול כדי לשרוד, כדי להישאר בתפקידו.

סילבן שלום: הקואליציה הזאת, שהוקמה ב-1999, היתה קואליציה לא טבעית.

סילבן שלום: כבר אז, באוקטובר 1999 הגשתי את הצעת החוק לפיזור הכנסת.

סילבן שלום: כבר אז טענתי, שהקואליציה הזאת היא קואליציה בלתי אפשרית.

סילבן שלום: כבר אז הבנתי, שהממשלה הזאת לא תוכל למלא את ימיה.

סילבן שלום: ברק, שעלה על כנפי המהפכה החברתית, הפר את הבטחותיו אחת לאחת, והקטסטרופה רק מתעצמת והולכת.

סילבן שלום: ברק הפעיל או הביא למצב שבו הציבור האמין לו שהוא מביא למהפכה חברתית, אבל בפועל העביר תקציב אנטי-חברתי, מינה נגיד שהעניין החברתי רחוק ממנו, והוא מנסה בכל כוחו להעביר רפורמה שתפגע בציבור במסווה של רפורמה לטובת הציבור, וכך אחת לאחת הוא מפר את הבטחותיו.

סילבן שלום: הוא הפר את הבטחתו לשכר לימוד חינם לסטודנטים, שאותו הוא הבטיח אך לא קיים.

סילבן שלום: הוא הבטיח שכר לימוד חינם לגילאי שלוש–ארבע.

סילבן שלום: השר בן-אליעזר, האם הוא קיים את זה?

סילבן שלום: הוא הבטיח להפעיל את חוק רן כהן, ואתה היית שר השיכון, חוק רן כהן במלואו.

סילבן שלום: מה שראינו זה בעצם פארסה, כאשר תוכנית הממשלה מביאה למצב שבו 60% מדיירי הדיור הציבורי אינם כלולים בעניין הזה – מעל 12 שנים בלבד נכנסו לעניין הזה.

רן כהן: – – – לך ותשאל אותם.

רן כהן: לך לשכונות.

רן כהן: מה אתה מדבר?

סילבן שלום: הוא הבטיח לנהגי המוניות, ומה שראינו הוא שקנו נהגי מוניות כדי שיבואו במערכת הבחירות ממקום למקום ויגידו: "ביבי דפק אותי", ובעצם עשו זאת בתשלום ובצורה מושחתת ובצורה שלא היתה כמוה מעולם.

סילבן שלום: הבטיחו לנהגי המשאיות.

סילבן שלום: הבטיחו לנכים.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, הבטיחו גם מינהל תקין ושינוי בתרבות השלטון במדינת ישראל.

סילבן שלום: מה שהביאו לנו זה עמותות מושחתות, עמותות שבעצם קנו שלטון בכסף.

סופה לנדבר: איזה שקרים.

סילבן שלום: חברת הכנסת לנדבר, את את מקומך בכנסת כבר קיבלת בזכות אהוד ברק, בזכות איזה תרגיל מפוקפק שהיה אז בפריימריס.

סופה לנדבר: מה אתה אומר?

סופה לנדבר: אני – – –

סילבן שלום: אז בואי ולא נדבר על התרגיל המפוקפק שהיה אז לאחר הפריימריס של מפלגת העבודה.

יהודית נאות: – – – זכות הצבעה.

יהודית נאות: נבחרת בזכות ביבי.

סופה לנדבר: עשר שנים – – –

סילבן שלום: סליחה, חברת הכנסת נאות, אבל למה את כועסת?

אברהם בורג: אדוני, זה לא בנושא השיעור.

ראובן ריבלין: היא לא יודעת למה היא כועסת.

ראובן ריבלין: היא כועסת סתם.

סילבן שלום: היה תרגיל מפוקפק בפריימריס של מפלגת העבודה, כדי לקבוע שנציג אחד ייבחר ולא נציג אחר.

סילבן שלום: אמרתי משהו לא נכון?

יהודית נאות: כן.

יהודית נאות: החסינות לא מאפשרת – – –

סילבן שלום: כולם יודעים שזה היה.

סילבן שלום: אבל, זה הצביע מראש על התרגילים המפוקפקים של ראש הממשלה ברק, שהקים מערך עמותות, מערך מסואב, מערך מושחת שהביא אותו לשלטון במדינת ישראל.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה מתחרה על ראשות הליכוד או מה?

נואף מסאלחה: – – – ראש הממשלה.

סופה לנדבר: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת.

סילבן שלום: חבר הכנסת מסאלחה – – –

אברהם בורג: צריך לברך את חבר הכנסת שלום, שהוא מכיר כל כך טוב את ההליכים הדמוקרטיים הפנימיים של מפלגת העבודה.

אברהם בורג: אדוני, תודה לך.

אברהם בורג: בואו ונמשיך הלאה, בבקשה.

אברהם בורג: מן הסתם יהיו דוברים שיהיה להם מה להגיד על התהליכים בליכוד, אבל זה יהיה איזון.

אברהם בורג: חבר הכנסת שלום, בבקשה.

סילבן שלום: חבר הכנסת מסאלחה, אני חושב שגם אתה – ואתה איש הגון, איש ישר ואיש שמאמין בדרך של דו-קיום – הגעת למסקנה, שהממשלה במתכונתה הנוכחית לא יכולה להמשיך להתקיים.

נואף מסאלחה: – – – לבחירות.

סילבן שלום: נכון, ואתה איש ישר.

סילבן שלום: ראש הממשלה הלך על מצע מסוים.

סילבן שלום: היום הוא פועל בצורה הפוכה לחלוטין ממה שהוא הבטיח לבוחר.

סילבן שלום: אם אתה רוצה לשנות את המדיניות שלך, בוא לציבור, תקבל מנדט מחודש.

סילבן שלום: אם הציבור יאמר כן, כולנו צריכים להכפיף את הראש בפני הציבור.

סילבן שלום: אבל, לא יכול להיות מצב, שהבטחת מהפכה חברתית ואתה לא מקיים.

סופה לנדבר: אל תחיה באשליות.

סופה לנדבר: ביבי לא יחזור.

סילבן שלום: לא יכול להיות, שהבטחת מהפכה מדינית, ואתה עושה – – –

סופה לנדבר: אל תחיה באשליות.

סופה לנדבר: ביבי לא יחזור.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אם אפשר לתת לי – – –

אברהם בורג: זה לא עומד ברמה שאדוני מדי פעם מפגין כלפי הבמה.

אברהם בורג: זה עוד בסטנדרדים סבירים.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, בתחום המדיני, השר חיים רמון, אתה דוגל בחלק מדרכו המדינית של ראש הממשלה.

סילבן שלום: אתה חשבת אחרת, ואולי אתה גם צדקת, כמו בהרבה מאוד דברים שהוא לא קיבל את עצתך ואת עמדתך, כי הוא בדרך כלל חושב שרק הוא יודע ורק הוא מבין ואף אחד אחר לא יודע מה צריך לעשות.

סילבן שלום: אבל, גם אתה תסכים אתי, ואני בטוח שתסכים אתי, שלפני הבחירות ראש הממשלה דיבר בתחום המדיני בצורה אחרת לחלוטין מזו שבה הוא הלך ועשה בקמפ-דייוויד.

סילבן שלום: ראש הממשלה דיבר על בית-אל ועופרה לנצח נצחים.

סילבן שלום: ראש הממשלה דיבר על כך שבקעת-הירדן – – –

חיים רמון: מבקש לשמור על זכות השתיקה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, השר חיים רמון ביקש לשמור על זכות השתיקה.

סילבן שלום: זה דבר מקובל?

אברהם בורג: כן, זה מקובל, אבל זה מאריך את התהליכים.

חיים רמון: – – –

אברהם בורג: אני הבנתי.

סילבן שלום: בסדר.

סילבן שלום: בכל מקרה, ראש הממשלה הזה דיבר על בקעת-הירדן בריבונות ישראלית.

סילבן שלום: ראש הממשלה הזה דיבר על ירושלים המאוחדת לנצח בריבונות ישראל.

סילבן שלום: מה הולך ועושה ראש הממשלה הזה?

סילבן שלום: מפר את כל הבטחותיו לבוחר.

סילבן שלום: הוא מפר את הבטחותיו, כאשר הוא מוכן לחלק את ירושלים.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, ב-1996 תקפו אותנו כאשר אמרנו שפרס יחלק את ירושלים.

סילבן שלום: מה היה קורה אם פרס היה נבחר ב-1996?

סילבן שלום: מה היה קורה אז באמת?

סילבן שלום: הוא לא היה מחלק את ירושלים במתכונת שאהוד ברק עושה אותה עכשיו?

סילבן שלום: הרי הדברים ברורים.

סילבן שלום: הדברים ידועים.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, שלראש הממשלה הזה – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, קצת שקט באולם בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שלום, תמשיך.

סילבן שלום: – – יש אולי רצון, אבל רצון זה לא מספיק, כי לראש הממשלה אין יכולת, וכאשר יבואו ספרי ההיסטוריה לנתח את תקופת כהונתו הקצרה של ראש הממשלה ברק הם יאמרו, שזו היתה התקווה הגדולה שאבדה – התקווה הגדולה שהביא האיש הזה למהפך בכל תחומי החיים במדינת ישראל מסתיימת בכישלון צורב ובמפח נפש.

סילבן שלום: מראש הממשלה של כו-לם הפך ראש הממשלה ברק לראש הממשלה של אף אחד.

סילבן שלום: לכן אני חושב שהגיעה העת.

סילבן שלום: הגיעה העת שראש הממשלה ייטול את המושכות בפעם הראשונה ולא יהיה מובל – לא יפסיד הצבעה אחר הצבעה, אלא יעשה את המעשה הנכון.

סילבן שלום: אני חושב, שראש הממשלה ברק – –

אברהם בורג: חבר הכנסת פרוש.

סילבן שלום: – – צריך גם הוא להבין שבעצם הסתיימה כהונתו.

סילבן שלום: כהונתו הסתיימה כבר ב-1 במרס 2000, כאשר עבר כאן חוק משאל-עם בגולן.

סילבן שלום: אותה קואליציה של המחנה הלאומי, שהתאחדה מחדש, מכה אותו מאז פעם אחר פעם – –

אברהם בורג: עוד דקה.

סילבן שלום: – – במשאל-עם ביהודה ושומרון, מכה אותו בפיזור הכנסת, מכה אותו בבחירות לנשיאות המדינה ותמשיך ותכה אותו גם היום.

סילבן שלום: אני אומר לראש הממשלה: אתה רוצה – יש לך אפשרות, אבל אפשרות אחת, כי אין לך שום דרך אחרת מלבד בחירות.

סילבן שלום: אני קורא לך לפנות אל הליכוד, לבוא בדברים עם ראשי הליכוד, להכריז על מועד לבחירות חדשות, לסכם יחד אתנו את המועד.

סופה לנדבר: בזה אתה צודק.

סופה לנדבר: גם אנחנו רוצים בחירות.

סופה לנדבר: גם אנחנו ננצח – – –

סילבן שלום: חברת הכנסת לנדבר, אני שמח שאת מסכימה אתי.

אברהם בורג: אני רואה שאני היחיד שלא רוצה.

סופה לנדבר: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

סילבן שלום: חברת הכנסת לנדבר, אני שמח שאת מסכימה אתי.

סילבן שלום: כל הבית הזה מאוחד ברצון ללכת לבחירות חדשות, כי כל הבית הזה מאוחד ברצון שלו להפסיק את הפארסה שאנחנו רואים כאן יום-יום.

סילבן שלום: יש איש אחד שעדיין לא הפנים את הדבר הזה.

סילבן שלום: מאחר שאת מקורבת לראש הממשלה ברק, מה שאת צריכה לעשות הוא לבוא ולומר לו את האמת.

סילבן שלום: לבוא ולומר לו: ראש הממשלה ברק – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שלום, אתה צריך לסיים.

סופה לנדבר: – – – זה מה שאני אגיד לו.

סילבן שלום: – – אין לך אמון בכנסת, אין לך אמון בעם – –

סופה לנדבר: יש.

סילבן שלום: – – בוא וקח יוזמה פעם אחת, ותשמע לכל חבריך ולכל האופוזיציה, ובוא ותשב אתנו ותכריז על בחירות חדשות במדינת ישראל, ויפה שעה אחת קודם למען העם ולמען המדינה.

סילבן שלום: אני בטוח, שכאשר זה יקרה, אנחנו נבוא אל העם עם האמת שלנו, אנחנו נבוא לעם עם הדרך שלנו, והעם יאמר את שלו בדרך הנכונה ויחזיר את המחנה הלאומי להנהגת העם והמדינה, לטובת מדינת ישראל ולטובת עם ישראל.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הצעת חבר הכנסת יש' כץ)

אברהם בורג: לחבר הכנסת ישראל כץ הצעה באותו נושא – הצעת חוק פיזור הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, מס' 2012.

אברהם בורג: חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה חייב להיענות לרחשי לב הכנסת, לרוב שנמצא בכנסת ולרוב הציבור שרוצה בחירות עכשיו.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה צריך ללכת לבחירות, כי אין לו רוב מדיני, כי אין לו רוב כלכלי, כי אין לו רוב ציוני, כי אין לו רוב ישראלי נאמן, שמורכב מיהודים וממיעוטים שבאמת נאמנים למדינת ישראל.

ישראל כץ: אדוני ראש הממשלה, יש לך בהחלט רוב למדיניות שלך, ואפילו רוב ניכר וגבוה, בקרב מיליון פלסטינים תושבי מדינת ישראל ואזרחיה.

ישראל כץ: יש לך אחמד טיבי, עזמי בשארה ועבד-אלמאלכ דהאמשה מהתנועה האסלאמית והחברים שלהם.

ישראל כץ: יש לך רוב בקרב אלה שהם תומכי ערפאת, ה"חיזבאללה", ה"חמאס", סוריה וכל אויב וצר למדינת ישראל.

עסאם מח'ול: – – –

ישראל כץ: יש לך רוב בקרב האנשים האלה, שדורשים למסור לערפאת את ירושלים כולה, לרבות הר-הבית.

ישראל כץ: יושב כאן חבר הכנסת דהאמשה, השהיד שהסכים להקריב את נפשו ולהתאבד ולמסור את נפשו עם מיליוני אנשים על הר-הבית, אבל לא למען מדינת ישראל, אלא נגד מדינת ישראל ונגד היהודים – שר הדתות שלך, עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ישראל כץ: יש לך בהחלט רוב בקרב האנשים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

ישראל כץ: יש לך רוב בקרב אלה שרוצים למסור את ירושלים, בקרב אלה שרוצים להכניס לתוך מדינת ישראל הקטנה מיליוני פליטים פלסטינים – ליפו, לעכו, לרמלה, ללוד, לצפת, לחיפה, לאשדוד, לאשקלון, לירושלים, לרמת-אביב, חבר הכנסת טומי לפיד.

ישראל כץ: כן, גם לרמת-אביב, למסמיה ולקסטינה.

ישראל כץ: וברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רק אראה כאן מפה שהפיצה ומפיצה בימים אלה הרשות הפלסטינית, ובה רואים את כל מדינת ישראל מן הירדן ועד הים.

ישראל כץ: אדוני השר רמון, תראה מי השותפים שלך, עם מי אתה מדבר.

חיים רמון: – – –

ישראל כץ: המפה הזאת, שכל היישובים במדינת ישראל מופיעים בה – – –

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: אסור להציג?

אברהם בורג: חבר הכנסת, הראית את המפה, אני מבקש להוריד אותה, כי אסור להציג מיצגים מעל במת הכנסת.

אברהם בורג: האפקט עשה את שלו.

ישראל כץ: כדאי שאזרחי מדינת ישראל ידעו, שהרשות הפלסטינית – – –

מאיר פרוש: – – –

ישראל כץ: אני לא צריך להכין נאום.

ישראל כץ: אני יכול לקרוא כאן

ישראל כץ: בפני כל אחד איך הרשות הפלסטינים מתייחסת.

ישראל כץ: חברת הכנסת סופה לנדבר, אין אשדוד, יש אישדוד.

סופה לנדבר: – – –

ישראל כץ: רמלה זה רמלה, Jaffa זה Jaffa, נכון.

ישראל כץ: תראו את השמות.

אברהם בורג: מה עם נטף?

ישראל כץ: אתם תראו שאין אשקלון, היא נעלמה מהמפה.

ישראל כץ: יש אל-מג'דאל.

ישראל כץ: יש כאן כל אדמות הקיבוצים והמושבים והערים והשכונות.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני מבקש.

אברהם בורג: תודה.

ישראל כץ: אדוני, זו טיוטת הנאום שלי.

אברהם בורג: אני מבקש, זה נראה לי נאום די ארוך.

אברהם בורג: לא תעמוד בזמן אם תצטרך לקרוא את כל שמות הנקודות.

קריאות: – – –

ישראל כץ: זו המפה.

ישראל כץ: אדוני ראש הממשלה, אדוני השר רמון, אדוני תת-אלוף במילואים השר בן-אליעזר, אדוני השר ביילין, אדוני אלוף-משנה במילואים חבר הכנסת רן כהן, אדוני חבר הכנסת שריד, המושבניק מהצפון, אלה האנשים שאתם יושבים אתם, אלה האנשים שהסכמתם לתת להם את כל ירושלים.

האשם מחאמיד: – – –

ישראל כץ: אלה השותפים שלכם כאן

ישראל כץ: בתוך מדינת ישראל; אלה הנציגים שלהם שקוראים לעצמם פלסטינים, ולא ישראלים; אלה מיליון האנשים שהם אותם 20% שהולכים עם ראש הממשלה באש ובמים.

עסאם מח'ול: – – –

ישראל כץ: אלה האנשים שאכן יש להם אמון בראש הממשלה.

ישראל כץ: אלה האנשים שקוראים לירושלים אל-קודס.

עסאם מח'ול: – – –

ישראל כץ: הנה המפה.

ישראל כץ: הנה, זאת פלסטין של יאסר ערפאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: תודה, תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, בואו נמשיך.

ישראל כץ: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה אהוד ברק, רב-אלוף במילואים, אינו יכול לאחז את עיני הציבור, הוא לא יכול להסתיר ממנו את העובדות.

עסאם מח'ול: – – –

ישראל כץ: יאסר ערפאת, שמבלה אתו בקמפ-דייוויד, הוא אותו יאסר ערפאת שמוציא את המפה הזאת ומחלק אותה לעם שלו.

ישראל כץ: הוא מחלק אותה לכל העולם, בערבית ובאנגלית, והוא אומר לפליטים: אתם תחזרו לתוך מדינת ישראל הקטנה.

ישראל כץ: הוא לא ויתר על זכות השיבה.

ישראל כץ: אמר ראש הממשלה למישהו: יש 60,000 מלים באנגלית, אפשר להמציא כל מיני נוסחאות.

ישראל כץ: אין כאן בעיה של נוסחאות.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, יש כאן שאלה אחת יחידה ופשוטה: האם יאסר ערפאת מוכן לפשרה אמיתית; האם הוא מוכן לפנות לעם שלו; האם הוא מוכן לכנס את המועצה הלאומית הפלסטינית בעזה, כמו שעשה כאשר נתניהו דרש זאת ממנו לגבי האמנה והוא ביטל אותה, האם הוא מוכן לכנס את המועצה הלאומית הפלסטינית בעזה ולהגיד: החלום של פלסטין הגדולה, החלום של זכות השיבה, החלום של חזרת הפליטים לתוך מדינת ישראל, מדינת היהודים, מת ונגמר ואנחנו מוותרים עליו.

ישראל כץ: הוא לא מוכן לעשות את זה.

עסאם מח'ול: אתה מסכים – – –

ישראל כץ: אתה מרוצה, אני יודע.

עסאם מח'ול: אני שואל אותך אם אתה מסכים – – –

ישראל כץ: אני לא פונה אליך, אין לי ציפיות ממך.

ישראל כץ: אני יודע שהמפה משמחת אותך.

ישראל כץ: הציפיות שלי הן מראש הממשלה הציוני שהולך ומוותר ויושב עם מי שלא מוכן לפשרה אמיתית עם העם הזה.

ישראל כץ: זה כמו שני אנשים שגרים בבתים שכנים והאחד אומר לאחר: אני מוכן לגור לידך, אני מכיר בזכות שלך לגור לידי, כמו שאנחנו אומרים: אנחנו מוכנים לדון איפה תעבור הגדר בין שנינו, מטר פה, מטר שם.

ישראל כץ: אומר השכן יאסר ערפאת ואומרים עבד-אלמאלכ דהאמשה ואחרים: לא, הבית שלך זה הבית שלי – מג'דל, אשדוד, צפת, עכו, חיפה.

ישראל כץ: הוויכוח הוא לא על הגדר.

ישראל כץ: ולכן, אדוני ראש הממשלה, אני אומר לך: כשהם יבואו ויכירו בזה שמדינת ישראל היא שלנו, עם זכויות לכל המיעוטים, אנחנו נוכל לשבת ולדון אתם על הסכם קבע אמיתי, נוכל לשקול פשרות, נוכל לדבר על הגבול, נוכל לדבר על כלכלה, על מסחר, על חיים משותפים ועל ביטחון, כמובן, תוך כדי השארת המתיישבים היהודים וכל המעשה הציוני הגדול שנעשה שם, עם שליטה על המים.

ישראל כץ: היום אין עם מי לדבר – אין עם מי לדבר שם, אין עם מי לדבר כאן, כל עוד לא קמו ואמרו לעם שלהם, בשפה שלהם ולכל העולם: "אנחנו מוכנים להתפשר".

ישראל כץ: אם אתה, אדוני השר בן-אליעזר, חבר בכיר בקבינט, סגן ראש ממשלה, לא מכיר את המפה הזאת ושלחת את ראש הממשלה לשיחות, כשהשותפים שלו מחלקים את המפה הזאת לעם שלהם, ובשידורים שלהם כל יום, ואני גם יכול להביא לך את התמלילים, הם אומרים להם: אתם תחזרו, הפליטים יחזרו – אם אתה לא מכיר את המפה הזאת, יש לנו בעיה.

ישראל כץ: אני מעריך אותך יותר מזה.

ישראל כץ: אתה יודע את הדברים.

בנימין בן-אליעזר: – – –

ישראל כץ: אתה יודע את הדברים.

ישראל כץ: אני פונה אל ראש הממשלה ואומר לו: אדוני, נכשלת.

ישראל כץ: הלכת להתפשר, ולא קיבלת כלום.

ישראל כץ: ויתרת על ההיסטוריה, ויתרת על קודש הקודשים, ויתרת על הביטחון, ויתרת על הציונות, ולא קיבלת כלום.

ישראל כץ: לכן, יש רק דרך אחת, היא מדינת ישראל, עם העם היהודים, עם האזרחים בני-המיעוטים שנאמנים למדינת ישראל, ויש כאלה.

ישראל כץ: אם הם רוצים מדינה חזקה, בטוחה, נצחית, יש להם דרך אחת: ללכת לבחירות ולהחליף את ראש הממשלה הזה, כי כל עוד אהוד ברק הוא ראש הממשלה, הוויתורים שלו נרשמו.

ישראל כץ: גם אם הוא יכחיש את זה אלף פעם, כל עוד הוא ישב ליד שולחן הדיונים, הוא ישב כשלצדו ערפאת וכשהוא כבר היה מוכן לוותר על ירושלים, וזה אותו ערפאת שלא מוכן לוותר על זכות השיבה, על לב הוויכוח, שלא מוכן להתפשר, שרוצה את הבתים שלנו כאן בכל מקום ומקום.

ישראל כץ: כפל הלשון הזה: לדבר כך בשיחות שלום, לנסות להשיג יותר ככל האפשר בלי לחתום על סיום הסכסוך, בלי לוותר בירושלים, בלי למחוק את זכות השיבה, שהמשמעות שלה הצפת ישראל במיליוני פליטים בקצב הולך וגובר, עד למחיקתה כמדינה יהודית ודמוקרטית – כל זה מביא אותנו למצב של ויתורים, ויתורים, ויתורים, בלי לקבל שלום.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חלום ארץ-ישראל השלמה לא נגמר.

ישראל כץ: כולנו רשאים לחלום.

אברהם בורג: עוד דקה, חבר הכנסת כץ.

ישראל כץ: אבל חלום אחד בוודאי נגמר במחנה השמאל הישראלי, ומי שישר גם חייב להגיד את זה.

ישראל כץ: החלום של שטחים תמורת שלום נגמר.

ישראל כץ: אפשר לתת את כל השטחים ולא לקבל שלום, כי בתוך הבית יושב דהאמשה, בתוך הבית יושבים טיבי ובשארה וברכה ומח'ול; ולא שכחנו אותך, אל תיעלב, לא שכחנו אותך, האשם מחאמיד, האיש שהולך לנחם רק נפגעי משפחות ב"חמאס" ולא בקרב חיילי צה"ל, חבר ועדת החוץ והביטחון.

ישראל כץ: וגם טלב אלסאנע – אתם שבורחים מכאן בשירת "התקווה".

האשם מחאמיד: מה אתה מציע?

האשם מחאמיד: טרנספר?

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני מבקש לסיים.

ישראל כץ: אתם שלא מוכנים מתוך הבית לפשרה, אתם שקוראים לעצמכם פלסטינים ורוצים להכשיר לערפאת את השיבה הנה, אתם מראים לנו והוא מראה לנו שאין שלום גם אם ניתן את כל השטחים.

האשם מחאמיד: אתה איש שלום.

ישראל כץ: לכן עת להחליף ראש ממשלה, לחזק את ישראל, לתגבר אותה וללכת קדימה על-ידי זה שנראה לעולם כולו שלא ויתרנו, אדוני היושב-ראש, על ירושלים.

ישראל כץ: לא נסכים לזכות השיבה; ואפשר לעשות את זה רק על-ידי בחירות והחלפת ממשלה.

אברהם בורג: מאה אחוז.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הצעת חבר הכנסת א' הירשזון)

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם הירשזון באותו נושא – הצעת חוק פ/2013, בבקשה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, "גם היום, כשאני רואה את חירוף הנפש שבו נלחמים על חלק מהתשלומים האלה, אני שואל אתכם, חברי הכנסת, מה אתם חושבים שהציבור חושב על זה.

אברהם הירשזון: הרי הציבור רואה את מה שקורה פה.

אברהם הירשזון: הרי הציבור שואל את עצמו: האם זו ממשלה רצינית או שזו בדיחה?

אברהם הירשזון: ואני אומר: הממשלה הזאת היא כישלון כלכלי מוחץ, מהגרועות ביותר בתולדות מדינת ישראל".

אלי גולדשמידט: מוחץ, מוחץ.

סופה לנדבר: – – –

אברהם הירשזון: "אנחנו נקים ממשלה אחרת.

אברהם הירשזון: אנחנו יודעים למה אנחנו בבחירות עכשיו.

אברהם הירשזון: אנחנו בבחירות, משום שהממשלה הזאת נכשלה בכל תחום שהיא נגעה בו; משום שבממשלה הזאת יד ימין אינה יודעת מה עושה יד שמאל ואף אחד לא יודע לאיזו משתי הידיים להאמין.

אברהם הירשזון: אנחנו נקים ממשלה אחרת, שתשנה את סדר העדיפויות, שתחדש את תהליך השלום, שתחדש אותו עם ביטחון ומאבק בטרור, שתחדש את הצמיחה במשק.

אברהם הירשזון: " אדוני, חבר הכנסת גולדשמידט, שקראת לי קריאת ביניים, הנאום הזה הוא לא שלי.

אברהם הירשזון: הנאום הזה הוא של ראש הממשלה אהוד ברק מ-4 בפברואר 1999, פה, בכנסת, בירושלים.

אלי גולדשמידט: אבל אז הוא צדק.

אברהם הירשזון: אני אומר לראש הממשלה: אם אתה אמרת את הדברים האלה, תכבד אותם.

אברהם הירשזון: אתה נכשלת בכל תחום ותחום, כפי שאכן אמרת בדברים.

אברהם הירשזון: בדבר אחד צדקת: לא לקח לך שנתיים, עשית את זה במשך שנה אחת.

אברהם הירשזון: אתה, אדוני ראש הממשלה, אתה טבעת מטבע לשון חדש בכנסת.

אברהם הירשזון: במקום משא-ומתן אתה הפכת את זה למתן ומתן.

אברהם הירשזון: מה עשית?

אברהם הירשזון: שלחת חמישה אנשים לנהל משא-ומתן – את חיים רמון, את שלמה בן-עמי, את יוסי ביילין, שלושת השרים, ואת ידידיך האישיים יוסי גינוסר וגלעד שר.

אברהם הירשזון: מדוע?

אברהם הירשזון: כך מנהלים משא-ומתן?

אברהם הירשזון: לכל אחד מהם היה הערוץ שלו והוא ניהל את המשא-ומתן ורצה לחזור אליך עם הישגים כדי שיוכל להתפאר בהם.

אברהם הירשזון: ההישגים האלה, אדוני ראש הממשלה, על חשבון מי הם היו?

אברהם הירשזון: – על חשבון עם ישראל, משום שכל אחד מהם ויתר יותר ויותר לערפאת, וזה מה שאתה רצית.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, הלכת לקמפ-דייוויד ובכוונה לא זימנת את ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט לשם, משום שידעת שהוא הבקיא ביותר והידען ביותר בנושא ירושלים, וחס וחלילה אולי הוא יוכל קצת לאזן את הדעות, משום שרצית ללכת בקו אחד, לחלק את ירושלים.

אברהם הירשזון: אתה, אדוני ראש הממשלה, שבאת ואמרת לציבור: אני לא אחלק את ירושלים – בקמפ-דייוויד אתה קבעת את חלוקת ירושלים, ואי-אפשר לסגת מכך.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, איך קורה דבר כזה, שרק שר אחד לא היה במשא-ומתן, השר החשוב ביותר שהיה צריך להיות במשא-ומתן – שר החוץ דוד לוי, שמודיע עכשיו שהוא יתפטר מהממשלה השקרנית הזאת.

אברהם הירשזון: מדוע?

אברהם הירשזון: משום שאמרת לו: תירגע, בסך הכול הנערים משחקים לפנינו.

אברהם הירשזון: לא הנערים שיחקו.

אברהם הירשזון: הוא הלך אתך לאורך כל הדרך.

אברהם הירשזון: הוא גרם לכך שאתה תהיה ראש הממשלה.

אברהם הירשזון: אבל אתה ברגע המתאים מידרת אותו, לא סיפרת לו את האמת, כהרגלך, ופתאום הוא ראה, שיש מדיניות שונה לגמרי, שמשרד החוץ ושר החוץ אינם שותפים לה.

אברהם הירשזון: אתה, אדוני ראש הממשלה, שהבטחת שינוי בסדר העדיפויות במדינת ישראל – אני מודה, לקחת כסף מההתנחלויות.

אברהם הירשזון: תשאל את רון נחמן, ראש עיריית אריאל.

אברהם הירשזון: לקחת כסף, אבל לא נתת את הכסף הזה לרווחה, כפי שאתה הבטחת.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, איך אתה יכול להסתכל על הזקנה מנהרייה, אחרי למעלה מ-100 ימי שביתת רופאים, להסתכל לה בלבן של העיניים ולומר לה שאתה אכן דואג לה?

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, היא עדיין בפרוזדור, היא מסתכלת לך בחזרה בעיניים ולא מאמינה לך עוד.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, אפשר לרמות את חברי הכנסת, אבל לרמות זקנים זה דבר גרוע ביותר.

אברהם הירשזון: לא כך חשבנו שתעשה.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, העובדים הסוציאליים זועקים יום-יום ושעה-שעה שבנושא הרווחה לא היה שפל כזה במדינת ישראל במשך שנים רבות.

אברהם הירשזון: הרי אתה אמרת שתשנה את סדר העדיפויות ותיתן כסף לרווחה.

אברהם הירשזון: אז מדוע, אדוני ראש הממשלה, גם כאשר היום המצב הוא שעובד סוציאלי מטפל ב-300 איש, אתה עומד לפטר את העובדים הסוציאליים?

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, מדוע אותם סטודנטים תמימים שהוצאת למאבק פוליטי נגד בנימין נתניהו, היום כאשר הם באים לבקש ממך שתעמוד בדבריך, אתה מקים ועדה שתטפל בנושא הזה, שתבדוק את הנושא הזה?

אברהם הירשזון: לא חשוב כמה זמן זה ייקח, לא בוער.

אברהם הירשזון: גם אותם אפשר לרמות.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, במקום להיות ראש הממשלה של כו-לם, במקום להיות המאחד הלאומי, אתה הפכת להיות המפורר הלאומי של מדינת ישראל.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, אין לך ממשלה, זלזלת בכנסת ישראל, וגם הציבור הפנה לך עורף.

אברהם הירשזון: לכן אין לך מנדט לנסוע לקמפ-דייוויד, אין לך מנדט לנהל את מדיניות הרווחה, אין לך מנדט לנהל את הממשלה, אין לך מנדט להיות ראש הממשלה.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, תחזור לציבור, בחירות עכשיו במדינת ישראל הן צו השעה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הצעת חברת הכנסת ל' לבנת)

אברהם בורג: אותו נושא – חברת הכנסת לימור לבנת, הצעה מס' פ/2015, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תסתכלו סביב שולחן הממשלה – איזה כישלון, איזה ביזיון.

לימור לבנת: אהוד ברק התחיל את הקדנציה בבזבוז עצום של כספי ציבור והרחבת הממשלה ל-24 שרים ועוד שמונה סגני שרים, והנה מה עכשיו?

סופה לנדבר: – – –

לימור לבנת: נו, אתמול היו 13 שרים, ועוד מעט יהיו רק 12 שרים – –

סופה לנדבר: – – –

לימור לבנת: – – לרבות ראש הממשלה עצמו, שנשאר ראש בלי ממשלה.

לימור לבנת: אין לו ממשלה.

לימור לבנת: מרוט, סחוט, נסחט, נלחץ, מדברר את עצמו לדעת.

לימור לבנת: ועכשיו אני מציעה, חברי הכנסת מסיעת העבודה – תרשמו לעצמכם בבקשה את הלקסיקון, את המלים שנגזר עלינו לשמוע ועליכם להשמיע בכל הראיונות שתתראיינו בתקופה הקרובה, בימים הקרובים, והופצו לכם על-ידי יועצי התקשורת של ראש הממשלה.

לימור לבנת: הנה תרשמו – חבר הכנסת שירי ויצמן, תרשום לך – –

ויצמן שירי: זה מה – – – עושה לכם – – –

לימור לבנת: – – תרשום לך.

לימור לבנת: קודם כול: נחישות, ביטחון ישראל – –

ויצמן שירי: צמיחה – – –

לימור לבנת: – – אני נחוש, קודשי ישראל, נחישות, אחדות ישראל, נחוש – –

ויצמן שירי: – – –

לימור לבנת: – – נהפוך כל אבן, אנחנו נחושים – –

ויצמן שירי: אבטלה – – –

לימור לבנת: – – ילדינו, בנחישות, עתיד בטוח, אני נחוש, ירושלים חזקה, נחישות, מחזקים את – רשמתם?

לימור לבנת: רשמת, חבר הכנסת ויצמן?

לימור לבנת: איך תדע?

ויצמן שירי: זה מה שנתנו – – – אלה – – – של נתניהו?

ויצמן שירי: – – –

סופה לנדבר: – – –

לימור לבנת: אני מציעה, חבר הכנסת ויצמן, חברת הכנסת לנדבר – תרשמו: נחוש, נחושים, לחזק, ביטחון, ילדינו, כל אבן, קודשי ישראל, אחדות ישראל, ביטחון ישראל – רשמתם?

לימור לבנת: יופי.

קריאות: – – –

לימור לבנת: ועכשיו אני נחוש, נחוש, נחוש, נחוש – – –

אברהם בורג: רבותי, לא שומעים.

קריאות: – – –

לימור לבנת: אתם יודעים, זה מזכיר לי – –

אברהם בורג: אף שזה בקול רם, לא שומעים.

לימור לבנת: – – ילד שלא יכול להירדם בלילה מפחד ואומר לעצמו כל הזמן: אני לא מפחד, אני לא מפחד, אני לא מפחד.

לימור לבנת: אוי, כמה הוא מפחד – –

ויצמן שירי: הוא פוחד ממך – – –

לימור לבנת: – – אוי, כמה ראש הממשלה לא נחוש.

ויצמן שירי: – – –

לימור לבנת: הילד, הילד – הרי הבנת את הנמשל.

לימור לבנת: הילד שאומר לא מפחד, הוא אומר את זה כי הוא מפחד.

לימור לבנת: וראש הממשלה שאומר: אני נחוש, אומר את זה כי הוא לא נחוש – –

ויצמן שירי: אף אחד לא מאמין – – –

לימור לבנת: – – מפני שראש הממשלה מוותר בנחישות – –

ויצמן שירי: – – –

לימור לבנת: – – על קודשי ישראל.

לימור לבנת: הוא מוותר בנחישות על אחדות ישראל.

לימור לבנת: הוא נחוש להתקפל ונלחץ בנחישות ונסחט בנחישות.

לימור לבנת: ראש הממשלה אהוד ברק, אנחנו לא רוצים ראש ממשלה נחוש, אנחנו לא רוצים ראש ממשלה נחוש.

לימור לבנת: אנחנו רוצים ראש ממשלה רציני ואחראי – –

ויצמן שירי: את קובעת שהוא לא רציני – – –

לימור לבנת: – – ואמפתי ומבין ורגיש ובעל ערכים.

לימור לבנת: הציבור רוצה ראש ממשלה, שכאשר הוא אומר – –

ויצמן שירי: הציבור – – –

לימור לבנת: – – ומדבר על אחדות העם, הוא התכוון למה שהוא אומר, הוא התכוון לאחדות העם – – –

ויצמן שירי: – – –

לימור לבנת: 15 יום הקדיש אהוד ברק בקמפ-דייוויד כדי לעשות ניסיון לגשר על הפערים עם יאסר ערפאת ועם הפלסטינים.

לימור לבנת: כמה ימים הוא הקדיש לניסיון להגיע לקונסנסוס בציבור בארץ, לאחד את העם, לנסות להגיע להידברות פנימית?

לימור לבנת: כמה ימים?

לימור לבנת: כמה שעות?

לימור לבנת: כמה דקות?

לימור לבנת: אני אגיד לכם: אפס.

לימור לבנת: נכון שהוא אמר שהוא פנה אבל שרון לא רצה.

לימור לבנת: הוא משקר.

לימור לבנת: אגב, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הכנסת עצמו כתב במכתב לראש הממשלה – בעניין אחר אומנם – שלשכתו מפיצה שקרים.

לימור לבנת: רק השבוע, רק לפני ימים אחדים – – –

אברהם בורג: שבוע שעבר.

לימור לבנת: שבוע שעבר, אני מתנצלת, אדוני היושב-ראש.

לימור לבנת: אבל אני בוודאי מאמינה ליושב-ראש הכנסת.

לימור לבנת: אם יושב-ראש הכנסת אומר שלשכתו של ראש הממשלה מפיצה שקרים, אז כולנו יודעים שראש הממשלה לא אומר את האמת.

לימור לבנת: אהוד ברק נחוש להמשיך ולוותר, נחוש להמשיך ולהתקפל, נחוש להמשיך ולקפל את העם, כמו גם את ירושלים – – –

ויצמן שירי: – – – האמת – – –

לימור לבנת: – – אז שמעתי בבוקר בחדשות, שראש הממשלה כתב למנהיגי העולם שהוא גילה שהפלסטינים הם לא פרטנר למשא-ומתן, הוא גם כתב את זה לקלינטון במהלך קמפ-דייוויד.

לימור לבנת: נו, בוקר טוב אהוד.

לימור לבנת: בוקר טוב, עכשיו גילית?

לימור לבנת: אז למה אתה מתעקש להמשיך אם אין פרטנר?

לימור לבנת: למה לא לעצור?

לימור לבנת: למה לא לבלום?

לימור לבנת: למה להתעקש להמשיך, עם מי?

לימור לבנת: עם הפרטנר שאיננו?

לימור לבנת: אוי, והביצועים – הביצועים של ראש הממשלה הזה.

לימור לבנת: אין תקציב מדינה, אף שהובטח שהשנה יהיה תקציב מדינה מוקדם מאוד, לפני מחצית השנה.

לימור לבנת: אין רפורמה במס.

לימור לבנת: היתה שביתה של למעלה מ-100 יום, כבר הזכיר אותה חברי חבר הכנסת הירשזון – –

סופה לנדבר: – – –

לימור לבנת: – – אין שר חינוך, אין שר עבודה ורווחה וגם אין חינוך וגם אין עבודה ורווחה.

לימור לבנת: אין שר בריאות, אין שר חקלאות, אין שר תשתיות, ואין ואין ואין.

לימור לבנת: אין גם מחשב לכל ילד, אתם יודעים למה?

לימור לבנת: כי אחרי שחולקו 10,000 מחשבים לילדים – –

סופה לנדבר: – – –

לימור לבנת: – – הממשלה הזאת עצרה בשנת 2000 את הפרויקט, לא העבירה שקל אחד והפסיקה את הפרויקט "מחשב לכל ילד".

לימור לבנת: אין ועד למלחמה באיידס, אבל יש איידס, אתם יודעים למה?

לימור לבנת: כי הם שובתים מול בית ראש הממשלה, כי הממשלה הזאת הפסיקה את תקציב הפעילות שלהם.

לימור לבנת: אין הורדה בשכר לימוד לסטודנטים למרות ההבטחות, אתם יודעים למה?

לימור לבנת: כי אהוד ברק הקים ועדה.

לימור לבנת: יש יותר נזקקים בלשכות הרווחה, יותר מ-100,000 איש נוספו ונרשמו בלשכות הרווחה מאז סוף 1999, יותר עניים, יותר מובטלים, יותר מצוקה, יותר רע.

לימור לבנת: זה השינוי שהוא הביא עלינו, זה השינוי שהוא הבטיח.

לימור לבנת: אין עם אחד – גיוס אחד, אין מינהל תקין, אין שלום עם שכנינו, אין שלום בינינו, אין לאהוד ברק רוב.

לימור לבנת: אין לו רוב ואין לו מנדט.

לימור לבנת: וכאן אני רוצה לומר בצורה הכי ברורה – לאחר שראש הממשלה איבד את המנדט ואיבד את הרוב שלו בכנסת, ולאחר שהיום הצעת החוק הזאת לפיזור הכנסת תעבור פה גם היא ברוב, אם ראש הממשלה יתעקש במהלך פגרת הכנסת לחתום הסכמים צ'יק-צ'ק, אנחנו לא נהסס, נקרא לכנסת, נצביע אי-אמון, יהיו 61 חברי כנסת שלא יתמכו – וכבר היו די חברי כנסת שלא מתוך האופוזיציה הקיימת כרגע, שאמרו שהם יתנגדו לכל הצעה שהוא יביא שפוגעת בריבונות ישראל בירושלים.

לימור לבנת: לא יהיה לו רוב, ואני מזהירה את אהוד ברק – אל תנסה לעשות מחטפים, אל תנסה להגיע להסכמים כיוון שהכנסת בפגרה.

לימור לבנת: זה לא דמוקרטי, זה לא נכון וזה גם לא יצליח.

לימור לבנת: זה פשוט לא יצליח.

לימור לבנת: ולכן, אדוני היושב-ראש, לאחר שראש הממשלה – אדוני, אתה יכול להמשיך, זה בסדר, לא באופן אישי, אל תיקח את זה באופן אישי.

אברהם בורג: לא, לא, ודאי שלא.

לימור לבנת: לא, לא, זה בסדר.

לימור לבנת: רק רציתי שתדע שזה לא אישי, כמובן.

לימור לבנת: יש הרבה מאוד דיבורים, אבל הפער בין המלים ובין הדיבורים לבין המעשים הוא עצום, הוא ענק, הוא בלתי נתפס, הוא בלתי נסבל.

לימור לבנת: גם הציבור כבר נמאס לו.

לימור לבנת: אהוד ברק מדבר בשם העם, בשם הציבור?

לימור לבנת: הוא קיבל רוב גדול – זה נכון – אבל הוא איבד אותו.

לימור לבנת: ראיתי אתכם, שמעתי אתכם, אני רואה מה אתם חושבים על הדמוקרטיה בישראל, מה אתם חושבים על הכנסת.

לימור לבנת: נדמה לכם שאפשר לעקוף את הכנסת, שאפשר ללכת ישר לעם.

לימור לבנת: בסקרים אתם תמיד מנצחים, אבל לא הפעם.

לימור לבנת: לא יותר.

לימור לבנת: האכזבה הזאת – –

אברהם בורג: עוד דקה.

לימור לבנת: – – שהיא מנת חלקו של כל אחד כמעט מאזרחי המדינה, לרבות רבים מאלה שהצביעו אהוד ברק, אלה שלא יכולים לשאת את עיניהם בלי להתבייש – האכזבה הזאת היא כל כך גדולה, שמוטב לאהוד ברק אם יעשה מה שאמרה אתמול השרה דליה איציק בתוכנית בטלוויזיה, אתי.

לימור לבנת: היא אמרה: אהוד ברק בכלל יחליט ללכת לבחירות לפניכם.

לימור לבנת: הוא כאילו יסדר אתכם.

לימור לבנת: בבקשה, ראש הממשלה, תסדר אותנו.

לימור לבנת: תתפטר, תלך לבחירות – בזה אנחנו נתמוך, בזה אנחנו נתמוך.

לימור לבנת: אתה רוצה להקדים אותנו, לפני הצבעה בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית על החוק לפיזור הכנסת?

לימור לבנת: לפני אי-אמון שבו יהיו 61?

לימור לבנת: בבקשה, שיהיה לך התענוג הזה, אבל לך הביתה.

לימור לבנת: אין לך אמון, אין לך רוב, אין לך הישגים, אין לך מנדט, אין לך בשביל מה להישאר כאן.

לימור לבנת: תלך לבחירות חדשות, וייבחר ראש ממשלה לאומי, ראש ממשלה אחראי, ראש ממשלה שייקח אותנו ברצינות למשא-ומתן לשלום עם שכנינו וגם לשלום בינינו – ראש ממשלה מהליכוד.

לימור לבנת: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

אברהם בורג: אחרון המציעים בנושא זה, חבר הכנסת אביגדור ליברמן, בשם קבוצת חברי הכנסת – הצעה מס' פ/2041.

אברהם בורג: שר המשפטים, אתה רוצה להשיב לאחר מכן?

יוסי ביילין: כן.

אברהם בורג: בסדר.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת ליברמן.

אביגדור ליברמן: אדוני יושב-ראש הכנסת, שרים, חברי הכנסת, אנו מציעים היום הצעת חוק לפיזור הכנסת ולהקדמת הבחירות, ואני קורא לכל חברי הכנסת שטובת המדינה חשובה להם לתמוך בהצעה זו.

אביגדור ליברמן: אני קורא גם לראש הממשלה, שאם יש לו קצת אחריות כלפי עם ישראל – כלפי העם היהודי וכלפינו – להצטרף לתומכים בהצעת חוק זו.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לבנות מדיניות חוץ ומדיניות פנים של מדינה ריבונית על תכסיסים או תרגילים בלתי פוסקים.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לרמות את כולם כל הזמן.

אביגדור ליברמן: הרי ברור לכול שאינך פועל לא להקמת ממשלה רחבה ולא להקמת ממשלת אחדות.

אביגדור ליברמן: אתה פועל אך ורק כדי להרדים את המערכת הפוליטית, להשלים את ההסכם עם הפלסטינים וללכת לבחירות עם ההסכם.

אביגדור ליברמן: המהלך שקוף, המהלך מזיק, וקודם כול מזיק במישור של אחדות העם.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לבסס אסטרטגיה לאומית יציבה ואחראית על תשתית של ניגודים פנימיים, שסע וקרע בעם.

אביגדור ליברמן: בחירת הנשיא החדש היא עוד כתובת על הקיר שאינך יודע לקרוא אותה.

אביגדור ליברמן: כנראה יש לנו ראש ממשלה שיש לו קשיים בהבנת הנקרא.

אביגדור ליברמן: הרי ברור לכולם שבחירתו של משה קצב מסמלת העברת דגש מהמישור המדיני למישור החברתי.

אביגדור ליברמן: ואתה, אדוני ראש הממשלה, מוכן להקריב כל סיכוי להסכמה לאומית רחבה על מזבח המסיבות הנוצצות במדשאות הבית הלבן או קמפ-דייוויד.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לנהל משא-ומתן כששניים, הנשיא קלינטון וראש הממשלה ברק, עובדים בקצב של שעון חול אוזל משנייה לשנייה, שאצל שניהם בחירות חדשות ברקע; והשלישי, ערפאת, עובד בקצב נרגילה ים-תיכונית.

אביגדור ליברמן: שום תרגיל ושום שוחד פוליטי לא יכולים לעזור במקרה זה.

אביגדור ליברמן: הרי כבר בימים הראשונים הסברת לנו, אדוני ראש הממשלה, שאינך יכול להסתפק בממשלה של 18 שרים, וכדי להבטיח ממשלה שתוכל להוביל מהלכים מדיניים, אתה זקוק לממשלה רחבה וחובה עליך להוסיף עוד שרים וסגני שרים.

אביגדור ליברמן: ואכן, הכנסת שרים נוספים לממשלה, הוספת תפקידים חדשים בעלות של מיליוני שקלים, וקיבלת ממשלה חלשה יותר מכל הממשלות שהיו בעבר.

אביגדור ליברמן: מעולם לא קרסו מערכות שלטוניות כל כך מהר.

אביגדור ליברמן: מעולם לא היה פיחות במעמדה של הכנסת כמו בשנה האחרונה.

אביגדור ליברמן: מעולם לא קרה שראש הממשלה מחזיק בתשעה תיקים בו-זמנית.

אביגדור ליברמן: אני חושב שבעוד כמה דקות, אולי, יתפנה תיק נוסף, תיק החוץ, וראש הממשלה יוכל להגיד שגם תיק החוץ בידיו.

אביגדור ליברמן: אבל למעשה זה לא משנה.

אביגדור ליברמן: הרי ניהלת את מדיניות החוץ של ישראל עם שלושה שרי חוץ בפועל: אחד מתוסכל; השני שר חוץ מעופף, תרתי משמע – יום בשטוקהולם, יום בספרד וכמה שבועות בקמפ-דייוויד; השלישי שר חוץ מנותק.

אביגדור ליברמן: הבעיה היא, שהאיש כבר מזמן התנתק מהמציאות ומאז אוסלו לא מצליח לתקשר עם אזרחי ישראל, אך לעומת זאת הוא מתקשר מצוין עם אבו-מאזן ואבו-עלא.

אביגדור ליברמן: אולי נציע לערפאת שיחליף את פריח' אבו-מדין.

אביגדור ליברמן: לכן ביטחונם האישי של האזרחים ומערכות אכיפת החוק – –

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני מבקש, בשולי האולם, בבקשה.

אביגדור ליברמן: – – נראות כמו מדיניות החוץ שלנו, ומגיע לנו הרבה יותר.

אביגדור ליברמן: רק בשביל זה שווה להחליף אותך ואת הממשלה שאתה עומד בראשה.

אביגדור ליברמן: במלים אחרות, גרמת נזק, בזבזת כסף, וכל זאת על חשבון הציבור.

אביגדור ליברמן: הצגת מועמד לתפקיד יושב-ראש הכנסת, ואפילו מפלגתך חשבה שכושר השיפוט שלך לקוי ובחרה מועמד אחר.

ויצמן שירי: איווט, תפסיק לסכסך.

ויצמן שירי: לא מתאים לך.

אברהם בורג: על זה אתה לא מצטער, נכון?

אביגדור ליברמן: על זה אני מברך את מפלגתו.

אברהם בורג: אתה רואה איזו מפלגה טובה.

אביגדור ליברמן: הבטחת רפורמה כלכלית, אך בתוך זמן קצר התפרקה הרפורמה ולא נשאר ממנה דבר.

אביגדור ליברמן: אפילו יושב-ראש ועדת הכנסת נבחר בניגוד לדעתך.

אביגדור ליברמן: לפני שבועות מספר נסעת לקמפ-דייוויד ולא רצית לגלות מה אתה הולך להציע שם.

אביגדור ליברמן: עכשיו כולם יודעים.

אביגדור ליברמן: כאשר היית בקמפ-דייוויד נסעו ארבעה אוטובוסים לכיוון בית-אל.

אביגדור ליברמן: הנהגים טעו בדרך ונכנסו לאזור שגרים בו ערבים.

אביגדור ליברמן: ארבעת האוטובוסים נשרפו בתוך דקות והנהגים הצליחו בקושי להימלט על נפשם.

אביגדור ליברמן: זו דוגמה פשוטה למה שמחכה למתיישבים שאתה הולך להפקיר.

אביגדור ליברמן: כאן היו ארבעה אוטובוסים, לא אוטובוס אחד, לא מכונית בודדת ולא נהגת הנוסעת לבד או עם ילדיה.

אביגדור ליברמן: בדרך שאתה הולך אתה לוקח לתהום את כולנו, לרבות הילדים שאתה כל כך דואג להם.

אביגדור ליברמן: תסתכל על מי אתה נשען בכנסת הזאת – על אלה שמשבחים את "חיזבאללה", על אלה שמשבחים את ה"חמאס", שקוראים לעשות בישראל כמו בדרום-לבנון, שנפגשים עם ג'ורג' חבש ומניחים זר פרחים על קברו של פתחי שקאקי.

אביגדור ליברמן: זוהי משענת קנה רצוץ, וכך גם נראית הממשלה שלך.

אביגדור ליברמן: היינו פה אתמול באולם הזה בטקס השבעת הנשיא ושרנו פה את "התקווה" וראיתי את הפנים החתומות של בעלי הברית שלך.

אביגדור ליברמן: אתם אי-אפשר להגיע לשלום, אתם אפשר להגיע להתפוררות ולפירוק המדינה.

אביגדור ליברמן: זאת הבעיה האמיתית, בעיה יותר חשובה, יותר כואבת מהפלסטינים ויותר מטילי ה"שיהאב".

אביגדור ליברמן: לא שכחנו את המראות בתוך אוניברסיטת חיפה, לא שכחנו את ההתפרעות בקבלת הפנים בשפרעם ביום העצמאות של מדינת ישראל, ואי-אפשר להתעלם מקריאות של חבר מועצת תל-אביב–יפו להחזיר חצי מיליון פליטים לתוך תל-אביב.

מוחמד ברכה: – – – זו שיטה ידועה, לחזור על השקר.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר להתעלם מהתביעות של טלב אלסאנע, שתבע את כל מזרח-ירושלים, לרבות גילה, פסגת-זאב, תלפיות-מזרח.

מוחמד ברכה: חזרה על השקר לא תהפוך את זה לאמת.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר להתעלם משוד הקרקעות בנגב.

אביגדור ליברמן: אולי שירי ויצמן יספר לכם על שוד הקרקעות בנגב.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להגיד לחלק מחברי הכנסת הערבים, העם לא טיפש.

אביגדור ליברמן: אולי יש כמה טיפשים בממשלה של ברק.

אחמד טיבי: – – –

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, הנקודה נשמעה והובהרה.

אברהם בורג: תודה.

אביגדור ליברמן: אבל עם ישראל מבין, שכל מה שאתם עושים זוהי חתרנות מתחת למדינת ישראל, כל מה שאתם רוצים זה להרוס את מדינת ישראל, כל מה שאתם רוצים זה להשמיד את מדינת ישראל; ושום דבר לא יעזור לכם, שום קריאות ביניים.

מוחמד ברכה: בריונות ובריונות.

אביגדור ליברמן: אתם מחלקת החבלנים של הכנסת, אתם מחלקת החבלה של הכנסת.

אברהם בורג: אני מבקש, חבר הכנסת ליברמן.

אביגדור ליברמן: אתם רוצים להיות פלסטינים, לכו לפלסטין.

אביגדור ליברמן: אני אממן לכם כרטיס לכיוון אחד.

עסאם מח'ול: – – –

אחמד טיבי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ליברמן, אני מבקש לקחת חזרה את המלים: חוליית חבלה.

מוחמד ברכה: אתה צריך לעוף מפה.

אחמד טיבי: אתה זבל.

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: בבקשה.

מוחמד ברכה: הוא צריך לעוף מפה.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול להמשיך כך.

אחמד טיבי: – – –

עסאם מח'ול: – – –

אליעזר כהן: – – – הוא חושב שהוא בפלסטין.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול להמשיך – – –

אברהם בורג: אנחנו נעשה שתי דקות הפסקה להפרעות.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול להמשיך – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: אני קורא לך לסדר, חבר הכנסת ברכה, פעם ראשונה.

אברהם בורג: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, אתה רוצה שאני אקרא לך לסדר פעם שלישית?

אברהם בורג: אני לא רוצה להוציא אותך מן האולם.

אברהם בורג: אני רוצה להמשיך בדיון.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול להמשיך.

אברהם בורג: אני קורא לך לסדר פעם שלישית.

אברהם בורג: אני מבקש לעזוב את האולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, קראתי לך שלוש פעמים לסדר.

אברהם בורג: (חבר הכנסת מ' ברכה יוצא מאולם המליאה.)

אחמד טיבי: בריון.

אברהם בורג: חבר הכנסת ליברמן, אני מבקש ממך לחזור מן הדברים שביקשתי ממך לחזור מהם.

אברהם בורג: יש דברים שאנחנו לא רוצים לומר אותם כאן בכנסת.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, מה עם הביטוי פאשיסט?

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, אני מבקש ממך לעזור לי יותר מאוחר, לא בשלב הזה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ליברמן, בבקשה.

אביגדור ליברמן: הדברים שלי רק נאמרו פה כתגובה על אותה – – –

אברהם בורג: אם זה כתגובה, ולא הדברים, אני מבקש למחוק אותם מן הפרוטוקול.

אביגדור ליברמן: אם זה הדדי אז אנחנו מוכנים לחזור – – –

אברהם בורג: בבקשה, אדוני ימשיך.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: אדוני ימשיך בעיקרי – – –

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: אני לא שומע.

אברהם בורג: חבר הכנסת ליברמן, תמשיך, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני ראש הממשלה, יכול להיות שיש לך כוונות טובות, אבל אצלך הכול יוצא הפוך.

אביגדור ליברמן: רצית ממשלה גדולה ויציבה, נשארת בלי ממשלה.

אביגדור ליברמן: אמרת לפני הבחירות "רק בלי ש"ס", ועכשיו אתה אומר "רק עם ש"ס".

אביגדור ליברמן: רצית ממשלה עם מרצ, ונשארת בלי מרצ ובלי פרס.

אביגדור ליברמן: הקמת את ישראל אחת, ונשארת בלי אף אחד.

אביגדור ליברמן: לכן, אדוני ראש הממשלה, במצב שנוצר אני מציע לך לתמוך בהצעה לפיזור הכנסת וללכת לבחירות חדשות בהקדם האפשרי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני שר המשפטים, אתה רוצה להשיב?

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אתם מבקשים הצבעה אישית?

ראובן ריבלין: כן.

יוסי ביילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, נזכרתי, כששמעתי את הנאומים היום, בדברים שהיו נאמרים תמיד בפתיחת נאומיה של חברת הכנסת דאז, השרה לשעבר לימור לבנת, כאשר היתה אומרת לנו בספסלי האופוזיציה: אתם צריכים לזכור שהעם ביקש שאתם תהיו באופוזיציה בקדנציה הזאת.

יוסי ביילין: לא הפנמתם את זה.

יוסי ביילין: אני רוצה לומר לכל מציעי הצעות החוק וגם לחברת הכנסת לימור לבנת, לפני שנה היתה החלטה הרבה יותר ברורה מאשר לפני ארבע שנים, כאשר העם ביקש שאתם תכהנו באופוזיציה.

לימור לבנת: נכון, אבל מה קרה מאז?

יוסי ביילין: זה נכון, ונדמה לי שלא הפנמתם את זה.

יוסי ביילין: אני חושב, שההצעות – – –

דני נוה: – – –

יוסי ביילין: ההצעות הללו, שעולות חדשות לבקרים, הן ההוכחה הטובה ביותר, שמצד אחד הכנסת הזאת לא רוצה להתפזר, כי היא יכלה להתפזר אילו רק הצביעה אי-אמון ב-61 קולות, והבחירות היו בתוך 90 יום.

יוסי ביילין: מצד שני היא מאותתת כל הזמן שהיא לא משלימה עם המקום שאליו כיוון אותה העם.

יוסי ביילין: אני יכול להבין את זה, זה לא פשוט.

יוסי ביילין: התחושה הזאת, שאולי כמעט-כמעט, שאולי מרחק של כמה קולות ואפשר שאנחנו נהיה אנשים שיקבעו, בייחוד כאשר נראה שמה שנקבע הוא לא טוב מספיק, התחושה הזאת מובנת מאוד.

לימור לבנת: אבל זה משתנה כל יום, אדוני שר המשפטים.

יוסי ביילין: אני רוצה לומר לכם, הציבור, כפי שהדבר בא לידי ביטוי גם בסקרים השונים בשנה האחרונה, ממש לא מתגעגע לשנים ההן שלכם, ונראה שגם לא רוב חברי הכנסת, שלא מוכנים להפיל את הממשלה.

יוסי ביילין: אין לו געגועים לא לעזה ולא לקלקיליה, ואם אני לא טועה – ואם אני טועה יסלח לי אלוהים – אפילו ללבנון הוא לא ממש מתגעגע.

יוסי ביילין: אני משוחח עם משפחות, עם הורי חיילים בעבר, בהווה, עם הורים של אנשים צעירים שיהיו חיילים עוד מעט.

יוסי ביילין: אתם הבטחתם להם "לבנון תחילה", והם קיבלו את כל לבנון, ומאז יצאנו משם, לפני חודשיים וכמה ימים, הם פשוט ישנים בשקט.

יוסי ביילין: אלפי אנשים שרוכשים דירות ציבוריות במחיר נמוך מאוד לא מתגעגעים לתקופה שבה הדבר הזה נמנע מהם.

יוסי ביילין: אני לא שמעתי געגועים לא לאבטלה הגבוהה ולא לצמיחה השלילית, לא למעמד הבין-לאומי של ישראל לפני שהצטרפנו כחברים מלאים לאו"ם וכעמיתים לקהילה האירופית.

יוסי ביילין: אני שומע רק אתכם; מפחדים ממש פחד מוות מכל מה שריח שלום עולה ממנו.

יוסי ביילין: מבקשים בכוח המיעוט – עדיין, לשמחתי – למנוע את הסיכוי הזה של הגשמת החלום הציוני באמצעות חיים נורמליים של מדינה יהודית דמוקרטית, מדינת העם היהודי ומדינת כל אזרחיה החיה בשלום עם שכניה.

יוסי ביילין: אני רוצה לומר מכאן לכם ולציבור הרחב: אל תחששו, זה לא יקרה.

יוסי ביילין: ההצבעה היום היא חלק מן המשחק המתמשך שנקרא: "יש חברי כנסת זיגזג".

יוסי ביילין: אנחנו נבחרנו לארבע שנים וחצי, ואנחנו נעשה מאמץ למצות בהן את הגשמת האינטרס הלאומי כפי שאנחנו מאמינים בו.

יוסי ביילין: אנחנו נעשה מאמץ להרכיב בחודשים הקרובים קואליציה שתחזיר גם לבית הזה את הסדר שנלקח ממנו.

יוסי ביילין: אנחנו נעשה מאמץ עליון – לא בכל מחיר, אבל מאמץ עליון – כדי להביא שלום, וכשנביא את השלום נבקש את תמיכת הכנסת ואת תמיכת הציבור הרחב.

יוסי ביילין: הממשלה, אדוני היושב-ראש, מבקשת להסיר את ההצעות הללו לפיזורה של הכנסת.

יוסי ביילין: אך גם אם הן לא יוסרו, היא מבטיחה שלא לסור מדרכה.

יוסי ביילין: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: קיימת בקשה של כמה חברי כנסת, כנדרש בתקנון, להצבעה אישית.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה לקרוא את השמות.

א' האן: קולט אביטל –

אברהם בורג: רק רגע, אני מבקש.

אברהם בורג: חברי הכנסת, בעבר נהגנו, שעל הצעות מאותו סוג, אם יש הסכמה, נקיים הצבעה אחת.

אברהם בורג: אני מבקש לשאול את המציעים.

אברהם בורג: חבר הכנסת שלום, אתה מוכן להצבעה אחת?

סילבן שלום: כן.

אברהם בורג: חבר הכנסת ישראל כץ, מוכן להצבעה אחת?

ישראל כץ: כן.

אברהם בורג: חבר הכנסת הירשזון, מוכן?

אברהם הירשזון: כן.

אברהם בורג: חברת הכנסת לימור לבנת, מסכימה?

לימור לבנת: מסכימה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ליברמן?

אביגדור ליברמן: לא.

אברהם בורג: אז אנחנו נצביע על ההצעה הראשונה.

אברהם בורג: אני מציע שנצביע – – –

סילבן שלום: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שלום, אל תתרגז כל כך מהר.

אברהם בורג: אני מציע שנצביע על ההצעה הראשונה בהצבעה אישית.

סילבן שלום: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שלום, אי-אפשר שאני אקרא לך כל כך הרבה.

אברהם בורג: ההצבעה הראשונה – שמית, ולאחר מכן – אלקטרונית.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: קולט אביטל – נגד יולי-יואל אדלשטיין – בעד זבולון אורלב – בעד דוד אזולאי – בעד דליה איציק – נגד מיכאל איתן – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – נגד משה ארנס – בעד זאב בוים – בעד אברהם בורג – נגד יגאל ביבי – בעד נעמי בלומנטל – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד אליהו בן-מנחם – נגד שלמה בן-עמי – נגד שלמה בניזרי – אינו נוכח רומן ברונפמן – נגד ויקטור בריילובסקי – נמנע מוחמד ברכה – נגד עוזי ברעם – נגד אהוד ברק – אינו נוכח עזמי בשארה – נגד יצחק גאגולה – בעד חוסניה ג'בארה – נגד תמר גוז'נסקי – נגד אלי גולדשמידט – נגד אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד אריה גמליאל – בעד משה גפני – אינו נוכח עבד-אלמאלכ דהאמשה – נגד נסים דהן – בעד יעל דיין – נגד חיים דרוקמן – בעד אברהם הירשזון – בעד שמואל הלפרט – אינו נוכח

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לא להסתובב.

אברהם בורג: זה מפריע למזכיר.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, זה מאוד מפריע למזכיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת פריצקי, זה מפריע למזכיר הכנסת.

א' האן: צחי הנגבי – בעד צבי הנדל – בעד אבשלום וילן – נגד יצחק וקנין – בעד נסים זאב – בעד רחב

א' האן: עם זאבי – בעד אליעזר זנדברג – נמנע עופר חוגי – אינו נוכח נעמי חזן – נגד תאופיק חטיב – נגד אחמד טיבי – נגד דוד טל – בעד סאלח טריף – נגד שאול יהלום – בעד אברהם יחזקאל – נגד אליהו ישי – בעד אליעזר כהן – בעד אמנון כהן – בעד יצחק כהן – בעד רן כהן – נגד רענן כהן – נגד מוחמד כנעאן – נגד חיים כץ – בעד יוסי כץ – נגד ישראל כץ – בעד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – בעד דוד לוי – בעד מקסים לוי – בעד אביגדור ליברמן – בעד אמנון ליפקין-שחק – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח נחום לנגנטל – בעד עוזי לנדאו – בעד סופה לנדבר – נגד יוסף לפיד – נמנע ענת מאור – נגד עסאם מח'ול – נגד האשם מחאמיד – נגד רוני מילוא – נגד רחמים מלול – בעד מיכאל מלכיאור – נגד נואף מסאלחה – נגד יהושע מצא – בעד יצחק מרדכי – אינו נוכח דן מרידור – נגד יהודית נאות – נמנעת משולם נהרי – בעד מיכאל נודלמן – בעד דני נוה – בעד אוריאל סביר – נגד יצחק סבן – בעד אליהו סויסה – בעד מרינה סולודקין – בעד אפרים סנה – נגד גדעון עזרא – בעד אברהם פורז – נמנע אופיר פינס-פז – נגד מאיר פרוש – בעד יוסף פריצקי – נמנע שמעון פרס – נגד יאיר פרץ – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח אלכסנדר צינקר – נגד מיכאל קליינר – בעד איוב קרא – בעד דליה רבין-פילוסוף – נגד אברהם רביץ – אינו נוכח אמנון רובינשטיין – נגד משה רז – נגד ראובן ריבלין – בעד גנדי ריגר – בעד חיים רמון – נגד אברהם בייגה שוחט – נגד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – בעד יורי שטרן – בעד ויצמן שירי – נגד סילבן שלום – בעד שלום שמחון – נגד אריאל שרון – בעד יוסי שריד – נגד נתן שרנסקי – בעד אני חוזר לקרוא בשמות אלה שלא הצביעו:

א' האן: שלמה בניזרי – בעד אהוד ברק – נגד משה גפני – בעד שמואל הלפרט – בעד עופר חוגי – בעד יעקב ליצמן – בעד יצחק מרדכי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח האם יש עוד מישהו שלא קראתי בשמו?

א' האן: אברהם רביץ.

א' האן: אברהם רביץ – בעד.

א' האן: אני חוזר ושואל: האם יש מישהו שעדיין לא הצביע?

יצחק סבן: אני.

א' האן: אתה הצבעת קודם בעד.

א' האן: תקן אותי אם אני טועה.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, תוצאות ההצבעה על הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, הצעת חוק של חבר הכנסת סילבן שלום, הן כדלקמן: בעד – 61, נגד – 51, נמנעו – 6.

אברהם בורג: לכן אני קובע, כי הצעת חוק זו התקבלה על-ידי הכנסת בקריאה טרומית, והיא תעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אברהם בורג: נעבור להצבעה על הצעת החוק הבאה, של חבר הכנסת ישראל כץ.

אברהם בורג: מה סוג ההצבעה?

ראובן ריבלין: הצבעה אלקטרונית.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 60 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – 6 ההצעה להעביר את הצעת חוק פיזור הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אברהם בורג: 60 בעד, 47 נגד, שישה נמנעים.

אברהם בורג: גם הצעת חוק זו אושרה על-ידי הכנסת בקריאה טרומית וגם היא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

אברהם בורג: הצבעה על הצעתו של חבר הכנסת הירשזון – יש העדפה לגבי סוג ההצבעה?

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, יש העדפה לגבי סוג ההצבעה?

ראובן ריבלין: הצבעה אלקטרונית.

אברהם בורג: בבקשה, חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 61 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – 6 ההצעה להעביר את הצעת חוק לפיזור הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אברהם בורג: 61 בעד, 48 נגד, שישה נמנעים, גם הצעת חוק זאת אושרה על-ידי הכנסת, והיא תועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

אברהם בורג: הצעת החוק הבאה, של חברת הכנסת לימור לבנת, באותו נושא.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 61 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – 6 ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אברהם בורג: 61 בעד, 48 נגד, שישה נמנעים.

אברהם בורג: גם הצעתה של חברת הכנסת לבנת תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת להכנתה לקריאה ראשונה.

אברהם בורג: סוג ההצבעה על הצעתו של חבר הכנסת ליברמן, גם אלקטרונית?

אברהם בורג: תודה רבה; אני מודה לכם.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 61 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – 6 ההצעה להעביר את הצעת חוק פיזור הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אברהם בורג: 61 בעד, 48 נגד, שישה נמנעים, גם הצעתו של חבר הכנסת ליברמן תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

אברהם בורג: התש"ס–2000

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39) (סיוע למשפחות ברוכות ילדים), קריאה שנייה ושלישית – אחרוני הדוברים, חמש דקות לדובר.

אברהם בורג: ראשון אחרוני הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש, מי שלא רוצה להישאר, נא לפנות את האולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת יהלום, אתה מסתיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון.

רחמים מלול: מי שלא רוצה לשמוע, מי שרוצה להתייעץ, שיעשה זאת מחוץ למליאה בבקשה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יהלום, חבר הכנסת ריבלין, אתם מפריעים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מניח שאיש באולם הזה לא מתרגש יתר על המידה מהעובדה שהצעות החוק עברו בקריאה הטרומית.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת.

רחמים מלול: חבר הכנסת פורז.

רחמים מלול: חבר הכנסת איתן.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: מדובר כאמור בריטואל, בסרט שכבר צפינו בו.

אופיר פינס-פז: ברור שכשהממשלה הזאת תייצב את הרוב שלה כאן בכנסת, היא תעשה לחוקים האלה בדיוק את מה שהיא עשתה לחוקים הקודמים.

אופיר פינס-פז: הבאנו את החוקים האלה בוועדת החוקה, הפלנו אותם, הבאנו אותם למליאה, הסרנו אותם מסדר-היום, ואני מעריך, שכשיתגבשו הממשלה והקואליציה, אותו דבר יקרה לחוקים שעברו כאן היום.

רחמים מלול: חבר הכנסת יהלום.

אופיר פינס-פז: אשר לחוק משפחות ברוכות ילדים – זה חוק רע, חוק גרוע, חוק מפלה, חוק סקטוריאלי שנועד לתת הטבות מפליגות ומרחיקות לכת לציבור מצומצם, רק לאלה שיש להם חמישה ילדים ויותר על חשבון כל אלה שיש להם ארבעה ילדים, שלושה ילדים, שני ילדים, ילד אחד.

אופיר פינס-פז: גם כך במצב הנוכחי יש מענקי לידה, יש קצבאות ילדים מוגדלות למשפחות שיש להן יותר ילדים.

אופיר פינס-פז: מה שחבר הכנסת הלפרט מציע – להגדיל את ההטבות בצורה דרמטית עוד יותר, להגדיל את האפליה ולהגדיל את הפערים.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, היום אנחנו חיים בכנסת שבה כל דאלים גבר, כל אחד מציע הצעת חוק, זה עולה מאות מיליוני שקלים, מיליארדי שקלים, מה אכפת לו, זה לא של אבא שלו, זה לא הכסף שלו, זה הכסף של המדינה; אפשר לקחת מהמדינה, לוקחים מהמדינה את מה שאפשר.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא לכבד את הדובר.

רחמים מלול: חבר הכנסת ריבלין, אנא.

אופיר פינס-פז: אני מצפה גם מסיעת הליכוד שתפסיק עם העניין הזה ותיתן כתף להסרת הצעת החוק הזאת מסדר-היום.

אופיר פינס-פז: זאת הצעת חוק מפלה, לא צודקת, לא עניינית, שעולה יותר מחצי מיליארד שקלים – על חשבון מי, על חשבון מה, מי ישלם את זה?

אופיר פינס-פז: לא מראים כאן סעיף תקציבי, לא מראים מאיזה משרד לוקחים את זה, לא מראים מאיזה תקציב לוקחים את זה.

רחמים מלול: חברי הכנסת כהן והנגבי.

רחמים מלול: חבר הכנסת הנגבי, חבר הכנסת יצחק כהן, פעם שלישית, אני מבקש.

רחמים מלול: חברי הכנסת כהן והנגבי.

אופיר פינס-פז: פשוט מכניסים יד עמוק אל תוך הקופה הציבורית.

רחמים מלול: חבר הכנסת הנגבי.

רחמים מלול: תודה.

אופיר פינס-פז: פשוט מכניסים יד עמוק לתוך הקופה הציבורית כדי לקחת בעבור הסקטור ששלח אותך לכנסת.

אופיר פינס-פז: אז אני יודע שיש כאן מפלגות סקטוריאליות שצריכות לייצג את הסקטור שלהן, וזה לגיטימי לגמרי, אבל גם ממפלגות סקטוריאליות אפשר לצפות לאחריות קולקטיבית, לראייה כוללת.

אופיר פינס-פז: אם היה כאן מצב שהוא בלתי אפשרי מבחינת המשפחות מרובות הילדים, היתה אפליה נגדן ומישהו היה בא לתקן – ניחא; אבל המצב הוא לגמרי הפוך, המצב הוא שגם במצב החוקי הנוכחי יש אפליה לטובת משפחות שיש להן יותר ילדים על חשבון משפחות שיש להן פחות ילדים, עם זה אנחנו כבר חיים.

אופיר פינס-פז: לבוא היום, ובעיני ממש בעזות מצח ובחוצפה, לבוא ולומר, לא, זה לא מספיק לנו, אנחנו רוצים כפל כפליים והכפלה, ואפליה גדולה יותר – לדעתי זאת אטימות, זאת ראייה מעוותת של הדברים, זאת במידה מסוימת התגרות, וזאת בוודאי הצעת חוק שראוי להסיר אותה היום מסדר-היום.

אופיר פינס-פז: אני פונה למציע ההצעה, חבר הכנסת הלפרט – אנחנו ערב יציאה לפגרת הקיץ, אני מציע לך, תשקול שוב את הצעת החוק, אפשר להעלות אותה בצורה אחרת במושב הבא, אבל להעביר את הצעת החוק הזאת כפי שהיא, ככתבה ולשונה, לפי דעתי זה מעשה שלא ייעשה, ואני מקווה מאוד שהכנסת תאמר את דברה בעניין הזה ולא תיכנע לשיקולים לא ענייניים, לשיקולים צרים, שיקולים סקטוריאליים.

אופיר פינס-פז: מה הציבור חושב עליהם, אני חושב שכולנו יודעים.

אופיר פינס-פז: אם מישהו חושב שזה ייתן לו משהו, אני חושב שהוא טועה, ובגדול.

אופיר פינס-פז: אני קורא לחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק הזאת מסדר-יומה של הכנסת.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה, חמש דקות.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה ראויה לתמיכת כל חברי הכנסת אם אנחנו חפצים בחיזוק מושגים כמו צדק סוציאלי וערבות הדדית של החברה לשכבות החלשות וליישום ערכים של שוויון בתוך החברה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזאת נתקפת מכל צד בצורה דמגוגית ואפילו מבזה לפעמים.

מוחמד ברכה: בימים האחרונים היינו עדים לכך שכמה ממתנגדי החוק בקואליציה באים לחברי הכנסת החרדים ואומרים להם: מה לכם ולהצעת החוק הזאת?

מוחמד ברכה: זו הצעת חוק שמשרתת את הערבים.

מוחמד ברכה: ובאים לחברי הכנסת הערבים ואומרים להם: מה לכם ולהצעת החוק הזאת?

מוחמד ברכה: זו הצעת חוק של חרדים.

מוחמד ברכה: על כן אנחנו רואים שאין גבול לצביעות ואין גבול למשחק הזה של הפרד ומשול בצורה הכי זולה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזאת היא הצעה שבאה לשרת משפחות ברוכות ילדים באמת.

מוחמד ברכה: כידוע, ההכנסה למשפחה או ההכנסה במשפחה אינה עולה באותו שיעור כשנולד לה ילד.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אם יש משפחה של ארבע נפשות והיא הופכת להיות חמש נפשות – המשכורת או ההכנסה לא עולה אוטומטית ב-20%.

מוחמד ברכה: לכן החברה צריכה לתת את הדעת על התגברות המצוקה.

מוחמד ברכה: עמדתי בכל מה שקשור לתכנון משפחה – אני כמובן בהחלט בעד תכנון משפחה.

מוחמד ברכה: אני בעד תכנון מספר הנפשות על-פי ההכנסה.

מוחמד ברכה: אבל מה נעשה עם אנשים שלא מסכימים לדעה הזאת?

מוחמד ברכה: האם הילדים שלהם יהיו פחות ילדים?

מוחמד ברכה: פחות שווים?

מוחמד ברכה: פחות מגיע להם לחיות?

מוחמד ברכה: פחות מגיע להם להתקדם בחיים?

מוחמד ברכה: לכן העיקרון של פלורליזם בחברה צריך להכיר גם באמונה הזאת של אנשים שחושבים שילודה היא אמונה.

מוחמד ברכה: אפשר גם להכיר בכך שמשפחה ברוכת ילדים היא משפחה ברוכת ילדים ואלה ילדים שחיים בתוך החברה, ואין שום מקום לא להתנקם במשפחות כאלה ולא להעניש אותן.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד מעבר לכך: משפחות ברוכות ילדים שדוחפים אותן עמוק לתוך המצוקה לא עולות פחות לחברה.

מוחמד ברכה: במרוצת השנים זה בהחלט יעלה יותר ויותר לחברה.

מוחמד ברכה: ילדים שחיים במצוקה עומדים לפעמים בפני אפשרויות קשות מאוד של חריגה מהמסלול הטוב והחיים הרגילים, ולכן אם אנחנו נאפשר קיום בסיסי לילדים האלה – אנחנו בעצם מאפשרים שבחברה יהיו אנשים שיכולים לשרת אותה ולתת לה ולא לסחוב אותה לאחור.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה שיש מקום שתגבש קונסנסוס סביבה, ואם אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, מדבר על מושגים של כמעט גנבה ושליחת יד לקופה הציבורית, אני רוצה לשאול, אם על-פי הערכות האוצר עלות החוק הזה היא 450-400 מיליון שקל, למה זועקים כל אלה אבירי הניקיון הציבורי וניקיון הכפיים כשבאותו הזמן מוזרמים מיליארדים לקבוצה, לשכבה דקיקה מאוד של בעלי הון מהקופה הציבורית שמעבירים להם מהממשלה לבעלי הון ולמעסיקים?

מוחמד ברכה: מדובר פה על ערבות הדדית, אבל הקואליציה ושר האוצר ויושב-ראש הקואליציה בעצם לא רוצים ערבות הדדית בחברה הישראלית, אלא רוצים השתעבדות של החברה כולה לקבוצה קטנה, דקיקה של בעלי הון שמוזרמים אליהם מיליארדים מדי שנה.

מוחמד ברכה: על-פי הערכות של השנה האחרונה, מהכסף הציבורי שלי, שלך ושלו הוזרמו השנה כ-12 מיליארד שקל לבעלי הון כדי לכסות כל מיני הוצאות שהם היו אמורים לכסות בעצמם – –

רחמים מלול: נא לסכם, בבקשה.

מוחמד ברכה: – – ופה זועקים על 450 מיליון שקל כדי לתמוך במשפחות קשות יום, משפחות ברוכות ילדים, משפחות שקשה להן להשיג את הפרנסה הבסיסית ואת הקיום הבסיסי של חינוך ובריאות והדברים הבסיסיים האחרים.

מוחמד ברכה: לכן, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזאת ראויה לתמיכה של כלל חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת ברכה.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת שמואל הלפרט.

רחמים מלול: חברי הכנסת פורז, ריבלין והשר המקשר חיים רמון, תוכלו להמשיך את שיחתכם סביב שולחן הממשלה, יש שם מספיק כורסאות ריקות.

אברהם פורז: כן, אבל לי אסור לשבת שם.

אברהם פורז: זו מגלומניה אסורה.

רחמים מלול: אחרי קבלת חוק פיזור הכנסת, דומני שגם אתה יכול לשבת שם.

רחמים מלול: זה כבר לא מעלה ולא מוריד.

רחמים מלול: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, כולנו שמענו לפני כמה שנים על הרעיון הנפלא – הקמת ועדה למלחמה בעוני.

נסים זאב: שמעתם על זה?

נסים זאב: היום כולנו מודים שהכול בלוף; הממשלה הקימה ועדה לא למלחמה בעוני אלא למלחמה בעניים, לא למען משפחות ברוכות ילדים אלא נגד משפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: 72,000 משפחות ברוכות ילדים, משפחות שיש להן חמישה עד 18 ילדים, נמצאות ומחכות לחוק הזה שיעבור, ובסך הכול כתוצאה מהתיקון המעוות הזה שהיה עד כה, אפשר בסך הכול להעלות את הרף ב-10% ולהוציא ילדים מתחת לקו העוני.

נסים זאב: היום יש במדינת ישראל כמעט חצי מיליון ילדים שנחשבים לילדים רעבים ועניים – אז הממשלה הזאת היא ממשלה חברתית מאוד.

נסים זאב: אז מה קרה?

נסים זאב: האם אנחנו יכולים להפקיר אותם ילדים, אותן משפחות והעובדים הסוציאליים שאין להם כלים איך להתמודד?

נסים זאב: כשמשפחה פונה לעובדת סוציאלית – ו-15 שנה הייתי ממונה על תיק הרווחה בעיריית ירושלים – משפחות פונות, אין מענה, כי אין תקציב לצרכים מיוחדים.

נסים זאב: התשובה של אורה נמיר, שרת העבודה, היתה: יש מי שמטפל בעוני.

נסים זאב: מי מטפל?

נסים זאב: הביטוח הלאומי, שם הם מטפלים בעוני.

נסים זאב: אז מה קרה, רבותי?

נסים זאב: הגיע רגע האמת, הגיע הזמן לטפל במשפחות האלה ובעניים האלה.

נסים זאב: אז מה ההתעלמות הזאת?

נסים זאב: מה הצביעות הזאת?

נסים זאב: מה הרמאות הזאת?

נסים זאב: אם יש לממשלה עניין לטפל באמת בעוני – זה הזמן וזה הרגע.

נסים זאב: מה המשמעות, רבותי – חוק רע, חוק גרוע, סקטוריאלי, הטבות מרחיקות לכת.

נסים זאב: רציתי ללמוד את הטבלה באמת, על אילו הטבות בכלל מדובר?

נסים זאב: על מה מדובר?

נסים זאב: מדובר פה במשפחה ברוכת ילדים – הממוצע, נאמר, עשרה ילדים במשפחות ברוכות ילדים, או תשעה.

נסים זאב: במקום 5,000 שקל, תקבל אותה משפחה 6,500.

נסים זאב: מדובר בסך הכול ב-1,500 שקל נוספים לאותו אב משפחה שהשכר שלו לא עולה; גם אין מנין לקחת את מס ההכנסה כי הוא גבולי מאוד מבחינת השכר שלו.

נסים זאב: כשמדברים על לשלוח יד לקופה הציבורית – איפה המצפון של אותם חברי כנסת שבמשך שנים גנבו, עשקו את המשפחות האלה?

נסים זאב: כי המשפחות משלמות לפי השכר הממוצע במשק כ-5%.

נסים זאב: מדוע אותו שכר, אותו תקציב של אותן משפחות, לא עלה לפי השכר הממוצע במשק?

נסים זאב: למה על זה לא מדברים?

נסים זאב: למה משקרים?

יהודית נאות: הם לא עובדים, למה אתה מדבר על שכר?

נסים זאב: אם אני משלם על-פי השכר הממוצע במשק, מגיע לי לקבל את ההטבות ואת התקציב בעבור ילדי לפי השכר הממוצע במשק.

נסים זאב: לא יכול להיות, שמיליארדי שקלים עברו במשך שנים לפרויקטים אחרים, ואותן משפחות שילמו בעבור אותם ילדים לאותו סעיף – ואותם כספים מועברים לפרויקטים אחרים.

נסים זאב: לא יעלה על הדעת.

נסים זאב: אז על מה מדברים?

נסים זאב: על העלייה למדינת ישראל.

נסים זאב: רבותי, כל ילד שנולד פה, הוא לא עולה חדש?

נסים זאב: הוא לא יצור חדש?

נסים זאב: כמה משקיעים כאן בעולים, וזו לא השקעה שמדינת ישראל מכירה בה?

נסים זאב: על מה מדובר, על השתתפות לא בדיור אלא בהורדת רף העוני במדינה ב-1,500 שקלים לאב עם עשרה ילדים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, לאור הנתונים המדאיגים ולאור המצב שהיה עד כה, אני רוצה לקרוא בפניכם את הטבלה, ואני כבר מסיים.

נסים זאב: עד היום הכירו בילד אחד ב-171 שקלים, בשני ילדים – 342 שקלים.

נסים זאב: שלושה ילדים – 684 שקלים, חמישה ילדים – 1,959 שקלים.

נסים זאב: אם נתבונן ונראה, עד ארבעה ילדים כן הכירו בכך שיש צורך להכפיל את הסכום, כדי לתת מענה לאותן משפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: אז כיוון שההצעה הובאה על-ידי איש חרדי, על-ידי הרב הלפרט, זו הסיבה לא להכיר בכך?

נסים זאב: כיוון שבמגזרים הערבי והחרדי יש יותר משפחות ברוכות ילדים, האם בגלל זה צריך לא להכיר בכך?

נסים זאב: האם אנחנו לא חלק מהחברה הישראלית, אדוני היושב-ראש?

נסים זאב: איך אין בושה, לעמוד מעל הבמה הזאת ולומר שזוהי הצעה סקטוריאלית?

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: חבר הכנסת הלפרט, אחרון הדוברים, בבקשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על הצעת חוק משפחות ברוכות ילדים חתמו 71 חברי כנסת, כמעט מכל סיעות הבית.

שמואל הלפרט: מטרת החוק היא לחלץ 500,000 ילדים או חלקם מקו העוני.

שמואל הלפרט: הצעת החוק לא נועדה לדרוש מהאוצר תוספת תקציב.

שמואל הלפרט: אגב, כספי קצבאות ילדים אינם תקציב השייך לאוצר, אלא חלק מכספי הציבור שכל אזרח משלם לביטוח הלאומי.

שמואל הלפרט: כוונת החוק היא להחזיר באופן חלקי את השחיקה הגדולה במערכת הקצבאות שגרמה להתרחבות העוני בכלל ובקרב משפחות ברוכות ילדים בפרט.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, סך כל עלות החוק 450 מיליון ש"ח.

שמואל הלפרט: לצערי, שר האוצר יצא בהתקפה מוחצת וכינה את החוק שאמור לתת פתרון למאות אלפי ילדים עניים ורעבים – פשע חברתי וגנבת כספי ציבור לסקטורים מסוימים – –

אברהם-בייגה שוחט: – – –

שמואל הלפרט: כך כתוב.

שמואל הלפרט: כך אמרת ביום שהחוק התקבל.

שמואל הלפרט: אביא לך את העיתון, אדוני שר האוצר.

שמואל הלפרט: – – בשעה שמדובר בסך הכול בהחזר חלקי משחיקה של עשרות אחוזים בקצבאות הילדים בשנים האחרונות.

שמואל הלפרט: רק לפני שלושה חודשים שחק האוצר עוד 300 מיליון ש"ח מקצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: אדוני שר האוצר, לחלץ מאות אלפי ילדים מתחת לקו העוני, זה פשע חברתי?

שמואל הלפרט: ואם אתה מדבר על סקטור מסוים, בשנת 1994 החלטת, בעידוד אנשי מרצ, לתת תוספת של 800 מיליון ש"ח לקצבאות הילדים של האוכלוסייה הערבית, וזאת מדי שנה.

שמואל הלפרט: זה לא היה סקטור מסוים?

אברהם-בייגה שוחט: – – –

מיכאל קליינר: אתה רוצה לחזק את זה?

שמואל הלפרט: הצעת החוק שלי נועדה לתת תוספת לכל משפחה ברוכת ילדים בארץ, ללא הבדל דת, גזע ולאום.

שמואל הלפרט: לזה אפשר לקרוא סקטור מסוים?

שמואל הלפרט: באוכלוסייה חילונית אין משפחות ברוכות ילדים?

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני רוצה לקבוע שאין כאן בעיה תקציבית.

שמואל הלפרט: בענף הילדים במוסד לביטוח לאומי הצטברו 18 מיליארד ש"ח שהאוצר העביר לכיסוי הגירעון בענף האבטלה, ואפילו חלק קטן מסכום זה יכול לכסות את עלות החוק.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, ילדי ישראל אינם נטל ולא מעמסה, ילדי ישראל הם נכס לעם היהודי ולמדינת ישראל.

שמואל הלפרט: אנו חייבים לדאוג להם, לפחות לצרכים המינימליים.

שמואל הלפרט: ומעבר לכל ויכוח, אדוני שר האוצר, אם צריכים לעודד ילודה או לא, יש מציאות במדינת ישראל, שיש 500,000 ילדים עניים, ואנחנו לא יכולים להתעלם ממציאות זו, אם תרצה ואם לא תרצה, ומחובתנו כמחוקקים לחלץ אותם, או לפחות חלק מהם, מהעוני.

שמואל הלפרט: אני פונה באופן מיוחד לחברי הכנסת מסיעות ישראל אחת ומרצ, הנושאות את הדגל החברתי: מדובר בחוק סוציאלי חברתי ממדרגה ראשונה, שבא לפתור מצוקה אמיתית לכל ילדי ישראל ללא הבדל.

שמואל הלפרט: בואו ותהיו גם אתם שותפים לחוק.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני פונה אליכם בפנייה נרגשת: אל תחטאו בילד.

שמואל הלפרט: בעת ההצבעה על החוק יעמדו לנגד עיניכם מאות אלפי הילדים העניים שעיניהם ועיני הוריהם נשואות בשעה זו אלינו.

שמואל הלפרט: אנא מכם, אל תאכזבו אותם.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, חוק משפחות ברוכות ילדים יתקבל, בעזרת השם.

שמואל הלפרט: אני שומע שיש כוונה להפוך אותו להצעת אי-אמון.

שמואל הלפרט: אני פונה אליכם, אנא, אשרו עתה את החוק.

שמואל הלפרט: אנו עומדים לפני החגים, בואו ונביא בשורה לרבבות משפחות לפני החג, ותהיו כולכם שותפים לחוק חברתי והומניטרי ממדרגה ראשונה.

שמואל הלפרט: תודה.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

רחמים מלול: תשובת שר האוצר, בבקשה.

רחמים מלול: לאחר מכן הצבעה.

רחמים מלול: צלצלו כבר שלוש פעמים.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא ארחיב בדברי, אבל אני רוצה לתקן שתיים-שלוש עובדות, לאור דבריו של חבר הכנסת הלפרט.

אברהם-בייגה שוחט: במדינת ישראל יש קרוב למיליון ילדים שמקבלים קצבת ילדים.

אברהם-בייגה שוחט: סכום הקצבאות הכולל לילדים הוא למעלה מ-7 מיליארדי שקלים בשנה, כסף שלא משולם בצורה שווה: הילד הראשון מקבל 170 שקל, כך גם השני, השלישי מקבל 340 שקל, ואילו ברביעי הסכום קופץ לקרוב ל-650 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת הלפרט אינו מדבר על כל הילדים העניים במדינת ישראל, הוא מדבר על 120,000 מתוך המיליון.

דוד טל: נכון, צודק.

אברהם-בייגה שוחט: לא על 500,000.

אברהם-בייגה שוחט: המספרים שאתה אומר אינם נכונים, ואתה יודע אותם.

אברהם-בייגה שוחט: אינך מדבר על הילדים העניים.

אברהם-בייגה שוחט: אתה כן מדבר על עניין סקטוריאלי, לא על הילדים העניים, ולכן אני אומר לך, אל תעמוד כאן ותגיד שהחוק הזה נוגע ל-500,000 ילד.

אברהם-בייגה שוחט: החוק הזה נוגע ל-120,000.

שמואל הלפרט: – – –

אברהם-בייגה שוחט: ב.

אברהם-בייגה שוחט: תקציב הביטוח הלאומי – – –

שמואל הלפרט: – – –

אברהם-בייגה שוחט: תקציב הביטוח הלאומי, גירעונו והעודפים שבו – גם הגירעון וגם העודפים – משולבים בתקציב המדינה.

יעקב ליצמן: לקחת את הכסף מדמי אבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שיש תנאים אקטואריים כאלה ואחרים – – –

שמואל הלפרט: לקחת 18 מיליארד שקל מענף ילדים.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת הלפרט, אני לא הפרעתי לך.

אברהם-בייגה שוחט: עכשיו אני אחזור למשפט האחרון שאני רואה בו חשיבות והוא הוויכוח בינינו.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מתווכח על כך שהמשפחה, אם היא רוצה הרבה ילדים, שיהיו לה ויהיו בריאים, וטובים, ומחונכים, ומבינים, בעלי כבוד להוריהם ואזרחים טובים.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ומזהיר אותך, חבר הכנסת הלפרט, לא ייתכן שהחברה הישראלית תמשיך להעלות את נטל המס, תמשיך לקחת יותר כספים ולהעביר אותם לסקטורים מסוימים.

אברהם-בייגה שוחט: אמרתי לך, ש-7% מהאוכלוסייה מקבלים 30% מקצבאות הילדים.

אברהם-בייגה שוחט: 7% או 8% של החרדים מקבלים 29.5% מקצבאות הילדים.

אברהם-בייגה שוחט: גם הזוג שמרוויח 6,000 שקל לחודש ויש לו שני ילדים ועובד קשה בשביל המשכנתה ומקבל 170 שקל לילד ולא 900 שקל לילד, כפי שאתה מציע, גם הוא אזרח מדינת ישראל, הוא גם משלם המס, ממנו אתה לוקח את הכסף דרך הביטוח הלאומי.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני חושב, שהצגת הדברים על-ידך אינה נכונה, ומן הראוי היה לשמר את הסטטוס-קוו, שהוא חלק מאורח החיים שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה לשר האוצר.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

רחמים מלול: אנחנו עוברים לשורת הצבעות על ההסתייגויות.

רחמים מלול: אנחנו מתחילים בשורת הצבעות על הסתייגויות בקריאה השנייה, אף שאנחנו צפויים, בין השנייה לשלישית, לבקשה לראות בחוק הצעת אי-אמון, אבל על-פי התקנון – – –

משה גפני: אי-אפשר לדעת.

משה גפני: רק בסוף הדיון.

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני, אני אמרתי מה שידוע לי.

רחמים מלול: כדי שלא תתעוררנה שאלות.

רחמים מלול: אם כן, כמנהגנו, אני אפנה אל המסתייגים כדי לשאול אם הם מעוניינים להוריד את ההסתייגויות שלהם או שנצביע על ההסתייגויות.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא לתפוס מקומות.

רחמים מלול: לשם החוק – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי?

תמר גוז'נסקי: אני מסירה את כולן.

רחמים מלול: מסירה את כולן.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן?

נעמי חזן: מסירה.

רחמים מלול: מסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני?

משה גפני: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברי הכנסת אופיר פינס-פז?

אופיר פינס-פז: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: חברת הכנסת קולט אביטל – אינה נוכחת.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלי בן-מנחם?

רחמים מלול: כולם?

רחמים מלול: זאת קבוצה.

רחמים מלול: אם כן, ירדו ההסתייגויות.

רחמים מלול: חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח.

מקסים לוי: אני מבקש להצביע על ההסתייגות לילד שני ושלישי – – –

רחמים מלול: אני אגיע אליך, אדוני.

קריאה: – – –

רחמים מלול: אדוני מתכוון לשם החוק?

אופיר פינס-פז: לא.

רחמים מלול: חבר הכנסת אילן גילאון אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת טלב אלסאנע?

טלב אלסאנע: מסיר.

רחמים מלול: מסיר, תודה.

רחמים מלול: גם את הלחלופין ולחלופי חלופין?

טלב אלסאנע: מסיר הכול.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על שם החוק כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 5 בעד שם החוק – 47 נגד – 14 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, ששם החוק כנוסח הוועדה התקבל ברוב של 47 בעד, 14 מתנגדים ואין נמנעים.

רחמים מלול: נעבור לתוספת לפני סעיף 1, הסתייגות של חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח.

רחמים מלול: אם כן, ההסתייגות נפלה.

רחמים מלול: לסעיף 1 – חבר הכנסת אילן גילאון, אינו נוכח.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני, מסיר?

משה גפני: כן.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברי הכנסת פריצקי, לפיד, פורז וכו', האם מסירים את ההסתייגות לסעיף 1?

אברהם פורז: לא מסירים.

רחמים מלול: לא מסירים.

רחמים מלול: אם כן, אנחנו מצביעים על הסתייגות של קבוצת חברי הכנסת לסעיף 1.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות הראשונה של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 1 – 16 נגד – 42 נמנעים – 2 ההסתייגות הראשונה של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 1 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שההסתייגות נדחתה ברוב של 42 נגד, 16 בעד ושני נמנעים.

רחמים מלול: אני שוב פונה לאותה קבוצה – האם אתם מסירים את ההסתייגות לחלופין?

יוסף יצחק פריצקי: לא.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הסתייגות לחלופין לסעיף 1 של אותה קבוצת חברי הכנסת.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות לחלופין של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 1 – 16 נגד – 44 נמנעים – 1 ההסתייגות לחלופין של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 1 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אני קובע, שברוב של 44 נגד, 16 בעד ונמנע אחד, נדחתה גם הסתייגות לחלופין לסעיף 1.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, האם אדוני מסיר?

נסים זאב: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: קבוצת חבר הכנסת פינס-פז?

אופיר פינס-פז: להצביע.

רחמים מלול: חבר הכנסת מקסים לוי, זה כולל גם את אדוני?

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות קבוצת פינס-פז לסעיף מס' 1.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' פינס-פז לסעיף 1 – 19 נגד – 44 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' פינס-פז לסעיף 1 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע שההסתייגות נדחתה ברוב של 44 נגד, 19 בעד ונמנע אחד.

רחמים מלול: קבוצת פריצקי, הסתייגות נוספת לסעיף 1.

יוסף יצחק פריצקי: להצביע.

רחמים מלול: הסתייגות לסעיף 1 של קבוצת פריצקי, נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 1 – 17 נגד – 47 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 1 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שההסתייגות נדחתה ברוב של 47 נגד, 17 בעד ונמנע אחד.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי, ההסתייגות לחלופין, האם גם עליה נצביע?

יוסף יצחק פריצקי: כן.

רחמים מלול: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לחלופין של קבוצת פריצקי.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, נא להירגע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות לחלופין של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 1 – 18 נגד – 47 נמנעים – 1 ההסתייגות לחלופין של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 1 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שברוב של 47 נגד, 18 בעד ונמנע אחד, ההסתייגות של קבוצת פריצקי נדחתה.

רחמים מלול: אני פונה לחברי הכנסת ברכה וגפני.

משה גפני: – – –

רחמים מלול: מורידים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ברכה?

מוחמד ברכה: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: קבוצת פינס-פז, מסיר?

אופיר פינס-פז: מסיר.

רחמים מלול: כולל מקסים לוי?

רחמים מלול: במקום "ארבעה ילדים" יבואו "שלושה ילדים".

רחמים מלול: אדוני יהיה ער להסתייגויותיו.

מקסים לוי: להצביע.

רחמים מלול: אם כן, אנחנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת מקסים לוי.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' פינס-פז לסעיף 1 – 31 נגד – 36 נמנעים – 4 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' פינס-פז לסעיף 1 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שברוב של 36 מתנגדים, 31 בעד וארבעה נמנעים, ההסתייגות לא נתקבלה.

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן?

נעמי חזן: מסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: קבוצת פינס-פז?

אופיר פינס-פז: מסיר.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש מחברי הכנסת לא להפריע תוך כדי הצבעה, אחרת אני אכריז על הפסקה.

רחמים מלול: חבר הכנסת פינס-פז, להצביע?

אופיר פינס-פז: להצביע.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות קבוצת פינס-פז.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' פינס-פז לסעיף 1 – 23 נגד – 48 נמנעים – 2 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' פינס-פז לסעיף 1 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שההסתייגות נדחתה ברוב של 48 מתנגדים, 23 בעד ושני נמנעים.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה על כל סעיף 1 כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 51 נגד – 21 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

רחמים מלול: אני קובע, שברוב של 51 בעד, 21 מתנגדים ואפס נמנעים עבר סעיף 1 בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: אנו עוברים להסתייגויות שאחרי סעיף 1.

רחמים מלול: חבר הכנסת אילן גילאון?

אילן גילאון: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברי הכנסת צבי הנדל, יעל דיין וראובן ריבלין – –

צבי הנדל: לא מסיר.

רחמים מלול: – – לא מסירים.

רחמים מלול: חבר הכנסת צבי הנדל, להצביע?

צבי הנדל: כן, להצביע.

ראובן ריבלין: על השני אני רוצה לומר משהו.

רחמים מלול: אם כן, אנחנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת צבי הנדל אחרי סעיף 1.

רחמים מלול: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות של חברי הכנסת צ' הנדל, י' דיין ור' ריבלין אחרי סעיף 1 – 46 נגד – 18 נמנעים – 1 ההסתייגות של חברי הכנסת צ' הנדל, י' דיין ור' ריבלין אחרי סעיף 1 נתקבלה.

רחמים מלול: אני קובע, שבעד ההסתייגות הצביעו 46, 18 מתנגדים ונמנע אחד.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, חבר הכנסת זאב, נא לשבת.

רחמים מלול: חבר הכנסת פרץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת.

רחמים מלול: נא לשבת.

רחמים מלול: אנחנו ממשיכים בהצבעות.

רחמים מלול: חברת הכנסת יעל דיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחמים מלול: לא, אני לא יכול.

רחמים מלול: אני לא יכול.

רחמים מלול: אי-אפשר.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת יעל דיין – אינה נוכחת.

רחמים מלול: חבר הכנסת ראובן ריבלין – הוא רוצה להעיר הערה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר משהו.

רחמים מלול: חבר הכנסת ריבלין, ההצבעה – – –

קריאה: הצבעה חוזרת.

רחמים מלול: אי-אפשר.

רחמים מלול: חבר הכנסת ריבלין.

טלב אלסאנע: אתה אמרת שאתה מסיר את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: – – –

טלב אלסאנע: – – – למה אתה משקר?

ראובן ריבלין: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר.

רחמים מלול: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

טלב אלסאנע: אמרת שאתה מסיר את זה.

רחמים מלול: אני קובע שההסתייגות נתקבלה, והיא תיהפך לסעיף 2 בהצעת החוק.

רחמים מלול: לא שומעים אותי.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אני קובע שההסתייגות נתקבלה, והיא הופכת סעיף 2 בחוק.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להסתייגויות הבאות.

רחמים מלול: לגבי סעיף 2, חבר הכנסת פריצקי?

יוסף יצחק פריצקי: להצביע.

רחמים מלול: אנחנו מצביעים על הסתייגות קבוצת פריצקי לסעיף 2.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 2 – 19 נגד – 45 נמנעים – 2 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 2 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שברוב של 45 מתנגדים, 19 בעד ושני נמנעים ההסתייגות לא נתקבלה.

רחמים מלול: אדוני, לחלופין?

יוסף יצחק פריצקי: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: קבוצת פינס-פז?

אופיר פינס-פז: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת מקסים לוי, ההסתייגות בקבוצת פינס-פז – האם אדוני מסיר?

מקסים לוי: – – –

רחמים מלול: אדוני צריך לדעת את ההסתייגויות שלו.

רחמים מלול: אני מצטער.

רחמים מלול: אם כן, חבר הכנסת פינס-פז מדבר גם בשמך.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד ברכה?

מוחמד ברכה: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

רחמים מלול: חברת הכנסת נאות, תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, אנא לשבת.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – בין דם לדם.

רחמים מלול: חבר הכנסת דהאמשה, תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת אילן גילאון, מסיר?

אילן גילאון: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני?

משה גפני: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 49 נגד – 25 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

רחמים מלול: רבותי, ההסתייגות שנתקבלה הופכת לסעיף 2 בהצעת החוק.

רחמים מלול: אני קובע, שברוב של 49 בעד, 25 מתנגדים ואפס נמנעים סעיף מס' 2 נתקבל בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

קריאה: לא.

קריאה: הסתייגות.

צבי הנדל: סליחה.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש – – –

רענן כהן: – – –

רחמים מלול: זה בתוספת ההסתייגות של חבר הכנסת הנדל.

רחמים מלול: תודה.

צבי הנדל: זה יהיה סעיף 2.

רחמים מלול: זה ייהפך לסעיף 2 בהצעת החוק.

רחמים מלול: אמרתי את זה שלוש פעמים.

רחמים מלול: רבותי, אני מודיע, שאם הרעש יימשך אני אכריז על הפסקה בישיבה.

רחמים מלול: כן, אכריז על הפסקה למגינת לבם של תומכי החוק.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אם הרעש יימשך, אני אכריז על הפסקה בישיבה.

רחמים מלול: אי-אפשר לנהל הצבעה באופן כזה.

רחמים מלול: סעיף 3 – קבוצת פינס-פז?

אופיר פינס-פז: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן?

נעמי חזן: מסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי?

יוסף יצחק פריצקי: להצביע.

רחמים מלול: להצביע.

רחמים מלול: אנחנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת פריצקי.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 3 – 19 נגד – 46 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 3 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אני קובע, שברוב של 46 מתנגדים, 19 בעד ונמנע אחד, ההסתייגות לא נתקבלה.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי, שומעים אותך יותר חזק ממני אף שאתה בלי מיקרופון.

רחמים מלול: אנא.

רחמים מלול: האם אדוני רוצה שנצביע גם על ההסתייגות לחלופין שלו?

יוסף יצחק פריצקי: כן.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לאפשר – – –

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו החלופית של חבר הכנסת פריצקי.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות לחלופין של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 3 – 19 נגד – 49 נמנעים – 2 ההסתייגות לחלופין של קבוצת חבר הכנסת י' פריצקי לסעיף 3 לא נתקבלה.

רחמים מלול: אני קובע, שההסתייגות נדחתה ברוב של 49 מתנגדים, 19 בעד ושני נמנעים.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי, יש עוד לחלופין.

יוסף יצחק פריצקי: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אדוני חבר הכנסת פריצקי, יש עוד לחלופין.

יוסף יצחק פריצקי: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב?

נסים זאב: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ליצמן?

רחמים מלול: רגע, על אדוני להיות ער להסתייגויות שלו.

קריאה: בגלל הרעש.

רחמים מלול: בגלל הרעש שלך.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת נסים זאב לסעיף 3.

רחמים מלול: האם אדוני רוצה שאקרא את הסתייגותו, שבסעיף קטן (א), במקום ביום ו' בטבת התשס"א – – – יבוא: ביום א' באלול התש"ס (1 בספטמבר 2000)?

רחמים מלול: זו הקדמת מועד.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות של חברי הכנסת נ' זאב וי' ליצמן לסעיף 3 – 50 נגד – 20 נמנעים – 2 ההסתייגות של חברי הכנסת נ' זאב וי' ליצמן לסעיף 3 נתקבלה.

נעמי בלומנטל: זה מי שיולדת אחרי 1998.

רחמים מלול: בעד ההסתייגות של חברי הכנסת נסים זאב ויעקב ליצמן הצביעו 50, 20 מתנגדים ושני נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך, ההסתייגות מתקבלת.

רחמים מלול: קבוצת פינס-פז, קבוצת פריצקי וחברי הכנסת גוז'נסקי ומשה גפני, הסתייגויות שלכם לסעיף 3.

רחמים מלול: קבוצת פינס-פז, מסירים?

תמר גוז'נסקי: אני הסרתי.

רחמים מלול: חברת הכנסת גוז'נסקי הסירה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני – הסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת פינס-פז עדיין לא השיב לי.

רחמים מלול: אדוני עדיין לא החליט?

אופיר פינס-פז: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי – מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להסתייגות הבאה של קבוצת פינס-פז וקבוצת פריצקי.

רחמים מלול: מסירים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אנו עוברים להסתייגות הבאה.

רחמים מלול: חבר הכנסת פינס-פז, מסיר?

אופיר פינס-פז: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי – מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת גוז'נסקי, גם את ההסתייגות הזאת את מסירה?

רחמים מלול: – מסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני – מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: אנו עוברים להסתייגות הבאה – לסעיף קטן (ג).

רחמים מלול: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת פינס-פז לסעיף קטן (ג).

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' פינס-פז לסעיף 3(ג) – 20 נגד – 49 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת א' פינס-פז לסעיף 3(ג) לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שהסתייגות קבוצת פינס-פז נדחתה ברוב של 49 מתנגדים, 20 תומכים ונמנע אחד.

רחמים מלול: חבר הכנסת פריצקי – מסיר.

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן, גברתי מסירה את ההסתייגות לסעיף קטן (ג)?

רחמים מלול: מסירה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת נסים זאב, אנא לשים לב הפעם.

רחמים מלול: אדוני מסיר את ההסתייגות לסעיף קטן (ג)?

נסים זאב: מסיר.

רחמים מלול: מסיר.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת ליצמן?

יעקב ליצמן: לא מסיר.

רחמים מלול: לא מסיר.

רחמים מלול: אם כן, אנחנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת ליצמן לסעיף קטן (ג).

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת י' ליצמן לסעיף 3(ג) – 32 נגד – 33 נמנעים – 2 ההסתייגות של חבר הכנסת י' ליצמן לסעיף 3(ג) לא נתקבלה.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שהסתייגותו של חבר הכנסת ליצמן לסעיף קטן (ג) נדחתה ברוב של 33 מתנגדים, 32 תומכים ושני נמנעים.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על כל סעיף 3 כנוסח הוועדה, בהתחשב בקבלת ההסתייגויות של חבר הכנסת נסים זאב וחבר הכנסת יעקב ליצמן.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 22 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגויות שנתקבלו – 51 נגד – 21 נמנעים – 3 סעיף 3, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלו, נתקבל.

רחמים מלול: אם כן, אני קובע, שסעיף 3 התקבל כנוסח הוועדה ועם הסתייגויותיהם של חברי הכנסת נסים זאב ויעקב ליצמן ברוב של 51, 21 מתנגדים ושלושה נמנעים.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: בבקשה, חברת הכנסת נעמי חזן.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, סיעת מרצ מבקשת לראות – – –

רחמים מלול: רק רגע, אני רוצה להסביר.

רחמים מלול: חברי הכנסת, לפני שאנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית, הודעה לסיעת מרצ.

רחמים מלול: בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, סיעת מרצ מבקשת לראות בהצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39) (סיוע למשפחות ברוכות ילדים), התש"ס–2000, הצבעת אי-אמון בראש הממשלה.

נעמי חזן: תודה, אדוני.

קריאות: – – –

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: כן, חבר הכנסת גפני, למה אדוני רוצה להתייחס?

משה גפני: – – –

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

רחמים מלול: האם חברת הכנסת נעמי חזן ערה לכך, שכיוון שסיעת מרצ ביקשה לראות בהצבעה על החוק הזה הצבעת אי-אמון, פירוש הדבר שהסיעה מתחייבת להצביע בניגוד לעמדת הממשלה?

רחמים מלול: האם גברתי ערה לכך?

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, סיעת מרצ השתתפה בהצבעה והצביעה בעד החוק בקריאה שנייה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת גפני, הערתך ונמשיך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, לפי חוות דעת של היועץ המשפטי של הכנסת, כיוון שהממשלה הביעה התנגדות לחוק, וכיוון שבעת הדיון בהסתייגויות בקריאה השנייה עלה לדוכן חבר הכנסת אילן גילאון והודיע בשם סיעת מרצ שסיעתו מתנגדת לחוק; ולא עוד, אלא שבקריאה הראשונה, כיוון שסיעת מרצ לא רצתה שהחוק יתקבל, היא הפכה את ההצבעה על הצעת החוק הזאת להצבעת אי-אמון; ויתירה מזו, אדוני היושב-ראש, גם בהצבעה על החוק עכשיו הצביע חבר הכנסת רן כהן, שהוא אחד מחברי הכנסת הבכירים של סיעת מרצ, נגד החוק – – –

רן כהן: זה לא נכון.

נעמי חזן: הוא הצביע נגד הסתייגות.

זהבה גלאון: – – –

משה גפני: – – – וכיוון שחבר הכנסת רן כהן, שהוא מחברי הכנסת הבכירים של סיעת מרצ, הצביע נגד החוק, וזה מופיע בתוצאות ההצבעה, ולאור כל הפיכת ההצבעה על החוק בקריאה הראשונה להצבעת אי-אמון כי מרצ היתה נגד החוק, וגם בקריאה השנייה העמדה של סיעת מרצ היתה נגד החוק, וכיוון שהממשלה היא נגד החוק – לאור כל האמור אין אפשרות להפוך את ההצבעה הזאת להצבעת אי-אמון, וגם אם זה יובא להצבעה, לסיעת מרצ יהיה אסור להצביע לאחר מכן לפי עמדת הממשלה.

משה גפני: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, שתי הערות.

נעמי חזן: ראשית, בזמן הדיון על ההסתייגויות – ואני מפנה אותך לפרוטוקול – כדוברת האחרונה, אני הודעתי במפורש, שסיעת מרצ בעד ותגיש בקשה לאי-אמון.

נעמי חזן: אני מפנה אותך לפרוטוקול.

נעמי חזן: שנית, אני מפנה אותך לעמוד 23 בתקנון הכנסת, כוכבית מס' 1, ואני מודיעה, שחבר הכנסת רן כהן הצביע נגד רק על הסתייגות, אבל לא על סעיפים.

נעמי חזן: סיעת מרצ הצביעה בעד החוק – אני מבקשת לבדוק את הפרוטוקול – משום שאני הייתי המצביעה היחידה.

נעמי חזן: תסתכלו ותראו שתקנונית ההצעה לגבי האי-אמון תקפה לחלוטין.

נעמי חזן: חבר הכנסת רן כהן יוסיף דברים.

רחמים מלול: כן, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אילו היה חבר הכנסת גפני רגוע והיה עוקב אחר הדברים הוא היה רואה, שההצבעה היחידה שהשתתפתי בה היתה הצבעה נגד הסתייגות על החוק.

קריאה: – – –

רן כהן: אל תגיד לי לא.

רן כהן: תלך ותבדוק.

רן כהן: אגב, מה שאמרה חברת נעמי חזן נכון ותקף לגבי כל סיעת מרצ.

רן כהן: דבר נוסף, אני הצבעתי נגד הסתייגות על החוק, במשמעות שאתה הצבעת נגד החוק.

רן כהן: תודה.

מאיר פרוש: רק רגע, חבר הכנסת גפני – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני כבר דיבר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רק משפט אחד.

רחמים מלול: חבר הכנסת גפני, בלתי אפשרי להפוך זאת לדיון.

משה גפני: לא, משפט אחד.

רחמים מלול: אני לא יכול, אני מצטער.

רחמים מלול: חבר הכנסת יהלום, בבקשה.

יוסי שריד: – – –

רחמים מלול: חבר הכנסת שריד, תודה.

רחמים מלול: אני יודע מה היא חוות דעתו של היועץ המשפטי, ואני אפעל לפיה.

רחמים מלול: אל דאגה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד לסיעת מרצ, הצעתה לאי-אמון לא היתה חוקית.

שאול יהלום: היא יכולה להציע את הצעתה רק לפני ההצבעה בקריאה שלישית.

קריאות: – – –

שאול יהלום: רק רגע, רק רגע.

שאול יהלום: ואדוני, חסר פה שלב.

שאול יהלום: מאחר שהתקבלו הסתייגויות, הרי שאדוני היה צריך לשאול את יושב-ראש הוועדה אם הוא רוצה להצביע או לא.

שאול יהלום: מאחר שאדוני לא שאל, הרי שאנחנו לא נמצאים לפני הקריאה השלישית, וכל ההתלהבות של סיעת מרצ עדיין לא במקומה.

נעמי חזן: – – –

רחמים מלול: לא, לא, חברת הכנסת נעמי חזן.

רחמים מלול: תם הדיון.

רחמים מלול: נא לשבת.

נעמי חזן: תם הדיון.

נעמי חזן: אם כן, זה הזמן להגיש בקשה להצבעת אי-אמון – – –

רחמים מלול: חברת הכנסת נעמי חזן, נא לשבת.

רחמים מלול: אם כן, רבותי חברי הכנסת, חזקה עלינו מצוותו של היועץ המשפטי לכנסת, ואני יכול לגלות לחברי הכנסת שהנושא הזה הועלה גם אתמול בוועדת האתיקה של הכנסת, והיועץ המשפטי חיווה את דעתו בצורה ברורה, שהצעתה או בקשתה של סיעת מרצ לראות בהצבעה על הצעת החוק הצבעת אי-אמון – תקפה, נכונה וחוקית, בתנאי שכאשר יגיע מועד ההצבעה הם יצטרכו להצביע כנגד עמדת הממשלה.

רחמים מלול: והיה ולא ינהגו כך, זכותנו או זכותכם לתבוע – – –

דוד טל: היועץ המשפטי אמר שההצבעה מתוקנת.

רחמים מלול: תוכל לדון אתו לאחר מכן.

רחמים מלול: – – – אפשר יהיה לתבוע את המצביעים או לקבול נגדם לוועדת האתיקה.

משה גפני: ההצבעה מתוקנת.

רחמים מלול: חבר הכנסת דוד טל, כיושב-ראש הישיבה חזקה עלי, עם ברירה או בלית ברירה, מצוותו של היועץ המשפטי של הכנסת.

רחמים מלול: לפיכך אנחנו נקבל את דעתו ונראה בזה הצעת אי-אמון.

רחמים מלול: לפיכך, ההצבעה בקריאה שלישית תידחה.

רחמים מלול: תודה, רבותי.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק זכויות התלמיד, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

רחמים מלול: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב.

רחמים מלול: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

קריאות: – – –

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, זהו סדר-היום המופיע לפני.

רחמים מלול: על מה תלינו?

רחמים מלול: רק רגע, חבר הכנסת אורלב, תיכף, בודקים איזה סדר-יום הוא הנכון.

רחמים מלול: (הצעת חבר הכנסת ד' טל)

רחמים מלול: רבותי, אני מתנצל.

רחמים מלול: הונח לפני סדר-יום אחר, וכעת הובא לפני סדר-היום המדויק יותר.

רחמים מלול: הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי נשיא בית-המשפט העליון, משנהו ושופטיו), מאת חבר הכנסת דוד טל, מס' פ/1049.

רחמים מלול: אפשר להצביע.

רחמים מלול: רבותי, אני אמתין עד שכולם ישבו.

רחמים מלול: רבותי, אנחנו נמתין עוד דקה, שתי דקות עד שיגיעו כולם, כי לא צלצלנו בזמן.

רחמים מלול: נא לשבת במקומותיכם.

רחמים מלול: אנחנו ממתינים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, עבר הזמן, אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי נשיא בית-המשפט העליון, משנהו ושופטיו).

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 36 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – 2 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי נשיא בית-המשפט העליון, משנהו ושופטיו) נתקבלה.

שמואל הלפרט: רוב של 41 נגד, 36 בעד, שני נמנעים – אני קובע, שהצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי נשיא בית-המשפט העליון, משנהו ושופטיו) לא התקבלה.

שמואל הלפרט: (הצעת חבר הכנסת א' וילן)

שמואל הלפרט: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל) (תיקון – הרוב הדרוש להחלת המשפט, השיפוט והמינהל), התש"ס–2000, מס' פ/1559, של חבר הכנסת אבשלום וילן.

שמואל הלפרט: הצבעה בלבד.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – 2 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל) (תיקון – הרוב הדרוש להחלת המשפט, השיפוט והמינהל), התש"ס–2000, נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני קובע, שברוב של 46 נגד, 33 בעד, שני נמנעים, הצעת חוק סדרי השלטון והמשפט לא התקבלה.

שמואל הלפרט: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

שמואל הלפרט: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון), התשנ"ט–1999, מס' פ/765.

שמואל הלפרט: תשובה והצבעה.

שמואל הלפרט: מאחר שהשר איננו, אנחנו ניגש להצבעה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 38 נגד – 40 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון), התשנ"ט–1999, לדיון מוקדם בוועדה לא נתקבלה.

שמואל הלפרט: רוב של 40 נגד, 38 בעד ושני נמנעים – אני קובע, שהצעת חוק האפוטרופוס הכללי, של חבר הכנסת אליעזר זנדברג, לא התקבלה.

שמואל הלפרט: (הצעת חבר הכנסת מ' גפני)

שמואל הלפרט: אנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – הוצאות בחירות), התש"ס–2000, מס' פ/1598, של חבר הכנסת משה גפני.

שמואל הלפרט: תשובה והצבעה.

שמואל הלפרט: שר המשפטים איננו.

שמואל הלפרט: לכן אנחנו עוברים להצבעה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 47 נגד – 37 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – הוצאות בחירות), התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת הכספים נתקבלה.

שמואל הלפרט: רוב של 47 בעד, 37 נגד, נמנע אחד – אני קובע, שהצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – הוצאות בחירות), התש"ס–2000, של חבר הכנסת משה גפני, התקבלה, והיא עוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: העלייה לישראל מברית-המועצות), התש"ס–2000

שמואל הלפרט: אנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הכללת תולדות הפעילות למען העלייה לישראל מברית-המועצות), התש"ס–2000, מס' פ/1744, של חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

שמואל הלפרט: תשובה והצבעה.

שמואל הלפרט: השרה דליה איציק רוצה להשיב?

שמואל הלפרט: – לא.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 70 נגד – 4 נמנעים – 6 ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הכללת תולדות הפעילות למען העלייה לישראל מברית-המועצות), התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

שמואל הלפרט: רוב של 70 בעד, ארבעה נגד, שישה נמנעים – אני קובע, שהצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הכללת תולדות הפעילות למען העלייה לישראל מברית-המועצות), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יולי אדלשטיין, התקבלה, והיא עוברת לוועדת החינוך להכנה לקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: (הצעת חבר הכנסת מ' גפני)

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – העברת תלמידים בין מוסדות שונים), התש"ס–1999, מס' פ/677, של חבר הכנסת משה גפני.

שמואל הלפרט: הצבעה בלבד.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 50 נגד – 36 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – העברת תלמידים בין מוסדות שונים), התש"ס–1999, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שמואל הלפרט: רוב של 50 בעד, 36 נגד, שני נמנעים – אני קובע, שהצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – העברת תלמידים בין מוסדות שונים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת משה גפני, התקבלה, והיא תעבור לוועדת החינוך והתרבות להכנה לקריאה ראשונה.

אופיר פינס-פז: ועדת החוקה.

יוסי שריד: ועדת החוקה.

ענת מאור: ועדת החוקה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, ועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה להעביר את הצעת החוק של חבר הכנסת משה גפני.

שמואל הלפרט: יש חילוקי דעות.

שמואל הלפרט: אני אמרתי ועדת החינוך, והיתה הצעה אחרת, ולכן ועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה להעביר את הצעת החוק.

שמואל הלפרט: (הצעת חבר הכנסת מ' גפני)

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה בימי מנוחה בחנות של אגודה שיתופית), התשנ"ט–1999; הצעת חוק פ/272, של חבר הכנסת משה גפני.

שמואל הלפרט: אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: מי בעד?

שמואל הלפרט: מי נגד?

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 29 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 47 נגד – 35 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה בימי מנוחה בחנות של אגודה שיתופית), התשנ"ט–1999, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 47 בעד, 35 נגד, שני נמנעים – אני קובע, שהצעת חוק שעות עבודה ומנוחה, של חבר הכנסת משה גפני, נתקבלה, והיא תעבור לוועדת העבודה והרווחה.

אבשלום וילן: – – –

סילבן שלום: ועדת החוץ והביטחון.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, ועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה להעביר את הצעת החוק להכנה לקריאה ראשונה.

סילבן שלום: – – –

שמואל הלפרט: להוסיף את ההצבעה של – – –

שמואל הלפרט: (הצעת חבר הכנסת מ' פרוש)

שמואל הלפרט: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה בימי מנוחה בחנות של אגודה שיתופית), התשנ"ט–1999; הצעת חוק פ/666, של חבר הכנסת מאיר פרוש.

שמואל הלפרט: אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 30 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 45 נגד – 38 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה בימי מנוחה בחנות של אגודה שיתופית), התשנ"ט–1999, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני קובע, שברוב של 45 בעד, 38 נגד, שני נמנעים, הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה, של חבר הכנסת מאיר פרוש, התקבלה, והיא תעבור לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה ראשונה.

קריאות: – – –

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, ועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה להעביר את הצעת החוק של חבר הכנסת מאיר פרוש.

שמואל הלפרט: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

שמואל הלפרט: אנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תרומה למוסד ציבורי), התש"ס–2000; הצעת חוק פ/1544, של חבר הכנסת יורי שטרן.

שמואל הלפרט: הצבעה בלבד.

שמואל הלפרט: אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 49 נגד – 32 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תרומה למוסד ציבורי), התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני קובע, שברוב של 49 בעד, 32 נגד, שני נמנעים, הצעת החוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תרומה למוסד ציבורי), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יורי שטרן, התקבלה, ותעבור לוועדת הכנסת שתחליט לאיזו ועדה להעביר את הצעת החוק להכנה לקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

שמואל הלפרט: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק המרכז הלאומי לגבורה והנצחה, הר-איתן, התש"ס–2000; הצעת חוק פ/2138, של חבר הכנסת ראובן ריבלין וקבוצת חברי הכנסת.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, פרויקט הר-איתן נמצא על סדר-יומה של המדינה כבר כמה שנים.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים פעם נוספת להעלות בקריאה טרומית את הנושא של הר-איתן, שהוא הר הנצחה מול הר-הרצל ו"יד ושם", המנציח את כל חללי צה"ל לדורותיהם.

ראובן ריבלין: יש מחלוקת גדולה אם צריך מרכז אחד או כמה מרכזים.

ראובן ריבלין: על כל פנים, 47 חברי כנסת חתמו על הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה ביקש ממני להכריז ולהצהיר, שלא אתקדם עם חוק זה אלא בהסכמת הממשלה.

ראובן ריבלין: הודעתי על כך גם למרכז.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהחברים כולם להתאחד בהצבעה על מנת שהעניין יעלה על סדר-היום ונתחיל לקדם אותו מתוך תיאום מלא עם הממשלה, כי הפרויקט הוא פרויקט שמחייב הוצאה גדולה, ועם זאת הוא אחד מקודשי הקודשים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 32 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 61 נגד – 14 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז הלאומי לגבורה והנצחה, הר-איתן, התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, ברוב של 61 בעד, 14 נגד, שני נמנעים, אני קובע שהצעת חוק המרכז הלאומי לגבורה והנצחה, הר-איתן, התש"ס–2000, של חבר הכנסת ראובן ריבלין אושרה, והיא תעבור לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: (הצעת חבר הכנסת א' רובינשטיין)

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום לאום), התש"ס–2000; הצעת חוק פ/1381, של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

שמואל הלפרט: נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 33 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 40 נגד – 48 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום לאום), התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט לא נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 48 נגד, 40 בעד, אחד נמנע.

שמואל הלפרט: אני קובע, שהצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום לאום), התש"ס–2000, של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, לא נתקבלה.

שמואל הלפרט: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק זכויות התלמיד, התש"ס–2000, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

שמואל הלפרט: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית את הצעת חוק זכויות התלמיד, שיזם חבר הכנסת סילבן שלום, שמשום מה מפריע לי ברגע זה, ואני רוצה לברך אותו על היוזמה.

זבולון אורלב: זו אחת מהצעות החוק החשובות בעשור האחרון, והיא מהווה פריצת דרך באשר היא מסדירה את מעמדו של התלמיד בבית-הספר.

זבולון אורלב: היא מסדירה את מעמדו קודם כול בכך שהתלמיד והוריו יהיו זכאים לקבל את ההנחיות, את ההוראות של משרד החינוך, כי בדרך כלל ההוראות נעצרות בבתי-הספר ולא מגיעות להורים.

זבולון אורלב: החוק מגן על הילד מבחינה של איסור אפליה.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר לידידי בכנסת שמייצגים זרמי חינוך שונים – הצעת החוק הזאת של איסור אפליה איננה באה לפגוע כהוא זה במעמד הסטטוטורי של זרמי החינוך העצמאי, אם זה החינוך הממלכתי, הממלכתי-דתי, החינוך העצמאי, המעיין, המוכרים שאינם רשמיים ומוסדות הפטור, כיוון שבאיסור האפליה יש חופש מלא לבתי-הספר לקבל את התלמידים על-פי מה שקיבלו עד היום, בין שמדובר בכך שאין כל פגיעה בעצמאות החינוכית של בתי-ספר דתיים וחרדיים, או ממלכתיים או התיישבותיים.

זבולון אורלב: אין גם פגיעה של החוק הזה בבתי-ספר חד-מיניים.

זבולון אורלב: החוק הזה מסדיר את נושא ההרחקה של תלמיד ומסדיר ועדת שימוע על מנת שהרחקה של תלמיד תיעשה תוך מתן אפשרות להורים ולתלמידים לקבל את הנימוקים ולערער בפני מנהל מחוז של משרד החינוך, בוועדת שימוע שנמצאת לידו.

זבולון אורלב: החוק הזה מסדיר את הזכות להיבחן בבחינות בגרות וגם את האיסור לנקוט אלימות גופנית או אמצעים משפילים כלפי תלמידים.

זבולון אורלב: אני מציע ומייעץ ומבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק, שתהיה חלק מהבשורות הגדולות לקראת פתיחת שנת הלימודים הבאה עלינו לטובה.

זבולון אורלב: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, להצעת חוק זכויות התלמיד יש כמה הסתייגויות.

שמואל הלפרט: לסעיף 7 יש הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה רוצה לנמק?

סילבן שלום: לא.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום מסיר את ההסתייגות.

שמואל הלפרט: לא רוצה לנמק.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת משה גפני, רוצה לנמק את ההסתייגות?

שמואל הלפרט: לא רוצה לנמק.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום, לסעיף 9.

סילבן שלום: לא מנמק.

שמואל הלפרט: לא מנמק.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, הסתייגות נוספת של חבר הכנסת סילבן שלום אחרי סעיף 9, גם כן לא מנמק.

שמואל הלפרט: לסעיף 11 הסתייגות של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

שמואל הלפרט: בבקשה, חמש דקות.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת סילבן שלום על הצעת החוק, ואני חושבת שאנחנו צריכים להתחיל מהלך שהצעת החוק הזאת תהיה חלק ממנו, מהלך של עיגון זכויות של ילדים בכלל ותלמידים בפרט בחברה הישראלית.

תמר גוז'נסקי: אנחנו כולנו משלמים מס שפתיים לאמנה הבין-לאומית לזכויות הילד.

תמר גוז'נסקי: כולנו מצהירים שאנחנו מכירים בזכויות ילדים, ובכל זאת באופן מעשי, דעתו של הילד בהרבה מאוד מקרים לא נשמעת, האינטרסים שלו בהרבה מאוד מקרים לא מוגנים, והרבה פעמים אנחנו מתרגמים את האמנה לזכויות הילד כאילו זו אמנה שבה מותר לילד רק להתלונן.

תמר גוז'נסקי: הכוונה של האמנה איננה רק להתלונן, אלא לבצע את הזכויות האלה, לתת לו בפועל אפשרות לא רק להביע את דעתו, אלא גם להתחשב בדעתו.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני חשבתי שהיה טוב שהצעת החוק תכלול סעיף שיגן על תלמידים מפני הפרקטיקה הנוראה והאיומה, כאשר בשל קשיים כלכליים של ההורים, נמנע מהילדים ללכת לתיאטרון או להשתתף באירוע אחר, לרבות בטיול שנתי.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים, שהמקרים האלה הם לא מעטים, וילדים נשארים בבית כי ההורים לא יכולים להשתתף בהוצאות הגבוהות של הטיול השנתי.

תמר גוז'נסקי: עם זאת, מאחר שהנושא הוא מורכב, כפי שהסתבר לי במשך הזמן, אני לא אבקש מהכנסת להצביע על הנושא הזה, אבל עצם העלאת הבעיה – אני חושבת שהיא במקומה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שצריך היה שמשרד החינוך יקפיד על כך ששום ילד לא ייעדר משום פעילות בית-ספרית בשל הקשיים הכלכליים של הוריו, וחשוב מאוד שבמידת הצורך תימצא או קרן או דרך אחרת להבטיח שכל ילד ישתתף בכל פעילות בית-ספרית.

תמר גוז'נסקי: תודה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

סילבן שלום: רגע, רגע, אין לי זכות לומר מלה, כמציע החוק?

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אני רק רוצה לבקש – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

זבולון אורלב: הודעת?

זבולון אורלב: תודה.

שמואל הלפרט: אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, אתה מוותר?

זבולון אורלב: כן.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה רוצה לדבר?

סילבן שלום: אחרי ההצבעה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

שמואל הלפרט: לסעיפים 6-1 אין הסתייגויות.

שמואל הלפרט: מי בעד הצעת החוק – סעיפים 6-1?

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 6-1 – 54 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 6-1 נתקבלו.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 54 בעד, אפס מתנגדים, נמנע אחד – אני קובע, שהסעיפים 6-1 התקבלו, כנוסח הוועדה.

שמואל הלפרט: לסעיף 7 יש הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שמואל הלפרט: אפשר להצביע – מי בעד?

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 35

סילבן שלום: סליחה, שנייה אחת – – – בתוך 30 יום אין מגבלה – – – חייבים – – –

זבולון אורלב: – – –

סילבן שלום: – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, על מה זה?

קריאות: – – –

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת סילבן שלום לסעיף 7.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 37 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 7 – 17 נגד – 33 נמנעים – 3 ההסתייגות של חבר הכנסת ס' שלום לסעיף 7 לא נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 33 נגד, 17 בעד, 3 נמנעים – אני קובע, שהסתייגותו של חבר הכנסת סילבן שלום לא התקבלה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת משה גפני, רוצה להצביע על ההסתייגות שלך?

משה גפני: – – –

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני כוללת גם את התיקון שהוא הגיש להצעת החוק.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אפשר להצביע, בבקשה.

שמואל הלפרט: מי בעד, מי נגד?

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 38 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 7 – 41 נגד – 26 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת מ' גפני לסעיף 7 נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 41 בעד, 26 נגד, נמנע אחד – אני קובע, שהסתייגותו של חבר הכנסת משה גפני, לרבות התיקון, התקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיף 7, לרבות ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני והתיקון.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 39 בעד סעיף 7 – 37 נגד – 21 נמנעים – 2 סעיף 7, כהצעת הוועדה עם ההסתייגות שנתקבלה, לרבות התיקון, נתקבל.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני קובע, שברוב של 37 בעד, 21 נגד, שני נמנעים, סעיף 7 התקבל, לרבות הסתייגותו של חבר הכנסת משה גפני והתיקון.

שמואל הלפרט: לסעיף 8 אין הסתייגויות.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, מי בעד סעיף 8, כנוסח הוועדה?

שמואל הלפרט: נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 40 בעד סעיף 8 – 56 נגד – 3 נמנעים – 1 סעיף 8 נתקבל.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 56 בעד, שלושה מתנגדים, נמנע אחד – אני קובע, שסעיף 8 התקבל, לפי נוסח הוועדה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, נא לתקן טעות שלי – – –

קריאות: אי-אפשר.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני מבקש לתקן את הצבעתו של חבר הכנסת יוסף לפיד, שהוא בעד הסעיף.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, לסעיף 9 יש הסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום, מסיר?

סילבן שלום: כן.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום מסיר.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום, "אחרי סעיף 9 יבוא:" – אתה גם מסיר?

סילבן שלום: לא, את זה לא.

סילבן שלום: אי-אפשר להוריד – – – בשל התנהגות – – – מתוך חוזר משרד החינוך.

סילבן שלום: העתקתי מלה במלה – – –

קריאות: – – –

יוסי שריד: – – –

דוד אזולאי: הוא כבר לא שר החינוך, מה אתה שואל אותו?

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיף 9, כנוסח הוועדה.

שמואל הלפרט: מי בעד?

שמואל הלפרט: מי נגד?

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 41 בעד סעיף 9 – 53 נגד – 6 נמנעים – 2 סעיף 9 נתקבל.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 53 בעד, שישה נגד, שני נמנעים – אני קובע, שסעיף 9 התקבל, כנוסח הוועדה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום, "אחרי סעיף 9" – אתה רוצה להצביע?

סילבן שלום: לא.

סילבן שלום: יש לך עוד סעיף אחד.

שמואל הלפרט: אין.

קריאות: – – –

יוסי שריד: – – – היא אמרה לא להצביע – – –

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה רוצה להצביע?

סילבן שלום: כן.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו נצביע על הסתייגותו של חבר הכנסת סילבן שלום: "אחרי סעיף 9 יבוא:".

שמואל הלפרט: נא להצביע.

סילבן שלום: רגע, על מה הצבענו קודם?

קריאה: על סעיף 9.

סילבן שלום: 9 – הורדתי את ההסתייגות.

סילבן שלום: רק על 10 הצבענו קודם.

שמואל הלפרט: על 9 אנחנו הצבענו קודם.

סילבן שלום: 9 לא, אני אמרתי שאני מסיר.

שמואל הלפרט: "אחרי סעיף 9" ההסתייגות שלך, חבר הכנסת סילבן שלום.

סילבן שלום: סעיף 10 – – – על זה הצבענו?

שמואל הלפרט: לא.

שמואל הלפרט: אנחנו מצביעים עכשיו "אחרי סעיף 9 יבוא:" – התיקון.

סילבן שלום: – – –

שמואל הלפרט: על סעיף 9, כנוסח הוועדה.

סילבן שלום: אבל הורדתי את ההסתייגות – – –

שמואל הלפרט: כנוסח הוועדה – הצבענו.

שמואל הלפרט: הצבענו על סעיף 9 כנוסח הוועדה.

שמואל הלפרט: עכשיו אנחנו מצביעים על ההסתייגות שלך, חבר הכנסת סילבן שלום, "אחרי סעיף 9 יבוא".

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 43 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ס' שלום אחרי סעיף 9 – 21 נגד – 28 נמנעים – 5 ההסתייגות של חבר הכנסת ס' שלום אחרי סעיף 9 לא נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 28 נגד, 21 בעד, חמישה נמנעים.

שמואל הלפרט: אני קובע, שההסתייגות של חבר הכנסת סילבן שלום "אחרי סעיף 9 יבוא:" לא התקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, לסעיף 10 אין הסתייגויות.

שמואל הלפרט: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 10 כנוסח הוועדה.

שמואל הלפרט: מי בעד, מי נגד – נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 44 בעד סעיף 10 – 54 נגד – אין נמנעים – 5 סעיף 10 נתקבל.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 54 בעד, אין מתנגדים, 5 נמנעים.

שמואל הלפרט: אני קובע, שסעיף 10 התקבל כנוסח הוועדה.

שמואל הלפרט: לסעיף 11 יש הסתייגות של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רן כהן: היא איננה, אי-אפשר להצביע.

יוסי שריד: היא איננה כי היא לא רוצה להצביע על זה.

שמואל הלפרט: היא לא רוצה להצביע.

שמואל הלפרט: אם כך, חברי הכנסת, נצביע על סעיף 11 כנוסח הוועדה.

שמואל הלפרט: מי בעד ומי נגד – נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 45 בעד סעיף 11 – 51 נגד – 1 נמנעים – 5 סעיף 11 נתקבל.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 51 בעד, מתנגד אחד, חמישה נמנעים.

שמואל הלפרט: אני קובע, שסעיף 11 התקבל כנוסח הוועדה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, מסעיף 12 עד 20 אין הסתייגויות.

שמואל הלפרט: יש תיקון טכני לסעיף 19.

שמואל הלפרט: אנחנו מצביעים על סעיף 12 עד 20, לרבות התיקון הטכני לסעיף 19.

סילבן שלום: מה התיקון הטכני?

שמואל הלפרט: במקום סעיף 3(ב), סעיף 3ב.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 46 בעד סעיפים 20-12, לרבות התיקון הטכני לסעיף 19 – 50 נגד – אין נמנעים – 6 סעיפים 20-12, לרבות התיקון הטכני לסעיף 19, נתקבלו.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני קובע, שברוב של 50 בעד, אין מתנגדים, שישה נמנעים, סעיפים 20-12 נתקבלו כנוסח הוועדה, לרבות התיקון הטכני.

שמואל הלפרט: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם אתה מסכים להביא את החוק לקריאה שלישית?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: על-פי סעיף 127, אני מבקש להחזיר את החוק לדיון בוועדת החינוך והתרבות.

שמואל הלפרט: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה צריך לנמק מדוע אתה מבקש להצביע על סעיף 127.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, למיטב ידיעתי, על-פי סעיף 127 אינני חייב לנמק.

זבולון אורלב: אבל אם אני חייב לנמק: הואיל והתקבלה הסתייגות, אני רוצה להחזיר את הדיון לוועדה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, בנושא הצעת חוק זכויות התלמיד, מאחר שיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות לא ביקש להצביע בקריאה שלישית, לפי סעיף 130 לתקנון, ההצבעה נדחית למועד אחר.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא, דיון משולב של שני חוקים: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 40) (העלאת שיעור הקצבה לנכה), התש"ס–2000, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת יורי שטרן; והצעת חוק הנכים (זכויות שונות), התש"ס–2000.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת יורי שטרן – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום – איננו.

שמואל הלפרט: (קריאה ראשונה)

שמואל הלפרט: חברי הכנסת מאחר שמציעי החוק, חברי הכנסת יורי שטרן וסילבן שלום, לא נמצאים, אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק השאלת ספרי לימוד, התש"ס–2000, קריאה ראשונה, של חברי הכנסת מיכאל קליינר, מיכאל נודלמן וקבוצת חברי כנסת, יהודית נאות וקבוצת חברי הכנסת – הצבעה.

סילבן שלום: מה עם חוק הנכים?

שמואל הלפרט: לא היית כאן.

סילבן שלום: אוי באמת.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סילבן שלום, קראתי את השם שלך.

סילבן שלום: – – –

שמואל הלפרט: בסדר, מייד אחר כך.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 47 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השאלת ספרי לימוד, התש"ס–2000, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של 31 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

שמואל הלפרט: אני קובע, שהצעת חוק השאלת ספרי לימוד, התש"ס–2000, נתקבלה בקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: אני מבקש להוסיף את ההצבעה של חבר הכנסת נודלמן.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הנכים (זכויות שונות), התש"ס–2000 – – –

קריאות: לא, לא.

סילבן שלום: חבר'ה, שלוש דקות.

קריאות: לא.

שמואל הלפרט: הסעיף שלו הוא לפני.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: יש סדר.

סילבן שלום: בסדר, תעשה את חוק השפיטה ואחרי זה אנחנו.

אופיר פינס-פז: – – –

שמואל הלפרט: הוא ירד מהבמה.

שמואל הלפרט: סילבן שלום לא רוצה שיביאו את זה.

אופיר פינס-פז: – – –

דוד אזולאי: תעשה הצבעה עכשיו.

ראובן ריבלין: אין סדר-יום?

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק-יסוד: החקיקה – קריאה ראשונה, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאות: – – –

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני מכריז על הפסקה של חמש דקות.

שמואל הלפרט: (הישיבה נפסקה בשעה 14:01 ונתחדשה בשעה 14:05.

שמואל הלפרט: )

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, חידשנו את הישיבה.

אופיר פינס-פז: אני לא מוכן שינהלו – – –

אברהם בורג: אדוני, האם אתה מוכן שאני אנהל את הישיבה?

אופיר פינס-פז: כן.

אברהם בורג: אני מודה לאדוני.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת יהלום, בוא ננסה להבהיר במה עסקינן.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, קודם כול, בואו נדייק בעובדות, כי כמה חברי כנסת, לרבות יושב-ראש הקואליציה, נכנסו באמצע ומסלפים את העובדות.

שאול יהלום: ובכן, על-פי סדר-היום – וזה מה שהיה, אדוני היושב-ראש, הואל נא לשמוע – כאשר הסתיים הדיון לפי סדר-היום בהצעת חוק זכויות התלמיד, קריאה שנייה ושלישית, קרא היושב-ראש, חבר הכנסת הלפרט, לחבר הכנסת יורי שטרן להציג את הצעת החוק שלו.

שאול יהלום: הוא לא היה באולם.

שאול יהלום: עבר היושב-ראש להצעת החוק הבאה, חוק הנכים, של חבר הכנסת סילבן שלום.

שאול יהלום: הוא לא היה באולם.

שאול יהלום: החליט היושב-ראש: אם כך, אני מדלג על שני החוקים האלה, או שהוא אמר שהוא מבטל, אינני זוכר, ואני עובר לסעיף הבא – הצעת חוק השאלת ספרי לימוד.

שאול יהלום: היתה הצבעה על הצעת החוק הזאת, והיא נתקבלה.

שאול יהלום: ואז נכנסו לאולם המליאה חבר הכנסת סילבן שלום וחבר הכנסת יורי שטרן.

שאול יהלום: הטענה, היא שמאחר שהם לא היו – צריך להמשיך לסעיף ח' בסדר-היום, הצעת חוק-יסוד: החקיקה, זה דבר ברור, ולא לחזור לאחור.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, ברגע שנגמר חוק זכויות התלמיד ניגשנו אני ויושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת זבולון אורלב, פה למסדרון.

סילבן שלום: היתה קריאה מהירה של שתי הצעות החוק.

סילבן שלום: מייד כשנגמרה הקריאה נכנסתי פנימה, זה הועבר להצבעה, התחילו את ההצבעה, והוא קרא לי, לאחר שהיתה ההצבעה, לעלות לדוכן.

אברהם בורג: חבר הכנסת הלפרט?

סילבן שלום: כן, חבר הכנסת הלפרט, היושב-ראש.

סילבן שלום: עמדתי כבר על הדוכן.

סילבן שלום: כשעמדתי על הדוכן ורציתי לומר את דברי התחוללה כאן מהומה.

סילבן שלום: אופיר פינס טען שאם זה לא יהיה עכשיו זה לא יהיה בכלל, כי הוא רוצה למשוך.

סילבן שלום: לעומת זאת, האחרים אמרו: בואו נעשה את ההצבעה קודם, כי זאת קריאה ראשונה שיכולה להימשך הרבה זמן ויש הרבה מאוד דוברים.

סילבן שלום: אמרו: קודם כול, נעשה את ההצבעה על חוק-יסוד: החקיקה, ולאחר מכן תידון ההצעה שלך.

סילבן שלום: אמרתי שמבחינתי אין לי בעיה לחכות עוד עשר שניות.

סילבן שלום: זה בדיוק עשר שניות.

סילבן שלום: מה שתחליטו.

סילבן שלום: היתה כאן מהומת אלוהים.

סילבן שלום: כך נגמרה הישיבה.

סילבן שלום: עכשיו אתה אמור לחדש אותה בהחלטה אחת: או שעכשיו אני עולה וממשיך, או שמצביעים על הצעת חוק-יסוד: החקיקה, שזה עשר שניות, ואז עוברים להצעת חוק הנכים.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש מחבר הכנסת ריבלין ומחבר הכנסת פינס לבוא לרגע לדוכן, בבקשה.

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת גפני, ביקשתי רק משני חברי הכנסת שייגשו הנה, תודה רבה.

אברהם בורג: אתה תדע הכול, אני מבקש להתרחק.

אברהם בורג: חבר הכנסת גמליאל, אני מבקש להתרחק מהדוכן.

אברהם בורג: חבר הכנסת גמליאל.

אברהם בורג: רבותי, סליחה, יש בבניין הזה רק שתי ישויות, קואליציה ואופוזיציה.

אברהם בורג: תנו לי רגע לשמוע.

אברהם בורג: חבר הכנסת גמליאל, אדוני יתפנה מכאן בבקשה.

מאיר פרוש: מי מייצג אותי?

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, יש קואליציה, יש אופוזיציה ויש ש"ס.

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, אני מבקש להתרחק מכאן.

אברהם בורג: רבותי, אני אקרא לכם.

אברהם בורג: אתם רוצים שאפסיק את הישיבה?

אברהם בורג: תשמרו על הכבוד של המקום הזה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש שייגשו לכאן יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש האופוזיציה, נציגי הסיעות החרדיות שדעתם היא אחרת לגבי הנוהל שבו צריכה להתקיים ההצבעה.

אברהם בורג: אני מבקש לחזור אלי עם הסכמה בנושא הזה.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, אולי צריך לעשות הפסקה.

אברהם בורג: מייד, עוד שתי דקות נגיע לזה בהסכמה.

אברהם בורג: אני שואל את חברי הכנסת על כל דעות הבית – זה כבר לא סיעות, זאת חלוקה על-פי דעות ולא חלוקה על-פי סיעות – מוכנים בהסכמה לחזור לסדר-היום, לאמור, דיון משולב על נושא הנכים, לאחר מכן, נושא ח' כבר הצבענו, הוסר מסדר-היום, לאמור ספרי לימוד, ואחרי כן, הצעת חוק-יסוד: החקיקה, כדי להחזיר את הסדר, מקובל על דעת כולם?

ראובן ריבלין: כן.

משה גפני: כן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: לפי הסדר, חבר הכנסת סילבן שלום.

אברהם בורג: אני מבקש לקרוא גם לחבר הכנסת יורי שטרן, שידע שגם הוא נמצא בתוך המערכת.

אברהם בורג: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אברהם בורג: תודה לכם, חברי הכנסת.

סילבן שלום: אני מודה לאדוני יושב-ראש הכנסת על כך שהפעיל שיקול דעת ונתן יד לסייע לחוק הנכים, חוק חברתי מהמדרגה הראשונה, חוק שבא לעשות תיקון למצבם של הנכים במדינת ישראל.

סילבן שלום: חוק הנכים שאני מגיש עכשיו, מטרתו להעניק זכויות לאנשים עם מוגבלויות בתחומים שונים, על מנת לאפשר להם להשתלב בחברה ולתפקד באופן שיבטיח אורח חיים מכובד.

סילבן שלום: מדובר באנשים שנאלצו לשבות ימים ולילות ושבועות ארוכים מול משרד האוצר, וכל בקשתם היתה שייעשה עמם קצת חסד.

סילבן שלום: אדוני שר האוצר, החלטתי לעגן את ההסכמות שלך עם הנכים בחוק, כך שלא ייווצר מצב שבו נכה צריך לבחור אם הוא זכאי לקצבת שירותים מיוחדים, קרי לטיפול של פיליפינית, או לקצבת ניידות, שזה כלי הרכב שלו.

סילבן שלום: הוא יוכל לקבל את שני הדברים.

סילבן שלום: בסופו של דבר, ההצעה הזאת באה לאפשר למי שמוגבל וחייב להישאר במיטתו גם את הסיעוד וגם את קצבת הניידות, דבר ששר האוצר הסכים לו באותו הסכם מפורסם שנחתם אז במשרד האוצר.

סילבן שלום: המצב הזה שבו הם היו צריכים להחליט בין אחת משתי האפשרויות היה מצב של בחירה נוראית, בחירה בלתי אפשרית.

סילבן שלום: סעיף נוסף בא לתקן את העוול לקשישים מבין הנכים, אותם קשישים שבגיל 65 נאלצים לוותר על קצבת הנכות שלהם ולהסתפק בקצבת הזיקנה שהיא הרבה יותר נמוכה.

סילבן שלום: הצעת החוק הזאת באה לקבוע, שהנכים שמגיעים לגיל של פרישה, לגיל של זיקנה, יוכלו לבחור אם הם רוצים להמשיך ולקבל את קצבת הנכות או שמא הם רוצים לעבור ולקבל את קצבת הזיקנה.

סילבן שלום: כך לא ייווצר מצב שבו רמת חייהם של הנכים והקשישים תיפגע באופן מיידי.

סילבן שלום: אותם קשישים, אותם נכים, שיש להם בעיה בנושא הדיור, יהיו זכאים להטבות בדיור: או לצורך משכנתה למחוסרי דיור, או למשכנתה לבעלי דירה שרוצים להחליף את הדירה – אם, אנשים שגרים בקומה שלישית או בקומה רביעית עברו, לצערנו הרב, תאונת דרכים והפכו להיות נכים, והם לא יכולים לשנות את מקום המגורים שלהם כי הם אינם זכאים למשכנתה כתוצאה מהעובדה שכאשר הם היו בריאים הם אכן קיבלו משכנתה ורכשו בכך את הדירה.

סילבן שלום: המטרה היא, שנכה הנמנה עם מי שזכאים לקצבת קיום הוא מחוסר דיור, תינתן אפשרות להשתתפות בשכר דירה.

סילבן שלום: אני רוצה לציין, אדוני שר האוצר, שההטבות האלה יינתנו כולן לפי כללי משרד הבינוי והשיכון.

סילבן שלום: הכללים האלה ודרכי קביעת הזכאות וגובה ההטבות ייקבעו בידי שר הבינוי והשיכון, ולא בצורה שלא תהיה אחראית.

סילבן שלום: דבר נוסף, מלבד ההגבלה שתאפשר לשר הבינוי לקבוע, יש צורך לקבוע מה זה נכה במדינת ישראל, גברתי היושבת-ראש.

סילבן שלום: הגדרה של נכה היא הרבה פעמים הגדרה בעייתית.

סילבן שלום: הרי ידוע – את למדת משפטים – שפסנתרן שנפגע באצבעו, אינו דומה לאדם אחר שנפגע באצבעו.

סילבן שלום: ולכן בעניין הזה ההתייחסות אינה נותנת את המענה הנכון.

דליה רבין-פילוסוף: – – – עניין של הנכות הפונקציונלית.

סילבן שלום: הנכות הפונקציונלית.

סילבן שלום: ולכן, בעניין הזה נקבע, שיש שתי אפשרויות לקביעת ההגדרה של נכה:

סילבן שלום: או מי שנקבעה לו דרגת נכות רפואית או אי-כושר להשתכר בשיעור של 60% לפחות, או מי שנקבעה לו מוגבלות בניידות של 75% לפחות.

סילבן שלום: עד היום אנשים נפלו בין הכיסאות מכיוון שלא ענו על אחת מההגדרות, ובסופו של דבר לא הצליחו להגיע למה שמגיע להם על-פי דין; הרי לא נותנים לאנשים שלא מגיע להם.

סילבן שלום: ולכן, הדבר הזה נחוץ, אבל צריך גם לדעת שבסופו של דבר אדם נכה הוא גם מישהו בעל אישור ממשרד הבריאות או משרד הביטחון, כי הוא מוגבל בניידותו וזקוק בשל כך לכיסא גלגלים.

סילבן שלום: גם ההגדרה הזאת אינה הגדרה ברורה ובהירה, אדוני שר הבריאות.

סילבן שלום: אתה אומנם לא שר העבודה והרווחה לשעבר.

סילבן שלום: שר הבריאות לשעבר, חבר הכנסת בניזרי, אתה מכיר יותר את העניין הזה.

סילבן שלום: המטרה שלנו היא לאפשר לאדם נכה גם לקבל סידור חוץ-ביתי או סידור יומי.

סילבן שלום: יש צורך לענות על הצרכים של אותם 10% מכלל אוכלוסיית תושבי מדינת ישראל המוגדרים כנכים, ועל מדינת ישראל לתת להם מענה, סיוע, עזרה בצורכיהם המיוחדים.

סילבן שלום: הצעת החוק הזאת קובעת, כמו שאמרתי, הטבות בדיור, זכאות לסידור חוץ-ביתי או לסידור יומי, האפשרות לקבל את קצבת הניידות ואת קצבת השירותים המיוחדים.

סילבן שלום: נוסף על כך הכנסנו את העיוורים.

סילבן שלום: מוצע לא למנוע מאדם עיוור להיות זכאי במקביל לגמלאת השירותים המיוחדים ולדמי הליווי, כי הוא זקוק לדמי הליווי, ועכשיו הוא צריך לבחור האם הוא מקבל את הגמלה לשירותים מיוחדים, קרי אותו מטפל פיליפיני או אחר, שמטפל לו בבית, או שהוא מקבל את הגמלה בעבור זה שמלווה אותו כאשר הוא יוצא מהבית, ואין הדברים דומים או זהים.

סילבן שלום: היום הוא לא יצטרך להחליט בעניין הזה, כי הוא לא עונה על ההגדרה של נכה בקצבת ניידות, כי הוא לא יכול לנהוג, הוא לא רואה.

סילבן שלום: לכן, כדי להשוות את העניין, עשינו את הדבר הזה.

סילבן שלום: ההצעה אף מתקנת חוקים קיימים כדי לבטל עיוותים ולהיטיב עם אוכלוסיית הנכים – תיקון חוק הספריות הציבוריות, כך שתובטח זכות העיוורים לקבל שירותים המתאימים לצורכיהם; תיקון חוק הרשויות המקומיות – סידורים לנכים, כדי לחייב רשויות מקומיות להתקין רמזורי שמע; תיקון חוק הקלות לחירש – כדי להגדיל את מכסת התוכניות שיש לחירשים בטלוויזיה, ותיקון חוק זכויות שוויון לאנשים עם מוגבלות, במטרה להבטיח את נגישותם לתחבורה הציבורית, כדי שהם יוכלו בכלל לעלות לאוטובוסים.

סילבן שלום: האוטובוסים מהווים, לצערנו הרב, מגבלה גבוהה מאוד לנכים, מפני שהם לא יכולים לעלות אותה מדרגה.

סילבן שלום: כמו כן מוצע לתקן את חוק הביטוח הלאומי בנושאים שעליהם דיברתי.

סילבן שלום: כדי להביא לאישור מהיר של החוק, אני רוצה לבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

סילבן שלום: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת דוד טל, להודות לחברי הכנסת שנטלו חלק בהצעת החוק ולבקש את תמיכת הכנסת כדי לתת קצת אור לנכים ולהביא את עיגון ההסכם שהיה להם עם האוצר לעיגון בחקיקה, כדי שלא יהיו נתונים לרחמים או לכמירות לבו של שר כזה או אחר.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: (קריאה ראשונה)

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יורי שטרן יציג את הצעת החוק המתייחסת לנכים – זכויות הנכים.

דליה רבין-פילוסוף: לאחר מכן יתקיים דיון משולב.

יורי שטרן: כבוד היושבת-ראש, כבוד שרת הקליטה, המייצגת היום את ממשלת ישראל הדלה והמתפרקת, חברי הכנסת, דווקא, כמו שאני אומר תמיד, אלה הפנים היפות של הממשלה.

יורי שטרן: הצעת החוק שלי מוגבלת יותר מאשר הצעתו של חבר הכנסת סילבן שלום.

יורי שטרן: היא מטפלת אך ורק בעניין של קצבת הנכות.

יורי שטרן: אומנם היא מטפלת בצורה רחבה יותר, ולכן נכון הוא ששתי הצעות החוק עולות לדיון משולב, ואני מניח שבדיונים הבאים בוועדה הן כבר תהיינה ביחד.

יורי שטרן: קצבת נכות היא הסיוע הבסיסי שהמדינה נותנת לנכה.

יורי שטרן: לכן, כשאנחנו היינו עדים – וחלקנו גם השתתפנו – להפגנות הנכים, וראינו את הזעם שלהם, ושמענו על המצוקה שלהם – הדבר הבסיסי שמקומם את האנשים, שבעצם לא נותן להם לחיות בכבוד המינימלי, הוא קצבת הנכות.

יורי שטרן: הקצבה הבסיסית נקבעה היום כ-25% מהמשכורת הממוצעת.

יורי שטרן: לפני כל מיני עדכונים היא היתה כ-1,500 שקל.

יורי שטרן: אז היא תעודכן, היא תהיה משהו כמו 1,700 שקל.

יורי שטרן: אי-אפשר לחיות מהסכום הזה.

יורי שטרן: וכל ההטבות הנוספות לא יכולות לבטל את הרמה הנמוכה, הבסיסית הזאת, שבעצם הופכת נכה, ברוב המקרים, לאדם מאוד מאוד עני, מאוד מאוד סובל, מעבר לבעיות הרפואיות שלו וכל מה שנובע מכך.

יורי שטרן: אכן הצעתי, בהצעת חוק שבאה כתגובה מיידית על הפגנות הנכים והסחבת הביורוקרטית שהיתה, אחרי ששהממשלה כבר הבטיחה בעצם לטפל בתביעות הנכים, הצעתי להגדיל את קצבת הנכות לרמה של משכורת מינימום.

יורי שטרן: בדיוני הוועדה התפשרתי, יחד עם חבר הכנסת סילבן שלום, ואנחנו שנינו קבענו בהצעות החוק שלנו את רמת הקצבה החדשה, כ-35% מהמשכורת הממוצעת.

יורי שטרן: רק אזכיר לכם שגם אז מדובר בעצם על סכום שקצת עולה על 2,000 שקל לחודש, וזה הסכום שממנו אדם צריך לחיות.

יורי שטרן: היות שהחוק קובע עוד סכומים נוספים לבן-זוג או לתלויים במשפחת נכה, אז בהתאם לעדכון המוצע עדכנתי גם את הסכומים הנוספים האלה, כפי שמופיעים בחוק, ולכן יש פה עוד שלושה סעיפים.

יורי שטרן: אני רוצה להתייחס לעיקר התופעה.

יורי שטרן: לא אחת נאמר שהחברה נמדדת ביחסה לחלשים.

יורי שטרן: החברה היהודית, במשך מאות שנים, ידעה ליצור מנגנונים פנימיים, ובעוני המחפיר שבו חיו לפעמים הקהילות היהודיות ברחבי העולם ידע אותו קובץ אנשים שהרכיב את הקהילה לטפל בנכים, בעניים, במקבצי נדבות.

יורי שטרן: יש מסורת שלמה של נדבנות שהיא ייחודית.

יורי שטרן: מן הראוי שגם המדינה היהודית תדע לפתח מנגנון לכל אותם אנשים בצרה ולתת להם יכולת לחיות – כמו שאמרתי – בכבוד המינימלי.

יורי שטרן: לא בפאר, בוודאי, אלא בכבוד המינימלי.

יורי שטרן: לצערנו, מערכות הרווחה, גם אלה שקודם תפקדו פחות או יותר בצורה מסודרת ונאותה, היום בהתרסקות.

יורי שטרן: חלק מההתרסקות נובע מכך, שבתהליכי ההפרטה, שבגדול אני תומך בהם מאוד, וגם בביטולי הסבסוד השונים, אנחנו הגענו למצב שיוקר המחיה הוא פשוט בלתי נסבל אצל העני ואינו עומד בשום פרופורציה להכנסותיו.

יורי שטרן: בעבר, כשרוב המוצרים הבסיסיים היו מסובסדים בצורה מאוד כבדה, והתחבורה הציבורית היתה מאוד מאוד מסובסדת, והשירותים השונים ניתנו במחיר נמוך בהרבה מהמחיר המסחרי שלהם, אנשים עניים היו יכולים בדרך כלשהי לחבר את הקצוות ולהגיע לסוף החודש בצורה סבירה, לחיות ברמת חיים נמוכה אבל מתקבלת על הדעת.

יורי שטרן: עבר זמנן של כל המערכות האלה.

יורי שטרן: במציאות החדשה היינו צריכים גם להתייחס לכל אותן קצבאות, לכל אותן קביעות שנקבעו קודם לכן – לאור המציאות החדשה.

יורי שטרן: הרי כל הקצבאות אצלנו נקבעות כאחוז מהמשכורת הממוצעת, כאשר אף אחד לא מביא בחשבון מה ההתייקרות בתחבורה הציבורית עושה לאדם שחי מהמשכורת הממוצעת ויש לו בדרך כלל רכב, לעומת אדם שחי מהמלגות ומקצבאות והוא זה שמשתמש בשירותים של התחבורה הציבורית.

יורי שטרן: העלאת מחיר כרטיס הנסיעה באוטובוס או מחיר הלחם האחיד משתקפת במדד הממוצע, מדד המחירים, ואחר כך במשכורת הממוצעת בעשיריות או במאיות של אחוז, אבל לאדם שחי בתחתית רמת החיים במדינת ישראל, בשבילו העלייה הזאת של 5%, של 6%, היא כמעט זהה לעלייה ביוקר המחיה שלו.

יורי שטרן: הוא משלם את מלוא המחיר מהכסף שאין לו.

יורי שטרן: לכן, חייבים לתקן שורה שלמה של הטבות סוציאליות ושל מערכות המגן לעניים, ואני מציע שבין הראשונים שיקבלו את התיקון יהיו אנשים שאף אחד מאתנו לא רוצה להיות במקומם וכל אחד מאתנו יכול, חלילה, בן-לילה או בן-רגע להפוך לאותו נכה.

יורי שטרן: אני הייתי פעם על פסי הרכבת ונפגעה לי הרגל, והייתי רגע לפני נכות הרבה יותר משמעותית ממה שנגרם לי, ולכן אני מבין כמה אנחנו, כל אחד מאתנו, צריך לחשוב שזה גם יכול לקרות חס וחלילה לו או לבני משפחתו ולראות את הנכים לא כאוכלוסייה אחרת אלא כמצב שכל אדם יכול למצוא את עצמו בו.

יורי שטרן: ולכן, חובה עלינו את חלק מהעיוותים שהיו או נוצרו במרוצת הזמן – לתקן.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת אני פותחת את הדיון בשתי הצעות החוק במשולב.

דליה רבין-פילוסוף: לדיון נרשמו 60 חברי כנסת.

דליה רבין-פילוסוף: הרשימה סגורה.

דליה רבין-פילוסוף: אני מבקשת להקפיד על הזמן המוקצב.

דליה רבין-פילוסוף: חבר כנסת שלא יימצא במליאה בזמן שאני קוראת את שמו, מפסיד את זכות הדיבור.

דליה רבין-פילוסוף: נא לעקוב אחר התור.

דליה רבין-פילוסוף: ראשון הדוברים, חבר הכנסת חיים כץ – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שתי הצעות החוק הן הצעות טובות ומועילות, ואני מתכוון לתמוך בהן, אלא שיש כמה וכמה בעיות.

אופיר פינס-פז: הבעיה הראשונה היא, שעלות הצעות החוק האלה היא למעלה ממיליארד שקלים.

אופיר פינס-פז: אלה הצעות בסדרי-גודל פנטסטיים, והבעיה העיקרית אתן היא, שהמציעים לא הציעו מקור, מנין הכסף הזה יבוא, מאיזה סעיף תקציבי הוא ירד; מתקציבי משרד העבודה – – –

משה גפני: כמה, כמה?

אופיר פינס-פז: למעלה ממיליארד שקלים.

אופיר פינס-פז: מיליארד ו-100 מיליון, מיליארד ו-200 מיליון, משהו כזה.

אופיר פינס-פז: לכן הממשלה מתנגדת להצעת החוק – בגלל העלות הגבוהה, ולא בגלל הנושא עצמו; מה גם שהממשלה הקציבה בשנה האחרונה עשרות עד מאות מיליוני שקלים בעקבות שביתת הנכים.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אתה אמרת שתתמוך?

אופיר פינס-פז: אני באופן אישי רוצה לתמוך בחוק, הבעיה היא שהממשלה לא מרשה לי, היא נגד החוק, ולכן לא תהיה לי ברירה – או שסיעת ישראל אחת תגיש אי-אמון כדי שמשהו יקרה בזמן הזה כדי שימצאו נוסחה, או שהממשלה תאפשר לנו להצביע בעד החוק.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא רוצים להיות במצב שאנחנו צריכים להצביע נגד חוק שאנחנו בסך הכול חושבים שהוא בסדר ורק צריכים למצוא את מקורות התקציב כדי לממש אותו.

אופיר פינס-פז: תודה, גברתי.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחריו – חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, חבר הכנסת עוזי לנדאו וחבר הכנסת משה גפני.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אין ספק שהחוק הזה הוא חוק שמכיל אלמנטים חיוביים ומחויבי המציאות גם בנושא קצבת הניידות, יחד עם קצבת הסיעוד, גם בנושא המשכנתה, וכך רוב סעיפי החוק, ועל כן זה חוק שראוי שנתמוך בו.

אחמד טיבי: מכאן אני רוצה להגיע למשהו שקשור בביטוח – המוסד לביטוח לאומי, ואני רוצה לתהות למה מוסד שעוסק בעניינים סוציאליים צריך לקרוא לו: מוסד לביטוח לאומי?

אחמד טיבי: למה לא לקרוא לו: מוסד לביטוח חברתי או ביטוח סוציאלי, כמו שיש בדנמרק, למשל, במערב-אירופה.

אחמד טיבי: למה אלמנט לאומי חייב להיכנס לתוך קצבה שהיא מסוגה קצבה שאין לה קשר?

אחמד טיבי: הרי מקבלי הקצבאות הם אזרחים – – –

יולי תמיר: זה תרגום מאנגלית, זה הכול – – –

אחמד טיבי: כן, אני ער להערה הזאת, אבל למרות זאת, היות שהמצב כאן שונה קצת מהמצב בארצות-הברית, לכן אני חושב שכדאי לתת את הדעת על שם אחר, יותר מדויק – –

מיכאל קליינר: – – –

אחמד טיבי: – – שיש בו יותר אזרחות, שייכות אזרחית, שותפות אזרחית, כי הרי גם אתה מקבל קצבת ביטוח לאומי וגם אני מקבל קצבת ביטוח לאומי ואנחנו לא מאותו לאום, חבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: יש לאום ישראלי, לא?

אחמד טיבי: אין, אין.

אחמד טיבי: לפי החוק אין.

אחמד טיבי: לפי החוק עדיין אין.

מיכאל קליינר: – – –

אחמד טיבי: Citizenship: Israeli.

מיכאל קליינר: – – –

אחמד טיבי: בסדר, מה שאנחנו כותבים, כותבים.

אחמד טיבי: אני אגיד לך, פעם אחת, באחת ממדינות ערב כתבתי: Nationality: Palestinian, מחקו וכתבו: ישראלי.

אחמד טיבי: במדינה ערבית.

אחמד טיבי: אז כתבתי.

מיכאל קליינר: אני באמריקה כתבתי Jewish ומחקו.

אחמד טיבי: מחקו, אתה רואה?

אחמד טיבי: דברים פורמליים הם דברים פורמליים, אבל עדיין לפי החוק אין לאום ישראלי, ועל כן קשה להניח שביטוח לאומי הוא ביטוי שמשקף את המציאות המתרחשת כאן במדינת ישראל.

אחמד טיבי: מכאן אני רוצה להעיר, גברתי היושבת-ראש, על הפגנה של הערבים הבדואים כאן בחוץ לגבי מערכת החינוך ולהאיר את עיניה של הכנסת שוב לעובדות יסוד מצערות.

אחמד טיבי: הילדים הבדואים מוסעים מדי יום 70 קילומטר כדי להגיע לבית-ספר.

אחמד טיבי: ילדים בני חמש נאלצים לצעוד ברגל 4-3 קילומטרים ביום כדי להגיע לגן-חובה.

אחמד טיבי: לאוכלוסייה של 65,000 – –

גדעון עזרא: שיעברו ליישובי קבע – – –

אחמד טיבי: – – נפש אין אפילו בית-ספר תיכון אחד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גדעון עזרא, ההבדל הוא, שמדינת ישראל הגיעה אל הכפרים האלה, לא הכפרים האלה הגיעו לאחר קום המדינה.

אחמד טיבי: המדינה הוקמה כאשר היישובים האלה היו קיימים.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

אחמד טיבי: הם יותר ותיקים מהמדינה, ועל כן המדינה מחויבת, באופן מוסרי, פוליטי, אזרחי, לעזור להם.

אחמד טיבי: איך אתה יכול לחיות בבית, בכוכב-יאיר, ממוזג, דו-מפלסי, תלת-מפלסי, ארבע-מפלסי, כאשר שם אין מים, אין חשמל, אין בית-ספר תיכון?

אחמד טיבי: מצב לא קל.

אחמד טיבי: תודה רבה גברתי היושבת-ראש.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מקסים לוי – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת עוזי לנדאו – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת משה גפני, אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, חבר הכנסת מיכאל קליינר וחבר הכנסת מוחמד ברכה.

גדעון עזרא: הלאה.

דליה רבין-פילוסוף: קליינר לפחות ישנו.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת עסאם מח'ול, חברת הכנסת ציפי לבני.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני תומך בהצעות החוק הללו.

משה גפני: אני חושב, שמן הדין שחברה תעזור לחלש, וודאי שהיא חייבת לעזור לנכים.

משה גפני: אני תומך בהצעות החוק.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר לכנסת, שמה שהתרחש כאן, לפני שהחוק הזה עלה, לא מוסיף כבוד לכנסת, מכמה סיבות: א.

משה גפני: היושב-ראש החליט, על-פי סדר-היום, שמובא להצבעה חוק-יסוד: החקיקה, ולאחר מכן, מכיוון ששני חברי הכנסת המציעים לא היו באותה עת, עניינם יבוא לפנים משורת הדין לאחר ההצבעה על חוק-יסוד: החקיקה, להצבעה בלבד.

משה גפני: והתחילה כאן מהומה, ויושב-ראש הקואליציה, כמעט בברוטליות, לא אפשר להצביע.

משה גפני: הסיבה לכך נורא פשוטה: מכיוון שרוב חברי הכנסת המתמידים שהיו נוכחים באולם, מתנגדים לחוק הזה.

משה גפני: דבר נוסף: לנהל מלחמה על-ידי יושב-ראש הקואליציה, כאשר בקווי היסוד של הממשלה מופיע שראש הממשלה יקים ועדה שתדון בחקיקת חוקי-יסוד – חבר הכנסת אליעזר כהן, אני מכבד את מה שאתה עושה.

משה גפני: מה משמעות חוקה?

משה גפני: שצריך שתהיה הסכמה רחבה בעם, וזה לא דבר שיבוא במחלוקת.

אליעזר כהן: מחצית חוקי-היסוד אינם חוקתיים.

אליעזר כהן: צריך לדון בכך.

משה גפני: בוודאי, אני מסכים לחלוטין.

משה גפני: תראו מה עושה הכנסת, איזה ביזיון היא גורמת לכולם: מדובר על חוק-יסוד: החקיקה, שהיה רוב להפילו.

משה גפני: בא יושב-ראש הקואליציה, שמייצג גם את ראש הממשלה, ומנהל פה מאבק אימים נגד עצמו, נגד ראש הממשלה.

משה גפני: ראש הממשלה אומר שוועדה ציבורית צריכה לדון בעניין הזה ולהגיע להסכמה.

משה גפני: איזה ערך אזרחי מדינת ישראל יראו בחוק-יסוד שיתקבל בדרך כזאת?

משה גפני: מלחמה בין חברי הכנסת, בניגוד מוחלט לתקנון, בברוטליות כלפי היושב-ראש, ללא הסכמה, בניגוד לעמדת ראש הממשלה, בניגוד לקווי היסוד של הממשלה, על דבר שצריך לגביו הסכמה רחבה.

משה גפני: איזה ערך, איזה טעם, איזו צורה יש לנו, שכך אנחנו רוצים להעביר חוק-יסוד.

משה גפני: אני לא מדבר על חוקי-יסוד טכניים, על חוקי-יסוד אדמיניסטרטיביים, כמו חוק-יסוד: נשיא המדינה, חוק-יסוד: ראש הממשלה, חוק-יסוד: הכנסת, חוק-יסוד: המשטרה.

משה גפני: חוקי-יסוד מהותיים, דברים שלגביהם צריכה להיות הסכמה רחבה, ואת זה כולם אומרים.

משה גפני: בארצות-הברית היה יכול לקרות דבר כזה?

משה גפני: במדינה מערבית מתוקנת דמוקרטית היה אפשר להעביר כך חוק-יסוד?

משה גפני: האם עולה על דעתו של מישהו, שזוהי צורה שבה מעבירים חוקי-יסוד, במין מחטף כזה, במין צורה כזאת, בניגוד לעמדת הממשלה, כך אני מקווה, בניגוד לקווי היסוד של הממשלה, בלי הסכמה, עם מאבק פרלמנטרי, בניגוד לתקנון, בברוטליות, בגסות רוח.

דליה רבין-פילוסוף: מותר לי להעיר לך?

משה גפני: בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: לפי ההסכמים הקואליציוניים, לפחות אלה שאנחנו חתומים עליהם, יש התחייבות של ראש הממשלה להקים ועדה ציבורית בתוך שנה.

משה גפני: אמת.

דליה רבין-פילוסוף: אם בתוך שנה לא קמה הוועדה הציבורית – שלא הקימו אותה, כידוע לך – הסיעות חופשיות לקדם את חקיקת חוקי-היסוד.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך, את צודקת לחלוטין, גברתי היושבת-ראש.

דליה רבין-פילוסוף: זה לא מדויק שזה בניגוד לממשלה ולהסכמים הקואליציוניים.

משה גפני: אני הולך לומר – את חברה במפלגה שאיננה מפלגת השלטון.

דליה רבין-פילוסוף: היא חברה בקואליציה.

משה גפני: אני יכול לדון אתך על העניין, האם כך מעבירים חוקי-יסוד, אבל בא יושב-ראש הסיעה שהיא מפלגת השלטון – –

דליה רבין-פילוסוף: בסדר, את זה שמעתי.

משה גפני: – – שהיא סיעתו של ראש הממשלה, וראש הממשלה אומר – ובצדק אמר זאת – שאלה קווי היסוד, שצריך להקים ועדה ציבורית.

משה גפני: אני לא בקואליציה, אבל אני בעד הקמת הוועדה.

משה גפני: אגב, אני חושב שכבר יש לה יושב-ראש.

משה גפני: בחרו יושב-ראש, אבל לא הקימו את הוועדה.

משה גפני: בחרו מישהו מאוניברסיטת בר-אילן.

דליה רבין-פילוסוף: מישהו נתן הסכמתו להיות היושב-ראש?

דליה רבין-פילוסוף: הוועדה לא קמה.

משה גפני: הוועדה עדיין לא קמה, זה נכון, אבל איזו צורה יש לכך?

משה גפני: כך רוצים שהכנסת תעמוד בפני הציבור?

משה גפני: כך מעבירים את חוקי-היסוד?

משה גפני: זו הדרך?

משה גפני: מי יאמין לנו בכלל?

צחי הנגבי: אגב, היו שבעה דיונים בוועדת החוקה, שעות על גבי שעות.

צחי הנגבי: אתה יכול להתנגד לחוק, אבל דנו בכך.

דליה רבין-פילוסוף: זה לא מחטף.

משה גפני: חבר הכנסת צחי הנגבי, מבחינת הבאת החוק לקריאה ראשונה, הדבר נעשה כדין, נעשה על-פי התקנון.

משה גפני: אני לא מלין על כך, לא זה מה שעומד לדיון.

משה גפני: אני מדבר על מחטף ציבורי, לא מחטף תקנוני.

משה גפני: זה מה שאני מסביר.

צחי הנגבי: איפה מחטף?

צחי הנגבי: שנה שלמה אנו עוסקים בכך.

משה גפני: אתה, חבר הכנסת צחי הנגבי, מאוד תומך בחוקי-יסוד, לא חשוב אילו.

משה גפני: זה ויכוח אחר.

צחי הנגבי: רק בחוקים טובים.

משה גפני: זה ויכוח אחר, על כך נתווכח במרכז הליכוד.

צחי הנגבי: האם אני יכול להבין מכך שאתה מצטרף למרכז הליכוד?

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת גפני, לצערי הזמן שלך תם.

משה גפני: לא, לא, פשוט אעביר את מרכז הליכוד אלי.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת גפני, אתה צריך לסיים.

גדעון עזרא: גזלת מאתנו את כל היום, חבר הכנסת גפני.

גדעון עזרא: כל היום דיברת.

משה גפני: לא, יש לי זמן.

דליה רבין-פילוסוף: זמנך נגמר.

משה גפני: אני מסיים.

דליה רבין-פילוסוף: משפט לסיום וזהו.

משה גפני: אני רק רוצה לומר לחבר הכנסת הנגבי, אדוני שר המשפטים לשעבר, אני מדבר על העובדה שראש הממשלה התחייב שהוא מקים ועדה ציבורית.

משה גפני: זה מופיע בקווי היסוד של הממשלה.

משה גפני: אתה היית יכול לבוא לכאן ולומר, אני חייב שחוק-היסוד יעבור, ואין לי טענות אליך; יש לי טענות אליך, אבל במקום אחר, לא בכנסת.

משה גפני: אבל יושב-ראש סיעת ישראל אחת, שראש הממשלה שלו – של כולנו בעצם, אבל הוא מהסיעה שלו – התחייב בקווי היסוד של הממשלה, שחוקי-יסוד יעברו בהסכמה על-ידי ועדה ציבורית, ועל זה מנהלים פה מלחמה ברוטלית כזאת?

משה גפני: אפילו לך זה לא מתאים.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת עסאם מח'ול וחברת הכנסת ציפי לבני.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בד בבד עם ההתפרקות המדינית שלנו, התפרקותנו מהנכסים המדיניים, יש גם התפרקות כללית, הייתי אומר, של המשטר הישראלי, ומה שמתגלה בימים האחרונים הוא מחזה של חוסר אחריות לאומית טוטלי בתחום הכלכלי-החברתי.

מיכאל קליינר: אנחנו דנים בהצעות חוק שאחת לאחת הן ראויות לתמיכה.

מיכאל קליינר: גם ההצעה של יורי שטרן היא הצעה מצוינת, אני בעדה בכל לבי, היא צודקת, היא נכונה, אני יכול לתמוך בכל נימוקיה – אבל היא עולה מיליארד שקל, ויש כאן על שולחן הכנסת עוד הצעות טובות כמו זו שמונחת לפנינו, קצת יותר טובות, קצת פחות טובות, אבל אין ספק שעל בסיס מהות ההצעה אני תומך בהן.

מיכאל קליינר: אם נחבר, גברתי היושבת-ראש, את כל ההצעות הטובות והראויות לתמיכה המונחות על שולחן הכנסת, העלות שלהן כפי שבייגה שוחט אומר היא 50 מיליארד, אולי 60 מיליארד ואולי יותר.

מיכאל קליינר: מה שאנחנו רואים הוא לא רק דמדומיה של הכנסת ה-15 – ואני יודע, חבר הכנסת אליעזר כהן, אתה תאהב לשמוע את זה – אלא דמדומיה של השיטה הפרלמנטרית.

מיכאל קליינר: בכל מקום בעולם, בנושאים כלכליים מקובל שהממשלה רוצה להוציא כמה שיותר כסף, הממשלה רוצה להוכיח עשייה, הממשלה רוצה לפעול, והפרלמנט מרגיש את עצמו כמופקד על כספי משלם המסים, והוא מנסה לרסן את תאוות ההוצאות של הממשלה.

מיכאל קליינר: כאן, בכנסת ישראל, בניגוד לכל מקום אחר בעולם, הממשלה מנסה לשמור על איזו שפיות תקציבית, והפרלמנט משולח הרסן מוציא, מוציא ומוציא, ואומרים שהפתרון הוא אחדות לאומית.

מיכאל קליינר: מי שאומר שהפתרון הוא אחדות לאומית, חי פשוט בהיסטוריה.

מיכאל קליינר: אני בעד אחדות לאומית מסיבות אחרות, כדי לעצור את ההתפרקות המדינית שלנו, אבל בתחום הכלכלי, אחדות לאומית לא תעזור, כי אם תיקח את מה שקרוי שתי המפלגות הגדולות, כאשר אני עוד הייתי בכנסת העשירית, הן מנו כמעט 100 מנדטים ביחד.

מיכאל קליינר: היום, אם ניקח את מפלגת העבודה נטו, בוודאי אחרי ההתפטרות של דוד לוי, שאני מברך עליה, לעבודה – 23, לליכוד – 19, בשתי המפלגות הגדולות – 42 חברי כנסת.

מיכאל קליינר: גם זה לא יעזור.

מיכאל קליינר: אין ספק שמה שצריך היום הוא שינוי יסודי ודרסטי של שיטת הממשל, כי אין ממשל בישראל, כי אין מי שיבוא וייקח את כל ההצעות הטובות, לעזור לנכים, לעזור למגזרים אחרים, כל ההצעות שכרוכות בהוצאת כסף, ישקלל את ההוצאה ויגיד מאין ניקח, מה יותר טוב ומה פחות טוב.

מיכאל קליינר: היום, אין ממשלה בתחום הכלכלי.

מיכאל קליינר: בייגה שוחט, שהיום מנסה לגלות אחריות, אוכל את הפירות הבאושים של הכנסת הקודמת, כאשר נתן ידו להצעות שהוא לא הסכים להן, אבל הוא אמר: אני אופוזיציה.

מיכאל קליינר: היום קצת קשה לו לבוא ולבקש אחריות, כאשר הוא לא נהג באותה צורה כאשר היה מרכז האופוזיציה בוועדת הכספים בקדנציה הקודמת.

מיכאל קליינר: לכן, אני אומר על ההצעה של חבר הכנסת יורי שטרן, כמו על הרבה הצעות, שההצעה טובה ואני בעדה, אבל אני לא חושב שהמשק הישראלי מסוגל לשלם עליה בלי לפרוץ כל מסגרת תקציבית – –

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

מיכאל קליינר: אני מסיים, וזה המשפט האחרון.

מיכאל קליינר: – – ולהביא אותנו לאינפלציה כזאת, שהראשונים שיסבלו ממנה יהיו השכבות החלשות.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חברת הכנסת ציפי לבני.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שאנחנו דנים עליה היא הצעת חוק טובה, בכיוון הנכון, שצריך לתמוך בה ואולי לשפר אותה בהכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

עסאם מח'ול: מה שמעניין במיוחד, כאשר מדברים על ציבור כמו ציבור הנכים, הוא, שפתאום עולים לבמה במצעד אחריות מפוקפק כל מיני חברי כנסת ונציגי מפלגות וסיעות, שנזכרים שצריך להביא בחשבון את האחריות הלאומית, וצריך אולי להרים אצבע מזהירה בפני חברי הכנסת, בפני המציעים ובפני הנכים, שהנה עוד הצעה לא אחראית, כי היא לא משלימה עם סדר העדיפויות הקיים בחברה.

עסאם מח'ול: אני הייתי רוצה להציע גם מקורות שמהם אפשר לקחת ולתת לקבוצות שהן פגיעות יותר, קבוצות שהן סובלות יותר בחברה הזאת, קבוצות שמתייחסים אליהן כאל הקבוצות החלשות בחברה.

עסאם מח'ול: יש אפשרות לקחת, יש מנין לקחת ויש אפשרות לקחת מההתנחלויות ומהתקציבים האדירים שמופנים להתנחלויות, למשל, או מהתקציבים שמיטיבים עם בעלי ההון במדינה, בתעשייה, בכלכלה ובמשק, וכן לעשות סדר עדיפויות אחר – סדר עדיפויות, שלוקח את הקבוצות האלה ואת הצרכים החיוניים שלהן, הקיומיים, כל אחד ואחד ברמה האישית שלו – איך יתפקד ואיך יהיה חלק מהחברה ואיך יהיה חלק מועיל מהחברה ולא חלק שהוא נטל וכו'.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהשאלה הזאת צריכה להישאל ביתר שאת:

עסאם מח'ול: איך הכנסת הזאת תתייחס לקבוצות הפגיעות יותר, החלשות יותר מבחינה כלכלית?

עסאם מח'ול: כבר כמה ימים מוצב מול משרד ראש הממשלה אוהל המעלה את השאלה של הרעבים במדינה, של העניים במדינה.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על התגברות העוני במדינה.

עסאם מח'ול: לפחות בשנה האחרונה היתה עלייה של 8% במספר העניים.

עסאם מח'ול: יותר מ-380,000 משפחות בישראל צריכות עזרה מלשכות רווחה וכו'.

עסאם מח'ול: 1.5 מיליון נפשות חיות מתחת או מסביב לקו העוני בישראל.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהשאלות האלה, גם במצב הנורא הזה שקיים בכנסת בימים אלה – אנו חייבים להמשיך ולהציב את השאלות האלה במרכז סדר-היום, ואנחנו חייבים לנסות לתת מענה גם בחקיקה על השאלות האלה.

עסאם מח'ול: ציבור הנכים הוא חלק מהציבור הזה.

עסאם מח'ול: אנחנו מחר נהיה עדים להפגנה מול משרד ראש הממשלה.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

עסאם מח'ול: אני מסיים.

עסאם מח'ול: תהיה התקהלות אדירה של הרעבים.

עסאם מח'ול: אני חושב, שזו צריכה להיות בשבילנו אות זעקה.

עסאם מח'ול: אני חושב שגם לרעבים, גם לעניים וגם לקבוצות שהוזנחו עד עכשיו והתייחסו אליהן כאל מי שמוכנים לחיות בשולי החברה – אנחנו צריכים להיאבק ובשמם להרים את הזעקה הזאת.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת דני נוה – איננו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שאלתי את עצמי, מדוע עניין כל כך חשוב צריך לעלות על סדר-יומה של הכנסת בעצם כהצעת חוק פרטית שיזם חבר סיעתי, חבר הכנסת סילבן שלום, ומדוע בשנת 2000 אנחנו בכלל דנים בנושאים שהם כל כך ברורים ומובנים מאליהם בארצות העולם בכל הנוגע לצרכים בסיסיים של נכים.

ציפי לבני: לפני זמן מה, נדמה לי שבתחילת המושב, ישבתי בדיון על הקמת רשות שתעסוק באנשים עם מוגבלויות, ומצאתי את הממשלה מתנגדת מסיבות תקציביות כאלה או אחרות לדברים טכניים וטריוויאליים שיאפשרו תנועה לנכה.

ציפי לבני: בגלל העדר טיפול של הממשלה בנושאים האלה, בעצם, אין – דרך אגב, לשמחתי – בנושאים האלה חלל ואין ריק, ונזקקים חברי הכנסת עצמם להגיש את הצעות החוק, במקום שתהיה התייחסות ממשלתית ראויה, מלומדת, שתכלול את כל ההיבטים התקציביים ותמצא להם פתרונות ותגיש את הצעות החוק האלה לכנסת.

ציפי לבני: ואז, המשכתי וחשבתי: בעצם, אותו נכה שנזקק לדבר מה היום מהממשלה, איזו רשות בכלל מטפלת בו?

ציפי לבני: אין היום אף שר שאמון על תחום שקשור לעניין הזה, או לנושאים חברתיים אחרים, שמכהן בתפקידו.

ציפי לבני: זו ממשלת רוחות.

ציפי לבני: אני יודעת שיש פקידים, ואני יודעת שהפקידים אומרים שהם ממשיכים ברוח השרים שמינו אותם, שאני לא יודעת עד כמה, דרך אגב, זה תקין להמשיך לפי רוחו של מישהו שכבר איננו בתפקידו, ואני יודעת שיש דיונים בשאלה, האם העוזרים יישארו או לא בתפקידיהם.

ציפי לבני: אבל, מי אחראי היום לפתיחת שנת הלימודים בספטמבר, עוד מעט?

ציפי לבני: יש שר שתהיה לו אחריות לזה?

ציפי לבני: מי אחראי לנושאים שקשורים במשרד העבודה והרווחה ונוגעים לנכים שבנושא שלהם אנחנו מטפלים היום?

ציפי לבני: אנחנו מדברים על אפשרויות תחבורה.

ציפי לבני: נדמה לי, שלזה יש שר שמונה מחדש, אבל עד לפני זמן לא רב הוא עסק בסוגיות מאוד מרכזיות בעיניו – השהות בקמפ-דייוויד.

ציפי לבני: אז אין שרים, אחרי שלפני שנה הרחבנו את הממשלה ל-24 שרים.

ציפי לבני: השרים שנמצאים עסוקים בסוגיות שבעיניהם הן הרבה יותר חשובות מהמשרדים שעליהם הם ממונים, ולכן הרוב – מי שיכול היה, מי שהוזמן – נסע לקמפ-דייוויד.

ציפי לבני: כשאני שומעת את ראש הממשלה מדבר, אני נעשית מודאגת עוד יותר.

ציפי לבני: הנושאים האלה אינם בסדר-היום שלו ולא בחשיבה שלו.

ציפי לבני: הטקסטים מלאי מלל של התקדמות בנחרצות ובנחישות בנושאים המדיניים.

ציפי לבני: שום נושא מהנושאים שנעלה פה היום בתחום החברתי לא נמצא על סדר-יומו של ראש הממשלה.

ציפי לבני: יש בעיני הרבה סיבות חשובות שבגללן ראש הממשלה צריך לסיים את תפקידו, זאת בוודאי אחת מהן.

ציפי לבני: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

גדעון עזרא: סליחה.

גדעון עזרא: האם זה לפי התור?

יובל שטייניץ: ביקשתי הקדמה מיוחדת.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת שטייניץ ביקש להקדים, והקדמתי אותו.

גדעון עזרא: זה לא בסדר.

דליה רבין-פילוסוף: חבר סיעתך.

דליה רבין-פילוסוף: אתה לא מסכים?

יובל שטייניץ: אם הוא מתעקש, אני יורד.

גדעון עזרא: – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – – –

גדעון עזרא: זה לא בסדר, וזה לא תקין.

גדעון עזרא: הוא צריך לבקש את הסכמת כולם לעניין הזה.

גדעון עזרא: זה לא בסדר.

דליה רבין-פילוסוף: הסכמה של כל הדוברים להקדים דובר?

דליה רבין-פילוסוף: אין שיקול דעת ליושב-ראש להקדים דובר?

יולי יואל אדלשטיין: אתה צודק.

גדעון עזרא: אני יושב פה, ואני צריך ללכת לישיבה.

יובל שטייניץ: אני מוותר.

יובל שטייניץ: יעלה חבר הכנסת בשארה.

דליה רבין-פילוסוף: אתה מוותר?

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

גדעון עזרא: אנחנו צריכים לעלות לישיבה.

גדעון עזרא: מה הדבר הזה.

דליה רבין-פילוסוף: אחרי חבר הכנסת עזמי בשארה – חברי הכנסת מאיר פרוש, טלב אלסאנע, מיכאל איתן, אברהם פורז, אבשלום וילן וויצמן שירי.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, המבחן של חברת רווחה כלכלית הוא ביכולתה של החברה לשאת בנושאים ובמטרות כלכליות.

עזמי בשארה: יש אנשים שרואים את זה כך, אני בטוח שבמשרד האוצר יש תמיד אנשים שרואים בדברים כאלה מעמסה, אני רואה בזה חלק ממדיניות הרווחה ואפילו מבחן למדיניות הרווחה.

עזמי בשארה: נושאים כמו זיקנה, נכות ועוד כמה דברים, סקטורים ותחומים חברתיים, שלדעתי המבחן בהם הוא לא מידת הרווחיות בהשקעה, אלא מידת האנושיות ומידת האפשרות של חברה אנושית לחיות בצורה סולידרית ולהמשיך קדימה, ללכת קדימה ביחד כחברה אחת, כחברה אנושית אחת.

עזמי בשארה: לכן, ללא ספק אני תומך בכל הצעה בכיוון הזה.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, אני מבדיל בין העיקרון שזו מדיניות רווחה במובן הכי פשוט של המלה לבין האווירה שבכנסת, שהיא אווירת נכאים, ולא אווירת נכים.

עזמי בשארה: זה כמה חודשים קיימת בכנסת אווירה כזאת, והיא אווירה פופוליסטית ביותר, ולדעתי הדחף בה להצעות כאלה איננו דחף של מדיניות רווחה.

עזמי בשארה: מובן שאני לא מאשים את שני המציעים כאן, דווקא כאן אני תומך, אלא הפיזור הזה, הביזור הזה שקרה לכנסת, ההתפרקות הזאת שקרתה בכנסת, שגרמה לאנשים להיות מופתעים מהצבעתם של חברי כנסת בבחירות לנשיא המדינה, למשל, שלא היה אפשר לחשב איך יתנהגו חברי הכנסת.

עזמי בשארה: זו אווירה שכמובן לא מכבדת פרלמנט, שמפלגות וסיעות בו מחליטות, אבל בכל זאת אי-אפשר לצפות את התנהגותם של חברי הכנסת.

עזמי בשארה: זו ללא שום ספק בעיה פרלמנטרית חשובה ביותר.

עזמי בשארה: הפרגמנטציה שקורית בבית הזה היא תוצאה של מערכת הבחירות ושל הצורה שבה בוחרים בכנסת הזאת – לראשות הממשלה ובצורה נפרדת לפרלמנט – וכך נגרמה ההתפרקות הזאת.

עזמי בשארה: אין לי ספק, שיש בכנסת רוב ימני, ורוב ימני פופוליסטי.

עזמי בשארה: יש בכנסת רוב ימני, גברתי, ויש רוב ימני פופוליסטי, שמביא כל מיני הצעות.

עזמי בשארה: אחת ההצעות האלה, שאני מבדיל אותן מסוג ההצעה של הנכים, היא בעניין המשפחות ברוכות הילדים.

עזמי בשארה: אני חושב, ששם זה לא עניין של נכות או משהו נתון בחברה, אלא משהו שמשתנה ואפשר לשנות בו את העניין.

עזמי בשארה: בעניין של הנכים, תמיד יהיו נכים בחברה, וחברה אנושית צריכה לראות בזה אחד מהמסרים הכי חשובים של מדינת רווחה.

עזמי בשארה: המקרה של משפחות ברוכות ילדים, גברתי היושבת-ראש, זה סיפור אחר.

עזמי בשארה: זה סיפור שמשתנה תרבותית וחברתית.

עזמי בשארה: לדעתי, אם מישהו היה בא ומציע שהילד החמישי ומעלה ילמדו ויקבלו השכלה גבוהה בחינם, אני הייתי בעד ולא הייתי נבוך ונעדר, כי לדעתי יש קשר פונקציונלי בין הגברת הילודה ובין רמת ההשכלה.

עזמי בשארה: ככל שרמת ההשכלה יורדת, התופעה הזאת עולה.

עזמי בשארה: ככל שהמעמד הסוציו-אקונומי עולה, התופעה הזאת נעלמת.

מוחמד ברכה: לכן צריך לתת כלים בידי המשפחות ברוכות הילדים, כדי שרמת ההשכלה תעלה – – –

עזמי בשארה: אז אפשר במקום לתת כלים – שזה כסף – לאפשר השכלה גבוהה חינם.

מוחמד ברכה: גם זה.

עזמי בשארה: יש הבדל בין לקבל בונוסים לבין לתת ישר את הכלים לילדים, כמו למשל השכלה גבוהה חינם מהילד החמישי.

עזמי בשארה: אנחנו רואים את התופעה ואת הניסיון בשאר מדינות העולם, ויש קשר ישיר.

עזמי בשארה: לחלק סתם כסף וכו', לדעתי זה פופוליסטי.

עזמי בשארה: אי-אפשר לראות את מספר הילדים במשפחות ברוכות ילדים כברכה.

עזמי בשארה: אנחנו צריכים גם את המספר וגם את האיכות.

עזמי בשארה: אני מסכים שזו לא סיבה, אלא תוצאה.

עזמי בשארה: כלומר, ריבוי הילדים במשפחה הוא תוצאה של מעמד סוציו-אקונומי נמוך והשכלה נמוכה.

עזמי בשארה: ללא שום ספק.

עזמי בשארה: זו לא סיבה, אלא תוצאה, וצריך לטפל בסיבות.

עזמי בשארה: תודה רבה, גברתי.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מיכאל איתן אינו נוכח – – –

ראובן ריבלין: האם זה ברור שמעכשיו אין הצבעות?

דליה רבין-פילוסוף: אין הצבעות עד שעה 16:15.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אברהם פורז – אינו נוכח; חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח; חבר הכנסת ויצמן שירי – אינו נוכח; חבר הכנסת רענן כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת נחום לנגנטל – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

מוחמד ברכה: למה לא יהיו הצבעות?

דליה רבין-פילוסוף: בהסכמה בין יושבי-ראש הקואליציה והאופוזיציה – – –

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: אנחנו חיילים סתם, אבל שיגידו לנו למה?

דליה רבין-פילוסוף: לא נמסרה לי הסיבה.

גדעון עזרא: יש ישיבות סיעה.

גדעון עזרא: גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת, הצעות החוק האלה הן טובות, וזה נכון שהן עולות הרבה כסף.

גדעון עזרא: אבל אני שואל, מדוע אין פה שר שישמע את הערות חברי הכנסת?

גדעון עזרא: מדוע אין פה פקיד מהמשרד הרלוונטי שישמע את מה שיש לחברי הכנסת לומר?

גדעון עזרא: העובדה שהם אינם פה מעידה על זלזול גמור גם בכנסת וגם בנכים.

גדעון עזרא: אני אומר, שההתפרקות הזאת שקורית עכשיו לממשלת ישראל, לפי דעתי הולכת ומתגברת כל הזמן.

גדעון עזרא: מוטב לו לראש הממשלה שייקח את האנשים שלו וידבר אתם לכאן או לשם.

גדעון עזרא: רוצה לעשות קואליציה – שיעשה; אין לו קואליציה – שיודיע לעם.

גדעון עזרא: המצב הזה הוא פשוט בלתי אפשרי.

גדעון עזרא: כשאנחנו נהיה בממשלה, בסוגיה כמו סוגיית הנכים, אני חושב שהשר הרלוונטי מטעמנו ייקח את כל סוגיות הנכים הפתוחות, ישמע את כל ההצעות, גם של חברי הכנסת וגם של הציבור, יבדוק את התקציב שעומד לרשותו ואחר כך יבוא ויגיד מה הם הדברים החשובים, מה הם הדברים הפחות חשובים.

גדעון עזרא: המצב הזה הוא בלתי נסבל לחלוטין.

גדעון עזרא: אני קורא לראש הממשלה ברק: אם אין לך שרים, תבוא לכנסת ותפזר אותה לאלתר.

גדעון עזרא: אל תחכה אפילו יום אחד.

גדעון עזרא: אין לך מושג מה יקרה אם חס וחלילה מחר יהיה דבר כזה או אחר שתידרש במהירות למתן תשובה.

גדעון עזרא: אתה נדרש לפתיחת שנת לימודים ללא שר חינוך.

גדעון עזרא: אתה נדרש למשימות כאלה ואחרות, ואין לך תשובה.

גדעון עזרא: הפרטנר היחיד שאתו אתה מדבר זה ערפאת, שאפילו לא שומע את מה שאתה אומר.

גדעון עזרא: היחיד ששומע את מה שאתה אומר זה העם הזה, ששומע את הוויתורים, את הוויכוחים האקדמיים האלה שאתה מנהל ובהם אתה מוותר.

גדעון עזרא: תגידי לי מתי אני צריך לסיים, אני לא רוצה לקחת מהזמן של אחרים.

דליה רבין-פילוסוף: עוד 46 שניות.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד פה לעם הזה, לפני מצלמות הטלוויזיה: תדעו לכם דבר אחד – הוויכוחים בתוכנו מיותרים לחלוטין, אין שום סיבה שנתווכח בינינו, משום שהצד השני פשוט לא מקשיב.

גדעון עזרא: הצד השני פשוט החליט מה שהוא רוצה.

גדעון עזרא: הצד השני לא רוצה שום דבר מהדברים שאנחנו מציעים.

גדעון עזרא: הצד השני רוצה את ירושלים המזרחית בריבונות פלסטינית; הצד השני רוצה לחזור לכפרים שבהם הוא ישב לפני 1948; הצד השני רוצה מעברים חופשיים על הירדן; הצד השני לא רוצה בקעת-ירדן; הצד השני רוצה שנפרק את ההתנחלויות.

גדעון עזרא: אתמול הייתי בסיור במסגרת ועדת הפנים.

גדעון עזרא: בבקעת-הירדן סיפרו לנו על גנבות חקלאיות.

גדעון עזרא: מסתבר שיש הרבה ידיעות על גנבות חקלאיות בבקעת-הירדן, ואז שאלנו שם מה קורה כשמקבלים שמות של אנשים שמבצעים גנבות חקלאיות בבקעת-הירדן.

גדעון עזרא: אמרו לנו שהם מוסרים לרשות הפלסטינית.

גדעון עזרא: ומה הרשות הפלסטינית עושה?

גדעון עזרא: היא לא עושה דבר.

גדעון עזרא: רבותי, בואו נתעשת ונלך כולנו ביחד לאמנה לקראת בחירות, ואחרי הבחירות, אינשאללה, נקיים את האמנה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מדינה, גברתי היושבת-ראש, נמדדת על-פי יחסה אל החלשים, או במיוחד אל הנכים.

האשם מחאמיד: אני אומר חלשים מבחינה פיזית, משום שמבחינות אחרות הם הרבה יותר חזקים מהרבה אנשים; מבחינה פיזית הם חלשים.

האשם מחאמיד: מדינה נמדדת על-פי יחסה לקבוצה הזאת.

האשם מחאמיד: מדינה דמוקרטית נמדדת לפי יחסה לאנשים האלה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, ראיתי אותם, השתתפתי אתם, היתה להם הפגנה, ובהפגנה ראיתי איך אנשים נופלים מעל הכיסאות שלהם וראיתי איך הם ישנים בחוץ, בקור ובחום, נאבקים על כמה שקלים, וראיתי את הלב הקשה של הממשלה שלא נענתה אלא לחלק מהדרישות שלהם.

האשם מחאמיד: עד כמה שלי ידוע, עד עצם היום הזה לא מימשו את ההבטחות שניתנו לנכים, מה עוד שהרבה נכים לא יודעים בעצם מה הזכויות שלהם.

האשם מחאמיד: ולכן הגיע הזמן שתהיה חקיקה אשר תבטיח את הזכויות האלה בחוק ותהיה בהירה ונהירה לאנשים האלה.

האשם מחאמיד: זה דבר ראשון.

האשם מחאמיד: דבר שני, גברתי היושבת-ראש, אני מודאג יותר – הרבה יותר – מהדברים ששמעתי במשך היום מפי חברי כנסת מהימין, ואני אזכיר אחד מהם.

האשם מחאמיד: דברי חבר הכנסת כץ, גברתי היושבת-ראש, הוכיחו לי, לפחות, שיש אנשים שהם עדיין נכים בתפיסה שלהם, ממש נכים בתפיסת המציאות.

האשם מחאמיד: כאשר אדם בא ונותן צו גירוש לחברי הכנסת הערבים, נותן צו גירוש לאוכלוסייה הערבית ולנציגיה, כאשר אדם כזה עולה פה על דוכן הכנסת ואומר, תצאו מפה – אני חוזר ואומר, שזו פשוט נכות מאוד מגעילה, שהכנסת היתה צריכה להתייחס אליה.

האשם מחאמיד: לכן, גברתי היושבת-ראש, אסיים ואומר, שאני תומך בהצעת החוק הזאת ומקווה שהממשלה תעמוד במימושה, כי יש מספיק חוקים שהממשלה לא מקיימת.

האשם מחאמיד: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת נחום לנגנטל, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דליה רבין-פילוסוף: זה סוף השינויים בסדר.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הזה שמונח לפנינו לקריאה ראשונה הוא חוק חשוב, שאולי יכסה על הבעיות של החברה הישראלית בהתנהגותה אל השונה, אל החריג, אל הנכה, ואני אצביע בעדו, כמובן.

נחום לנגנטל: אבל, גברתי היושבת-ראש, אני נזעק לדבר על סוגיה אחרת, על נושא אחר, שהתוודעתי אליו מהעיתון "הצופה", מפי הכתב חגי הוברמן.

נחום לנגנטל: זו סוגיה חשובה מאוד בעיני: הפרות ההסכם על-ידי הרשות הפלסטינית בירושלים ובכל האזור.

נחום לנגנטל: אני נזקק לעניין הזה, משום שבידי גם השקפים שיש לצה"ל ולגורמים הביטחוניים, ומהצילומים האלה אני מבין מה החששות של צה"ל מפני ההידרדרות שהולכת להיות גם בירושלים ובכלל בשטחי הרשות ובמה שנקרא בשפה שלי, חבר הכנסת ברכה, יהודה, שומרון וחבל-עזה.

מוחמד ברכה: – – –

נחום לנגנטל: אילו דברים מופרים כרגע על-ידי הרשות הפלסטינית?

נחום לנגנטל: כך נאמר שם: גיוס מספר גדול הרבה יותר מהמותר בהסכם ל"משטרה הפלסטינית" והפיכתה באופן הדרגתי לכוח צבא סדיר; אי-העמדתם לדין של שוטרים ופעילי "פתח" שירו לעבר צה"ל – ועל כך יש גם הוכחות; אי-טיפול משמעותי בבעיית האמל"ח הבלתי-חוקי שכבר נמצא שם, ובידי יש אפילו התמונות והשקפים שבהם צה"ל כבר מראה מה האמל"ח שנמצא בידיה של הרשות הפלסטינית, אלא שמאחר שאסור להציג מוצגים מהדוכן, גברתי היושבת-ראש, אינני מציג אותם; הרחבת פעילות מנגנוני הביטחון בירושלים; מעצר אזרחים ישראלים וחקירתם כדי להקשות את התנועה של אזרחים ישראלים בירושלים; העדר גינוי בלתי מותנה למעשי טרור באיו"ש – זה מה שהולך להיות; אי-מיצוי הדין עם מחבלים והמשך מדיניות "הדלת המסתובבת".

נחום לנגנטל: וזה חלק מהדברים.

נחום לנגנטל: ואיך הם הולכים להיאבק בירושלים?

נחום לנגנטל: כך אומרים גורמי הביטחון וכך זה גם בא לידי ביטוי בתחקירו של חגי הוברמן:

נחום לנגנטל: הרחבת פעילות מנגנוני הביטחון בעיר; חטיפת עשרות פלסטינים לשם חקירה; מאבק נמרץ במשת"פים ובסוחרי הקרקעות; הקמת רשת סייענים; טיפוח ה"פתח" כ"חלוץ לפני המחנה" ב"יום הפקודה"; נוכחות ביטחונית סמויה בהר-הבית; מפגשים רשמיים במזרח העיר; הקמת "ועדות גישור" כתחליף לשלטונות הישראליים.

נחום לנגנטל: אלה הדברים שעתידים להיות במסגרת המאבק על ירושלים, הדברים שהגורמים הפלסטיניים מנסים לעשות כרגע.

עזמי בשארה: מה זה הזיק לישראל?

נחום לנגנטל: לא, אלה הדברים שהולכים להיות בתהליך – – –

עזמי בשארה: – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת בשארה, לפי תפיסת עולמך, בכלל לא יכולה להיות בעיה אם ייקחו לנו, נניח, את כל ירושלים, את כל השומרון, את כל עזה.

נחום לנגנטל: מה הבעיה?

עזמי בשארה: מה הזיק לישראל מה שהזכרת, ש"פתח" צועד לפני המחנה, שיש משטרה פלסטינית – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת בשארה, זה אומר שבסופו של דבר לא תהיה ריבונות ישראלית בירושלים.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

נחום לנגנטל: מבחינתך זה דבר שהוא לא נורא.

נחום לנגנטל: מבחינתי זה דבר נורא ואיום.

נחום לנגנטל: זאת הבעיה.

נחום לנגנטל: זו הנקודה שאני מעלה.

עזמי בשארה: – – –

נחום לנגנטל: זה מה שהם הולכים לעשות, אלה התהליכים.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת לנגנטל, הזמן שלך נגמר.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר רק דבר אחד, גברתי היושבת-ראש.

נחום לנגנטל: התרחיש של ההידרדרות הוא כזה: קביעת עובדות מדיניות – הכרזה על ריבונות בשטחי B ו-C והצבת כוחות חמושים בהם, מאבק על השליטה במעברי הגבול וסמלי העצמאות, כמו שדה תעופה – ואני יודע מה הם כבר עושים שם ואני יודע מה הם חשבו לעשות שם עוד כשהייתי מנכ"ל משרד התחבורה; השתתפות כוחות פלסטיניים ו"פתח" בעימותים; תקיפת יישובים ישראליים; "אור ירוק" לפיגועים – ואולי גם בזה אין בעיה, אבל תאמין לי, אנשים מתים בשטח ישראלי, וזה דבר שהוא רע מאוד, ואני מניח שגם אתה תתנגד לזה, אבל זה חלק מתרחיש ההידרדרות שבא לידי ביטוי.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, בזאת אני אסיים: לאחר תחקירו של העיתונאי הוברמן בעיתון "הצופה", שהביא אותי לדברים האלה, ולאחר שבדקתי לאחר מכן במערכות צה"ל מה צה"ל כבר חושב, לגבי אותם שקפים שיש בידי, מה הוא כבר חושב שיכול להיות פה, לדעתי אנחנו ככנסת לא יכולים להישאר אדישים ולחשוב שאפשר לעמוד ולא לעשות שום דבר ולתת לדברים האלה לקרות, ויום אחד לא נבין פתאום איך אפילו שטחי המדינה הריבוניים שלנו מפסיקים להיות כאלה.

נחום לנגנטל: תודה רבה, גברתי.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חברי הכנסת סאלח טריף, מאיר שטרית, תאופיק חטיב, רובי ריבלין, בנימין אלון, יובל שטייניץ, ענת מאור, רוני מילוא, אלי בן-מנחם, חוסניה ג'בארה ותמר גוז'נסקי.

קריאה: – – –

דליה רבין-פילוסוף: כנראה, אתה תהיה אחריו.

דליה רבין-פילוסוף: אני אתן לרב פרוש לדבר.

דליה רבין-פילוסוף: היום אני "בית הלל", ויש בלגן.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מובן שאנחנו, סיעת חד"ש – ואני בתוכה – תומכים בהצעת החוק כחלק מהמחויבות העמוקה והיסודית שלנו לנושאים החברתיים, במיוחד למאבק של הנכים, כפי שזה בא לידי ביטוי גם במאבק האחרון של הנכים, ובכלל בכל הנושא של הצדק החברתי וסדר עדיפויות אחר במדינה, גם מבחינת רמת ההכרעה וההחלטה וגם ברמת התקצוב וההחלטה הכספית.

מוחמד ברכה: אבל אני נדרש גם לסוגיות שעומדות על סדר-היום, ואני באמת תמה על חבר הכנסת לנגנטל.

מוחמד ברכה: אני לא מומחה, לא גדול ולא קטן, למסמכים צבאיים, ואני לא יודע אם עשית דבר נכון או לא נכון, אבל זה לא העסק שלי.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד, שצבא מטבעו אמור להיערך למצבים הכי פסימיים שיכולים להיות.

מוחמד ברכה: בשביל זה קיים צבא.

מוחמד ברכה: הוא מכשיר של כוח, מכשיר של כפייה.

מוחמד ברכה: אבל אנחנו כפוליטיקאים, כאנשים שאמורים להיות אמונים על מתן תשובות אחרות על התסריטים הגרועים ביותר – מה המסר שלנו?

מוחמד ברכה: מה הבשורה שלנו לעם?

מוחמד ברכה: אני יכול להשתמש במשפט מאוד לקוני, מאוד צפוי, ולהגיד שהמטרה היא באמת לקדם את תהליך השלום.

מוחמד ברכה: אני לא אפתיע אף אחד.

מוחמד ברכה: אבל אם אתה מודאג מהמציאות שתיארת – וחלקה יכול להיות נכון, אני לא אומר שלא – איזו תשובה אנחנו צריכים לתת כאנשים שאמונים על ההחלטה הפוליטית וכנציגים של הריבון במדינה, שהוא הפרלמנט?

מוחמד ברכה: איזו תשובה אנחנו צריכים לתת?

מוחמד ברכה: להגיד "לא" לקמפ-דייוויד – ואתה הצבעת על מה שהצבעת לפני הנסיעה של ראש הממשלה – להגיד "לא" למשא-ומתן על בסיס הלגיטימיות הבין-לאומית, על בסיס כיבוד עם אחר?

מוחמד ברכה: הרי אתה, על אף ההערכה האישית, חלק מאותה מקהלה שאני מאוד תמה אם אתה רוצה להימנות עמה, שפשוט דוחה בכל עת ובכל מצב כל התקדמות לשלום.

מוחמד ברכה: אתה מספר סיפורים על יהודה, שומרון וירושלים – – –

נחום לנגנטל: שאלה, ברשותך.

מוחמד ברכה: ברשות היושבת-ראש.

נחום לנגנטל: השאלה היא, האם באמת אתה חושב שמה שאנחנו נחליט יש לו בכלל משמעות רלוונטית.

נחום לנגנטל: תראה מה הצד השני רוצה לעשות – – –

מוחמד ברכה: בהחלט.

מוחמד ברכה: נחום, אני יכול להפוך את הקערה על פיה.

מוחמד ברכה: אני יכול לומר, הנה צה"ל, הצבא הישראלי, מרכז כוחות וטנקים סביב עזה ועושה תוכניות מגירה ולא מגירה כדי לקדם כל אפשרות וכו'.

מוחמד ברכה: מה זה, זה לא פרובוקציה?

מוחמד ברכה: אז זה ייערך וזה ייערך.

מוחמד ברכה: מה המסר שלנו – אנחנו היושבים פה – לשני העמים, לעם בישראל, לעם הפלסטיני, לעמי האזור.

מוחמד ברכה: האם אתה רוצה שהמדינה הזאת תהיה חלק מהאזור, או שתמשיך להיות נטע זר פה.

מוחמד ברכה: ואם אתה רוצה שהיא תהיה חלק מהאזור, היא צריכה לכבד את הזכות של העם האחר, העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לסיים את כל הזמן העומד לרשותי בלי להגיד כמה מלים על ההתרחשות שהיתה בזמן נאומו של חבר הכנסת ליברמן.

דליה רבין-פילוסוף: אתה צריך לסיים.

דליה רבין-פילוסוף: משפט אחרון.

מוחמד ברכה: כן, גברתי, החיים בכנסת עוברים בשגרה כאילו דבר לא קרה.

מוחמד ברכה: חבר כנסת עומד על הבמה הזאת ובנימה גזענית, פאשיסטית, בא ואומר שחברי כנסת הם תאי חבלה; בא ואומר שהוא יקנה כרטיסים לחברי כנסת או לאזרחים ערבים כדי שיצאו מהמדינה הזאת.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד לליברמן ולדומיו: אנחנו לא אורחים פה.

מוחמד ברכה: קודם כול, על מנת שלפחות ירגיש שייכות למקום הזה, שישפר את העברית שלו.

מוחמד ברכה: אני לא צריך עדות משומר בארים ומאדם שעשה את הסטאז' הפוליטי שלו בבריונות ובשמירה על בארים.

מוחמד ברכה: הדברים האלה פסולים.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד בפעם האלף והמאה-אלף, אם זה יידרש: האוכלוסייה הערבית היא חלק בלתי נפרד מהמקום הזה.

מוחמד ברכה: כדאי שאף אחד לא ישתעשע בשאלה הזאת, כאילו אנחנו יושבים פה על תנאי ואנחנו מבקשים אישור מליברמן, שבכלל מדבר בקושי עברית.

מוחמד ברכה: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת סאלח טריף – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר שטרית – אינו נוכח; חבר הכנסת תאופיק חטיב – אינו נוכח; חבר הכנסת ראובן ריבלין – אינו נוכח; חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ, חברת הכנסת ענת מאור, חבר הכנסת רוני מילוא, חבר הכנסת אלי בן-מנחם, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, ואחר כך – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מבין שחבר הכנסת ברכה כועס על כך שחבר הכנסת ליברמן עוד לא מדבר עברית.

בנימין אלון: לדעתי העברית שלו – – –

עזמי בשארה: לא על כך.

מוחמד ברכה: לא על כך.

בנימין אלון: העברית שלו לגמרי לא רעה, אבל, חבר הכנסת ברכה, אתה חייב להבין, שיהודי בתוקף חוק השבות, יהודי בתוקף היסוד של מדינת ישראל – שאילו אתה לא הסכמת לזה לא היית יכול לרוץ לכנסת, לא אתה ולא סיעתך.

בנימין אלון: זו מדינתו של העם היהודי.

בנימין אלון: מי שמתנגד לכך לא יכול לרוץ לכנסת.

מוחמד ברכה: סימן השאלה לא מוצב עליך ולא על ליברמן.

מוחמד ברכה: הוא מעמיד סימן שאלה עלי.

מוחמד ברכה: עוד לא היה ולא נברא מי שיעמיד סימן שאלה עלי ועל הערבים.

בנימין אלון: חבר הכנסת ברכה, אני מבין שזה יכול לקומם ערבי בגליל שחי כאן 500 שנה, ויהודי מרוסיה שלא דרך פה ובתוך שנייה הוא אזרח ישראל, אני מבין את התחושה הזאת – – –

מוחמד ברכה: הוא – – – בגירוש.

מוחמד ברכה: מי הוא בכלל?

בנימין אלון: זה בדיוק ייחודה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי.

בנימין אלון: אם יש כאן סיעה שלא מכירה בכך, אסור לה לרוץ לכנסת.

בנימין אלון: לא לפני הבחירות – – –

מוחמד ברכה: אתה איום ומיעוט – – – אתה כמובן מסכים לזה?

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ברכה.

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: אני מתייחס למה שאני מתייחס.

בנימין אלון: לא הקצרנית ולא אני יכולים לשמוע את הצעקות שלך.

בנימין אלון: לכן, חבר הכנסת ברכה, אני חושב שכדאי לכם לזכור, שהעולים החדשים הם אזרחים ישראלים בפוטנציה גם כשהם עוד ברוסיה, גם כשהם באמריקה ובכל מקום אחר, ומייד כשהם מגיעים הם אזרחי מדינת ישראל.

עזמי בשארה: שוויון.

עזמי בשארה: גם להם מותר להיכנס – – –

בנימין אלון: זה העיקרון הבסיסי ביותר של המדינה הזאת.

בנימין אלון: אמרת גירוש.

בנימין אלון: לגבי גירוש, אני בוודאי לא מסכים.

בנימין אלון: אסור בשום פנים ואופן לומר לאזרח ישראלי שהוא מגורש ממדינת ישראל.

בנימין אלון: אבל אני מוכרח לומר, שאם יש חברי כנסת שמרגישים בעיה לשיר את "התקווה", ועל זה דיבר חבר הכנסת ליברמן, ולשיר "כל עוד בלבב פנימה, נפש יהודי הומייה" – ואני מבין את זה, ויש להם בעיה עם דגל כחול-לבן, הם יכולים, ואני לא אומר את זה, אני ממליץ לחשוב על פתרון של איזו קונפדרציה – שיצביעו ברשות הפלסטינית כמו התושבים במזרח-ירושלים, או יצביעו בעמאן, אם הם ירצו את זה.

בנימין אלון: אני לא מכריח.

בנימין אלון: אם קשה לחברי כנסת ערבים להסתדר עם מדינת ישראל כמדינת העם היהודי – – –

טלב אלסאנע: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

בנימין אלון: לו היו מצהירים זאת לפני הבחירות, לא היו יכולים לרוץ לבחירות.

מוחמד ברכה: אתה הומני מאוד, אבל אתה מציע גירוש פוליטי.

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: גירוש פיזי בשום אופן – לא.

ענת מאור: אתה מאוד סימפתי ברמה האישית – – –

בנימין אלון: אבל אם לחברי הכנסת קשה – – –

מוחמד ברכה: – – –

בנימין אלון: רבותי, אני רציתי לדבר – – –

ענת מאור: חבר הכנסת בני אלון מאוד הומני ברמה האישית – – – ואתה לא שומע מה שאני אומרת.

בנימין אלון: אני שומע, חברת הכנסת מאור, אבל את לא שומעת כי הגעת רק הרגע.

ענת מאור: אתה זורע הרס.

ענת מאור: אתה מאוד סימפתי ברמה האישית – – –

בנימין אלון: חברת הכנסת מאור, את הגעת הרגע ולכן לא שמעת את כל מה שהיה כאן.

בנימין אלון: אלה שהיו – שמעו.

ענת מאור: הלוואי – – –

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, במעט הזמן שנותר לי – – –

דליה רבין-פילוסוף: כבר נגמר הזמן.

בנימין אלון: במעט הזמן שנותר לי, גברתי היושבת-ראש – אנחנו עוסקים פה בהצעות חוק של חבר סיעתי, חבר הכנסת יורי שטרן, ושל חבר הכנסת סילבן שלום – – –

דליה רבין-פילוסוף: עליך לסיים.

בנימין אלון: אני מסיים.

בנימין אלון: – – – ראשונה, כדי לשפר את הזכויות המגיעות לנכים.

בנימין אלון: אני רוצה לציין, שלא בדיעבד ולא בלית ברירה הגיע הזמן שראש הממשלה יבין, שאי-אפשר שהנכים יהיו תמיד בסוף סדר-היום הלאומי, הסעיף האחרון באג'נדה.

בנימין אלון: לפני נפנופי דגלים חסרי חשיבות – –

עזמי בשארה: היית צריך להתחיל את הנאום שלך בזה, ולא בהסתה נגד הערבים.

בנימין אלון: – – באמריקה, ולפני נפנופי דגלים חסרי חשיבות – –

עזמי בשארה: לך זה לא חשוב בכלל.

בנימין אלון: – – על שלום שאין לו שום קשר לשלום, ומביא רק לשפיכות דמים, ראוי שיתעסק בעניינים של החברה והרווחה, של הנכים בציבור היהודי, של הנכים בציבור הערבי, של כל אזרחי ישראל.

בנימין אלון: מערך הרווחה קרס במדינה.

בנימין אלון: עובדים סוציאליים לא עומדים בעומס.

בנימין אלון: כל אחד מטפל ביותר מ-300 תיקים, ואיש לא פוצה פה ומצפצף.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, אני מסיים, ואני קורא בזאת לראש הממשלה לשנות את קווי היסוד, לצרף אליו עכשיו – במקום בחירות – את כל המפלגות ולהגיד שעוסקים בנושאים האלה.

ענת מאור: מה עם הטרנספר שלך?

בנימין אלון: ואת כל הקשקושים של שלום, שהוא רחוק מאתנו כרחוק מזרח ממערב, ואין להם שום קשר לשלום, יש לדחות עד שהמדינה הזאת תהיה עם שלום בתוכה.

בנימין אלון: בתוכנו אין שלום, וזה קודם לכל דבר אחר.

בנימין אלון: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

מוחמד ברכה: במקום שלום אתה עושה קריאות למלחמה.

בנימין אלון: שלום בינינו זה לא קשקושים.

בנימין אלון: כשמניפים דגלים ואחרי זה יורים, זה שלום?

טלב אלסאנע: – – –

ענת מאור: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אין ספק ששתי הצעות החוק ראויות ומצב הנכים במדינה מביש, וזה משותף לכל ממשלות ישראל.

ענת מאור: הבעיה שלנו, חברות וחברי הבית, שבטירוף המערכות שאנחנו הכנסנו את עצמנו ואת המדינה כולה אליו, אנחנו זורים ייאוש.

ענת מאור: אם נגזר שהכנסת אכן תתפזר ותלך לבחירות, צריך לעשות זאת על סמך שתי משימות אדירות שצריכות לבוא להכרעה בפני הציבור: האחת, הנוגעת בדיוק לדיון שלנו – צריך לשנות את סדרי העדיפויות החברתיים-הכלכליים מן היסוד, כי הפערים החברתיים – כל העיתונות נסערת, אבל הם פרי מדיניות, הם לא פרי מקרה.

ענת מאור: כל ממשלות ישראל – לפחות אני יודעת מאז אני בכנסת – גיבו את העשירים ואת המעסיקים ואת המתעשרים והאמינו שהצמיחה כשלעצמה תצמצם פערים, וזה לא קורה, והופכים את החלשים – זה לא חלשים – את החוליות שזקוקות לחברת רווחה חזקה, לסחטנים, רחמנא ליצלן.

ענת מאור: אין פה שר מהממשלה.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שמה שעושה שר האוצר בחודש-חודשיים האחרונים בהתקפה מוחצת נגד הכנסת הוא דבר חמור ביותר.

ענת מאור: לא שהוא לא צודק שכל הנורמות פה נפלו ואין קואליציה ואין משמעת, אבל כל זה קורה כי הממשלה לא מובילה מדיניות חברתית-כלכלית-חינוכית של צמצום פערים, של יזמות.

ענת מאור: ההתקפה הבלתי-נלאית על החקיקה הפרטית בכנסת היא רצון להחזיר אותנו לימי מפא"י לשעבר.

ענת מאור: אני יודעת – אני הגעתי לכנסת ולמדתי מחבר הכנסת פורז, אני חושבת שאנחנו עושים בבית נכון מאוד – אין תחליף לחקיקה פרטית.

ענת מאור: כל כך הרבה נורמות, כל כך הרבה מושגים, כל כך הרבה ערכים השתנו בחברה הישראלית רק בזכות יזמות, עירנות, לובינג ודחיפה שחברי הכנסת עשו וגרפו אחריהם ממשלות.

ענת מאור: לא היינו מגיעים לזכויות פרט ואזרח במדינה ללא חקיקה פרטית, לא היינו מקדמים נשים ולא היינו מונעים אלימות, אילולא החקיקה הפרטית.

ענת מאור: והדבר השני, שלא נוגע לחוקים הללו, אבל הוא נוגע לדברים מאוד חמורים שנאמרים פה – נכון, צריך שלום בית, אבל שלום בית זה זכויות דמוקרטיות מלאות לכולם, וגם לערביי ישראל, חבר הכנסת בני אלון.

בנימין אלון: אמרתי את זה.

ענת מאור: וההקצנה שקיימת מכל הכיוונים בבית – מכל הכיוונים – הרי אנחנו כולנו מקבלים כבר לא רק הערות ציניות על מה שאנחנו מחוללים לדמוקרטיה ולאמון של הציבור לא רק מבחינת חברי הכנסת, בדמוקרטיה בכלל.

ענת מאור: ואין טעם ללכת לבחירות – אם הרוב יחליט על כך, וזה מה שהחליטו לפני כמה דקות – בלי להשלים – –

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

ענת מאור: – – את הסכם השלום – כן, את הסכם השלום עם הפלסטינים – ואני דורשת מהבמה לפני התפזרותנו לפגרה – אני מקווה שלא בכלל – מיאסר ערפאת, ראש הרשות הפלסטינית, גם לעשות את הצעדים הנדרשים.

ענת מאור: יש פה סיטואציה היסטורית, ואם נגיע לציבור עם הסכם שלום שיחצה את הציבור מי תומך בו ומי לא – ואני בטוחה שאז ייתנו אמון בממשלה – ועם מדיניות חברתית-כלכלית-חינוכית אחרת, לא יצטרכו להלעיז על חקיקה פופוליסטית.

ענת מאור: לא אנחנו פופוליסטים, אלא הרס המערכות שעשינו, ורק משאל עם עם בחירות על אותה פילוסופיה של שלום וחברה ישנו את נורמות השלטון ואתם יביאו רווחה לנכים, לנשים, למיעוטים ולכל החלשים בחברה.

ענת מאור: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת רוני מילוא – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי בן-מנחם – אינו נוכח; חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – אינה נוכחת.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד טל: היו ימים טובים למפא"י.

דוד טל: למה את משמיצה את מפא"י?

ענת מאור: – – –

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לברך את הילדים הערבים מהנגב שיושבים אתנו ביציע.

תמר גוז'נסקי: הם באו למחות בפעילות שהיתה להם בחוץ על המצוקה שלהם, על המחסור בחדרי לימוד, על הבניינים הלא-מתאימים, על חוסר ההזדמנות שלהם להתפתח כמו ילד אחר, ביישובים הלא-מוכרים.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה מאוד, שאנחנו ככנסת נעשה הכול כדי לדאוג לכם שיהיו לכם תנאים טובים יותר בבתי-הספר, שלא יהיו גגות אזבסט, שיהיו מזגנים, שתהיה כיתה לכל ילד, שיהיה גן לכל ילד, ואנחנו ביחד נשנה את הדברים.

דוד טל: חברת הכנסת גוז'נסקי, תאמרי שאני מזדהה עם כל מה שאמרת עד עכשיו.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת דוד טל אמר שגם הוא מזדהה עם הדברים האלה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בקשר להצעת החוק שמונחת לפנינו – אני מצטערת שהמציעים אינם פה אתנו.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להעיר שהצעת החוק הזאת עושה עוול לקבוצת נכי הנפש.

תמר גוז'נסקי: אני מניחה שכאשר מציעי החוק יזמו את הצעת החוק הם לא היו מודעים לכך, אבל בשלב הנוכחי – חבר הכנסת דוד טל, זה בעיקר מכוון אליך – – –

דוד טל: אני שומע.

תמר גוז'נסקי: ב-11 ביולי אישרה הכנסת את חוק שיקום נכי נפש בקהילה, שמתייחס לנכי נפש עם 40% נכות, לפחות, ומעניק להם, כידוע לך, סל שירותים חשוב ביותר, סל שיקום שכמוהו לא היה לנכים האלה, ואדוני היה שותף לחקיקה הזאת.

תמר גוז'נסקי: עכשיו מונח לפנינו חוק שמדבר על נכים עם 60%.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, החוק הזה מרע ופוגע בחוק שיקום נכי נפש.

תמר גוז'נסקי: לכן, אדוני, אני מציעה למציעים ומציעה לך, שכל הפרק על נכי נפש, שלא מוסיף שום דבר לחוק שיקום נכי נפש בקהילה, אלא להיפך – פוגע – עלול עוד מישהו לומר שמאחר שזה חוק מאוחר, רק נכי נפש עם 60% יקבלו.

תמר גוז'נסקי: למה נחוץ דבר כזה, כאשר סל השיקום שלנו גם רחב יותר מהסל שיש פה?

תמר גוז'נסקי: לכן אני רוצה להעיר את זה, ואני מבקשת שלקראת הקריאה השנייה והשלישית נתקן זאת.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מתנהל פה ויכוח, אומרים, אבל זה לא ויכוח.

תמר גוז'נסקי: מה שמתנהל פה במשך כל המושב הוא מסע הסתה בלתי נסבל, שמדיף ריח חריף של גזענות.

תמר גוז'נסקי: מובילים אותו כמה חברי כנסת, שבכל הזדמנות שהם רק יכולים מנופפים בדגל הגזעני.

תמר גוז'נסקי: הניסיון שנעשה היום עבר כמובן כל גבול, הניסיון של חבר כנסת לעמוד פה על הדוכן – חבר הכנסת ליברמן – ולאיים בגירוש של חברי כנסת ערבים, בעצם בגירוש של האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: כל הניסיון לתת לכך גושפנקה תיאורטית, כאילו זה נובע מקיומה של מדינת ישראל – כל הניסיון הזה הוא ניסיון נואל.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מדינת ישראל מוגדרת בחוקי-היסוד כמדינה יהודית דמוקרטית, היא לא מוגדרת כמדינת העם היהודי באשר הוא.

תמר גוז'נסקי: אין דבר כזה בשום מקום, לא תמצאו חוק כזה.

תמר גוז'נסקי: אין דבר כזה.

תמר גוז'נסקי: מדינה יהודית – כן, יש פה יהודים, הם הרוב.

תמר גוז'נסקי: מדינה דמוקרטית – משום שחייבים לדאוג לשוויון זכויות מלא לכל האזרחים, תהיה לאומיותם אשר תהיה.

תמר גוז'נסקי: זה הרעיון של החוק הזה, אחרת, אם לא היתה פרשנות כזאת ואם זו לא היתה המשמעות של החוקים האלה – –

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

תמר גוז'נסקי: – – אני לא חושבת שהייתם מוצאים פה איש אחד דמוקרט שהיה נכנס לכנסת הזאת עם התנאי הזה.

תמר גוז'נסקי: לכן, זה ניסיון לכפות על חברי הכנסת גישות שהן מערערות על עצם קיומה של ישראל כמדינה דמוקרטית.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מדברים הרבה על שלום, וזה נכון – עניין השלום הוא עניין גורלי – אבל הניסיון לערער את יסודות הדמוקרטיה במדינת ישראל קיים.

תמר גוז'נסקי: אתם זוכרים את הניסיון הנוגע למשאל עם לקבוע אחוז כזה, שהאוכלוסייה הערבית, בעצם לא יתחשבו בה.

תמר גוז'נסקי: אתם זוכרים, היום – רק היום – עברה הצעת חוק בקריאה שנייה עם הסתייגות של הנדל, שכולה גזענית, כל כולה גזענית, לא היתה לה שום משמעות אחרת.

תמר גוז'נסקי: ואני מתפלאת מאוד על חברי הכנסת של ש"ס, שהצביעו בעד ההסתייגות של חבר הכנסת הנדל.

מוחמד ברכה: – – –

דוד טל: – – –

תמר גוז'נסקי: ואני אומרת לכם במלוא הכנות ובמלוא הרצינות – זה מפעפע, זה מחלחל פה לתוך הרקמה הזאת של הכנסת ומאיים למוטט את הבניין הזה.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת לכם, הבניין הזה לא יחזיק מעמד אם הגזענות הזאת תימשך ואם היא לא תיעצר.

תמר גוז'נסקי: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חברי הכנסת שאול יהלום, רחבעם זאבי, אליעזר זנדברג, יוסף לפיד, נעמי חזן, יוסף פריצקי, יהודית נאות ויולי אדלשטיין.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לברך את התלמידים מבתי-הספר ביישובים הלא-מוכרים בנגב.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: סלחו לי אחי, התלמידים והילדים בכפרים שאינם מוכרים בנגב, אשר באו היום, ביוזמת המועצה האזורית של הכפרים בראשות יושב-ראש המועצה מר ג'אבר אבו-כף, על מנת שקולם יישמע ותישמע צעקתם אצל בעלי המצפון; אם יש מצפון לממשלה זו.

טלב אלסאנע: זכותם הטבעית שיהיו להם, כפי שיש לכל התלמידים במדינה, חדרי לימוד וכיתות ממוזגות, כיוון שאין להם שירותים מינימליים.

טלב אלסאנע: ) אני רוצה לומר, שהתלמידים הגיעו לכאן, רבותי, כדי להשמיע את הזעקה האמיתית של תלמידים שחיים ביישובים לא-מוכרים.

טלב אלסאנע: גם היישוב שלהם לא מוכר, גם בית-הספר שלהם לא מוכר, וכתוצאה מכך הם לא מחוברים לרשת החשמל, לא מחוברים לכבישי גישה, ובעצם הם לא קיימים.

טלב אלסאנע: פיזית הם קיימים, אבל מבחינת שירותים שהמדינה מחויבת להם – מבחינת ההגדרה, כי הם אזרחים שהמדינה מחויבת להם – הם לא נכללים בהגדרה הזאת.

טלב אלסאנע: הם המתינו שממשלות ישראל יבואו לנגב כדי שיעניקו להם מה שמגיע להם, וכשראו שמגיעים אליהם רק בתקופת הבחירות, הם החליטו לבוא היום אל מול הכנסת, כדי להשמיע את הזעקה האמיתית והכנה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לכם, שהוויכוח שהתפתח כאן איננו סתם זעקה.

טלב אלסאנע: יש ממשלות שאימצו את הגישה הזאת כמדיניות.

טלב אלסאנע: פשוט מאוד, הבעיה שלא רואים באזרחים הערבים חלק מהמפה הלגיטימית של האזרחים שמגיעים להם כל השירותים החברתיים – חינוך, בריאות.

טלב אלסאנע: האוכלוסייה הערבית נמצאת בשוליים של מתן שירותי אזרח, וכתוצאה מהדבר הזה יש לנו תופעה של יישובים לא מוכרים.

טלב אלסאנע: יש יישוב אחד שאינו מוכר במדינת ישראל שאיננו יישוב ערבי?

טלב אלסאנע: יש יישוב אחד יהודי שאיננו מוכר?

אריה גמליאל: יש, כדים.

טלב אלסאנע: אין אף יישוב יהודי אחד לא מוכר, אין אף בית-ספר יהודי אחד שאינו מחובר למערכת החשמל.

טלב אלסאנע: אין אף בית-ספר יהודי אחד שהוא מפחונים או שגגו מאזבסט מסרטן.

טלב אלסאנע: אבל זה קיים בנגב, ורק במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: זה מקרי?

טלב אלסאנע: ודאי שזה לא מקרי.

טלב אלסאנע: זה כתוצאה, לצערי הרב, ממדיניות מגמתית עקבית שהיתה במשך עשרות שנים, והיום, כשמדברים על מדיניות אחרת, על תקופה אחרת, על עידן אחר, שרוצים לעשות שלום ויהיה טוב, אז שלום משמעו קודם כול להפנים את הפתגם "ואהבת לרעך כמוך" ולהפנים שמגיעים לתלמידים הערבים אותם שירותים הניתנים לתלמידים היהודים.

טלב אלסאנע: שלום משמעו שוויון, וזו הזעקה האמיתית, להעניק לאזרחים מה שמגיע להם בתור אזרחים ולאמץ גישה שוויונית, ללא הבדל דת, גזע ולאום.

טלב אלסאנע: הצעות החוק שלפנינו, שבאות להעניק שירותים לנכים, לדעתי הן נכונות וצודקות, וזה המבחן האמיתי לחברה הישראלית, באיזו מידה היא מתייחסת לאזרחיה החלשים, הנכים, המוגבלים.

טלב אלסאנע: לכן אני תומך בהצעת החוק הזאת, אבל אני לא יכול לעבור בשתיקה על הצבעה שמצביעה על צביעות שהיתה כאן לגבי חוק – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אלסאנע, עליך לסיים.

דליה רבין-פילוסוף: משפט אחרון.

טלב אלסאנע: אנחנו בעד החוק, אבל כשהנושא נגע למגזר הערבי, ראינו איך התמונה מתהפכת ומשתנה.

טלב אלסאנע: לכן, אני מביע את מורת רוחי, כבוד יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, ממה שהתרחש שם.

טלב אלסאנע: אני רוצה שתיקח את זה לתשומת לבך.

טלב אלסאנע: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש, שנתת לי את זכות הדיבור לפני זמני, ואני מודה לחברי דהאמשה שאפשר את זה.

טלב אלסאנע: אני מודה לך.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

דליה רבין-פילוסוף: לפני כן – הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ר' קפלן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 40), התש"ס–2000, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד הילד.

ר' קפלן: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה לסגנית מזכיר הכנסת.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת חוק הנכים (זכויות שונות), התש"ס–2000

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, קשה להשתחרר מההרגשה, שלמעשה ההסתה והגזענות מעבירות אנשים על דעתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא הייתי יכול להאמין אפילו בחלום, שמכל חלקי הבית הזה אנשים יצביעו היום בעד ההסתייגות שכל כולה גזענית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מייד כאשר הוגשה הצעת החוק של המשפחות ברוכות ילדים תמכנו בה, והרבה חברי כנסת והרבה סיעות תמכו בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קיים קנה-מידה אחד ברור, שיש משפחות ברוכות ילדים שצריך לסייע להן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באו הגזענים והרימו ראש – – –

דוד טל: להסתייגות הזאת אין שום השפעה מעשית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש השפעה.

דוד טל: אני בדקתי כרגע, אין השפעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אין לה השפעה, אז הטיפשים שהגישו אותה, מוטב היה שלא יגישו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה מאוד לקוות שלא תהיה לה השפעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם יש לה השפעה, אז יש עוד מקום לתקן אותה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בכל מקרה, הגשת ההסתייגות ואלה שחשבו שבכך הם משפיעים בכיוון מסוים, מעידים על עצמם, מעידים על גישה גזענית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם יודעים מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 50 שנה הילדים הערבים קיבלו פחות בקצבת ילדים, ורק לפני כמה שנים זה תוקן, בממשלתו של רבין, זיכרונו לברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעברו עוד עשר שנים עד שתתוקן הגזענות הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו חיים, וכאן אני מגיע לגזענות האחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הילדים הערבים וחברי הכנסת והציבור הערבי במדינת ישראל ימשיכו לחיות וימשיכו לחיות בגאווה, וימשיכו לחיות בזכות, גם אם נקבל פחות קצבאות, וגם אם תהיה יותר גזענות, וגם אם תהיה יותר אפליה, זה לא יזיז אותנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו חיים פה כי אנחנו פה בעלי זכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו ארצנו, זו מולדתנו, כאן נולדנו, כאן נחיה, שום דבר לא יזיז אותנו מפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, הייתי רוצה לברך את ילדי הנגב ולומר את סיכום הדברים בערבית גם בכיוון הזה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחים מאזינים, הנושא שעלה לא מזמן הוא חוק הביטוח הלאומי, כלומר הגדלת קצבאות הביטוח לילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שמעורר חשד, אפשר שהוא גם הסלידה מצד הזרם הימני הקיצוני, אשר באמצעותה ביקשו כמה חברי כנסת להתנגד לחוק באופן שחלוקת המענקים או הקצבאות לא יכללו את כל הילדים באופן שווה אלא החלוקה תהיה כך שכל אם תחלק לילדיה את קצבאות הביטוח כאילו שכל אם היא משפחה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת כאשר קיימים מקרים, בעיקר אצל אנשינו בנגב, שיש יותר מאם אחת באותו בית, לאותו בעל ולאותם ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מגמה זו היא גזענית, ואי-אפשר להעלים אותה, ואנחנו התנגדנו לה בכל הכוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למרבה הצער, יש מפלגות שונות מכל השכבות אשר תמכו במגמה זו ותמכו בהתנגדות זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק לא יעבור בהצבעה מראש ולא בהצבעה שלא מן המניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו מקוום שהוא ישתנה בעתיד הקרוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברצוני להוסיף, שהמגמה הגזענית הזאת, מגמת ההסתה נגד חברי הכנסת הערבים ונגד הציבור הערבי במדינה, באמצעות חקיקה גזענית זו, לא תביא כל תועלת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו נשארים כאן בארץ שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו אדמתנו, זו מולדתנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שום מעשה עוול לא יזיז אותנו מזכותנו, בין שהקצבאות שוות בין שאינן שוות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הצעדים הללו וכל ההסתות הללו לא יביאו כל תועלת, כמו אותה עצם בגרונו של כל גזען הרוצה שנזוז מכאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מאיר פרוש.

דליה רבין-פילוסוף: לאחר מכן, אם לא ייכנסו חברי הכנסת שקראתי בשמותיהם – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, בשם הקצרניות אני רוצה להודות לחבר הכנסת דהאמשה, שכאשר הוא עולה לדוכן ומדבר דקה בעברית ושתי דקות בשפה הערבית, הן יכולות לנוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מאיר פרוש: הן נהנות שאני מדבר בשמן.

מאיר פרוש: אני אומר לך, הן נהנו.

מאיר פרוש: ראיתי איך שהן כתבו ועבדו קשה, ועלה חבר הכנסת דהאמשה, דיבר משפט ארוך בשפה הערבית – ומותר לו לעשות את זה – והן בינתיים נחו.

מאיר פרוש: לגופו של עניין, אני מבקש להצטרף למברכים את חברי הכנסת יורי שטרן וסילבן שלום וקבוצת חברי הכנסת בכל אחד מהחוקים, על כך שהם מביאים לנו את חוק הביטוח הלאומי ואת חוק הנכים.

מאיר פרוש: אני חייב לגלות לחברי הכנסת את רחשי לבי, את מה שאמרתי לחברים בשבוע שעבר, כאשר ראש הממשלה חזר מקמפ-דייוויד.

מאיר פרוש: יש כאלה שהיו מאוד מאוד מרוצים בתקופה שראש הממשלה היה בקמפ-דייוויד מהוויתורים שהוא נתן לערפאת ולפלסטינים.

מאיר פרוש: יש מי שישבו כאן בארץ-ישראל מלאי חרדה – מי יודע לאן נגיע עם הפשרות, לאן נגיע עם הוויתורים, ומי יודע אחרי שיהיו ויתורים איזה סוג שלום יהיה, איזו הפסקת לוחמה.

מאיר פרוש: אין ספק שהוועידה הזאת גרמה לחיכוכים ולמתחים בין חלקים גדולים באוכלוסייה ונוצרו מתחים.

מאיר פרוש: אני לא אשפוט כרגע אם הוויתורים טובים או לא, אבל נוצרו מתחים.

מאיר פרוש: כאשר ראש הממשלה הוכיח לעיני העולם כולו עד כמה הוא מוותר ובסופו של דבר יאסר ערפאת לא הסכים לקבל את הצעות הגישור, אמרתי למקורביו של ראש הממשלה, אמרתי לשרים, אמרתי לאנשים בכירים שקרובים אליו: תציעו לו שיירגע, שיפסיק את המשא-ומתן, ולא מכיוון שמישהו יכול לבקש ממנו שיפסיק את המשא-ומתן, אלא לאור השבר הפנימי בין האוכלוסיות כאן רצוי לעשות פסק זמן.

מאיר פרוש: מותר, גם אחרי כל כך הרבה ויתורים ואחרי ריצה כזאת קדימה, שיהיה פה פסק זמן כדי לחשוב מה קרה בקמפ-דייוויד, מה הסיבה שיאסר ערפאת לא הסכים, מה הוא עוד לא ויתר או מה ויתרתי יותר מדי, איך לא נהגתי טוב או אולי כן נהגתי טוב.

מאיר פרוש: הדבר הזה גם היה מאפשר לראש הממשלה לעשות קצת סדר פנימי בבית.

מאיר פרוש: הרי הכול מתפורר.

מאיר פרוש: אני לא אומר שהכול מתפורר כחבר בקואליציה.

מאיר פרוש: אני לא בקואליציה, אבל לא נעים לראות איך שהכול מתפורר.

מאיר פרוש: זה מוכיח חוסר הנהגה.

מאיר פרוש: זה מוכיח שהבן-אדם לא מסוגל לשלוט.

מאיר פרוש: אני לא אומר את זה כביקורת.

מאיר פרוש: הייתי בטוח, אחרי מה שקרה בקמפ-דייוויד, שראש הממשלה חוזר לכאן ומתחיל לעשות איחוי קרעים, לבדוק איך אפשר לגבש את הקואליציה, איך אפשר לטפל בחוק הנכים, איך אפשר לטפל בחוק הביטוח הלאומי, בכל הבעיות החברתיות שגם עליהן הוא התחייב ואמר שהוא רוצה לפתור אותן.

מאיר פרוש: מה הפלא שדוד לוי מודיע היום שהוא מתפטר.

מאיר פרוש: אתם יודעים למה הוא מתפטר?

מאיר פרוש: כי יום אחרי שראש הממשלה חוזר מקמפ-דייוויד, מייד מצאנו את עודד ערן וסאיב עריקאת דנים הלאה.

מאיר פרוש: על מה דנים הלאה?

מאיר פרוש: עוד לא עיכלנו את סטירת הלחי שקיבלנו בקמפ-דייוויד, וכבר דנים הלאה.

מאיר פרוש: ודאי שבמצב כזה, כאשר שר החוץ מרגיש שאין לו מה לבקש מראש הממשלה, ודאי שהוא מתפטר.

מאיר פרוש: לכן, אני מציע לראש הממשלה שיעשה פסק זמן, ולא כדי להתחמק ממשא-ומתן.

מאיר פרוש: מבחינתי, שלא ייתן את מה שהוא רצה לתת, אבל לצורך בדק בית פנימי שיבוא ללכד ויתחיל לטפל בבעיות החברתיות, שגם הן מאוד מאוד חשובות לנו, לאזרחי המדינה.

מאיר פרוש: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת רחב

דליה רבין-פילוסוף: עם זאבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אליעזר זנדברג – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף לפיד – אינו נוכח; חברת הכנסת נעמי חזן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסף פריצקי – אינו נוכח; חברת הכנסת יהודית נאות – אינה נוכחת; חבר הכנסת יולי-יואל אדלשטיין – אינו נוכח; חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חברי הכנסת יעקב ליצמן, דוד אזולאי, אריה גמליאל, יאיר פרץ, יצחק כהן ועופר חוגי.

דוד טל: – – –

דליה רבין-פילוסוף: צר לי, אתה לא רשום ברשימה.

דליה רבין-פילוסוף: כל חברי ש"ס רשומים חוץ ממך.

דוד טל: אני הראשון מש"ס שבאתי להירשם.

דליה רבין-פילוסוף: תסדיר את זה עם המזכירות.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לעצם הצעות החוק שמונחות לפנינו היום, שבאות להבטיח זכויות לנכים, אם אלה הטבות בדיור או זכות לסידור חוץ-ביתי או סידור יומי או חיוב בתי-הקולנוע או תיאטראות בסדרי הגעה וכדומה, אני חושב שהצעה כזאת ראויה ובאה להקל על ציבור מכובד בחברה הישראלית מכל המגזרים.

מוחמד כנעאן: כמו כן, יש להעלות את הקצבה המשולמת לנכים לפי סעיף 200 לחוק הביטוח הלאומי.

מוחמד כנעאן: לדעתי, גם הצעה כזאת ראויה, אף שאני מודע להתנגדות הממשלה, כי ההתנגדות היא תמיד בגלל עלות הצעת החוק.

מוחמד כנעאן: אבל הבטחת חיי האזרחים עולה כסף והממשלה צריכה לדאוג למצוא כיסוי לסעיף או לסעיפים האלו.

מוחמד כנעאן: עם זאת, גברתי היושבת-ראש, מעבר להצעות החוק, אני שמעתי את דבריו של חברי חבר הכנסת מאיר פרוש.

מוחמד כנעאן: אבל שמעתי היום גם דברים, לצערי הרב, לא רק קיצוניים אלא אין להם הגדרה בלקסיקון הפרלמנטרי במדינת ישראל או בעולם בכלל.

מוחמד כנעאן: כנראה חבר הכנסת אביגדור ליברמן שכח מאין הוא בא ומי היה כאן.

מוחמד כנעאן: הוא חושב שחברי הכנסת הערבים לא יודעים מי הוא ומה הזהות שלו ושל דומיו בבית הזה.

מוחמד כנעאן: אבל אנחנו התרגלנו, לאורך הקדנציה הזאת, לשמוע דברים בוטים, גזעניים וחסרי אחריות כלפי אנשים, כלפי חברי כנסת שהוכיחו את עצמם בבית הזה ומחוצה לו.

מוחמד כנעאן: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת מאיר פרוש כחבר כנסת דתי, יושב-ראש סיעה דתית – לא שמעתי ממנו מלה וחצי מלה נגד הריסת המסגד בסרפנד ליד פורידיס.

מאיר פרוש: זה לא נכון.

מאיר פרוש: תשאל את חבר הכנסת דהאמשה.

מוחמד כנעאן: אני רציתי לשמוע ולראות גילוי דעת, הודעה לעיתונות של סיעת יהדות התורה וסיעת ש"ס, שכביכול הן סיעות דתיות בבית הזה,

מאיר פרוש: מה זה כביכול?

מוחמד כנעאן: אנחנו תמכנו לא פעם אחת בנושאים דתיים שהעליתם, אבל לא ראינו אתכם מגינים על הזכויות הדתיות של הצד השני.

מוחמד כנעאן: לא שמענו מכם תביעה לבנות את המסגד מחדש.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת כנעאן, אתה צריך לסיים.

דליה רבין-פילוסוף: משפט אחד ולסיים.

מוחמד כנעאן: הרב פרוש מדבר על ויתורים.

מוחמד כנעאן: אני לא יודע אילו ויתורים.

מוחמד כנעאן: אילו ויתורים ויתר ברק?

מוחמד כנעאן: הרי אלה סתם תירוצים.

מוחמד כנעאן: אהוד ברק לא ויתר על שום דבר בניגוד אפילו למצע של מפלגתו.

מוחמד כנעאן: הוא לא הלך לקראת הצד הפלסטיני במשא-ומתן בקמפ-דייוויד.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת כנעאן, יש זמן וצריך לסיים.

דליה רבין-פילוסוף: תמיד אני צריכה להתווכח אתך.

דליה רבין-פילוסוף: משפט אחרון וזהו.

מוחמד כנעאן: רבותי חברי הכנסת, מי שרוצה אכן שלום באזור הזה, עליו להסתכל קדימה ולדעת עם מי הוא צריך לעשות שלום ומה זכויותיו של הצד השני בארץ הזאת.

מוחמד כנעאן: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בנושא חוק זכויות הנכים, אנחנו יודעים למשל שיש בעיה במשרד החינוך לגבי הסעות לבתי-ספר חרדיים.

יעקב ליצמן: משרד החינוך אינו מתקצב הסעות של ילדים אוטיסטים.

יעקב ליצמן: הרשויות מתעלמות מזה.

יעקב ליצמן: אם מעגנים את כל זכויות הנכים בחוק, הגיע הזמן לחשוב גם על הסעות לבתי-הספר.

יעקב ליצמן: הרשויות המקומיות מתעלמות מהחובה לדאוג לילדים נכים ואוטיסטים מכל המגזרים.

יעקב ליצמן: משום-מה, כשמגיע נושא התשלום בעבור הסעות לבתי-הספר, לפעמים אין בתי-ספר למפגרים באותה עיר, הרשויות מתעלמות מזה.

יעקב ליצמן: ואפילו כשהן מקבלות כסף ממשרד החינוך, הן לא מעבירות אותו למוסדות.

יעקב ליצמן: לכן אני חושב, שבתוך החוק, הכרה גם בזכויות של הנכים – צריך לעגן גם את כל הנושאים של כל המגזרים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לקוות, ואני פונה בזאת ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה מר טל, ואני בטוח שהוא יערוך דיון באחת הישיבות, אני אבקש את זה – הסעות של ילדים מפגרים ואוטיסטים, כאשר אין בעיר שלהם בתי-ספר, והרשויות מתעלמות פשוט, ולא רוצות להעביר את הכסף למוסדות הנוגעים בדבר, בעיקר כשמדובר על מוסדות פטור או מוסדות החינוך העצמאי ו"מעיין החינוך התורני".

יעקב ליצמן: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת החליטה בישיבתה היום לחדש את דיוניה בהצעת חוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, על-פי סעיף 124 לתקנון הכנסת.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת חוק הנכים (זכויות שונות), התש"ס–2000

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת דוד אזולאי – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, הניסיון של שר האוצר להיטיב עם השכבות החזקות במדינת ישראל ולהכות את החלשים מעורר סלידה.

דוד טל: פעם אחר פעם אנחנו כאן, חברי הכנסת, מעלים נושאים חברתיים, הצעות חוק חברתיות, וכאילו אנחנו עושים איזה פשע שאנחנו ממלאים את תפקידנו כראוי, על-פי מה שהתחייבנו כאן, כשנבחרנו לכנסת.

דוד טל: כל הצעת חוק כזאת או אחרת – חברתית, מה שאגב הממשלה לא עושה, והשאירה ואקום גדול וענק, ואנחנו באים למלא את הוואקום הזה, בעיני שר האוצר זה לצנינים.

דוד טל: זה לא מסתדר לו שפתאום חברי הכנסת, שהם הריבון ולא אנשי אגף תקציבים, קובעים את סדר-היום הלאומי, או קובעים את סדר העדיפויות הלאומי.

דוד טל: הגיע הזמן ששר האוצר יבין את הדבר הזה.

דוד טל: אני חושב, שבימים הללו, גברתי היושבת-ראש, בימים הללו, כאשר ראש הממשלה הולך לשדרג את יוסי שריד כנראה לשר חוץ, אולי הגיע הזמן שישדרג גם את שר האוצר לתפקיד בכיר מאוד, שבו לא צריך כל כך להיות רגיש לציבור, לא צריך להיות ער לרחשי לב הציבור.

דוד טל: אין לי עם זה בעיה.

דוד טל: בייגה בחור טוב, אדם טוב, אבל יש לי הרושם שפקידי האוצר מושכים אותו באף ומשסים אותו כלפי חברי הכנסת.

דוד טל: אני סבור שהגיע הזמן לעשות סוף לדבר הזה.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, בעוד שר האוצר מזיל דמעות תנין כאשר הוא מדבר על כספי הציבור שחוק משפחות ברוכות ילדים, למשל, הולך לגזול, רחמנא ליצלן, 480 מיליון שקל, הוא שוכח שהוא בעצם מוציא מאות מיליונים ומיליארדי שקלים על כל מיני חוקים אחרים.

דוד טל: אז חוקים שהוא מביא – מותר להוציא מיליארדים, זה בסדר.

דוד טל: חוק שמעלה חבר כנסת פה – לא? מדוע?

דוד טל: איזו בושה זו?

דוד טל: ובמה מדובר?

דוד טל: ילד שמגיע לעולם אשם שהוא יצא לאוויר העולם?

דוד טל: זה תלוי בו?

דוד טל: לו זה היה תלוי בו, אולי הוא היה בוחר לו את המשפחה העשירה.

דוד טל: עשירה – יוצא לעולם.

דוד טל: לא עשירה – לא יוצא לעולם.

דוד טל: זה לא תלוי בו.

דוד טל: ואז הוא בא למנוע את זה?

דוד טל: אבל הוא לא מונע מהרבה סקטורים אחרים, ולא אזכיר אותם פה.

דוד טל: אבל אזכיר – 580 לגוף כזה, מיליון, מיליון שקלים.

דוד טל: 2.4 מיליארדים לביטול מסים כאלה.

דוד טל: עוד עשרות מיליונים לחקלאים, עוד עשרות מיליונים לסידורים כאלה ואחרים.

דוד טל: מיליוני שקלים רק ליחצן את הרפורמה במס של בן-בסט.

דוד טל: לזה יש כסף, ליחצנות, לפרסומות?

דוד טל: לרפורמה נכה שאין לה מקום כאן?

דוד טל: גברתי היושבת בראש, אני חושב שאין בושה גדולה מכך, ואני פשוט בוש לראות את חברי ממפלגת העבודה.

דוד טל: זו מפלגה בלי עבודה, מפלגה בלי ערכים, מפלגה שנטולה כל ערך, אפילו כל אידיאולוגיה בזמן האחרון.

דוד טל: אני לא יודע לאן נעלם הסוציאליזם שלהם.

דוד טל: כל הערכים שהיו להם פעם – גם אלה הלכו ונעלמו, והיום הם בעצם מוכנים להילחם בכל דבר שיכול לצמצם פערים בחברה.

דוד טל: אשר על כן, גברתי, אני סבור, גם על-פי הדברים שאמרתי וגם על-פי הנושא שעומד על סדר-היום, נכון יהיה לתמוך בהצעתו של חבר הכנסת סילבן שלום, ואני ער לבקשתה של עמיתתי, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, לנושא של נכי הנפש בקהילה, ואנחנו נעשה את התיקון המתבקש בוועדה.

דוד טל: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אריה גמליאל.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת יאיר פרץ.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת יצחק כהן, חבר הכנסת עופר חוגי, חבר הכנסת יצחק גאגולה, חבר הכנסת משולם נהרי, חבר הכנסת שלמה בניזרי, חבר הכנסת יצחק סבן, חבר הכנסת נסים זאב.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

אריה גמליאל: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להתייחס לנושא של חוקי-היסוד, שהיו ויכוחים גדולים מאוד עליו.

אריה גמליאל: אני חושב שהרבה מאוד חברי כנסת לא מבינים מדוע אנחנו מתנגדים.

אריה גמליאל: אני, פעם אחת, באחד הדיונים על אחד מחוקי-היסוד, אמרתי לבני בגין: מדוע אתה תומך בחוקי-היסוד, אתה לא מבין שזה אסון ליהדות?

אריה גמליאל: הוא אמר לי: על מה אתה מדבר?

אריה גמליאל: זה כתוב בתורתו של ז'בוטינסקי.

אריה גמליאל: אמרתי לו: ז'בוטינסקי, טשרניחובסקי – מה זה משנה?

אריה גמליאל: זה אסון ליהדות ולמציאות.

אריה גמליאל: זה אסון לתורת ישראל.

אריה גמליאל: חוקי-היסוד נראים תמימים.

אריה גמליאל: הם נראים כאילו אין בהם שום סכנה ליהדות.

אריה גמליאל: עוטפים אותם במעטפות יפות, במלים יפות, אבל החוקים האלה הם אסון ליהדות.

אריה גמליאל: לי, אולי, יש הניסיון הגדול ביותר, אולי יותר מכל חברי הכנסת.

אריה גמליאל: עברנו על בשרנו כאן וראינו את האסון של חוקי-היסוד, כאשר באו אלינו ואמרו לנו: אתם, האנשים הדתיים, צריכים לתמוך בחוקים האלה.

אריה גמליאל: אמרו לנו: חופש העיסוק, חוק נפלא.

אריה גמליאל: לתת לכל אדם אפשרות לעסוק בכל דבר – מה רע בזה?

אריה גמליאל: איזה פסול יש בזה?

אריה גמליאל: ואני אומר לכם, שהרבה חברי כנסת חרדים התפתו והשתכנעו.

אריה גמליאל: אני היחיד שלא השתכנע, מסיבות של הלכה.

אריה גמליאל: סברתי שעל-פי ההלכה אסור להצביע בעד החוק, ודווקא את הנימוק ההלכתי אני לא רוצה לומר כאן.

אריה גמליאל: אבל ראינו בסוף, שבית-המשפט העליון לקח את חוק חופש העיסוק והתיר לייבא בשר חזיר לארץ-ישראל.

אריה גמליאל: מה הקשר בין חוק חופש העיסוק לעניין הזה של ייבוא בשר חזיר?

אריה גמליאל: חוקי-היסוד נותנים כוח לבית-המשפט העליון להחליט לבטל חוקים, ובמיוחד חוקים שלפי דעתם הם חוקים מפלים, ולכן החוקים האלה הם אסון לתורת ישראל.

אריה גמליאל: בקשר להצעת החוק שאנחנו אמורים לדבר עליה – אנחנו, כיהודים, חייבים לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אריה גמליאל: תורתנו הקדושה מחייבת אותנו לעזור למסכן, לנכה, לחלש, לשכבות החלשות, ולכן – ההצעה הזאת היא הצעה טובה מאוד, וכל הצעה שתוכל לעזור ולו במעט לנכים, נתמוך בה, ונשתדל כמה שיותר למען החלשים ולמען השכבות החלשות.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יאיר פרץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר חוגי – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק גאגולה – אינו נוכח; חבר הכנסת משולם נהרי – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה בניזרי – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק סבן – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת נסים זאב.

נחום לנגנטל: יעלה ויבוא.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בוועדת העבודה והרווחה ניסו לשכנע אותנו, שיש הצעת חוק ממשלתית שאו-טו-טו עומדת להגיע וחבל להתאמץ ולהגיש הצעת חוק פרטית.

נסים זאב: באמת חשבתי שאולי עדיף שתהיה הצעה, וזו הצעה מאוד רחבה ומאוד מגוונת, עם עשרות רבות של סעיפים וסעיפי סעיפים.

נסים זאב: אי-אפשר לשבת ולדון בוועדה בסוגיות כל כך רחבות בלי שהממשלה תיתן את כל הגיבוי לסעיפים שיש להם תקציב.

נסים זאב: יש סעיפים שלא קשורים לתקציב.

נסים זאב: אבל, למשל, יש הצעה לחייב את "אגד" להחזיק אוטובוסים שאדם שיש לו מגבלות והוא נכה לעלות אליהם ותתאפשר לו ניידות.

יוסף יצחק פריצקי: יש על כך בג"ץ – – –

נסים זאב: אני יודע.

נסים זאב: שמעתי על כך, ויבורכו על כך.

נסים זאב: אגב, חבר הכנסת פריצקי, אני רוצה לומר לך, שהצעת החוק הזאת קיימת כבר כמה שנים, ומעולם לא נעשה דבר.

נסים זאב: לפעמים יש הצעות חוק טובות, הרעיון שעומד מאחוריהן נהדר, אבל כשבאים ליישם אותן הן מחייבות אולי שינוי של כל המערכת והמנגנון.

נסים זאב: זה מה שמאלץ היום את "אגד" להזמין אוטובוסים מיוחדים, שאנחנו לא רגילים לראותם.

נסים זאב: זה מעבר להוצאה.

נסים זאב: זה גם מגביל בסופו של דבר את האוטובוסים בתוך העיר, מחוץ לעיר.

נסים זאב: אני באמת שמח מאוד שסוף סוף באה הצעת החוק.

נסים זאב: אנחנו צריכים לזכור את ההפגנות שהיו במהלך החודשים האחרונים, ההפגנות של הנכים ושל החירשים.

נסים זאב: יש בעיות שעדיין לא הגיעו לפתרונן והן עדיין מצפות שהכנסת תעשה דבר כדי שההצעה באמת תעוגן בחוק ולא בתקנות.

נסים זאב: אנחנו מבינים ויודעים, שתקנות אפשר לשנות והשר רשאי לאכוף אותן, או לא לאכוף אותן.

נסים זאב: אבל כשמדובר בהצעת חוק, זה דבר שמחייב את כולנו.

נסים זאב: אני רוצה לומר משהו לאור דברים ששמעתי פה.

נסים זאב: הרשות הפלסטינית מתכוננת באמת למלחמה.

נסים זאב: דיברו פה על כך שבעצם אנחנו אולי מעבירים כלי נשק לאותם יישובים ולאותם מתיישבים להגנה עצמית ואנחנו מכריזים מלחמה נגד הרשות הפלסטינית.

נסים זאב: הלוא הכול בלוף.

נסים זאב: אנחנו יודעים שהצבא של הרשות הפלסטינית משלים את הליך רכישת הציוד.

נחום לנגנטל: אדוני ניצל את זמנו.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לנושא רק במשפט אחד, כי דיברו פה על כך הרבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נסים זאב: יש 122 כלי רכב משוריינים בידי הרשות הפלסטינית.

נסים זאב: הם עושים חזרות תכופות על מתקפות לילה בסביבות היישובים.

נסים זאב: הם אוספים את האינפורמציה דרך הפועלים הערבים שהם פועלי יום ביישובים.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם, שלא מזמן היה כוח קומנדו ערבי בן 300 איש בשכם, שעשה אימונים.

נסים זאב: יש 6,000 חיילים שעשו אימונים לא מזמן, ויש כוח-17, שהבסיס שלו בחברון.

נסים זאב: אני רוצה להאמין, שבאמת אין כוונתם למלחמה, שהם מתאמנים רק כדי להשליט סדר ברשות הפלסטינית.

נחום לנגנטל: הרב זאב, תודה.

נחום לנגנטל: אתה רשום לרשות הדיבור בנושא הבא ותוכל להמשיך להתייחס לנושא שעסקת בו.

נחום לנגנטל: בסדר, הרב זאב?

נסים זאב: מה?

נחום לנגנטל: יש עוד מעט דיון שאתה רשום לו ואז תוכל להמשיך הלאה בנאום הזה.

נחום לנגנטל: רשות הדיבור לחבר הכנסת איוב קרא.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

נחום לנגנטל: בזה תמה הרשימה, רבותי חברי הכנסת.

דוד טל: אני כבר דיברתי.

דוד טל: אם אדוני רוצה לשמוע את דברי שוב, אני מוכן לדבר פעם נוספת.

נחום לנגנטל: סליחה.

נחום לנגנטל: אעיין בדבריו של אדוני בפרוטוקול ואלמד אותם היטב.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת איוב קרא.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת שאול יהלום, ובזה תמה הרשימה ותם הדיון.

נחום לנגנטל: רבותי, נעלתי את הרשימה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת קרא, שלוש דקות לרשותך.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה למחות על כך שהנכים וציבור תומכיהם באו, עשו הפגנות, עשו מאבקים, ובממשלת ישראל הבטיחו להם הרבה הבטחות, וכמעט שום דבר מהבטחות אלה לא קוים.

איוב קרא: אני רואה בזה פגיעה בזולת.

איוב קרא: אני חושב שזה דבר לא רציני מצד ממשלת ישראל.

איוב קרא: אני חושב שציבור חלש כמו הנכים ראוי לתשומת לב הרבה יותר רצינית.

איוב קרא: כשם שהממשלה הזאת פגעה בהרבה מגזרים, אני חושב שהיא פוגעת בציבור הנכים.

איוב קרא: כנ"ל ראיתי היום את המשפחות השכולות, שהסתובבו פה, בבית הזה, ולבי התמלא כאב.

איוב קרא: חבר הכנסת פריצקי, מכל מה שנאמר פה, מכל מה שסוכם פה בנושא המשפחות השכולות, לא קוים שום דבר.

איוב קרא: שקר לשמו.

איוב קרא: סגן שר הביטחון הבטיח מעל במה זו לטפל בהם ולפעול למענם.

איוב קרא: היה קונסנסוס סביב הסוגיה הזאת.

איוב קרא: ההחלטה פה התקבלה פה-אחד, אבל, לצערי הרב, שום דבר לא קוים.

איוב קרא: דיון לא מתקיים זה כמה חודשים.

איוב קרא: זו קבוצה כזאת שמכבדים אותה ויש לגביה קונסנסוס ו"רספקט" גדול, אבל לא שואלים עליה.

איוב קרא: לכן, בטח ובטח נשאלת השאלה מה קורה עם הרשויות המקומיות הדרוזיות, שהיום נציגיהן היו פה, וגם לגביהן לא עשו שום דבר.

איוב קרא: היו הפגנות והיו עניינים, אבל שום דבר לא קורה.

איוב קרא: אני יכול לספור עוד אין ספור מגזרים שהממשלה הזאת פגעה בהם ונלחמת בהם.

איוב קרא: דבר אחד ידעה ממשלה זו לעשות – לפתור את בעיית הקיבוצים.

איוב קרא: עיני לא צרה, חברים, בכך שהממשלה מטפלת בבעיות הקיבוצים.

איוב קרא: אבל כשאני מדבר על הקיבוצים, בעיני הקיבוצים הם שכבה הרבה יותר חזקה מציבור הנכים.

איוב קרא: הם יותר חזקים מהציבור הדרוזי.

איוב קרא: הם יותר חזקים מהמשפחות השכולות.

איוב קרא: אם צריך לתת עדיפויות, צריך לבדוק מי מהקבוצות הללו ראויה קודם כול לטיפול מיוחד.

איוב קרא: אם אפשר לעזור לכולם במדינה הזאת – צריך לעזור לכולם.

איוב קרא: אבל אם הדבר לא אפשרי – צריך לקבוע סדר עדיפויות לאומי.

איוב קרא: אי-אפשר להמשיך בצורה הזאת, עם כל הכבוד.

איוב קרא: בהזדמנות זו אני רוצה לומר, שאני שמח שנבחר נשיא חדש, שמסמל את הציבור, את שכבת העם הפשוטה.

איוב קרא: הוא גדל באותנטיות פרופר, והגיע לאן שהוא הגיע.

איוב קרא: אני חושב, שהבית הזה יכול להתברך בדבר אחד, אדוני היושב-ראש, והוא, שהנשיא הזה ידע להיות אוזן קשבת לציבור שהוזכר קודם.

איוב קרא: אין לי ספק שבסופו של דבר המדינה תצא נשכרת מכך.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יהלום, אחרון הדוברים בנושא זה.

נחום לנגנטל: אני מזכיר לחברי הכנסת שאין הצבעות עד השעה 16:30.

יוסף יצחק פריצקי: אין הצבעות?

נחום לנגנטל: אין הצבעות.

נחום לנגנטל: אם אדוני איננו דובר – הוא יכול לשבת במזנון, אלא אם כן יש לו רצון לשמוע את דבריו המאלפים של חבר הכנסת יהלום; הוא אמר לי אותם קודם, והם אמורים להיות מרתקים.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יהלום, בבקשה.

נחום לנגנטל: שלוש דקות לרשותך.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאחר שאני הדובר האחרון, הרי שעל גבול הנושא הזה עומד הנושא הבא על סדר-היום, והוא חוק-יסוד: החקיקה.

שאול יהלום: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר כמה הערות.

שאול יהלום: הערה ראשונה היא לעצם חוקי הנכים.

שאול יהלום: אני רוצה לומר, שאני תומך בהצעות שהובאו לכאן על-ידי חברי הכנסת ואתמוך בחוק.

שאול יהלום: עלינו לעשות הכול על מנת לתת לכל נכה במדינת ישראל את הזכות לחיות בכבוד, תוך מתן כל האמצעים שהמדינה צריכה להעמיד לרשותו.

שאול יהלום: עשינו זאת בעבר.

שאול יהלום: עמדתי בראש החקיקה של חוק שוויון זכויות לנשים מוגבלות, ואמשיך גם היום.

שאול יהלום: אבל, אדוני היושב-ראש, מה שעומד לקרות ברגעים הקרובים במליאה בנושא חוק-יסוד: החקיקה הוא דבר שלא ייעשה במדינה מתוקנת, הרוצה לחיות באמות מידה של דמוקרטיה.

שאול יהלום: נושא כמו חוק-יסוד: החקיקה, שהוא אבי אבות חוקי-היסוד, הבא לעגן את כל מבנה חוקי-היסוד, הבא לעגן את עתיד חוקי-היסוד, הבא לעגן את היחס בין חוקי-היסוד לחוקים רגילים, עומד להיות מובא לכאן היום, בעוד כמה דקות, תוך כדי מחלוקת קשה מאוד עם חלק גדול מסיעות הבית.

שאול יהלום: לא יכול להיות דבר כזה.

שאול יהלום: אני פונה בזה דווקא ליושב-ראש ועדת החוקה אמנון רובינשטיין.

שאול יהלום: אני פונה אליך ואומר לך: חוק-יסוד: החקיקה חייב להיות חוק שמתקבל בקונסנסוס מקסימלי.

שאול יהלום: לא יכול להיות שאתה תביא לכאן חוק כאשר כל המפלגות הדתיות מתנגדות לו, כאשר האיחוד הלאומי מתנגד לו, כאשר ישראל בעלייה מתנגדת לו, ועוד חברי כנסת מסיעות נוספות.

שאול יהלום: גם הליכוד קיבל היום החלטה לפנות אליך ולבקשך שלא להביא היום את החוק – – –

אמנון רובינשטיין: – – –

שאול יהלום: אתה תקבל עוד מעט את עמדת הליכוד, שנתקבלה בישיבת הסיעה, ובה פנייה אליך שלא להביא את החוק.

שאול יהלום: אז אני שואל אותך – אם תקבל את ההחלטה הזאת, אני שואל אותך, יושב-ראש ועדת החוקה: האם אתה רוצה להירשם בדברי ימיה של הכנסת כאדם שהביא כאן במין מחטף כזה את החוק שהוא חוק החוקים, שהוא חוק החקיקה, שבא להסדיר את כל הסדרי חוקי-היסוד, בניגוד לעמדת ש"ס, בניגוד לעמדת יהדות התורה – –

נחום לנגנטל: אדוני סיים את זמנו.

שאול יהלום: – – בניגוד לעמדת האיחוד הלאומי, בניגוד לעמדת המפד"ל, היום באופן מיוחד בניגוד לעמדת הליכוד?

שאול יהלום: אני אומר באמת שיש גם גבול לכללי המשחק.

שאול יהלום: אולי תגייס, מפני שמפלגת ישראל אחת ומרצ ,שאתה נמנה עם חבריה, אולי הם כל כך, אינני יודע, חמים על מה שהצבענו בנושא הזה של הקדמת הבחירות, שהם מוכנים גם על זה ללכת.

שאול יהלום: אבל אני שואל אותך כמשפטן, כפרופסור למשפטים – – –

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

שאול יהלום: על לא דבר.

נחום לנגנטל: תודה.

שאול יהלום: האם זאת הדרך שאדוני חושב להנהיג כאן כיושב-ראש ועדת החוקה?

שאול יהלום: דרך של מחלוקת, דרך של חטיפת חוקי-יסוד – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יהלום, אני מבקש, באמת, אנחנו בסדר-יום לחוץ מאוד ואדוני סיים את זמנו לפני חצי דקה בערך.

שאול יהלום: חצי דקה?

אמנון רובינשטיין: – – –

נחום לנגנטל: לא, אתה לא תענה.

נחום לנגנטל: לא תענה.

שאול יהלום: על זה עומד העולם, על חצי דקה?

נחום לנגנטל: כן, כן, כן, חבר הכנסת יהלום.

נחום לנגנטל: אין ברירה.

שאול יהלום: עד כדי כך אתה נוקשה אתי על חצאי דקות?

נחום לנגנטל: כן.

שאול יהלום: אתה ממש מגזים.

שאול יהלום: חצאי דקות – – –

נחום לנגנטל: נו, בבקשה, חבר הכנסת יהלום, משפט אחרון.

שאול יהלום: לכן אדוני היושב-ראש, אני קורא בזה ליושב-ראש ועדת החוקה, בשם חמש, שש מפלגות הבית – וזה, אני חושב, מספיק ודי והותר – שלא להעלות עכשיו את החוק ולדחות את הבאתו לאחר הידברות, לאחר הסכמה, לאחר קונסנסוס, ועל זה תהיה תפארתך.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת משולם נהרי, סגן שר החינוך, פשוט לא רציתי לקפח את המצב של הסגנים לשעבר במשרד החינוך.

אמנון רובינשטיין: – – –

נחום לנגנטל: בבקשה, בבקשה, עד שחבר הכנסת נהרי יתפוס את מקומו.

נחום לנגנטל: ברגע שהוא עומד פה – אתה גומר לדבר, אמנון.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה עבר דיונים רבים מאוד, אני לא יודע כמה ישיבות, אבל למעלה מעשר ישיבות בוועדת החוקה, והוא מוגש על-ידי ועדת החוקה כאשר אף לא חבר כנסת אחד נציג המפלגות הדתיות או החרדיות התנגד לו.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת רביץ דיבר כאן בשבחו.

אמנון רובינשטיין: אני מוכן לכל הידברות, אבל כל הידברות מסתיימת בכך, שגם כשאתה מגיע להסכמה – מתנגדים.

אמנון רובינשטיין: למה זה בא ביום האחרון?

אמנון רובינשטיין: כיוון שזה נדחה חמש פעמים – –

נחום לנגנטל: תודה.

אמנון רובינשטיין: – – לפי בקשות חברי הכנסת – –

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רובינשטיין, תודה.

אמנון רובינשטיין: – – לרבות סיעת המפד"ל, שביקשה לראות בזה אי-אמון, ובגלל זה זה נדחה.

אמנון רובינשטיין: אבל אני מוכן להידברות אחרי הקריאה הראשונה.

אמנון רובינשטיין: הרי זאת קריאה ראשונה.

אמנון רובינשטיין: זו לא קריאה שנייה ושלישית.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

נחום לנגנטל: אני מתחיל לקצוב את זמנך.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנו נמצאים בראש חודש אב, המוביל אותנו לתשעת הימים שבהם כל עם ישראל נוהג אבלות על חורבן הבית, וידוע שלא נחרב הבית אלא בגלל שנאת חינם, מפני שלא נהגו כבוד זה בזה.

משולם נהרי: אנחנו היינו עדים לכך גם בימים אלה, כאשר מעלים נושא – תמיד מודדים מי נהנה מזה.

משולם נהרי: כאילו אנחנו כמה עמים בארץ-ישראל.

משולם נהרי: אם מדברים על משפחות ברוכות ילדים, אומרים: מי שייהנו מזה אלה החרדים והערבים; וככה בכל חוק וחוק בודקים מי יכול ליהנות מזה, אבל לא מסתכלים על זה שישראל ערבים זה לזה.

משולם נהרי: כל אחד מודד לפי עצמו ולא מודד למה גם השני זקוק.

משולם נהרי: לכן, חברי הכנסת, דווקא בימים האלה אין דבר יותר גדול מלהרבות חסד עם אנשים הזקוקים לעזרה, מוגבלים, נכים, ולהרבות אחווה, שלא ירגישו שהם בשולי החברה.

משולם נהרי: כולנו שווים וכולנו ערבים זה לזה ומסייעים זה לזה בבחינת: איש את אחיו יעזורו ולאחיו יאמר חזק.

משולם נהרי: אני רוצה להביא סיפור קטן של אלדד, חולה במחלה של ניוון שרירים, שלומד במכללת "גורדון"; תלמיד חרוץ שמשקיע הרבה בלימוד, וכשהוא צריך להגיש עבודה – המכללה מחייבת להגיש עבודה מודפסת.

משולם נהרי: לצערו, אין לו אפשרות ואין לו יכולת להדפיס, והוא נאלץ להגיש בכתב יד.

משולם נהרי: כשהוא עשה את זה, לא הסכימו לקבל את העבודה והוא עמד במצב מביך מאוד והתייחסו אליו בצורה לא יפה – והוא מגולל במכתב ארוך את מסכת ההשפלות שהוא עבר.

משולם נהרי: רבותי חברי הכנסת, הנכים הם אחינו ובשרנו.

משולם נהרי: כולנו ערבים אחד לשני, כולנו עם אחד, כולנו צריכים לדאוג ולהבין, שמה ששנוא עליך – לחברך לא תעביד.

משולם נהרי: על כן, ידידי חברי הכנסת, אני קורא לכם לראות בחוק העומד לפנינו מפתח ומנוף לשינוי דפוסי החברה ולשינוי סדרי העדיפויות, ובתוך כך להוסיף ולחפש דרכים חיוביות, היכולות להשפיע על החברה בישראל.

משולם נהרי: יותר אחווה ויותר סובלנות – – –

נחום לנגנטל: תודה רבה.

משולם נהרי: ואם מכאן תצא הקריאה ואנחנו נהיה למופת הן מבחינת חקיקת החוקים והן מבחינת ההתייחסות לאחר ולשונה – בעזרת השם, נזכה ונראה בבנייננו ובבניין בית-המקדש שכולנו מצפים לו – –

נחום לנגנטל: תודה רבה.

משולם נהרי: – – שעם בניינו ניגאל מכל הייסורים והסבל – ובא לציון גואל.

משולם נהרי: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

נחום לנגנטל: אנחנו ניתן לחבר הכנסת שטייניץ, ואחריו ידבר חבר הכנסת אורלב; הוא האחרון, ואז אדוני יצלצל.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שתי הערות בנושא הנכים.

יובל שטייניץ: אני מברך קודם כול על יוזמת החוק הזאת.

יובל שטייניץ: אני חושב שחשוב מאוד לצמצם את הפערים בחברה לא רק בין עשירים לעניים אלא גם בין אלה שהם מוגבלי יכולת, ונדמה לי שהצעת החוק הזאת מציעה כמה צעדים שיאפשרו לציבור הגדול של הנכים להרגיש כשווים וכבני-תחרות, בעלי יכולת תחרות עם שאר החברה.

יובל שטייניץ: בהזדמנות זו אני רוצה לציין נושא נוסף שנוגע לנכים, אבל לא רק לנכים אלא לכל האזרחים ובעיקר לאזרחיות ולבני-הנוער ולאזרחים המבוגרים במדינת ישראל, וזה נושא שהנכים סובלים ממנו במיוחד – האלימות.

יובל שטייניץ: ואני לא מתכוון כאן לאלימות הקיצונית והקשה ביותר, למקרי הרצח האחרונים, אלא לבריונות, לסטירה, למכה, לאיום, לנפנוף הידיים, לדחיפה, ליריקה, שהם הראשית והם פותחים את הפתח בסופו של דבר גם למעשים הקיצוניים האלה.

יובל שטייניץ: אני רוצה לציין, הגיע הזמן שנגן על האזרחים, על הנכים, על הילדים, על הזקנים, ובעצם על כל האזרחים הלא-אלימים במדינת ישראל, מפני הבריונים שמסתובבים בחוצות ומטילים את אימתם על כולנו.

יובל שטייניץ: בנושא הזה הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק מניעת אלימות חוזרת, שקובעת עונש מינימום לא על מי שמורשע באלימות ובבריונות בפעם הראשונה, אלא על מי שמורשע באלימות פעם שנייה, לאחר שהשתחרר ממאסרו, גם לגבי סטירה או מכה.

יובל שטייניץ: ההצעה הזאת, שקובעת שש שנים מינימום מאסר לאותו בריון שפגע פיזית בנכה או בילד או בילדה או באזרח התמים, תחסל או תצמצם לפחות את נגע הבריונות בישראל.

יובל שטייניץ: מלה אחת לסיום מושב הכנסת.

יובל שטייניץ: הכנסת הזאת איננה מושב לצים, היא בית-מחוקקים רציני, כך התרשמתי בשנה האחרונה.

יובל שטייניץ: אבל, לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, היא נראית לעתים כמושב לצים, והמחזות שראינו כאן הבוקר גורמים לכך.

יובל שטייניץ: אני רוצה להציע הצעה ובזה לסיים, שלפחות גורם אחד, שבמידה רבה לא אחראי אבל נותן תמריץ לאלימות המילולית והכמעט פיזית שראינו פה במליאה, במהלך המושב וגם הבוקר הזה, שאיננה משקפת את רצינות עבודת הכנסת וגם את החברות כאן בין חברי הכנסת, יתוקן, וזה הנושא של מצלמות הטלוויזיה באולם.

יובל שטייניץ: אני מציע – ובזה אני מסיים – שמצלמות הטלוויזיה מעתה והלאה יצלמו רק את הדוברים מעל דוכן זה ולא את אלה שמתלהמים ומורחקים מירכתי האולם, ואני בטוח שככה נוריד כאן את הלהבות, והכנסת הזאת תחדל להיראות מושב לצים ותיראה כמו מה שהיא, בית-מחוקקים רציני ומכובד.

יובל שטייניץ: בתקווה הזאת אני אסיים, ואני מאחל לכולנו פגרה מועילה ואקטיבית.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחרון הדוברים בדיון זה, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להביע תמיכה בשתי הצעות החוק שבאות להיטיב עם הנכים.

זבולון אורלב: אני יודע שיבוא האוצר ויציג את הבעיה התקציבית, אבל כולנו זוכרים את הביזוי שביזתה הממשלה את הנכים, שהיו צריכים לשבות ימים ארוכים ליד משרד האוצר עד שהממשלה התקפלה לחלוטין ומילאה את כל תביעותיה.

זבולון אורלב: אין זה ראוי שהנכים יצטרכו לשבות ליד האוצר, יצטרכו להתבזות, יצטרכו להתגולל ברחובות, יצטרכו לבקש חסד ורחמים.

זבולון אורלב: ראוי שהמדינה תעשה זאת בצורה מתוקנת ובצורה מכוונת.

זבולון אורלב: אני מציע לחברי הבית לתמוך בהצעות החוק.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה, מאחר שהשעה כבר 16:30, והיתה הבנה שעד 16:30 אין הצבעות, מאחר שהגענו לשעה היעודה, יש הצבעות.

נחום לנגנטל: אנחנו מצביעים על כל חוק בנפרד.

נחום לנגנטל: ראשית, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 40) (העלאת שיעור הקצבה לנכה), התש"ס–2000, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת.

נחום לנגנטל: רבותי, אפשר להצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 49 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 40) (העלאת שיעור הקצבה לנכה), התש"ס–2000, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נחום לנגנטל: רבותי, אני קובע, בעד – 45, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, ההצעה עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת העבודה והרווחה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: לוועדת הכספים.

נחום לנגנטל: ועדת הכנסת תקבע לאן זה יעבור.

נחום לנגנטל: אנחנו ניגשים להצבעה שנייה על הצעת חוק הנכים (זכויות שונות), התש"ס–2000, ראשונה – של חבר הכנסת סילבן שלום וקבוצת חברי הכנסת.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אפשר להצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 50 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – 1 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק הנכים (זכויות שונות), התש"ס–2000, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אני קובע, בעד – 55, מתנגד אחד, נמנעים שניים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, הצעת החוק תעבור לוועדת העבודה והרווחה.

קולט אביטל: טעיתי, הצבעתי נגד במקום בעד.

אמנון רובינשטיין: גם אני בעד.

נחום לנגנטל: ההצבעה תהיה שונה, בעד – 57, נמנע אחד, אין מתנגדים; חברת הכנסת קולט אביטל שינתה את הצבעתה לבעד, וחבר הכנסת אמנון רובינשטיין שינה את הצבעתו לבעד.

נחום לנגנטל: אשר על כן, הצעה זו עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הכנסת שתקבע לאיזו ועדה מן הוועדות ההצעה תעבור.

סילבן שלום: אי-אפשר, זה יעבור לוועדת העבודה והרווחה, מכיוון שזה התחיל שם.

נחום לנגנטל: הוא מבקש, אפשר.

נחום לנגנטל: אשר על כן, ועדת הכנסת תקבע להיכן זה יעבור.

נחום לנגנטל: רבותי, מזכיר הכנסת אומר לי, וחבר הכנסת שלום צודק, שאם מדובר בהצעת חוק פרטית שכבר הוכנה בוועדה, היא עוברת לאותה ועדה.

נחום לנגנטל: אשר על כן, שתי ההצעות עוברות לוועדת העבודה והרווחה להכנתן לקריאה שנייה ושלישית.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה ראשונה)

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לסעיף ט' בסדר-היום: הצעת חוק-יסוד: החקיקה, קריאה ראשונה – מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נחום לנגנטל: אפשר להצביע.

נחום לנגנטל: אני לא מחכה חמש דקות מההצבעה הקודמת.

נחום לנגנטל: רבותי, בסדר-היום יש הצבעות כל הזמן, החל מהשעה 16:30 יש הצבעות בזו אחר זו.

נחום לנגנטל: רבותי, נחכה עוד דקה.

יצחק כהן: למה?

נחום לנגנטל: אל תצעק עלי, אני אחכה עוד דקה.

נחום לנגנטל: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

נחום לנגנטל: אפשר להצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 51 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – 37 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: החקיקה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לא נתקבלה.

נחום לנגנטל: רבותי, נגד – 37, בעד – 33, אין נמנעים; אני מוסיף את קולו של יושב-ראש הכנסת, כלומר, 34 בעד.

נחום לנגנטל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחום לנגנטל: רבותי, אנחנו ניגשים להצעה הבאה בסדר-היום, הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר, התש"ס–2000, אנחנו ניגשים להצבעה בלבד.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אני מבין את ההרגשה ואת הנרעשות שבבית; אני מבקש להצביע.

נחום לנגנטל: אני פותח את ההצבעה.

נחום לנגנטל: מי שבעד – יצביע בעד.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 52

נחום לנגנטל: סליחה, ההצבעה מבוטלת.

נחום לנגנטל: ביטלתי את ההצבעה.

נחום לנגנטל: אדוני יושב-ראש הכנסת, ביקשת ממני הפסקה?

אברהם בורג: ב-16:30 מתחילות ההצבעות.

נחום לנגנטל: כן, בשעה 16:30 התחלתי את ההצבעות.

נחום לנגנטל: אדוני, כבר קיימנו עוד הצבעה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גולדשמידט, כבר קיימנו הצבעה נוספת, זו הצבעה שלישית.

נחום לנגנטל: היו שתי הצבעות בשעה 16:31 והצבעה שלישית ב-16:35.

נחום לנגנטל: רבותי, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 18), התש"ס–2000.

נחום לנגנטל: לסעיפים 2 ו-3 אין הסתייגויות, אשר על כן ניתן להצביע.

נחום לנגנטל: בבקשה.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 53 בעד סעיפים 3-2 – 53 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-2 נתקבלו.

נחום לנגנטל: בעד – 53, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נחום לנגנטל: אשר על כן ההצעה עברה בקריאה שנייה, ואנחנו ניגשים לקריאה שלישית.

נחום לנגנטל: ניתן להצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 54 בעד החוק – 43 נגד – אין נמנעים – 1 חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 18), התש"ס–2000, נתקבל.

נחום לנגנטל: רבותי, אני קובע, בעד – 43, אין מתנגדים ונמנע אחד.

נחום לנגנטל: אשר על כן, הצעה זו עברה, והיא תעבור לספר החוקים של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לסעיף י"א: דין-וחשבון מפי חברת הכנסת קולט אביטל על כנס הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה – אבש"א – שהתקיים בבוקרשט.

נחום לנגנטל: בבקשה, גברתי חברת הכנסת, תפסי מקומך ומסרי דין-וחשבון לחברי הכנסת.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש שקט, כדי שחברת הכנסת אביטל תוכל לומר את דברה.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

נחום לנגנטל: מה לא עשיתי בסדר?

אלי גולדשמידט: לא היה אפשר להתחיל להצביע – – –

נחום לנגנטל: ב-16:25 צלצלו.

אלי גולדשמידט: חברי הכנסת היו בתוך המעלית, במדרגות.

נחום לנגנטל: מה פתאום, שיבדקו אותי.

נחום לנגנטל: תשאלו את חבר הכנסת פינס שהיה כאן.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פינס, האם אני צודק בדרך שבה ניהלתי את הישיבה?

אופיר פינס-פז: במאה אחוז.

נחום לנגנטל: אני אומר לפרוטוקול, שיושב-ראש הקואליציה אמר שאני צודק במאה אחוז בדרך שבה ניהלתי את הישיבה.

נחום לנגנטל: אני מודה לאדוני.

נחום לנגנטל: בבקשה, חברת הכנסת אביטל.

קולט אביטל: אף אחד לא מקשיב ממילא, אין טעם, אני מציעה שיירגעו.

נחום לנגנטל: חברי הכנסת, אנא תפסו את מקומותיכם.

אלי גולדשמידט: – – –

נחום לנגנטל: ב-16:25 צלצלתי שב-16:30 ההצבעה.

נחום לנגנטל: ההצבעה הראשונה היתה ב-16:30, וההצבעה שלאחר מכן היתה ב-16:35.

אלי גולדשמידט: לא הבינו.

נחום לנגנטל: למה לא הבינו?

נחום לנגנטל: חמש דקות למסירת דין-וחשבון של חברת הכנסת אביטל.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת חודש יולי השתתפתי מטעם הכנסת באספה פרלמנטרית של הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.

קולט אביטל: הארגון הזה הוקם – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת וקנין.

נחום לנגנטל: השר חיים רמון.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת אביטל, בבקשה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת חודש יולי השתתפתי בעיר בוקרשט ברומניה באספה פרלמנטרית של ארגון אבש"א, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.

קולט אביטל: ארגון זה, למי שלא מכיר אותו, הוא יורשו של הוועדה לביטחון אירופה, ששמה היה אז ועדת הלסינקי.

קולט אביטל: הארגון שהוקם ב-1972 היה ארגון יחיד להתדיינות בין הגוש המזרחי לבין ארגון נאט"ו.

קולט אביטל: נחום, אי-אפשר כך.

נחום לנגנטל: אדוני השר רמון, שר האוצר, יושב-ראש הקואליציה, אל תפריעו לה לדבר.

אברהם-בייגה שוחט: כך לא מנהלים ישיבה.

נחום לנגנטל: כאשר אדוני ינהל את הישיבות, ינהל אותן טוב ממני.

נחום לנגנטל: מה אעשה.

קולט אביטל: עם תום המלחמה הקרה השתנה הארגון, פתח את שורותיו, והיום זה הארגון היחיד – – –

נחום לנגנטל: שר האוצר, בבקשה.

נחום לנגנטל: אני מצטער בשם חברי הכנסת, שלא כל כך מתעניינים במה שאת אומרת.

נחום לנגנטל: אני בטוח שהפרוטוקול מתעניין, וגם אני אישית מתעניין במה שאת אומרת.

קולט אביטל: ממש כן.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת שטייניץ אפילו מחייך.

נחום לנגנטל: הוא ממש אתך.

קולט אביטל: נושאי חוץ ממש מעניינים את הבית הזה.

קולט אביטל: עם תום המלחמה הקרה נפתחו שורותיו של הארגון, והיום הוא חובק 55 מדינות גם מהמזרח וגם מהמערב, לרבות ארצות-הברית וקנדה.

קולט אביטל: ב-1994 הוקמה מסגרת נוספת הצמודה לארגון, היא העמיתים הים-תיכונים, שש מדינות מאזורנו.

קולט אביטל: אנחנו משתתפים בפורום הזה, אנחנו משתתפים בכל דיוני הארגון ברמת משקיפים, ואנחנו משתתפים גם בדיוני העמיתים הים-תיכונים.

קולט אביטל: בכנס בבוקרשט, שהתקיים בין ה-6 ל-11 ביולי, התקיימו דיונים במסגרת מליאה שבה הופיעו שרי חוץ, והיו שלוש קבוצות עבודה – פוליטית-ביטחונית, כלכלית והממד האנושי.

קולט אביטל: מפגשי קבוצות העבודה דנו בעיקר בנושאים של פתיחת גבולות, דמוקרטיזציה, מינהל תקין ושיתוף פעולה אזורי.

קולט אביטל: יש להם ערך, מכיוון שאותן מדינות, ברגע שמתקבלת החלטה באספה הפרלמנטרית של הארגון לשיתוף פעולה באירופה, הן צריכות לחוקק – – –

נחום לנגנטל: את מסיימת, גברתי?

קולט אביטל: לא, אדוני.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת דהן, אני מבקש שקט.

נחום לנגנטל: תכבדו את נושאת הדברים כאן.

קולט אביטל: אני מציעה לוותר.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בהתחשב ברגישות שיש לך, במיוחד כלפי נשים בפרלמנט, אנא תשמעי את מה שחברת הכנסת אביטל אומרת.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת הירשזון.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פרוש.

נחום לנגנטל: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת ויושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת דוד טל.

נחום לנגנטל: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: להחלטות שמתקבלות על דמוקרטיזציה בארגון יש תוקף מאותו רגע שהן מחייבות את המדינות להפוך אותן לחוקים בכל אחת מהמדינות.

קולט אביטל: אחת הסוגיות שזכתה לשימת-לב רבה היתה החלטת האו"ם להקים בית-דין בין-לאומי פלילי.

קולט אביטל: כידוע, גם ארצות-הברית וגם ישראל מתנגדות, אבל ארצות-הברית היתה בעמדה של מיעוט והחלטותיה לא התקבלו.

קולט אביטל: כמה מלים על קשרינו עם הארגון והנוכחות שלנו בכנס.

קולט אביטל: המשלחת הישראלית כללה בסך-הכול שני אנשים, חברת כנסת אחת ועוזר שבא מהשגרירות שלנו בווינה.

קולט אביטל: בניגוד לפורומים אירופיים אחרים, שבהם אנחנו יכולים לקיים משא-ומתן או דיאלוג כלשהו עם המשלחות הערביות, באספה הזאת המשלחות הפרלמנטריות שבאו ממדינות ערביות הפנו לנו עורף.

קולט אביטל: ראוי לציין, שזה קרה גם עם משלחות ממצרים וגם עם משלחות מירדן, ואולי במידה פחותה עם המשלחת המרוקאית.

קולט אביטל: ניצלנו את נוכחותנו בכנס גם כדי לקיים קשרים הדוקים עם הרבה משלחות אירופיות ועם המשלחת של ארצות-הברית, אבל גם כדי לשכנע את הנשיאות לפתוח את שורות הארגון ולהפוך את המסגרת של עמיתים ים-תיכונים לפעילה יותר ולמסגרת שבה מתחייב הדיאלוג.

קולט אביטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: אני מודה בשם חברי הכנסת לחברת הכנסת אביטל ולמשלחת, על העבודה החשובה שעשו שם.

נחום לנגנטל: מי ייתן ותמלאי שליחויות דיפלומטיות בשם הכנסת, כמו במקצועך הקודם.

נחום לנגנטל: נכסים של נספי השואה להאריך את תקופת כהונתה

נחום לנגנטל: גברתי יכולה להישאר ולדבר על סעיף י"ב בסדר-היום: פניית ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה, להארכת משך כהונתה.

נחום לנגנטל: כיושבת-ראש הוועדה, תציגי את הפנייה.

קולט אביטל: אני מבקשת לכמה דקות את שימת לב חברי הבית.

קולט אביטל: ב-15 בפברואר החליטה הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בדבר השבת הרכוש של ניצולי ונספי שואה, שהופקד בחשבונות בבנקים בארץ.

קולט אביטל: דובר על שני ממדים – גם על כספים וגם על רכוש.

קולט אביטל: הוועדה התחילה לעבוד, ובישיבה הראשונה של הוועדה הוחלט, כי בגלל המסובכות והמורכבות של הנושא אנחנו צריכים בעצם לקיים את דיונינו כדיונים נפרדים, קודם כול בנושא הכספים ורק לאחר מכן בנושא נכסי דלא ניידי, קרקעות, דירות וכדומה.

קולט אביטל: בנושא הכספים עשינו כברת דרך: טיפלנו בשני ממדים – בחשבונות חסומים, במסגרת טיפול שנעשה על-ידי מוסדות ממשלתיים כמו האפוטרופוס הכללי, כמו האוצר והחשב הכללי, ובטיפול שנעשה על-ידי הבנקים.

קולט אביטל: במה שנוגע למוסדות הרשמיים, דהיינו החשב הכללי והאפוטורופוס, אנחנו הצלחנו להתקדם, וגם בנושא הבנקים.

קולט אביטל: אני רוצה להודיע לכנסת, שלמרות הזמן הקצר שעמד לרשותנו – ואנחנו עובדים פחות משישה חודשים – הגענו לשני הישגים שלדעתי הם חסרי תקדים: במה שנוגע לבנקים – הבנקים הסכימו בפעם הראשונה לפתוח את עצמם בפני ביקורת חיצונית, ואנחנו, קרי הכנסת, נמנה את הבודקים החיצוניים.

קולט אביטל: זה אומר, שחוק החיסיון לא יחול לגבי אותם חשבונות רדומים.

קולט אביטל: במה שנוגע לאפוטרופוס הכללי, לטיפול שהוא נתן, אבל יותר נכון, האוצר לפני שהכספים הגיעו לאפוטרופוס הכללי, הגענו להישג נוסף.

קולט אביטל: אחת הבעיות הבסיסיות היתה שערוך הסכומים שיעמדו לרשות התובעים.

קולט אביטל: לפני כמה ימים נתקבלה החלטה שלפיה יתקיים שערוך וישולמו סכומים ריאליים לבעלי הפיקדונות.

קולט אביטל: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, מכיוון שתוקף כהונת הוועדה יפוג בזמן הפגרה, אני באה לבקש מהכנסת הארכת המנדט של תקופת עבודת הוועדה לשישה חודשים נוספים לפחות.

קולט אביטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: עד איזה תאריך גברתי רוצה להאריך את זה?

קולט אביטל: אני מבקשת שישה חודשים נוספים.

נחום לנגנטל: עוד שישה חודשים לעבודת ועדת החקירה הפרלמנטרית.

קולט אביטל: אני רוצה להוסיף, שהנחנו היום על שולחנות חברי הכנסת דוח על עבודת הוועדה.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 55 בעד ההצעה – 18 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה להאריך את תקופת כהונתה נתקבלה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, 18 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, הכנסת אישרה את פנייתה של ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה להארכת משך כהונתה בשישה חודשים.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 12), התש"ס–2000, והצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ד' לב: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: (תיקון מס' 20) (איסור עיסוק נוסף), התש"ס–2000

נחום לנגנטל: אנחנו ניגשים לסעיף י"ג.

נחום לנגנטל: שר המשפטים אינו נוכח, ואשר על כן ניגש לסעיף י"ד: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 20) (איסור עיסוק נוסף), התש"ס–2000, קריאה ראשונה – של חברת הכנסת יהודית נאות וקבוצת חברים.

נחום לנגנטל: תציג את ההצעה חברת הכנסת יהודית נאות.

נחום לנגנטל: בבקשה, חברת הכנסת נאות.

נחום לנגנטל: גברתי, יש לך שלוש דקות.

יהודית נאות: גם כמציגת החוק?

נחום לנגנטל: כן.

נחום לנגנטל: את מדברת בקיצור וכולם מבינים כשאת מדברת.

נחום לנגנטל: את מדברת מאוד בהיר.

יהודית נאות: אני חושבת שהיה לי קושי אם היית נותן לי עשר דקות.

יהודית נאות: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה בהזדמנות זאת לקרוא לכל מי שלא נמצא במליאה לבוא להתכנס.

יהודית נאות: הצעת החוק איננה הצעת החוק שלי בלבד, אלא היא הצעת חוק שלי והצעת חוק נפרדת שהוגשה על-ידי חברת הכנסת זהבה גלאון.

יהודית נאות: שתי ההצעות חוברו להן יחדיו בוועדת הפנים בראשותו של חבר הכנסת דוד אזולאי.

תמר גוז'נסקי: מאחדים הצעות חוק רק לאחר הקריאה הראשונה.

יהודית נאות: לא.

יהודית נאות: הן חוברו להן.

יהודית נאות: הן עברו בקריאה טרומית והן חוברו לקראת הדיון לקריאה ראשונה.

תמר גוז'נסקי: – – –

יהודית נאות: לא יודעת.

יהודית נאות: יכול להיות שאני לא בקיאה ברזי הפרוטוקול.

יהודית נאות: אני רוצה לדבר על המהות של הצעת החוק הזאת.

יהודית נאות: הצעת החוק הזאת עוסקת בעצם בשני אספקטים – בראש רשות ובסגנו שמקבל שכר מהרשות.

יהודית נאות: לא מדובר בסגן ראש רשות שעושה את עבודתו בהתנדבות.

יהודית נאות: במקרה הזה דינו של סגן ראש רשות שאיננו מקבל שכר כדינו של חבר מועצה שעושה את עבודתו בהתנדבות וודאי שפרנסתם באה ממקור אחר.

יהודית נאות: מדובר באלה שמקבלים שכר מקופת הרשות.

יהודית נאות: הצעת החוק קובעת, שמי שמקבלים שכר מלא במשרה מלאה, לא יוכלו לעסוק במשרה נוספת.

יהודית נאות: מי שהוא סגן ראש רשות והוא מקבל שכר לפי משרה חלקית, יוכל לעסוק בעיסוק נוסף אחד, ובלבד שסך כל המשכורות שלו לא יעלה על 100% משכורתו של סגן ראש רשות.

יהודית נאות: קרי, אנחנו לא מקפחים את עבודתו של אף אחד ולא את פרנסתו, אבל אנחנו סבורים, שמי שמקבל שכר של משרה מלאה של סגן ראש רשות או ראש רשות, אל לו לעסוק במשרה נוספת, ואנא יקדיש את כל זמנו לעיסוקו הציבורי.

יהודית נאות: הדבר הנוסף שהצעת החוק הזאת עוסקת בו הוא מניעת ניגוד עניינים.

יהודית נאות: נקבעו כללים מאוד דומים לכללים החלים על חברי הכנסת באשר לכללים למניעת ניגוד עניינים ברשויות המקומיות.

יהודית נאות: תחילתו של החוק תהיה כמובן מייד לאחר פרסומו.

יהודית נאות: אני מאוד מקווה, שכל חברי הכנסת יהיו כאן במליאה, אם מותשים ואם רעננים, כדי לתמוך בהצעת החוק הזאת בקריאתה הראשונה.

יהודית נאות: כל ההסתייגויות מקומן יכירן אחרי הפגרה, בדיונים לקראת קריאה שנייה ושלישית.

נחום לנגנטל: האם גברתי עומדת על כך שלא יהיו דיונים בזמן הפגרה בוועדה בעניין הזה?

יהודית נאות: לא, הרי מותר.

יהודית נאות: חלילה וחס, אפילו להיפך.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו פותחים בדיון.

נחום לנגנטל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם הירשזון – אינו נוכח; חברת הכנסת ציפי לבני – מוותרת.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח; חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח; חבר הכנסת תאופיק חטיב – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל קליינר – אינו נוכח; חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח; חבר הכנסת סאלח טריף – אינו נוכח; חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, לנוחיות הקהל ולנוחיות חברי הכנסת, ברגע זה אני נועל את הרשימה.

נחום לנגנטל: כל מי שלא יהיה באולם בזמן קריאת שמו, אני לא אחזור אליו.

נחום לנגנטל: אני מבקש מכל חברי הכנסת לעזור לי לעמוד בהחלטה שלי.

נחום לנגנטל: אני אוסיף את מי שצריך להוסיף.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק של חברת הכנסת יהודית נאות היא הצעת חוק במקומה, היא הצעת חוק נכונה.

משה גפני: חברת הכנסת יהודית נאות, אני תומך בחוק הזה, אני חושב שהיה ראוי להביא אותו לחקיקה.

משה גפני: אנחנו הגבלנו את עצמנו, ובצדק.

משה גפני: אדם נבחר לתפקידו, והוא אפילו מתמודד על זה בכל כוחותיו.

משה גפני: יש חברי כנסת שמשקיעים הרבה מאוד כדי להיבחר לכנסת, ולכן כשהם מגיעים לכנסת הם צריכים לעשות את עבודתם.

משה גפני: כאשר הוא נבחר לכנסת, מן הדין שהוא לא יעסוק בעיסוק אחר.

משה גפני: עיסוקו צריך להיות לטובת הציבור במקום שבו הוא נבחר, וזה הכנסת – הכנסת וועדותיה והפעילות הזאת.

משה גפני: אנחנו הגבלנו את עצמנו שלא לעסוק יותר בעיסוק נוסף.

משה גפני: אסור לחבר הכנסת לעסוק בכל עיסוק אחר מלבד עבודתו הציבורית במקום שאליו הוא נבחר.

משה גפני: לא כן הדבר, נכון להיום, בראשי רשויות.

משה גפני: אדם נבחר, מתמודד, והציבור בוחר בו והוא נהיה ראש עיר או ראש רשות או סגן, ועל-פי החוק הקיים הוא יכול לעסוק בעיסוקים נוספים, לפעמים אפילו סותרים, על הקו המבדיל שבין המותר לאסור.

משה גפני: אני חושב שהדבר הזה – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ריבלין וחבר הכנסת שטרית.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת שטרית, אני מבקש שאדוני ישב, ואם אדוני יכול גם לומר לחבר הכנסת ריבלין לדבר יותר בלחש.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

נחום לנגנטל: בבקשה, חבר הכנסת גפני, יש לך עוד דקה וחצי בדיוק.

משה גפני: העולם לא התהפך.

משה גפני: העולם הוא עגול.

משה גפני: אני חושב, שמן הדין היה, ולא רק בעניין הזה, להשוות את תנאי עבודתם של נבחרי ציבור – אדם שהולך לבחירות, וזה לא משנה לאיזה תפקיד.

משה גפני: הוא הולך לתפקיד ראש רשות, סגן ראש רשות או חבר כנסת – הדברים צריכים להיות שווים.

משה גפני: אדם צריך לעסוק אך ורק למען המטרה שלשמה הוא נבחר, ולא לעסוק בשום עיסוק אחר.

משה גפני: לכן, חברת הכנסת יהודית נאות, מעבר לוויכוחים הפוליטיים הקיימים באופן ברור אידיאולוגית בין הסיעה שאת חברה בה לבין הסיעה שאני חבר בה וסיעות רבות אחרות בבית, אני אתמוך בחוק הזה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת דני נוה – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון, ואם הוא לא יהיה נוכח – דבר שבדרך כלל לא קורה – יהיה חבר הכנסת גדעון עזרא.

נחום לנגנטל: סליחה, חבר הכנסת אלון נמצא.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת דני נוה איננו, ואני מוחק אותו מן הרשימה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לי בעיה עם החוק המוצע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהדבר מתבקש לאחר שעלינו כולנו על דרך ממלכתית ומצאנו לנכון גם למנוע מחברי הכנסת שיהיו להם עיסוקים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עדיף וראוי שגם בעלי תפקידים ומשרות אחרים בשירות הציבור אכן יתפנו לאותם עניינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי מאוד רוצה רק להביע צער על שגם חברי כנסת וגם בעלי תפקידים ממלכתיים אחרים שוכחים את מחויבותם לממלכתיות ולצדק, וברגע האמת מתגלה גזענותם, מתגלה שפלותם הציבורית ומתגלה האגו השפל של כל אחד ואחד מהם, כאשר מתחילים להשתלח בציבור הערבי ובנציגיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה נעשה "מודה" כנראה במושב הזה ובשבועות האחרונים להתקיף את חברי הכנסת הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה מצד ימין עושים זאת, ואנחנו מבינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם רוצים להיראות בציבור היהודי יותר לאומנים ויותר נציונליסטים ולהאשים כאילו את השמאל שהוא משתף פעולה או בצורה כלשהי הולך עם הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תראו אילו תוצאות הפוכות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשמאל מתחילים להרגיש אשם, ומתחילים גם הם מצדם לפשפש בציציות של כל חבר הכנסת ערבי ובמחשבותיו ובציבור הערבי בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם יש חבר כנסת ערבי שמביע עמדה או מביע דעה או נוקט בצורה כלשהי עמדה עצמאית שאיננה מקובלת על סיעה זו או אחרת, אז גם הם צועקים: אה, אתם כנראה לא כל כך רוצים שוויון, אתם גם רציתם דברים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והנה כאילו האבא החוקי הזה מצד שמאל גם כן מתנכל וחוזר חלילה – האחד מזין את השני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להגיד לכו-לם בבית הזה, לכל המסיתים, לכל הגזענים ולכל אלה שחושבים שבדרך הזאת הם יקצרו פירות או יוכלו להשיג רווחים: אתם טועים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לצערי הרב, אתם מאוד טועים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אותנו לא תזיזו מהעמדות שלנו ומהאמונה שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו פה לא במקרה, ואנו לא בחסדים של אף אחד פה – לא בחסדי השמאל, לא בחסדי הימין ולא בחסדי מאן דהוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו בדיוק כמוכם בעלי זכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שווים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תרצו או לא תרצו, זהו החוק.

נחום לנגנטל: אדוני מסיים את זמנו עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, אסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן אני הייתי אומר:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תחת להמשיך בדרך ההרסנית היום, אשר תהרוס קודם כול את בעליה ותהרוס כל חלקה טובה בממלכתיות בבית הזה, במדינה הזאת – אתם עושים דמוקרטיה בשבילנו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עושים לנו טובה שיש דמוקרטיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדמוקרטיה היא בשביל הערבים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דווקא אנחנו האחרונים שנהנים מזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר יש אפליה, יש רמיסת זכויות, יש עוני, יש אבטלה ויש אי-כיבוד זכויות של אזרחים, אנחנו הראשונים שנרמסים בזאת.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז אל תגידו שאתם עושים דמוקרטיה ואתם עושים לנו טובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לנו אל תעשו טובות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תעשו לעצמכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תבדקו טוב מאוד את העניינים אם כדאי שהמדינה הזאת בסוף תתפשט מכל צורה דמוקרטית שהיא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי אם אתם חושבים שזה טוב – יבושם לכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הקטן הייתי חושב שזה בדיוק ההיפך מהאינטרס האמיתי של המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: עכשיו, חבר הכנסת בנימין אלון, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

נחום לנגנטל: אדוני, בבקשה.

נחום לנגנטל: שלוש דקות, ואני מבקש שלא תתעקש לסיים אותן.

נחום לנגנטל: אתה לא חייב לנצל את זה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת יהודית נאות, החוק הזה הוא מכלל הדברים שנאים ויאים וזהו.

בנימין אלון: אני מרגיש צורך בגילוי נאות לחברת הכנסת נאות, שזו דעתי וזאת הצבעתי.

בנימין אלון: אולי יש רק דבר שחקיקה לא תעזור.

בנימין אלון: גם אצל חברי כנסת יש שני מרכיבים.

בנימין אלון: יש מה שנקרא עיסוק נוסף, ויש מה שנקרא ניגוד עניינים.

בנימין אלון: ניגוד עניינים יכול להיות גם כשאין עיסוק נוסף.

בנימין אלון: עיסוק נוסף מוגדר.

בנימין אלון: אצל חברי הכנסת הוא אסור בכלל, וחוץ מזה חבר כנסת לא יכול להיות גם חבר מועצה מקומית.

בנימין אלון: יש רשימת דברים בחוק: מועצה מקומית, מועצה דתית, ההסתדרות וההסתדרות הציונית.

בנימין אלון: לגבי עירייה, אני חושב שכל מי שמקבל משכורת, אכן ראוי שיתעסק בדבר הזה.

בנימין אלון: יכול להיות שגובה המשכורות לא תמיד מאפשר זאת.

בנימין אלון: לכן, מן הראוי לתת את הדעת גם בחקיקה – – –

נחום לנגנטל: תודה.

בנימין אלון: כבר עברו שלוש דקות?

נחום לנגנטל: לא, אבל אם סיימת את העניין – – –

יהודית נאות: רוצה להרוויח זמן.

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: מן הראוי לתת את הדעת גם בחקיקה בשלבים הבאים, איך אפשר לשמור על אי-ניגוד עניינים בצורה כזאת, שאולי כן יאפשר עיסוק משלים או דבר כזה, בתנאי שהאתיקה של ניגוד העניינים תישמר.

בנימין אלון: זה באשר להצעה שלך.

בנימין אלון: ביתרת הזמן שנותרה לי – חבר הכנסת דהאמשה, אני מבין את כאבך.

בנימין אלון: זה קל מאוד להגיד "גזענים" למי שחושב אחרת.

בנימין אלון: אזכיר לך היכן עלה קצפך.

בנימין אלון: היתה הצעת החוק של ביטוח לאומי, שמהילד הרביעי יקבלו יותר.

בנימין אלון: היתה הסתייגות שאמרה שלא הגיוני שבמדינה שיש בה איסור ביגמיה ובמדינה שלפי החוק שלה אין אפשרות לשתיים, שלוש וארבע נשים, לא יכול להיות שבמשפחה הילד הרביעי יהיה לפי האבא.

בנימין אלון: כלומר, שאם לאבא יש חמש נשים, כמו שקורה במקומות מסוימים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי תאריך לידה.

בנימין אלון: אם לאבא יש חמש נשים, יש לו 20 ילדים – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לו 20 ילדים.

בנימין אלון: – – ומהילד הרביעי הוא יקבל את הצ'ופר הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא? יש לו 20 ילדים.

בנימין אלון: אתה יכול לחשוב אחרת.

בנימין אלון: המסתייגים אמרו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא הנותנת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא הנותנת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפי מספר הילדים – – –

בנימין אלון: חבר הכנסת דהאמשה, המסתייגים לא רוצים לעודד.

בנימין אלון: המסתייגים היו חברי הכנסת יעל דיין משמאל וצבי הנדל מסיעתי.

בנימין אלון: הם לא רוצים לעודד נישואים ליותר מאשה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – נישואים.

בנימין אלון: החוק הזה מעודד נישואים ליותר מאשה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מענישים את הילדים.

בנימין אלון: אתה רוצה לראות בכל דבר גזענות, אז תגיד את זה.

בנימין אלון: אבל אני חושב שזה באמת מוגזם להפיל על משלם המסים לשלם כפל ויותר מכפל על מצב שכזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה – – – אלה ילדים ואלה ילדים.

בנימין אלון: תודה.

נחום לנגנטל: אדוני, תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גדעון עזרא – איננו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת מאיר שטרית, שנמצא באולם.

זבולון אורלב: מכובדי וידידי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אף אני אתמוך בהצעת החוק שיזמו חברת הכנסת יהודית נאות וקבוצת חברי הכנסת באשר לאיסור עיסוק נוסף על ראשי רשויות מקומיות וסגניהם שמקבלים שכר – יש בו כדי להגביר את אמון הציבור במנהיגים ובנבחרים שלו, כדי שהוא יוכל להיות בטוח שאם הוא בחר באנשים להיות ראש רשות מקומית וסגני ראשי ערים הם מוסרים את כל זמנם, את כל יכולתם ואת כל מרצם לשרת את הציבור באמונה ולא לעשות את המשרה הציבורית קרדום לחפור בו.

זבולון אורלב: זו אתיקה מקובלת בשירות הציבור, וטוב שנסתום גם את הפרצה הזאת, אם היתה פרצה כזאת.

זבולון אורלב: אני רוצה רק להעיר לחברת הכנסת יהודית נאות שמובילה את החוק הזה – וכנראה, אני גם אגיש על כך הסתייגות – שהנושא של עיסוק בהתנדבות, בלא תמורה, הוא דבר מאוד מאוד בעייתי אם אין עליו מגבלות, וגם בסעיף קטן (ג) בסעיף 15ב – בראש עמוד 503 – המתחיל במלים "ראש רשות וסגן ראש רשות לא יעסקו בכל עסק או עיסוק נוסף, לרבות עיסוק המותר לפי סעיף קטן (ב)" – צריך שזה יהיה לא רק לפי סעיף קטן (ב), אלא גם לפי סעיף קטן (א) בסעיף 15ב, כלומר, שגם עבודה בהתנדבות יחולו עליה כל המגבלות, לרבות מגבלות בשאלה, במה אדם עוסק בהתנדבות, על מנת שעיסוקו בהתנדבות לא יפגע בכבודה של הרשות, שהעיסוק בהתנדבות לא יביא אותו לכלל ניגודי אינטרסים, שהעיסוק בהתנדבות לא יהיה בבחינת שלח לחמך על פני המים, כי ברבות הימים – לאמור, בסיום הקדנציה – תמצא את הלחם וכו'.

זבולון אורלב: אני חושב שלכבודה של הצעת החוק ראוי להוסיף את הדבר הזה, ואני בהחלט תומך בחוק ומברך את מציעת החוק.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת נאות, קודם כול אני מבין את רוח הצעת החוק, אבל מה שאני יודע הוא, שבדרך כלל הסגנים הם כאלה שעמדו בראש רשימה, שרצו להתמודד על הראשות, ובסופו של דבר הם הפסידו בבחירות, ואז היו שתי אפשרויות: או שהם יהיו סגנים בשכר, או שהם יהיו חברים מן המניין.

גדעון עזרא: אם זה אדם בפוטנציה של ראש עיר ואת נותנת לו להיות רק סגן ראש עיר, לדעתי, בסופו של דבר תורידי את רמת הניהול בעיריות.

גדעון עזרא: ואני אומר גם, שרבים האנשים שמשרתים היום בתפקידים הללו שלא ידעו שההגבלה הזאת תוטל עליהם, ולכן צריך טווח של שנים עד שדבר כזה ייכלל, ולא לעשות את זה מהיום למחר.

גדעון עזרא: אני מתלבט מאוד בנקודה הזאת.

גדעון עזרא: אני חושב גם, שאם נותנים לאדם לעבוד בתפקיד נוסף, ברור לחלוטין שאסור שיהיה ניגוד אינטרסים.

גדעון עזרא: זה ברור לחלוטין.

גדעון עזרא: ולכן, כל מי שעובד היום – צריך לוודא שאין ניגוד אינטרסים, ולכן אצביע כנראה נגד החוק ואדרוש, בצד הדברים הללו, שבתפקיד שהאדם הזה ממלא לא יהיה ניגוד אינטרסים.

גדעון עזרא: זה פשוט לא תקין וזה לא יכול להיות במינהל הציבורי בישראל.

גדעון עזרא: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת חיים כץ, ואם הוא לא יהיה נוכח, ידבר אלוף הנואמים, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יורי שטרן: לא, האלוף זה בני אלון.

יולי יואל אדלשטיין: הוא תת-אלוף.

בנימין אלון: לא, רובי ריבלין.

נחום לנגנטל: כן, רובי ריבלין.

נחום לנגנטל: בבקשה, חבר הכנסת מאיר שטרית.

נחום לנגנטל: יש לאדוני שלוש דקות, ואדוני לא חייב למלא את שלוש הדקות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כמי שחוקק לפני שתי כנסות את החוק בדבר איסור עיסוק נוסף לחברי הכנסת, אני מברך את חברת הכנסת יהודית נאות על הצעת חוק.

מאיר שטרית: חברת הכנסת יהודית נאות, הצעת חוק דומה שלי מונחת על שולחן הכנסת, ואני חושב שזה צודק ונכון שאדם שמקבל משכורת מהמדינה – ובעיקר בתפקיד ציבורי, כגון ראש עיר, סגנו, רב ראשי – שחי ממשכורת מהמדינה, אסור לו לעסוק בעיסוק נוסף.

מאיר שטרית: אין שום ספק שיש בזה ניגוד אינטרסים חריף, לעתים חריף ביותר.

מאיר שטרית: זו היתה הסיבה לכך שחוקקתי את החוק שבא לאסור על חברי הכנסת עיסוק נוסף.

מאיר שטרית: אני אסרתי על חברי הכנסת להיות ראשי ערים באותו זמן וגם להיות עורכי-דין או רואי-חשבון או יועצים כלכליים, וחברי כנסת שמחליטים להיות חברי כנסת הם חברי כנסת full time job, אסור להם לעשות שום דבר אחר אלא בהתנדבות.

מאיר שטרית: אדם רוצה לפעול בהתנדבות למען הציבור, בבקשה.

מאיר שטרית: ואני חושב שזה הגון ונכון שהחוק הזה יעבור.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לחברת הכנסת נאות, שהחוק כמו שהוא כתוב היום, יש בו בעיות וצריך לתקן אותו.

מאיר שטרית: ואני מציע לך לתקן את החוק הזה לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

מאיר שטרית: אני מציע לך לקרוא את סעיף 13 – נדמה לי, סעיף 13(א) – לתקנון הכנסת לגבי עיסוק נוסף של חברי הכנסת.

מאיר שטרית: נוסף.

יהודית נאות: אני מכירה את הסעיף על בוריו, ובוועדה הורידו – – –

מאיר שטרית: אני מציע לתקן את החוק כדי לפתור את הבעיות שעלו מהשטח, על-ידי סגני ראשי ערים וראשי ערים שפנו אלינו בעניין זה.

מאיר שטרית: יש דברים שהם צודקים, וצריך לתקן אותם – – –

דוד אזולאי: ברשות היושב-ראש, אני מודיע לך, שהיתה נציגות שלהם בוועדה, שמענו אותם בכובד ראש, ועל סמך מה ששמענו – – –

מאיר שטרית: והם תמכו.

מאיר שטרית: יפה.

מאיר שטרית: אז אני אומר: אם יש נקודות שטעונות תיקון, עדיין יש אפשרות לעשות זאת בוועדה בהכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר שטרית: אפשר לתקן איזה דבר, אבל החוק בעיקרו נכון.

מאיר שטרית: אדם שרוצה להיות איש ציבור, אדם שמייצג ציבור, שמקבל החלטות פורמליות בהיותו ראש עיר או סגן ראש עיר – אינו יכול לעסוק באותו זמן בעיסוק נוסף.

מאיר שטרית: איש ציבור – חבר כנסת, ראש עיר או סגנו, שיש לו זמן לעסוק בעיסוק נוסף – לעתים אני חושש שהעיסוק הנוסף שלו הופך עיקרי, והתפקיד העיקרי הופך לתפקיד המשני.

מאיר שטרית: אני אומר: אתה רוצה להיות שליח ציבור?

מאיר שטרית: – אתה תקרא את הפרשה ואת ההפטרה, את התפילה ואת הקדיש.

מאיר שטרית: אתה לא יכול להיות שליח ציבור רק לצורך תקיעה בשופר.

מאיר שטרית: אתה צריך להיות שליח ציבור במשרה מלאה, ואני מקווה שהחוק הזה יעבור.

מאיר שטרית: אני תומך בחוק הזה.

אריה גמליאל: הדוגמה לא טובה.

מאיר שטרית: היא לא טובה?

מאיר שטרית: למה?

אריה גמליאל: כי תוקע – – –

נחום לנגנטל: הוא התכוון לומר שאתה לא יכול להיות רק בחזרת הש"ץ, אתה צריך לקחת את הכול על עצמך.

נחום לנגנטל: לזה הוא התכוון.

אריה גמליאל: – – –

נחום לנגנטל: אדוני סיים את זמנו, ואני אומר את זה כדי שלא נגלוש לוויכוח הלכתי.

מאיר שטרית: אני כבר מסיים, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני חבר הכנסת גמליאל, אני, עבדך הנאמן, כשליח ציבור בימים הנוראים ובחגים וגם כתוקע, מודע למה שאתה אומר.

מאיר שטרית: הבאתי את זה רק כדוגמה לכך שהתוקע ממלא, נאמר, את החלק הכי קל בעניין, בשעה ששליח ציבור עומד כל היום על הרגליים.

מאיר שטרית: החוק הזה נכון, צודק, ואני תומך בו, אם כי, כאמור, לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית – עם תיקונים אחדים.

נחום לנגנטל: ידעתי שאדוני זמר.

נחום לנגנטל: לא ידעתי שאדוני גם תוקע בשופר.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת האשם מחאמיד – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים כץ – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אנחנו, אנשי הליכוד, יושבים פה יום שלם, כמובן על מנת לרצות את כל המפלגות הלווייניות או שאנחנו לוויינים להן, על מנת לחלק את כל הכספים לסקטורים שהכספים מגיעים להם.

ראובן ריבלין: ועכשיו, כאשר מגיעה לדיון סוגיה שבה יש נושאים ציבוריים שבהם מעורבים 77 סגני ראשי ערים מטעם הליכוד – פה אנחנו, כמובן, צריכים להיות נאורים ולהתחיל לחשוב מה צריך לעשות ומה לא צריך לעשות.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר כאן לפני הכנסת ולפני פרוטוקול זה, שאני בוש ונכלם שלא הצבעתי בעד חוק-יסוד: החקיקה, שאנחנו מאמינים בו ואנחנו יזמנו אותו, רק משום שסיעתי כפתה עלי שלא לעשות זאת, לא מתוך הכרתה אלא מתוך לחץ פוליטי שלוחצים עליה.

אליהו סויסה: – – –

דוד אזולאי: – – –

ראובן ריבלין: מה נעשה בשלטון?

ראובן ריבלין: – נבוא ונשב וניתן כל מה שיאמרו לנו שצריך לתת.

ראובן ריבלין: וכך חוזר חלילה ובזה נגמר העניין.

קריאות: – – –

נחום לנגנטל: רבותי, תנו לו לדבר.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אזולאי, שב.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אליעזר כהן, שב.

ראובן ריבלין: ואם, חלילה, לא נעשה מה שהם אומרים, גם יבואו "להרביץ" לנו איפה שאנחנו יושבים.

אליהו סויסה: – – –

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, אשר לנושא שעומד לפנינו, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים הנכבד, חבר הכנסת אזולאי, יש לנו בארץ חוק שגם חבר הכנסת שטרית, שעוסק בצורכי ציבור באמונה, תומך בו, יש לנו חוק שבא וקובע את הכללים, את הדינים והוראות הדינים הקובעים את איסור ניגוד העניינים של נבחרי ציבור.

ראובן ריבלין: כך חיינו כל הזמן.

ראובן ריבלין: אבל כמובן, תמיד, בכל פעם שבא אדם מאותה מסגרת, והוא בהחלט יכול להיות גם פרופסור באוניברסיטה וגם סגן ראש עיר, כי הרי העניינים האקדמיים אינם ניגוד אינטרסים, חלילה, או לכתוב ספרים, וזה כמובן לא ניגוד אינטרסים.

ראובן ריבלין: כל אלה שבאים מהתחום האקדמי מורים לנו כל מיני הלכות לגבי העוסקים בצורכי ציבור באמונה.

ראובן ריבלין: יושבים אצלנו אנשים שהם סגני ראשי ערים.

ראובן ריבלין: הם יכולים לעסוק בדברים שאינם בניגוד אינטרסים מוחלט, בדיוק כמו פרופסור באוניברסיטה, בדיוק כמו אדם שכותב ספרי לימוד או ספרי הגות.

ראובן ריבלין: מדוע נבוא היום ונטיל מטלות במסגרת החוק כפי שהוא מוצע על-ידי חברת הכנסת נאות?

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, עד היום חיינו, הכללים הם כללים דווקניים, הכללים הם כללים ברורים.

ראובן ריבלין: אוי לו לאדם שיעבוד בצורכי ציבור, יקבל שכר מהציבור ויפעל בניגוד אינטרסים, או חלילה יעשה איזה דבר לטובתו האישית, כי הוא עובר עבירה פלילית חמורה.

ראובן ריבלין: מספיק לנו מהעניין הזה.

נחום לנגנטל: אדוני סיים את זמנו.

יהודית נאות: העיסוק שלי היום הוא חברת כנסת.

יהודית נאות: אנחנו באים מהשטח.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע, שהאנשים הטובים שרוצים לעשות עוד יותר טוב ייקחו את החוק, ימתנו אותו, יעשו אותו באותה מסגרת שאליה הם מתכוונים, לא יטילו עולם בכך שלשירותים הציבוריים בתפקיד סגני ראשי ערים יגיעו רק אנשים נאורים שהם מתחום האקדמיה, שזה לא ניגוד אינטרסים, או אנשים שלא יהיו ראויים מספיק להיות – – –

נחום לנגנטל: תודה.

ראובן ריבלין: – – – יבואו לאותה משרה משום שהם לא עשירים.

ראובן ריבלין: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

נחום לנגנטל: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת דוד אזולאי.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי את חברי לסיעה חבר הכנסת רובי ריבלין, ואני מסכים עם הפרובלמטיקה שהוא העלה.

יובל שטייניץ: אבל, ברשותך, מאחר שכבר התחלתי לשמוע דיבורים ודיווחי תקשורת על דחייתו של חוק-יסוד: החקיקה, שהובא היום לאולם המליאה, אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

יובל שטייניץ: אני, ולפחות חלק מחברי, לא הצבענו נגד החוק הזה, ואחרים מבינינו לא הצביעו בעד או נמנעו או לא היו במליאה בגלל איזה קשר למפלגה כזאת או אחרת, למפלגות הדתיות החרדיות.

יובל שטייניץ: אני מתנגד לחוק-יסוד: החקיקה, למרות היותי חילוני, ולא מסיבות דת ומסורת אלא בראש ובראשונה מסיבות של דאגה לדמוקרטיה הישראלית.

יובל שטייניץ: אני רוצה לפתוח ולספר כדי שהציבור הרחב ידע שלא מדובר פה במאבק של דתיים נגד חילונים.

יובל שטייניץ: בפני ועדת החוקה, חוק ומשפט הנכבדת של הכנסת הופיעו, בין השאר, נשיא בית-המשפט העליון בדימוס השופט משה לנדוי ופרופסור רות גביזון, שניהם אינם חובשי כיפה, והזהירו בצורה ברורה, חדה וחריפה ביותר את חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט, שלא לתמוך בחוק-יסוד: החקיקה במתכונתו הנוכחית.

יובל שטייניץ: מדוע?

יובל שטייניץ: האם משום שפרופסור רות גביזון אולי קרובה לש"ס?

יובל שטייניץ: האם נשיא בית-המשפט העליון לשעבר משה לנדוי הוא חובש שטריימל?

יובל שטייניץ: הם הזהירו ונימקו מסיבות טובות מאוד.

יובל שטייניץ: הם הזהירו, שבמצב הנוכחי, במצב שבו בית-המשפט העליון מפעיל אקטיביזם שיפוטי אגרסיבי, מהרבה בחינות חסר תקדים בעולם המערבי והדמוקרטי, החוק הזה הוא חוק מסוכן לדמוקרטיה הישראלית.

יובל שטייניץ: אני אסביר על קצה המזלג מדוע הוא מסוכן במתכונתו הנוכחית – – –

יעל דיין: אתה מצטט לא נכון.

יעל דיין: השופט לנדוי לא אמר.

יעל דיין: כולנו ישבנו שם.

יעל דיין: אתה מעוות את הדיווח של – – –

יובל שטייניץ: אני מצטט באופן מדויק, ואני מזמין אותך, חברת הכנסת יעל דיין, להסתכל בפרוטוקול של ועדת החוקה, חוק ומשפט ולראות מה היתה עמדתו של לנדוי ומפני מה הוא הזהיר אותנו.

יובל שטייניץ: הוא הזהיר אותנו שלא לתמוך בחוק הזה.

יובל שטייניץ: ופרופסור רות גביזון אמרה, ואני מצטט פחות או יותר במדויק, שחוק-יסוד: החקיקה יהיה אסון לדמוקרטיה הישראלית.

יעל דיין: זה לא נכון.

יעל דיין: אסון זה לא סכנה – – –

יובל שטייניץ: פרופסור רות גביזון ומשה לנדוי אמרו כך לא בלי שהם חשבו על כך תחילה ולא בלי נימוקים, אלא מנימוקים טובים מאוד, כיוון שהחוק הזה במתכונתו הנוכחית מבטיח סירוס של חוקי-היסוד בצורה כזאת, שבעצם התפקיד העיקרי של החקיקה בישראל יעבור דה-פקטו מן הכנסת, בית-הנבחרים, לבית-המשפט העליון, שזה לא תפקידו.

יעל דיין: אתה מתבלבל.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: אדוני סיים את זמנו.

יובל שטייניץ: אני מודיע כאן, שאני כן אהיה מוכן לתמוך בחוק-יסוד: החקיקה.

יובל שטייניץ: ישראל דרוש לה חוק-יסוד: החקיקה מתוקן, שיגדיר גם את תפקידו של בית-המשפט העליון בפרשנות חוקי-היסוד ויטיל מגבלות על העניין הזה, ואז נוכל לגבש הסכמה רחבה ולצעוד בדרך בטוחה ובקונסנסוס לקראת חוקה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ישראל כץ, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין ספק שכוונתה של חברת הכנסת נאות רצויה, אבל אם החוק יתקבל במתכונת הנוכחית שלו, הוא יביא לתוצאות לא טובות.

ישראל כץ: אי-אפשר, חברת הכנסת נאות, פרופסור נאות, סגנית ראש עיריית חיפה לשעבר, דווקא להתמקד כל פעם בסגנים, סגני ראש עיר, סגני ראשי מועצות דתיות.

ישראל כץ: היה גם ניסיון של הממשלה לחוקק בחוק ההסדרים חוק שמבטל את רוב התקנים של סגני ראש עיר וסגני ראש מועצות דתיות.

ישראל כץ: אני שמח שההסתייגות שהגשתי בוועדת הכספים התקבלה, אחת הבודדות בתקציב שעבר, והיא מנעה את רוע הגזירה.

ישראל כץ: אני רואה בסגני ראש העיר חוליה מקשרת חשובה מאוד לשטח.

ישראל כץ: אנשים שמקבלים את הקהל, מתווכים בין ראש העיר לבין הפונים אליהם, ואני לא מציע להקשות עליהם.

ישראל כץ: החוק ברור מספיק היום, ואיש לא יכול לפעול חלילה בניגוד אינטרסים לרשות שהוא חבר בה.

ישראל כץ: אם הוא יפעל בניגוד אינטרסים, אז כמו כל שר או חבר כנסת או פקיד ממונה בכל מקום – יש מספיק רשויות במדינה שיכולות למצות את הדין.

ישראל כץ: לכן אני אומר, אם כבר רוצים לבדוק – – – אני לא שומע אותך.

מוחמד כנעאן: למה אתה מבדיל ביניהם, בין ראש רשות לבין הסגנים?

ישראל כץ: אם רוצים לעסוק בשלטון המקומי ובכל הצרות שהוא עובר היום, בואו נעסוק בשלטון המקומי.

ישראל כץ: ניקח גם את הממשלה שהרחיבו אותה מ-18 שרים ל-24 שרים, חברת הכנסת נאות וחברי כנסת אחרים, לא כולם נלחמו כנגד הדבר הזה.

ישראל כץ: הגדילו את מספר סגני השרים.

ישראל כץ: הממשלה לא שימשה כאן דוגמה מבחינת צמצום – – –

יהודית נאות: אני מתנגדת.

זאב בוים: בגלל זה היא צריכה ללכת.

ישראל כץ: על זה היא צריכה ללכת, בהחלט.

ישראל כץ: לכן אני אומר, בואו לא נתמקד בחלשים יותר במערכת, אותם סגנים.

ישראל כץ: רוצים לדון בכל השלטון המקומי, בתוכנית הבראה לשלטון המקומי, בסיוע לשלטון המקומי, בהקצאת כסף רב יותר לרווחה, לחינוך, לבריאות ולדברים שקשורים לשלטון המקומי – בבקשה.

ישראל כץ: אבל כל עוד לא עושים זאת, בואו לא נקשה על מי שעושה את העבודה.

ישראל כץ: הם מייצגים את הממשלה מול האזרחים, יש להם מספיק צרות להתמודד אתן.

ישראל כץ: אני לא רוצה, שבקריית-שמונה, בבאר-שבע, באילת ובמרכז הארץ יתחילו פתאום להיות זעזועים ואנשים לא יוכלו להמשיך ולתפקד.

ישראל כץ: אם רוצים להעביר חוק שיכלול את כל הנבחרים – גם חברי כנסת, גם שרים, גם ראשי ערים, גם סגנים, גם מועצות דתיות, כל אחד ואחד, גם הסוכנות, גם מינהל מקרקעי ישראל, על כולם, אבל לא להתמקד כל פעם בחלק שנראה פחות חזק.

ישראל כץ: לכן, אדוני היושב-ראש, לא אתמוך בחוק הזה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ראשית אני אומר שאני תומך נלהב של ראשי הרשויות, ואני חושב שהם ראויים לכל הערכה על העבודה הנפלאה שהם עושים בתנאים הקשים ביותר שהם נמצאים בהם במסגרת קיצוץ תקציב ובמסגרת העימותים היומיומיים עם האזרח הקטן.

דוד אזולאי: אבל חברי חבר הכנסת ישראל כץ לא קרא כנראה את החוק.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, יושב-ראש ועדת הפנים פונה אליך.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ, אני מסב את תשומת לבך לחוק שמדבר לא רק על ראש הרשות אלא גם על סגניו.

דוד אזולאי: ואני רוצה שנדע – ראש רשות וסגנו שנבחרו למשרה המכובדת הזאת, פירושו של דבר שהם רוצים לתת את כל-כולם למען הציבור שבחר בהם.

דוד אזולאי: מי שבחר בתפקיד הזה צריך לדעת שהוא צריך לשלם מחיר.

דוד אזולאי: גם אנחנו, כחברי כנסת כאן, משלמים מחיר יקר על כך שאנחנו נמצאים כאן בכנסת.

דוד אזולאי: לא תמיד הציבור יודע להעריך את מה שאנחנו עושים, אבל עובדה היא שלמרות הכול ובכל זאת אנחנו מכהנים בתפקיד הזה.

דוד אזולאי: כאשר הבאנו את הנושא הזה לדיון בוועדת הפנים – לא באנו בצורה שרירותית וקבענו שהוא לא יכול לעסוק בעיסוק נוסף.

דוד אזולאי: אני מסב את תשומת לבך לחוק ותראה מה כתוב שם: "סך שתי משכורותיו – משכורתו מקופת הרשות המקומית ומשכורתו מעיסוק נוסף – לא יעלה על משכורתו של סגן ראש רשות במשרה מלאה".

דוד אזולאי: כלומר, הבאנו בחשבון, שאותו סגן ראש מועצה או סגן ראש עיר או ראש עיר, שמקבלים משכורת חלקית, יכולים להשלים את משכורתם בעבודה נוספת, אבל לא ייתכן להפוך את העיקר לטפל ואת הטפל לעיקר.

דוד אזולאי: אם נבחרת כראש רשות וסגן בשכר, מן הראוי שתתמסר כל כולך לתפקיד שנבחרת אליו.

דוד אזולאי: אם יש בעיה של פרנסה, החוק מאפשר לו לעבוד במשרה נוספת על מנת שיוכל להשלים את משכורתו.

דוד אזולאי: אני מבין את חברי מהליכוד, אני מבין את עמדתכם, אתם מחויבים לראשי רשויות – אני חושב שגם אנחנו מחויבים לראשי רשויות.

ראובן ריבלין: מה, זה לא לגיטימי?

דוד אזולאי: זה לגיטימי.

ראובן ריבלין: אתם מחויבים לכל הדברים שאנחנו מחויבים להם, רק מפני שאתם מחויבים להם, אז – – –

יהודית נאות: – – –

דוד אזולאי: אנחנו מחויבים לציבור שלנו, אנחנו מחויבים בדיוק כמוכם, אבל צריך לזכור – צריך שיהיה צדק עם הנבחרים.

דוד אזולאי: לא ייתכן, שנבחרים אחרים, אסור להם לעסוק בעיסוק נוסף, וקבוצה אחרת מותר לה לעסוק בעיסוק נוסף, ובעצם הם בוגדים באנשים ששלחו אותם לתפקיד שלהם.

מוחמד כנעאן: – – – אתה צודק במאה אחוז.

דוד אזולאי: לכן אני חושב, שלגבי ראש רשות ודאי שלא צריכה להיות פה שאלה.

דוד אזולאי: ראש רשות שנבחר מקבל משרה מלאה והוא זכאי למשרה מלאה, עם כל מה שצריך מסביב – ודאי שהוא צריך לעבוד אך ורק ברשות המקומית.

ראובן ריבלין: אין ויכוח.

דוד אזולאי: לגבי הסגנים, אני חושב שהפתרון שמצאנו בוועדה – אחרי מאמצים רבים והשקעה רבה הגענו לנוסחה שתהיה מקובלת.

דוד אזולאי: לכן, טוב יעשו חברי בליכוד אם יתמכו בהצעת החוק הזאת, מפני שהיא באה לעשות סדר בשלטון המקומי, היא מביאה את הנבחרים לעשות מלאכתם נאמנה.

דוד אזולאי: מי שקשה לו – שלא ילך להיבחר.

דוד אזולאי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, שגם מדייק לתפארה בזמן המוקצב לו.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ראש רשות המעמיד את עצמו לבחירת הציבור, בעצם מצהיר בפני הציבור שבוחר בו, שהוא מתעתד להשקיע את כל מאודו למען ציבור – להשיג את היעדים, להשיג את המטרות.

טלב אלסאנע: עם זאת, המדינה מחויבת לדאוג לו לרמת חיים, לרמת שכר מסוימת.

טלב אלסאנע: לכן הוא מקבל שכר שמוקצה לראשי הרשויות ולבעלי התפקידים הבכירים ברשויות המקומיות.

דוד אזולאי: משכורת מכובדת.

טלב אלסאנע: למיטב ידיעתי, חבר הכנסת דוד אזולאי, זה הרבה הרבה יותר גבוה משכר המינימום והרבה יותר גבוה מהשכר הממוצע במשק.

טלב אלסאנע: אם מבטיחים לו את תנאי השכר האלה, מדוע שלא יגביל את עצמו באותה משרה וידאג לציבור שבחר בו?

טלב אלסאנע: אני מאמין, שלראשי רשויות וגם לסגניהם יש מספיק עבודה, והם יכולים לעבוד לא רק 18 שעות ביום, אלא יותר מזה, אם הם רוצים לשרת את ציבור בוחריהם – ולא רק את בוחריהם, את כל תושבי העיר, גם אלה שלא בחרו בהם.

טלב אלסאנע: מכאן, אנחנו מחויבים לא רק לראשי הרשויות, אלא מחויבים לכלל הציבור ולכלל תושבי הרשויות המקומיות.

טלב אלסאנע: אני חושב שחברת הכנסת יהודית נאות השכילה והביאה הצעת חוק נכונה, ואני תומך בה.

טלב אלסאנע: אני חייב הסבר מסוים להתפרצות הזעם שהיתה במסגרת הדיון בחוק משפחות ברוכות ילדים, והנימוקים שלי הם בשני מישורים.

טלב אלסאנע: המישור הראשון הוא מישור קולגיאלי – ואני אומר זאת כי סגן יושב-ראש הכנסת נמצא על הדוכן והוא יכול להתייחס לדברי.

טלב אלסאנע: היתה בינינו הסכמה.

טלב אלסאנע: אני פניתי אליו, הסברתי לו את העניין.

טלב אלסאנע: החוק בא לשרת לא הורים ולא אמהות, הוא בא לשרת את הילדים, להבטיח להם רמת חיים, שיוכלו להתקיים ולהתפרנס, ובמיוחד באותן משפחות ברוכות ילדים.

טלב אלסאנע: הנושא של מספר הילדים במשפחה – כולנו יודעים שלפעמים הוא גם פונקציה של רמת החינוך ורמת המודעות של אותה משפחה.

טלב אלסאנע: אם אנחנו רוצים שיעלו גם את רמת החינוך, צריך לתת להם רמת הכנסה מסוימת שתבטיח חינוך נאות ולספק את החינוך הראוי מבחינת ההורים.

טלב אלסאנע: לכן היתה הסכמה שהיושב-ראש חבר הכנסת רובי ריבלין יסיר את ההסתייגות.

טלב אלסאנע: מאחר שלא הוסרה ההסתייגות, זו היתה הסיבה הראשונה לכעס.

טלב אלסאנע: המישור השני – אין, לדעתי, היגיון בהסתייגות הזאת, כי זה הולך לפי המפרנס, והמפרנס הוא אבי המשפחה.

טלב אלסאנע: בדרך כלל, במשפחות האלה, האב הוא מפרנס יחיד, ולכן אין היגיון – אם מדברים על משפחות ברוכות ילדים, אז צריך ללכת לפי משפחה, כמה ילדים יש במשפחה ומי המפרנס של המשפחה.

טלב אלסאנע: אין לי התנגדות שתשלום קצבת הילדים יהיה לאמא ולא לאבא, על מנת להבטיח שכל הגמלה תוצא ותשולם לרווחת הילדים ולא תשרת שיקולים נוספים הרחוקים ממטרת החוק.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני רק רוצה לומר לך, שאינני חבר קבוע בוועדת העבודה והרווחה, ואני לא ידעתי שצורפה הסתייגותי להסתייגותו של חבר הכנסת הנדל והסתייגותה של חברת הכנסת דיין.

ראובן ריבלין: אני ניגשתי למיקרופון על מנת לבקש להסיר את הסתייגותי ולהודיע, שאני ואתה מתכוונים ליזום חקיקה, שגם אם יינתנו אותן קצבאות ילדים הן יינתנו לילדים ולאמא, ולא לאבא שהוא מרובה נשים – ואתה הסכמת שעניין זה הוא חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: בינתיים, היושב-ראש כבר הצביע על ההסתייגות; אני התנגדתי לה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לנגנטל, בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, באופן עקרוני הצעת החוק הזאת של חברת הכנסת יהודית נאות היא הצעה ראויה ונאותה, ואני חושב שבמהותה היא נכונה.

נחום לנגנטל: אני רק רוצה לעשות הפרדה בין שלושה דברים שצריכים לעשות אותם.

נחום לנגנטל: האחד הוא איסור עיסוק נוסף, השני – ללא שום קשר לנושא הראשון – הוא ניגוד העניינים, והשלישי הוא מצב שבו אנחנו מאפשרים לאדם עיסוק נוסף.

נחום לנגנטל: אנחנו חושבים, שזה דבר שיכול להועיל או יכול להיות טוב לרשות המקומית, אפילו הוא משתכר מהדבר הזה, בתנאי שזה לא פוגע בעבודתו כסגן ראש עיר או כראש עיר וגם אם בכך הוא לא פועל בניגוד עניינים.

נחום לנגנטל: זה הדבר השלישי.

נחום לנגנטל: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש הרבה סגני ראשי ערים, גם ממפלגתך, אני חושב גם ממפלגתי – חברת הכנסת נאות – יש סגני ראשי ערים שאינם במשרה מלאה.

יהודית נאות: להם מותר יהיה – – – על משרה מלאה.

נחום לנגנטל: כאן מתחילה להיות בעיה גדולה מאוד – מישהו שהוא לא במשרה מלאה, ולפעמים יש סגן ראש עיר אחד בתקן ונותנים את זה – שר הפנים לשעבר יודע זאת – לשלושה סגנים, כל אחד בשליש משרה.

קריאה: – – –

מוחמד כנעאן: – – –

נחום לנגנטל: לא.

נחום לנגנטל: אלה שבלי שכר בכלל – אין בעיה.

נחום לנגנטל: אני אומר: זה שקיבל שליש משרה או חצי משרה – זאת הבעיה, איך אנחנו עושים את ההשלמה.

מאיר שטרית: – – –

דוד אזולאי: – – –

יהודית נאות: – – –

קריאות: – – –

נחום לנגנטל: לא.

נחום לנגנטל: אבל לפעמים אי-אפשר, אדוני.

נחום לנגנטל: אם אתה מדבר על פוליטיקה בסגנון כזה, בוא נבטל בכלל את סגני ראשי הערים.

נחום לנגנטל: אני הייתי ממלא-מקום ראש מועצה עשר שנים.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הנכבדים, חבר הכנסת לנגנטל עומד על הדוכן, מדבר עם חבר הכנסת שטרית, חברת הכנסת נאות מרימה יד, יושב-ראש הוועדה מרים יד.

ראובן ריבלין: האם אתה מוכן לשמוע את שאלותיהם?

נחום לנגנטל: אני מוכן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, האם אתה סיימת?

ראובן ריבלין: בבקשה.

נחום לנגנטל: זו שעת שאילתא.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: לא על חשבונך.

מאיר שטרית: – – – לפני 13 שנה היה לי תמיד סגן אחד, לא יותר, ולפעמים גם זה יותר מדי.

ראובן ריבלין: כי היה ראש עיר טוב.

נחום לנגנטל: אני הייתי ממלא-מקום ראש מועצה עשר שנים, בהתנדבות, ללא שכר בכלל, ואני אומר לך שלפעמים זה כן טוב שיש סגני ראשי ערים.

נחום לנגנטל: אני עשיתי את זה משיקולי שלי ולא לקחתי שכר, אבל לפעמים יש כאלה שלא יכולים להרשות לעצמם ויש תקן, זה לא דבר רע.

נחום לנגנטל: להיפך, אני חושב שזה דבר טוב.

דוד אזולאי: – – – שהוא יכול להשלים עד למשרה של סגן.

נחום לנגנטל: זה מה שאני רוצה לומר.

נחום לנגנטל: יש פה בעיה, כי יכול להיות שכדי להשלים למשרה של סגן עוד חצי משרה, הוא צריך לעבוד הרבה יותר מאשר חצי משרה רגילה, וזה יכול לפגוע בעבודתו.

נחום לנגנטל: לכן את הנקודה הזאת נצטרך ללבן בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

נחום לנגנטל: זה מה שאני אומר, צריך למצוא משהו קצת יותר אלסטי על מנת – – –

יהודית נאות: – – –

נחום לנגנטל: בסדר, אני לא רוצה ללכת בצורה קיצונית, אבל כדי לא למנוע מסגני ראשי ערים בהרבה מקומות שבהם אנחנו מחלקים את המשרה, וכדי לא ליצור מצב של ניגודי עניינים, צריך בעניין הזה למצוא את הדרך להביא את האנשים הכי טובים לרשויות המקומיות.

נחום לנגנטל: כי מצד אחד זה הכי חשוב, שיסכימו להיות שם, ומצד שני לא לפגוע בנושא של ניגוד עניינים ובנושא של עיסוק נוסף.

ראובן ריבלין: האם לאדוני יש עוד משהו להוסיף?

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני, חבר הכנסת לנגנטל.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל איתן – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת אבשלום וילן ואליהו בן-מנחם – אינם נוכחים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק שהביאה חברת הכנסת יהודית נאות ראויה להערכה וגם לתמיכה של חברי הכנסת, כי לא ייתכן שננהג איפה ואיפה ונבחין בין נבחרי העם שהם חברי הכנסת, שאסור להם לעסוק בעיסוק נוסף, לבין ראשי הרשויות והסגנים שמקבלים שכר לא פחות מחברי הכנסת.

מוחמד כנעאן: ראש רשות או הסגן נבחר על מנת לשרת את הציבור של אותו יישוב, והוא התחייב במצע הבחירות שהוא יעבוד בשירות הציבור במשרה מלאה.

מוחמד כנעאן: לפי דעתי, הסבריו של חברי, חבר הכנסת לנגנטל, לא מדויקים, כי לפי מיטב הבנתי וידיעתי וכמי ששירת גם כסגן ראש מועצה בתמרה כתשע שנים, אסור שסגן ראש מועצה, ראש עיר, יהיה במשרה חלקית.

מוחמד כנעאן: אין דבר כזה משרה חלקית.

מוחמד כנעאן: יש משרה שלמה של סגן או ראש עיר.

מוחמד כנעאן: אני חושב שההצעה הזאת צודקת, גם עושה צדק בין נבחרי הציבור, בין חברי הכנסת לבין ראשי הרשויות והסגנים.

מוחמד כנעאן: גם אם אנחנו מתייחסים להערתו של חברי יושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת דוד אזולאי, במקרה נמצא כאן מי שהיה שר הפנים, חבר הכנסת אלי סויסה.

מוחמד כנעאן: לפי מיטב ידיעתי, אין חצי משרה ברשויות המקומיות.

מוחמד כנעאן: אין סגן ראש מועצה בחצי משרה, זה לא חוקי.

אליהו סויסה: יש.

יהודית נאות: ודאי שיש.

מוחמד כנעאן: רבותי, לפי חוק הרשויות המקומיות זה אסור.

מוחמד כנעאן: אם יש כאלה, הם בניגוד לחוק.

מוחמד כנעאן: אבל אם אכן זה כך, הצעת החוק הזאת מאפשרת למי שמקבל חצי שכר או שליש שכר להשלים שכרו מעבודה אחרת.

מוחמד כנעאן: לכן, החוק פתר את הבעיה הזאת, ואני חושב שהיום אנחנו צריכים להגיד לידידינו ראשי הרשויות והסגנים: אתם נבחרתם על מנת לשרת את האוכלוסייה שנבחרתם מטעמה.

מוחמד כנעאן: והיום, מי שצריך לעבוד ברשות מקומית או עירייה, או גם זקוק מעבר לזמן של משרה – ואני יודע על סגנים, על ראשי רשויות שאכן רוצים לעבוד, רוצים לשרת את האוכלוסיות שלהם, הם זקוקים להרבה יותר מהזמן שהוקצב להם – – –

נחום לנגנטל: תודה רבה.

מוחמד כנעאן: אבל אם מי שנבחר לא רוצה לעבוד, זו בעיה אחרת.

מוחמד כנעאן: לכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, כולנו צריכים לתמוך בהצעת החוק הזאת.

מוחמד כנעאן: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי.

נחום לנגנטל: ואחריו – חבר הכנסת רענן כהן, ואחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

נחום לנגנטל: ואחריו – חבר הכנסת זאב בוים, ואחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

נחום לנגנטל: אני מבין שחבר הכנסת בוים התחלף עם חברת הכנסת זהבה גלאון.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי לפנים משורת הדין לנאום.

נחום לנגנטל: עשיתי זאת מאחר שהיתה כאן טעות בינך לבין חבר הכנסת ישראל כץ.

אחמד טיבי: נכון הדבר, אבל בכל זאת אני מודה לך.

אחמד טיבי: אני רוצה לברך את שתי יוזמות החוק, חברת הכנסת יהודית נאות וחברת הכנסת זהבה גלאון.

אחמד טיבי: אני חושב שמדובר בחוק חשוב, ואין ספק שכפילות בעבודה, אדוני היושב-ראש, יכולה לפגוע הן בעבודת המועצה עצמה, הן בעבודת נבחרי הציבור והן בשירות שהקהל אמור לקבל.

אחמד טיבי: מה שחל על חבר הכנסת, על ראש עיר, על סגן ראש עיר, אני גורס, אדוני היושב-ראש, צריך לחול גם על ראש מועצה דתית.

דוד אזולאי: זה השלב הבא.

אחמד טיבי: איך?

אחמד טיבי: הרי אתה יודע, ידידי חבר הכנסת דוד אזולאי, שאני כבר הנחתי על שולחן הכנסת הצעת חוק כזאת בדיוק, ואתה אמרת לי – –

דוד אזולאי: גם בזה נתמוך.

אחמד טיבי: – – שאתה תומך, יחד עם חבריך בש"ס, ואני מברך על התמיכה הזאת.

אחמד טיבי: השיקול צריך להיות ענייני.

אחמד טיבי: מה שאסור לגבי סגן ראש עיר, חייב לחול גם על ראש מועצה דתית.

נחום לנגנטל: מה לגבי סגנית ראש מועצה?

אחמד טיבי: האמת שעדיף היה, חבר הכנסת דוד אזולאי, אם היינו מבטלים את המועצות הדתיות, כפי שסברתם בעבר, והיו שמים את זה כאגף במועצה המקומית.

אחמד טיבי: אבל בשלב זה אנחנו נתחיל יחד, ואולי אחר כך דרכינו ייפרדו.

אחמד טיבי: נתחיל יחד בנושא של הגבלת עיסוק של ראש מועצה דתית.

אחמד טיבי: כולנו תומכים בהצעת החוק שהביאה פרופסור יהודית נאות יחד עם חברת הכנסת זהבה גלאון, ואני חושב שזה חוק מבורך וחיובי.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ויצמן שירי.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

נחום לנגנטל: ואחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הייתי רוצה לדבר בעיקר על המהלך המדיני ועל הקשר שלו לחלק גדול מהאנשים שעוסקים ביום-יום בבעיות פרנסה, אנשים שלא מצליחים להבין, איך ראש ממשלה הולך למהלך מדיני, ובמקום בשיטת הסלאמי, שבה נהגו ממשלות ישראל בעבר ותקפו כל פעם את הממשלות או את ראשי הממשלה על כך שנותנים ונותנים ונותנים ולא מקבלים – ולחברי מהצד הימני של הבית אני אומר, וכעסתם על העניין שנותנים ולא מקבלים – בא ראש ממשלה בפעם הראשונה ומייד הולך לשורה האחרונה, שם את הקלף בפתח, בודק אם יש לו פרטנר רציני, ולא מתחיל לנהל משא-ומתן על כל איזו סמטה ועל כל איזה עץ, ומוכיח אם יש שותף.

ויצמן שירי: ואתם, במקום למחוא לו כפיים בשדה התעופה ולהגיד שסוף-סוף התמודד עם הבעיות האמיתיות – – –

זאב בוים: – – – שהוא מחלק את ירושלים.

ויצמן שירי: דקה, דקה.

ויצמן שירי: הוא עוד לא חילק כלום.

ויצמן שירי: בינתיים מי שחילק ונתן זה רק אתם, כי כשאתם נתתם את חברון, צומת אחד לא דאגתם לחסום.

ויצמן שירי: הוא עוד לא נתן דבר, חסמתם את כל המדינה.

ויצמן שירי: בינתיים בשאלה מי צריך לתת, אתם טובים יותר, ומי צריך לדעת לדבר, אתם טובים יותר, ומי שצריך לדעת לעשות, אנחנו עושים.

יובל שטייניץ: מה הוא עשה?

יובל שטייניץ: הוא חיזק את ירושלים?

יובל שטייניץ: הוא שמר על ירושלים?

ויצמן שירי: הוא חיזק את ירושלים, ואתם תבינו את זה, כמו שלא הבנתם כשיצאנו מעזה ובכיתם.

ויצמן שירי: ראש הממשלה שמיר אמר למה אסור לצאת מעזה, כי ייפלו "קטיושות" ומרגמות על אשקלון.

ויצמן שירי: כתוצאה מהמדיניות הזאת שלכם, שב-1986 לא הסכמתם לקבל את הסכם לונדון, ושמיר שלח את ארנס לבטל את הסכם לונדון שנעשה עם חוסיין, קיבלתם את ערפאת.

ויצמן שירי: אם לא תרצו עכשיו את ערפאת, תקבלו את ה"חמאס".

ויצמן שירי: לכן אני מציע לכם, במקום שתבואו ותגידו: סוף-סוף יש מישהו שיודע מה הוא רוצה וסוף-סוף יש מישהו שיודע לדבר על העניין, וזה מה שאתם הייתם עושים, להניח את בעיית ירושלים בצד, לא להתעסק עם הבעיות הבאות, להתקדם בדברים האחרים, לתת עוד 40% מהשטחים – – –

זאב בוים: – – – חיים רמון אומר את זה.

ויצמן שירי: אבל מי שנתן את ה-13% בהסכם-וואי זה בנימין נתניהו.

ויצמן שירי: אני מזכיר לך.

ויצמן שירי: אם אז, במקום לעשות את הסכם-וואי היה הולך ומדבר ישר על בעיית ירושלים – – –

זאב בוים: זה זרע הפורענות של אוסלו.

ויצמן שירי: אוסלו זה הפורענות של קמפ-דייוויד, ששם מנחם בגין, זיכרונו לברכה, אמר: full autonomy לפלסטינים.

ויצמן שירי: נכון, חבר הכנסת טיבי?

ויצמן שירי: כנראה הזיכרון שלכם הרבה יותר קצר מהזיכרון שאתם חושבים שיש לציבור.

ויצמן שירי: אני אומר לכם בצורה ברורה, ואתם צריכים לשים לב לדבר הזה, לא יעזור שום דבר – – –

איוב קרא: מה עם הנגב?

ויצמן שירי: הנגב יצא הרבה יותר חזק מזה שיהיה שלום, ואתה יודע את זה.

ויצמן שירי: המיעוט הערבי שם יהיה הרבה יותר חזק מזה שיהיה שלום.

ויצמן שירי: לכן אני אומר, אתם, אנשי הימין, הגיע הזמן שתדעו להגיד את האמת, גם אם האמת אינה נעימה.

ויצמן שירי: תודה רבה, אדוני.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רענן כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת זהבה גלאון.

אחמד טיבי: מוותרת.

נחום לנגנטל: ויתרה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת עוזי לנדאו – אינו נוכח; חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – אינה נוכחת; חבר הכנסת מקסים לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת רוני מילוא – אינו נוכח; חבר הכנסת רחבעם זאבי – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת זאב בוים, בבקשה.

בנימין אלון: זה נאום בכורה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת בני אלון, אכן זה הנאום הראשון שלי בכנסת ה-15.

זאב בוים: קרוב לוודאי שזה יהיה הנאום האחרון במושב הזה.

זאב בוים: אני גם מקווה שזה יהיה הנאום האחרון בכנסת ה-15.

זאב בוים: אני מקווה שהיא תצא ותתפזר ונוכל לבחור ממשלה חדשה וטובה על פני הממשלה הרעה הזאת.

זאב בוים: לגופו של עניין, אני שמח שבהזדמנות המיוחדת הזאת ניתנה לי האפשרות לדבר דווקא על הצעת החוק שיזמה חברת הכנסת פרופסור יהודית נאות.

זאב בוים: פשוט כמו רבים וטובים כאן, היתה לי הזדמנות לשמש בשירות הציבורי במסגרת המוניציפלית הן כסגן וממלא-מקום והן כראש עיר.

זאב בוים: הזמן לא נותן, אני אספר אולי בקיצור.

זאב בוים: כשהייתי סגן ראש עיר, נבחרתי ב-1983, זה היה בבחירות בסוף אוקטובר, תחילת נובמבר של השנה, לפני כן שימשתי כמנהל בית-ספר מקיף, ובמסגרת הזאת לימדתי כיתות י"ב.

זאב בוים: באמצע השנה פתאום הייתי צריך לעזוב את הכול, והחלטתי, בגלל האחריות כלפי התלמידים, להמשיך שש שעות בשבוע, כמובן בהתנדבות.

זאב בוים: מה שקרה הוא, שזה שיבש לחלוטין את העבודה.

זאב בוים: הייתי צריך באמצע ישיבות המועצה לעזוב.

זאב בוים: היה לי שיעור.

זאב בוים: רכבתי על האופנוע שלי אל בית-הספר, נתתי את השיעור וחזרתי.

זאב בוים: אני רוצה לומר שאני מצדיק את הצעת החוק וחושב שהיא נכונה.

זאב בוים: אני לא מבין איך היה יכול להיות אחרת, ואיך זה מתנהג אחרת בחיים, כשאנשי ציבור, נשלחו על-ידי הציבור למלא איזו שליחות, נשלחו לעשות תפקידים, בוודאי ראש עיר, גם סגני ראש עיר, התחומים שהם מתעסקים בהם הם תחומים שמצריכים את כל הזמן, באנגלית – full, של ראש עיר, ועוד חסרות שעות ל-24 שעות ביממה.

זאב בוים: זה נכון גם לגבי הסגנים, אם הם עושים את שליחותם נאמנה.

זאב בוים: ואם לא כן, הרי יש מעילה באמון הציבור ששלח את האנשים לשליחות הזאת.

זאב בוים: לכן אני סבור שראוי לחוקק את החוק הזה.

זאב בוים: אני מודע, וחברי הכנסת ריבלין וכץ נגעו בזה מנקודת ראות פוליטית, תנועתית.

זאב בוים: יש באמת לליכוד הרבה מאוד משרתי ציבור בתפקידים כאלה, ויכולה להיות בעיה.

זאב בוים: אבל קודם כול צריך לדבוק בעיקרון, והדוגמה הגרועה, כפי שנתן אותה חבר הכנסת כץ ביחס לממשלה היא בעניין השרים וסגני השרים.

זאב בוים: זוהי דוגמה רעה, ובגללה ראויה הממשלה ללכת, ולא ראוי שאנחנו נאמץ דוגמה פסולה.

זאב בוים: לסיום, אני רוצה לומר שני דברים קצרים: א.

זאב בוים: יכול להיות שבגלל מצב נתון היום צריך להכניס את החוק, ואני מניח שתהיה לנו הזדמנות בדיונים בוועדה לקבוע איזה מסלול של לוח זמנים כזה שיסייע בידי אנשים שהיום הם עובדי ציבור – – –

יהודית נאות: – – –

זאב בוים: ודאי שכן.

זאב בוים: דבר אחרון, אני לא בטוח שעניין ניגוד אינטרסים צריך להיכנס לחוק הזה.

זאב בוים: יש כללים ברורים בעניין ניגוד אינטרסים, הם קיימים, ואני לא בטוח שבזה שאנחנו מוסיפים אותו, אנחנו מחזקים את החוק הקיים.

זאב בוים: יכול להיות שאנחנו מחלישים את החוק מעצם זה שאנחנו מעלים אותו.

זאב בוים: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: אחרון הדוברים, חבר הכנסת מודי זנדברג.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אמרו לי שעד השעה 18:00 חייבים להצביע.

אליעזר זנדברג: לכן אני אקצר מאוד.

אליעזר זנדברג: ראשית, אני מברך את חבר הכנסת זאביק בוים, שהוא חבר כנסת ותיק אבל גם חדש, וזהו נאומו הראשון בקדנציה הזאת.

אליעזר זנדברג: אני מאחל לך הרבה נאומים והצלחה.

אליעזר זנדברג: כולנו שמחים לראות אותך בין שורותינו שוב.

אליעזר זנדברג: שנית, אני רוצה לברך את יוזמת הצעת החוק, חברת הכנסת יהודית נאות.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזה חוק חשוב, ולדעתי אנחנו צריכים ליזום חקיקה נוספת שתעשה סדר בנושא הרשויות המקומיות ותשווה גם את התנאים החדשים של חברי הכנסת, המקפידים והמחמירים יותר, ותעשה סדר ברוח דומה גם ברשויות המקומיות.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני אקצר ואסיים בכך.

אליעזר זנדברג: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: אני מבין שחבר הכנסת יולי אדלשטיין אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גאגולה יצחק גם הוא אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת איוב קרא ויתר על זכות הדיבור.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אנחנו ניגשים להצבעה, רבותי חברי הכנסת, על הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 20) (איסור עיסוק נוסף), התש"ס–2000, של חברת הכנסת יהודית נאות וקבוצת חברי הכנסת.

נחום לנגנטל: ניתן להצביע.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, כדי למנוע עוד הפעם אי-הבנה, מהשעה 18:10 לא נצביע עוד, לכן נשארו עוד שני חוקים שעליהם נצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 56 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 6 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 20) (איסור עיסוק נוסף), התש"ס–2000, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

נחום לנגנטל: רבותי, קודם כול אני קובע: בעד – 34, נגד – 6, נמנעים – 1.

נחום לנגנטל: אשר על כן, הצעת החוק הזאת התקבלה, והיא תועבר לוועדת הפנים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נחום לנגנטל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחום לנגנטל: חברת הכנסת יעל דיין תביא את הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האשה), התש"ס–2000, קריאה שנייה ושלישית.

ויצמן שירי: – – –

נחום לנגנטל: משעה 18:10 – אני כבר לא אשב על דוכן זה, אבל מחליפי ישב, זה לא משנה – עד שעה 19:20 לא יתקיימו הצבעות במליאה.

נחום לנגנטל: משעה 19:20 יתקיימו הצבעות במליאה.

נחום לנגנטל: כך זה היה בפעם הקודמת.

נחום לנגנטל: על שני חוקים כן נצביע עכשיו.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שתי ההצבעות שיהיו לפני ההפסקה הן על הצעות חוק של הוועדה לקידום מעמד האשה, בקריאה שנייה ושלישית.

יעל דיין: אני מבקשת להזכירכם, שהצעת החוק הראשונה שאדבר עליה היא בעניין יועצת לענייני מעמד האשה לרשויות המקומיות.

יעל דיין: לצערי, הצעת החוק היא ללא עלות, בהסכמה עם משרד הפנים, אבל היועצת תוכל לרכז את כל הדברים שנוגעים למעמד האשה ברשות המקומית ולעמוד בראש מועצת הנשים, גוף שקיים כבר ברוב הרשויות בארץ.

יעל דיין: אני מבקשת לציין שחברת הכנסת נעמי בלומנטל הציעה חוק זהה והחוקים אוחדו בוועדה.

יעל דיין: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת ביום הסוער הזה, שבקריאות הקודמות, גם בקריאה הטרומית וגם בקריאה הראשונה, כל חברי הבית הצביעו בעד הצעת החוק.

יעל דיין: אני מבקשת להביא אותה ללא הסתייגויות לקריאה שנייה ושלישית.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: אנחנו ניגשים להצבעה על סעיפי החוק בקריאה שנייה.

נחום לנגנטל: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אתם מתבקשים להצביע בעד הצעת הוועדה.

נחום לנגנטל: ניתן להצביע בעד, נגד ונמנע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 57 בעד סעיף 1 – 34 נגד – אין נמנעים – 2 סעיף 1 נתקבל.

נחום לנגנטל: בעד – 34, אין מתנגדים, שני נמנעים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, סעיף 1 נתקבל ללא הסתייגויות.

נחום לנגנטל: לגבי סעיף 2 יש הסתייגות של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

נחום לנגנטל: היא אינה נוכחת.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אנחנו מצביעים על סעיף 2 כפי שהציעה הוועדה.

נחום לנגנטל: רבותי, ניתן להצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 58 בעד סעיף 2 – 35 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 2 נתקבל.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, בעד – 35, אין מתנגדים, נמנע אחד.

נחום לנגנטל: אשר על כן, סעיף 2 כהצעת הוועדה נתקבל.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, האם את עומדת על הסתייגותך?

חוסניה ג'בארה: לא.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: אנחנו ניגשים להצבעה.

נחום לנגנטל: לסעיף 3 אין הסתייגות של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

נחום לנגנטל: נעבור להצבעה על סעיפים 8-3 ללא הסתייגויות.

נחום לנגנטל: אתם רשאים להצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 59 בעד סעיפים 8-3 – 40 נגד – 1 נמנעים – 1 סעיפים 8-3 נתקבלו.

נחום לנגנטל: בעד – 40, מתנגד אחד, נמנע אחד.

נחום לנגנטל: אשר על כן, סעיפים 8-3 נתקבלו בקריאה שנייה.

נחום לנגנטל: גברתי היושבת-ראש, אין הסתייגויות.

נחום לנגנטל: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 60 בעד החוק – 35 נגד – 1 נמנעים – 3 חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האשה), התש"ס–2000, נתקבל.

נחום לנגנטל: בעד – 35, מתנגד אחד, שלושה נמנעים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האשה), התש"ס–2000, התקבל לספר החוקים של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נחום לנגנטל: נעבור לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 20), התש"ס–2000.

נחום לנגנטל: גברתי יושבת-ראש הוועדה, בבקשה.

יעל דיין: אשר להצעת חוק עבודת נשים – הצעת החוק הפרטית היתה של חבר הכנסת דני נוה.

יעל דיין: היא הוכנה לקריאה ראשונה ועכשיו לקריאה שנייה ושלישית על-ידי הוועדה לקידום מעמד האשה.

יעל דיין: להזכירכם בשורה אחת – ההצעה אומרת, שלא יינתנו הודעות על פיטורין לא רק בזמן חופשת הלידה אלא גם בזמן 45 הימים אחרי שהאשה חוזרת לעבודה, כך שלא ינוצלו הימים האלה כדי שאשה לא תוכל לנצל את מלוא הזמן למצוא עבודה.

יעל דיין: אם לחבר הכנסת נוה יש מה לומר – – –

נחום לנגנטל: הוא ידבר לאחר מכן.

נחום לנגנטל: לאחר הקריאה השלישית אקרא לו להודות.

ראובן ריבלין: דני נוה הוא חבר כנסת במשך כשנה והוא הצליח להעביר שש הצעות חוק.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת דני נוה, האם אתה עומד על הסתייגותך לסעיף 1?

דני נוה: לא.

נחום לנגנטל: אתה מסיר אותה.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 20), התש"ס–2000.

נחום לנגנטל: אתם יכולים להצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 61 בעד סעיף 1 – 33 נגד – 1 נמנעים – 3 סעיף 1 נתקבל.

נחום לנגנטל: בעד – 33, מתנגד אחד, שלושה נמנעים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, הצעה זו עברה בקריאה שנייה.

נחום לנגנטל: אין הסתייגויות.

נחום לנגנטל: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 20), התש"ס–2000.

נחום לנגנטל: ניתן להצביע, רבותי חברי הכנסת.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 62 בעד החוק – 35 נגד – 1 נמנעים – 1 חוק עבודת נשים (תיקון מס' 20), התש"ס–2000, נתקבל.

נחום לנגנטל: בעד – 35, מתנגד אחד, שני נמנעים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, חוק זה יועבר גם כן לספר החוקים של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת נוה, אני מברך אותך על הצעת החוק השישית במספר שאתה מצליח להעביר כחבר כנסת.

נחום לנגנטל: כל הכבוד.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות ליושבת-ראש הוועדה חברת הכנסת יעל דיין.

דני נוה: החוק הזה באמת קודם בקצב מהיר אך ורק בזכות מסירותה של חברת הכנסת יעל דיין לעניין הזה.

דני נוה: אני רוצה להודות לה על כך.

דני נוה: חוקקנו כאן

דני נוה: היום חוק סוציאלי חשוב בתקופה שבה יש קשיים לא מבוטלים לאנשים במשק למצוא עבודה.

דני נוה: זו חובתנו הסוציאלית להרחיב את ההגנה הניתנת לנשים, נוכח העובדה שמעסיקים לא מעטים מנצלים את היותן של נשים בהיריון על מנת לפטר אותן מן העבודה.

דני נוה: הרחבנו היום את ההגנה הסוציאלית הניתנת לנשים שחוזרות מחופשת לידה, ובכך תרמנו תרומה חברתית חשובה לספר החוקים שלנו.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת דיין, בבקשה, מהצד.

יעל דיין: בגלל קוצר הזמן לא רציתי לברך לפני ההצבעה.

יעל דיין: אני מבקשת להודות, כמובן, ליועצת המשפטית של הוועדה לקידום מעמד האשה, עורכת-הדין אתי בנדלר, שעזרה לנו, קידמה את שני החוקים האלה והביאה אותם לסיום.

יעל דיין: תודה רבה, עורכת-הדין בנדלר.

נחום לנגנטל: אף אני מצטרף לברכה לעורכת-הדין בנדלר.

נחום לנגנטל: (קריאה ראשונה)

נחום לנגנטל: נעבור להצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 14) (היועץ המשפטי לכנסת), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה, מטעם ועדת הכנסת.

נחום לנגנטל: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה, תפוס את מקומך ליד הדוכן.

נחום לנגנטל: רבותי, מרגע זה ועד השעה 19:20 יהיו אך ורק דיונים, ללא הצבעות.

): למה?

נחום לנגנטל: יש רשימת דוברים ארוכה, אדוני.

): זה לא חוק שמצוי במחלוקת.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק היועץ המשפטי לכנסת היא הצעה שאיננה שנויה במחלוקת.

): זו הצעה חשובה מאוד לכנסת.

): על כן אין לדחות את ההצבעה בעניינה.

): למה צריך לדחות את ההצבעה בעניינה?

): זה לא נושא שצריך לדחות בגינו את ההצבעה.

): זה לא נושא בין סיעות.

): זה לא נושא של קואליציה-אופוזיציה.

יהודית נאות: ישראל אחת ביקשה לדחות את ההצבעה.

): איפה חבר הכנסת ריבלין מהליכוד?

): אף אחד לא התנגד להצעה הזאת.

): זו הצעה שמובאת על-ידי ועדת הכנסת בשם כל סיעות הבית.

): אדוני היושב-ראש, אסור לא להצביע על כך.

יהודית נאות: יצביעו ב-19:20.

נחום לנגנטל: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, מאחר שנרשמו 41 איש לרשות דיבור לגבי ההצעה הכל-כך חשובה שאתה מציג בפני הכנסת, אי-אפשר למנוע מאנשים לדבר.

נחום לנגנטל: אל תחסום שור בדישו.

נחום לנגנטל: יש לנו כלל: לא תחסום שור בדישו.

נחום לנגנטל: אי-אפשר למנוע מחברי הכנסת לדבר אם הם רוצים.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 14) (היועץ המשפטי לכנסת), התש"ס–2000; הנני מתכבד להביא לכנסת בזאת את הצעת החוק לקריאה ראשונה מטעם ועדת הכנסת.

): הצעת החוק באה להסדיר את מעמדו ואת סמכויותיו של היועץ המשפטי לכנסת, תפקיד אשר אינו מעוגן כיום בחיקוק כלשהו.

): בסעיף 1 מוצע להוסיף פרק חדש לחוק הכנסת, המפרט את דרך בחירתו של היועץ המשפטי לכנסת, כישוריו, תפקידיו ודרך סיום כהונתו.

): אדוני היושב-ראש, ההצעה קובעת, כי יושב-ראש הכנסת ימנה את היועץ המשפטי לכנסת לאחר שוועדה ציבורית, שהרכבה מפורט, תמליץ בפניו על מועמדים למשרה.

): נדרש כי היועץ המשפטי לכנסת לא יהיה פעיל בחיים הפוליטיים לפני, אחרי ובמהלך מילוי תפקידו.

): אדוני היושב-ראש, הרעש פה מאוד מפריע.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך, אני מבקש ממך.

נחום לנגנטל: יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

): השר לשעבר יצחק כהן, השר לעתיד, חברי הטוב, תודה.

): אני חוזר ומדגיש, שהיועץ המשפטי לכנסת נדרש לא להיות פעיל בחיים הפוליטיים לפני, אחרי ובמהלך מילוי תפקידו.

): היועץ המשפטי לכנסת יעסוק בתחומי ייעוץ וייצוג של הכנסת ויוכל להתייצב בבית-משפט כשמתעוררת בו שאלה הנוגעת לכנסת, בדומה לסמכות היועץ המשפטי לממשלה, לפי פקודת סדרי הדין (התייצבות היועץ המשפטי לממשלה) [נוסח חדש].

): היועץ המשפטי לכנסת ישמש בתפקידו חמש שנים, אך תהיה אפשרות להאריך את כהונתו לתקופות נוספות.

): כמו כן, יוכל יושב-ראש הכנסת להשעות את היועץ המשפטי או להעבירו מכהונתו בתנאים המפורטים בהצעת החוק, והכנסת תוכל להעבירו מכהונתו ברוב של שני-שלישים מחבריה.

): בסעיף 2 אנחנו מציעים להכניס כמה תיקונים המתחייבים בפקודת סדרי השלטון והמשפט, שעיקרם העברת סמכויות הנוגעות לחקיקה בכנסת וליושב-ראש.

): אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה.

): אני מבקש לאחר מכן להחזיר אותה לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

): אדוני היושב-ראש, אני רוצה להוסיף, כי הצעת החוק הזאת היא הצעה שנועדה לחזק את הכנסת, את היועץ המשפטי שלה, כסמכות נפרדת שיכולה להופיע בבית-המשפט העליון ללא אישור, כפי שזה היום, של סמכות כמו היועץ המשפטי לממשלה וסמכויות המשפט הקשורות בממשלה.

): הצעת החוק הזאת באה לחזק את עבודת הכנסת, באה לחזק את סמכותה ואת יכולתה לחוקק באופן חופשי ומוחלט, להגן על חבריה על-פי החוק ועל-פי התקנון.

): אני חושב, שהצעת החוק הזאת חשובה מאין כמותה, לא רק למוסד היועץ המשפטי בבית וללשכה המשפטית, שזוכה לחיזוק גדול בתקופה האחרונה, אלא לכל מה שהכנסת מייצגת כריבון ולכל מה שהכנסת עושה במלאכת החקיקה לטובת הדמוקרטיה ולטובת הפרלמנטריזם בישראל.

): אני מקווה שבסוף הדיון הזה יעלה בידינו לאשר את הצעת החוק, ואני מקווה שעוד במהלך הפגרה נביא את הצעת החוק לאישור לקריאה שנייה ושלישית.

): תודה.

גדעון עזרא: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים ברשימת הדוברים.

גדעון עזרא: ראשון – חבר הכנסת זבולון אורלב.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

גדעון עזרא: רבותי, מי שטרם נרשם יש לו אפשרות לעשות זאת.

גדעון עזרא: בבקשה, חבר הכנסת אורלב, שלוש דקות.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שתיקון החוק לעניין היועץ המשפטי של הכנסת הוא שינוי יסודי במעמדה של הכנסת; הוא יבטא את העצמאות של הרשות המחוקקת, הוא יחזק את הכנסת מול הרשות המבצעת.

זבולון אורלב: לצערי, לעתים יש בלבול מי הריבון ומי השולט.

זבולון אורלב: רק עכשיו ראינו שלעתים ממשלה או ראש ממשלה רוצים לדלג על הכנסת ולא מתחשבים בדעתה.

זבולון אורלב: לעתים יש זלזול בביצוע חוקים על-ידי משרדי הממשלה והרשות המבצעת.

זבולון אורלב: לעתים גם הרשות השופטת, לאמור בית-המשפט או בית-המשפט העליון, מחוקק על-ידי שפיטה במקום הכנסת.

זבולון אורלב: ולכן, בהחלט יש מקום לחזק את מעמדה של הכנסת על-ידי כך שייקבע שיש לה יועץ משפטי, שהרי החקיקה היא נשמת אפה של הכנסת, וצריך שהיא תהיה בלתי תלויה ברשות המבצעת.

זבולון אורלב: כמובן, אין כאן אי-אמון ביועץ המשפטי לממשלה, שהוא בוודאי יהודי רציני ומקובל עלינו, בין שמדובר בו אישית ובין שמדובר ביועצים משפטיים אחרים, ואין כאן עניינים אישיים אלא עניינים מוסדיים, כיצד אין רשות אחת נוגעת בסמכותה של רשות אחרת.

זבולון אורלב: בהזדמנות זו אני גם רוצה לבטא מחאה, אני חושב שהיא גם מחאה של חברי כנסת רבים, על כך שתהליך החקיקה בכנסת מתעכב כיוון שבשלב ניסוח החוקים הם עוברים לניסוח של משרד המשפטים.

זבולון אורלב: זהו דבר בלתי תקין בעליל, שחברי הכנסת וועדותיה ומליאתה עובדים קשה מאוד, שעות ארוכות, ולבסוף יש צוואר בקבוק.

זבולון אורלב: אין כאן שום דבר אישי כלפי עובד זה או אחר, שבוודאי עושים מנקודת מבטם את מלאכתם נאמנה, אבל זה דבר בלתי תקין בעליל, שכל תהליך החקיקה תלוי בפקיד כזה או בפקידה אחרת, שעושים מלאכתם נאמנה אבל הם לא שייכים לכנסת והם לא עושי רצונה של הכנסת.

זבולון אורלב: צריך שבמסגרת החוק הזה, ידידי, חבר הכנסת דוד טל, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, וידידי, דוד אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים, שבוודאי מבינים ללבי, צריך שבמסגרת החוק החדש יוסדר גם הנושא של השלמת החקיקה על-ידי הכנסת ולא על-ידי משרד המשפטים, על מנת שהציבור שבוחר בנו יהיה לו אמון מלא שאנחנו מתחילים את החקיקה ומסיימים את החקיקה בלי להיות תלויים במשרד המשפטים.

זבולון אורלב: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההצעה שמונחת לפנינו בנוגע ליועץ משפטי בלתי תלוי, על כל מה שכתוב בה, היא הצעה מאוד ראויה בעיני.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש ואדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת טריף, אם אני יכול לומר רק דבר אחד, להעלות על נס את עבודתם של היועצים המשפטיים בבית הזה ולומר גם – – –

גדעון עזרא: סליחה, חבר הכנסת אורלב, חברך מדבר עכשיו.

נחום לנגנטל: מאחר שאף אחד לא נמצא כאן באולם, אני אומר את כל שבחם בהזדמנות הזאת – שהם עושים עבודה ראויה, אובייקטיבית, מקצועית; תמיד יש הרגשה טובה שיש על מי לסמוך.

נחום לנגנטל: הנקודה שאני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, דווקא בנושא אחר שקשור ליועץ המשפטי, היא העובדה שאין מספיק יועצים משפטיים בכנסת.

נחום לנגנטל: אני חושב, שהמצב שבו שוכב חוק בהנחה לקראת הצעה טרומית, הצעת חוק פרטית של חבר כנסת, כמה שבועות, אינו משום שהיועצים המשפטיים לא עובדים באופן יעיל מספיק או טוב מספיק; הם פשוט כורעים תחת נטל העבודה.

נחום לנגנטל: ואנחנו, חברי הכנסת, נמצאים במצב נחות לעומת משרדי הממשלה, שיש להם יועצים משפטיים, שהם יכולים להכין את הצעות החוק שלהם, שיש מישהו שיעשה את העבודה המשפטית, ולנו אין האמצעי הזה, כשאנחנו רוצים להכין אנחנו מחכים שבועות עד שהדברים מאושרים.

נחום לנגנטל: יתירה מכך, פעמים רבות אתה צריך ייעוץ ואתה צריך "ליפול" על יועץ משפטי של ועדה.

נחום לנגנטל: אתה "נופל" עליו, אתה רואה שזמנו באמת קצר, אין לו זמן, הוא עסוק וכורע תחת הנטל, ואתה מתקשה מאוד, פשוט נאבק על דקות זמנו.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אני חושב, שדווקא בהזדמנות הזאת, כשנחקק דבר כזה היום במליאה, אנחנו צריכים להרחיב ולומר ולקרוא ליושב-ראש הכנסת, לנשיאות, לוועדת הכנסת, להגדיל את מספר היועצים המשפטיים בכנסת ואת מספר המתמחים, על מנת שבאמת תיעשה מלאכתם באופן רצוי וראוי למה שאנחנו כחברי הכנסת נזקקים בעבודתנו הפרלמנטרית.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח; חבר הכנסת אליהו בן-מנחם – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – איננו; חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו; חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – איננו; חבר הכנסת ישראל כץ – איננו; חבר הכנסת תאופיק חטיב – איננו; חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו.

גדעון עזרא: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הכנסת (היועץ המשפטי לכנסת), החוק שאנחנו דנים בו, כלומר עיגון מעמדו החוקי של היועץ המשפטי לכנסת, היא הצעת חוק חדשנית ומעניינת מאוד, כי קשה בבניין הזה, בבית-המחוקקים, לראות איך המחוקקים, שלכאורה אמורים להיות מי שנותנים את הטון, מתכופפים בפני ייעוץ משפטי, כשעד היום לא היה לזה שום מעמד חוקי.

בנימין אלון: כמובן, אנחנו נוהגים כבוד גדול מאוד ביועץ המשפטי לכנסת צבי ענבר, שהיה ממייסדי הפרקליטות הצבאית הראשית, הפצ"ר אחר כך, אנחנו נוהגים כבוד גדול מאוד בכל הצוות הנפלא והמקצועי של הייעוץ המשפטי, אבל חלק מהעצמאות של חברי הכנסת הוא שהם אינם אמורים ליפול תחת מורא הבג"ץ בכל מעשיהם, כמו שקורה לעמיתינו בכל המשרדים הממשלתיים, בכל השלטון המקומי ובכל מקום ומקום.

בנימין אלון: אימת הבג"ץ נופלת על כולם, עד שחידשו מלה בעברית – בגי"ץ; האם הדבר בגי"ץ או לא.

בנימין אלון: דבר ראשון שאדם שואל הוא האם הדבר יעמוד במבחן בג"ץ.

בנימין אלון: המחוקקים אמורים להיות אלה שבתי-המשפט מתיישרים לפיהם ומיישרים את הפסיקה, מפרשים את הפסיקה בהתאם לחקיקה.

בנימין אלון: נכון שגם המחוקקים הם לא מלכי העולם, וגם הם, מן הראוי שיעמדו בנורמות.

בנימין אלון: אין לנו חוקה במדינה, אבל בכל אופן יש נורמות שהמחוקקים צריכים לעמוד בפניהן.

בנימין אלון: הם אמורים לעבוד לפי כללי המשחק של התקנון, ולכן ליועץ המשפטי יש תפקיד מאוד מאוד חשוב.

בנימין אלון: אני לא יורד פה לכל פרטי החוק, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: אני אשתדל לעקוב אחרי החוק הזה, כי מצד אחד הוא חשוב, ומצד שני אסור שיקרה מצב שבו המחוקקים ישמטו מידיהם את האחריות ואת העוצמה של יכולת החקיקה, ובעצם יועצים משפטיים בדיסציפלינה משפטית-מקצועית יכופפו את המחוקקים בעיניים בג"ציות, ואז המאחז האחרון, שהוא בעצם הראשון שיש לנו וזה בית-המחוקקים, גם הוא ייפול תחת אימת הבג"ץ.

בנימין אלון: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: לכן, כעיקרון אני אצביע בעד החוק.

בנימין אלון: אני מלא כבוד למר צבי ענבר ולצוות היועצים המשפטיים על העבודה הנפלאה שלהם.

בנימין אלון: הם מלווים אותנו בכל הוועדות.

בנימין אלון: בעיגון החוקי נצטרך לשים לב לאיזון העדין הזה בין עצמאותנו כמחוקקים ובין יכולתנו וחובתנו לשמוע את הייעוץ המשפטי – אבל לא ליהפך לצייתנים שאין להם שיקול דעת והם חייבים לקבל את הייעוץ המשפטי, כי בכך נזיק לנו ולכל השיטה החוקית במדינה.

בנימין אלון: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

גדעון עזרא: אחריו – מהנוכחים – חבר הכנסת משה גפני.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעת האחרונה נמתחת ביקורת וגם אנחנו מותחים ביקורת על חוקים לא ראויים שעולים כאן, חלקם גם עוברים כאן, ואני חושב שדווקא על רקע המציאות המאוד-פרובלמטית הזאת ראוי דווקא לציין לשבח את ועדת הכנסת, שיזמה הצעת חוק שהרבה מאוד שנים מדברים עליה, מתחבטים בה, דנים בה, והיום סוף-סוף היא עולה לקריאה ראשונה, לאחר כמה דיונים בוועדת הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה אות כבוד לכנסת, שהיא מעגנת אחרי 52 שנות מדינה את מעמדו של היועץ המשפטי שלה.

אופיר פינס-פז: העובדה שהיועץ המשפטי של הכנסת היה מבחינות רבות בעצם יועץ משפטי מוגבל, זה דבר שלא הוסיף כבוד לכנסת, ולדעתי גם לא תרם לה בצד המהותי.

אופיר פינס-פז: העובדה שהכנסת בעצם היתה סמוכה על שולחנו של היועץ המשפטי לממשלה, גם היא היתה מאוד בעייתית, כי לא אחת יש ויכוח בין הממשלה לכנסת ויש הפרדת רשויות במדינה, אם כי לא מלאה.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שהחוק הזה, חוק היועץ המשפטי של הכנסת, הוא תעודת בגרות של הכנסת, הוא יום עצמאות מהרבה מאוד מובנים גם של הכנסת.

אופיר פינס-פז: אנחנו באמת נותנים סמכויות רבות ליועץ המשפטי של הכנסת בחוק הזה, אנחנו מעגנים את מעמדו ואנחנו נותנים לו אופק פעולה בלתי תלוי ואובייקטיבי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה דבר נכון, במיוחד בכנסת, שהיא, בסופו של דבר, פוליטית.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר כולנו אנשים פוליטיים, שמייצגים תפיסת עולם וציבור על בסיס פוליטי.

אופיר פינס-פז: חשוב מאוד, דווקא במאבקים ובוויכוחים שיש בינינו, שתהיה איזו ספינת דגל, שיהיה איזה מגדלור, שיהיה באמת בלתי תלוי, שיוכל לקבל את ההחלטות באופן המסודר ביותר.

אופיר פינס-פז: מבחינה זו אני חושב, שזו הצעת חוק חשובה מאין כמותה, וחבל שהיא לא חוקקה לפני שנים.

אופיר פינס-פז: זו גם הזדמנות להגיד מלה טובה על צבי ענבר, היועץ המשפטי של הכנסת, שעובד שנים ארוכות בלי החוק הזה, ובכל זאת עומד בפרץ ועושה עבודה אובייקטיבית, מקצועית ומשפטית, אף שלא אחת יש לי טענה ולאחר טענה ולזה טענה.

אופיר פינס-פז: הוא עושה את זה בלי חוק, ואני בטוח שהחוק יעשה את העניין הזה עוד יותר טוב ועוד יותר מושלם.

אופיר פינס-פז: אני אומר שוב: זה לכבודנו שאנחנו מעבירים היום את החוק בקריאה ראשונה.

אופיר פינס-פז: תודה לאדוני היושב-ראש.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו, לפי סדר הנוכחים, אלא אם יקרה משהו אחר, חברת הכנסת ענת מאור.

גדעון עזרא: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי.

משה גפני: אני רוצה להסכים עם חבר הכנסת פינס.

משה גפני: החוק הוא תעודת כבוד לכנסת, ואני תומך בו.

משה גפני: ליועץ המשפטי של הכנסת אכן מגיעה מלה טובה, לצבי ענבר, ובכלל הלשכה המשפטית בכנסת עושה את עבודתה נאמנה.

משה גפני: אני חושב שהחוק הזה בא להסדיר את המעמד שלהם, ואכן היה צריך לעשות את זה גם קודם.

משה גפני: אנחנו נמצאים, אדוני היושב-ראש, בתקופה שבה המושג הפרדת הרשויות הולך ומיטשטש, וזוהי סכנה גדולה לדמוקרטיה.

משה גפני: מצב שבו אין הפרדת רשויות ברורה, אין הפרדה בין הרשות המחוקקת לבין הרשות המבצעת לבין הרשות השופטת, סופו להביא לאנרכיה.

משה גפני: דמוקרטיה שמכבדת את עצמה, דמוקרטיה מתוקנת, צריכה לשמור מכל משמר על הפרדת הרשויות.

בנימין אלון: או אנרכיה או דיקטטורה.

משה גפני: כן, זה ברור.

משה גפני: במקום שאין הפרדת רשויות, יש או אנרכיה או דיקטטורה.

משה גפני: דיקטטורה לא תהיה כאן, מכיוון שהישראלים לא ייתנו, אבל יכולה להיות אנרכיה.

משה גפני: לכן אני עכשיו מזהיר, כי הציבור הישראלי איננו רוצה דיקטטורה, שיהיה ער לעובדה הזאת שיכולה להיווצר דיקטטורה שיפוטית, ואת זה אף אחד לא רוצה.

משה גפני: המצב הזה, שבו הרשות המחוקקת, כאשר היא צריכה לקבל החלטות שיפוטיות, צריכה לעמוד בפני בג"ץ ובפני הרשות השופטת, מי שבעצם היה זה שבא להגן על הכנסת, היה היועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: בשעה שהיועץ המשפטי לממשלה הוא היועץ המשפטי של הרשות המבצעת והוא איננו היועץ המשפטי של מדינת ישראל, אם הוא צריך לבצע את תפקידיה של הרשות המחוקקת, של הכנסת, הדבר לא היה תקין.

משה גפני: אני זוכר מקרים של ניגודי עניינים, בין הרצון או הכוונה של הממשלה, שהיועץ המשפטי לממשלה ייצג אותה, לבין הרצון והכוונה של הכנסת שאותו אדם היה צריך לייצג אותה.

משה גפני: זה היה דבר בלתי תקין לחלוטין, זה היה דבר שלא מתקבל על הדעת מכל בחינה אפשרית, אבל זה היה החוק עד היום.

משה גפני: החוק בא להסדיר ולעגן את מעמדו של היועץ המשפטי לכנסת, שהוא יהיה היועץ המשפטי של הרשות המחוקקת.

משה גפני: בעידן שבו אנחנו נמצאים היה מצב שבו יותר ויותר נוגסים בכוחה של הכנסת, והמשמעות של העניין היא שיותר ויותר נוגסים בכוחו של הציבור, מכיוון שהציבור בוחר את הכנסת.

משה גפני: הציבור איננו בוחר שופטים, הציבור איננו בוחר את הממשלה; את הממשלה בעצם בוחרת הכנסת והציבור בוחר את ראש הממשלה – גם את זה צריך לתקן.

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש, אני תומך בחוק הזה, הוא מוסיף כבוד לכנסת, ואני כמובן חושב שכבר מזמן היה צריך לחוקק אותו, אבל מוטב מאוחר מלא כלום.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך), התש"ס–2000, שהחזירה הוועדה המשותפת לחוק הרשויות המקומיות (ייחוד כספי הקצבות למטרות חינוך); הצעת חוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, שחזרה והניחה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 53) (פטור מהיטל), התש"ס 2000, מטעם חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים, התש"ס–2000, מטעם חבר הכנסת עוזי לנדאו; הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון מס' 4) (הפנייה ליחידות הסיוע), התש"ס–2000, מטעם חבר הכנסת זבולון אורלב; והצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 12) (חובת דיווח), התש"ס–2000, מטעם חברת הכנסת ענת מאור.

ד' לב: תודה.

ד' לב: (קריאה ראשונה)

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: אני רוצה לשאול את היושב-ראש.

ענת מאור: האם ההצעות האלה יידונו היום?

ענת מאור: אנחנו נשמח מאוד.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, בקריאה ראשונה אין חובת הנחה, אלא זו שאלה של סדר-היום.

ענת מאור: אני מקווה שבקשתי תועבר ליושב-ראש הכנסת, והוא צריך למעשה לאשר את זה, בגלל העומס.

ענת מאור: זו רק שאלה של העומס.

ענת מאור: אבל הבטיחו לנו שביום האחרון יהיה ניקוי שולחן, והעיכוב היה בהנחה, בגלל העומס, כפי שכבר הועלה פה היום.

ענת מאור: אני, כמו קודמי, תומכת בהצעת החוק.

ענת מאור: אני רוצה לשבח מאוד את היועץ המשפטי של הכנסת צבי ענבר ואת כל היועצים המשפטיים של כל הוועדות.

ענת מאור: כמי שזו לה השנה התשיעית בכנסת ועוסקת רבות בחקיקה, אני חושבת שאנחנו יכולים להתגאות בעומק, ברצינות, במקצועיות ובאחריות של עבודת היועצים המשפטיים של הכנסת, וזה מקרין על כולנו.

ענת מאור: עם כל הפוליטיזציה של הבית, ועם כל התזזיתיות והדרמטיות, ולא אחת הכוחניות, זה לא חודר לחקיקה, לפי טעמי.

ענת מאור: עם זאת, חברות וחברי הבית, מאחר שבחקיקה, בסמכויות ובמעמד עסקינן, אני רוצה לומר, שאנחנו, הבית הזה, דווקא עם יציאתו לפגרה, לא יכול שלא להיות מודאג מן הכרסום בדמוקרטיה כולה.

ענת מאור: ביום ראשון האחרון התקבצנו, חברי כנסת רבים ואנשי אקדמיה ומינהל, לדיון על נושא החוקה, או העדר החוקה בישראל.

ענת מאור: אנחנו גם יוצאים ללמוד בפרלמנטים אחרים בעולם.

ענת מאור: אנחנו במצב של כרסום אדיר בדמוקרטיה, וזו לא שלילה של חקיקה זו או אחרת, או סטטוס זה או אחר.

ענת מאור: ראשית אני רוצה לציין, שהדבר העיקרי הוא חוסר בחוקה בכלל, ואנחנו לא במצב של אי-חוקה, אנחנו במצב אסימטרי, יש לנו חוק-יסוד: חופש העיסוק, גורף, שמגן על כל ה"בעלי-בתים" ועל המעסיקים, ואין לנו חוק-יסוד: זכויות חברתיות.

ענת מאור: יתר על כן – טובי המומחים, הפרופסור רות גביזון, נשיא בית-המשפט לשעבר שמגר, התריעו ואמרו, שאנחנו בחולשה אדירה של הרשות המבצעת דווקא.

ענת מאור: עברנו בצורה לא אחראית לחוק בחירה ישירה, אנחנו באי-ודאות לגבי משטרים, יש לנו דינמיקה של אי-אמון שלא קיימת בשום פרלמנט בעולם.

ענת מאור: עוד לא הספיק להיבחר ראש ממשלה, מצד זה או מצד זה של הבית, ומייד מערערים על הלגיטימיות של קבלת ההחלטות ועל הלגיטימיות להוביל לשלום.

ענת מאור: ואין לנו תרבות דמוקרטית עמוקה מספיק, ולא החלטנו אם אנחנו משטר פרלמנטרי או נשיאותי.

ענת מאור: לכן, אני פונה אל עצמנו – לאחר אישור הצעת החוק, ולאחר שהכנסת תצא לפגרה, ובתקווה שהיא לא תתפזר, גם הממשלה תחזור למשול, גם נקדם את השלום, גם יגישו תוכנית חברתית-כלכלית-חינוכית רצינית, ולא של הגדלת פערים, ובאותה עת נשב על המדוכה של בניית התשתית הדמוקרטית במדינה.

ענת מאור: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רענן כהן.

גדעון עזרא: אחריו – מהנוכחים – חבר הכנסת דוד אזולאי.

גדעון עזרא: שלוש דקות, אדוני.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, תרשה לי להודות לך.

רענן כהן: רבותי חברי הכנסת, אנחנו בהחלט נמצאים בימים שסדרי שלטון לא הולכים בדיוק לפי הדברים שאנחנו היינו רוצים לראות כסדרי שלטון.

רענן כהן: אבל טוב עושה הכנסת שהיא מסדירה בחוק את מעמדו של היועץ המשפטי של הכנסת, של צבי ענבר, שאני מנהל אתו בחודשים האחרונים הרבה דיונים, הרבה ויכוחים, אבל גישתו היא משפטית לחלוטין.

רענן כהן: הצעת החוק שלפנינו גם מסדירה דבר חשוב מאוד – שלא יהיה מקרה שיועץ משפטי של הכנסת ייבחר על-ידי קבוצה כזאת וקבוצה אחרת, אלא רק ועדה ציבורית יכולה להמליץ בפני יושב-ראש הכנסת, ואז ניתן בהחלט לאשר את היועץ המשפטי.

רענן כהן: הדבר הנוסף, והוא דבר חשוב מאוד – אם היועץ המשפטי המוצע לא יהיה מעורב בחיים הפוליטיים, לא לפני ולא אחרי, זה דבר מאוד חשוב.

רענן כהן: אדם כזה חייב להיות מנוטרל וחייב להיות מקצועי, וייתן רק את הייעוץ המשפטי האמיתי שצריך להיות.

רענן כהן: כמו שיש יועץ משפטי לממשלה, כך גם אנו מבטיחים את הייעוץ המשפטי לכנסת.

גדעון עזרא: יש לי רק שאלה: מה זה "לא פוליטי", מה זה?

גדעון עזרא: הולך עם כיפה וזקן – –

רענן כהן: לא, לא, זה לא פוליטי – –

גדעון עזרא: לא, אני שואל באמת.

רענן כהן: אני מדבר על מעורבות מפלגתית.

רענן כהן: הוא יכול להיות הכול.

רענן כהן: הוא לא יכול להיות חבר מפלגה, חבר מוסדות מפלגה, ולהיות יועץ משפטי.

גדעון עזרא: רק חבר מפלגה?

רענן כהן: לא.

רענן כהן: מעורבות פירושה שהוא חבר כנסת מטעם אותה סיעה, או משהו כזה.

רענן כהן: אם הוא מעורב בחיים הפוליטיים של אותה מפלגה, או מפלגה אחרת – לא חשוב באיזו מפלגה – הוא לא יכול להיות, כי הוא הופך להיות בעל עניין.

גדעון עזרא: אני מסכים, אני רק לא יודע איך מגדירים את זה.

רענן כהן: אבל זה שהוא הולך להיות שייך לקבוצה מסוימת, לעדה מסוימת, לסקטור מסוים, או לכיפה מסוימת – זה לא מפריע לי.

דוד אזולאי: אם הוא מזוהה עם השמאל – הוא לא פוליטי.

רענן כהן: אני חייב לומר לך – הוא יכול להיות שייך לשמאל, ומבחינתי הוא יכול להיות גם עם כיפה.

רענן כהן: גם היועץ המשפטי לממשלה דהיום הולך עם כיפה, ותמיד הלך עם כיפה, אז אני לא מכנה אותו כשייך לקבוצה א' או לקבוצה ב'.

רענן כהן: אנחנו צריכים לעסוק בהיגיון בשאלה, מה הוא המעמד הפוליטי של הדבר שאנו מכוונים אליו.

רענן כהן: אני אומר, בהגדרה ברורה – הוא לא יכול להיות חבר במוסדות מפלגה מסוימת.

רענן כהן: הוא לא יכול להיות חבר כנסת מטעמה, הוא לא יכול לפעול פעולה פוליטית כאשר הוא חבר במוסדות ורשום במוסדות.

רענן כהן: לזה אני מתכוון ב"מעורבות פוליטית".

רענן כהן: כדאי למצוא יועץ משפטי שיכול לתת את הביטוי המקצועי האמיתי בלבד, ולזה אנחנו מתכוונים כאשר אנחנו רוצים להסדיר את מעמדו של היועץ המשפטי לכנסת.

רענן כהן: אני רוצה לומר – אני די חרד למה שקורה בחברה במדינת ישראל, וזה באמת קשור להגדרת מעמדו של היועץ המשפטי, בעקיפין.

רענן כהן: היום החברה, בחלקה, מאבדת את הערכים האמיתיים שלה.

רענן כהן: אנחנו רואים את מה שקורה בציבוריות הישראלית.

רענן כהן: אנחנו רואים את האלימות שיש בציבור הישראלי.

רענן כהן: כל הדברים האלה פוגעים ברקמה החשובה ביותר שלנו.

רענן כהן: ואני אומר לחברי הכנסת: אנו חייבים להתחיל לטפל בסוגיות האמיתיות, ולא רק הסקטוריאליות, או רק בנושאים שמטרידים קבוצה כזאת או קבוצה אחרת.

רענן כהן: האווירה במדינה היא אווירה שדורשת מאתנו להתחיל לחשוב מה אנחנו עושים כדי להחזיר את הערכים לכלל הציבור, כדי לאחד את העם הזה, ולא לראות אותו מפולג, והתמונה שיש בכנסת היא לא תמונה מרנינה, היא לא תמונה שמחזקת את הכנסת בפני העם, וחבל.

רענן כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך על הצעת החוק ולהצביע על כך שהיא נחוצה וחשובה, כדי שלכנסת יהיה יועץ משפטי בלתי תלוי, בלתי לחיץ, שיהיה אובייקטיבי – – –

יורי שטרן: בלתי סחיט.

האשם מחאמיד: בלתי סחיט, ואני יודע למי הכוונה שלך.

האשם מחאמיד: אני מתכוון לכך שיועץ משפטי לא יהיה כזה.

האשם מחאמיד: שלא יבינו אותי לא נכון, כאילו כרגע היועץ המשפטי הוא כזה; להיפך, הוא עושה את עבודתו בצורה יפה מאוד.

האשם מחאמיד: אבל אנחנו צריכים לעגן את זה בחוק, כדי שנגן על היועץ המשפטי לכנסת וכדי שהוא יהיה בלתי תלוי מבחינה פוליטית ומפלגתית.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מציע להטיל על שכמו של היועץ המשפטי, נוסף על הייעוץ המשפטי הרגיל, שיכין משהו לכנסת שגם יגן על חברי הכנסת.

האשם מחאמיד: אני בטוח שאתם תמימי דעים אתי, משום שלפעמים גם אתם נתונים להתקפות שונות בגלל היותכם מה שאתם – לפעמים אתם לא תופסים את זה – כמו שחברי ואני מותקפים בגלל מה שאנחנו.

האשם מחאמיד: אני חושב, שהיועץ המשפטי צריך לעגן איזה חוק אשר יגן על חברי הכנסת בגין התקפות עליהם, עלינו במיוחד בשל היותנו מה שאנחנו, כמייצגים את האוכלוסייה הערבית.

האשם מחאמיד: היום שמענו אדם שאומר פה:

האשם מחאמיד: אני אתן לכם כרטיסי טיסה.

האשם מחאמיד: האם דבר כזה יכול לעלות על הדעת, שהוא יקנה לנו כרטיסי טיסה כדי שנעזוב את הארץ?

האשם מחאמיד: אני לא יודע לאן, אולי לירח, אני לא יודע לאן.

דוד אזולאי: הוא התכוון רק לכנס הקיץ – שיצא לנוח ויחזור.

האשם מחאמיד: יפה אמרת, הלוואי שהיה מתכוון לזה.

מוחמד כנעאן: אני מוכן לקנות לו כרטיס טיסה לאן שהוא רוצה.

האשם מחאמיד: נסדר לו, אין בעיה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני לא מוכן שדבר כזה ייאמר בכנסת.

האשם מחאמיד: הרי זה בלתי אפשרי.

האשם מחאמיד: לדעתי, צריך להטיל על היועץ המשפטי לשים קץ להתבטאויות גזעניות שאינן הולמות פרלמנט, במיוחד כאשר הפרלמנט טוען שהוא פרלמנט דמוקרטי.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד שני משפטים לגבי האוכלוסייה הערבית בנגב.

האשם מחאמיד: היום היתה הפגנה של התלמידים הערבים והבדואים בנגב.

האשם מחאמיד: יש להם טענות צודקות.

האשם מחאמיד: בין היתר, 52 שנים אחרי קום המדינה הילדים עדיין צריכים ללכת קילומטרים ארוכים כדי להגיע לבתי-הספר, יש כפרים שאין בהם בתי-ספר.

האשם מחאמיד: לכן, הגיע הזמן להפסיק אם האפליה הזאת אם בכנסת ואם מחוץ לה.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה, חביבי.

גדעון עזרא: בבקשה, חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו – מהנוכחים – חבר הכנסת נסים זאב.

גדעון עזרא: אם יבוא מישהו באמצע, הסדר נדחה.

מוחמד כנעאן: נסים זאב רוצה להיות בסוף.

גדעון עזרא: אתה רוצה להיות אחרון?

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא לכבודו של הבית.

דוד אזולאי: אני מתפלא על חברי הכנסת הוותיקים שמשום-מה לא חשבו עד היום על הצעת חוק כזאת, שבאה להסדיר את מעמדו העצמאי של היועץ המשפטי לכנסת.

דוד אזולאי: כיושב-ראש ועדת הפנים אני רוצה לומר שאנחנו עובדים עם צוות המשפטנים של המחלקה המשפטית בכנסת, ואני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהגיד שהם עושים עבודה יוצאת מן הכלל, במסירות, בתנאים מאוד קשים.

דוד אזולאי: גם אם אנחנו לא עוסקים היום בעניינו של יושב-ראש הכנסת, מגיעה לו מלה טובה על כל הרה-אורגניזציה שהוא הכניס לבית הזה, וטוב עשה שהביא לעיגון מעמדו של היועץ המשפטי לכנסת.

דוד אזולאי: עם זה, הגיע הזמן, שהיועצים המשפטיים, שכפי שאמרתי עושים עבודה טובה במסירות, באובייקטיביות, במקצועיות, יהיו להם יותר תקנים, על מנת שלכל ועדה יהיה יועץ משפטי משלה ויועץ משפטי לא יצטרך לנדוד בין שלוש לארבע ועדות.

דוד אזולאי: לכן כראשי ועדות אנחנו מקבלים לפעמים יום, או כמה שעות בשבוע, לחקיקה, והתוצאה היא הצטברות חוקים של חברי הכנסת בוועדה.

דוד אזולאי: חמור מכול הוא, שהמשפטנים של הכנסת זקוקים לחסדים של משרד המשפטים; הצעות החוק מצטברות שם, נוצר צוואר בקבוק, וחברי הכנסת שואלים, בצדק, מה עם הצעות החוק שלהם שנמצאות שם כל כך הרבה זמן.

דוד אזולאי: לאחר כל המהלך הזה, כשאנחנו כבר מגיעים לשלב של החקיקה בוועדה, פתאום קופץ איזה יועץ משפטי של אחד ממשרדי הממשלה שלא היה שותף לכל הדיון ואומר לך: זה לא נראה לי, זה עולה כסף, וכך משבשים את החקיקה של חברי הכנסת.

דוד אזולאי: לכן טוב עושה היושב-ראש שנותן מעמד עצמאי ליועץ המשפטי לכנסת.

דוד אזולאי: אחת הבעיות שנתקלתי בה באופן אישי היא כאשר היועץ המשפטי לממשלה נתן חוות דעת הנוגדת את חוות דעתו של היועץ המשפטי לכנסת, והיועץ המשפטי לכנסת לא היה יכול להכין חוות דעת ולהשיב לבג"ץ בלי להיות מתואם עם היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שמצב כזה יימשך.

דוד אזולאי: זה גורם לכנסת להיות תלויה ביועץ המשפטי לממשלה, ובכך אנחנו פוגעים בריבונותה של הכנסת.

דוד אזולאי: לכן אני תומך בהצעת החוק, אני מברך עליה, ואני מקווה שוועדות הכנסת יקבלו תקן מלא ליועצים משפטיים שיוכלו לקדם את החקיקה של חברי הבית.

דוד אזולאי: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אבשלום וילן, שנכנס בינתיים.

גדעון עזרא: אני מקווה שהיועץ המשפטי של הכנסת מאזין לדיון שלנו.

גדעון עזרא: הוא גם קיבל הרבה קומפלימנטים.

גדעון עזרא: אני חושב שכדאי שיפתח את הטלוויזיה.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההצעה של עיגון בחוק של מעמדו של היועץ המשפטי לכנסת היא חשובה.

אבשלום וילן: מעבר לממד האישי ולצורה המכובדת שבה היועץ המשפטי הנוכחי של הכנסת מבצע את תפקידו, אני רוצה לומר שאנחנו נמצאים בבעיה מסוימת.

אבשלום וילן: הדילמה שעומדת בפנינו היא: כמה עוצמה וכמה כוח לתת למסלול המשפטי ולייעוץ המשפטי בבית-המחוקקים, שעיקר תפקידו הוא להגיע להסכמות ולחוקק את החוקים עצמם.

אבשלום וילן: במסגרת עבודת הכנסת אנחנו רואים, שכל הנושא של הייעוץ המשפטי גם במשרדים השונים צובר תאוצה, וכמו העולם המערבי כולו אנחנו תלויים יותר ויותר בעורכי-דין וביועצים משפטיים ופחות ופחות בגיבוש הסכמה והגעה להחלטות שהיועצים המשפטיים רק צריכים לתת להן את הגושפנקה.

אבשלום וילן: ניקח לדוגמה ארץ כמו יפן, שם עד שלא יוצא עשן לבן ולא מגיעים להסכמה רחבה לא מתקדמים.

אבשלום וילן: קשה לומר שהכלכלה היפנית מפגרת, ובכל זאת כמעט שלא משתמשים שם בעורכי-דין, זה קורה רק במקרי קצה שבקצה.

אבשלום וילן: באיזה מקום הגיע הזמן שגם אנחנו נעבוד יותר על גיבוש ההסכמות, הקונסנסוס והעשן הלבן ונעסוק פחות בייעוץ המשפטי, ובעיקר פחות בהתמקחות המשפטית שלא אחת היא מהווה תחליף לעיסוק בנושאים עצמם.

אבשלום וילן: עם זאת, במציאות שאנחנו חיים בה, אין ספק שהחוק הזה הוא חוק הכרחי, בדבר החובה לעגן בצורה מסודרת את מעמדו של היועץ המשפטי של הכנסת, על כל המתבקש.

אבשלום וילן: היינו צריכים לחזק מאוד את כל הייעוץ המשפטי לחברי הכנסת ולהגיע למצב שחוות הדעת שמתבקשות מדי פעם ירוצו בטיפול הרבה יותר חלק – לא רק מבחינת כוח-אדם – אם בתחום השוטף של החקיקה עצמה, עם הצעות החוק, ואם בתחומי פעולת הוועדות, כאשר לא אחת אנחנו מגיעים לדילמות ומגייסים לצורך פתרונן את הייעוץ המשפטי.

אבשלום וילן: לכן, מצד אחד אני אומר דבר והיפוכו כאשר אני בעד חיזוק המערכת ועיגון הנושא בחוק; מצד אחר, אני חסיד התפיסה האומרת, שכל שנשת

אבשלום וילן: מש פחות בייעוץ משפטי ובמשפטנים כן ייטב לגיבוש ההסכמות, ההחלטות ו"האני מאמין" המשותף, אם של ועדות הכנסת, אם של מליאת הכנסת ואם של החברה הישראלית כולה.

אבשלום וילן: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני באמת מתפלא על כך שעד היום לא היו מעמדו וסמכויותיו של היועץ המשפטי מעוגנים בחוק.

נסים זאב: ליושב-ראש יש, למעשה, הכוח למנות את היועץ המשפטי לכנסת, לאחר שהוא עצמו מקים את הוועדה הציבורית, והיא תמליץ בפניו על שורה של מועמדים.

נסים זאב: אבל דבר אחד לא ברור לי: כשאנחנו מדברים על יועץ משפטי שלא היה פעיל בחיים הפוליטיים – אני לא רואה פה את התקופה.

נסים זאב: אני מכיר יועצים משפטיים שהיו ידועים לא בכנסת, אבל בוודאי ברשויות מקומיות, וגם מבקר עירייה שהיה ב"שלום עכשיו", היה צועד בראש תהלוכות של "שלום עכשיו" והפך להיות המבקר של אותה רשות, של אותה עירייה.

נסים זאב: תארו לכם מה דעותיו, מה השקפותיו.

נסים זאב: האם הוא נקרא איש פוליטי?

נסים זאב: אם אדם שיש לו השקפה מסוימת פסול בגלל השקפותיו, אז מה זה משנה אם הוא חבר בגוף פוליטי או לא?

נסים זאב: אותי זה לא מעניין.

נסים זאב: אם השקפותיו ודעותיו של אותו יועץ משפטי או של מבקר עירייה משפיעות בעצם על מהלך עבודתו התקינה, ודאי שאין פה מקום לעבור לסדר-היום.

נסים זאב: ואם היועץ המשפטי הוא מורם מעם, ואני מניח שכך היועץ המשפטי הנכבד שלנו, אני לא חושב שצריכים להגביל את זה.

נסים זאב: תתבוננו ותראו שאנשים שהיו בתפקידים כמו רמטכ"ל ואדם מעל סגן-אלוף שרוצים להיות חברי כנסת, אנחנו מגבילים את זה רק לשנתיים.

נסים זאב: פה אני לא רואה שיש מגבלה.

נסים זאב: אנחנו קובעים באופן חד-משמעי, שאם הוא היה פעם אדם פוליטי או אדם שהתעסק בעניינים פוליטיים, אין לו אפשרות להיות יועץ משפטי.

נסים זאב: אני חושב, שכמו שהגבלנו למשך תקופה מסוימת, שאדם לא יכול להיות פוליטיקאי אם הוא היה איש מקצוע, והגבלנו את זה בין שנה לשנתיים, אותו דבר, אדם שהיה פעם איש פוליטי ורוצה להיות איש מקצוע, ויש לו שני הדברים יחד – לא נוכל לומר שהוא לא יוכל לקבל את המינוי גם אחרי שחלפה תקופה של שנה או שנתיים, מובן שבמכרז ועל-פי כישוריו המקצועיים; על כך אין חולק.

נסים זאב: בפרשת השבוע כתוב: "הבו לכם אנשים חכמים ונבנים וידעים לשבטיכם".

נסים זאב: משה רבנו בהתחלה ביקש, שאנחנו נבחר את היועצים המשפטיים.

נסים זאב: אבל אחר כך כתוב: "ואקח מכם".

נסים זאב: משה רבנו בסופו של דבר היה הבורר והלוקח, והוא קבע את המינוי.

נסים זאב: מדוע?

נסים זאב: כשיועץ משפטי תלוי בחסדיהם של אותם פוליטיקאים, הוא לא יוכל לתפקד כמו שצריך.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יורי שטרן.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת נראית לי חשובה מאוד, ואני לא מתייחס לפרטים החשובים כשלעצמם, שאני מניח שיידונו בהמשך, אחרי הקריאה הראשונה.

יורי שטרן: אנחנו נוכל עוד לתקן את ההצעה עצמה.

יורי שטרן: אבל היא חשובה, כי היא מחזקת את מעמדה של הכנסת.

יורי שטרן: דווקא בימים האלה, חיזוק מעמדה של הכנסת הוא דבר מאוד נכון וחשוב.

יורי שטרן: ראש הממשלה, ואני חושב שאין לזה תקדים, התחיל תהליך של דה-לגיטימציה, של הורדת מעמדה של הכנסת בעיני הציבור, ברגע שהוא הכריז שלא אכפת לו שהוא יישאר עם 40 חברי כנסת בריצה שלו לקראת הסכמי שלום כלשהם.

יורי שטרן: גם זה מספיק לו, כי כביכול העם בחר בו ישירות, ולכן הוא לא כבול על-ידי הכנסת.

יורי שטרן: הוא התחיל תהליך מאוד מאוד מסוכן, הוא דיבר על הפוליטיקאים הקטנים.

יורי שטרן: מי הוא בכלל?

יורי שטרן: הוא גם פוליטיקאי.

יורי שטרן: מי הוא?

יורי שטרן: מה המקצוע שלו?

יורי שטרן: התחילו להיכתב מאמרים על מאמרים על הפוליטיקאים הקטנים בכנסת.

יורי שטרן: הגל הזה צבר תאוצה במיוחד סביב בחירת נשיא המדינה, כאשר כמעט כל התקשורת – ועל כך נכתב היום מאמר מערכת מאוד חזק ב"ידיעות אחרונות" – עמדה בקו אחד, נקטה עמדה מאוד ברורה, שהיתה אמורה להשפיע גם על חברי כנסת.

יורי שטרן: כולם הסבירו לנו כמה שמעון פרס הוא האדם הנכון, כמה הוא ראוי לתפקיד, אדם יוצא מן הכלל, ועם חלק מהשבחים האלה אני מסכים.

יורי שטרן: אבל הם ניסו לשכנע את חברי הכנסת שצריכים להצביע פרס.

יורי שטרן: התקשורת פה נקטה עמדה, והיא התאכזבה מאוד שהכנסת החליטה אחרת.

יורי שטרן: אנחנו מותקפים על-ידי כלי התקשורת, והם מדברים על הכנסת כעל אנשים שלא מייצגים את העם.

יורי שטרן: האם הכנסת משקפת את רצון העם?

יורי שטרן: שאלה כזאת הופיעה בהמון עיתונים, והיא בעצם שאלה אנטי-דמוקרטית, כי הכנסת נבחרה על-ידי העם.

יורי שטרן: הכנסת כן משקפת אותו.

יורי שטרן: זה לא אומר שאחרי כל סקר דעת קהל זה או אחר הכנסת צריכה להצביע לפיו.

יורי שטרן: למפלגות יש עמדות, וזאת הדמוקרטיה הייצוגית, ולא הדמוקרטיה הישירה שבה העם מחליט, כמו במשאל עם, ביחס לכל החלטה והחלטה.

יורי שטרן: רק החלטות יוצאות מן הכלל אולי תתקבלנה גם במדינת ישראל במשאל עם, אבל העם בוחר בחברי הכנסת, בוחר במפלגות כדי שתייצגנה אותו בפרלמנט ותקבלנה החלטות.

יורי שטרן: ההתקפות נגד הכנסת, הדה-לגיטימציה של הכנסת, הן דבר מסוכן לדמוקרטיה, ללא הבדל בין המפלגות ובין ההשקפות.

יורי שטרן: פה אנחנו, כחברי הפרלמנט, חייבים להתאחד ולמחות על ההתקפות האלה, נגד הגישה הזאת, נגד התהליך הזה שמסכן את הדמוקרטיה הישראלית.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו יסגור את הדיון חבר הכנסת עסאם מח'ול.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מדברים על נושא חשוב מאוד בחיי בית-הנבחרים, בחיי הכנסת.

מוחמד כנעאן: תפקיד שיש לו משקל סגולי, שיש לו מעמד, וראוי שאדם שישמש בתפקיד היועץ המשפטי לכנסת יהיה אדם בעל שיעור קומה משפטי.

מוחמד כנעאן: הליך הבחירה שלו צריך להיות תואם להליך הבחירה של היועץ המשפטי לממשלה.

מוחמד כנעאן: אני מתפלא, אדוני היושב-ראש, איך עד היום הזה דבר כזה לא היה מעוגן בחוקי המדינה, ואני לא יודע איך בחרו ואיך בוחרים יועץ משפטי.

מוחמד כנעאן: אני תומך בהצעת החוק, אבל הייתי אומר, שבמקום שופט של בית-המשפט העליון בדימוס, שיהיה שופט בית-המשפט העליון.

מוחמד כנעאן: כמו שהיום יש ועדה למינוי שופטים, שאומרים באחד הסעיפים שצריך להיות במעמד שיוכל להתמנות לבית-המשפט העליון, הוועדה שצריכה לבחור אותו צריכה גם היא להיות במעמד שבו תוכל לבחור את האדם המתאים ביותר, הטוב ביותר, שיוכל להיות המשפטן מספר אחת של הכנסת.

מוחמד כנעאן: בהזדמנות זו, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו מדברים על המחלקה המשפטית ועל העומד בראשה, אני רוצה לספר, שמאז הגעתי לכנסת ביקשתי מהיושב-ראש ומהמחלקה המשפטית ואמרתי שמן הראוי שיהיה במחלקה עורך-דין, משפטן, ערבי, כדי שהכנסת תשקף איך היא קולטת אקדמאים ערבים, משכילים, עורכי-דין.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, עד היום הזה הבקשה לא נענתה.

מוחמד כנעאן: נימקו את את זה בחוסר מקום פיזי ולא בחוסר עבודה.

מוחמד כנעאן: אני רוצה לומר כמה דברים על מה שקרה אתמול.

מוחמד כנעאן: אתמול נכחתי בהשבעת הנשיא החדש.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, היתה שם תקרית מביכה מאוד, מגעילה מאוד, מבזה את בית-הנבחרים, מבזה את הכנסת, על-ידי חבר הכנסת לשעבר צ'רלי ביטון.

מוחמד כנעאן: הוא שימש דוגמה של איש רחוב מהדרגה העשירית ומטה.

מוחמד כנעאן: הוא התייחס לנשיא השביעי של מדינת ישראל, וכשהנשיא עזר ויצמן דיבר, הוא אמר לו בחוצפה חסרת תקדים: לך הביתה.

מוחמד כנעאן: לדעתי, אדם כזה לא ראוי להיות בטקסים כאלה, כשמדברים על מעמד של נשיא יוצא, נשיא נכנס, ראש ממשלה, חברי כנסת.

מוחמד כנעאן: כתבתי על התקרית הזאת גם ליושב-ראש הכנסת.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

גדעון עזרא: אחר כך לא תהיה הצבעה, אלא נעבור לדיון הבא, וב-19:20 נתחיל בהצבעות.

יורי שטרן: אחר כך תהיה הפסקה, או שנעבור להצעת חוק אחרת?

גדעון עזרא: נעבור להצעת החוק הבאה.

גדעון עזרא: חבל על הזמן.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מעמדו של היועץ המשפטי לכנסת זה דבר שיכול לקבוע את פניה ומעמדה של הכנסת, של הדמוקרטיה ושל הפרדת הרשויות בבית הזה.

עסאם מח'ול: אני חושב, שזאת משימה מאין כמוה, דווקא בימים אלה, לשמור על עצמאותו של היועץ המשפטי של הכנסת, בימים שלא מבשרים טובות, אלא מבשרים אולי זילות של מעמד הכנסת, שנגרמת על-ידי התנהגות בלתי אחראית, בלתי אמינה של רבים מבין חברי הכנסת.

עסאם מח'ול: אני חושב שצריך עוד יותר להדגיש, שעמדתו של היועץ המשפטי של הכנסת חייבת להקדים ולהיות עדיפה על כל דעה של כל יועץ אחר, לרבות היועץ המשפטי לממשלה.

עסאם מח'ול: אני חושב, שצריך להגן על מעמדה של הכנסת הזאת, גם דרך כך שאנחנו מגינים על מעמדו ועל עצמאותו של היועץ המשפטי לכנסת.

עסאם מח'ול: חבר הכנסת כנעאן, אנחנו רואים שיש צורך להגן גם על מעמדה של הכנסת מול המתקפה הברוטלית נגד חברי כנסת, מול המתקפה הגזענית הברוטלית, מול האלימות המילולית, שהיינו עדים לה בבוקר עם התפרצותם של שני חברי כנסת – חבר הכנסת ליברמן וחבר הכנסת ישראל כץ – כאשר בהתלהמות, שהופכת דבר שבשגרה בבית הזה, ניסו לפגוע בעצם מעמדם של חברי הכנסת הערבים, בעצם קיומם ועצם זכותם להיות בעלי דעה.

עסאם מח'ול: אני חושב שמן הראוי, שאדם שקורא לחברי כנסת ערבים: תיקחו ticket לכיוון אחד, שהוא יקבל ticket לכיוון אחד וירד מהבמה ויצא מהאולם, כי אם יש מי שרוצה לשמור על כבודה של הכנסת הזאת, על כבודו של הבית הזה, על מעמדו, הוא צריך לנקות אותו מכל נגע של גזענות ושל פאשיזם.

עסאם מח'ול: זאת, במיוחד כאשר הדברים האלה נעשים בשם הדמוקרטיה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהגיע הזמן, וטוב שאנחנו נעמיד את הסכנה הזאת ואת הצורך בעמידה בפניה בישיבה האחרונה של המושב הזה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: רבותי, כפי שאמרתי עד 19:20 לא עוברים להצבעות.

גדעון עזרא: אנחנו נעביר חוקים בקריאה ראשונה.

גדעון עזרא: (קריאה ראשונה)

גדעון עזרא: אנחנו עוברים לנושאים הבאים – לדיון משולב בהצעת חוק בתי-המשפט [נוסח משולב] (תיקון מס' 28) (מבנה מערכת בתי-המשפט ותיקונים שונים), התש"ס–2000, והצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון מס' 3) (ערכאות השיפוט ודיון נוסף), בקריאה ראשונה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת ציפי לבני, יש לך אפשרות לדבר, וזה נושא שקרוב ללבך.

ציפי לבני: אני מוותרת.

גדעון עזרא: אז אנחנו מתחילים את הצעות החוק.

גדעון עזרא: אדוני שר המשפטים, אתה מבקש להציג את הנושא בדיון המשולב?

יוסי ביילין: אפשר.

גדעון עזרא: כאמור דיון משולב על תיקון מס' 28 לחוק בתי-המשפט ותיקון מס' 3 לחוק-יסוד: השפיטה.

גדעון עזרא: בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח להציג בפני הכנסת את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 28) (מבנה מערכת בתי-המשפט), התש"ס–2000, המבוססת בעיקרה על הדין-וחשבון של הוועדה לבדיקת מבנה בתי-המשפט הרגילים בישראל.

יוסי ביילין: הוועדה הוקמה על-ידי נשיא בית-המשפט העליון, השופט אהרן ברק, ועל-ידי הפרופסור דוד ליבאי, שר המשפטים לשעבר.

יוסי ביילין: בראש הוועדה עמד שופט בית-המשפט העליון תיאודור אור, וחבריה הנוספים היו שופטת בית-המשפט העליון טובה שטרסברג-כהן, פרופסור ברוך ברכה – –

גדעון עזרא: לאט לאט, אנחנו לא קולטים.

יוסי ביילין: – – ד"ר אמנון גולדנברג, עורך-הדין חיים קלוגמן, בתוקף תפקידו דאז כמנכ"ל משרד המשפטים, ועורך-הדין פנחס רובין.

יוסי ביילין: הדין-וחשבון הוגש בחודש אוגוסט 1997, והמלצות הכלולות בו ניתנו על דעת כל חברי הוועדה.

יוסי ביילין: המלצות ועדת-אור אומצו באופן חלקי על-ידי, ובעקבות זאת הוכנה במשרד המשפטים, בעצה אחת עם נשיא בית-המשפט העליון, הצעת החוק הנוכחית.

יוסי ביילין: הוועדה הוקמה כדי לבדוק מה הם השינויים הרצויים במערכת בתי-המשפט, שיביאו לייעולה ולשיפורה.

יוסי ביילין: המלצות הוועדה מתבססות על הגישה, כי הן מבחינה קונספטואלית והן מבחינה פונקציונלית נדרשות שלוש ערכאות שיפוט – הערכאה הדיונית, ערכאת הערעור וערכאה עליונה – בית-המשפט העליון – אשר "תהיה מופקדת על הכרעות נורמטיביות המחייבות את המערכת כולה, ועל עניינים חוקתיים חשובים".

יוסי ביילין: עם זאת המליצה הוועדה, כי בשלב הראשון יוסיפו בתי-המשפט לערעורים לדון בעניינים מסוימים גם כערכאה דיונית.

יוסי ביילין: לפני הצעת החוק, לעומת זאת, בשלב ראשון, יורחבו סמכויות בית-משפט השלום, שייקרא לאחר קבלת החוק בית-המשפט המרכזי.

יוסי ביילין: הוא ידון בעניינים האזרחיים עד לסכום של 2.5 מיליוני ש"ח, במקום מיליון ש"ח היום, ובכל ענייני המקרקעין, ללא הבחנה בין שכירות, אחזקה ושימוש לבעלות, כפי שהמצב הוא כיום.

יוסי ביילין: בעניינים פליליים לא ישונו סמכויותיו, פרט להרחבת ההוראה הקיימת שהפרקליטות תוכל להעמיד לדין במספר עבירות רב יותר מזה שקבוע היום בבית-משפט השלום או בבית-משפט מחוזי, לפי החלטתה.

יוסי ביילין: נוסף על כך יועבר הדיון בעניינים אזרחיים לפי חוקים שונים מבית-המשפט המחוזי לבית-משפט השלום.

יוסי ביילין: השלב הראשון של הצעת החוק נועד לבחון במשך שלוש שנים את השינויים המבניים והארגוניים שעליהם המליצה ועדת-אור.

יוסי ביילין: שינויים אלה כוללים בעיקר את העניינים האלה: ראשית, הקמת מדורים בבית-משפט השלום ובבית-המשפט המחוזי וריכוז עניינים מסוימים בבית-משפט אחד – מאחר שבית-משפט השלום יהפוך לערכאה הדיונית הכללית, שתדון כמעט בכל העניינים האזרחיים והפליליים, מוצע להקים מדורים שיעסקו בתחומים מוגדרים.

יוסי ביילין: בדרך זו תגבר ההתמחות של השופטים המכהנים בכל מדור, דבר שיביא לייעול הדיון ולהגברת הוודאות המשפטית ויקל על ניהולו של בית-המשפט.

יוסי ביילין: במקביל לכך מוצע לאפשר ריכוז עניינים מסוימים, לרבות ערעורים, בבית-משפט מחוזי או בבית-משפט שלום אחד.

גדעון עזרא: רבותי.

גדעון עזרא: חבר הכנסת גפני.

יוסי ביילין: שנית, הקמתן של מחלקות לניהול תיקים, בקיצור מנ"ת, שיעסקו בהכנת התיקים לקראת הדיון – מעין "חדר מיון" של בית-המשפט, ובניתובם של מירב התיקים המתאימים להליכים של גישור ויישוב סכסוכים בהסכמה, מחוץ לבית-המשפט.

יוסי ביילין: שלב זה של הרפורמה ייבחן על-ידי ועדת מעקב, שתוקם על-ידי שר המשפטים ונשיא בית-המשפט העליון.

יוסי ביילין: הוועדה תתבקש למסור דוחות על התקדמות הרפורמה והתייעלות בתי-המשפט, כתוצאה מהפעלת השינויים הארגוניים.

יוסי ביילין: נוסף על כך ייכנסו בשלב הראשון לתוקף הוראות מהותיות נוספות לחוק, שבאו אף הן לייעל את עבודת בתי-המשפט והן בלתי תלויות בשינויים הארגוניים.

יוסי ביילין: הוראות אלה כוללות את הנושאים האלה: שינוי הכשירות של השופטים – בשל הפיכת בית-משפט השלום לערכאה המרכזית, מוצע להעלות את דרישות הכשירות של שופטי בית-משפט השלום, כך שבמקום ניסיון של חמש שנים בעריכת-דין יידרש ניסיון של שמונה שנים.

יוסי ביילין: במקביל, מוצע להעלות גם את דרישות הכשירות של שופטי בית-המשפט המחוזי, כך שבמקום ניסיון של שבע שנים בעריכת-דין יידרש ניסיון של עשר שנים.

יוסי ביילין: מינוי שופט עמית – כמקובל בארצות-הברית, מוצע לאפשר מינוי של שופט שיצא לקצבה לכהן על כס השיפוט מזמן לזמן, כדי למלא מקום של שופט שחלה או שיצא לחופשה או כדי לתגבר בית-משפט מסוים שיש בו עומס מיוחד.

יוסי ביילין: בדרך זו ניתן להיעזר בשופטים בעלי ניסיון ומיומנות לייעול המערכת השיפוטית.

יוסי ביילין: מינוי שופט תעבורה – במצב הנוכחי, בעוד שופט בית-משפט שלום נבחר למינוי של קבע, שופט בית-משפט לתעבורה נבחר תחילה למינוי של שנתיים.

יוסי ביילין: בכך יש "כדי לפגוע בחשיבות המיוחסת למשפטים פליליים בעבירות תעבורה".

יוסי ביילין: מוצע לבטל את ההבחנה בין מינוי שופט בית-משפט שלום לבין מינוי שופטי בית-המשפט לתעבורה.

יוסי ביילין: עתירות אסירים – מוצע להעביר את הסמכות לדון בעתירות אסירים הנוגעות לתנאי מאסר או מעצר מבית-המשפט המחוזי לבית-משפט השלום.

יוסי ביילין: ערעור על החלטה אחרת – היום ניתן לבקש רשות לערער על כל החלטת ביניים הן לפני תחילת שמיעת הראיות והן תוך כדי שמיעת הראיות, דבר הגורם לעיכוב הדיון ולסיבוכו.

יוסי ביילין: כדי להגביר את יעילותו של הדיון ולמנוע את השהייתו, מוצע לצמצם את האפשרות להגיש בקשת רשות ערעור על "החלטה אחרת" ולקבוע רשימה של החלטות ביניים שעליהן ניתן להגיש בקשות רשות ערעור.

יוסי ביילין: שינוי הסמכות הנגררת – לפי סעיף 76 לחוק הקיים, מוסמך בית-המשפט להכריע, אגב הדיון בעניין שהוא בגדר סמכותו, בשאלה שאינה בגדר סמכותו אך ההכרעה בה דרושה לבירור אותו עניין.

יוסי ביילין: אולם, ההכרעה באותה שאלה אינה יוצרת מעשה בית-דין בין אותם הצדדים, כאשר הם מעלים מחדש אותה שאלה בבית-המשפט שלו הסמכות הייחודית, דבר שגורם לדיונים כפולים באותן שאלות.

יוסי ביילין: כדי לייעל את הדיון, מוצע כי הכרעת בית-המשפט בשאלה שהתעוררה דרך אגב, כאשר אותה שאלה היא בסמכותו של בית-משפט או בית-דין אחר, למעט בית-דין דתי, תיצור מעשה בית-דין בין הצדדים לדיון.

יוסי ביילין: הגבלת האפשרות להעלות טענת חוסר סמכות עניינית – כיום ניתן להעלות טענת חוסר סמכות עניינית בכל שלב של הדיון, ואפילו בשלב הערעור, ובית-המשפט לערעורים יזדקק לטענה גם מיוזמתו הוא, אפילו לא נטענה בפניו.

יוסי ביילין: הדבר גורם לבזבוז זמן שיפוטי יקר, בשל פגם שהוא דיוני בעיקרו.

יוסי ביילין: לפיכך מוצע לקבוע, כי ניתן להעלות טענת חוסר סמכות עניינית עד מועד תחילת הדיון בלבד.

יוסי ביילין: מלבד העניינים שפורטו לעיל נכללים בתזכיר החוק תיקונים נוספים שהציעה ועדת-אור, הוועדה המייעצת לסדר-הדין האזרחי וגופים אחרים.

יוסי ביילין: בתום השלב הראשון של שלוש השנים, ולאחר הגשת הדוח המסכם של ועדת המעקב, שר המשפטים, בהסכמת נשיא בית-המשפט העליון ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, יוסמך לפי החוק להחיל את השלב השני של הרפורמה, שהוראותיו קבועות בהצעת החוק.

יוסי ביילין: שלב זה כולל את העניינים האלה: הפיכת בית-משפט השלום לערכאה הדיונית העיקרית – לפי המוצע, בית-משפט השלום יהיה מוסמך לדון בכל העניינים הפליליים, למעט עבירות שדינן 20 שנות מאסר, מאסר עולם או מיתה, וכן עבירות מסוימות שעונשן עשר שנות מאסר או יותר.

יוסי ביילין: כן הוא מוסמך לדון בכל העניינים האזרחיים, למעט עניינים מינהליים וכמה נושאים נוספים, כגון ענייני חברות וקניין רוחני.

יוסי ביילין: עם זאת, תורחב החובה לקיים דיון בהרכב של שלושה שופטים במספר רב יותר של עבירות, חלקן לפי כללים שיפרסם נשיא בית-המשפט העליון.

יוסי ביילין: הפיכת בית-המשפט המחוזי לערכאת ערעור – במקביל לצמצום סמכותו של בית-המשפט המחוזי לדון בעניינים אזרחיים ובעניינים פליליים, כל אלה יהפכו את בית-המשפט המחוזי לערכאת ערעור, אך הוא יוסיף לדון גם בעניינים הפליליים והאזרחיים שלא הועברו לסמכותו של בית-המשפט השלום, וכן בעניינים מינהליים.

יוסי ביילין: כתוצאה מכך יפחת מספר הערעורים שבית-המשפט העליון ידון בהם, שהם ערעורים על פסקי-דין של הערכאה הדיונית הכללית – בית-משפט השלום – אשר יוגשו בזכות לערכאת הערעור – בית-המשפט המחוזי, והערעור לבית-המשפט העליון, שיהיה ברשות בלבד.

יוסי ביילין: בדרך המוצעת תוחל הרפורמה במערכת המשפט באופן הדרגתי ובדרך מבוקרת, צעד בצד אגודל או עקב בצד אגודל, תוך השארת סמכות בפיקוח על שינויים במערכת בתי-המשפט בידי שר המשפטים והכנסת.

יוסי ביילין: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: רבותי, בשלב הזה אני סוגר את הרשימה, וראשון הדוברים הוא חבר הכנסת מאיר פרוש.

גדעון עזרא: יש לי הרשימה של הדיון המשולב.

גדעון עזרא: אחריו – חברי הכנסת רביץ, קליינר, נוה ואורלב.

גדעון עזרא: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אף שלא האזנתי לדברי שר המשפטים, אני זוכר את הנושא כאשר הציגו אותו בממשלה בקדנציה הקודמת.

מאיר פרוש: אני רוצה לפנות לשר המשפטים ולשאול אותו, האם הוא לא חושב – – –

גדעון עזרא: חבר הכנסת רובי ריבלין.

גדעון עזרא: רבותי.

מאיר פרוש: האם הוא לא חושב שזו טעות להעביר יותר כוח ויותר עוצמה לאנשים שהם לא נבחרים?

מאיר פרוש: עכשיו אנחנו באים מדיון אצלך בלשכה בנושאים שונים, ואתה ראית עד כמה אפשר לעוות ולגרום לעיוותים ולמצוקה ולפגוע באזרחים ובמוסדות כאשר יושבים אנשים שלא נבחרו.

מאיר פרוש: אולי יש להם הסמכות הביצועית לטפל בנושאים היומיומיים, אבל בכוח ובעוצמה שיש להם הם פוגעים באוכלוסיות בלי שהדבר נבדק, בלי שהדבר נשקל ובלי שהדבר קיבל התייחסות מסוימת מאותן אוכלוסיות שעלולות להיפגע.

מאיר פרוש: אני מדבר על העובדה, שבמשרד החינוך בחודשים ובשבועות האחרונים יושבים – –

גדעון עזרא: רבותי, סליחה, אני מבקש.

גדעון עזרא: אני מבקש לא להפריע.

מאיר פרוש: – – ובודקים, כיצד ניתן לפגוע באוכלוסיות הדתיות והחרדיות.

מאיר פרוש: אני לא חושב שהיום, הרגע והשעה הזאת הם הזמן לתת יותר כוח ויותר עוצמה לבתי-משפט, כפי שזה משתקף מהצעת החוק ששר המשפטים הציג בפנינו.

מאיר פרוש: כי אני יודע שכאשר יחוקקו את החוק הזה לא יהיה לנו עם מי לדבר.

מאיר פרוש: יאמרו לנו שהכוח והסמכות בידי בתי-המשפט, יאמרו לנו שהכוח והסמכות בידי בית-המשפט העליון, ושר המשפטים, למרות רצונו הטוב, לא יוכל לעשות דבר.

מאיר פרוש: לכן, אדוני היושב-ראש, אני לא רואה כל מקום לקבל את הצעת החוק הזאת, ואני אצביע נגדה.

מאיר פרוש: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רביץ – לא נוכח; חבר הכנסת קליינר – לא נוכח; חבר הכנסת דני נוה – איננו; חבר הכנסת שאול יהלום – איננו; חבר הכנסת עזמי בשארה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

גדעון עזרא: אחריו – מהנוכחים – חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אם הוא פה.

גדעון עזרא: רבותי, אני לא אתן לאנשים שקראתי בשמותיהם לדבר.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, הצעת החוק לשינוי מבנה בתי-המשפט יש לה משמעויות שליליות.

זבולון אורלב: ידידי חבר הכנסת לנגנטל, אם תאפשר לי לקבל את תשומת לבו של שר המשפטים, אני אכיר לך תודה.

מאיר פרוש: – – –

זבולון אורלב: אז אני בוודאי אפנה אליך.

זבולון אורלב: כמו שאדוני יודע, יש לציבור הדתי-לאומי מחלוקת עם בית-המשפט העליון, שכן בית-המשפט העליון, הבג"ץ, נכנס לתחומים ערכיים, לתחומים של השקפה, לתחומים של אמונה, שאנחנו סבורים שלא טוב שבית-המשפט העליון יעסוק בהם, וצר לנו שבנושאים האלה יש לנו גם תחושה שהבג"ץ ידוע מראש.

גדעון עזרא: חבר'ה, שר הדתות בדימוס, אני מבקש.

זבולון אורלב: ואולי גם שר הדתות לעתיד, מי יודע.

יעקב ליצמן: – – –

זבולון אורלב: על כל פנים, הצעת השינוי של מבנה בתי-המשפט תהפוך את בית-המשפט העליון, בדלת האחורית, לבית-משפט לחוקה.

זבולון אורלב: עוד על הראשונים אנחנו קובלים, שבמבנה הנוכחי בית-המשפט העליון פתח את שעריו בפני כל אדם, בפני כל נושא, ולוקח על עצמו אחריות של חקיקה של הכנסת, והנה אנחנו במו-ידינו נבוא ונהפוך את בית-המשפט העליון לבית-המשפט לחקיקה.

זבולון אורלב: אנחנו מאוד תומכים בכך, שבנפרד מבית-המשפט העליון נקים בית-משפט לחקיקה, בית-משפט לחוקה, אבל שהוא יהיה מורכב לא רק ממשפטנים; שיהיה מורכב גם ממשפטנים, אבל גם מאישי ציבור, גם מרבנים, גם מאישי רוח, גם מסופרים – בית-משפט שיוכל לשקף את כל הלכי הרוח של יהודים ושל ערבים ושל דתיים ושל חילונים ושל חרדים, וזה בית-משפט לחוקה שמקובל בכל העולם.

זבולון אורלב: אי-אפשר להציג לכנסת הצעת חוק של רפורמה, שהתוצאה הסופית שלה, הבלתי-מדוברת והסמויה, היא בעצם להכתיר את הבג"ץ ואת בית-המשפט העליון כבית-משפט לחוקה.

זבולון אורלב: מדינת ישראל ראויה שיהיה לה בית-משפט לחוקה כמו כל המתוקנות שבאומות, בצורה מסודרת, בדלת הראשית, בדרך של חקיקה מסודרת.

זבולון אורלב: ולכן, אנחנו נתנגד להצעת החוק הזאת.

זבולון אורלב: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אם הוא יהיה כאן, ואם לא – אני רואה את חבר הכנסת נחום לנגנטל רשום פה.

גדעון עזרא: ישנו?

נחום לנגנטל: אדוני, אני כאן.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, חברי הכנסת, מערכת בתי-המשפט במדינת ישראל אינה מתפקדת היטב, ואני אומר זאת בלשון המעטה.

יוסף יצחק פריצקי: בית-המשפט העליון עמוס תיקים – – –

יאיר פרץ: – – –

ראובן ריבלין: – – –

גדעון עזרא: רבותי, סליחה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רובי ריבלין ידידי, זה לא יכול להיות.

גדעון עזרא: אתה מוכרח לקיים את זה בחוץ.

ראובן ריבלין: שלא יטרידו אותי וזה הכול.

יוסף יצחק פריצקי: רעי המלומד.

יוסף יצחק פריצקי: ואשר לביטוי "ואם יש צדק, יופע מייד", שנאמר בשירו של המשורר חיים נחמן ביאליק – אומנם בהקשר אחר לחלוטין – הצדק לא מופיע מייד.

יוסף יצחק פריצקי: הוא מופיע באיחור רב מאוד, וכבר נאמר שעינוי דין הוא גם עיוות דין.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני שר המשפטים, השאלה האמיתית שאנחנו צריכים לשאול היא, האם הצעת החוק הזאת באה לפתור את העניין, משום שאין מחלוקת שבית-המשפט העליון טרוד בכמות עצומה של תיקים, באלפי ערעורים, שלא לדבר על בג"צים, שלא לדבר על ערעורים נוספים.

יוסף יצחק פריצקי: במצב כזה בית-המשפט העליון לא יכול לתפקד כראוי, וגם קשה לו מאוד להתוות מדיניות שיפוטית, ובית-המשפט העליון צריך לעמוד בראש הפירמידה השיפוטית.

יוסף יצחק פריצקי: אבל, יש כאן בעיה מאוד קשה, אדוני השר, שעליה אני מצר, וספק אם אצביע בעד הצעת החוק הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: אגב, לו היתה זאת הצעת חוק פרטית, הייתי מצביע בעדה, כי אז היא היתה מיתקנת בוועדה.

יוסף יצחק פריצקי: כיוון שזו הצעת חוק ממשלתית והממשלה יכולה לחזור ולהביאה, אני אומר לך בגילוי לב מהדוכן: אני מתלבט.

יוסף יצחק פריצקי: ואומר לך מה הבעיה, אדוני השר.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, ראה, כשוועדת מינויים ממנה שופט של בית-משפט השלום, היא ממנה אותו לעסוק בתחום מסוים.

יוסף יצחק פריצקי: היא אומרת: האדם הזה או האשה הזאת – אנחנו מסמיכים אותו או אותה לגזור עד שלוש שנות מאסר ולעסוק בתיקים של עד מיליון שקל; ויש הנחת יסוד מסוימת, שכאשר ממנים שופט שלום, ממנים אותו לעסוק בנושאים שהם הראשונים במערכת.

יוסף יצחק פריצקי: וכאשר ועדת המינויים ממנה שופט לבית-המשפט המחוזי, היא אומרת: כאן אנחנו צריכים למנות אדם שהוא באמת משכמו ומעלה, משום שהוא יכול, לא עלינו, לשלוח אדם למאסר עולם ולדון בתיקים כלכליים של עשרות מיליוני דולרים ובפירוקים ובדיני חברות.

יוסף יצחק פריצקי: איך אפשר ליצור עכשיו מצב שבו שופטי בית-משפט השלום, שאותם מינינו מלכתחילה לעסוק בנושאים קטנים מאלה שעוסקים בהם שופטי בית-המשפט המחוזי, בגלל העומס שקיים על המערכת אנחנו מקנים להם עכשיו יותר סמכויות?

יוסף יצחק פריצקי: הפתרון הוא אחר, ככל הנראה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, הפתרון הוא להקים ערכאת ערעור – זה בסדר גמור – שתהיה מורכבת משופטים שיכולים לכהן כשופטים בבית-המשפט המחוזי, ולא שבית-המשפט העליון יהווה ערכאת ערעור ראשונה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, הבעיה בהצעת החוק הזאת היא שהיא מקנה לשופטים של בית-משפט השלום, שעם כל הכבוד והיקר שאני רוחש להם – – –

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: אתה חייב לסיים.

יוסף יצחק פריצקי: אני מייד מסיים.

יוסף יצחק פריצקי: – – – אתה מעניק להם סמכויות אדירות, וכאשר מינו אותם לא העניקו להם את הסמכויות האלה.

יוסף יצחק פריצקי: זה מין דבר שאני מוכרח לומר שאני לא יכול לקבל אותו.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואחריו – חבר הכנסת ישראל כץ, ואם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני חושב, שהחוק הזה שהביא משרד המשפטים היום הוא חוק חשוב מאין כמותו, הוא צודק, הוא נכון, הוא רפורמה ראויה במערכת בתי-המשפט בישראל.

אופיר פינס-פז: מדובר בקריאה ראשונה בסך הכול.

אופיר פינס-פז: ואני קורא לחברי חברי הכנסת מהסיעות הדתיות והחרדיות – – –

גדעון עזרא: רובי, אתה נסער היום.

אופיר פינס-פז: – – – אני מבקש שלא להתנגד באופן אוטומטי לכל הצעת חוק שבאה לדיון כאן במליאה רק משום שהיא משנה סדרים במערכת המשפט הישראלית.

אופיר פינס-פז: פשוט לא ייאמן.

אופיר פינס-פז: מה יש לכם להיות נגד?

אופיר פינס-פז: מה, החוק הזה הוא נגד ש"ס, הוא נגד המפד"ל, נגד יהדות התורה?

אופיר פינס-פז: למה כשאתם שומעים "בית-משפט" אתם נגד באופן אוטומטי?

אופיר פינס-פז: מה יש לכם להיות נגד בכל דבר ועניין?

אופיר פינס-פז: אלוהים אדירים, אני פשוט לא מבין את העניין הזה.

יצחק וקנין: לא מאמינים להם.

אופיר פינס-פז: אין פה מה להאמין, יש פה דבר פשוט מאוד.

אופיר פינס-פז: יש כאן חוק חשוב, צודק, ראוי, בקריאה ראשונה.

אופיר פינס-פז: תמיד אפשר להכניס בו שינויים, תוספות, הפחתות.

גדעון עזרא: רבותי, אני מבקש, אי-אפשר לשמוע כך.

גדעון עזרא: השר מלכיאור, אני מבקש, תנהלו את השיחה בחוץ.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רוני מילוא, אני מבקש.

גדעון עזרא: בבקשה.

אופיר פינס-פז: תמיד אפשר לבצע שינויים במהלך החקיקה, בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והקריאה השלישית, בוועדת החוקה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שלא ראוי להסיר היום את החוק הזה מסדר-היום.

אופיר פינס-פז: ראוי לתמוך בו, לאפשר לוועדת החוקה במהלך הפגרה לדון בו, לבדוק אותו, להכין אותו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: ההתנגדות הגורפת והאוטומטית אינה מתקבלת על הדעת.

אופיר פינס-פז: יושבים כאן חברי כנסת גם מנוסים, גם אינטליגנטים.

אופיר פינס-פז: זה לא יכול להיות, הרי אתם גם צריכים לומר אמירה לציבור.

אופיר פינס-פז: מה, כל דבר זה כבוד נשיא בית-המשפט העליון אהרן ברק?

אופיר פינס-פז: מה, כל דבר צריך לעשות כדי לפגוע במעמד בתי-המשפט?

יצחק וקנין: תראה לי דבר אחד שהגיע לבית-המשפט העליון – – –

גדעון עזרא: סליחה, רבותי, אני לא אתן לו זמן נוסף.

גדעון עזרא: יש לך הזמן שלך, חבר הכנסת פינס – – –

יצחק וקנין: – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

גדעון עזרא: סליחה, חבר הכנסת וקנין, הוא צריך לסיים את דבריו עוד מעט, תן לו לסיים את דבריו.

גדעון עזרא: חבר הכנסת פריצקי, אתה כבר לא צריך להיות פה, לפי דעתי.

אופיר פינס-פז: לצערי, חבר הכנסת וקנין, יש לעניין הזה אלף דוגמאות.

אופיר פינס-פז: אפילו בעתירה שהגשתי על כביש בר-אילן – –

יצחק וקנין: – – –

אופיר פינס-פז: – – בסופו של דבר בית-המשפט העליון הביא פשרה, הוא לא פסק לטובתי באופן מוחלט.

אופיר פינס-פז: הלוואי שהיה פוסק לטובתי.

אופיר פינס-פז: לא פסק לטובתי.

אופיר פינס-פז: תהיו יותר רגועים בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אין כאן גם שום דבר שקשור לבית-המשפט העליון מבחינת דברים שלא היו בעבר.

אופיר פינס-פז: יש כאן שינוי ארגוני, רפורמה.

אופיר פינס-פז: אתם יודעים שיש אין-סוף אנשים שעניינם תלוי ועומד בבית-המשפט והוא לא מתברר בגלל עומס תיקים, בגלל חוסר זמן.

אופיר פינס-פז: יש כאן ניסיון ללכת לקראת העניין הזה, להפוך את המערכת ליותר מודרנית, יותר יעילה.

אופיר פינס-פז: אין כאן שום דבר ערכי, אין כאן שום דבר אידיאולוגי.

אופיר פינס-פז: זה חוק שבמהותו הוא חוק טכני שאמור ליצור רה-ארגון בעבודת מערכת בתי-המשפט בישראל.

אופיר פינס-פז: אני מצפה גם מחברי כנסת דתיים מסיעות דתיות וחרדיות לתמוך לפחות בקריאה הראשונה, ולא להפיל חוקים רק בתוקף הכוח הפוליטי ובאופן אוטומטי וגורף מבלי שברור מה כתוב ממש בגוף החוק.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

גדעון עזרא: אחריו – מהנוכחים – חבר הכנסת מוחמד ברכה; איננו.

גדעון עזרא: חברי הכנסת האשם מחאמיד, מיכאל איתן, מאיר שטרית, יובל שטייניץ.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רוני מילוא, אתה, מהנוכחים, אחרי חבר הכנסת לנגנטל.

גדעון עזרא: בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לומר לחבר הכנסת פינס, שאני מתנגד להצעת החוק הזאת.

נחום לנגנטל: וכמי שמתנגד להצעת החוק אינני נגד הצדק, נגד בית-המשפט העליון, או נגד הנשיא ברק.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת פינס, ואני אומר את זה גם לך, אדוני השר, ההתנגדות יכולה להיות התנגדות עניינית לחוק, ואל תהפכו אותנו – את כל מי שמתנגד לחוק – כאילו אנחנו נגד בתי-המשפט במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: זה סוג של רטוריקה שבאה להפוך אותנו למין קבוצת אנשים פרימיטיבית, שיש לנו איזה עניין מול הנשיא ברק, או מול בית-המשפט העליון, ואנחנו חושבים שצריך תמיד ללכת נגדם.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פריצקי עמד פה על הדוכן ונימק מניסיונו מדוע ההצעה הזאת איננה טובה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פינס, אתה רוצה לומר לי שחבר הכנסת פריצקי או אני יש בנו איזה "אמוק" מול נשיא בית-המשפט העליון?

נחום לנגנטל: גם הוא עמד ונימק פה מדוע הוא נגד, והוא לא חשוד.

נחום לנגנטל: תאמין לי שחבר הכנסת פריצקי לא מגדולי החשודים פה נגד החרדים.

נחום לנגנטל: לא ממש נגד החרדים, אבל לא מגדולי החשודים נגד החרדים.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ועדת-אור במהותה – אם הייתם אומרים כך: אנחנו רוצים להוסיף 1,000 שופטים למערכת המשפט, ועכשיו ליצור רוויזיה, מצב שבו לא תהיה המתנה לפסקי-דין.

נחום לנגנטל: אבל זה לא המצב; הרי אתה מחכה שנים לפסק-דין בבית-משפט השלום, שנים בבית-המשפט המחוזי, שנים בבית-המשפט העליון.

נחום לנגנטל: זה לא שיש מצב כמו שכרגע מצאת איזה מקום שבו יש ערכאה מסוימת שהיא חופשית.

נחום לנגנטל: בזמננו היינו מגישים, אדוני היושב-ראש, משפטים בנצרת, כי בנצרת היה תור יותר קצר כדי לקבל פסקי-דין.

נחום לנגנטל: היינו רצים לקנות סמכויות בכל מיני מקומות, כי ידענו ששם יהיה דיון רק בעוד עשרה חודשים, ולא כמו במקום אחר, שיש לחכות 16 חודשים רק לקדם דיון.

נחום לנגנטל: לכן, יש פה רצון אחר לגמרי, רבותי חברי הכנסת.

נחום לנגנטל: יש פה רצון של בית-המשפט העליון להתעסק בבעיות שמעניינות אותו, לעשות איזה "פישינג" של כמה החלטות עקרוניות, לכתוב פסקי-דין מאלפים במאות עמודים.

נחום לנגנטל: תמיד אתה צריך לחכות לפסקי-הדין החשובים, בערעורים אזרחיים ובערעורים פליליים, שנים אתה מחכה להנמקות ולפסקי-דין, אבל בדברים הרציניים שעליהם יש תקשורת והם יכולים להתערב בעבודתה של הכנסת, אז יש פסקי-דין, ויש אקטיביזם שיפוטי, ועל זה נכתבים הספרים והכרכים.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, ועדת-אור הולכת לקבע את המצב הזה.

נחום לנגנטל: מה אומרת ועדת-אור?

נחום לנגנטל: – נעדן את העיסוק, זאת אומרת, נשאיר הרבה מאוד סמכויות לבית-המשפט העליון, אבל הוא יעסוק בבעיות מעטות מאוד, הוא יהיה פנוי מהתעסקויות בבעיות שוליות של ערעורים פליליים, של ערעורים אזרחיים, של בעיות של משפטים מינהליים, הוא יתעסק בבעיות המאוד-גדולות של המדינה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, לזה אני לא רוצה להיות שותף.

גדעון עזרא: אתה צריך לסיים.

נחום לנגנטל: אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: אם כבר רוצים ליצור פה בעקיפין בית-דין לחוקה, בואו ניצור בית-דין לחוקה ונאמר: זה בית-דין לחוקה.

נחום לנגנטל: אם אנחנו רוצים להקל על המשימות של בתי-המשפט במדינת ישראל וליצור צדק במדינת ישראל, בואו נוסיף תקנים למקום שצריך להוסיף בו תקנים, על מנת לדלל את המשפטים.

נחום לנגנטל: אבל לעשות בדרך העקיפה, להגיע עם יד ימין לאוזן שמאל, לאמצעים הללו, אנחנו לא נהיה שותפים.

נחום לנגנטל: אדוני יושב-ראש הקואליציה, לא משנאת בית-המשפט, דווקא מאהבת הצדק.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה, ידידי.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רוני מילוא.

גדעון עזרא: אחריו – מהנמצאים – חבר הכנסת אבשלום וילן.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק שמובא כאן – ההצעה לרפורמה – זוהי הצעה שקשה לי להבין מדוע צריך להתנגד לה.

רוני מילוא: אפשר בין קריאה לקריאה לתקן, לשנות, אבל להתנגד באופן גורף – זה לא ברור לי.

רוני מילוא: כפי שלא ברור לי לחלוטין מדוע היה צריך להתנגד היום לחוק-יסוד: החקיקה.

רוני מילוא: מסתבר שכל נושא שיש בו הסדרה שקשורה למערכת החוק, החקיקה ובתי-המשפט מעורר התנגדות, שלדעתי – – –

יעקב ליצמן: לא נגד החוק, אולי נגד בית-המשפט.

רוני מילוא: כן, הרב ליצמן, אני מאוד מכבד אותך, גם לגבי בתי-המשפט אפשר להתווכח, אפשר לעשות רפורמות, הצעות חדשות, זה לגיטימי.

יעקב ליצמן: אין עם מי להתווכח.

יעקב ליצמן: עם השופט אנחנו לא יכולים להתווכח.

יעקב ליצמן: המקום היחיד שאפשר להתווכח הוא כאן.

רוני מילוא: אני לא מתערב בעבודת בתי-הדין הרבניים, ואני חושב שצריך לכבד אותם ולקבל את החלטותיהם, ולתת להם לפסוק ולהתנהג כפי שצריך להתנהג.

רוני מילוא: ובאותה מידה אני חושב שצריך לתת לבתי-המשפט בארץ את האפשרות לעבוד, כפי שהרפורמה הזאת מציעה לתת להם את האפשרות הזאת.

רוני מילוא: הייתי מבין אם היית מציע, שבמסגרת הנוהג שקיים היום, שיש שופט או שניים דתיים בבית-המשפט העליון, שיהיה נניח גם נציג חרדי בבית-המשפט העליון.

רוני מילוא: אני בהחלט רואה את זה כדבר – – –

נחום לנגנטל: זה לא הנושא.

רוני מילוא: אני יודע בדיוק מה הנושא.

נחום לנגנטל: – – – הם רוצים כרגע לא לעשות דברים בעליון, אלא שהכול ילך במחוזי.

רוני מילוא: תאמין לי שאני מכיר היטב את הנושא של הרפורמה.

רוני מילוא: אני מדבר עם הרב ליצמן, איפה הייתי רואה מבחינת העמדה שלו היגיון, ואיפה אני לא רואה היגיון כאשר מדובר על דחיית כל התוכנית לרפורמה שבעצם נועדה לשפר את עבודת מערכת המשפט ובתי-המשפט בישראל.

רוני מילוא: ואולי בכלל כדאי לנו לחשוב על איזו מסגרת של הידברות שבה כל מי שחושב שיש לו טענה או דברים שאינם נראים לו במערכת, יוכל לומר את דברו, אולי גם להציע הצעות שאפשר יהיה להעביר אותן.

רוני מילוא: אני לא חושב שכל נושא כזה צריך להיות עילה למלחמה בין דתיים לחילונים.

רוני מילוא: אפשר גם להגיע להסכמות.

רוני מילוא: אפשר גם להגיע להבנה.

רוני מילוא: אפשר היה גם לגבי חוק-יסוד: החקיקה להגיע להבנה, ולא ליצור בנושא הזה חזית אחת שתילחם נגד זה.

רוני מילוא: הליכוד היה שותף לחוק-יסוד: החקיקה.

רוני מילוא: צחי הנגבי, כשר המשפטים, היה שותף להגשתו.

רוני מילוא: הליכוד היה שותף לדיונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

משה גפני: אבל החוק הזה לא דתי או חילוני.

משה גפני: גם לשכת עורכי-הדין מתנגדת.

רוני מילוא: אני לא מייצג דתיים או חילונים, וגם לא את לשכת עורכי-הדין.

רוני מילוא: כל אחד יכול להתנגד מטעמיו.

משה גפני: אתה מסכים להוריד לבית-המשפט השלום את העומס הזה?

גדעון עזרא: חבר הכנסת רוני מילוא, אתה צריך לסיים.

גדעון עזרא: חבר הכנסת גפני כל היום מפריע, גם מלמעלה וגם מלמטה.

רוני מילוא: לכן אני חושב, שיש מקום לאשר את החוק בקריאה הזאת, לדון בשינויים גם עם לשכת עורכי-הדין, וגם עם חברי הכנסת שיש להם השגות, ולהביא לקריאות הבאות תוצאה שתהיה אולי יותר טובה, משופרת, אבל לא להוריד אותו בכלל מסדר-היום.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת – מהנוכחים – אבשלום וילן, בבקשה.

גדעון עזרא: אחריו – מהנוכחים – חברי הכנסת מוחמד כנעאן, ואחר כך רובי ריבלין.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להמשיך בעקבותיו של חבר הכנסת רוני מילוא.

אבשלום וילן: אמר פה חבר הכנסת רובי ריבלין, שהוא בעקבות ז'בוטינסקי.

אבשלום וילן: אני בחוק – – –

ראובן ריבלין: בעקבות ז'בוטינסקי לא הצבעתי על חוק-יסוד: החקיקה – – –

אבשלום וילן: בעקבות חוק-יסוד: החקיקה, לא אתה, אבל חבריך ממשיכי מורשתו של ז'בוטינסקי, אלה שמתיימרים להיות ראשי ממשלה בישראל, הצביעו בצורה שהיא בושה לשלטון החוק, שהיתה יום עצוב לליכוד, שחרת על דגלו את עקרונות הליברליזם של ז'בוטינסקי.

אבשלום וילן: זאת לא היתה שעתכם היפה, ואני באמת רוצה לחזור על דבריו של חבר הכנסת רוני מילוא.

אבשלום וילן: אני אינני מבין מדוע בכל מה שקשור למשפט, ליסודות החקיקה, להיותה של מדינת ישראל מדינת חוק מתוקנת במובן הנאור של המשפט – "ציון במשפט תיפדה", אתם כל פעם נכנסים למלכודת של הגוש הדתי והחרדי כנגד כל מהלך שפירושו שתהיה פה מדינת חוק מתוקנת ומוסדרת.

אבשלום וילן: שני המשפטנים שבחבורה – יוסף פריצקי ונחום לנגנטל – שיש להם התנגדויות ענייניות, אדרבה.

אבשלום וילן: פה מדובר על רפורמה שמגיעה בקריאה ראשונה.

אבשלום וילן: תבואו לוועדת החוקה, חוק ומשפט – –

גדעון עזרא: סליחה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור.

אבשלום וילן: – – ותשנו.

אבשלום וילן: אבל אני שואל את עצמי איפה אנחנו נמצאים.

אבשלום וילן: האם כל הצעת חוק שקשורה למערכת המשפט, אוטומטית שליש מהבית הזה יתנגד לה?

אבשלום וילן: למה אנחנו רוצים להידמות?

אבשלום וילן: לדמוקרטיה מתוקנת שבה יש מקום לכולם – לזרמים הדתיים והאורתודוקסיים והחרדיים והאולטרה-אורתודוקסיים והחופשיים, או שיש פה באזור הרבה מאוד דוגמאות.

אבשלום וילן: ראינו איך בסוריה, לפני חודשיים, בחצי שעה משנים חוקה כשצריך – – –

גדעון עזרא: חבר הכנסת לנגנטל.

אבשלום וילן: אנחנו מוכרחים לשמור על שלטון החוק, על מדינת חוק מתוקנת, ואם בתי-המשפט תקועים כפי שהם תקועים ומשרד המשפטים מביא רפורמה, הבית הזה צריך להתאחד סביבה, לתקן אותה לאחר הקריאה הראשונה ולהכינה לקריאה שנייה ושלישית, אבל לא כמו אותו "דובון לא-לא", שבכל מקרה מצביע תמיד "לא" על כל מה שקשור למערכת המשפט.

אבשלום וילן: אני קורא באמת לחברי מהזרמים הדתיים – תפסיקו להעמיד את המחסום בין דת ישראל לבין דמוקרטיה ומשפט.

אבשלום וילן: הדברים אינם סותרים, ואפשר למצוא להם פתרונות ביחד.

גדעון עזרא: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: – – – לא משנים חוק-יסוד – – –

גדעון עזרא: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת רובי ריבלין.

גדעון עזרא: עד שחבר הכנסת מוחמד כנעאן יגיע, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

גדעון עזרא: בבקשה.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ר' קפלן: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור דרישת בחינות כניסה וציון פסיכומטרי), התש"ס–2000, של חברי הכנסת יוסי שריד ואילן גילאון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מניעת עיוותים וצמצום פערים בין אוכלוסיות שונות), התש"ס–2000, של חברי הכנסת סאלח טריף, אלי גולדשמידט ואופיר פינס-פז; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – ביטול אגרת הטלוויזיה), התש"ס–2000, של חברי הכנסת בנימין אלון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – השעיית חבר הכנסת), של חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק המכס, הבלו ומס הקנייה (ביטול פטור מיוחד) (תיקון – פטור ברכישת מזגן), התש"ס–2000, של חברי הכנסת גנדי ריגר, יולי-יואל אדלשטיין, מרינה סולודקין ונתן שרנסקי; הצעת חוק תוכנית מיתאר לירושלים (הוראת שעה), התש"ס–2000, של חברי הכנסת אופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הטבות מס לעמותות (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, של חברי הכנסת אריה גמליאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – בחירה גלויה), של חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הטבות למשפחות אומנות, התש"ס–2000, של חבר הכנסת יצחק סבן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – הזכות להגיש רשימת מועמדים), התש"ס–2000, של חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח אזרחי, התש"ס–2000, של חברי הכנסת מיכאל איתן ונעמי חזן; הצעת חוק הנוטריונים (תיקון – עולה חדש), התש"ס–2000, של חברי הכנסת גנדי ריגר, יולי-יואל אדלשטיין, מרינה סולודקין ונתן שרנסקי; הצעת חוק מניעת אלימות חוזרת, התש"ס–2000, של חברי הכנסת יובל שטייניץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הנפט (תיקון – העדפת נפט תוצרת הארץ), התש"ס–2000, של חבר הכנסת רוני מילוא; הצעת חוק מס קנייה (טובין ושירותים) (תיקון – הפחתת מס על רכב וחלפים לרכב), התש"ס–2000, של חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן, אביגדור ליברמן ואליעזר כהן; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – הורדת חובות מס רכוש לשנים קודמות), התש"ס–2000, של חברי הכנסת מוחמד ברכה,

ר' קפלן: שמואל הלפרט ויעקב ליצמן; הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון – תאונה באזור, בשטחי עזה ויריחו או באזורים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק בני משפחות של נרצחים ונרצחות, התש"ס–2000, של חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק יסודות המשפט (תיקון – פרשנות על-פי המשפט העברי), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יגאל ביבי; הצעת חוק חופש התארגנות פוליטית במוסדות חינוך על-תיכוניים, התש"ס–2000, של חברת הכנסת ענת מאור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (כספים ייעודיים), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יצחק סבן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצוי כספי בגין טובות הנאה שהושגו שלא כדין, התש"ס–2000, של חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק לפיתוח הנגב והגליל (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצויי פיטורין (תיקון – אישור המעביד על סיום העבודה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הגבלת שכר לעובדי חברות ממשלתיות (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק העיסוק בדיאטה, התש"ס–2000, של חברי הכנסת נעמי בלומנטל, עוזי לנדאו ואילן גילאון; הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון), התש"ס–2000, של חברי הכנסת אליעזר זנדברג וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת השפעות שליליות של כביש חוצה-ישראל (הוראת שעה), התש"ס–2000, של חברי הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פנסיה ממלכתית, התש"ס–2000, של חברי הכנסת אליהו ישי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המוסדות הישיבתיים המשלבים, התש"ס–2000, של חבר הכנסת נחום לנגנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס בשל החלפת מניות), התש"ס–2000, של חבר הכנסת נחום לנגנטל.

ר' קפלן: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: (מבנה מערכת בתי-המשפט ותיקונים שונים), התש"ס–2000; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון מס' 3) (ערכאות השיפוט ודיון נוסף)

גדעון עזרא: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מובאת בפנינו לקריאה ראשונה הצעת חוק של משרד המשפטים.

מוחמד כנעאן: אני שמעתי את ההסבר הטוב של חבר הכנסת רוני מילוא בנושא הזה, ואני מסכים לו מאוד.

מוחמד כנעאן: אני חושב שצריך לתת הזדמנות בקריאה הראשונה, ולקראת הקריאה השנייה יש מקום לתיקונים פה ושם בכל נושא החקיקה.

מוחמד כנעאן: אני חושב שיש סמכויות שניתנות לבית-משפט השלום, להתייחס לצורת מינוי השופטים, ואחדים מהשופטים, הם לא יכולים לשאת בנטל הזה.

מוחמד כנעאן: על כן אני חושב שהיום צריך להפריד בין מערכת בתי-המשפט במדינת ישראל לבין הנושאים הדתיים השנויים במחלוקת.

מוחמד כנעאן: לא צריכים לערב את נושא בית-המשפט או החלטה פה ושם או לקשור את ההצבעה שלנו היום בגלל החלטה לכאן או לכאן או בגלל עמדה של שופט זה או אחר.

מוחמד כנעאן: צריכים להתייחס למכלול הנושא הזה.

מוחמד כנעאן: רפורמה בבתי-המשפט במדינת ישראל נחוצה מאוד, חשובה מאוד, היא היתה צריכה להיות מזמן, אבל טוב מאוחר מאשר לא כלום.

מוחמד כנעאן: אני חושב שצריך לתת הזדמנות לשר המשפטים אכן לבצע את הרפורמה, ומערכת בתי-המשפט דיברה על כך רבות, דיברו על כך משפטנים דגולים וגדולים בישראל, שצריך לייצב את המערכת, לשכלל אותה ובאמת להנהיג לקראת המאה ה-21 מערכת בתי-משפט שתתאים לשינויים הנדרשים.

מוחמד כנעאן: ועל כן, אדוני היושב-ראש, אני תומך בהצעת החוק, אף שהיתה לי התלבטות מסוימת לפני כן.

מוחמד כנעאן: אחרי שעברתי – ואני מודה, אחרי ששמעתי את ידידי חבר הכנסת רוני מילוא, החלטתי בצורה משמעותית ביותר להצביע בעדה.

מוחמד כנעאן: אתמוך בהצעת החוק הזאת, כדי באמת לאפשר עריכת רפורמה מהותית.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אדוני השר מלכיאור – רציתי להשמיע זאת לשר המשפטים, אבל מאחר שאתה נמצא כאן – אני מקווה שיהיה שילוב של שופטים בכל המערכות – – –

גדעון עזרא: תודה רבה.

מוחמד כנעאן: – – – שופטים ערבים, בבית-המשפט העליון – – אני מסיים.

גדעון עזרא: אתה מרחיב את הנושא השני כשאתה צריך לסיים.

מוחמד כנעאן: – – המחוזי והשלום.

מוחמד כנעאן: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: יש לנו כל הלילה, בחיאת דינכ.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת בני אלון.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חזרנו עכשיו – תלמידי זאב ז'בוטינסקי – מקברו, והייתי בבושת פנים, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, שחברי הצביעו נגד חוק-יסוד: החקיקה, שהוא אחד הדברים שז'בוטינסקי קרא להם והטיף להם.

אמנון רובינשטיין: – – –

ראובן ריבלין: אני לא השתתפתי בהצבעה מטעם וממשמעת הסיעה שלי.

ראובן ריבלין: אילו ידעתי שחברים אחרים גם מצביעים נגד הייתי חושב, שאם אין משמעת, אולי אין משמעות בכלל וצריך להתחיל להרהר בדבר, כי אצלנו המפלגות שאין להן אלא אג'נדה של העם כולו ושל המדינה כולה לרוחב הלוח והן לא סקטוריאליות, הן צריכות להבין שאין להן חיים אלא אם הן ישרתו את הסקטורים, ואלה הם דברים שצריכים לחשוב עליהם מחשבה עמוקה – האם לשם כך נשלחתי לכנסת והאם לשם כך כדאי לי בכלל להיות בכנסת.

ענת מאור: אתם חושבים מצד אחד – – –

ראובן ריבלין: אני לא שואל אותך עכשיו.

ראובן ריבלין: את סקטוריאלית גם כן.

ראובן ריבלין: אני דיברתי עם יושב-ראש ועדת החוקה, שהוא לא סקטוריאלי.

ראובן ריבלין: הוא לא סקטוריאלי.

ראובן ריבלין: פעם אחת זה הולך לשם, פעם זה הולך לפה, ואני דרך אגב בעד לתת.

ראובן ריבלין: הסקטור שלך, אני חשבתי שהם אנשים שראו בציונות ובדרך הגשמתה דרך קדושה ומקודשת לפיהם, לכן אני חושב שצריך לעזור להם.

ראובן ריבלין: עם זאת, זה סקטור וזה סקטור.

ראובן ריבלין: אמנון רובינשטיין ואני – אנחנו לא סקטור, אנחנו נולדנו לעם ישראל כולו – לא כו-לו, אלא כולו – זה הכול.

ראובן ריבלין: ואני מוכרח לומר לכם, שעכשיו עומד בפנינו נושא הרפורמה, ואני בטוח שלחבר הכנסת רובינשטיין יש הערות ולי יש הערות, ואני לא בטוח שהסחבת בבתי-המשפט היא זו שמביאה את הצורך לרפורמה.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שהעבודה הראויה בבתי-המשפט וחלוקת התפקידים והצורך אולי לא להעמיס על בית-המשפט העליון כל כך הרבה שאלות שהן ברומו של עולם; הם מעסיקים את עצמם ב-14 או ב-16 שופטים בנושאים שהם נושאים של חקיקה ושל חוק – ולכך קוראים אקטיביזם אולי – אם כך היו מונעים כמה מהתקלות וכמה מצווארי הבקבוק שאליהם נכנסו תיקים רבים שלא קיבלו מענה ולא קיבלו פסק-דין, אבל אלה הם דברים שהם בשאלה ואלה הם דברים שהם לא דברים עקרוניים.

ראובן ריבלין: הרפורמה בבתי-המשפט מעוררת ביסודה כמה שאלות.

ראובן ריבלין: כאשר אנחנו נעשה בית-משפט דלמטה או בית-משפט לערעורים ובית-משפט עליון שמתעסק בעניינים רציניים, האם שופטי ישראל שהחזרנו כבראשונה, ואליהם התפללנו השיבה שופטינו כבראשונה – – –

אריה גמליאל: לא, לא.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: – – – השיבה שופטינו כבראשונה – –

אריה גמליאל: אל תגיד את זה – – –

ראובן ריבלין: – – יש לנו מדינה סוף-סוף.

ראובן ריבלין: השיבה שופטינו כבראשונה.

ראובן ריבלין: כל יום התפללו הורי והורי הורי וזקני 2,000 שנה – השבנו שופטינו כבראשונה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: האם הם מיומנים מספיק, אדוני השר, כדי לבוא ולקבוע בדיני נפשות, כאשר הם עדיין יושבים בבית-משפט דלמטה?

ראובן ריבלין: אלה הן שאלות גדולות, אלה הן שאלות שמצריכות אולי בירור יסודי עם המערכת כולה.

ראובן ריבלין: השאלה, האם בית-משפט לערעורים לא צריך להיות בית-משפט מומחה – דרך אגב, בוועדת-אור, בהמלצות, הנושא של מומחים והתמחות הוא דבר חשוב ביותר, הוא יועיל מאוד לבית-המשפט, אבל עד אז, איך אנחנו נפעיל את כל המערכת הזאת?

ראובן ריבלין: אלה הם דברים, שכמובן, אדוני היושב-ראש, אמרתי מהרהורי לבי, נצטרך לעבור.

ראובן ריבלין: יש לי הרבה הערות, אדוני, העברתי לאדוני את ההערות.

ראובן ריבלין: אני התחייבתי שאנחנו נעביר זאת בקריאה ראשונה כמיטב יכולתנו – כי יכולתנו דלה, אדוני.

ראובן ריבלין: יכולתך דלה ויכולתי דלה כי הסקטורים גוברים על כולנו, אבל בעזרת השם אנחנו נעביר את החוק הזה בקריאה ראשונה, ובקריאה שנייה ושלישית נדון בכל אותם עניינים שלהם צריך התייחסות וצריך תיקון.

ראובן ריבלין: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת בני אלון, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה וחבר הכנסת ראובן ריבלין הנכבד עד למאוד והטועה עד למאוד, אני אינני זקוק למשלים נוסח "ז'בוטינסקי מתהפך בקברו" וכו'.

ראובן ריבלין: הוא לא מתהפך בקברו.

ראובן ריבלין: אני מתהפך – – –

בנימין אלון: מכובדי חבר הכנסת ריבלין, גם ללא שום תפיסה סקטוריאלית אפשר לכבד תפיסה שונה, ואני אקח רק את סעיף 4 בחוק-יסוד: החקיקה, שברוך השם לא עבר כאן היום, שאומר שחוק-יסוד לא ישונה אלא בחוק-יסוד.

בנימין אלון: ידוע לך שכיום נוקשות קיימת רק לחופש העיסוק, ועדיין יש במערך חוקי-היסוד שלנו המון דברים שלא צריכים להיות בחוקה.

בנימין אלון: בחוק-יסוד: הממשלה יש סעיפים שלמים שלא צריכים להיות בחוקה.

ראובן ריבלין: חמש שנים, נשנה אותם.

בנימין אלון: רגע.

בנימין אלון: יש עוד סעיפים רבים שצריכים לרדת לרמת חוק רגיל.

ראובן ריבלין: תוריד.

בנימין אלון: יתירה מזו, חוק-יסוד: חופש העיסוק, עם נוקשותו, גורם לדיספרופורציה ביחס למגזרים אחרים, שלא רק זכות הקניין – זכות הקניין זה בכבוד אדם – אבל חופש העיסוק, יש דברים שאתה יוצר בהם אפליה.

בנימין אלון: אני רוצה לומר דבר אחד.

בנימין אלון: אם היינו מקבלים כעת את החוק הזה, כל שינוי שהיינו רוצים לעשות בכל חוק היה מצריך אותנו מייד לנוקשות, והיינו יוצרים מין חוקה שהכנסת לא נתנה עליה את דעתה.

בנימין אלון: הכנסת לא החליטה.

בנימין אלון: תראה, חוק-יסוד: ירושלים יקר לי עד למאוד.

בנימין אלון: אני לא בטוח שהכנסת החליטה שחוק-יסוד: ירושלים הוא חלק מהחוקה.

בנימין אלון: חוק-יסוד: משק המדינה, חוק-יסוד: מבקר המדינה, כל מיני דברים שנמצאים שם, הרי חוקי-יסוד חלקם עוסקים במוסדות המשטר, חלקם עוסקים בזכויות אדם וחלקם עוסקים בערכים היסודיים.

בנימין אלון: לא אומר "מחטף", כדי לא לפגוע, כי אני יודע ששנים דנו בהצעה הזאת, וחבר הכנסת רובינשטיין, כשהגיש אותה, אמר שבעצם זו הצעת חוק של דן מרידור ושל צחי הנגבי ושל ממשלות אחרות.

בנימין אלון: אבל אף שדנו שנים בהצעת החוק הזאת, אני חושב, חבר הכנסת ריבלין, שלגיטימי בבניין הזה, שאומנם מנחם בגין היה מגדולי התומכים בחוקה בזמנו, ובסיעתו היה חבר הכנסת אורי צבי גרינברג הגדול, שכאשר דן פה בחוקה אמר:

בנימין אלון: איך אנחנו עושים חוקה כמו הגדה בקיבוץ – או באיזה מין ביטוי כזה – משנים.

בנימין אלון: זה דבר רציני, זה דבר כבד.

בנימין אלון: מדינה שאין לה גבולות ולא יודעת בכלל את תיחומה כבר יכולה לקבוע את החוקה?

בנימין אלון: חוקה זה נושא רציני, שמותר לעשות אותו ביישוב הדעת ובאיזון נכון של כל החברות – ערבים, יהודים, בכל המדינה, על כל גווניה של המדינה הזאת.

בנימין אלון: לדעתי, אם חוק-יסוד: החקיקה היה מתקבל, הוא היה יכול לסתום את הגולל על החוקה וליצור מצב – – –

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: אני מבקש לסיים.

גדעון עזרא: עברת כבר בהרבה את הזמן.

גדעון עזרא: תגיד לו את השאר למטה.

בנימין אלון: אתה צודק.

בנימין אלון: אסיים.

בנימין אלון: לדעתי, נשיא בית-המשפט העליון היה מעדיף שיישאר לו מרחב פרשני של חוק-היסוד הזה, של כל חוקי-היסוד הקיימים, ללא חוקה.

בנימין אלון: אני מעדיף חוקה, אחרי שכולנו יחד נחליט עליה בשיקול הדעת.

בנימין אלון: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת ענת מאור, ואחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

גדעון עזרא: בהיעדרו – חבר הכנסת משה גפני.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, אני רוצה לומר משפט פותח לגבי החוקה.

ענת מאור: חבר הכנסת בני אלון, אין ספק שאילו יכולנו ליצור חוקה ביישוב הדעת, מה שהתחילו לעשות בכנסת הראשונה, היה הטוב ביותר.

ענת מאור: עם זאת, אחרי 52 שנה אנחנו יודעים שטרם מצאנו את הצורה הנאותה לעשות את החוקה, וכבר עובדים על כך עכשיו.

ענת מאור: יש שדולה גדולה והחוק עבר בקריאה טרומית.

ענת מאור: במקביל, אי-העברת חוק-יסוד: החקיקה היא תעודת עניות לקידום הדמוקרטיה ורעיון החוקה בישראל, ואני מקווה שאלה שמאמינים בחוק-יסוד: החקיקה ולא תמכו בו משיקולים פוליטיים זרים, לא ייתנו יד לא לקדמו בהמשך.

ענת מאור: אדוני שר המשפטים, אני רוצה לעבור כעת לנושא הרפורמה בבתי-המשפט.

ענת מאור: אנחנו יודעים שאנחנו זקוקים לרפורמה.

ענת מאור: אבל, אדוני שר המשפטים, אני רוצה לומר לך, עוד מימי הכנסת הקודמת, שוועדת-אור סיימה בהם את עבודתה, הרפורמה הזאת דורשת המשך עבודה רבה מאוד לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ענת מאור: יש בה יתרונות, ואני פשוט פונה אליך, שלא נמצא עצמנו, מרוב רצון לשנות את שיטת הבחירות, עוברים לשיטת בחירות ישירה, שבסוף הבעיות שהצמיחה גדולות מהמגרעות שלכאורה פתרה.

ענת מאור: עם כל החשיבות והיוקרה והרצינות של בית-המשפט העליון ושל בג"ץ, לא יכול להיות שבתי-משפט השלום ובתי-המשפט המחוזיים יקרסו תחת הנטל, ואם לא נעשה רפורמה הרבה יותר מרחיקה לכת, גם בתפיסה, ואם הגישור לא יקבל חיזוק ועידוד, ופשוט נוריד את תרבות התביעות – כי הרי יש פה תרבות שמצד אחד היא מעידה על יוקרה ועל אמון במערכת המשפט, ועוד בצד ירידת קרנה של המערכת הפוליטית זה חשוב ביותר, אבל הרי זה טירוף מערכות.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, שישית מאזרחי המדינה הולכים מדי שנה לבתי-משפט, ואם לא יוסיפו תקציבים ולא יוסיפו שופטים, אנחנו נימצא עושים רפורמה אבל לא פותרים את הבעיות.

ענת מאור: לכן, אני אתמוך היום בהצעת הממשלה, אבל אני פונה אליך, אדוני השר, ואל יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ענת מאור: לא השתכנעתי שבין הגשת ההמלצות של ועדת-אור לבין מה שהוגש לנו היום נעשו שינויים מספיקים.

ענת מאור: לא הספקתי להתעמק, אבל כבר שמעתי את ההערות.

ענת מאור: אני מבקשת, שבצד האישור נעמיק, כך שבאמת מערכת המשפט תיתן תשובות אמת.

ענת מאור: העובדה שנשים מוכות מחכות תשעה חודשים, שנה ושנתיים להחלטות, וילדים נמצאים אצל משפחות אומנות שנתיים ושלוש שנים, כי נושא האימוץ לא נפתר; תעבורה וכו', דין הצדק בסוף מתעוות בגלל פיגורים, והרפורמה לא נותנת מענה מספיק.

ענת מאור: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אני בעד רפורמה במערכת המשפט.

טלב אלסאנע: נשאלת השאלה, האומנם הצעת החוק המונחת בפנינו מביאה לרפורמה במובן החיובי, מביאה לשיפור של מערכת המשפט, הקטנת מספר התקלות, הבטחת הליך משפטי הוגן, מניעת סרבול ודחיות, זירוז הליכים והכרעות?

טלב אלסאנע: לדעתי, הצעת החוק המונחת בפנינו באה לשרת מטרה אחת ויחידה, והיא לנטרל או להוריד את כל הדיונים הקיימים בבית-המשפט העליון ולהעביר אותם לבתי-משפט השלום, לצמצם את הדיונים בבית-המשפט המחוזי ולהפוך את בית-המשפט המחוזי בעצם לבית-משפט לערעורים, ואת בית-המשפט העליון להפוך לבית-משפט עליון לחוקה.

טלב אלסאנע: האם זו רפורמה?

טלב אלסאנע: לקחת את כל הנטל הכבד הזה, את כל המשא הכבד הזה ולהעביר אותו לשופטים שאתה יודע ואני יודע שהניסיון שלהם מצומצם הרבה יותר מהניסיון של שופטי בית-המשפט המחוזי?

טלב אלסאנע: יש תנאים וקריטריונים שונים מי ראוי לכהן בבית-משפט שלום, מי צריך להיבחר לבית-משפט מחוזי, מתי נבחרים לבית-המשפט העליון.

טלב אלסאנע: זה לא עניין טכני שלוקחים נושא ומעבירים אותו לבית-משפט אחר בלי לדאוג להכשרת כוח-אדם מתאים.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לתת לשופט שלום לחרוץ גורל של נאשם ל-20 שנה ולהגיד שבזה הקלנו ועשינו רפורמה.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להגיד לו לפסוק בתביעות של מיליונים, להעביר מבית-משפט מחוזי לבית-משפט שלום, או לכתוב על שער בית-המשפט המחוזי "בית-משפט שלום" במקום "בית-משפט מחוזי" ולהגיד שזאת רפורמה.

טלב אלסאנע: לדעתי, יש צורך בהקמת בית-משפט עליון לחוקה על מנת שידון בחוקיות חוקים, על מנת שתהיה ביקורת על פעילות הכנסת, על מנת שידון אם זה עומד בכללים ובעקרונות יסוד של משטר דמוקרטי – יש צורך בזה.

טלב אלסאנע: אבל האם הצורך הזה מחייב שינוי כל כך קיצוני במבנה של בתי-המשפט, בחלוקת הסמכויות של בתי-המשפט, בחלוקת הסמכויות בין השופטים?

טלב אלסאנע: האם מישהו נתן את דעתו להשלכות של הדבר הזה?

טלב אלסאנע: אומנם, זה יכול להוריד את הלחץ מבית-המשפט המחוזי ומבית-המשפט העליון, בטוח, באופן ודאי, אבל מה יהיה בבית-משפט השלום?

טלב אלסאנע: מה יהיה עם אותם שופטים?

טלב אלסאנע: מה יהיה עם אותם אנשים שבאים לדיונים בפני בית-משפט השלום?

טלב אלסאנע: לכן, כבוד השר, אני בעד רפורמה, אבל לא רפורמה כזאת.

טלב אלסאנע: אני חושב שצריך לתת את הדעת על הרפורמה.

טלב אלסאנע: אני חושב שיהיה צורך, אכן, בבית-משפט לחוקה שייצג את מכלול רובדי החברה בישראל, כמו שיש בית-משפט פדרלי בארצות-הברית שנבחר על-ידי הנשיא ולא על-ידי הוועדה למינוי שופטים.

טלב אלסאנע: לכן, בסיעת רע"ם יש חופש הצבעה, כי יש דעות שונות בעניין הזה.

טלב אלסאנע: אני בעד רפורמה, אבל לא בנוסח הזה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת משה גפני.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, יש לך מזל, אדוני שר המשפטים, שיש דתיים בכנסת, כיוון שברגע שהדתיים מתנגדים לזה, יש פה רבים מחברי הכנסת שלא חושבים על החוק עצמו.

משה גפני: אם אנחנו לא היינו מתנגדים, לפי דעתי רוב חברי הכנסת שאינם דתיים היו מתנגדים לחוק הזה.

משה גפני: הרי מה אתה מציע, אדוני שר המשפטים?

משה גפני: הצעת חוק שמבוססת על ועדת-אור.

משה גפני: במקום לדון על מבנה בתי-המשפט, קודם כול מבחינה אידיאולוגית לדון על מה עושה בית-המשפט העליון, מה עושה בית-המשפט המחוזי, ובמקום לדון כיצד מקלים על האזרח באופן כזה שמורידים את העומס והוא מתחלק באופן שווה ואדם לא יצטרך לחכות שנים רבות שהדיון שלו יתקיים, אתם עושים דבר אחר לגמרי, בדיוק הפוך ממה שהיה צריך לעשות.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, אתה מעביר דברים לבית-משפט השלום, לשופטים שלא הוסמכו לדון בסדרי גודל כאלה.

משה גפני: מובן שהעומס שם יהיה מייד רב ועצום, עם שופטים, מטבע הדברים בערכאות נמוכות יותר, פחות מיומנים.

משה גפני: אתה נותן סמכויות לבית-המשפט המחוזי בדברים שלא היה להם עד היום, מטיל עליהם עומס שקיים בלאו הכי, ואת מי אתה מפנה?

משה גפני: אתה מפנה את בית-המשפט העליון ובעצם אתה הופך אותו לבית-משפט לחוקה.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, הרי אתה נותן ידך עכשיו למצב שבו אתה הופך את בית-המשפט העליון לבית-משפט לחוקה ללא שום דיון, ללא שום החלטה.

משה גפני: הרי מה קורה ברוב מדינות המערב?

משה גפני: בית-משפט לחוקה נבחר בדרך שבה הוא נבחר.

משה גפני: הוא לא נבחר בדרך של חקיקת חוק של מבנה בתי-המשפט, שבו אתה מוריד מבית-המשפט העליון עומס, אתה מעביר אותו לבית-המשפט המחוזי ומוריד אותו גם לבית-משפט השלום.

משה גפני: המצב יהיה, שבית-משפט השלום לא יוכל לדון, מכיוון שרמת שופטיו אינה מתאימה לעניין הזה.

משה גפני: בית-המשפט יהיה פקוק מבחינת הדיונים שם.

משה גפני: בית-המשפט העליון יתפנה לעסוק בדברים הערכיים, תגדיל את הקיטוב בעם, תפגע בכל מי שנזקק לשירותי בית-המשפט.

משה גפני: שלא לדבר על זה שלשכת עורכי-הדין מתנגדת, שלא לדבר על זה שרבים מחברי הכנסת מתנגדים, ומבלי להידבר עם אף אחת מסיעות הבית, בניגוד לאופי שלך, מה שעשית עם בתי-המשפט המינהליים.

משה גפני: אתה במקרה הזה מביא חוק ואומר: בואו נחליט על הרפורמה, נחליט להעביר את המבנה שהחליטה עליו ועדת-אור, בלי שהיתה איזו הידברות קודם, ואתה רוצה שנעביר את זה ואחרי זה נתחיל לדון.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, זה לא מתאים לאופי שלך.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גפני, אני מוכרח לעצור אותך בגלל שתי סיבות: א.

אברהם רביץ: זמנך עבר; ב.

אברהם רביץ: שר המשפטים דווקא נדבר עם נציגי המפלגות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, אני מבקש ממך למשוך את החוק, ונקיים עליו דיון.

משה גפני: זה חיכה כל כך הרבה שנים.

משה גפני: אתה רואה שאת החוק לגבי בתי-המשפט המינהליים העברת בסופו של דבר בהסכמה.

משה גפני: אני מציע שתהיה כאן הסכמה רחבה יותר ונוכל להעביר את החוק.

משה גפני: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

אברהם רביץ: אחריו – חבר הכנסת דהאמשה, והוא יהיה האחרון.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אם רוצים לעשות רפורמה בבתי-המשפט, צריך לעשות רפורמה במינוי השופטים.

יעקב ליצמן: אני לא מבין למה, למשל בארצות-הברית, שופטי בית-המשפט העליון עוברים שימוע בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הסנאט, אחר כך יש הצבעה שם וגם המלצה, אחר כך יש הצבעה במליאת הסנאט.

יעקב ליצמן: אין שום סיבה שהשקיפות שקיימת שם לא תהיה גם כאן.

יעקב ליצמן: אם אתה רוצה להתחיל ברפורמה, צריך להתחיל את הרפורמה קודם כול במינויים.

יעקב ליצמן: לא יעלה על הדעת שישבו כמה אנשים בחדר ויחליטו מי יהיה שופט בבית-המשפט העליון.

יעקב ליצמן: אף אחד לא מינה אותם.

יעקב ליצמן: יש הרבה הצעות לרפורמה, הצעות במינויים, למשל, על העונש של השופטים.

יעקב ליצמן: אליגון, לא שכחנו אותו.

יעקב ליצמן: אתה רוצה עוד להוסיף לו סמכויות בבית-משפט השלום, לפי המצב.

יעקב ליצמן: זו הסיבה לכך שאנחנו אומרים שכל נושא הרפורמה מצריך בדיקה חוזרת.

יעקב ליצמן: שוב, אני תומך במה שחברי ביקשו, שתמשוך את החוק ותקיים דיון חוזר על כל הנושא.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: הדובר הבא, חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הפנייה של חבר הכנסת אופיר פינס ואבו וילן לש"ס ולמפלגות הדתיות האחרות לתמוך בהצעת החוק באה כדי להראות שרק אתם תומכים ברפורמה ואילו אנחנו לא, רק אתם שומרים חוק ואנחנו לא, רק אתם נאורים ואנחנו לא.

דוד אזולאי: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, הרפורמה באה לתת עוצמה יתירה לבית-המשפט העליון ולשים את בית-המשפט העליון מעל למחוקק שנבחר.

דוד אזולאי: הרפורמה תהפוך את בית-המשפט העליון לבית-משפט לחוקה, במקום להתמודד עם הבעיה האמיתית של קיצור תורים, מניעת עינוי דין על-ידי בתי-המשפט, שזה עיוות דין.

דוד אזולאי: לא אחת אנו עדים לכך שתיקים רבים שוכבים בבית-המשפט שנים רבות.

דוד אזולאי: זה עיוות דין שאין כדוגמתו.

דוד אזולאי: פתרון הבעיה, אדוני השר, הוא לא ברפורמה, אלא בהוספת תקנים למערכת המשפט.

דוד אזולאי: מה שעושה כאן ועדת-אור זו הכבדת העבודה על בתי-המשפט המחוזיים, הגדלת התור בבית-המשפט המחוזי והשארת בית-המשפט העליון מעל כולם, שלא יעבוד כל כך קשה, שיהיה לו זמן להתעסק עם הדברים שהמחוקק צריך להתעסק אתם.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, בתפילה אנחנו אומרים כל יום שלוש פעמים "השיבה שופטינו כבראשונה ויועצינו כבתחילה", ובוודאי הכוונה היא לא לאותם שופטים המשחררים מחבלים, לא לאותם שופטים המאפשרים לנשים לגדל ילד בניגוד לחוות דעת של מומחים, לא לאותם שופטים הכובלים ידיהם של מגיני ארץ-ישראל בפני המחבלים, לא לאותם שופטים המאפשרים לפרובוקטורים לפגוע בקודשי ישראל, ודאי וודאי שלא לאותם שופטים שאמא של רון ארד עמדה מולם בבכי ובתחינה, מתחננת ומבקשת שלא לשחרר את המחבלים, ואף אחד לא שומע אותה.

אברהם בורג: עוד דקה לרשותך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

דוד אזולאי: לא אתן ידי לאותם שופטים שקוראים לציבור שלם במדינת ישראל "טפילים" ובגלל זה הם מקבלים פרס, קידום, על-ידי שר המשפטים – מקדמים אותם להיות נשיא בית-משפט השלום באזור הדרום.

דוד אזולאי: איפה שמענו על משפט צדק כזה, אם לא אצל הנאורים בלבד?

דוד אזולאי: כאשר שופט במדינת ישראל מכנה קהילה שלמה בשם "טפילים", מה עושים לו?

דוד אזולאי: מקדמים אותו בתפקיד.

דוד אזולאי: אדוני השר, אני חושב שטוב יעשה אם ימשוך את הצעת החוק הזאת – זה יהיה לכבוד הבית – ויביא הצעה שתהיה בקונסנסוס.

דוד אזולאי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אחרון הדוברים – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אברהם בורג: אני מבקש מהמזכירות לצלצל.

אברהם בורג: לאחר מכן, אדוני השר, אתה רוצה להשיב?

יוסי ביילין: כן.

אברהם בורג: כל המצלצל מצלצלין לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד שר המשפטים, נראה שמזלך איננו עדיף ממזלו של שר האוצר אברהם בייגה שוחט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו בכלל חיים בימים שבהם כל כך רע לממשלה וכל כך רע למעשיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היינו מצפים לרפורמה שבאמת יש בה כדי להושיע את האזרחים קודם כול, את מערכת המשפט כולה, ולא לרפורמה אשר באה רק כדי להעמיק את העוול והאי-צדק החברתי המשווע שבו אנו שרויים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה מוצע כאן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – שאזרח רגיל, אזרח פשוט, "עמך", לא יוכל לחלום בחיים שלו להגיע לבית-המשפט העליון, לערער באיזה ערעור ולהגן על זכותו לזכות למשפט צדק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאיזה אזרח יש 50,000 שקל להפקיד במזומן בבית-המשפט, רק כדי שהוא יוכל להיכנס ויהיה לו יומו בבית-המשפט העליון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נסתכל על הדרג הנמוך לפי הרפורמה הזאת, הרי שרוצים להציף את בית-המשפט השלום בכל המשפטים ובכל הדיונים, כאשר מן הידועות ומן המפורסמות הוא, שהשופטים שם הם שופטים מתחילים, הם שופטים שנבחרו כאילו לתפקיד של ניסיון, כדי לראות אם הם יוכלו להצליח במלאכה בבית-המשפט השלום או לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אפשר להפקיד זאת בידי השופטים האלה, המתחילים, הבלתי-מנוסים, אשר בהרבה מקרים הוכח שאין להם יכולת ומיומנות לעשות משפט צדק?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אפשר לתקן את המשפטים שהם עשו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לערער למחוזי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומה יהיה לנו במחוזי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו שותפים לדעה שנחוצה רפורמה בבתי-המשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שותף לדעה שנחוצים הרבה מאוד תיקונים במערכת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא אלה התיקונים, אדוני שר המשפטים, לא זו הדרך שיש ללכת בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אנחנו רוצים באמת לשמור על כבודו של בית-המשפט העליון ולתת לו להתפנות לדברים החשובים, לעניינים שברומו של עולם, לבג"ץ ולעניינים חוקתיים – זה דבר מצוין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אנחנו צריכים לתת גם בדברים האחרים את האפשרות ואת הזכות לאזרחים להגיע לשם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז אולי נוסיף עוד שופטים בבית-המשפט העליון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הבעיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תקציבים יש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מיליארדים יש לכל מיני דברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקציב קיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בראשית השנה יש לנו תקציב של 130 מיליארד שקל, אז שיקצו מיליארד שקל לבתי-המשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הבעיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שיהיו בבית-המשפט העליון 20 שופטים במקום 12 השופטים דהיום, ושמונה מתוך ה-20 האלה יוכלו להתפנות למשפטים אזרחיים ולמשפטים אחרים, כפי שאכן נעשה עד עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, אדוני יושב-ראש הכנסת וכבוד שר המשפטים, אני בדעה, שהרפורמה הזאת לא בשלה, לא נכונה, לא במקומה; אתה צריך לחשוב עליה פעמיים ולחזור אלינו עם חוק צודק יותר, נכון יותר, אשר יש בו מצד אחד כדי לתקן את העוול ואת הסחבת בבתי-המשפט, ומצד שני, לשמור על הרמה של השופטים, תוך מתן אפשרות לעשיית הצדק לכל האזרחים ולא רק לאלה שיש להם 50,000 שקל ויותר להפקיד בבית-המשפט כדי להגיע לערעור ולזכות בערעור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

אברהם בורג: אדוני השר, תשובה.

אברהם בורג: לאחר מכן, אחרי דברי השר, חבר הכנסת יאיר פרץ ביקש להודיע הודעה בשם כמה סיעות.

אברהם בורג: אדוני יתכונן.

אברהם בורג: חבר הכנסת מילוא.

אברהם בורג: השר שוחט.

אברהם בורג: חבר הכנסת מילוא.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מוסי רז.

אברהם בורג: חבר הכנסת רז.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: כבוד השר, בבקשה.

יוסי ביילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר נכנסתי לתפקידי כשר המשפטים לפני כשנה היה מונח על שולחני דוח ועדת-אור והיתה מונחת הצעת חוק שנבעה מן הרפורמה הזאת.

אברהם בורג: חבר הכנסת אזולאי, יש מניין.

אברהם בורג: ה"עוילם" עוד לא הגיע.

אברהם בורג: בבקשה.

יוסי ביילין: היו אז אנשים בבית הזה, היו שופטים והיו עורכי-דין שהסבו את תשומת לבי לכך שהרפורמה הזאת בעייתית, משום שהיא פותרת אולי בעיות לבית-המשפט העליון ולא לערכאות אחרות.

אברהם בורג: חבר הכנסת שטרית, אנחנו רוצים לראות את פניך היפים.

יוסי ביילין: במשך שנה שלמה התקיימו דיונים עם כל הגורמים הנוגעים בדבר, עם שרי משפטים לשעבר שיושבים כאן, עם חברי כנסת, עם עורכי-דין, עם שופטים, עם אנשי האקדמיה, והחוק שמובא כאן היום הוא חוק שונה מאוד מהחוק ההוא.

יוסי ביילין: הוא מביא בחשבון את ההערות, הוא לא נעשה בחופזה.

יוסי ביילין: לפי דעתי, רוב ההערות שהושמעו כאן היום התייחסו לוועדת-אור המקורית ולא לחוק שמונח לפניכם.

יוסי ביילין: הכוונה היא להקל אומנם על בית-המשפט העליון, אבל הוא לא יהפוך להיות בית-משפט לחוקה, משום שאולי במקום ב-10,000 תיקים הוא יטפל ב-7,000-6,000 תיקים, ועדיין הוא בית-משפט עליון.

יוסי ביילין: בית-משפט השלום לא ידון בעתיד במה שהוזכר כאן.

יוסי ביילין: הוא לא ידון ב-20 שנה, הוא לא ידון בהריגה.

יוסי ביילין: הוא לא ידון ברצח.

יוסי ביילין: מעט מאוד מהסמכויות הועברו אליו בפלילים, ולגבי המשפט אזרחי הוא קיבל סמכויות של עד 2.5 מיליוני שקלים.

יוסי ביילין: יש גם מקום למינוי שופטים נוספים כדי להקל את העומס, והרעיון של מרכז ניתוב התיקים, שמוריד את מספר התיקים שבאים לראיות מ-25% ל-2%, הוא בעצם ההקלה האמיתית על בית-משפט השלום.

יוסי ביילין: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע היום בעד החוק הזה ולהביא את ההערות שלהם לקראת הקריאה השנייה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יוסי ביילין: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פרץ, רצית להודיע הודעה.

אברהם בורג: בבקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשם סיעות ש"ס, המפד"ל ויהדות התורה, אני מבקש להפוך את ההצבעה על הצעת החוק להצבעת אי-אמון בראש הממשלה.

יאיר פרץ: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אי לכך, על-פי הצעת חבר הכנסת יאיר פרץ בשם שלוש סיעות, ההצעה הופכת, על-פי סעיף 36 לתקנון הכנסת, להיות הצעת אי-אמון.

אברהם בורג: חבר הכנסת פרץ, הדיון היה דיון משולב בשני חוקים.

יאיר פרץ: לגבי שניהם.

אברהם בורג: לגבי שני החוקים?

אברהם בורג: לכן ההצבעה לא תתקיים היום ותתקיים במועד הבא שבו אפשר לקיים דיון כזה והצבעה כזאת.

אברהם בורג: בשבוע הבא.

אברהם בורג: אתם לא רוצים לבוא?

יצחק כהן: לא.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: היא תתקיים בפעם הבאה שאפשר להצביע הצבעה מן הסוג הזה.

אברהם בורג: תודה רבה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אפשר לומר משהו מהמיקרופון?

אברהם בורג: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודיע בשם הליכוד, על דעת יושב-ראש סיעתי וחברי, חבר הכנסת ראובן ריבלין, מאחר שבכנסת היום נוצר מצב שהבאתם כל כך הרבה חוקים להצבעה ואין כאן אנשים ואין פה דיון, אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש, בשם סיעת הליכוד, שאנחנו רואים בכל הצעות החוק שנותרו להצבעה הצעות אי-אמון בראש הממשלה, ולכן לא תתקיים שום הצבעה היום.

יצחק כהן: תודה רבה.

אברהם בורג: אתם מוציאים אי-אמון לפני הסוגריים?

אברהם בורג: לדעתי על-פי התקנון צריך ליהנות מזה, האחד אחרי השני, הצעה אחר הצעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שטרית, אני מבקש שתעביר את המסר לחבר הכנסת ריבלין, אתה דיברת בשמו.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני יכול לבקש לשבת?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אני מעביר לך מסר דרך חבר הכנסת שטרית, כל הצעת חוק שתעלה כאן בסוף הדיון שלה, תבקשו אי-אמון – – –

ראובן ריבלין: נתייחס לכל דבר לגופו – – –

אברהם בורג: לגופו של מי?

ראובן ריבלין: לגופם של המציעים ולגופם של החוקים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: רבותי, רק נושא אחד שדומני שאיננו שנוי במחלוקת ועוד נפל קודם בעידן האי-הצבעות בשל האזכרה של ז'בוטינסקי, זיכרונו לברכה, סעיף י"ז בסדר-היום, הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 14) (היועץ המשפטי לכנסת), מטעם ועדת הכנסת.

אברהם בורג: היה דיון, אנחנו רק ניגשים להצבעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, על זה אין לכם אי-אמון, נכון?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 14) (היועץ המשפטי לכנסת).

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 63 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 14) (היועץ המשפטי לכנסת), התש"ס–2000, לוועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם בורג: 55 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

אברהם בורג: הצעת חוק זו עברה להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכנסת.

אברהם בורג: תודה רבה.

מאיר שטרית: אמרת שתמסור הודעה.

אברהם בורג: צודק חבר הכנסת מאיר שטרית, טוב שיש מי שעושה גם את עבודתו של חבר הכנסת ריבלין, גם את עבודתו של היושב-ראש.

אברהם בורג: בסעיף הזה כלול סעיף שהוא תאריך הפרישה של היועץ המשפטי על-פי החוק החדש שקבוע היום לגיל 70.

אברהם בורג: על-פי עמדת חבר הכנסת שטרית וגם עמדתי שלי, הנושא הזה עולה להצבעה בהנחה שהוועדה תדון בעמדתנו ובעמדת רבים אחרים, שגיל הפרישה יהיה גיל 65.

אברהם בורג: אמת, חבר הכנסת שטרית?

מאיר שטרית: אמת לאמיתה.

אברהם בורג: אני מודה לאדוני.

אופיר פינס-פז: רגע, על מה צריך להצביע?

אברהם בורג: כבר הצבענו, זה בסדר, בתר דעבדין מתמלכין – תסביר לו בבקשה, חבר הכנסת רביץ.

אברהם בורג: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם בורג: אנחנו עוברים לסעיף י"ח בסדר-היום: הצעת חוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000.

אברהם בורג: יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

יעקב ליצמן: יש אי-אמון על זה?

אמנון רובינשטיין: לא, לא מצביעים על זה.

יעקב ליצמן: אנחנו נצביע אי-אמון על זה.

אברהם בורג: אני מאוד שמח, חברים, אנחנו נמשיך.

אמנון רובינשטיין: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, על הצעת חוק זאת ישבה חודשים ארוכים ועדת משנה – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת התומכים והמתנגדים, חבר הכנסת דוד טל, ידידי הטוב, אני מבקש.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אני מודה לאדוני על הסיוע.

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על הצעת חוק זו עבדה בישיבות ארוכות וממושכות וקשות ועדת משנה בראשותה של חברת הכנסת ציפי לבני.

אמנון רובינשטיין: קודם כול, אני רוצה להודות לה; היא גם תציג את החוק.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני, אתה מפריע ליושב-ראש הוועדה להסכים לדבריך.

אמנון רובינשטיין: קודם כול, אני רוצה לבטא את תודתי ואת תודת חברי הוועדה לחברת הכנסת ציפי לבני ולחברי ועדת המשנה, שעשו עבודה מצוינת.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש להפנות את תשומת הלב לשני דברים בלבד: אנחנו מביאים את החוק הזה בשתי גרסות לגבי סעיף 4.

אמנון רובינשטיין: גרסה א' דורשת ידיעה לצורך ההרשאה של מי שעושה פעולה ברכוש אסור.

אמנון רובינשטיין: גרסה ב' לא דורשת ידיעה, היא מסתמכת על עקרונות המשפט הפלילי הרגילים, אבל היא מוסיפה הגנה אחרת, הגנה שנוספת לסעיף 6(א) בפסקה (3).

אמנון רובינשטיין: בסעיף 6(א) בפסקה (3), אם מתקבלת גרסה ב' לסעיף 4, תיתוסף פסקה (3) לסעיף זה.

אמנון רובינשטיין: הפסקה אומרת, שאם אדם הוכיח שפעל בתום לב ובמהלך העניינים הרגיל, הוא לא אחראי בפלילים.

אמנון רובינשטיין: לדעתי זו גם הגנה מספקת לעורכי-דין.

אמנון רובינשטיין: אין כאן שום בעיה ספציפית, לקחנו את הפסקה הזאת מהחוק האנגלי.

אמנון רובינשטיין: רבותי חברי הכנסת, חברת הכנסת לבני תסביר את העניין, אבל אם רוצים להילחם בעניין הזה של הלבנת הון באמצעות פעולות שונות, פוגעים בזכויות מוקנות כפי שעושה כל העולם, הברירה בפנינו להצטרף לעולם הנלחם בהון השחור, או להישאר קבוצה נבדלת, ואז גם ייגרמו נזקים גדולים מאוד לישראל על-ידי סנקציות שיינקטו נגדנו.

אמנון רובינשטיין: לכן, חברי הכנסת, אני מבקש להצביע בעבור הצעת החוק הזאת.

אמנון רובינשטיין: אני באופן אישי תומך בגרסה ב', אבל זו כמובן לא עמדת הוועדה.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש להסיר את כל ההסתייגויות.

מאיר שטרית: אדוני, אתה יכול להסביר מה ההבדל בין שתי הגרסאות?

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת שטרית, ההבדל בין שתי הגרסאות הוא זה, שלפי גרסה א' צריך להוכיח שמי שעשה פעולה ברכוש אסור ידע.

אמנון רובינשטיין: המלה ידיעה מוגדרת, למעט עצימת עיניים כמשמעותה בחוק העונשין.

אמנון רובינשטיין: לעומת זאת, בגרסה ב' לא צריך להוכיח ידיעה.

אמנון רובינשטיין: הנאשם או הנתבע צריך להוכיח שהוא פעל בתום לב.

אמנון רובינשטיין: זה ההבדל המרכזי.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבני, בתור יושבת-ראש ועדת המשנה, את רוצה לדבר?

אברהם בורג: ואז ניגש להסתייגויות, אלא אם כן מושכים אותן.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להודות קודם כול ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, שנתן לי את הזכות לקחת חלק בחקיקה כל כך חשובה ומינה אותי ליושבת-ראש הוועדה.

ציפי לבני: קיימנו ישיבות רבות, ארוכות, יחד עם משרד המשפטים.

ציפי לבני: אני רוצה גם להודות ליועץ המשפטי של הוועדה, השופט בדימוס שלמה שהם, שנלחם כאריה על זכויות הפרט.

ציפי לבני: למזכירת הוועדה, דורית ואג, שבילתה אתנו שעות ארוכות.

ציפי לבני: כמובן לחברי הוועדה שהשתתפו בדיונים, חברת הכנסת ענת מאור, שתרמה גם היא מתוך רצון כן למנוע את הלבנת ההון במדינת ישראל.

ציפי לבני: אולי היה צריך לפתוח ולומר שמדובר בהצעה של משרד המשפטים.

ציפי לבני: הגברת גלוריה וייסמן לא נמצאת אתנו כאן היום, וכן הגברת קרפ, אבל בוודאי הגברת גלוריה וייסמן וגם הגברת קרפ עבדו שעות ארוכות ומגיע להן בוודאי הקרדיט.

ציפי לבני: חברים, ישראל מצטרפת היום לשורה של מדינות בעולם שנלחמות בפשע המאורגן.

ציפי לבני: היום מדינת ישראל עדיין נכללת ברשימה שחורה של מדינות מלבינות הון, על המשמעות החמורה שיש לכך מבחינה כלכלית.

ציפי לבני: יש חשיבות רבה בוודאי מבחינה בין-לאומית וכלכלית לפעול על מנת שישראל תצא מרשימה שחורה זו, אבל קודם כול וראשית כול, מטרתו של חוק זה וחשיבותו היא לקיום חברה תקינה במדינת ישראל.

ציפי לבני: כשמדינה הופכת למקום נוח לפשע המאורגן, כשמדינה הופכת למקום מקלט להלבנת הון, ממילא היא הופכת גם למקום מושבו של הפשע המאורגן, ואנחנו מדברים, רבותי, על עבירות של סמים קשים, של זנות, ועל עבירות שקבענו במפורש כעבירות שאופייניות לפשע המאורגן הבין-לאומי.

ציפי לבני: נכון, והיינו ערים בוועדה לכך שמלחמה בפשע המאורגן עלולה לפגוע באינטרסים חשובים לא פחות של אזרחי מדינת ישראל, למשל בפרטיותם ובהגנות נוספות שמוקנות להם ובדין מכוח חוקי מדינת ישראל.

ציפי לבני: עשינו עבודה קשה בוועדה על מנת לנסות ולאזן את האינטרסים האמורים.

ראובן ריבלין: רק תגידי לי, הנושא של מחשבה פלילית – – –

ציפי לבני: אני אסביר.

ציפי לבני: אני אתייחס לשתי הגרסאות.

ציפי לבני: בתהליך העבודה עבדנו קשה כדי לנסות ולאזן את האינטרסים, האחד הוא המלחמה בפשע המאורגן והשני הוא שמירה על זכויות יסוד של אזרחי מדינת ישראל, ואם יורשה לי להגיד, אני חושבת שהגענו לתוצאה ראויה.

ציפי לבני: אחת ההתלבטויות – חבר הכנסת ריבלין, אני עונה ממש לך עכשיו – היתה לעניין גרסה א' וגרסה ב'.

ציפי לבני: החוק קובע קודם כול, שאדם שעושה פעולה של הלבנת הון במטרה להסוות את זהות הנכס, ממילא הינו עבריין, וקבענו עונש חמור ביחס לזה, ועל כך אין מחלוקת.

ציפי לבני: המחלוקת התעוררה במקום שהגענו לאנשים שמוצאים עצמם שותפים לעבירה בכך שהם עושים פעולה ברכוש שהוא עצמו הופק מעבירות אחרות, למשל, מעבירות של סמים קשים.

ציפי לבני: אותו אדם שעושה את הפעולה יכול למצוא את עצמו מואשם בעבירה של הלבנת הון.

ציפי לבני: מדוע?

ציפי לבני: אומנם החוק קבע שיש צורך בידיעה, אבל חוק העונשין, החלק הכללי, קובע, שידיעה משמעה גם עצימת עיניים, ולכן הגרסה הראשונה שמוצגת בפניכם קובעת במפורש – – –

ראובן ריבלין: חובת ההוכחה בעצימת עיניים היא על הנאשם?

ציפי לבני: – – – ממילא גרסה א', שמופיעה כאן לפניכם, קובעת במפורש, שעל מנת שיורשע אדם בפלילים הוא צריך שתהיה לו ידיעה שאיננה עצימת עיניים; זאת אומרת, ידיעה ממש, מחשבה פלילית, ידיעה שהרכוש הזה הופק ממקור בלתי כשר.

ציפי לבני: עשינו כאן חריג לחוק העונשין, חלק כללי, אבל לטעמי זהו הפתרון הראוי.

ציפי לבני: ההצעה השנייה, של יושב-ראש הוועדה, מציעה, שהגדרת הידיעה תישאר כידיעה שכוללת עצימת עיניים, אבל תהיה הגנה לאותו אדם בבית-המשפט אם יטען שעשה את הפעולה בתום לב ובמהלך העניינים הרגיל.

ציפי לבני: זאת הגרסה השנייה.

ציפי לבני: אם כן, חברי, שתי הגרסאות דורשות ידיעה.

ציפי לבני: האחת דורשת ידיעה שאיננה עצימת עיניים אלא ידיעה ממש, וזוהי גרסה א'.

ציפי לבני: אני חושבת שזאת הגרסה שתאפשר חיי מסחר תקינים למי שנמצא בתום לב בפעילות עם רכוש שעלול להיות רכוש נגוע.

ציפי לבני: הגרסה השנייה נותנת לו הגנה, אבל ניתן יהיה להאשים אותו או להגיש נגדו כתב אישום במקום שבו הוא ידע גם אם הוא עצם את עיניו.

ראובן ריבלין: עוד הרבה, חברת הכנסת לבני?

ראובן ריבלין: סליחה, אבל לחץ המחוקקים הנוספים העומדים בתור כבד מאוד הערב.

ציפי לבני: אבל הייתי רוצה להתייחס להסתייגויות עוד מעט.

ראובן ריבלין: בסדר גמור, אני רק רומז.

ציפי לבני: קיבלתי את הרמז.

ראובן ריבלין: זאת פעם ראשונה שמטפלים בזה לעניין.

ציפי לבני: תודה.

ציפי לבני: משמעות החוק היא, רבותי, שלאחר חקיקתו יוקם מאגר מידע במשרד המשפטים, מאגר סגור שיועברו אליו דיווחים מהבנקים.

ציפי לבני: המאגר הזה לא יוכל להעביר מידע ביחס לעבירות שאינן עבירות שכלולות בתוספת, גם לא לגורמי חוץ, אלא אם כן העבירה שבגינה הם מבקשים את המידע הינה מסוג העבירות שקבענו בתוספת.

ציפי לבני: תיירים שנכנסים לארץ יצטרכו לדווח על כסף מזומן שהם נושאים אתם, אך החלטנו להתחשב בעולים חדשים ולקבוע, שעולה חדש יצטרך לדווח על מזומן, רק על הסכום ולא על מקורו, ובלבד שהסכום המזומן עולה על מיליון שקל, דבר שמקל כמובן על כל מי שבא כשמיטלטליו עמו.

ציפי לבני: בתשובה על הסתייגויות קיימות: הסתייגות אחת של חבר הכנסת זנדברג מבקשת להחיל את סעיף 90 לחוק לשכת עורכי-הדין, האוסר על עורך-דין לגלות דברים ומסמכים שהוחלפו בינו לבין לקוחו.

ציפי לבני: החוק הקיים, אם תתקבל בוודאי גרסה א', אינו מחייב את עורך-הדין לחקור ולדרוש, אלא יכול לגרום להאשמתו רק במקרה של ידיעה.

ציפי לבני: על-פי החוק, במקרה של ידיעה יכול עורך-הדין לבחור באחת משתיים: או שלא לעשות את העסקה, או לעשות את העסקה ולדווח.

ציפי לבני: החוק אינו מחייב עורך-דין לדווח אם הוא בוחר שלא לעשות את העסקה.

ציפי לבני: אשר לחיסיון, הוועדה השוותה את המצב שבו לקוח נכנס לעורך-דין ומספר לו על עבירה עתידית, שאז אין חיסיון על עורך-הדין והוא מחויב לגלות, בהתאמה לעבירות האלה.

ציפי לבני: לכן, לטעמי, ההסתייגות צריכה להידחות.

מיכאל קליינר: ועל מי חובת הראיה?

ציפי לבני: אין חובת דיווח.

מיכאל קליינר: הוא מבצע את העסקה, הוא טוען שהוא לא ידע והמדינה טוענת שהוא ידע.

ציפי לבני: חובת ההוכחה על המדינה.

ציפי לבני: עליה להוכיח שהוא ידע ידיעה שאיננה עצימת עיניים.

ציפי לבני: נדמה לי, שהרף שקבענו מאפשר חיי מסחר תקינים, עבודה תקינה של עורכי-דין, מצד אחד, ומנגד – קבלת מידע סביר מבחינת המשטרה.

מיכאל קליינר: – – –

ציפי לבני: במאה אחוזים.

ציפי לבני: עורכי-הדין מבקשים גם לעשות את העסקה, לקבל את שכר הטרחה, וגם לא לדווח אחר כך.

ציפי לבני: עם זה אנחנו כוועדה לא הסכמנו, אבל על זה, כאמור, יש הסתייגות.

ציפי לבני: לגבי ההסתייגות של חבר הכנסת אברהם רביץ, שביקש שתיקבע רשימה סגורה של עבירות, שאותן יקבע שר המשפטים, שביחס אליהן יהיו רשויות האכיפה זכאיות לעשות שימוש במידע – לפי הצעת משרד המשפטים – ואני קוראת – אין הצדקה לצמצם את השימוש במידע לרשימת עבירות מסוימת, כי משהועבר מידע ומסתבר למשטרה שיש מידע על עבירות אחרות, כמו לדוגמה מקרה שבו המשטרה מבקשת להאזין האזנת סתר לאדם בגין עבירה חמורה, אבל תוך כדי האזנת הסתר מסתבר שהוא עבר עבירות אחרות, הרי ודאי שהמשטרה מחויבת למלא את חובתה גם אם הדרך שהיא גילתה אותה היתה דרך בקשה לקבל אישור להאזנות סתר.

ציפי לבני: לגבי ההסתייגות של חבר הכנסת טלב אלסאנע, שהציע לכתוב "פעל בתום לב", במקום "הוכיח שפעל בתום לב" – הנושא נדון בוועדה ונדחה, שכן מבחינה משפטית נטל ההוכחה בהגנות מוטל על הנאשם, ועל כן נהוג, כשמחוקקים הגנה ספציפית, לנסח במפורש, כפי שנוסח בהצעת החוק.

ציפי לבני: עוד היום, חברי, ישבנו עם חלק מהמסתייגים, העלינו את רף הדיווח לעולים, גיבשנו הצעה אף יותר טובה מזו שהונחה אמש על שולחן הכנסת, ואני מבקשת מחברי הכנסת לחשוב על האופי שהם רוצים לשוות למדינת ישראל ולהבין שחובתנו לחוקק את החוק הזה.

ציפי לבני: שוב – תודה לכל העוסקים במלאכה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להסתייגויות.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

אברהם בורג: האם אתה צריך את כל הזמן, חבר הכנסת אלסאנע?

אברהם בורג: לא?

טלב אלסאנע: לא.

אברהם בורג: ההנמקה, חברי הכנסת, היא לכל מסתייג לכל הסתייגויותיו, כדי לגמור את זה בפעם אחת.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק ראויה, והיא באה להכניס סדר במקום שבו היה קיים ואקום כשלא היה חוק המסדיר את העניין של ההון השחור.

טלב אלסאנע: מדינת ישראל היתה אחת המדינות הכמעט-בודדות שהכשירו את ההון שהגיע דרך סחר בסמים, או אפילו על-ידי מאפיה ממדינה זו או אחרת.

טלב אלסאנע: הפכה להיות חגיגה.

טלב אלסאנע: חוק השבות אפשר גם כן לאנשי הון להגיע, להכשיר ולהלבין את הכסף שמגיע בצורה לא חוקית, ולאחר מכן להכניס אותו למעגל הכספי החוקי.

טלב אלסאנע: למיטב ידיעתי, הצעת החוק, יש בה כמה ליקויים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שלגבי ההסדר הקיים לגבי העולים החדשים, כשפוטרים אותם מחובת דיווח עד סכום מסוים וגם פוטרים אותם מהחובה לגלות את מקורות אותם כספים, לדעתי יש כאן פתיחת פתח לריקון החוק הזה מהתכלית ומהייעוד האמיתי שלו.

טלב אלסאנע: אפשר לומר, שעם העלייה קיים לא רק עניין העברת כספים שחורים.

טלב אלסאנע: אנחנו, לצערנו הרב, עדים לתופעה, שדווקא אלה שמגיעים למדינה מתחילים לאמץ אפילו את הגישה הימנית.

טלב אלסאנע: היום אני שמעתי איך חבר הכנסת אביגדור ליברמן מתייחס לחברי הכנסת הערבים שהיו כאן לפני קום המדינה.

טלב אלסאנע: הוא הגיע רק לפני שנים מספר, והוא מתייחס אליהם כאילו הם עוברי אורח.

טלב אלסאנע: אני לא מבין מה הקשר בין העלייה לבין הדעה הימנית.

טלב אלסאנע: לכן, החוק הזה לא יפתור את הבעיה של הדעות הימניות, אבל יפתור את הבעיה של הכשרת כספים שחורים שהגיעו לכאן, ולאחר מכן שימשו לפיתוח פשעים מאורגנים בתוך המדינה.

טלב אלסאנע: בתוך הגרסאות שהועלו כאן, יש לי שתי גרסאות לגבי חובת ההוכחה, כשיש גרסה אחת שמתייחסת לידיעה ממשית, אמיתית, שבפועל היא מגבילה את יכולת ההעמדה לדין, כי אחד מהמרכיבים של העבירה הוא ידיעה אמיתית, לא עצימת עין, אלא מדובר על מי שידע ובכוונה החליט לרכוש אותו נכס כשיש ספק לגבי המקורות שלו.

טלב אלסאנע: הגרסה השנייה מסתפקת בעצימת עיניים.

טלב אלסאנע: הנוסח המקובל עלי הוא הנוסח הבא: "העושה פעולה ברכוש, בידיעה שהוא רכוש אסור, והוא מסוג הרכוש המפורט בתוספת השנייה ובשווי שנקבע בה, דינו מאסר שבע שנים".

טלב אלסאנע: אם מגבילים ואם מטילים אחריות ואם יש ענישה כל כך קשה, של מאסר שבע שנים, לדעתי אי-אפשר להסתפק בעצימת עיניים, כי המרחב בין תום-לב לבין עצימת עיניים הוא מרחב קטן, ולפעמים אדם לא יכול להסביר, עקב בעיות כלשהן, את הנסיבות שאליהן הוא נקלע, ואז הוא ימצא את עצמו מועמד לדין על עבירה שדינה מאסר שבע שנים.

טלב אלסאנע: במקרים כאלה יש צורך להקפיד הקפדה יתירה ולדרוש ידיעה אמיתית.

טלב אלסאנע: לגבי הצורך בהוכחה, אני סבור שמאחר שעניין תום-הלב הוא טענת הגנה, לא צריך לומר שעליו להוכיח את תום-הלב שלו.

טלב אלסאנע: בכל עבירה, על-פי חוק העונשין, אדם שבא וטוען להגנת צורך, ולפעמים הגנה של תום-הלב או לפעמים הגנה אחרת, מי שמעלה את טענת ההגנה נושא בנטל ההוכחה.

טלב אלסאנע: לא צריך לציין בחוק שהנאשם נושא בנטל, כי מובן מאליו שמי שמעלה את טענת ההגנה הוא הנושא בנטל הוכחתה, כמו שהתביעה נושאת בנטל להוכיח את כל מרכיבי העבירה ללא שום הבדל.

טלב אלסאנע: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני תומך בחוק.

טלב אלסאנע: לגבי ההסתייגויות שאני העליתי, אני מסיר אותן, פרט להסתייגות אחת לגבי סעיף 6(א)(3).

אברהם בורג: אתה תודיע לי בהצבעה, בסדר?

טלב אלסאנע: בהצבעה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אברהם בורג: קדימה, בשעה 24:00 נגמרת הישיבה.

אברהם בורג: אתם רוצים לפני?

מאיר פרוש: אחרי.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אגש לנמק את ההסתייגות העיקרית שלי, לסעיף 21, שמציעה להוסיף סעיף קטן (ג) לאותו סעיף ולקבוע, שעל אף ההוראות של סעיף 21 הקיים, בכל מקרה שבו מתקיימים יחסי עורך-דין–לקוח, יפעל עורך-הדין על-פי הוראות סעיף 90 לחוק לשכת עורכי-הדין, שעניינן הוא סוד מקצועי, ולמעשה חיסיון על הדברים שבין עורך-דין ולקוחו.

אליעזר זנדברג: לפי הצעת החוק הקיימת, מי שמחזיק כסף כנאמן, הופך להיות שותף – – –

אברהם בורג: לאיזה סעיף אתה מסתייג?

אליעזר זנדברג: לסעיף 21.

אליעזר זנדברג: יש לי שלוש הסתייגויות.

אברהם בורג: אבל הוא לא מופיע כאן.

אברהם בורג: ההסתייגות הזאת לא מופיעה כאן.

אברהם בורג: כתוב כאן שבסעיפים 7 עד 23 אין הסתייגויות.

קולט אביטל: סעיף 24.

אליעזר זנדברג: כן, זה סעיף 24.

אליעזר זנדברג: התייחסתי למקור.

אליעזר זנדברג: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, לפי סעיף 24 להצעת החוק, אדם המחזיק כסף או רכוש כנאמן, הופך להיות שותף לעבירה של הלבנת הון, אם מקור הכסף היה באחת מן העבירות.

אליעזר זנדברג: כשעורך-דין פועל כנאמן, נוצר חיסיון בין הלקוח לעורך-הדין.

אליעזר זנדברג: על-פי הצעת החוק, אותו עורך-דין שאינו בטוח לגבי מקורו של הכסף יכול להבטיח לעצמו הגנות מסוימות, אבל לקוח שאיננו יכול להסתמך על כך שדברים בינו לבין עורך-דינו נשארים חסויים מאבד את האפשרות לייצוג הולם.

אליעזר זנדברג: אני חושב שאפשר להמשיל אותו לחולה שיודע שמה שיאמר לרופאו יצא הלאה לרשות שלישית, לצד שלישי, והתוצאה תהיה שלקוחות לא יאמרו את האמת לעורכי-דינם.

אליעזר זנדברג: כאן יהיה נזק כפול, והנזק המרכזי יהיה בסופו של דבר, על-פי דעתי, ללקוח.

אליעזר זנדברג: אני חושב שאין להעמיד את עורך-הדין במצב הזה ולדרוש ממנו אותו גילוי על מנת לדאוג בעצם להגנתו ולכיסוי העצמי שלו.

אליעזר זנדברג: אני חושב שצריך להילחם בהון השחור, ואני חושב שצריכים ללכת קדימה, אבל המשמעות או החשש שיש, כאשר אומרים לי שעורכי-הדין ישתפו פעולה, הם בעצם הטלת כתם על עורכי-הדין כולם.

ציפי לבני: אז למה הם רוצים הגנה?

אליעזר זנדברג: בזה אני מסיים, חברת הכנסת לבני.

אליעזר זנדברג: אני חושב שהסיטואציה המסוכנת היא, שכאשר אדם ידע שהיום הכנסת חוקקה חוק שקובע שעורך-דינו צריך למסור הלאה מידע – – –

ציפי לבני: – – –

אליעזר זנדברג: יש שתי גרסאות.

אליעזר זנדברג: אחת מהן בפירוש הולכת בכיוון הזה, וזה מה שיש בפנינו כרגע.

אליעזר זנדברג: אבל הסכנה בעיני היא לדבר רחב יותר – – –

ציפי לבני: האם אתה מוכן להסיר את ההתנגדות – – –

אליעזר זנדברג: – – – תחושה של אנשים בישראל, שאסור, או לא טוב, או חלילה לא כדאי, למסור את האמת או את העובדות כולן לעורך-הדין.

אליעזר זנדברג: זה יגרום נזק חמור יותר לשירות שמקבל אדם מעורך-דין בכל מקרה, בכל תחום, לא רק בתחום הזה.

ציפי לבני: אם תתקבל גרסה א', האם תהיה מוכן להסיר את ההתנגדות?

אליעזר זנדברג: נבדוק ונראה מה יהיה.

אליעזר זנדברג: להערכתי, אנחנו לא נגיע להצבעה היום, אבל בפירוש כל עוד גרסה א' עומדת – אני הבנתי שש"ס מגישה אי-אמון על ההצעה הזאת – – –

ציפי לבני: לא נכון.

אליעזר זנדברג: אבל בכל מקרה, כל עוד גרסה א' עומדת, אי-אפשר שלא להתייחס להסתייגות הזאת.

אליעזר זנדברג: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: המסתייג הבא – חבר הכנסת אליעזר כהן – איננו, תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – איננו; חבר הכנסת יורי שטרן – איננו.

אברהם בורג: המסתייגת הבאה – חברת הכנסת ענת מאור, ואחריה נותר רק חבר הכנסת רביץ כמסתייג.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, בתוך טירוף המערכות ובתוך כנסת שרוצה לאבד עצמה לדעת – הרבה מאוד הצעות חוק מאוד חשובות ומאוד רציניות עשויות ככה לאבד מטעמן החשוב.

ענת מאור: אני רוצה לומר לכם, שהצעת חוק איסור הלבנת הון, שהיתה לי הזכות להיות יחד עם חברת הכנסת ציפי לבני בוועדת המשנה שעבדה עליה לאורך שנה, היא אחד ההישגים החשובים, בוודאי בחקיקה של הכנסת הזאת, ולצערי היא מגיעה באיחור של כעשור לעומת כל המדינות הדמוקרטיות המודרניות באירופה, ארצות-הברית ואוסטרליה.

ענת מאור: משרד המשפטים יזם כנס שלמדנו בו איך נאבקים בהלבנת ההון.

ענת מאור: לצערי הרב, זאת תופעה מודרנית.

ענת מאור: מדובר בסחר בנשים, בסחר בסמים, בזנות וגם בעבירות של שחיתות.

ענת מאור: ככל שאנחנו לומדים להיאבק באלה שרוצים לעשות את העבירות הללו, הם משתכללים ביתר שאת.

ענת מאור: לא אוכל להרחיב את הדיון בכל סעיפי החוק.

ענת מאור: אני רוצה לומר, שלגבי סעיף 4, במחלוקת בין גרסה א' לבין גרסה ב' – אני בהחלט תומכת בגרסה ב', לרבות התוספת שתבוא בסעיף 6.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, אין פה מאבק בין צדיקים לבין רשעים.

ענת מאור: בזמן מלאכת החקיקה כולנו היינו מודעים לאיזון המתחייב בין זכויות הפרט והחובה שלא לפגוע באזרחים חפים מפשע לבין המחויבות להיאבק בהלבנת הון מתוחכמת.

ענת מאור: אני חושבת שאין סיבה לסייע בנושא עצימת העיניים.

ענת מאור: חוק העונשין כולו מביא בחשבון את סוגיית עצימת העיניים ומטיל את נטל ההוכחה על זה שעצם עיניים לכאורה בתום-לב אך למעשה הפך שותף לפשע.

ענת מאור: אני רוצה להוסיף עוד דבר.

ענת מאור: שימו לב, שאם תתקבל גרסה ב', סעיף 6 מוסיף שהוא לא יישא באחריות הפלילית אם הוא הוכיח שהוא פעל בתום-לב במהלך העניינים הרגיל.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, אני חושבת שההסתייגות של חבר הכנסת מודי זנדברג היא תוצאה של עבודה בלתי סבירה של הלובי של עורכי-הדין.

ענת מאור: אני רוצה לציין את הבנקים, שהיו להם הרבה הסתייגויות אבל הם שיתפו פעולה עם תהליך חקיקת החוק.

ענת מאור: תדעו לכם שמוטלת פה על הבנקים חובת דיווח בצורה שמהווה שינוי בנורמות במדינה, והם שיתפו כאן פעולה.

ענת מאור: לא נצליח להיאבק בהון שחור אם לא נקים מנגנון ומערכת שיש בהם שינוי דפוסים.

ענת מאור: אם תתקבל ההסתייגות של לשכת עורכי-הדין, שבשם הסודיות והחיסיון עוברים פה מחבר כנסת לחבר כנסת, אנחנו עוזרים להם לעשות עסקות בלתי כשרות.

אליעזר זנדברג: – – –

ענת מאור: אני לא חושדת.

ענת מאור: חבר הכנסת זנדברג, אני רוצה שלא תכשיל מראש את העמיתים שלך; שמצד אחד תאפשר להם לשתף פעולה עם הלקוחות בצורה הוגנת; מצד אחר, כאשר עורך-דין יודע שבא אליו לקוח שעשה עסקה בלתי כשרה, שלא ישתף פעולה.

ענת מאור: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, למשרד המשפטים, לעורכת-הדין גלוריה וייסמן שבכך סיימה את עבודתה, לעורכת-הדין יהודית קרפ.

ענת מאור: אני חושבת, שבכך שהכנסת תאשר את החוק הזה בגרסאות שיאפשרו את יישומו ואכיפתו היא תתרום תרומה רבה לנורמות החברתיות במדינה.

ענת מאור: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו, אחרון – חבר הכנסת יורי שטרן.

אברהם בורג: אחר כך תשובת יושב-ראש הוועדה למסתייגים ותשובת השר.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר שאני בעד החוק.

אברהם רביץ: זה חוק חשוב.

אברהם רביץ: לא ייתכן שמדינת ישראל תהיה מפלט להלבנת הון שחור, הון של מאפיה.

אברהם רביץ: זאת תהיה בושה וחרפה אם אנחנו נישאר ברשימה השחורה של מדינות שהן ערי מקלט לפושעים מן הסוג הזה.

אברהם רביץ: יש לפני הסתייגות אחת, ואני מציע לחברי הכנסת להצביע בעדה.

אברהם רביץ: באותה הזדמנות שבה אנחנו מחייבים עורכי-דין, או כל אדם שהגיע לידיו מידע או חשד על הלבנת הון – לפי גרסה מסוימת – הוא חייב למסור את המידע הזה, אני חושב שצריך לסייג את זה כדי שלא נגרום לכל אדם בישראל להיות על כורחו מה שנקרא בלשון העם "מלשינון למס הכנסה".

אברהם רביץ: לכן אני מסייג בהסתייגות שלי, שהמידע הזה, כפי שאסור לו לעבור למוסדות אחרים, הרי אסור להשתמש בו לצורך מס הכנסה.

אברהם רביץ: אני ממליץ לחברי חברי הכנסת להצביע בעד גרסה א' מבין שתי הגרסאות המונחות לפנינו.

אברהם רביץ: אני חושב שגם ההסתייגות של חבר הכנסת מודי זנדברג היא ראויה, כדי לשמור על החיסיון של עורכי-הדין, ואני אצביע בעבורה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אחרון – חבר הכנסת יורי שטרן, אתה והשר.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, דיברו לא מעט על חשיבות החוק, ובמציאות הכלכלית העולמית יש מקום לחוקק היום במדינת ישראל חוק זה, אלא שמדובר במדינה קולטת עלייה מארצות מסובכות, אפשר להגיד, מארצות שלא תמיד אפשר להוציא מהן את הרכוש או לממש בהן את הנכסים או להוציא את הכסף, ולא תמיד אפשר לגלות את פרטי העסקה.

יורי שטרן: אנחנו מדינה שקולטת עלייה מארצות ברית-המועצות לשעבר, או מפרס, או מדרום-אפריקה, או ממדינות דרום-אמריקה, ובחקיקה הזאת המדינה צריכה להתחשב במצבים האלה.

יורי שטרן: חוץ מזה, בהצעה המקורית של החוק שהוגשה כבר אתמול להצבעה בקריאה שנייה ושלישית היו סעיפים שבעיני ובעיני חברי סיעתי היו דרקוניים, כי הם נגעו להפרת חופש הפרט ועקרונות הצדק שמדברים על כך כי אדם חף מפשע כל עוד לא הוכח אחרת וחובת ההוכחה היא על מי שמאשים, במקרה זה על המדינה.

יורי שטרן: ואכן היום, ברגע האחרון בעצם, אילצנו את מציעי החוק, את משרד המשפטים, לבוא אתנו במגע.

יורי שטרן: הודות לרצון הטוב של יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, וחברת הכנסת ציפי לבני, שעבדה על הכנת החוק, ישבנו בישיבה מיוחדת עם נציגי משרד המשפטים והכנסנו לא מעט שינויים בטקסט של החוק, והטקסט שהוגש כעת להצבעה הוא הטקסט המתוקן.

יורי שטרן: מה הם השינויים בגדול?

יורי שטרן: שינוי ראשון, בסעיפים הנוגעים למסירת מידע ולכל מיני תקנות והחלטות ספציפיות שאמור היה לקבל שר המשפטים, או השר לביטחון פנים, הכנסנו גם את חובת ההתייעצות עם השר הנוגע בדבר.

יורי שטרן: במקרים מסוימים זה יכול להיות שר הקליטה, במקרים אחרים זה יכול להיות אולי אחד השרים הכלכליים.

יורי שטרן: השינוי השני נגע ליכולת לחלט את רכושו של אדם כאשר הוא לא נמצא בארץ.

יורי שטרן: החלטנו לשנות את הסעיף הזה, והיום כתוב: לא נמצא בארץ דרך קבע.

יורי שטרן: לא יכול להיות שאדם נמצא בחוץ-לארץ ומחליטים לחלט את רכושו בהליך של צו בית-משפט וללא הגשת כתב אישום רק מפני שהוא לא נמצא בארץ, כשיכול להיות שהוא בחופשה, או שהוא נעדר באופן זמני.

יורי שטרן: כלומר, זאת מידת הגנת הפרט שהכנסנו בחוק.

יורי שטרן: אנחנו גם הגדלנו את הסכום שעולה חדש לא חייב לדווח עליו בכניסה או ביציאה מהארץ למיליון שקל, במקום הסכומים שהיו קודם, שגם הם הועלו הודות ללחצים שהפעלנו.

יורי שטרן: אני חושב שהחוק בגרסה הנוכחית הוא מאוזן יותר.

יורי שטרן: עדיין יש אתו בעיות לא מעטות, ונצטרך לעבוד לא מעט על מנת שמידת ההגנה לאזרח ולייחודיות שיש למדינת ישראל תקבל ביטוי יותר אותנטי ויותר נכון בחוק ובתקנות המלוות אותו.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רובינשטיין, בבקשה, תשובה למסתייגים.

אברהם בורג: אחר כך אדוני השר, וניגש להצבעה.

אמנון רובינשטיין: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אני מבקש להסב את תשומת לב חברי הכנסת לכך שאני מבקש להביא לקריאה שנייה ושלישית את החוק, לרבות דף התיקונים שמופיע בסוף.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה להתייחס לשתי הסתייגויות: של חבר הכנסת זנדברג ושל חבר הכנסת רביץ.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת זנדברג, בכל אחת מהגרסאות של סעיף 4, אני מציע שנצביע אחת נגד השנייה.

אברהם בורג: בגרסאות של סעיף 4 אני מציע אחת נגד השנייה ואז את הסתייגות טלב אלסאנע.

אמנון רובינשטיין: בכל אחת מהגרסאות האלה, עורך-דין שפועל בתום-לב בתחום מקצועו מוגן, גם בגרסה א' שחברת הכנסת לבני תומכת בה וגם בגרסה ב' שאני תומך בה.

אמנון רובינשטיין: אז אני חושב שזה נזק לעורכי-הדין ליצור הגנה מיוחדת כאן.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת רביץ, אני מסכים אתך שהעברת המידע צריכה להיות מוגבלת, אבל החוק קובע ששר המשפטים יקבע את הכללים.

אמנון רובינשטיין: אני משוכנע שהוא יקבע כללים בהתחשב בעמדה שאתה ביטאת כאן.

אברהם רביץ: הוא יושב על-יד שר האוצר.

אמנון רובינשטיין: על כל פנים, אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד החוק.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: כבוד השר והצבעה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה להצטרף למודים מקרב לב על העבודה שנעשתה כאן, עבודה של הרבה מאוד זמן, הרבה מאוד שעות, על-ידי חברת הכנסת ציפי לבני ועל-ידי יושב-ראש הוועדה אמנון רובינשטיין.

יוסי ביילין: עמדת הממשלה תומכת בגרסה ב' של סעיף 4.

יוסי ביילין: אנחנו מבקשים בעצם להשאיר את הנוסח המקורי של הסעיף כפי שהוצע על-ידי משרד המשפטים והתקבל גם בקריאה הראשונה.

יוסי ביילין: לפי גרסה זו, על התביעה יהיה להוכיח, כי אותו אדם שעשה פעולה ברכוש אסור היה מודע לכך שהרכוש הוא רכוש אסור וכי ההתנהגות שלו נכנסה לגדר פעולה ברכוש אסור, או שחשד בכך, אך נמנע מלברר זאת.

יוסי ביילין: חשד ממשי זה הינו מה שמוגדר כעצימת עיניים, והוא מצב מיוחד של מודעות, אבל הוא בפירוש מודעות שהיא תנאי להתקיימות העבירה.

יוסי ביילין: תודה רבה לך.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני השר.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לשלב ההצבעות.

אברהם בורג: שימו לב, אנחנו מתחילים בהסתייגויות.

אברהם בורג: יש כמה הסתייגויות של קבוצת חברי כנסת לשם החוק.

אברהם בורג: מעוניינים להסיר או מעוניינים להצביע?

אברהם בורג: חבר הכנסת שטרן, להסיר?

יורי שטרן: להסיר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת ענת מאור?

ענת מאור: להסיר את הכול.

אברהם בורג: להסיר.

אברהם בורג: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת אליעזר כהן?

אליעזר כהן: להסיר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אליעזר זנדברג?

אליעזר זנדברג: להסיר, למעט ההסתייגות לסעיף 24.

אברהם בורג: אחד-אחד, יותר נוח לי.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, לשם החוק?

טלב אלסאנע: אפשר להסיר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: לכן אנחנו נצביע, לרבות הלחלופין בהסתייגויות.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על שם החוק כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 64 בעד שם החוק – 55 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: 55 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

אברהם בורג: שם החוק אושר כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: הסתייגויות לסעיף 1.

אברהם בורג: חברת הכנסת ענת מאור?

ענת מאור: מסירה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע?

טלב אלסאנע: מסיר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אליעזר כהן?

אליעזר כהן: מסיר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – איננו.

אברהם בורג: חבר הכנסת יורי שטרן?

יורי שטרן: מסיר.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיפים 1, 2 ו-3, משום שלסעיפים אלה אין כרגע הסתייגויות.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 65 בעד סעיפים 3-1 – 56 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

אברהם בורג: 56 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלה אושרו גם הם כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: שימו לב להצבעה בסעיף 4.

אברהם בורג: יש שתי גרסאות – אנחנו נצביע גרסה מול גרסה.

אברהם בורג: אם מתקבלת גרסה ב', יש לה הסתייגות נוספת, שהיא הסתייגות של חבר הכנסת טלב אלסאנע לסעיף 6.

אברהם בורג: עקבו אחרי דברי.

אברהם בורג: מי שמצביע בעד, הוא בעד גרסה א'.

אברהם בורג: מי שמצביע נגד, הוא בעד גרסה ב'.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

יוסי שריד: – – –

אברהם בורג: אני עוצר את ההצבעה.

אברהם בורג: הצבעה 66 בוטלה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, שימו לב, אני עוצר את ההצבעה.

אברהם בורג: לסעיף 4 יש שתי גרסאות שעלו מהוועדה: גרסה א' וגרסה ב'.

אברהם בורג: אנחנו נצביע גרסה מול גרסה, והגרסה שתקבל את הרוב היא הגרסה המחייבת אותנו.

אברהם בורג: מי שמצביע בעד, מצביע בעד גרסה א'; מי שמצביע נגד, מצביע בעצם בעד גרסה ב'.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, אתה מפריע לי בהצבעה.

אברהם בורג: מובן?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אנחנו יכולים לעבור להצבעה, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 67 בעד גרסה א' לסעיף 4 – 43 בעד גרסה ב' לסעיף 4 – 16 נמנעים – אין גרסה א' לסעיף 4 נתקבלה.

אברהם בורג: 43 בעד גרסה א', 16 בעד גרסה ב'.

אברהם בורג: לכן אני קובע שגרסה א' התקבלה, ומכאן שגם הסתייגותו הנוספת של חבר הכנסת אלסאנע נפלה, משום שהיא רק לאלטרנטיבה של גרסה ב'.

אברהם בורג: ההסתייגות של חבר הכנסת אלסאנע לסעיף 5 עומדת?

טלב אלסאנע: מסיר.

אברהם בורג: הוסרה.

אברהם בורג: ההסתייגות לסעיף 6 נפלה, ולכן אנחנו יכולים להצביע מסעיף 5 ועד סעיף 23 כהצעת הוועדה עם גרסה א' שנתקבלה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 68 בעד סעיפים 23-5 – 58 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 23-5 נתקבלו.

אברהם בורג: 58 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלו נתקבלו כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להסתייגות לסעיף 24 של חבר הכנסת זנדברג.

אברהם בורג: רבותי, אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת זנדברג, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 69 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת א' זנדברג לסעיף 24 – 28 נגד – 27 נמנעים – 2 ההסתייגות של חבר הכנסת א' זנדברג לסעיף 24 נתקבלה.

אברהם בורג: 28 בעד, 27 נגד, שני נמנעים, הסתייגות זו נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע עכשיו על סעיף 24 לרבות ההסתייגות שנתקבלה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 70 בעד סעיף 24, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 54 נגד – 1 נמנעים – 2 סעיף 24, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

אברהם בורג: 54 בעד, אחד נגד ושני נמנעים.

אברהם בורג: אני קובע שסעיף זה אושר כנוסח הכולל את ההסתייגות.

אברהם בורג: לסעיפים 25 עד 29 אין הסתייגויות, ואנחנו יכולים להצביע.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 71 בעד סעיפים 29-25 – 49 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 29-25 נתקבלו.

אברהם בורג: 49 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלה אושרו כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: ההצבעה האחרונה על ההסתייגויות לסעיף 30 – הסתייגות חבר הכנסת אברהם רביץ.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 72 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת א' רביץ לסעיף 30 – 39 נגד – 20 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת א' רביץ לסעיף 30 נתקבלה.

אברהם בורג: 39 בעד, 20 נגד, ללא נמנעים.

אברהם בורג: הסתייגות זו אושרה.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על סעיף זה לרבות הסתייגותו של חבר הכנסת רביץ.

אברהם בורג: רבותי, בבקשה להצביע על סעיף זה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 73 בעד סעיף 30, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 60 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 30, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

אברהם בורג: 60 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

אברהם בורג: סעיף זה אושר, לרבות הסתייגותו של חבר הכנסת רביץ.

אברהם בורג: לסעיפים 39-31 אין הסתייגויות.

אברהם בורג: אנחנו נצביע עליהם כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: הצבעה מס' 74 בעד סעיפים 39-31 – 60 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 39-31 נתקבלו.

אברהם בורג: 60 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

אברהם בורג: סעיפים אלה אושרו כהצעת הוועדה.

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת רובינשטיין, אנחנו יכולים לעבור לקריאה השלישית אף שהתקבלו הסתייגויות?

אמנון רובינשטיין: כן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000.

אברהם בורג: ניתן להצביע.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 75 בעד החוק – 59 נגד – אין נמנעים – 1 חוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם בורג: 59 בעד, ללא מתנגדים ועם נמנע אחד, אני קובע, שחוק זה, חוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, אושר בקריאה שלישית על-ידי הכנסת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: סעיף כ"א – הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 20), התש"ס–2000; הצעת חוק פ/779.

אברהם בורג: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רביץ, אתה מחליף אותי?

קריאה: – – –

אברהם בורג: מדבר ארוך – לא, אבל עולה לאט.

אמנון רובינשטיין: זה נכון.

אמנון רובינשטיין: אברום, חיכיתי לחילופי המשמרות.

אברהם רביץ: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני מצטרף להצעה לקצר בגלל השעה המאוחרת, ולכן אומר שהתיקונים המוצעים בחוק זה הם פרי המלצותיה של הוועדה המייעצת הקבועה לעניין חוק ההוצאה לפועל בראשותו של השופט בר-אופיר.

אמנון רובינשטיין: בין השאר מוצע: א.

אמנון רובינשטיין: לשנות את המבחנים אשר על-פיהם נבחר אדם, שאינו פקיד של בית-המשפט, לבצע הליכים שבתחום סמכותו של מוציא לפועל; ב.

אמנון רובינשטיין: לפשט את התנאים להפעלת סמכות ראש ההוצאה לפועל לעכב את יציאת החייב מהארץ; ג.

אמנון רובינשטיין: לאפשר מתן פיצוי, לפחות באופן חלקי, של גופים הנושאים בנטל של טיפול בצווי העיקול.

אמנון רובינשטיין: ההצעה עברה בוועדת החוקה פה-אחד, נדמה לי.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש להצביע ולהסיר את כל ההסתייגויות.

זבולון אורלב: – – –

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יובל שטייניץ – לא נמצא.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, מה עם ההסתייגויות שלך?

אברהם רביץ: יש הסתייגויות.

אברהם רביץ: אתה מסיר אותן?

אופיר פינס-פז: מסיר.

אברהם רביץ: מסיר.

אברהם רביץ: חבר הכנסת לנגנטל, מסיר?

קריאה: הוא לא נמצא.

אברהם רביץ: הוא לא נמצא.

אברהם רביץ: אנחנו מצביעים, ראשית, על שם החוק.

אברהם רביץ: אין הסתייגויות.

אברהם רביץ: אני אשתדל להיות יעיל.

אברהם רביץ: כל המסתייגים הסירו.

אברהם רביץ: היות שכל המסתייגים לכל הסעיפים הסירו את הסתייגויותיהם, נצביע בהצבעה אחת משם החוק עד סעיף 12, בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: אפשר להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 76 בעד סעיפים 12-1 – 38 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 12-1 נתקבלו.

אברהם רביץ: 38 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: הצעת החוק הזאת התקבלה בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אברהם רביץ: אפשר להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 77 בעד החוק – 39 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 20), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: הצעת חוק זו התקבלה בקריאה שלישית – 39 בעד, אין מתנגדים אין נמנעים.

אברהם רביץ: אני קובע, שהצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 20), התש"ס–2000, התקבלה בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק הפיקדון על מכלי משקה (תיקון מס' 2), התש"ס–2000 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יושב-ראש ועדת הכלכלה, בבקשה.

גדעון עזרא: יש הסתייגויות?

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: אני מקווה שיסירו את כולן.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, האם המזכיר קרא את לוח התיקונים?

אברהם פורז: יש תיקון בתאריך – יש איזו טעות קולמוס.

אברהם פורז: רבותי, אין מה לעשות, ויש כמה דברים שאני מוכרח לומר.

אברהם רביץ: חבר הכנסת פורז, תן למזכיר להכריז.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונח לוח תיקונים מתוקן לחוק הפיקדון על מכלי משקה (תיקון מס' 2), התש"ס–2000, וכן ללוח ההסתייגויות.

ד' לב: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לגבי לוח התיקונים, כדי שזה יהיה ברור, המטרה היא לקבוע אפשרות לשר לאיכות הסביבה לדחות את תחולת החוק ככל שאלה שעוסקים בנושא הזה לא יצליחו להתארגן עד למועד שנקבע – שיהיה אפשר לדחות את תחילתו עד 1 באוקטובר 2001.

אברהם פורז: אלה התיקונים.

אברהם פורז: אשר לחוק עצמו – חוק הפיקדון על מכלי משקה התקבל בכנסת הקודמת, ואמור היה להיכנס לתוקפו ב-2 ביולי השנה.

אברהם פורז: החוק התקבל לאחר מאמץ רב של כמה חברי כנסת, ואני ביניהם, במשך כמה שנים.

אברהם פורז: אני רוצה לציין בצורה ברורה, שאלמלא פעולתו של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, שהיה בכנסת הקודמת יושב-ראש ועדת הכלכלה ודחף את החוק הזה בעוצמה גדולה קדימה, אני חושב שעד עצם היום הזה היינו עדיין בשלבי חקיקה.

אברהם פורז: על כך נתונה לו תודתי.

אברהם פורז: לאחר שהחוק אושר בכנסת, הציעה הממשלה במסגרת חוק ההסדרים לדחות את תחולתו.

אברהם פורז: לי נאמר, שבמשרדי הממשלה היתה כוונה לדחות את התחולה בחמש שנים – –

יוסי שריד: תקצר.

אברהם פורז: אני מקצר.

אברהם פורז: זה הכי קצר שאני יכול.

אברהם פורז: – – אולם בסופו של דבר הציעו לדחות את התחולה בשנתיים.

אברהם פורז: לא חשוב; התוצאה הסופית היא שבחוק ההסדרים דחינו את תחילת החוק עד 15 באוקטובר השנה.

אברהם פורז: לכן, אני רוצה שלחברי הכנסת יהיה ברור, שאם החוק הזה לא עובר היום כפי שהוא, או שההסתייגויות שיתקבלו יגרמו לי להחזיר אותו לוועדה, ב-15 בנובמבר השנה ייכנס לתוקף החוק המקורי, שהוא מאוד דרקוני, אין בו שום הקלות, אין בו שום קונצסיות, כלולים בו מכלי החלב וכלול בו היין.

אברהם פורז: אין פה שום אפשרות לתאגיד מיחזור.

אברהם פורז: מה שכן – הרבה מאוד כסף ייכנס לקופת המדינה ולמשרד לאיכות הסביבה.

אברהם פורז: אני אומר זאת כדי שחברי הכנסת ידעו – – –

יצחק כהן: אתה מאיים?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אני רק מסביר.

אברהם פורז: אני רק מסביר, שאני עובד פה עם רשת ביטחון מאוד עבה וחזקה, ואם החוק ייפול רשת הביטחון תציל.

אברהם פורז: בכל זאת הייתי מציע לכנסת לתת יד למה שאני רוצה שיקרה כאן.

אברהם פורז: רבותי, בכל זאת יצא משהו מהניסיון של הממשלה לדחות את תחולת החוק.

אברהם פורז: אני רוצה גם לומר מלה טובה לשבחו של חבר הכנסת יוסי שריד.

אברהם פורז: חבר הכנסת שריד, אני רוצה לומר משהו בזכותך.

יוסי שריד: – – –

אברהם פורז: בזמן שאתה היית השר לאיכות הסביבה תמכת בחוק הזה.

אברהם פורז: למרבה הצער, מי שהיה אז שר התמ"ס, מיכה חריש, ומי שהיה אז יושב-ראש ועדת הכלכלה, צחי הנגבי, לא נתנו לחוק להתקדם.

אברהם פורז: תמיכתך היתה נתונה לחוק הזה מהרגע הראשון.

רן כהן: – – –

אברהם פורז: זה נכון שגם חבר הכנסת מאיר שטרית תמך ברעיון.

אברהם פורז: מכל מקום, מחוק ההסדרים יצא דבר אחד טוב.

אברהם פורז: במקום שהעניין יוטל כולו על המדינה, והמדינה באמצעות המשרד לאיכות הסביבה תבצע את פעולות המיחזור או לפחות תיאלץ לעשות את הפעולה הזאת, אנחנו מיישמים בחוק הזה את המודל הסקנדינבי.

אברהם פורז: המודל הסקנדינבי הוא מודל וולונטרי, ולפיו יצרנים, יבואנים ומשווקים של מכלי משקה מתאגדים בתאגיד שמבצע את הדבר הזה.

אברהם פורז: זה נעשה בצורה יפה מאוד ואלגנטית מאוד.

אברהם פורז: הם הגיעו לשיעורי מיחזור של 95%.

אברהם פורז: בקומת הוועדות בכנסת הוצגו בשבוע שעבר כמה מכונות שקולטות את זה בטכנולוגיה יפה.

אברהם פורז: זה גם נראה אסתטי.

אברהם פורז: זה לא מה שהיינו רגילים לו לפני הרבה שנים בארץ, כאשר היינו באים עם הבקבוקים הריקים, עומדים אצל איזה עובד של הסופרמרקט והוא היה מתחיל לספור אותם באופן ידני.

אברהם פורז: אני כבר גומר.

אברהם פורז: מי שלא ישתתף בתאגיד המיחזור, לא יצליח למחזר ולא יצליח לקלוט את המכלים הריקים בחזרה – יהיה לו "עונש" של שקל וחצי, שהוא מאוד קשה.

אברהם פורז: ולכן אני חושב, שכל מי שהשיקול הכלכלי עומד לנגד עיניו, בסופו של דבר ייתן יד לתהליך.

אברהם רביץ: כן, העיקרון ברור.

אברהם פורז: רק רגע אחד.

אברהם פורז: הוועדה דנה בפנייתו של הממונה על ההגבלים העסקיים, ד"ר דוד תדמור, לכלול בחוק סעיף מיוחד, שלפיו "אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מהוראות חוק ההגבלים העסקייים, התשמ"ח–1988, לרבות לעניין הקמתו ופעולתו של תאגיד מיחזור", והחליטה לדחות פנייה זו.

אברהם פורז: הוועדה סבורה, שהמחוקק אינו צריך להשחית מלותיו לריק ואין מקום לומר בחוק את המובן מאליו, והוא שהוראות חוק ההגבלים העסקיים חלות גם על תאגיד מיחזור, כך שתאגיד מיחזור לא יהיה רשאי לשמש אכסניה לפעולות אסורות לפי חוק ההגבלים העסקיים, כמו לפעולות אסורות לפי כל דין אחר.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, אני חייב, ממש בקצרה רבה, לומר כמה מלות תודה.

אברהם פורז: אני מניח שזה ייקח לא יותר מדקה, דקה וחצי.

אברהם פורז: קודם כול אני רוצה להודות לשתי העובדות המסורות של ועדת הכלכלה – הגברת לאה ורון, מנהלת הוועדה, שליוותה אותנו בכל הליך החקיקה, ועורכת-הדין אתי בנדלר, שעשתה את העבודה החשובה.

אברהם פורז: אני גם רוצה להודות לד"ר יוסי ענבר, לרומי אבן-דנן ולניר קדמי מהמשרד לאיכות הסביבה, שנתנו דחיפה חזקה לחוק הזה.

אברהם פורז: אני גם רוצה לשבח את כל נציגי הארגונים הירוקים שבאו אלינו לוועדה ודחפו את החוק הזה קדימה, החל מדני מורגנשטרן, שאצלו זה כבר כמעט אובסיבי, לרקפת כץ, ליעל בירן, וודאי שיש גם אחרים שאולי שכחתי להזכיר אותם.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, שגם משרד האוצר, שבתחילה התנגד לחוק, נתן יד בסופו של דבר.

אברהם פורז: אני רוצה לומר תודה ליוסי אריה, שהוא מנהל אגף איכות הסביבה בהתאחדות התעשיינים.

אברהם פורז: מלכתחילה התנגדו התעשיינים לחוק הזה, אך בסופו של דבר, בניצוחו של מר ורטהיים, שעוסק בעניין הזה, נתנו לו יד.

אברהם פורז: וכן רוצה אני להודות ליוסי שוסטק מאיגוד לשכות המסחר ולמנכ"לים של הרשתות הגדולות שהבינו בסופו של דבר את חשיבותו של המיחזור ואת חשיבותו של החוק הזה לאיכות הסביבה.

אברהם פורז: החוק הזה עושה שני דברים חשובים: ראשית, הוא גורם לכך שכל אריזה ריקה וכל מכל משקה יש להם ערך כלכלי – 25 אגורות.

אברהם פורז: ולכן, גם אם לבו של מישהו גס ב-25 אגורות והוא יחליט שלא להחזיר את המכל לסופרמרקט, יהיה מי שיאסוף אותו.

אברהם פורז: ושנית, כמובן, זה מקטין את כמות הפסולת.

אברהם פורז: אנחנו מדינה קטנה, נעדרת שטחי הטמנה, ובעקבות החקיקה הזאת יהיה פחות מה להטמין.

אברהם פורז: כאמור, רבותי חברי הכנסת, אני מאוד מבקש מכם לקבל את החוק ולדחות את כל ההסתייגויות.

אברהם פורז: אני רק רוצה לומר הסתייגות אחת לגבי חברי הכנסת הדתיים.

משה גפני: אין לי הסתייגות.

משה גפני: מה זה "דתיים"?

אברהם פורז: יש פה הסתייגות לגבי בקבוקי יין, ואני הבנתי את העניין.

אברהם פורז: כדי שבקבוקי יין יהיו כשרים לפסח, הם לא יכולים להיות שטופים וממולאים מחדש.

אברהם פורז: אסור שיהיו שטופים, מקובל עלי.

אברהם פורז: אבל אנחנו לא מדברים היום בכלל על שטיפת בקבוקים ריקים.

אברהם פורז: זה פאסה, זה דבר שחולף מן העולם.

אברהם פורז: כל הבקבוקים, לרבות בקבוקי היין, יהיו בקבוקים חדשים, והמפעל הישראלי "פניציה" – קיבלנו על כך אינפורמציה מאוד מדויקת מהתעשיינים – מסוגל לייצר בקבוקים חדשים – –

זבולון אורלב: – – –

אברהם פורז: – – כך שכל נושא הכשרות לא יכול להתעורר בשום צורה שהיא.

אברהם פורז: ומלת תודה אחרונה למתמחה המסור שלנו, תמיר שאנן, שבזכות עבודתו המסורה הצלחנו לגבש את מה שגיבשנו.

אברהם פורז: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מאוד מהכנסת לאשר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ולא לקבל שום הסתייגות.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, אני מבקש לשאול את כל המסתייגים.

אברהם רביץ: אני אקרא בשמותיהם ואשאל אותם אם הם מבטלים את הסתייגויותיהם.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יצחק גאגולה וחבר הכנסת יצחק וקנין, לבטל את כל ההסתייגויות שלכם?

יצחק וקנין: לא, לא מסירים.

אברהם רביץ: ובכן, חבר הכנסת גאגולה, אתה יכול לעלות ולנמק את ההסתייגות?

יאיר פרץ: – – –

מאיר פרוש: לא, הצבעה.

אברהם רביץ: להצביע על ההסתייגות?

אברהם רביץ: בסדר.

אברהם רביץ: אני שואל: האם יש מישהו מהמסתייגים שרוצה לעלות ולנמק את הסתייגותו?

קריאות: – – –

אברהם רביץ: לא.

אברהם רביץ: אנחנו מצביעים על פסקה (1) בסעיף 1.

אברהם רביץ: יש הסתייגויות של חברי הכנסת גאגולה ווקנין לסעיף 1, פסקה (1).

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 78 בעד ההסתייגות של חברי הכנסת י' גאגולה וי' וקנין לסעיף 1 – 20 נגד – 32 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת י' גאגולה וי' וקנין לסעיף 1 לא נתקבלו.

אברהם רביץ: ובכן 20 בעד, 32 נגד, ההסתייגות לא נתקבלה.

אברהם רביץ: נא להצביע על ההסתייגות לחלופין.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 79 בעד ההסתייגות לחלופין של חברי הכנסת י' גאגולה וי' וקנין לסעיף 1 – 20 נגד – 32 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של חברי הכנסת י' גאגולה וי' וקנין לסעיף 1 לא נתקבלה.

אברהם רביץ: 20 בעד, 32 נגד, גם ההסתייגות לחלופין לא נתקבלה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה רוצה להצביע?

אחמד טיבי: לא.

אברהם רביץ: מסיר.

אברהם רביץ: ובכן, אנחנו עוברים לפסקה (2).

אברהם רביץ: חבר הכנסת הירשזון לא נמצא.

אברהם רביץ: לפסקה (3) אין הסתייגויות, ולכן אנחנו מצביעים על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 80 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אברהם רביץ: 50 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: סעיף 1 התקבל בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

אברהם רביץ: לסעיף 2 אין הסתייגויות.

אברהם רביץ: לסעיף 3 – חבר הכנסת הירשזון לא נמצא.

אברהם רביץ: אפשר להצביע על סעיפים 2 ו-3 ביחד.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 81 בעד סעיפים 3-2 – 50 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-2 נתקבלו.

אברהם רביץ: 50 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: אני קובע שהסעיפים אושרו כהצעת הוועדה.

אברהם רביץ: לסעיף 4 יש הסתייגות של שר האוצר, אבל הוא לא פה, ולכן לא נצביע על ההסתייגות.

אברהם רביץ: נצביע על סעיף 4 כהצעת הוועדה.

אברהם רביץ: נא להצביע.

קריאה: אפשר להצביע על סעיפים 4 עד 7.

אברהם רביץ: אמרתי שמצביעים על סעיף 4.

יהודית נאות: אחר כך יהיה אפשר להצביע על סעיפים 5 עד 7.

אברהם רביץ: מייד, יהיה בסדר.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 82 בעד סעיף 4 – 50 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 4 נתקבל.

אברהם רביץ: 50 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: סעיף 4 התקבל כהצעת הוועדה.

אברהם רביץ: אולי נוכל להצביע על כמה סעיפים ביחד.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אורלב, אתה רוצה שנצביע על ההסתייגות שלך?

אברהם רביץ: לא.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אחמד טיבי גם הוא מסיר את ההסתייגויות שלו.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יורי שטרן, הסרת.

אברהם רביץ: חברי הכנסת גאגולה ווקנין, הסרתם?

יצחק וקנין: מורידים.

אברהם רביץ: שר האוצר שוב לא נמצא אתנו, והפעם מדובר על ההסתייגות שלו לסעיף 10.

אברהם רביץ: חברי הכנסת וקנין וגאגולה, הסרתם את כל ההסתייגויות.

אברהם רביץ: אני מודה לכם.

אברהם רביץ: לכן אנחנו מצביעים על סעיפים 5 עד 18, לרבות התיקון בסעיף 15.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 83 בעד סעיפים 18-5, לרבות התיקון בסעיף 15 – 50 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 18-5, לרבות התיקון בסעיף 15, נתקבלו.

אברהם רביץ: 50 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: ובכן, כל הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, ואנחנו ניגשים לקריאה שלישית בלי לשאול את רשות יושב-ראש הוועדה, כי אכן לא התקבלה ההסתייגות.

אברהם רביץ: לכן, נא להצביע על החוק בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 84 בעד החוק – 49 נגד – אין נמנעים – אין חוק הפיקדון על מכלי משקה (תיקון מס' 2), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: ובכן, 49 בעד.

אברהם רביץ: אני קובע, שהצעת חוק הפיקדון על מכלי משקה (תיקון מס' 2), התש"ס–2000, התקבלה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 7), התש"ס–2000 – יש מכרות במדינה – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה; בבקשה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת פורז, יש לך מכרות?

אברהם רביץ: בוא תגיד לנו איפה יש מכרות.

אברהם רביץ: יש לי החוק לפני, אם אתה רוצה, חבר הכנסת פורז, או שאפשר להצביע בלי לנמק?

אברהם רביץ: אולי תעשה חסד עם הציבור?

אברהם פורז: מצאתי.

אברהם פורז: יש לי נאום כתוב.

יהודית נאות: תעביר אותו לסטנוגרמה וזהו.

אברהם פורז: אי-אפשר, מצטער.

אברהם פורז: רבותי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק ממשלתית לתיקון פקודת המכרות (מס' 7); הצעת החוק שאני מתכבד בזה להגישה.

אברהם פורז: אני אעשה זאת במהירות האפשרית, אבל זה נאום כתוב.

יוסף (טומי) לפיד: תדלג.

אברהם רביץ: תשמע פעם אחת מה שאומר יושב-ראש הסיעה שלך.

אברהם פורז: אני לא יכול.

אברהם פורז: זה לא ארוך.

אברהם פורז: הצעת החוק שאני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עוסקת בתופעה של גנבת החולות בישראל בכלל ובמישור החוף בפרט, המתבצעת בשנים האחרונות בהיקפים הגורמים נזקים סביבתיים בלתי הפיכים; זאת נוסף על דלדול משמעותי בעתודות החול של מדינת ישראל, גרימת נזקים נופיים בלתי ניתנים לתיקון, פגיעה במי-תהום ונזקים כלכליים קשים, בין היתר, כתוצאה מהרס קווי תשתית.

אברהם פורז: בצד כל אלה התפתחו תופעות קשות של עבריינות אלימה.

אברהם פורז: מצב זה חייב לשנות את המערכת החוקית כדי לאפשר היערכות מתאימה של רשויות אכיפת החוק.

אברהם פורז: הצעת החוק, שלהכנתה חברו כמה משרדי ממשלה והיא נבחנה וגובשה בוועדת הכלכלה של הכנסת, קובעת דרכי ענישה יעילות ומשמעותיות שיאפשרו למשטרה, לפרקליטות המדינה ולמערכת בתי-המשפט לנקוט אמצעים חוקיים הולמים ללחימה בתופעה ולהענשת העבריינים ולהרתעתם.

אברהם פורז: בהתאם לכך מוצע לתקן את פקודת המכרות ולפרט בה אמצעי ענישה ואכיפה בגין כרייה בלתי חוקית של מחצבים וניצולם שלא כדין.

אברהם פורז: בין היתר אנחנו מציעים לקבוע, כי העובר עבירה של חציבה או כרייה שלא כדין – דהיינו, בלי רשיון או שלא על-פיו – דינו מאסר חמש שנים או קנס מרבי של 600,000 שקלים, ואם נעברה העבירה על-ידי תאגיד – קנס מרבי כפול, 1,200,000 שקל.

אברהם פורז: הקנסות הגבוהים מתחייבים בשל ההשלכות הכלכליות של עבירות מסוג זה.

אברהם פורז: כמו כן מוצע לקבוע, כחובה נפרדת לצד העבירה העיקרית, את אחריותו של נושא משרה בתאגיד למנוע את העבירה, חובה שהענישה על הפרתה תהיה קנס בשיעור של 300,000 שקל.

אברהם פורז: מאחר שעבירת גנבת החולות מבוצעת באמצעות כלי רכב כבדים וציוד מכני כבד, מוצע להחיל חובה ואחריות גם על בעל הרכב שבאמצעותו נעברה העבירה ולהטיל עליו חובת פיקוח ומניעה, חובות שהפרתן תגרור קנס גבוה בשיעור מרבי של 600,000 שקל.

אברהם פורז: ראוי לציין, כי הוראה זו קובעת עבירה נפרדת נוספת ואינה באה לגרוע מאחריותו בפלילים של בעל רכב שעבר עבירה של כרייה בלתי חוקית, לרבות כמסייע או שותף.

אברהם פורז: בהקשר זה של מרכזיות כלי הרכב כמכשיר לביצוע גנבת חולות מוצע להסדיר בחוק אמצעים מינהליים ושיפוטיים שיקשו על העבריינים את המשך ביצוע העבירות בשטח מחד גיסא, ויהוו אמצעי ענישה והרתעה אפקטיביים נוספים מאידך גיסא.

אברהם פורז: במסגרת זו מוצע לקבוע סמכות שוטר להורות על איסור שימוש ברכב לתקופה של 30 ימים, עם אפשרות הארכת איסור השימוש עד שישה חודשים על-ידי בית-משפט השלום, וזאת בהתאם לכללים הנהוגים בעניינים דומים לגבי פקודת התעבורה.

אברהם פורז: עוד מוצע לקבוע, כי אם נתפס רכב על-ידי המשטרה בנסיבות שבהן היה יסוד סביר להניח כי נעברה עבירה באמצעותו, עבירה שחוק זה דן בה, ובאמצעות אותו רכב כבד או כלי רכב כלשהו כבר נעברה עבירה כאמור בתוך חמש שנים שקדמו לתפיסת הרכב, לא יורה בית-המשפט על החזרת הרכב – – –

קריאה: – – –

אברהם פורז: זה עוד שתי דקות.

אברהם פורז: תספור 120 שניות, תעשה ככה.

יוסף (טומי) לפיד: למה לך?

אברהם פורז: חובה, יש לי נאום כתוב.

אברהם פורז: מה לעשות?

אברהם פורז: אלה החיים.

אברהם פורז: יש לי נאום כתוב.

אברהם פורז: כבר הייתי מסיים.

אברהם פורז: – – – לא יורה בית-המשפט על החזרת הרכב אלא מנימוקים מיוחדים שיירשמו, וזאת אף אם במהלך אותן חמש שנים הועברה הבעלות על הרכב.

אברהם פורז: לצורך ביצוע ההוראה האמורה – מדובר בסעיף 111ו(א) – הסמכנו את שר התשתיות הלאומיות, הממונה על ביצוע החוק, בהתייעצות עם השר לביטחון פנים, לקבוע הוראות לעניין מסירת הודעות למרשמים המתנהלים על-פי דין לעניין כלי רכב.

אברהם פורז: דהיינו, רשות הרישוי והרשם לפי חוק רישום ציוד הנדסי.

אברהם פורז: מסירת הודעות כאלה נדרשת לצורך רישום הערה על ביצוע העבירות האמורות באמצעות כלי רכב.

אברהם פורז: באותו הקשר מוצע להעניק לבית-המשפט שהרשיע אדם בעבירות של כרייה בלתי חוקית או אי-פיקוח על בעל רכב סמכות לגזור על הנאשם, נוסף על עונשי המאסר והקנס שנקבעו, עונשים של פסילת רשיון נהיגה, איסור שימוש ברכב שבו נעברה העבירה – שניהם עד שנה – וכן להורות על חילוט כלי הרכב.

אברהם פורז: נוסף על אלה מוצע להסמיך בית-משפט להטיל על מי שהורשע בעבירה של כרייה בלתי חוקית גם את תשלום ההוצאות שהוצאו לתיקון הנזק או ניקוי הזיהום שנגרם בקשר לעבירה, וכן לחייב את הנאשם לנקוט את האמצעים הדרושים כדי להפסיק, לצמצם או למנוע את המשך הנזק או הזיהום, לנקות את שזוהם ואף להחזיר את המצב לקדמותו.

מאיר שטרית: אנחנו מבינים הכול.

אברהם פורז: עוד 30 שניות.

אברהם פורז: אין ספק, כי הכלים והאמצעים שגובשו בהצעת החוק הם חמורים ביותר, אך אין גם ספק כי הם האמצעים – – – זו הצעת חוק ממשלתית – – –

יוסף (טומי) לפיד: היושב-ראש מסכים שתמסור את כתב היד לקצרנית.

אברהם פורז: אבל אי-אפשר כנראה, לפי הפרוטוקול, לפי כללי הכנסת כנראה בלתי אפשרי.

אברהם פורז: זו לא שאילתא בעל-פה או שאילתא רגילה.

אברהם פורז: – – – אך אין גם ספק כי הם האמצעים הנחוצים והמתאימים כדי לתת מענה הולם על חומרת המעשים והעבירות.

אברהם פורז: יש לקוות, כי באמצעים אלה יהיה כדי להרתיע את העבריינים ולאזן את הרווחים הכלכליים שהם מפיקים, ובעיקר – כדי להפסיק ולמנוע את המשך הפגיעה בטבע ובעתודות החול האוזלות של מדינת ישראל.

אברהם פורז: עוד אני מקווה, כי כלים אלה יופעלו בידי גורמי האכיפה באופן ובנחישות הדרושים לשם השגת מטרת החוק.

אברהם פורז: להצעת החוק הוגשה הסתייגות על-ידי שר המשפטים בתפקידו כממלא-מקום שר התחבורה.

אברהם פורז: לפי הסתייגות זו, ההוראה המתייחסת לרישום הערה במרשמים של כלי הרכב, בדבר ביצוע עבירה לפי החוק המוצע, דהיינו, סעיף 111ו(ג) – תימחק.

אברהם פורז: אני מבקש שלא לקבל את ההסתייגות, שכן לא ניתן לקבוע, מחד גיסא, סמכות לתפוס רכב ולא להחזירו לבעליו אם בוצעה באמצעותו עבירה, זאת אף אם העבירה בוצעה על-ידי בעלים קודמים, ומאידך גיסא, לא לכלול הערה במרשם לגבי ביצוע העבירה, כך שהבעלים החדשים יהיו צפויים לתפיסת כלי רכב גם אם לא ידעו ואף לא יכולים היו לדעת על ביצוע העבירה.

אברהם פורז: אי-אפשר לעשות מצב ששוללים כשאין רישום.

זבולון אורלב: הבנו.

אברהם פורז: לפיכך, חבר הכנסת אורלב, אני נעתר לבקשתך, יכולתי לנאום עוד שלוש שעות.

אברהם פורז: ולכן אני אומר, שאני מבקש מהכנסת – בגלל השתדלותך לאשר את הצעת החוק – לדחות את ההסתייגות.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: ובכן, אני קובע שיש רק הסתייגות אחת, של שר התחבורה, והוא לא נמצא עמנו.

אברהם רביץ: ולכן אנחנו לא נצביע על ההסתייגות ונצביע על כל החוק בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: אפשר להצביע – סעיפים 1 עד 4.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 85 בעד סעיפים 4-1 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4-1 נתקבלו.

אברהם רביץ: ובכן, 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: תוכל לתקן בקריאה שלישית עכשיו.

אברהם רביץ: בבקשה, נא להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 86 בעד החוק – 31 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 7), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: ובכן, 31 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: אני קובע, שהצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 7), התש"ס–2000, נתקבלה בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 6), התש"ס–2000.

אברהם רביץ: יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה יציג אותה בפנינו.

אברהם רביץ: יש יושב-ראש?

ראובן ריבלין: אין אף אחד ממפלגת העבודה.

אמנון רובינשטיין: אני היוזם.

אברהם רביץ: יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, אתה מוכן להציג את הצעת חוק שמירת הניקיון?

דוד אזולאי: כן, אדוני.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: יש גם דף תיקונים.

אברהם רביץ: תציין בבקשה שיש דף תיקונים לחוק, שהוא תיקון אחד.

אברהם רביץ: לוח תיקונים.

אברהם רביץ: אתה מכיר את זה?

אברהם רביץ: בבקשה.

דוד אזולאי: אני אוסיף זאת בסוף הנאום.

אברהם רביץ: כן.

אברהם רביץ: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעה החוק מוגשת למליאת הכנסת לאחר שנדונה בכנסת בקריאה ראשונה ביום כ"ג בתמוז התש"ס, 26 ביולי 2000, ולאחר שוועדת הפנים ואיכות הסביבה דנה בה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: חוק שמירת הניקיון, התשמ"ד–1984, קובע בסעיף 13ב, כי השר לאיכות הסביבה בלבד מוסמך להוציא צו לניקוי פסולת, ומשלא בוצעו הוראות הצו תוך פרק הזמן שנקבע בו רשאי השר לבצע את הנדרש על-פי הצו.

דוד אזולאי: לעתים נוצר מצב המחייב את פינוייה המיידי של פסולת שהושלכה בתחומי הרשות המקומית, אולם כיום ידי ראש הרשות המקומית כבולות מלפעול.

דוד אזולאי: הצעת החוק נועדה לתקן מצב זה, שמפאת העדר סמכות חיונית זו נאלץ ראש הרשות החפץ בפינוי הפסולת לפנות למשרד לאיכות הסביבה לצורך זה, דבר אשר עלול להאריך את משך הטיפול במפגע ופוגע באופן ישיר באיכות החיים ולעתים אף בבריאותם של התושבים.

דוד אזולאי: מוצע להעניק סמכות גם לראש הרשות המקומית לצוות על פינוי פסולת בתחומי הרשות.

דוד אזולאי: ראוי להדגיש, כי אין במתן הסמכות לראש הרשות כדי לגרוע מסמכותו של השר לאיכות הסביבה להוציא צווי ניקוי.

דוד אזולאי: מכיוון שההצעה יוצרת סמכות מקבילה, מוצע לקבוע כי השר לאיכות הסביבה או ראש הרשות המקומית ידווחו זה לזה על הוצאת צו ניקוי, ואם הוצאו נגד אדם שני צווים – יחייב אותו הצו שקיבל ראשון.

זבולון אורלב: אדוני יודע – – –

דוד אזולאי: אני יודע.

דוד אזולאי: תאמין לי שכבר קיצרתי ואני אקצר עוד.

דוד אזולאי: היה והוציא השר לאיכות הסביבה צו ניקוי והוראותיו לא מולאו, יהא השר רשאי לפנות את הפסולת ולחייב את מי שהוצא נגדו הצו בכפל הוצאות, שישולמו לקרן לשמירת הניקיון.

דוד אזולאי: היה והוציא ראש רשות מקומית צו ניקוי והוראותיו לא מולאו, יהא רשאי לפנות את הפסולת ולחייב את מי שהוצא נגדו הצו בכפל הוצאות שישולמו לקופת הרשות.

דוד אזולאי: לפיכך, אני מבקש מחברי הבית לאשר את הצעת החוק, שהוגשה ללא הסתייגויות, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד אזולאי: אני מבקש להוסיף כאן לסעיף 1, בפסקה (2) בסעיף קטן (ב) המוצע: במקום "שהוסמך לכך לפי העניין", יבוא: "שכל אחד מהם הסמיך לעניין זה".

דוד אזולאי: בהזדמנות זו אני מבקש להודות לגברת נגה ענתבי, הממונה על נוסח החוק במשרד המשפטים, לגברת טל גיז ולמתמחה עדי שפריר מהלשכה המשפטית של הכנסת.

דוד אזולאי: תודה מיוחדת ליועצת המשפטית של ועדת הפנים, עורכת-הדין מירי שור-פרנקל, למנהלת הוועדה גברת יפה שפירא ולמזכירה שוש, שעושות עבודה יוצאת מן הכלל בחקיקה.

דוד אזולאי: תודה, אדוני.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, בואו נראה אם יש לכם הסתייגויות.

אברהם רביץ: אין הסתייגויות, ולכן אנחנו מצביעים על כל החוק בקריאה שנייה, לרבות התיקונים, לרבות דף התיקונים.

אברהם רביץ: בבקשה, אפשר להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 87 בעד סעיף 1 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, לרבות דף התיקונים, נתקבל.

אברהם רביץ: ובכן, 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: החוק התקבל בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: של מי החוק הזה?

אברהם רביץ: יזם אותו חבר הכנסת רובינשטיין.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 88 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 6), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: ובכן, 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, וחבר הכנסת רובינשטיין יסביר לחבר הכנסת ריבלין מדוע הוא הצביע טוב בעבור החוק.

אברהם רביץ: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: בבקשה, חבר הכנסת רובינשטיין.

אברהם רביץ: הציבור אומר שאתה יודע את סוד הקיצור.

אמנון רובינשטיין: נכון.

אברהם רביץ: בקצירת האומר.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי, על הטיפול המהיר בחוק הזה.

אמנון רובינשטיין: זה חוק קטן, אבל הוא מכיל הרבה מאוד, ואני רוצה לפנות מהדוכן הזה לכל ראשי הרשויות המקומיות, שישתמשו בסמכויות שניתנו להם ויעשו לנו ארץ קצת יותר נקייה, קצת פחות מלוכלכת, קצת יותר יפה.

אמנון רובינשטיין: מגיע לנו.

קריאה: כל הכבוד.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: אנחנו מתקדמים עם הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 73), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה; בבקשה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא יודע מה הוא עושה, כי זאת הצעה שלי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חבר הכנסת אמנון רובינשטיין על הצעת החוק הקודמת – באמת הצעה מבורכת.

דוד אזולאי: יישר כוח.

אמנון רובינשטיין: תודה.

דוד אזולאי: אני ניגש, ברשותכם, אדוני היושב-ראש, להצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 73), התש"ס–2000.

דוד אזולאי: ההצעה מוגשת בזאת למליאת הכנסת לאחר שנדונה בכנסת בקריאה ראשונה ביום ט"ו בתמוז התש"ס, 18 ביולי 2000, ולאחר שוועדת הפנים ואיכות הסביבה דנה בה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: פקודת העיריות קובעת בסעיף 125א סייג למועמדות חבר מועצה שפרש מסיעתו.

דוד אזולאי: הסייג מונע מחבר מועצה אשר פרש מסיעתו ולא התפטר מכהונתו בתוך 30 ימים מיום פרישתו להיכלל בבחירות למועצה שלאחריה ברשימת מועמדים שהגישה סיעה של המועצה היוצאת.

דוד אזולאי: הוראה זו אינה מונעת הכללת חבר מועצה שפרש מסיעתו ברשימת מועמדים שמציגה לבחירות המקומיות סיעה של הכנסת.

דוד אזולאי: הצעת החוק מטרתה לתקן מצב זה ולבטל את ההבחנה הקיימת כיום בפקודה בין סיעה של המועצה היוצאת לבין סיעה של הכנסת.

דוד אזולאי: נוסף על כך קובעת פקודת העיריות בסעיף 125א, כי הסייג לעניין מועמדות חבר מועצה שפרש מסיעתו לא יחול על התפלגות סיעה.

דוד אזולאי: לפי המצב הקיים היום, אין מניעה כי קבוצה קטנה של חברי מועצה שנבחרו למועצה מטעם סיעה מסוימת ובמידה רבה באמצעותה, יפרשו מסיעתם מייד לאחר תחילת כהונתם בתפקיד, והסייג הקבוע בסעיף 125א לא יחול לעניינם.

דוד אזולאי: מוצע לתקן מצב זה ולהטיל מגבלה על מועד ההתפלגות, כך שרק פרישה מהסיעה שנעשתה שנתיים לפחות לאחר תחילת כהונתה של המועצה תיחשב להתפלגות שלא תגרור אחריה הגבלה להיכלל ברשימת מועמדים של סיעה אחרת, כמפורט בסעיף 125א.

דוד אזולאי: אני מבקש מחברי הבית לאשר את הצעת החוק, שהוגשה ללא הסתייגויות, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד אזולאי: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות למנהלת הוועדה גברת יפה שפירא, למזכירת הוועדה שוש אזולאי וליועצת המשפטית, שעושה מלאכה טובה, הגברת מירי שור-פרנקל, ואני רוצה לברך את מציע החוק יולי-יואל אדלשטיין מישראל בעלייה – אני מש"ס, ובכל זאת העברנו את ההצעה.

דוד אזולאי: ברכה והצלחה.

אברהם רביץ: חברים, אנחנו עומדים להצביע בקריאה שנייה על כל החוק.

אברהם רביץ: אין מסתייגים.

אברהם רביץ: אפשר להצביע בקריאה שנייה, בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 89 בעד סעיף 1 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אברהם רביץ: ובכן, 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: ההצעה התקבלה בקריאה שנייה ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: בבקשה, אפשר להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 90 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 73), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: יולי, אתה רוצה לומר כמה מלים?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: ובכן, 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: אני קובע בזאת, שהצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 73), התש"ס–2000, התקבלה.

אברהם רביץ: בבקשה, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, היוזם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברוח הקיצורים אני רק רוצה להודות קודם כול ליוזמת המקורית של הצעת החוק – חברת הכנסת מרינה סולודקין, עוד לפני שנתמנתה לתפקיד סגנית השרה, ואני המשכתי את הטיפול בחוק; ליושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה חבר הכנסת דוד אזולאי – בלי כל מיני למרות – על הטיפול המצוין, המסור והמהיר בחוק; למנהלת הוועדה יפה שפירא, ליועצת המשפטית עורכת-הדין מרים פרנקל-שור, למזכירת הוועדה שוש אזולאי, לנציגי השלטון המקומי, משרד המשפטים ומשרד הפנים שסייעו בדיונים ואף הציעו תוספות לחוק שכרגע אושרו והפכו לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם רוצה להודות לכל חברי הכנסת שתמכו בהצעה הזאת, ואני מקווה שהיא תוביל אותנו למינהל תקין יותר ולשיפור התדמית של נבחרי ציבור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת דפי תיקון להצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך), התש"ס–2000, שהחזירה הוועדה המשותפת לחוק הרשויות המקומיות (ייחוד כספי הקצבות למטרות חינוך), התש"ס–2000, דף תיקון לנספח להצעת החוק ודף תיקונים ללוח ההסתייגויות.

ד' לב: תודה.

ד' לב: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, ובהיעדרו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

אברהם רביץ: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם היא פרי יוזמתו של חבר הכנסת משה גפני.

יעקב ליצמן: על-פי החוק הקיים, חייב הקבלן להבטיח את כספי קונה הדירה על-ידי ערבות בנקאית, ביטוח או בדרך אחרת הקבועה בחוק.

יעקב ליצמן: הפעלת דרכים אלה כרוכה בהוצאות כספיות, והקבלן מגלגל אותן בדרך כלל על הקונה.

יעקב ליצמן: מוצע כי תשלום ההוצאות יחול על הקבלן, אלא אם כן על-פי חוזה המכר, הקונה מתחייב לשלם את ההוצאות, והקבלן הוא בגדר "צינור העברה" בלבד, והמבטח או נותן הערבות הבנקאית הוציא קבלה על שם הקונה.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעדה בקריאה שנייה ושלישית.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: ובכן, מאחר שאין הסתייגויות, אנחנו מצביעים בעבור החוק בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: בבקשה, נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 91 בעד סעיף 1 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אברהם רביץ: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אברהם רביץ: בבקשה, נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 92 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000, התקבלה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גפני, בבקשה, כמה מלים בקיצור.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, איפה נציגי הממשלה?

אברהם רביץ: יש.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מרידור נמצא כאן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, לחברי ועדת הכספים, למנהל הוועדה, ליועצת הכלכלית של הוועדה, ליועצת המשפטית אנה שניידר; ואני רוצה להודות לרואה-חשבון הדסה רוזנברג, שהיא יועצת כלכלית, ובהתנדבות מצאה פתרון לבעיה שבחוק הזה היו עלולים להיות מס רכישה ומע"מ, והיא מצאה את הפתרון החוקי, וזה מה שאישרנו היום.

משה גפני: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

אברהם רביץ: אני מברך אותך על הפוריות בהצעות החוק שלך.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: הצעת חוק רשות שדות התעופה ורשות הנמלים והרכבות (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה חבר הכנסת ליצמן בשם יושב-ראש ועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית קשורה לתיקונים שנעשו בחוק רשות שדות התעופה ורשות הנמלים והרכבות במסגרת חוק הסדרים במשק המדינה לשנת 1997.

יעקב ליצמן: בשנת 1997 נקבע, כי רשות שדות התעופה ורשות הנמלים והרכבות יהפכו מרשויות שדינן לעניין מס הכנסה כדין המדינה לגופים החייבים במס, כמו כל גוף עסקי אחר.

יעקב ליצמן: בהוראות המעבר לעניין זה נקבע בחוק ההסדרים, כי נציב מס הכנסה יהיה רשאי לפטור רשויות אלה ממס על הכנסה מדיבידנד שהופקה בשנת המס 1997, לגבי סכומים המיועדים להפקדה בקופת גמל לקצבה, ובלבד שהסכומים הופקדו בקופת הגמל לא יאוחר מיום 1 בינואר 1998.

יעקב ליצמן: התברר שהסכומים האמורים לא הופקדו על כה בקופת הגמל.

יעקב ליצמן: לפיכך, מוצע להקנות לנציב מס הכנסה סמכות לפטור ממס הכנסות כאמור לעיל, המתייחסות גם לשנות המס 1998 ו-1999, ובלבד שהסכומים יופקדו בקופת גמל לקצבה עד ליום 31 בדצמבר 2000.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, מדובר בהקלה.

יעקב ליצמן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם להצביע בעדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם רביץ: מאחר שאין הסתייגויות, אנחנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: בבקשה, נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 93 בעד סעיפים 3-1 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3-1 נתקבלו.

אברהם רביץ: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: החוק התקבל בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 94 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק רשות שדות התעופה ורשות הנמלים והרכבות (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: הצעת חוק רשות שדות התעופה ורשות הנמלים והרכבות (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, התקבלה בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא בהצעות החוק.

אברהם רביץ: יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת העבודה, והרווחה והבריאות.

אברהם רביץ: בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אישי הכנסת, הצעת חוק הביטוח הלאומי – רשום אצלי פה תיקון מס' 40.

דוד טל: אני סבור, ואני אומר זאת לפרוטוקול, שזה צריך להיות תיקון מס' 39 על-פי הסדר הכרונולוגי שהשתבש לנו היום.

אברהם רביץ: תיקנו את זה היום.

דוד טל: אם תיקנתם זה בסדר.

דוד טל: אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39) כאמור.

דוד טל: חבר הכנסת רובי ריבלין, החוק בפניך ובפני החברים האחרים מאפשר לחברי מועצת המוסד לביטוח לאומי ליהנות מהחזר הוצאות ומגמול בעבור השתתפותם בישיבות המועצה.

דוד טל: מועצת המוסד לביטוח הלאומי היא הרשות העליונה של המוסד על-פי סעיף 8 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, חבר הכנסת רובי ריבלין.

דוד טל: תפקיד המועצה לפקח – – –

ראובן ריבלין: אני מבקש להכריז על זה כאי-אמון.

אברהם רביץ: אבל אחרי זה, אחרי גמר הקריאה השנייה.

אברהם רביץ: תחשוב עד אז.

דוד טל: אדוני, אני מבקש, הוא לא יוכל לחזור בו.

דוד טל: תפקיד המועצה לפקח על פעולת המוסד והנהלתו ולייעץ לשר העבודה והרווחה בהתקנת תקנות.

דוד טל: זו הצעה ממשלתית, חבר הכנסת רובי ריבלין.

דוד טל: המועצה גם ממנה מכוח החוק שתי ועדות ציבוריות, ועדת ביטוח אבטלה וועדת שירות מילואים, וכן ועדות משנה.

דוד טל: החוק שבפניכם, חבר הכנסת ריבלין וחברי חברי הכנסת, מציע לקבוע את זכאותם של חברי המועצה והוועדות להחזר הוצאות ולגמול בעד השתתפותם בישיבות.

דוד טל: החוק גם מוציא מכללו עובדי מדינה, עובדי גוף מתוקצב, עובד המועסק בגוף שהוא נציגו ומי שמקבל החזר הוצאות ממקור אחר.

דוד טל: סעיף נוסף בהצעת החוק מבקש לתקן עוול הקיים כיום בחוק הביטוח הלאומי.

דוד טל: כיום ילדיה של עקרת-בית שנפטרה זכאים לגמלת שאירים בגינה, אולם יתומיה של מי שנפטרה לפני כניסת חוק קצבת זיקנה לעקרת-הבית לתוקפו, או שמלאו לה 65 שנה לפני יום זה, אינם זכאים לגמלה מכוחו.

דוד טל: תיקון סעיף 252א לחוק הביטוח הלאומי מתקן עוול זה ומאפשר גם ליתומים הללו, אדוני היושב-ראש, ליהנות מקצבת שאירים לאחר פטירת אמם.

דוד טל: לחוק אין הסתייגויות, ואני מבקש את תמיכתכם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם רביץ: תודה רבה.

דוד טל: הייתי יכול, אדוני היושב-ראש, להמשיך ולדבר עוד כהנה וכהנה.

דוד טל: הייתי עושה זאת ברצון רב, ואפילו בכיף גדול, אבל אני אתחשב בחבר הכנסת רובי ריבלין, ואשר על כן אני רוצה לבקש את תמיכתכם.

דוד טל: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: אפשר להצביע.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 95 בעד סעיפים 5-1 – 19 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 5-1 נתקבלו.

אברהם רביץ: היו"ר א' רביץ: 19 בעד, נמנע אחד.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: אפשר להצביע.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 96 בעד החוק – 24 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אברהם רביץ: אכן התקבל חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 39), התש"ס–2000.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: (הוראה מיוחדת), התש"ס–2000

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (ביטול הגבלת המועדים להגשת בקשה לתגמול) (הוראה מיוחדת), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת העבודה, והרווחה והבריאות.

אברהם רביץ: החוק הזה כל כך מובן, שפשוט אין צורך להסביר אותו.

אברהם רביץ: בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני בכל אופן חייב תודה בגין עבודה על החוק הקודם שהצגת – ליועצת המשפטית של הוועדה, למנהלת הוועדה, למזכירות וליועצת המשפטית הלית ברק, ולכל מי שתרם לחוק ההוא.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (ביטול הגבלת המועדים להגשת בקשה לתגמול) (הוראה מיוחדת), אני מתכבד להביאה בפניכם לקריאה שנייה ושלישית, ואני מקווה שהצעת החוק ברורה.

דוד טל: לפי חוק נכי המלחמה בנאצים, אדוני היושב-ראש, ניתן היה להגיש תביעה לתגמול, על-פי החוק, רק עד שנה מיום פרסומו, או עד שנה מיום הפיכת התובע לתושב קבע בישראל.

דוד טל: נוצר מצב שאנשים שמסיבות שונות לא הספיקו להגיש תביעה איבדו את זכאותם לתגמול מכוח החוק.

דוד טל: מדובר, בדרך הטבע, על קבוצה מצומצמת של זכאים, נכי המלחמה בנאצים, אשר רובם ככולם קשישים.

דוד טל: הממשלה ביקשה בהצעת החוק להתיר לזכאים להגיש תביעה במשך שנה נוספת, אולם הוועדה, בהכירה בזכותה של קבוצה ייחודית זו לתגמול על סבלה, ביטלה את מגבלת הזמן וקבעה כי ניתן יהיה להגיש תביעה לתגמול מכוח החוק בכל עת בעתיד.

דוד טל: ראוי לציין בהקשר זה, כי לפני שנה הוסרה מגבלת הזמן על הגשת תביעות לפי חוק נכי רדיפות הנאצים, והצעת החוק שבפניכם יוצרת תנאים שווים בשני החוקים.

דוד טל: להצעת החוק יש הסתייגויות, ואני מבקש את תמיכתכם בדחיית ההסתייגויות ובאישור ההצעה בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

דוד טל: תודה.

אברהם רביץ: מאחר שיש רק הסתייגות אחת, של שר האוצר בייגה שוחט, והוא לא נמצא אתנו, אנחנו לא נצביע על ההסתייגות שלו, ואנחנו מצביעים מייד על הצעת החוק כולה בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: נא להצביע.

ראובן ריבלין: זו הצעה של חבר הכנסת הירשזון.

אברהם רביץ: זו הצעה של חבר הכנסת הירשזון, בוודאי, זה מובן מאליו.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 97 בעד סעיפים 2-1 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

אברהם רביץ: ההצעה התקבלה ברוב של 23 בקריאה שנייה, ואנחנו מגיעים לקריאה שלישית.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 98 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – אין חוק נכי המלחמה בנאצים (ביטול הגבלת המועדים להגשת בקשה לתגמול) (הוראה מיוחדת), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: ובכן, ב-26 קולות התקבלה הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (ביטול הגבלת המועדים להגשת בקשה לתגמול) (הוראה מיוחדת), התש"ס–2000, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 4), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, הלוא הוא הרב יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: ממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכספים.

מאיר שטרית: מר ליצמן, יש רמז לעתיד?

יעקב ליצמן: לא.

זבולון אורלב: יש הסכם קואליציוני?

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עניינה דחיית המועד לתשלום הבלו על הדלק.

יעקב ליצמן: על-פי החוק, כפי שהוא כיום, הבלו ישולם על-ידי היצרן בעת הוצאת הדלק ממקום הייצור.

יעקב ליצמן: עם זאת, החוק קובע כי מנהל המכס ומע"מ רשאי לדחות את התשלום למועד אחר, אך לא מאוחר יותר מיום מכירתו של הדלק.

יעקב ליצמן: מועד מכירת הדלק הוא בדרך כלל חמישה ימים לאחר הוצאתו ממקום הייצור.

יעקב ליצמן: מכאן, שעל-פי החוק הקיים אין למנהל אפשרות לדחות את מועד התשלום ביותר מחמישה ימים.

יעקב ליצמן: מוצע לאפשר למנהל לדחות את המועד לתשלום הבלו עד עשרה ימים ממועד הוצאת הדלק ממקום הייצור.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים, בעת הדיונים על הצעת החוק, החליטה, כי הדחייה תיעשה בהתייעצות עם מנהל מינהל הדלק במשרד התשתיות הלאומיות, וזאת על מנת להבטיח את מחירי הדלק בהתאם.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם לתמוך בה ולהצביע בעדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הדלק, ואני רוצה לציין שזה תיקון מס' 4, ועוד מעט יבוא לפנינו תיקון מס' 5, בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 99 בעד סעיף 1 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אברהם רביץ: 24 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 100 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 4), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: 19 הצביעו בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: התקבלה הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 4), התש"ס–2000.

אברהם רביץ: (קריאה ראשונה)

אברהם רביץ: אנו עוברים להצעת חוק הבלו על הדלק (תיקון מס' 5), של חבר הכנסת פורז.

אברהם רביץ: אתה מאריך בדיבוריך; נראה אותך הפעם, אל תדבר מנייר, דבר מהלב.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, אני אדם מאוד לא חיובי, לכן אני מאריך.

אברהם פורז: אני מציע לכם לקרוא את דברי ההסבר בדף, ובזה אני מסתפק.

אברהם פורז: נא תמכו בהצעת החוק בקריאה ראשונה.

אברהם רביץ: זו קריאה ראשונה, זה סיפור.

אברהם רביץ: איפה רשימת הדוברים?

אברהם רביץ: מישהו רוצה לדבר?

קריאות: לא.

זבולון אורלב: כולם ויתרו על רשות הדיבור.

אברהם רביץ: אף אחד לא רוצה לדבר, חבר הכנסת פורז שכנע את הציבור, ולכן אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 101 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבלו על הדלק (תיקון מס' 5) (איסור מיסוי מפלה על סולר), התש"ס–2000, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אברהם רביץ: אני קובע, שהצעת החוק הזאת התקבלה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לוועדת הכספים של הכנסת.

מאיר שטרית: לוועדת הכלכלה.

אברהם רביץ: לי רשום ועדת הכספים.

אברהם פורז: הצעת החוק באה מוועדת הכלכלה והיא תחזור לוועדת הכלכלה.

אברהם רביץ: זה התחיל בכלכלה בכ"ף או בקו"ף?

אברהם פורז: גם וגם.

אברהם רביץ: הצעת החוק תעבור לוועדת הכלכלה.

אברהם רביץ: (קריאה ראשונה)

אברהם רביץ: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי – של חבר הכנסת דוד טל, בקריאה ראשונה.

אברהם רביץ: בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה ראשונה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (מענק חג), התש"ס–2000.

דוד טל: מטרת ההצעה, אדוני היושב-ראש, להעניק סיוע למשפחות הנזקקות בישראל, בשני מועדים בשנה, בראש השנה ובפסח.

דוד טל: המענק הוא סמלי, 4.2% מהשכר הממוצע במשק.

דוד טל: אני מבקש את התמיכה של חברי הכנסת.

דוד טל: הייתי רוצה שהמענק הזה יהיה גדול יותר, אבל אני מבין שלאוצר קשה.

דוד טל: אני מבקש את תמיכת החברים.

דוד טל: תודה.

אברהם רביץ: מישהו רוצה לדבר?

קריאות: לא.

קריאות: לוותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני השר שחק, יש לנו שאלה פרוצדורלית.

אברהם רביץ: האם ידוע לך אם לממשלה יש עמדה בהצעת החוק הזאת?

אמנון ליפקין-שחק: נגד.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, זו עוד הצעת חוק שבלי לשים לב אפילו קבעו, בלי לחשוב שיש פה תושבים שיש להם חגים חוץ מראש השנה ומיום כיפור, כמו שאמר חבר הכנסת דוד טל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לי בעיה עם החגים, עם הציבור היהודי ועם מה שאתם רוצים, אבל מענק שיינתן לאזרחים חייב להינתן לכולם, או שגם פה יש דרכים איך לתת רק באותם חגים ולא לתת לאזרחים האחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא יעלה על הדעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לראות מי מרים את ידו בעד החוק הזה, שהוא טעות גמורה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה להגיד שמישהו התכוון לזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא יעלה על הדעת, שכך החוק הזה יתקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מכבודו, שההצעה הזאת תוחזר לוועדה, כדי להכינה בדרך הנכונה, וכל החגים של האזרחים יוכרו.

נסים זאב: חג הרמדאן וחג הקורבן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי מציע לשנות את הסכום, שהוא כל כך נמוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 250 שקל לחג לא יעזרו בכלום למשפחה היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסכום טעון תיקון, והחגים טעונים תיקון, ולכן אני מתנגד לחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אאריך בגלל קוצר הזמן, אבל אני מזמין את חברי כולם להתנגד לחוק הזה ולהחזירו לוועדה.

אברהם רביץ: אני מודה לך.

אברהם רביץ: יש עוד מישהו שרוצה לדבר?

אברהם רביץ: ובכן, הדיון הסתיים.

אברהם רביץ: אין עוד מישהו שרוצה לדבר.

קולט אביטל: יש לי הודעה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת קולט אביטל מבקשת את רשות הדיבור.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, יש לי הערה לסדר.

אברהם רביץ: אני נותן לה את רשות הדיבור.

מאיר שטרית: יש לי הערה לסדר, אדוני.

אברהם רביץ: מה לסדר?

אברהם רביץ: רק רגע.

אברהם רביץ: חברת הכנסת קולט אביטל, תמתיני רגע.

אברהם רביץ: חבר הכנסת שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני, תפתח לי את המיקרופון.

אברהם רביץ: חברים, חברים, למה רגשו חברים?

אברהם רביץ: חברי הכנסת, תנו להמשיך את הדיון.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אני רוצה להעיר הערה לסדר הדיון.

מאיר שטרית: זו הצעת חוק שמוגשת לכנסת בקריאה ראשונה.

מאיר שטרית: על-פי תקנון הכנסת, כל הצעת חוק שמובאת לקריאה ראשונה צריכה לכלול הערכה תקציבית של המציע ושל האוצר על עלותה.

מאיר שטרית: בהצעת החוק הזאת אין הערכה תקציבית של המציע.

מאיר שטרית: יש הערכה של האוצר, שכתובה בה טעות והיא לא יכולה להיות.

מאיר שטרית: האוצר כותב פה שהערכת האוצר לגבי החוק המוצע היא 230 שקלים חדשים בשנה.

מאיר שטרית: איך זה יכול להיות?

מאיר שטרית: הרי החוק מציע לתת 250 שקל לכל אזרח בכל חג, לכל מי שמקבל קצבת נכות.

אברהם רביץ: שאלת, בסדר, אל תעשה מזה עניין.

אברהם רביץ: הבנתי אותך.

מאיר שטרית: לכן, אי-אפשר להביא את החוק לדיון.

אברהם רביץ: הרי הבנו.

אברהם רביץ: מה רוצה להגיד חבר הכנסת טל?

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני סבור שחבר הכנסת שטרית צודק.

דוד טל: הייתי צריך לתקן זאת.

דוד טל: מפאת החיפזון, קוצר הזמן והשעה המאוחרת, כאשר חברי מספסלי האופוזיציה ביקשו ממני לקצר, לא ציינתי זאת.

דוד טל: צודק חבר הכנסת שטרית.

דוד טל: נפלה טעות סופר.

דוד טל: זה צריך להיות 230 מיליון ש"ח.

אברהם רביץ: יפה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: סיעת הליכוד מבקשת לראות בהצבעה הצבעת אי-אמון.

אברהם רביץ: גנבת לה את ההצגה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת קולט, מה את מבקשת?

אברהם רביץ: בבקשה.

קולט אביטל: לא, לא.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, אני מודיע בזאת, שההצבעה על הצעת החוק הנוכחית, חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 42) (מענק חג), התש"ס–2000, נדחתה למועד שאפשר יהיה להצביע בו עליה, היות שהליכוד רואה בזה הצבעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: הליכוד מבקש לראות בהצבעה על הצעת החוק הזאת הצבעת אי-אמון.

אברהם רביץ: אי-אמון.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי סיעת ש"ס מאיימים עלי.

אברהם רביץ: ואתה נראה מאוד מפוחד.

אברהם רביץ: אקרא לסדרנים.

אברהם רביץ: הסדרנים, נא לפזר את האיום המרחף מעל ראשו של חבר הכנסת ריבלין.

אברהם רביץ: (קריאה ראשונה)

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) (שלילת הזכות להיבחר ולכהן בשל עבר פלילי), התש"ס–2000.

אברהם רביץ: הצעת החוק היא בקריאה ראשונה.

אברהם רביץ: זו הצעה של חברת הכנסת יהודית נאות וקבוצת חברי כנסת.

אברהם רביץ: תציג את ההצעה חברת הכנסת יהודית נאות; בבקשה.

יהודית נאות: רבותי, יש לי הפתעה.

יהודית נאות: זו הצעת חוק שלא עולה כסף.

זבולון אורלב: אני לא מאמין.

יהודית נאות: האמן, האמן, חוץ מהנייר של הקריאה השנייה והשלישית.

יהודית נאות: זו הצעת חוק שעוסקת למעשה בזכות לבחור ולהיבחר ברשויות המקומיות.

יהודית נאות: כוונת הצעת החוק הזאת היא, שאדם שהורשע בעבירה פלילית שיש עמה קלון ונגזר עליו עונש – – –

אברהם רביץ: חברי הכנסת.

יהודית נאות: חבר הכנסת רחמים מלול, אני פשוט לא שומעת את עצמי בשעה הזאת.

אברהם רביץ: חברת הכנסת נאות, אני ארגיע את הציבור.

אברהם רביץ: חבר הכנסת נסים דהן, אני מבקש.

אברהם רביץ: חבר הכנסת השר יצחק כהן.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת דהאמשה, תודה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת נאות, בבקשה.

יהודית נאות: הצעת החוק הזאת קובעת, שאדם שהורשע בעבירה פלילית שיש עמה קלון ונגזר עליו עונש מאסר של שלושה חודשים ומעלה לא יוכל במשך שבע שנים להציג את מועמדותו להיות חבר מועצת עיר או ראש רשות.

יהודית נאות: ההצעה הזאת מקלה במידה מסוימת ומכבידה במידה אחרת.

יהודית נאות: ההצעה הזאת מיישרת למעשה את התנאים המתבקשים ממועמד לכנסת או לרשויות המקומיות.

יהודית נאות: אני מאוד מבקשת את תמיכתכם, בעיקר כשהאוצר איננו פה כדי לשים לנו מחסומים.

יהודית נאות: אני מבטיחה, שאנחנו נמשיך בחקיקה גם לגבי משרות אחרות בכירות, כפי שישראל כץ הציע היום.

אברהם רביץ: אבל שלושה חודשים ושבע שנים זו לא פרופורציה.

יהודית נאות: מדובר על עונש מאסר של שלושה חודשים ומעלה.

יהודית נאות: מדובר על עבירה שיש עמה קלון.

אברהם רביץ: אהה, זו עבירה שיש עמה קלון.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, האם יש מישהו שרוצה להתייחס לנושא?

אברהם רביץ: אם יש – אקרא את השמות.

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: יש הבנה שלא מבקשים את רשות הדיבור.

אברהם רביץ: חבר הכנסת נסים זאב, אתה מוכן לוותר?

אברהם רביץ: אחרת זה יהיה כדור שלג ויתחילו לדבר.

נסים זאב: אני מוותר.

אברהם רביץ: אנחנו נמצאים במסגרת של קריאה ראשונה.

אברהם רביץ: לכן אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם רביץ: מי בעד?

אברהם רביץ: מי נגד?

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 102 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) (שלילת הזכות להיבחר ולכהן בשל עבר פלילי), התש"ס–2000, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

אברהם רביץ: 28 בעד, שלושה נגד, אין נמנעים.

אברהם רביץ: הצעת החוק הזאת עברה בקריאה ראשונה.

אברהם רביץ: הצעת החוק תועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק חתימה אלקטרונית, התש"ס–2000.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה שר המשפטים – והוא איננו.

אברהם רביץ: מאחר ששר המשפטים איננו, נדמה לי שלפי התקנון אני לא יכול להציג את הצעת החוק.

מאיר שטרית: אני מוכן להציג את ההצעה במקומו.

אברהם רביץ: לא.

אברהם רביץ: לא נורא, זה יחכה.

אברהם רביץ: אולי הוא יגיע.

אברהם רביץ: אתן לו את רשות הדיבור לאחר מכן.

אברהם רביץ: אם מישהו יכול להזעיק אותו – הוא ידבר אחר כך.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: שיבוא ויחכה לסוף.

אברהם רביץ: שר המשפטים בדרך הנה.

אברהם רביץ: כשהוא יגיע נעבור אל הצעת החוק עוד הפעם.

אברהם רביץ: לפי בקשת יושב-ראש הכנסת, נתבקשתי לאפשר לחברת הכנסת קולט אביטל לומר כמה מלים.

אברהם רביץ: בבקשה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: לפני שבועיים נפטר בוושינגטון איש ישר וצנוע, פרופסור פולני קתולי, יאן קארסקי, שניסה, בשעות החשוכות של ההיסטוריה שלנו, לעזור לעם היהודי.

קולט אביטל: במלחמת העולם השנייה שימש קארסקי בלדר.

קולט אביטל: זאת אומרת, הוא העביר מידע סודי מפולין הכבושה לבעלות-הברית.

קולט אביטל: באוגוסט 1942 הוא נפגש עם נציגי הקהילה היהודית בוורשה, ביקר בגטו ורשה, ביקר במחנה ריכוז ונחרד.

קולט אביטל: הוא היה הראשון שנסע ללונדון והעביר לבעלות-הברית, לווינסטון צ'רצ'יל ולנשיא ארצות-הברית, מידע על השואה היהודית ועל ממדיה.

קולט אביטל: חברי הכנסת, בעלות-הברית ידעו אפוא על השואה והעדיפו שלא לעשות כלום.

קולט אביטל: במשך מלחמת העולם השנייה נתפס קארסקי על-ידי הגסטאפו ועונה.

קולט אביטל: ב-1994 העניקה לו ממשלת ישראל אזרחות כבוד, מעשה שהוא נדיר במחוזותינו וללא ספק הביע את הערכתנו העמוקה לדרכו.

קולט אביטל: בהלווייתו של קארסקי השתתף רק פקיד זוטר מטעמנו.

קולט אביטל: לכן, חברי הכנסת, מצאתי לנכון להעלות את זכרו ופועלו בבית זה.

קולט אביטל: יהי זכרו ברוך.

קולט אביטל: (קריאה ראשונה)

אברהם רביץ: אדוני שר המשפטים, אתה רוצה להציג לפנינו הצעת חוק חתימה אלקטרונית.

אברהם רביץ: בהיעדרך, אדוני השר, התנדבו חברי הכנסת לקצר את האומר והם ידברו מעט.

אברהם רביץ: אלה נקודות זכות כדי שהחוק יעבור מהר.

יוסי ביילין: אני מוכן לתרום את תרומתי ולא לומר דבר בתנאי שאני יכול להעביר את זה לפרוטוקול.

אברהם רביץ: אני מאשר לך להעביר לפרוטוקול, אבל בכל אופן, לכבוד הכנסת תגיד מה אומר החוק.

יוסי ביילין: העיקרון, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בחוק הזה הוא מתן אפשרות למערכת של קשרי המסחר בישראל להתחבר לעידן המסחר המודרני, כיוון שאחת הבעיות המרכזיות בעניין של חוזים, בעניין של התקשרויות, היא עניין החתימה, חתימת היעד.

יוסי ביילין: מדובר כאן בהצעה לגבי אשרור והכרה בחתימה אלקטרונית שנעשית מרחוק ולא דווקא בעט ולא דווקא על נייר.

יוסי ביילין: בכך אנחנו מצטרפים למדינות המתוקנות בעולם, שהדבר הזה מאפשר להן באמת לקיים קשרי מסחר ברמה הגבוהה ביותר.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: ובכן, חברי הכנסת, לפי המסורת הנקוטה בידינו, חברי הכנסת מוותרים על רשות הדיבור ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה, בבקשה.

אברהם רביץ: אפשר להצביע על החתימה האלקטרונית.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 103 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חתימה אלקטרונית, התש"ס–2000, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם רביץ: ובכן, 34 בעד הצעת חוק חתימה אלקטרונית, התש"ס–2000, ואני מבין שההצעה תעבור – – –

יוסי ביילין: לוועדת הכנסת כדי שתעביר אותה לוועדה המשותפת לחוקה ומדע בראשות חבר הכנסת מיכאל איתן.

אברהם רביץ: ובכן, ההצעה תעבור לוועדת הכנסת כדי שתעביר זאת לוועדה משותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת המדע בראשות חבר הכנסת מיכאל איתן.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: שר המשפטים רוצה לומר לנו עוד דבר שאין בו צורך בדיון.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על-פי חוק רציפות בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, אני מתכבד למסור לכנסת על רצונה של הממשלה להחיל את רציפות הדיון על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 31), התשנ"ט–1998.

יוסי ביילין: על-פי הוראות החוק, כל סיעה הרוצה בכך רשאית להציע בתוך שבועיים, שדין הרציפות לא יוחל על הצעה כלשהי.

יוסי ביילין: אם תוגש הצעה כזאת, תחליט הכנסת בעניין; אם לא תוגש הצעה כזאת, או תוגש ותידחה, תמשיך הכנסת לדון בהצעת החוק ורשאית היא לנהוג בדיונים שנתקיימו בכנסת היוצאת כאילו היו אלה דיונים שלה.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: (הקלות במתן הטבה לשינויי מבנה), התש"ס–2000

אברהם רביץ: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הקלות במתן הטבה לשינויי מבנה), התש"ס–2000, קריאה ראשונה.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, השארתי את הנייר שמסביר את חשיבות החוק הזה, אבל אני רוצה לומר בשניים-שלושה משפטים, שאחת הבעיות הקשות בתעשיית ההיי-טק שלנו היא העובדה, שכאשר יש מיזוג בין חברה ישראלית לבין חברה אמריקנית, ורבות הן חברות כאלה, העברת המניות היא התשלום.

אברהם-בייגה שוחט: העברת המניות מבחינת החוק הקיים היא אירוע מס.

אברהם-בייגה שוחט: כלומר, נאמר שחברה ישראלית מתמזגת עם חברה אמריקנית ומקבלת את המכירה במניות אמריקניות, הן מקבלות 100 מיליון דולר, בחוק הקיים היום זה אירוע מס.

אברהם-בייגה שוחט: החוק הזה בא לפתור את הבעיה ולגרום לכך שאנחנו נוכל בתעשייה זו ליצור מצבים שהמיזוגים לא יהיו אירוע מס לכמה שנים בתנאים כאלה ואחרים שאני לא רוצה כעת להרבות בפירוטם.

אברהם-בייגה שוחט: אני נחשפתי לבעיה הזאת כאשר ביקרתי ב"עמק הסיליקון" בספטמבר בשנה שעברה ונפגשתי עם אנשי התעשייה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לשבח את נציבות מס הכנסה ואת נציב המס שנמצא פה על העבודה החשובה בהכנת החוק.

אברהם-בייגה שוחט: החוק הזה חיוני למשק הישראלי, חיוני לתעשיות המתפתחות, הוא חוק טוב, ואנחנו רוצים להידמות בכך לארצות-הברית, בעיקר למה שקורה בתעשיית ההיי-טק.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש לאשר את החוק בקריאה ראשונה ולהעבירו לדיון ולהכנתו לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכספים של הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

אברהם רביץ: אני מודה לך.

אברהם רביץ: ובכן, האם אנחנו נוקטים כנ"ל גם בהצעת חוק זאת?

דוד טל: לא, אני רוצה לדבר.

מאיר שטרית: להצביע.

אברהם רביץ: רק רגע, אני לא יכול לכפות על החברים.

אברהם רביץ: אני רוצה לרשום מי רוצה לדבר – רק אתה רוצה לדבר?

דוד טל: אני רוצה לדבר, אני לא יודע מה עם האחרים.

אברהם רביץ: יש עוד מישהו שרוצה לדבר?

אברהם רביץ: דוד טל, אתה היחיד שרוצה לדבר.

רן כהן: גם אני רוצה לדבר.

אברהם רביץ: אני מודיע שהרשימה סגורה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אפשר להעיר משהו לסדר?

אברהם רביץ: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בכל רגע מגישים לנו נוסחים חדשים של סדר-היום שמשנים את סדר-היום שהוגש לכנסת בתחילת היום.

מאיר שטרית: כעת הניחו בפנינו תיקון מס' 6, שמוסיף אחרי ההצעות שמונחות לפניך עוד חמישה חוקים.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, אני חושב שזה לא מהלך תקין.

מאיר שטרית: אנשים עזבו את הכנסת כשהחוקים הללו לא היו מונחים על סדר-היום.

מאיר שטרית: אני חושב שאי-אפשר לדון בחוקים האלה – מעבר לחוקים שהונחו קודם.

מאיר שטרית: החוקים נסתיימו בסעיף ל"ח, ומאותו רגע ואילך צריך להפסיק את הדיונים בחוקים.

מאיר שטרית: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, יש אנשים שאולי לא היו עוזבים את הכנסת אילו ידעו שהחוקים האלה עומדים על סדר-היום.

מאיר שטרית: זה לא תקין.

ענת מאור: לא נכון.

מאיר שטרית: לא תקין בשום פנים, שמביאים כל הזמן תוספות לסדר-היום.

מאיר שטרית: על-פי הסדר הזה, אדוני, אפשר להביא את הרפורמה במס, להעביר אותה בתוך דקה.

מאיר שטרית: עוד לא מאוחר.

אברהם רביץ: טוב, חברי הכנסת, אני מנצל את זכותי כיושב-ראש לטעות ולעבור על חמישה-שישה החוקים האלה בהנחה שבאמת חברי הכנסת לא יטריחו את עצמם דווקא לדבר.

אברהם רביץ: חבר הכנסת טל, זכותו כמובן, נתקדם מהר, שלוש דקות.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מאוד מאוד חשובה למשק הישראלי.

דוד טל: אני חושב שהצעת החוק הזאת יכולה לתרום הרבה מאוד למשק הישראלי.

דוד טל: אבל, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להפנות שאלה לשר האוצר.

דוד טל: אדוני שר האוצר, כמה תעלה לאוצר הצעת החוק הזאת?

דוד טל: מה העלות?

אברהם-בייגה שוחט: לא תעלה שום דבר.

דוד טל: לא כלום?

דוד טל: יפה.

דוד טל: רציתי לשמוע את זה.

דוד טל: ההצעה הזאת תורמת תרומה סגולית למשק הישראלי, ואני חושב שנכון יהיה לתמוך בה.

דוד טל: אבל ראו נא, רבותי חברי הכנסת, שר האוצר, זה שכרגע היה פה והציג את ההצעה הזאת – אני מודה, הצעה מצוינת – הוא רוצה להרוס את הקבלנים, הוא רוצה להשית על הקבלנים כל מיני אגרות.

דוד טל: אחרי שבשנה האחרונה 360 חברות בנייה קרסו ופשטו את הרגל בגלל כל הגזירות הכלכליות שלו, עכשיו הוא מתחיל לברור איזו מן התעשיות הוא יאמץ, איזו הוא ידחה.

דוד טל: אנחנו רואים מה קורה בתעשיות המסורתיות – תעשיית הטקסטיל הכבדה נהרסת בגלל שר האוצר, תעשיות אחרות בקריית-שמונה, בשדרות, בירוחם, בכל עיירות הפיתוח, מפעלים נסגרים משום ששר האוצר לא מוצא לנכון לאמץ אותן תעשיות טקסטיל, למשל, שתורמות תרומה לא רגילה למשק הישראלי, שעד היום הצבא נהנה מהן.

דוד טל: גם מבחינת איכות – הן יכולות להתמודד באיכות עם כל מפעל אחר.

דוד טל: שר האוצר מוביל אותנו לידי כך שאנחנו נקנה את כל המוצרים הללו בחו"ל ולא בארץ, ולא אכפת לו שאנשים בירוחם, בקריית-שמונה, בשדרות ובכל המקומות האלה יצאו ממעגל העבודה.

דוד טל: הוא מוכן לעזור למגזרים מסוימים ומיוחדים וחזקים במשק הישראלי, וזאת הוא עושה פעם אחר פעם.

דוד טל: הוא רוצה ללכת בדרך שכבר התוו לו גם אנשי אגף התקציבים וגם אנשי המשרד שלו.

דוד טל: אני לא רואה כאן, אדוני שר האוצר, מדיניות עקבית, שאתה דואג לכל המשק הישראלי.

דוד טל: אני רואה שאתה דואג פה לגזרה צרה ועוד לגזרה צרה ואתה עושה סלקציות במקצועות הללו.

דוד טל: אני חושב שזה מאוד לא נכון, ובסופו של דבר אתה תגרום לכך שתהיה לנו פה חברה שסועה יותר ממה שהיא היום.

דוד טל: אתה תגרום לכך שיהיו לנו פערי שכר – היום אנחנו אולי מקום שני בעולם, אתה תביא אותנו למקום ראשון בעולם.

דוד טל: אין לך אותה רגישות שצריכה להיות לשר האוצר בנושא החברתי כדי לסגור את הפערים הללו וכדי למנוע מהפערים הללו להשתולל, ואתה הולך ומגדיל את הפערים הללו.

דוד טל: אשר על כן, אדוני, אני רוצה לפנות לשר האוצר לגבי כל התעשיות המסורתיות האלה שהוא גוזר עליהן כליה כאן במדינת ישראל, על כולן.

דוד טל: ולכן, אגב, הגשנו את הצעת חוק המכרזים, כדי להכיר בעדיפות כל המפעלים בארץ, התעשיות המסורתיות הללו.

יוסי שריד: תקצר.

דוד טל: סליחה, חבר הכנסת שריד, אני נמצא ברשות הדיבור ואדוני מפריע לי, למה לך?

יוסי שריד: אני מתנצל.

דוד טל: אדוני, אני הפרעתי לך פעם אחת כשהיית פה על הדוכן?

דוד טל: לא, אף לא פעם אחת.

דוד טל: אדוני, כשאתה תהיה יושב-ראש הכנסת אני אשמע את מה שאתה אומר, אבל יש לי שלוש דקות ואני אנצל אותן עד תום.

קריאה: שלוש היו.

דוד טל: אם היו, יש יושב-ראש.

דוד טל: אם היושב-ראש יגיד שסיימתי אז סיימתי.

דוד טל: אדוני שר האוצר, אני פונה אליך לגבי כל התעשיות המסורתיות האלה, תעשיות שעובדת בהן מסעודה ועובד שם ג'אנו ועובדים כל אלה, ואתה דורס אותם ברגל גסה, אתה מתעלם מהם, ולעומת זאת אתה מאמץ אליך ומחבק חיבוק חזק מאוד תעשיות אחרות, שהן חשובות למדינת ישראל, אבל אתה לא גורם לאיזון אמיתי במדינה.

דוד טל: אתה תגרום לכך שהמאיון העליון יקבל פי 144 יותר מהמאיון התחתון.

דוד טל: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

נסים דהן: מה קרה?

נסים דהן: קבענו – – –

מאיר שטרית: עכשיו אני אדבר על כל חוק עשר דקות.

אברהם רביץ: לא, לא, אתה תדבר שלוש דקות, שנייה אחת לא יותר.

אברהם רביץ: בבקשה, מאיר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני תומך בחוק שמוצע על-ידי שר האוצר.

מאיר שטרית: החוק הוא חוק נכון והוא בא לעודד תעשיות ישראליות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת טל, לא תצמח שום טובה לשום ישראלי אם חברות ההיי-טק ילכו מפה למדינות אחרות, כי שם מאפשרים להן את מה ששר האוצר מציע כאן.

מאיר שטרית: התוצאה תהיה אובדן מקומות עבודה בארץ והעברת השקעות לחו"ל.

מאיר שטרית: כבר עושים זאת, לצערי, ומעבירים מפעלים לקפריסין ולמקומות אחרים.

דוד טל: אני בעד החוק.

מאיר שטרית: לכן אני אומר שהחוק נכון.

מאיר שטרית: עליתי לדבר, אדוני היושב-ראש, ואני רוצה לחזור ולומר שזה לא תקין בעיני שמוסיפים הצעות חוק באמצע הלילה.

יוסי שריד: מאיר, אתה רוצה לגמור?

מאיר שטרית: אדוני, אם יש לכם זמן ואפשר להוסיף הצעות חוק, זכותי לדבר.

מאיר שטרית: אני אומר לכם מעכשיו שאני אדבר על כל הצעת חוק ועכשיו אני אגיש על כל אחת אי-אמון, למה לא? הרי ממילא לא יצביעו היום.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, רק רגע, אני רוצה לומר, שבישיבת הנשיאות של הכנסת הוחלט לעשות ניקיון שולחן והיה משא-ומתן על כל מיני חוקים שהיו בצנרת, האם להעביר אותם לשולחן או לא.

אברהם רביץ: אלה חוקים של חברי כנסת, לא חוקים אחרים; חברי הכנסת ביקשו במפגיע להעביר את ההצעות שלהם.

מאיר שטרית: טומי, אתם רוצים ללכת הביתה?

מאיר שטרית: תלכו, אני לא הולך.

מאיר שטרית: אני אדבר על כל חוק.

מאיר שטרית: מה אתם רוצים?

מאיר שטרית: מותר לי לדבר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להשמיע את דברי בכל זאת.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, רבותי, ואני יושב שנים רבות מספיק בכנסת, בעיני זה איננו תקין.

מאיר שטרית: חברי הכנסת לא ידעו על ניקוי שולחן, ויש כאלה שיש להם חוקים בצנרת והם לא יכלו ללכת ללחוץ עכשיו כדי שיכניסו את החוקים שלהם פנימה.

מאיר שטרית: מביאים חוק של חבר כנסת אחד ולא מביאים חוק של חבר הכנסת אחר.

מאיר שטרית: זה הליך לא תקין.

מאיר שטרית: אני כבר אומר לך, שאני אזום תיקון לתקנון, כדי שלא יהיה אפשר לעשות זאת עוד, אבל אני חושב, אדוני, שלא צריך היה להוסיף חוקים עכשיו באמצע הלילה.

מאיר שטרית: אני יושב פה משעה 17:00 נון-סטופ והצבעתי בכל הצעות החוק.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד לכם, אני לא מסכים שיוסיפו באמצע הלילה עשרה חוקים בלי ידיעה מראש.

זבולון אורלב: עוד לא הגענו לחוקים האלה, עוד לא הגענו אליהם.

מאיר שטרית: אני אומר לך, זבולון, סליחה: א.

מאיר שטרית: זכותי להתייחס לכל חוק; ב.

מאיר שטרית: אני אומר לאלה שנלחצים להגיש הצעות חוק: אני אשב פה מן ההתחלה, ואני אראה בכל הצעות החוק האלה אי-אמון של סיעת הליכוד, כך שלא יוצבע היום שום חוק, וזאת זכותי.

דוד טל: נראה אותך גבר, נראה אותך גבר.

מאיר שטרית: אני פה, אתה רואה אותי.

מאיר שטרית: אני עומד פה, וכל החוקים הללו שנוסחו עכשיו, כולם יהיו אי-אמון.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לחברי הכנסת, שלפני שנים היה בג"ץ ידוע, בג"ץ אליעזר רונן.

אברהם רביץ: אז החליט הבג"ץ שתפקידם של חברי הכנסת להיות בבניין.

אברהם רביץ: אין דבר כזה שחברי כנסת הולכים הביתה.

מיכאל קליינר: לא צריך סדר-יום בכלל.

מאיר שטרית: אבל זכותי להכריז עליהם כאי-אמון, נכון?

אברהם רביץ: אין בעיה.

מאיר שטרית: כולם יהיו אי-אמון.

אברהם רביץ: חברי הכנסת.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מיכאל איתן, אתה רוצה לדבר?

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, תאפשרו לחבר הכנסת איתן לומר את דברו.

אברהם רביץ: בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לבקש מחבר הכנסת דוד טל לקחת לפחות חלק מהדברים שלו בחזרה, ואני אומר מדוע.

מיכאל איתן: לא במקרה, אולי, החוק הקודם שאישרנו כאן היה חוק החתימה האלקטרונית.

מיכאל איתן: זה חוק מהפכני שנוגע לאפשרויות העצומות החדשות הגלומות בעידן המידע ובמהפכת המידע.

יצחק כהן: הצבענו בעד.

מיכאל איתן: ואתם תמכתם.

מיכאל איתן: אני פונה אליכם, אל סיעת ש"ס, ואני אומר לכם, שהתמיכה שלכם בחוק ראויה בהחלט לכל שבח.

מיכאל איתן: אני רוצה לשבח גם את משרד המשפטים שהביא לנו חוק, אחד המתקדמים, אבל כאשר אני שומע את חבר הכנסת דוד טל בחוק הנוכחי, חוק המיזוגים, שנועד לתת אפשרויות למשק הישראלי להתמודד – – –

יצחק כהן: הוא בעד, אתם נגד.

מיכאל איתן: אני מבין שהוא בעד, אני מבין שהוא בעד, אבל הטיעונים שלו – הוא מדבר כאילו החוק הנוכחי, חוק המיזוגים, שנועד לעודד את תעשיית ההיי-טק, פוגע במסעודה משדרות, ואילו חוק שנוגע לעבודת הבניין מועיל למסעודה משדרות.

מיכאל איתן: אני חושב שהתהפכו היוצרות.

יצחק כהן: הוא לא אמר זאת.

יצחק כהן: אתה מעוות את דבריו, זה לא מה שהוא אמר.

מיכאל איתן: העתיד של מסעודה משדרות תלוי לא פחות ולא יותר בחקיקה שתעודד את ההיי-טק במדינת ישראל.

יצחק כהן: למה אתה מבלבל את המוח?

יצחק כהן: הוא לא אמר את הדבר הזה.

מיכאל איתן: ללא חקיקה שמאפשרת למשק הישראלי להתמודד מול האפשרויות שיש היום לאותם אנשים, שיכולים לצאת עם הידע ועם המוח מהארץ, אם המשק הישראלי, אם האוצר שלנו לא יאפשר תנאי מיסוי נכונים כך שנוכל להתמודד, היזמים ילכו והממציאים ילכו.

מיכאל איתן: אין להם פה מפעלים כבדים.

מיכאל איתן: יש להם ראש והיכולת להתארגן, והם יכולים לעשות את זה גם במקומות אחרים בעולם.

מיכאל איתן: ולכן אני מציע לסיעת ש"ס, אם באמת הנושא החברתי כל כך מדאיג אותה, אם היא באמת מעוניינת לעזור לשכבות החלשות, שתעודד – – –

דוד טל: מפלגת העבודה לא מעוניינת.

דוד טל: אנחנו מעוניינים.

דוד טל: הוא לא מוכן.

מיכאל איתן: ההצעה הזאת משרתת, ויש הרבה לעשות.

מיכאל איתן: יש הרבה מה לעשות.

מיכאל איתן: חבר הכנסת דוד טל, אני לא שמעתי פעם אחת את הסיעה שלכם באה ומביאה הנה הצעות להקים מכשירים ללימוד מקצועות ההיי-טק בעיירות הפיתוח, להקים מועדונים כדי שהנוער בעיירות הפיתוח ייקלט אחרי שעות הלימודים בתחום הזה.

מיכאל איתן: אני לא שומע אתכם מדברים על האופן שבו אפשר להקטין את הפערים – על-ידי חינוך לטכנולוגיה ולמדע.

מיכאל איתן: אדרבה, תרימו את הכפפה.

מיכאל איתן: ואני רוצה לסיים את דברי ולומר, ששני החוקים האלה, האחד שאישרנו והשני – – –

אברהם רביץ: תודה.

מיכאל איתן: – – – הם חוקים נכונים, שמסייעים לחברה ולמשק הישראלי.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

אברהם רביץ: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדברים אינם עומדים זה מול זה.

מיכאל קליינר: החוק הזה שמגיש היום שר האוצר הוא חוק חשוב, וכל יום שהוא לא קיים אצלנו – חבל, מכיוון שהוא יקרב אלינו את חברות ההיי-טק וימנע בריחת חברות היי-טק שמייצרות לנו את המשאבים שאתם נוכל לעשות את כל אותם דברים חברתיים טובים שמוצעים כאן בין השאר בוועדת העבודה והרווחה בראשות חבר הכנסת דוד טל.

מיכאל קליינר: אגב, ידידי מיקי איתן אמר בפתח דבריו בצורה ברורה מאוד, שהוא תומך בחוק שהציע שר האוצר.

מיכאל קליינר: הוא רק אמר שהוא היה מצפה ממנו גם לדברים אחרים, וזה בהחלט במסגרת הוויכוח הלגיטימי כאן בכנסת.

מיכאל איתן: אבל ההערה היתה ענף הבנייה מול ענף ההיי-טק; האם מסעודה משדרות תקבל עידוד לתעשיות זולות או לתעשיות מתוחכמות.

מיכאל איתן: זאת הנקודה, וצריכים להבין אותה.

מיכאל קליינר: לא, יש אנשים שעובדים היום בטקסטיל, וכבר לא תסב אותם לעבוד בהיי-טק.

מיכאל קליינר: נכון שאם יקומו כאן הרבה מפעלי היי-טק בתעשיית העזר – – –

מיכאל איתן: אם לא יהיה כאן היי-טק, לא תהיה אפשרות.

מיכאל קליינר: בוודאי.

מיכאל קליינר: לכולנו ברור שהיום ההיי-טק הוא הקטר שמושך את המשק הישראלי, ואתו אפשר לעזור למפעלי טקסטיל שרוצים לשמר אותם עוד כמה שנים.

מיכאל קליינר: בכספים שהוא ייצר אפשר לעזור לתעשיות מסורתיות שצריך להחזיק אותן, כי יש עובדים שצריך בינתיים לאפשר להם להתפרנס, עד שהם יעבדו בתעשיית העזר של ההיי-טק.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, עם כל הידידות, אני רוצה לתמוך בהצעה של חבר הכנסת שכרגע עסוק בחברת הכנסת ענת מאור, ואני יודע שענת יותר אטרקטיבית.

מיכאל קליינר: אבל אני רוצה לתמוך בהצעה של חבר הכנסת מאיר שטרית.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, יש הבדל בין בג"ץ שלא צריך להתערב, ואם פעם אחת מביאים איזו הצעת חוק במקרה חירום, בהחלט – – –

מיכאל איתן: זה היה לפני שנים.

מיכאל איתן: המציאות היתה שונה לחלוטין.

מיכאל קליינר: בדיוק.

מיכאל קליינר: אני לא חושב שבג"ץ צריך להתערב בנוהל התקין כאן בכנסת, כשבדרך הטבע חבר כנסת מסתכל בסדר-היום – אם הוא רוצה לעזוב ואם יש איזה נושא שמאוד חשוב לו, הוא נשאר; ואם לא, הוא סומך על חברי סיעתו.

זבולון אורלב: – – –

מיכאל קליינר: התוספות כאן לא סבירות, ואדוני יושב-ראש הוועדה, יתירה מזו – – –

מיכאל איתן: – – –

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, או שמביאים הנה את כל הצעות החוק – אדוני יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, עם זה אולי תסכים – שאושרו להנחה על שולחן הכנסת, או שלא מביאים אף אחת.

מיכאל קליינר: אבל אני לא חושב שזה נוהל תקין לעשות סלקציה ולהביא הנה הצעות שיידונו בדיון מזורז ואף אחד לא מקשיב להן, אם יש כאן אולי איזו הצעה שאיזה חבר כנסת יש לו עניין בה.

מיכאל קליינר: ולכן אחת משתיים – או שמסיימים בסעיף ל"ד, אם אני לא טועה – – –

זבולון אורלב: לא, ל"ח.

מיכאל קליינר: – – – ל"ח, הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך), או שמעלים, אדוני היושב-ראש, את כל ההצעות שאישרה ועדת הכנסת היום להנחה על השולחן.

מיכאל קליינר: תודה.

אברהם רביץ: טוב, חברי הכנסת, אני רק רוצה לומר לכם, שרוב הצעות החוק הנמצאות לפנינו הן לא הצעות חוק ממשלתיות אלא הצעות חוק פרטיות של חברי הכנסת.

אברהם רביץ: אני רואה את חברי הכנסת שיזמו את הצעות החוק, ואני לא יכול לזהות חס וחלילה שהיתה כאן איפה ואיפה פוליטית, מפלגתית או כלשהי.

אברהם רביץ: אני חושב שזה חברי שאנחנו נרוץ עם הצעות החוק.

אברהם רביץ: דווקא משום שעכשיו צריך לדבר חבר הכנסת גפני, הרבה יותר נוח לי להציע את ההצעה הבאה, כי הוא, כידוע לכם, חברי.

אברהם רביץ: מי שנרשם לדבר, ידבר דקה ולא שלוש דקות.

אברהם רביץ: אפשר לומר בדקה את כל מה שרוצים.

מאיר פרוש: מי שרוצה.

אברהם רביץ: מי שרוצה לדבר.

אברהם רביץ: בבקשה, חבר הכנסת, במסגרת של דקה.

מאיר שטרית: אדוני, התקנון קובע שלוש דקות.

אברהם רביץ: כן, אבל אם מוותרים.

מאיר שטרית: – – –

אברהם רביץ: בסדר, אתה כבר דיברת.

אברהם רביץ: אתה תדבר תמיד.

מאיר שטרית: בכל חוק שלוש דקות.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

אברהם רביץ: גם אתה, אם תרגיש שאתה מוכרח יותר – – –

משה גפני: דקה אחת, אדוני.

יוסי שריד: סעיף ל"ח היה במקור – – –

מאיר שטרית: יש פה אי-סדר מוחלט.

מאיר שטרית: חבר הכנסת שריד, לא יהיו עוד הצבעות היום.

מאיר שטרית: נקודה.

מאיר שטרית: לא יהיו עוד הצבעות היום.

מאיר שטרית: נקודה.

מאיר שטרית: זה הכול, אתם רוצים שזה יהיה ככה?

אברהם רביץ: רק רגע, למה להתלהב?

מאיר שטרית: – – – בשביל זה יש כנסת.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מאיר שטרית, כבר קבענו שזכותך להכריז אי-אמון על כל הצעת חוק.

אברהם רביץ: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, היום היה יום מתוח.

משה גפני: היו כמה הצעות חוק מאוד שנויות במחלוקת.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת שריד, רוב החוקים שנמצאים כאן הם חוקים שאינם שנויים במחלוקת.

משה גפני: אני חושב שאנחנו עושים עירוב פרשיות.

משה גפני: שר האוצר מעלה הצעת חוק, שהיא הצעת חוק מצוינת.

משה גפני: אין לגביה ויכוח.

אברהם רביץ: שכולם מסכימים לה.

משה גפני: הצעות החוק שהועלו עכשיו אינן שנויות במחלוקת.

משה גפני: היו הצעות חוק שהן מאוד מאוד שנויות במחלוקת.

משה גפני: כל אחד ניסה את כוחו על-פי התקנון, את מה שיכול היה לדחות – דחה, ואת מה שלא יכול היה לדחות – לא דחה, אבל מה שלא שנוי במחלוקת – ההצעה של שר האוצר טובה וצריך להצביע בעבורה, והצעות החוק הבאות אחריה אינן שנויות במחלוקת, ואפשר להצביע בעבורן.

משה גפני: תודה רבה.

אברהם רביץ: כן, אבל בתנאי שלא נדבר גם כן.

אברהם רביץ: חבר הכנסת נסים זאב, אתה רוצה לדבר דקה?

אברהם רביץ: מוותר.

זבולון אורלב: חבר הכנסת גדעון עזרא ביקש לדבר.

אברהם רביץ: רק רגע, ודאי שאני אתן לגדעון עזרא לדבר.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

זבולון אורלב: הוא אחרון.

אברהם רביץ: הוא לא אחרון, כי רן כהן רוצה לומר שני משפטים.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת מאיר שטרית, אני חושב שצריך להבדיל בין הצעות חוק לקריאה שנייה ושלישית, שכבר עברו דיונים בוועדות, לבין ההצעות לקריאה ראשונה.

אברהם רביץ: זה די הגיוני מה שאתה אומר.

גדעון עזרא: הצעות כמו הצעת חוק הרשויות המקומיות – קדימה; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה, שכולם מדברים עליה כל הזמן, צריך להוליך קדימה; הצעת חוק שירות ביטחון – אני לא יודע מה זה, אבל צריך להוליך קדימה.

גדעון עזרא: אני מציע להפריד בין הדברים.

גדעון עזרא: הצעות חוק בקריאה ראשונה תידחנה, והצעות בקריאה שנייה ושלישית תידונה היום.

גדעון עזרא: אני מציע בנושא הזה ללכת עד הסוף, כי בסך הכול לא רוצים להפריע לעבודה של המדינה.

גדעון עזרא: תודה.

אברהם רביץ: זה הגיוני, אבל קשה.

אברהם רביץ: טוב, אנחנו נתקדם.

אברהם רביץ: חבר הכנסת רן כהן, רצית לומר שני משפטים, בבקשה.

נסים דהן: הצבעה.

אברהם רביץ: מייד, אחרי שרן כהן ידבר תהיה לנו הצבעה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, 30 שניות לנוכח ויכוח שהתרחש כאן לגבי תעשיות היי-טק עתירות ידע מול התעשיות המסורתיות.

רן כהן: אין דבר מוטעה יותר מאשר לייחס ניגוד אינטרסים בקטע הזה.

רן כהן: מדובר בהצעת חוק שבאה גם להקל בתחרות של מדינת ישראל אל מול מדינות העולם בנושא של ההיי-טק, גם לפשט את הדברים בתוך מדינת ישראל וגם להרבות תעסוקות במישורים היותר-פשוטים שנדרשים על-ידי כל הציבור.

רן כהן: לכן, מכל בחינה של המשק הצעת החוק נכונה.

רן כהן: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: ובכן, חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק זו בקריאה ראשונה.

אברהם רביץ: בבקשה; נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 104 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 124) (הקלות במתן הטבה לשינויי מבנה), התש"ס–2000, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם רביץ: אני מבין שלוועדת הכספים, בייגה?

אברהם-בייגה שוחט: לוועדת הכספים.

דוד טל: לוועדת העבודה והרווחה.

אברהם רביץ: לוועדה שתקבע ועדת הכנסת.

אברהם רביץ: ובכן, 34 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: הצעת חוק זו עוברת לוועדה שתקבע ועדת הכנסת.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גדעון עזרא הוא אדם הגיוני מאוד, אומרים לי.

אברהם רביץ: הוא הגיש הצעה לסדר מאוד מעניינת.

אברהם רביץ: אני רוצה לבדוק שמא הצעות החוק האלה שהן לקריאה ראשונה היו במקום גבוה בסדר-היום אלא שהן נדחקו.

אברהם רביץ: אם הן היו במקום גבוה – – –

מאיר שטרית: לא, אם הן היו בסדר-היום.

אברהם רביץ: היו ונדחקו.

אברהם רביץ: תרשו לי רגע.

אברהם רביץ: אני קובע עכשיו כך: הצעות החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ללא ספק נצביע עליהן; הצעות החוק שהיו בסדר-היום בקריאה ראשונה והן נדחקו, גם עליהן נצביע; הצעות חוק שנוספו לנו בסוף, בשולי היום, אם תישאר הצעת חוק אחת כזאת אני אצביע גם עליה.

אברהם רביץ: בסדר?

קריאה: יש שלוש הצעות כאלה.

אברהם רביץ: הבנתי אותך.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: ובכן, חבר הכנסת מודי זנדברג, אתה מגיש לנו הצעת חוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית: חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 40), התש"ס–2000.

אברהם רביץ: בבקשה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק זו מוגשת ללא הסתייגויות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, לאחר שנדונה בוועדה לקידום מעמד הילד.

אליעזר זנדברג: עניינה של הצעת החוק הוא תיקון לחוק הביטוח הלאומי.

אליעזר זנדברג: בישראל 1,800 משפחות שלהן יותר מילד נכה אחד, ובהן 250 משפחות שלהן יותר משני ילדים נכים.

אליעזר זנדברג: אלה משפחות מוכות-גורל, והצעת החוק הזאת באה לסייע להן על-ידי הגדלת הקצבה המשולמת בעבור הילדים האלה על-ידי הביטוח הלאומי ב-50%.

אליעזר זנדברג: מדובר כאן בהצעת חוק אשר נוסחה הסופי נעשה בשיתוף פעולה עם המוסד לביטוח לאומי, ומכאן גם האפשרות ליתן גמלה כזאת גם כאשר הילד הנכה האחר לא נמצא בבית אלא מוחזק בתנאי פנימייה במוסד שבו ניתנים שירותי רפואה או סיעוד, או במקרה שבו יש ילד נוסף אשר רק בשל גילו של אותו ילד לא משתלמת בעדו גמלה לפי הסימן הזה.

אליעזר זנדברג: החוק ייכנס לתוקפו ב-1 בינואר 2001, אולם חשוב ביותר להעביר אותו היום, על מנת שהמוסד לביטוח לאומי יוכל להיערך לסידורים הנדרשים מבחינה טכנית.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להודות לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, יושבת-ראש הוועדה, על סיועה בקידום הצעת החוק באופן מהיר, למזכירת הוועדה רחל סעדה, גם למוסד לביטוח לאומי ולנציגיו על שיתוף הפעולה.

אליעזר זנדברג: תודה מיוחדת לעורכת-הדין הלית ברק, היועצת המשפטית של הוועדה, שסייעה רבות בהכנה, בניסוח ובזירוז הטיפול בהצעת החוק הזאת.

אליעזר זנדברג: הואיל ובכך אני מסיים את דברי במושב הזה, אני רוצה גם להודות לכל עובדי הבית על העזרה לאורך כל הדרך – עשינו עבודה קשה.

אליעזר זנדברג: אני קורא לחברי הבית לתמוך בהצעת החוק שמוגשת ללא הסתייגויות.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: ובכן, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 40).

אברהם רביץ: אפשר להצביע בעד, נגד, מה שרוצים.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 105 בעד סעיפים 5-1 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 5-1 נתקבלו.

אברהם רביץ: ובכן, ברוב של 29, אין מתנגדים ואין נמנעים, התקבלה הצעת החוק בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: בבקשה; נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 106 בעד החוק – 31 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 40), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: ברוב של 31, אין מתנגדים ואין נמנעים התקבל חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 40), התש"ס–2000.

אברהם רביץ: מוכר) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון דן מרידור.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאור השעה המאוחרת והאינטליגנציה הטבועה בחברים – –

אברהם רביץ: החידוד השכלי בשעה כזאת.

דן מרידור: – – אני אקצר בדברים.

דן מרידור: הצעה זאת תאפשר להמשיך שנה נוספת, מ-10 באוגוסט, את ההסדר שלפיו חיילים שמתנדבים לכך יוכלו לשרת במשטרה.

דן מרידור: קיימנו בוועדה דיון בבקשת הממשלה להאריך את תוקף ההסדר לשנתיים.

דן מרידור: היו בינינו – גם אני – שרצו לבטל את הסידור הזה מכול וכול.

דן מרידור: היום הגיע לוועדה המפכ"ל, והמשטרה אמרה שהיא לא תוכל לעמוד בביטול כזה; זה עולה הרבה כסף.

דן מרידור: לא אלאה אתכם – הפשרה ברוב דעות היתה, שנאריך את המצב הזה בשנה אחת.

דן מרידור: זה התיקון הראשון.

דן מרידור: תיקון שני.

דן מרידור: חייל שהפך להיות שוטר על-פי בקשתו, יכול לבקש לחזור לצבא.

דן מרידור: הממשלה ביקשה לקבוע, שהתקופה שהוא יכול לחזור אליה היא חודשיים, ולא שישה חודשים, ככתוב היום, כדי שלא יגיע לשירות מאוחר מדי והשירות לא יהיה יעיל.

דן מרידור: אני מבקש מהכנסת לאשר את התיקון.

דן מרידור: תודה.

אברהם רביץ: כן, חבר הכנסת רן כהן, אתה יכול לשאול.

רן כהן: האם ועדת החוץ והביטחון מקיימת מעקב אחרי המשכורת של החייל, שהדבר הזה לא מהווה – – – התנאים של המשטרה עצמה ולמעשה זה מיותר שם.

דן מרידור: חבר הכנסת כהן, אם אנמק יותר מדי את עמדתי בסוף יצביעו נגד הצעת החוק וזה לא יהיה הוגן.

דן מרידור: באופן כללי אני חושב, שלא נכון שאנשים יעבדו במדינה אלא תמורת שכר, למעט עניין אחד והוא הגנה על המולדת.

דן מרידור: לכן, לדעתי, המשטרה צריכה לשלם שכר ולא להתחרות בשוק הפרטי על כל מה שיוצא מזה.

דן מרידור: אבל אי-אפשר להפיל את הגרזן ברגע אחד.

דן מרידור: ההסדר נגמר ב-10 באוגוסט, ולכן נערכנו.

דן מרידור: היום יש כ-1,400 אנשים, והם ניתנים מהצבא מן הקב"א הלא-גבוהה; אני לא רוצה להוסיף כדי שלא לפגוע.

דן מרידור: אני מבקש לאשר זאת לשנה הקרובה, ואני מקווה שבתוך שנה יימצא סידור הולם יותר.

דן מרידור: תודה.

אברהם רביץ: אתה יכול להישאר לשבת, יש לך עוד הצעת חוק.

אברהם רביץ: יש הסתייגויות, אבל המסתייג, חבר הכנסת רענן כהן, לא נמצא כאן, ולכן אנחנו לא מצביעים על ההסתייגויות.

אברהם רביץ: ובכן, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: בבקשה – בעד, נגד.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 107 בעד סעיף 1 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אברהם רביץ: ובכן, 29 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אברהם רביץ: נא להצביע; בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 108 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: ובכן, אני קובע, שברוב של 28, אין מתנגדים ואין נמנעים התקבל חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 3), התש"ס–2000.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: ובכן, יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון ויציג בפנינו את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 12), התש"ס–2000, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם רביץ: בבקשה, אדוני.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההצעה שלפנינו מובאת לקריאה שנייה ושלישית מטעם הוועדה, ויש בה שלושה נושאים שונים.

דן מרידור: הראשון הוא קביעת כושר לשירות ביטחון בתנאים מיוחדים.

דן מרידור: מדובר באנשים שעד היום קיבלו פרופיל 21 ולא יכלו לשרת, ומכיוון שהצבא, כמו כל החברה שלנו, הופך צבא שיכולים לשרת בו אנשים שכושרם הפיזי מוגבל, ויש עבודות חשובות מאוד שאפשר לעשות אותן על כיסא מאחורי שולחן, אנחנו ומשרד הביטחון מציעים כאן לאפשר לוועדות הרפואיות לקבוע כושר בתנאים מיוחדים.

דן מרידור: דהיינו, אדם יכול לשרת ובלבד שהתקיימו תנאים בריאותיים מיוחדים בשבילו – כדי למנוע השתמטות של אנשים כאלה, מצד אחד, ומצד אחר, כדי לאפשר למי שרוצה לשרת לא כמתנדב אלא בדרך הרגילה.

דן מרידור: זה העניין הראשון.

דן מרידור: העניין השני נוגע לאפשרות לגייס אדם.

דן מרידור: עד היום צריך לגייס אותו בתוך שנתיים מיום שהוא בן 18 או מיום שעלה ארצה.

דן מרידור: לצערנו, יש אנשים שמוצאים דרך לחמוק, הם נעלמים ולא מוצאים אותם.

דן מרידור: לכן מוצע כאן לקבוע, שתקופת השנתיים לא תבוא במניין תקופות שאדם קיבל הוראה להתייצב ולא התייצב ולא מוצאים אותו, או אדם שביקש במיוחד הסדר מיוחד ולקח זמן לבדוק את בקשתו, או לגבי תקופה העולה על חודשיים לגבי אדם שישהה מחוץ לישראל בהיתר.

דן מרידור: אני חושב שאלה בקשות סבירות.

דן מרידור: הדבר השלישי, אולי החשוב לכל אזרחי ישראל – מבוטלת החובה החוקית לאיש מילואים לבקש היתר ליציאה מן הארץ.

דן מרידור: עד היום היתה חובה כזאת – היו פטורים מן החובה.

דן מרידור: החוק מבטל את החובה לאיש מילואים, אלא בתקופה ששר הביטחון מכריז על שעת-חירום מיוחדת לעניין זה.

דן מרידור: אני חושב, שבמדינה מודרנית, שבה אנשים יוצאים ובאים אל הארץ לא כעניין מיוחד במינו, לא ראוי שאדם יהיה חייב לקבל היתר.

דן מרידור: לאור החוקה שלנו, רבותי חברי הכנסת מש"ס וממקומות אחרים, החוקה שלנו בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו קובעת זכות יסוד לאדם גם ליציאה מן הארץ, ואני חושב שאנחנו עושים פה מעשה על-פי רוח החוקה.

דן מרידור: אדם לא צריך היתר לצאת מן הארץ, אלא בשעת-חירום מיוחדת.

דן מרידור: אני מבקש לאשר את ההצעה הזאת.

דן מרידור: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: ובכן, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק זו.

אברהם רביץ: בבקשה; נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 109 בעד סעיפים 5-1 – 25 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 5-1 נתקבלו.

אברהם רביץ: 25 בעד – – –

קולט אביטל: – – –

אברהם רביץ: את בעד?

אברהם רביץ: אם כך, 26 בעד.

אברהם רביץ: את היית נמנעת?

אברהם רביץ: – ונמנע אחד.

אברהם רביץ: הצעת החוק הזאת התקבלה בקריאה שנייה.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 110 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – 1 חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 12), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: 30 בעד, נמנע אחד – הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 12), התש"ס–2000, התקבלה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם רביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אברהם רביץ: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם רביץ: יציג את ההצעה יושב-ראש הוועדה המשותפת לחוק הרשויות המקומיות (ייחוד כספי הקצבות למטרות חינוך), חבר הכנסת זבולון אורלב.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: אתה שם לב שהציבור מבין מהר היום?

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש את תמיכת חברי הבית בהצעת חוק שמבטיחה שכספי משרד החינוך המועברים לרשויות המקומיות ייכנסו לחשבון בנק מיוחד.

זבולון אורלב: הרשות המקומית תוכל להוציא מהחשבון הזה רק למטרות חינוך, ולא יהיה אפשר להטיל על חשבון זה עיקולים.

זבולון אורלב: כך נבטיח, שכל שקל שבא ממשרד החינוך יגיע לייעודו, למוסד החינוכי ולבית-הספר.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אברהם רביץ: ובכן, להצעת חוק זו יש כמה הסתייגויות, ואני מבקש לשאול אם אתם מסירים את ההסתייגויות.

אברהם רביץ: חברת הכנסת יהודית נאות, מסירה?

יהודית נאות: כן.

אברהם רביץ: חבר הכנסת עסאם מח'ול?

אברהם רביץ: רוצה לנמק?

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: כספי הקצבות, אתה הרי בעד זה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אין שום בעיה, בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודע לעייפות החומר, אני רק אגיד שלושה משפטים.

עסאם מח'ול: קודם כול, כשיזמתי את הצעת החוק הזאת, במקביל ליוזמה של חבר הכנסת אורלב בעניין, הכוונה היתה למנוע את המצב שבו בתי-ספר ומורים צריכים ללכת לשביתות ארוכות, שהתלמידים והציבור הרחב משלמים את המחיר שלהן, משום שהכספים שמועברים לצורכי החינוך, לא משתמשים בהם לצרכים שיועדו להם.

עסאם מח'ול: ההצעה הזאת באה כדי לוודא ולהזיז הצדה מהמאבקים הצודקים של העובדים או של המועצות המקומיות את מערכת החינוך ואת התלמידים והמורים.

עסאם מח'ול: אני רוצה לנמק את שתי ההסתייגויות שלי יחד.

עסאם מח'ול: אני חושב, שאין מקום בחוק הזה להתייחס לעבירה על החוק הזה כעבירה פלילית אישית של ראש המועצה.

עסאם מח'ול: אני מניח, שאם אנחנו מעבירים את החוק הזה והמערכת האחראית עוקבת אחרי ביצוע הסעיפים האלה, די בכך.

עסאם מח'ול: קיימות סנקציות, אבל הן סנקציות ניהוליות, לא סנקציות פליליות.

עסאם מח'ול: זה אמור לגבי סעיף 9 וסעיף 11 שבו מדובר שוב על קובלנה פלילית.

עסאם מח'ול: אני מציע לקבל את ההסתייגויות האלה ולקבל את החוק.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: אתה נימקת את שתי ההסתייגויות שלך, נכון, אדוני?

עסאם מח'ול: כן.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: יש הסתייגות של שר האוצר, אבל הוא לא פה.

אברהם רביץ: מובן שלא נצביע על הסתייגות של שר שלא נמצא.

אברהם רביץ: חבר הכנסת יואל אדלשטיין, אתה פה?

אברהם רביץ: – גם לא.

אברהם רביץ: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה, בבקשה להצביע.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת עסאם מח'ול אם הוא מסיר את ההסתייגות שלו.

אברהם רביץ: הוא הסיר את ההסתייגות.

עסאם מח'ול: אני מסיר את ההסתייגות לשם החוק, ואת ההסתייגות השנייה אני משאיר.

אברהם רביץ: בבקשה, אין בעיה.

אברהם רביץ: יש סעיף אחד שחבר הכנסת עסאם מח'ול רוצה לבטל אותו ומבקש להצביע עליו.

אברהם רביץ: ובכן, עד סעיף 11 אין הסתייגויות, ולכן אנחנו מצביעים.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 111 בעד סעיפים 10-1 – 36 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 10-1 נתקבלו.

אברהם רביץ: ובכן, 36 בעד, אחד נגד.

אברהם רביץ: הסעיפים 1 עד 10 התקבלו כהצעת הוועדה.

אברהם רביץ: לסעיף 11 יש הסתייגות של חבר הכנסת מח'ול.

אברהם רביץ: אפשר להצביע.

אברהם רביץ: מי בעד?

אברהם רביץ: מי נגד?

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 112 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ע' מח'ול לסעיף 11 – 1 נגד – 34 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת ע' מח'ול לסעיף 11 לא נתקבלה.

אברהם רביץ: ובכן, אחד בעד, 34 נגד ונמנע אחד, ההסתייגות לא התקבלה.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים להצבעה על כל שאר הסעיפים – מסעיף 11 עד סעיף 15.

אברהם רביץ: אפשר להצביע.

ראובן ריבלין: סעיף 11 הוא הצעת חוק שלי.

ראובן ריבלין: לא ביקשתי להעלות אותה – – –

אברהם רביץ: עוד מעט, עוד לא הגעתי להצעה שלך, אדוני.

ראובן ריבלין: – – – אחרי הפגרה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת ריבלין, עוד לא הגעתי אליך, אני עדיין בחוק הקודם.

אברהם רביץ: נא להצביע על סעיפים 11 עד 15 בהצעת החוק.

רן כהן: רובי, הייתי מבקש שדווקא כן נצביע היום על ההצעה שלך, בגלל האלימות במשפחה.

רן כהן: הצבעה מס' 113 בעד סעיפים 15-11, כהצעת הוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 15-11, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

אברהם רביץ: 34 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אברהם רביץ: נא להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 114 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך), התש"ס–2000, נתקבל.

אברהם רביץ: חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך), התש"ס–2000, התקבל בקריאה שנייה ושלישית.

אברהם רביץ: חבר הכנסת זבולון אורלב רוצה להגיד תודה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה החוק הראשון, חוק הבתולים שלי, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

זבולון אורלב: אני מבקש להודות למנהלת הוועדה יהודית גידלי, למזכירות דלית אזולאי וחנה, ליועצת המשפטית מירי פרנקל-שור ולמתמחה המצוין שלנו תמיר שאנן, לחברי שעבד אתי על החוק, יושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת דוד אזולאי, לכל חברי ועדת החינוך שעזרו ותמכו, לארגון המורים העל-יסודיים ובראשם רן ארז, ואחרון חביב – לשר החינוך לשעבר יוסי שריד.

זבולון אורלב: תודה רבה לכל חברי הכנסת.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע לכם כך: יש לנו עוד ארבע הצעות חוק בקריאה ראשונה.

אברהם רביץ: הצעות החוק האלה לא היו בסדר-היום, והן הגיעו בסוף.

אברהם רביץ: אני רוצה לשאול – ואני רואה שהמזכיר מגיע לעזור לי כאן.

יהודית נאות: מותר לדבר עליהן, למה לא?

רן כהן: בקריאה ראשונה – – –

אברהם רביץ: בסדר.

אברהם רביץ: אני חוזר בי ממה שאמרתי קודם, מאחר שאני מבטל את דעתי מפני דעתו של יושב-ראש הכנסת.

אברהם רביץ: יושב-ראש הכנסת קבע, שהצעות חוק אלה יוספו לסדר-היום, ומאחר שהוא קבע אין אחר מעשה יושב-ראש ולא כלום.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: יש – – –

אברהם רביץ: לכן, אני כן אביא לדיון את ארבע הצעות החוק הנוספות שיש לפנינו.

מאיר שטרית: מותר הערה אחת לסדר?

אברהם רביץ: לך – תמיד.

מאיר שטרית: – – – חברי הכנסת שיושבים פה.

מאיר שטרית: לא תהיינה הצבעות – – –

אברהם רביץ: חבר הכנסת שטרית, בבקשה לך למיקרופון ותגיד מה שאתה רוצה.

מאיר שטרית: לא תהיינה הצבעות על החוקים האלה היום.

קריאה: למה?

מאיר שטרית: כדי לא – – – את חברי הכנסת.

רוני מילוא: אתה צודק.

יוסי שריד: – – –

רוני מילוא: אתה יכול בשם שינוי, מרצ והכול וגם ישראל אחת.

יהודית נאות: – – –

אברהם רביץ: חברי הכנסת, האם אני יכול להתחיל להיכנס לדיון?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: כולן.

אברהם רביץ: גם של חבר הכנסת ריבלין?

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מוריד את זה.

ראובן ריבלין: לא ביקשתי להעלות את זה על סדר-היום.

ראובן ריבלין: ההצעה חשובה ביותר, ואני לא רוצה כל שיקול – – –

מאיר פרוש: גם אני מוריד את שלי.

אברהם רביץ: גם אתה מוריד את שלך.

אברהם רביץ: מי עוד צריך להוריד כאן?

אברהם רביץ: חבר הכנסת זבולון אורלב, אתה גם מוריד?

זבולון אורלב: לא.

אברהם רביץ: חבר הכנסת זבולון אורלב לא מוריד.

זבולון אורלב: אני אסביר מה החוק.

זבולון אורלב: ירצו להוריד – יורידו.

מאיר שטרית: אי-אמון.

זבולון אורלב: תעשו אי-אמון.

זבולון אורלב: אתה מפחיד אותי?

זבולון אורלב: תעשה – אני אעשה על ההצעות שלך אי-אמון.

זבולון אורלב: (הפניה ליחידות הסיוע), התש"ס–2000

אברהם רביץ: עכשיו הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון מס' 4) (הפניה ליחידות הסיוע), התש"ס–2000.

אברהם רביץ: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני ממש מתפלא על גישתו של חבר הכנסת שטרית.

זבולון אורלב: מה חטאי ומה פשעי שהנושא מופיע על סדר-היום כפי שהוא מופיע?

זבולון אורלב: זאת הצעת חוק שהוגשה לפני חודשים ארוכים.

יהודית נאות: נכון – – –

זבולון אורלב: אולי משום שאני חבר כנסת חדש, לא ידעתי לעמוד שם בתור ולהתחנן.

זבולון אורלב: הצעות חוק שאושרו אחרי הצעתי כבר הוגשו.

זבולון אורלב: אני מציע שתתייחסו לגופו של דבר.

זבולון אורלב: אם יגיד מישהו, אחרי שאציג את החוק, שהחוק לא מוסכם, אני אציע לדחות את ההצבעה.

זבולון אורלב: אבל תראה, אולי זו הצבעה פה-אחד.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אורלב, לעניין.

אברהם רביץ: עכשיו תנמק.

זבולון אורלב: אדוני, מותר לי בזמן שלי – – –

אברהם רביץ: הכול מותר לך.

אברהם רביץ: אני מציע לך.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: לכן אני מבקש, אם אפשר, התייחסות לגופו של דבר.

זבולון אורלב: אל תענישו חבר כנסת שעבד וטרח על הצעת החוק.

זבולון אורלב: חבר הכנסת שטרית, ראשית, לפי דברי האוצר, להצעת החוק שלי אין שום עלות תקציבית.

זבולון אורלב: החוק שלי מדבר על על חוק בית-המשפט לענייני משפחה, והוא מסמיך את בית-המשפט והרשם להפנות בעלי-דין שבאים לבית-משפט למשפחה – וכל אחד יודע באיזה מצב באים לבית-דין למשפחה, כשיש משבר נוראי – ליחידת הסיוע.

זבולון אורלב: יחידת הסיוע היא טיפול פסיכולוגי-סוציאלי.

זבולון אורלב: לעתים מתבררות בפני בית-המשפט לענייני משפחה תובענות הנוגעות ישירות לבני משפחה של בעלי-הדין.

זבולון אורלב: כלומר, הבעל והאשה ניגשים למשפט, ולמשפט הזה יש השלכות על ההורים שלהם, על הבנים שלהם, על האחים שלהם ועל כל המשפחה.

זבולון אורלב: מטרת החוק היא, שיחידת הסיוע תוכל לטפל לא רק בבעלי-הדין, אלא גם באלה שהם קרובים של בעלי-הדין, כי צריך להסתכל על כל המשפחה כעל מכלול אחד.

זבולון אורלב: יחידת הסיוע קיבלה על עצמה, ללא תוספת כוח-אדם, לעשות את הדבר הזה.

זבולון אורלב: בעצם, חלק מהדברים כבר נעשים, אלא שרוצים להסדיר זאת בחוק.

זבולון אורלב: ההצעה היא בהסכמה של ועדת שרים לחקיקה, של משרד המשפטים, ועברה פה-אחד בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

זבולון אורלב: אני מאוד מבקש, אם אפשר, לאשר את הצעת החוק.

זבולון אורלב: אם יהיה, אחרי שארד, אדם אחד שיגיד לי שהוא מתנגד, אני אדחה את ההצבעה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אברהם רביץ: יש לנו רשימת דוברים.

אברהם רביץ: חבר הכנסת שטרית, רצית לומר משהו?

אברהם רביץ: בבקשה.

זבולון אורלב: בבקשה ממך.

מאיר שטרית: זה לא אישי נגדך.

מאיר שטרית: זה עקרוני.

זבולון אורלב: אל תעניש אותי.

מאיר שטרית: אני לא מעניש אותך.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה לומר שאין לי שום דבר נגד הצעת החוק של חבר הכנסת זבולון אורלב וגם לא נגד הצעות חוק אחרות.

מאיר שטרית: ברובן אני גם תומך.

מאיר שטרית: אבל אני מוחה, אדוני היושב-ראש, על השימוש הלא-תקין והלא-נכון, בעיני, בסדר-היום של הכנסת, כדי לדחוף חוקים בדקה התשעים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אם כבר פתחו את הנושא, אני מבקש לפתוח את הנושא יותר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני העברתי במושב הזה 22 הצעות חוק שעברו דיון, ומתוכן הוסרו כמה, רובן עברו קריאה טרומית וחלקן אף עברו קריאה ראשונה.

מאיר שטרית: אני לא עמדתי בשער.

מאיר שטרית: מסתבר שיש מועדפים ומועדפים יותר.

יהודית נאות: נכון.

מאיר שטרית: יש חוקים שעוברים בוועדה ונתקעים במשרד המשפטים חמישה חודשים.

יהודית נאות: נכון מאוד.

מאיר שטרית: אני יכול לתת לך רשימה של חוקים שלי עם תאריכי אישוריהם, ותראה שהחוקים תקועים במשרד המשפטים עד היום הזה.

מאיר שטרית: אני לא הלכתי לרוץ אחרי משרד המשפטים.

אברהם רביץ: גם שלי.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת שטרית – – –

מאיר שטרית: ההנחה שלי היתה, שהכנסת עושה זאת בצורה מסודרת, ויש איזה היגיון וסדר בדברים.

מאיר שטרית: מסתבר שלא כך הדבר.

מאיר שטרית: אם העסק הוא כל דאלים גבר, אין בעיה.

מאיר שטרית: אני אומר שאני לא יכול להסכים לאי-סדר כזה.

מאיר שטרית: חלילה, אני מתנצל מראש, ידידי חבר הכנסת זבולון אורלב וחברתי חברת הכנסת ענת מאור וחברי חברי הכנסת רובי ריבלין ומאיר פרוש – –

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: אתה עושה – – –

מאיר שטרית: – – אני מתנצל בפניכם, שזה נוגע לכם באופן אישי.

מאיר שטרית: אבל אני מוחה בכל תוקף על האי-סדר הזה.

מאיר שטרית: אני יושב פה יותר שנים מכל חברי הכנסת שיושבים פה.

מאיר שטרית: אני יושב פה כמעט 20 שנה.

מאיר שטרית: אני לא זוכר בלגן כזה.

ענת מאור: לא נכון.

מאיר שטרית: אני לא זוכר מצב, שדוחפים באמצע הלילה עוד עשרות חוקים שלא היו בסדר-היום.

מאיר שטרית: אמרתי לשר האוצר: הצעת החוק שלו להעברת הרפורמה נמצאת על שולחן הכנסת, ואפשר להביא גם אותה עכשיו – להעביר עכשיו את הרפורמה, בלילה.

מאיר שטרית: נעשה שינוי גדול במדינה, ואולי בניגוד לטובת האזרחים.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מאיר שטרית, זמנך חלף.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, השיטה, דרך המחאה שלי – ואני מצטער על כך – היא שאני אדבר בכל הצעת חוק.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מודיע, שכל הצעות החוק הללו, אני רואה בהן, מטעם הליכוד, הצעות אי-אמון בראש הממשלה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: יש לנו כמה חברים שבכל זאת ביקשו לדבר.

אברהם רביץ: אני רוצה לנעול את הרשימה ולשאול את כל אלה שביקשו לדבר האם הם עומדים על כך, ואני קורא את השמות: חברי הכנסת מאיר פרוש, משה גפני, זבולון אורלב שכבר דיבר בעצם, שאול יהלום, אבשלום וילן, עזמי בשארה, מיכאל קליינר, דוד טל, יהודית נאות וענת מאור.

אברהם רביץ: מי מהחברים האלה מבקש לדבר?

אברהם רביץ: אתם מבקשים.

יהודית נאות: כולם.

אברהם רביץ: לפי הסדר, חבר הכנסת דוד טל הוא הראשון.

אברהם רביץ: אחריו – חברות הכנסת יהודית נאות וענת מאור.

אברהם רביץ: גם אתה רוצה?

אברהם רביץ: לא נרשמת.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשעות הללו של הלילה אני רוצה לומר כמה דברים דווקא לאגף מימיני ומשמאלי.

דוד טל: אף לא אחד מאתנו, מחברי הכנסת, יכול לצאת מכאן, מהמליאה, כשכל תאוותו בידו.

דוד טל: אם חברי הכנסת לא יבינו שיש פה נציגים לציבורים האחרים במדינה ואי-אפשר לבטל אותם, ואשר על כן צריכים גם לגלות הבנה לציבורים הללו ולא אוטומטית לראות בכל דבר שבקדושה דבר שצריך לצאת נגדו – הם צריכים להבין, שגם הציבור האחר, שמייצג את הציבורים הללו, את השכבות הללו, יכול לעשות להם את זה על-פי התקנון בצורה פרלמנטרית, ואז קורה מה שקורה.

דוד טל: אנחנו נמצאים היום בשעה מאוחרת, אנחנו נועלים את המושב הזה, וראו מה קרה היום.

דוד טל: אנשים כאן, מכל הצדדים, כתוצאה מהשנאות הגדולות הללו שקיימות בין חילונים לדתיים, ויותר בין ימין לשמאל, ולצערי היום ראיתי את הימין בשעה שחורה, בשעה קשה – חוסר בושה של אנשי הימין, אנשי הליכוד, שסברנו לתומנו שאנחנו משתפים אתם פעולה בהרבה מאוד נושאים – – –

יצחק כהן: על מי אתה מדבר?

דוד טל: חבר הכנסת כהן, אני לא רוצה לנקוב בשמות פרטיים, אל תגרור אותי, אני לא אעשה זאת.

דוד טל: אני לא רוצה לעשות את הדבר הזה, אז אל תגרור אותי לזה.

דוד טל: אם אתה רוצה, תבוא ותדבר פה אתה.

דוד טל: אני לא רוצה להתייחס לשמות פרטיים.

דוד טל: אבל אני רוצה שאנשי הליכוד בבית ידעו, שהליכוד כאן מפשלים בגדול, וכשאנחנו משתפים פעולה חדשות לבקרים – הם הורסים ודורסים כל חלקת חברות טובה.

משולם נהרי: זה מה שכתוב: "שמאל דוחה וימין מקרבת".

יצחק כהן: בבוקר הם היו בסדר.

יצחק כהן: זה לא מהליכוד, זה לא כולם.

ענת מאור: – – – לא מצד ימין ולא מצד שמאל.

מאיר פרוש: על מי אתה מדבר?

מאיר פרוש: הליכוד זה שני חברי כנסת?

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת נאות, בבקשה.

אברהם רביץ: בתשעת הימים צריכים להוריד את הטונים ולא לנקוב בשמות, ולמחול זה לזה.

אברהם רביץ: אנחנו צריכים מחילה וכפרה.

יהודית נאות: כבוד היושב-ראש, חברים, אני רוצה לומר לכם, שהיום אנחנו מסיימים את המושב הזה, ואני יוצאת מפה בהרגשה כבדה מאוד, משום שיש לי הרגשה שלא מקדישים פה את שימת הלב הדרושה – רציתי להתבטא בביטוי חריף הרבה יותר – לחבר הכנסת שמגיע הנה ורוצה לחוקק חוקים וחושב לתומו שהתפקיד שלו לשכנע את עמיתיו שהוא צודק.

יהודית נאות: אבל אתה מגלה, שבעצם חצי מהאנרגיה שלך, אם אתה לא רץ לתקשורת – ויש כאלה שלא חושבים שהם צריכים לרוץ כל היום לתקשורת – אם אתה לא מתלהם אלא אתה בא לעשות עבודת חקיקה, אתה מגלה שהעניין הוא לא אם החוק שלך נכון, העניין הוא לא אם עמיתיך משוכנעים שהוא נכון, מכל סיעות הבית, אלא יש כאן פרוצדורות ויש כאן פרוטקציות.

יהודית נאות: יש כאן לשבת ולקבל אישור בוועדה, ואחרי כן לטלפן ולחכות עד בוש ולא עונים לך, כי אתה רק חבר כנסת, עד שהגואל יופיע והצעת החוק תגיע פה למליאה.

יהודית נאות: כשאתה בודק הצעות חוק ואתה בודק את התאריכים שבהם הן אושרו בוועדות ואתה בודק את המורכבות ואת הניסוחים, אתה מגלה שאין כאן סדר, יש כאן פרוטקציוניזם.

יהודית נאות: ועל כך דיבר חבר הכנסת אורלב, ועל כך דיבר חבר הכנסת שטרית, ועל הדבר הזה אני מדברת, ואני פה רק שנה.

יהודית נאות: אחרי כן אתה מגלה איך מורידים ומוסיפים לסדר-היום, ואתה מגלה שיש כאן משקל ויש כאן משקל יתר; יש כאן לחצים ויש כאן מקורבים לצלחת.

יהודית נאות: ואם אתה לא מוכר על-ידי המזכירות שם בלשכות, יש לך בעיה.

יהודית נאות: אם היום שואלת אותי מישהי "מי את?", זה רק משום שאני לא מתדפקת על דלתות.

יהודית נאות: אז מה, חבר כנסת שמחוקק חוקים לא יכול לצפות שמי שנכנס ראשון לתור יצא משם ראשון?

יהודית נאות: יש כמה ועדות שנוהגות כך, ויש כמה ועדות שמפעילים עליהן לחצים.

יהודית נאות: ואני חושבת, שמי שעושה זאת היום לחבריו, שלא יחשוב שלא יעשו לו את הדבר הזה בבוא הזמן, כאשר הם יהיו יושבי-ראש.

יהודית נאות: אני מרגישה הרגשה של ביאוס, כי אנחנו צריכים לתת את הדוגמה לא רק לטוהר המידות אלא גם להתנהגות ראויה ונורמטיבית.

יהודית נאות: אני חושבת, שלא יכול להיות, שהיום הוצאנו – פרופסור נודלמן, חבר הכנסת קליינר ובמיוחד יושב-ראש ועדת החינוך ואנוכי – את המרירה על שרירות הלב והאטימות של האוצר, שלא מוכן להאמין שכאשר חברי כנסת מחוקקים חוק הם מתכוונים למה שהם מחוקקים.

יהודית נאות: והממשלה הזאת ראויה שתיפול, משום שהיא איננה מוכנה שבפתיחת שנת הלימודים הקרובה יהיו ספרי לימוד.

ענת מאור: השלום לא חשוב לך?

יהודית נאות: ענת מאור, אל תצעקי עלי.

יהודית נאות: אני אגיד לך מה יש לי על הלב היום.

יהודית נאות: לא יכול להיות, שבאשדוד, בשדרות ובנתיבות ילך ילד לבית-ספר בלי ספרי לימוד, כי אתם ממשלה לא חברתית.

ענת מאור: אבל השלום לא חשוב לך?

יהודית נאות: אני ממפלגה שלא חרתה על דגלה את הסוציאליזם, אבל אני לא יכולה לשאת את זה.

יהודית נאות: איך באטימות לב לא עזרתם לכך שהצעת החוק שלפיה ספרי לימוד לילדים – גם ברשת החינוך הכללית, גם בממ"ד וגם בחינוך המוכר שאינו רשמי – שלא ישלמו 600 שקלים אלא רק 200 שקלים.

ענת מאור: בגלל זה הממשלה צריכה ליפול?

יהודית נאות: ואל תספרו שום דבר יותר.

יהודית נאות: לא הייתם פה לעזור.

יהודית נאות: אני מודה לכם.

יצחק כהן: את צודקת.

יצחק כהן: יישר כוח.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, היתה זו שנה תזזיתית ורועשת.

ענת מאור: השבוע האחרון בוודאי היה כזה.

יצחק כהן: מה זה תזזיתית?

ענת מאור: השר לשעבר כהן, תזזיתי זה דבר שזז במהירות מצד לצד.

ענת מאור: רצוי שהממשלה הזאת לא תיפול, כדי שחלום של דורות, להגיע להסכם שלום עם הפלסטינים, יוגשם ויובא לאישור משאל העם.

ענת מאור: אבל זה עניין פוליטי.

שמואל הלפרט: היא צריכה ליפול כמה שיותר מהר.

ענת מאור: אני רוצה לדבר על החקיקה.

ענת מאור: חבר הכנסת שטרית, דווקא בהיותך חבר כנסת ותיק, לפי דעתי, והלכתי לבדוק במזכירות הכנסת, זיכרונך בגד בך.

ענת מאור: יש פה תהליך שקורה כל שנה, והוא לא בלתי תקין.

ענת מאור: תיארו קודמי את המצב, שאחרי שחקיקה עברה בצורה רצינית ואחראית, ולא במחטפים ולא בחאפ-לאפ, בוועדות הכנסת, יש צוואר בקבוק בעריכת החוקים מהוועדה אל המליאה במשרד המשפטים.

ענת מאור: כולנו מכירים את זה, אנחנו לוחצים על משרד המשפטים שיקצה יותר כוח אדם לשם כך.

ענת מאור: כל שנה אנחנו עומדים בפני הבעיה הזאת.

ענת מאור: מאחר שאפשר להציע הצעות חוק לקריאה ראשונה ולקריאה שנייה מראש, זאת אומרת תוך כדי הדיונים, אין שום טעם לפגם שברגע שהנושא מוכן מבחינה טכנית, גם על-ידי עריכת החוק בידי משרד המשפטים וגם על-ידי הדפסתו, הוא ייתוסף לסדר-היום.

ענת מאור: חבר הכנסת שטרית, אתה יודע שזה קורה בכנסת יום-יום.

ענת מאור: מוציאים סדר-יום, ולאחר מכן מוציאים סדר-יום מעודכן.

ענת מאור: ודאי שהדבר קורה ביום אחרון של חקיקה.

ענת מאור: לכן אני חושבת שהיתה פה הגזמה והקצנה.

ענת מאור: אני גם מבינה חלק מהכעסים.

ענת מאור: אני לא מציעה להשתמש בביטויים שמדביקים בנו חותם שלילי שלא בצדק.

ענת מאור: אין פרוטקציוניזם ואין לחץ.

ענת מאור: אתם יודעים מה?

ענת מאור: חלק מטיפול בחוקים זה גם יזמות של חברי כנסת וגם פנייה לזרז.

ענת מאור: יש גם דברים דחופים באמת לפי שיקול דעת יושב-ראש ועדה.

ענת מאור: לכן אני חושבת, חבר הכנסת שטרית, ששגית בעשייתך.

אברהם רביץ: תודה.

ענת מאור: משפט אחרון.

ענת מאור: עם זאת, אני חושבת, שיושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת דוד אזולאי, עשה עבודה מאוד רצינית בחוק שלי.

ענת מאור: החוק חשוב מאוד.

ענת מאור: החוק בא לסייע במאבק נגד אלימות במשפחה.

ענת מאור: החוק נועד לכך שגם עובד סוציאלי יוכל להמליץ על לקיחת נשק מבעלים ומחברים אלימים.

אברהם רביץ: תודה, תודה.

ענת מאור: אבל בגלל חשיבות החוק אני לא רואה איך אפשר להגיש לגביו אי-אמון.

ענת מאור: לכן אין לי ברירה אלא לדחות אותו.

ענת מאור: משפט אחרון.

ענת מאור: חבר הכנסת שטרית, אתם הגשתם אי-אמון.

ענת מאור: אנחנו יודעים שהחקיקה בקריאה ראשונה מאפשרת בקשה להחלת דין רציפות, ויש פגרה עכשיו, אפשר לעבוד על החוקים.

ענת מאור: אני חושבת שזו טעות, אבל בשל האיום של האי-אמון אני מסירה את הצעת החוק שלי.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שיהודית נאות צודקת.

מיכאל קליינר: אני חושב שגם שיקול דעת שיש ליושב-ראש הכנסת צריך להיעשות לפי קריטריונים כלשהם ולא בשרירות לב.

מיכאל קליינר: אני חושב, שלהביא בחצות הלילה, ביום האחרון של הכנסת, הצעות חוק בקריאה ראשונה – זה ביזויה של הכנסת, כיוון שמה היא הצעת חוק בקריאה ראשונה?

מיכאל קליינר: איך מתנהל בדרך כלל הדיון בהצעות חוק בקריאה ראשונה, להבדיל מדיון בהצעת חוק בקריאה טרומית או בהצעת חוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית?

מיכאל קליינר: זה הקטע שבו הכנסת דנה באופן רציני בהצעת החוק.

מיכאל קליינר: עולים חברי כנסת, קוראים את הצעת החוק, מביעים דעה.

מיכאל קליינר: הוועדה שדנה בהכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – השר כהן, אני לא אוהב לדבר אל הגב.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת ריבלין, אני אקשיב לך אחר כך.

ראובן ריבלין: – – –

דוד אזולאי: – – –

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול כך.

אברהם רביץ: מייד אדאג לשקט.

אברהם רביץ: הציבור קצת עייף, כנראה.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, הרי חבר הכנסת קליינר מדבר כמעט בשמכם, כך נדמה לי.

אברהם רביץ: אז אנא, אל תפריעו לו.

אברהם רביץ: בבקשה, חבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: הפרוטוקול של הדיון בהצעת חוק בקריאה ראשונה עובר לוועדה, מתייחסים לדעות חברי הכנסת.

מיכאל קליינר: וכאן מביאים לקריאה ראשונה הצעות חוק, בידיעת מי שהחליט – יושב-ראש הכנסת – שלא ידונו בהן, ואם חבר כנסת ירצה להתייחס יכעסו עליו.

מיכאל קליינר: ולכן, זה ביזוין של הצעות החוק האלה.

מיכאל קליינר: אם הן כבר היו על סדר-היום – קורה, אין ברירה, אבל להוסיף ב-23:00 הצעות חוק לקריאה ראשונה?

מיכאל קליינר: מי שעושה את הדבר הזה אין לו כבוד לכנסת.

מיכאל קליינר: ולכן אני מברך את חבר הכנסת שטרית ואת חבר הכנסת ריבלין שיגישו הצעות אי-אמון בגין הצעות חוק אלה.

מיכאל קליינר: אני רוצה לומר לכם, שבניגוד להצעות חוק בקריאה ראשונה, עמדה לעלות כאן בקריאה – – –

מאיר שטרית: ועוד אני שומע שהולכים להביא עכשיו, באמצע הלילה, מינוי של סגן שר החוץ – – –

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, עמדו להעלות כאן בקריאה שנייה ובקריאה שלישית הצעת חוק שהיה עליה קונסנסוס בין ימין לשמאל, בין יהודים לערבים.

מיכאל קליינר: היא עברה פה-אחד בקריאה טרומית, הצעת חוק של חבר הכנסת נודלמן וקבוצה גדולה של חברי הכנסת, של חברת הכנסת נאות וקבוצה גדולה של חברי הכנסת ושל עבדכם הנאמן.

מיכאל קליינר: נכון, גם חברת הכנסת ענת מאור תמכה בה בקריאה הטרומית ובקריאה הראשונה.

ענת מאור: – – –

מיכאל קליינר: ובהסכמת ועדת הכנסת כונסה היום ועדת החינוך והתרבות של הכנסת והכינה את החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מיכאל קליינר: זה חוק סוציאלי, חוק של השאלת ספרים, חוק שיקל את העומס הכספי על עשרות אלפי משפחות, ואולי מאות אלפי משפחות, בכל חלקי הארץ.

מיכאל קליינר: מי שהתלוננו היום בפני זבולון אורלב בוועדת החינוך על העוול הגדול שנגרם להם אלה המו"לים.

מיכאל קליינר: התאחדות המו"לים באה ואמרה: ייגרם לנו נזק אדיר.

מיכאל קליינר: כלומר, אם להם ייגרם נזק, פירושו של דבר שלמשפחות יירשם רווח גדול.

מיכאל קליינר: ובגלל כל מיני תרגילים ומשחקים, את ההצעה הזאת לא הביאו.

מיכאל קליינר: אז פלא שחברת הכנסת נאות עמדה כאן על הבמה ואמרה מה שאמרה?

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן להביא בחשבון את הדברים האלה.

מיכאל קליינר: אני חושב, שמי שהציעו כאן את הצעות החוק בקריאה ראשונה ראויים לא רק לכך שהחוקים שלהם יעברו, אלא גם להתייחסות רצינית של חברי הכנסת בדיון רציני בקריאה ראשונה.

מיכאל קליינר: ולכן, אני מציע להם להוריד את ההצעות.

מיכאל קליינר: הן יעלו ראשונות בדיון הפגרה הראשון שנקיים – ונלך לישון, אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: אבל אתה יודע שבפגרה לא מעלים הצעות חוק פרטיות.

אברהם רביץ: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה, בוא ותחכים אותנו.

יצחק כהן: חבר'ה, שכפ"צים.

אברהם רביץ: הוא הולך לתקוף את ש"ס, תתקפו אותו חזרה.

אברהם רביץ: מה הבעיה שלכם?

אברהם רביץ: אתם 17.

אברהם רביץ: הוא, מסכן – אחד.

מאיר שטרית: הוא שניים.

יאיר פרץ: – – –

אברהם רביץ: חברים, נא להקשיב בשקט לדברי חבר הכנסת רובי ריבלין.

מאיר שטרית: – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, הואיל ומפלגת העבודה מיוצגת רק על-ידי חברת הכנסת החרוצה קולט אביטל, ואין פה איש מהממשלה, אין פה איש מהקואליציה להעביר חוקים שהם כולם של הקואליציה – – –

ענת מאור: – – –

מאיר שטרית: רובי, תגיד: אחד יניס אלף ושניים יניסו רבבה.

ראובן ריבלין: אוה, לא צריכים כל כך הרבה.

משולם נהרי: – – –

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים כאן ביום של נעילה, בין המצרים, והנה אנחנו רואים שאנחנו תנועה שלטונית שמבקשת את טובתה של מדינת ישראל, של עם ישראל ושל כל האזרחים היושבים בישראל – במידת האפשר, כי יש לנו הרבה בעיות – ואנחנו משתדלים מאוד גם לראות היבט פוליטי, שהוא היבט שכואב לפעמים, כי לא אחת, כאשר אתה צריך לתת חשבון פוליטי או להתחשב על מנת שתוכל לבצע את עיקרי הרעיון שאתה מאמין בו, אתה צריך להתפשר עם שותפים פשרה שיכולה להביא לפעמים לכך שתסטה מעט מאותם דברים ועקרונות שאתה מכיר בהם או שעל-פיהם חונכת.

ראובן ריבלין: יש פעמים שאתה אפילו מחויב להשלים עם דברים או ללכת לקראת שותפים, ושותפות היא תמיד כזאת שאתה מבין את הצרכים של שותפיך, מתוך הבנה שאולי גם הם מבינים את הצרכים שלך.

ראובן ריבלין: צורכיהם מול צרכיך, ביניהם יש לפעמים אפילו פער גדול, פעמים תהום רובצת, אבל לפעמים העיקר מאחד את כולם, כי האינטרס ההדדי הוא זה שמביא לכך שהם מקיימים שותפות.

ראובן ריבלין: שותפות היא לתת ולקבל, לקבל ולתת.

ראובן ריבלין: מה אנחנו מקבלים?

ראובן ריבלין: אנחנו מקבלים את שומרי אמוני ארץ-ישראל ששומרים על ארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אני נתתי את ארץ-ישראל להם, והם נתנו את ארץ-ישראל לי.

קריאות: – – –

זבולון אורלב: אני מבקש – – –

יצחק כהן: עכשיו יש ממשלה.

ראובן ריבלין: אנחנו שומרים על ירושלים.

ראובן ריבלין: מה פירוש שאנחנו שומרים על ירושלים?

ראובן ריבלין: אני שומר להם על ירושלים, והם שומרים לי על ירושלים.

ראובן ריבלין: פעמים יש דברים שיש בהם צורך סקטוריאלי, ומה לעשות שאני לא סקטורלי?

ראובן ריבלין: אז אני צריך להתחשב לפעמים בחברי שמייצגים נושאים סקטוריאליים.

נעמי חזן: – – –

ראובן ריבלין: ובאים ואומרים: אם כי הדבר יכול להיות על חשבון המדינה כולה, אני לא רואה שרעת המדינה היא אפילו אפס קצה לעומת הטובה של אותו סקטור, שגם הוא חשוב למדינה.

ראובן ריבלין: אבל כאשר באים אלי ואומרים לי: כל מה שאתה צריך לתת אתה תיתן, כל מה שאתה צריך לתת אתה תיתן, כי אם לא, לא נשמור על ירושלים שהיא של שנינו; כל מה שאתה צריך לתת תיתן כי ארץ-ישראל היא שלנו – –

יאיר פרץ: – – –

עופר חוגי: – – –

יאיר פרץ: – – –

ראובן ריבלין: – – כל מה שתצטרך לתת כדי שנשיא מדינה, בן המעברה, איש עדות המזרח, אדם יקר, מסמל יותר מכול את רוח ש"ס – – –

ענת מאור: – – –

ראובן ריבלין: אני צריך לשלם להם על שהבאתי להם את המועמד הטוב ביותר שהם היו יכולים לחלום עליו, שהם היו צריכים להמציא אותו.

ראובן ריבלין: ומאותו רגע, אין דבר שאני צריך לתת ולא נותן, פעמים מתוך כאב גדול.

ראובן ריבלין: לומר לכם שכל ילדי ישראל הם האנשים שאני צריך לדאוג להם, כי יש בקרב מצביעי הליכוד חרדים, יש מקרב מצביעי הליכוד, חלילה, אנשים שאינם שומרים תרי"ג מצוות, ויש בקרבם מסורתיים, ואני מחויב להגן על כולם.

ראובן ריבלין: ופעמים אני ממשכן את הרצון הכללי לטובת סקטור מסוים, גם זה יכול להיות.

ראובן ריבלין: אבל יש דברים שהם באמונה של סקטור אחד, ועל כך הם שומרים קלה כחמורה.

ראובן ריבלין: וכאשר הם מאמינים לא יוכל שום גורם לבוא ולהשפיע עליהם שהם יסטו כהוא-זה מאמונתם, כי באמונתם הם חיים.

ראובן ריבלין: ואני מכבד את אמונתם כי היא תורת חייהם ובה יהגו, או רובם הוגים יומם ולילה, ולא סרים ממנה קלה כחמורה.

ראובן ריבלין: וראה זה פלא.

ראובן ריבלין: גם אני יהודי שלא מצליח לשמור תרי"ג מצוות בגלל חולשה.

ראובן ריבלין: יש לי עקרונות, שכאשר אני רוצה ליישם אותם, באים ואומרים לי, אלה שהעקרונות אצלם הם בקדושה – שלא יהין מישהו לפגוע חלילה באיזה דבר שהם מאמינים בו – באים ואומרים לי: כל אמונתך – כלאם פאדי, כל אמונתך לא שווה כלום, כי אם אתה לא תעשה מה שאנחנו אומרים לך, אוי לך.

ראובן ריבלין: חברי מרכז הליכוד, היום באו אלי תשעה מחברי ש"ס והודיעו לי, שהם עומדים לשלוח לכם מכתבים על כך שאני לא סר למרותם, לא הופך לאסקופה נדרסת תחת רגלם, כאשר אני חושב שלליכוד יש גם עקרונות אחרים.

ראובן ריבלין: אני חוסך לאותם תשעה חברי ש"ס את הצורך בשליחת מכתבים.

ראובן ריבלין: הנה כאן אני ניצב בפניכם ואומר לכם: גם לנו יש עקרונות, חברי הליכוד, ועם כל אהבתנו והבנתנו לצורך לקיים את תורת ישראל וללכת בדרך ישראל סבא, גם לנו יש דברים שאנחנו לא יכולים לסטות מהם, גם לנו יש קווים אדומים, גם אנחנו מבינים שיש לנו שר אוצר – –

ענת מאור: לא ראינו את זה בחוק-יסוד: החקיקה.

ראובן ריבלין: – – שיושב כאן והיה אחראי לעוגה הלאומית ויודע שיש הבדל בין 230 שקל שכתובים בחוק של טל לבין 230 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: אלה הם דברים, חברי חברי המרכז, שאם אנחנו נבין שכל מה שאנחנו רוצים, שיהיה לנו ראש ממשלה, ויהיה לנו שר חוץ, ויהיה לנו שר ביטחון, וכל השאר שקורה במדינה לא יעניין אותנו, למה לנו שלטון?

ראובן ריבלין: וכל רצוננו להחזיק בארץ-ישראל, גדולה כמה שתהיה, כי היא הארץ המובטחת לעם היהודי, ואין תנועה מוסרית יותר מהתנועה הציונית שהביאה את כולנו ביחד הנה; תנועה ציונית שהיתה מיסטית לפני כן, הרבה לפני התנועה הפוליטית שהיתה, ובזכותם באו אבות אבותי, ובזכות החרדים כולנו הגענו ועלינו ארצה.

ראובן ריבלין: עם זאת, כמה שאני רוצה במדינה שתהיה מדינת היהודים בגבולות כמה שיותר רחבים, חשוב לי, באיזה גבול שלא יהיה, גם איך המדינה שלנו נראית.

ראובן ריבלין: אתם לא תקבלו מכתב מחברי ש"ס, אולי חברי אגודת ישראל יצלצלו אליכם כדי לצלצל אלי.

ראובן ריבלין: תבינו, אנחנו רוצים לעשות הכול למען ישראל, למען עם ישראל, למען מדינת ישראל, למען תורת ישראל, אבל אי-אפשר להתפרק מכל מה שאנחנו מאמינים בו.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, כמה זמן הוא מדבר?

אברהם רביץ: הוא מדבר מנהמת לבו.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, לכן אסיים ואומר, שהחוק של חבר הכנסת זבולון אורלב הוא חוק מצוין, ואני תומך בו בלי שום שיקול כזה או אחר, משום שהוא מצביע על ארץ-ישראל או על ירושלים.

ראובן ריבלין: הוא שומר על תלמידי ישראל באשר הם – חרדים, מסורתיים, חלילה כאלה שלא שומרים תרי"ג מצוות, וברוך תהיה.

ראובן ריבלין: ברוך תהיה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: הממשלה

אברהם רביץ: ובכן, חברי הכנסת, יש לנו עוד שני דוברים, אבל אני נותן פריווילגיה לשר, נדמה לי שזה לפי התקנון, הוא יכול לעלות לדבר בכל עת שהוא ירצה.

אברהם רביץ: השר לענייני ירושלים ותיאום בין הממשלה לכנסת, השר חיים רמון, עם הודעה דרמטית, כפי שהוא הבטיח.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, אני נכנסתי לפה וראיתי מחזה מאוד מרנין על ויכוח בין ש"ס לבין חבר הכנסת רובי ריבלין, לא לבין הליכוד.

משולם נהרי: זה נותן סיכוי.

חיים רמון: שמתי לב לתיאום הנפלא – – –

זבולון אורלב: זאת ההודעה?

חיים רמון: סתם, אני פשוט לא רוצה להפריע להמשך הוויכוח הזה, הוא מאוד מרנין.

חיים רמון: אבל הוויכוח הזה, לצערי, הוא רק עם חבר הכנסת ריבלין, והוא גם כן יחלוף עם הרוח.

חיים רמון: ובמהירות רבה גם חבר הכנסת ריבלין יתיישר, כי אין לו ברירה.

חיים רמון: אני רוצה למסור הודעה דרמטית.

חיים רמון: הודעה לכנסת על-פי סעיפים 37 ו-38 לחוק-יסוד: הממשלה: א.

חיים רמון: סגן שר החוץ, חבר הכנסת נואף מסאלחה, מסר הערב לשר החוץ דוד לוי – מי שלא יודע, שר החוץ נכון לרגע זה הוא עדיין דוד לוי – – –

יצחק כהן: הוא לא התפטר?

חיים רמון: הוא התפטר, אבל ההתפטרות נכנסת לתוקף אחרי 48 שעות.

חיים רמון: מי כמוך, חבר הכנסת איציק כהן, יודע שזה 48 שעות.

חיים רמון: אתה מומחה לעניין 48 השעות.

מאיר שטרית: אדוני, הצעה לסדר.

אברהם רביץ: רק רגע.

אברהם רביץ: באמצע?

חיים רמון: על-פי סעיף 38(1) לחוק, נכנסת ההתפטרות לתוקפה לאלתר.

חיים רמון: התפטרות של סגן שר נכנסת לתוקפה מייד, אין 48 שעות.

מאיר שטרית: הוא התפטר?

חיים רמון: הוא התפטר.

חיים רמון: הוא הגיש מכתב התפטרות.

אברהם רביץ: הוא הגיש מכתב התפטרות.

חיים רמון: סגן השר נואף מסאלחה מסר הערב, קרי לפני כשעה, מכתב התפטרות.

מאיר שטרית: שאנסו אותו להגיש.

חיים רמון: חס וחלילה, הכול מרצונו – מתפקידו כסגן שר חוץ.

חיים רמון: על-פי סעיף 38(1) לחוק, נכנסת ההתפטרות לתוקפה לאלתר.

חיים רמון: ולכן, הוא חדל מלכהן כסגן שר חוץ.

אברהם רביץ: וכדי שלא יישאר בלי עבודה – – –

חיים רמון: אבל קרה נס, וראש הממשלה מאוד התרשם מההתפטרות הזאת ואמר: לא יהיה כדבר הזה.

חיים רמון: לא יהיה.

חיים רמון: ומייד, על-פי סעיף 37(א) לחוק-יסוד: הממשלה, החליט ראש הממשלה למנות את חבר הכנסת נואף מסאלחה לסגן שר במשרד ראש הממשלה, והיום להיות סגן שר במשרד ראש הממשלה זה לא דבר קל.

חיים רמון: זה להיות למעשה סגן שר להרבה מאוד – – –

ראובן ריבלין: לתשעה שרים.

חיים רמון: יפה, חבר הכנסת ריבלין.

חיים רמון: וסגן השר ייכנס לכהונתו – תיכף אני אגיד משהו בשבילך, חבר הכנסת נהרי – מייד עם מתן הודעה זאת בפני הכנסת, ולסגן השר נואף מסאלחה יוענקו סמכויות מופלגות, לא כפי שהיה העניין עם חבר הכנסת נהרי.

חיים רמון: תודה רבה.

חיים רמון: יש שאלות?

חיים רמון: שעת שאלות?

חיים רמון: תגידו, מה יש לכם אתם ברבע לשתים-עשרה בלילה?

חיים רמון: לא, באמת, השתגעתם?

משולם נהרי: חיים, מתי מוציאים אותו החוצה ממשרד החוץ?

אברהם רביץ: חבר הכנסת מאיר שטרית ביקש הצעה לסדר.

אברהם רביץ: דוד, אתה אחר כך.

חיים רמון: בבקשה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אני רוצה לדבר מהבמה.

אברהם רביץ: אמרת הצעה לסדר.

אברהם רביץ: דבר בבקשה מהרמקול שבפינה.

אברהם רביץ: רק רגע, נעשה סדר, יש לי כל הזמן שבעולם.

יצחק כהן: אני מבקש להצביע.

אברהם רביץ: לא צריך להצביע, על סגן שר לא מצביעים.

ראובן ריבלין: אבקש מהשר שיחזור על הודעתו, כי רק הרגע זה עלה על סדר-היום.

ראובן ריבלין: עד עכשיו זה לא היה על סדר-היום.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, שזאת צורה מאוד מוזרה לעלות פה באמצע הלילה, כמעט חצות, כדי למנות את סגן שר החוץ.

מאיר שטרית: אני לא מבין למה צריך לקחת לחיים רמון, שהוא בחור מבריק בדרך כלל, 12-10 שעות מאז התפטר דוד לוי עד שעלה התרגיל שצריך להגיד לנואף מסאלחה להתפטר כדי שראש הממשלה ימנה אותו כסגן שר במשרד ראש הממשלה שכבר אין בו שרים.

יהודית נאות: אין להם בושה?

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך, לבוא לפה באמצע הלילה למנות סגן שר במשרד ראש הממשלה – יכול להיות, בהחלט, אני רוצה להגיד לך, אני אוהב מאוד את נואף מסאלחה, בעיני הוא בחור חיובי מאוד וגם איש טוב מאוד, אבל למה לעשות זאת באמצע הלילה?

מאיר שטרית: הוא אפילו לא נוכח פה.

משולם נהרי: זה מתאים לתיקון חצות.

מאיר שטרית: אנחנו לא יודעים אם הוא מסכים או לא מסכים להיות סגן שר במשרד ראש הממשלה.

מאיר שטרית: אנחנו לא יודעים, יכול להיות שבכלל הוא לא ירצה להיות סגן שר במשרד ראש הממשלה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת שטרית, אני מודה לך מאוד.

מאיר שטרית: אני מסיים, אדוני.

מאיר שטרית: אני חושב, שמכובד היה, שסגן שר החוץ, אם רוצים למנות אותו, ידע על כך, יהיה פה, נברך אותו, ננשק אותו, נגיד לו מזל טוב.

מאיר שטרית: לצערי, אין כלום.

אברהם רביץ: תודה.

מאיר שטרית: לפי התקנון, יש בידי 30 חתימות של חברי הליכוד, ואני דורש לקיים דיון לפי התקנון במינויו של סגן שר במשרד ראש הממשלה.

מאיר שטרית: אני מגיש אותן עכשיו למזכיר הכנסת, ואבקש לקיים דיון.

אברהם רביץ: תודה.

קריאות: – – –

מאיר שטרית: אדוני השיב שאין להגיש אי-אמון בעניין זה, אז אני לא יכול להגיש אי-אמון, אבל דיון אפשר.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, בשעה כזאת מאוחרת של לילה אנחנו שומעים בשורה כזאת נהדרת, מצוינת, אבל, אדוני היושב-ראש – מר דוד לב, אדוני סגן המזכיר, אתה מפריע לי – היות שבמהלך הלילה הארוך הזה אדוני אישר, ויושב-ראש הכנסת אישר, דיונים והצעות חוק נוספות, אני סבור, שנכון, לפי סעיף 37 לחוק-יסוד: הממשלה, לקיים דיון בנושא הזה.

דוד טל: ואני תובע מטעם סיעת ש"ס לקיים דיון בנושא הזה.

דוד טל: אני חושב שזה יהיה נכון וראוי, כדי שנוכל לברך גם את סגן השר שלא נמצא כאן בתפקידו החדש.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חברת הכנסת ענת מאור, ואחריה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יהודית נאות: – – –

חיים רמון: אבל אי-אפשר.

אברהם רביץ: יש עוד שני חברי כנסת.

אברהם רביץ: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הבית, ההערכה לסגן השר נואף מסאלחה היא מלאה, אבל, אדוני השר – מאחר שהוא צריך להיות סגן של שמונה שרים, פנייתי אליך, אדוני השר, להחזיר לאלתר לממשלה שלושה שרים: את השר יוסי שריד, את השר רן כהן ואת השר חיים אורון, וכך לפחות סגן השר נואף מסאלחה יצטרך לכהן כסגן שר בפחות משרדים.

ענת מאור: תודה רבה.

אברהם רביץ: תודה.

ענת מאור: ואז הוא יכול לקדם את תוכנית השלום עם ערפאת.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: ענת, את גולשת.

אברהם רביץ: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, בתוספת לסדר-היום שהונחה בפנינו כתוב: "הודעת המשלה".

זבולון אורלב: לא הממשלה, אלא הודעת המשלה.

קריאות: – – –

זבולון אורלב: הממשלה – אני מדבר דברים רציניים.

חיים רמון: אין לכם בית, אתם?

חיים רמון: לא, באמת אני שואל אתכם.

זבולון אורלב: לא, לא, השר רמון, אנחנו אנשים רציניים מאוד, עובדים כאן עד חצות ומבקשים שיתייחסו – – –

חיים רמון: עד שהגעתי הנה חשבתי שאתם רציניים.

חיים רמון: לאור ההערות שלכם, אני כבר לא בטוח.

זבולון אורלב: רוצים שיתייחסו לחברי הכנסת – –

אברהם רביץ: חברי הכנסת, תאפשרו לזבולון.

זבולון אורלב: – – ואני מבקש את תשומת לב היושב-ראש – ואני אמתין עד שהיושב-ראש יקשיב לי, כי אני מדבר אל היושב-ראש.

חיים רמון: אני מקשיב במקומו.

זבולון אורלב: אני מודה לך.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אם אפשר לבקש, תשומת לבך.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, הואיל ופנייתי מופנית אליך – אני מדבר עכשיו ברצינות – בהודעה שהונחה לחברי הכנסת על סדר-היום כתוב כך: "הודעת המשלה, על-פי סעיף 37 ו-38 לחוק-יסוד: הממשלה, על התפטרות שר החוץ", לא על התפטרות סגן שר החוץ ומינוי סגן שר במשרד – – –

חיים רמון: דבר דרמטי, לא?

זבולון אורלב: זאת הודעה שגויה.

זבולון אורלב: אני מציע שהיא תונח מחדש.

זבולון אורלב: אם הממשלה רוצה בכך למצות את זכותה – להניח מחדש.

זבולון אורלב: אחרי שיניחו, יבוא השר – –

אברהם רביץ: העניין הובן.

זבולון אורלב: – – יודיע את הודעתו, ובינתיים נוכל להמשיך בסדר-היום.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אברהם רביץ: הובן העניין.

קריאה: צודק.

אברהם רביץ: בסדר, זו טעות טכנית, היא תתוקן מייד.

אברהם רביץ: אני מבקש לקרוא לפניכם סעיף אשר ל-30 החתימות.

אברהם רביץ: אני רוצה לקרוא בפניכם סעיף מהתקנון: "הממשלה רשאית בכל עת למסור בכנסת" – זבולון אורלב, אני מבקש שתקשיב – "הודעה או הצהרה, ולפי דרישתם של 30 חברי הכנסת יקוים עליה דיון כעבור 24 שעות משעת מסירת הדרישה ליושב-ראש הכנסת, אולם רשאית הממשלה לדרוש שדיון על-פי דרישה כאמור יידחה ל-48 שעות נוספות".

אברהם רביץ: זאת אומרת, שאנחנו לא צריכים היום לדון בבקשה שלכם, וזה כבר יעבור ליושב-ראש הקבוע של הכנסת.

אברהם רביץ: אדוני השר, אתה רוצה להשיב על כמה הערות?

חיים רמון: אני מבין את האווירה המבודחת – אני מקווה שהיא מבודחת – וכל ההערות, גם הלכאורה רציניות, נאמרו בבדיחות הדעת לגבי טעויות הדפוס או הכתיב או ההגהה – אני מניח שמזכיר הכנסת ישיב, אבל הדברים ברורים.

חיים רמון: אני פשוט רוצה להסביר – אנחנו פשוט חושבים – אנו חושבים שחברי הכנסת גם הם יחשבו שזה לא – – –

ראובן ריבלין: אף אחד – – – למה חברי המפלגה שלך לא נמצאים פה?

חיים רמון: כי הם יודעים – – –

ראובן ריבלין: אנחנו זוכים מן ההפקר, אבל הם – – –

חיים רמון: כי הם שומעים אותי בנסיבות אחרות, ומכם נבצר, לצערי.

חיים רמון: אם הייתם מזמינים אותי למצודת-זאב לעתים קרובות, לא הייתי מדבר אליכם כאן, אבל אתם לא מזמינים אז אני נאלץ לדבר כאן.

דוד טל: לא רק אותך הם לא מזמינים.

דוד טל: גם אותנו הם לא מזמינים.

חיים רמון: זה דווקא אין צורך.

חיים רמון: אין צורך.

חיים רמון: אתם מתואמים בלי לבוא זה אל זה.

יצחק כהן: לא שמעת מה שהוא אמר?

חיים רמון: אני שמעתי.

חיים רמון: הוא לא מייצג, לצערי, את הליכוד, כי אם הוא היה מייצג את הליכוד, עד היום הייתם בקואליציה אתנו.

אברהם רביץ: רובי ריבלין, אתה רוצה לשבת על כס הנשיאות?

חיים רמון: אני אומר פשוט לחברים – הרי לא מסתירים שום דבר, ולא צריך לעשות שערורייה משום דבר:

חיים רמון: אם לא היינו מביאים את ההודעה היום, היינו צריכים לכנס את הכנסת בשבוע הבא אך ורק לשם מסירת ההודעה.

מאיר פרוש: יכנסו – – – ההודעה – – –

חיים רמון: לא, לא, אין צורך.

חיים רמון: כשתהיה ישיבת כנסת, הדיון הזה יתקיים.

חיים רמון: הדיון שנדחה ל-48 שעות מתקיים ביום שבו מתכנסת הכנסת.

חיים רמון: לכאורה, הוא נדחה עכשיו.

חיים רמון: אם לא יהיה שום דיון בפגרה, הוא נדחה עד אוקטובר, כמו האי-אמון.

חיים רמון: 48 שעות מיועד ליום כנסת.

חיים רמון: ולכן, מן הראוי שחבר הכנסת נואף מסאלחה יישאר סגן שר ולא יצטרך לחכות עשרה ימים, שבועיים, עד אשר יתמנה שוב לסגן שר, כי נכנס את הכנסת.

חיים רמון: האופציה היתה או לבוא הערב להודיע לכנסת את ההודעה הזאת, משום שישיבת הכנסת מתקיימת, או לבקש לכנס את הכנסת בשבוע הבא.

חיים רמון: אני יודע שחברי הכנסת רגישים מאוד להוצאות מיותרות, להוצאת כספים מיותרים על מנת למסור דבר כל כך טכני, ואני בטוח, שאם יהיה דיון בהודעה שביקש חבר הכנסת שטרית, יהיה מה לומר.

חיים רמון: בעיקר יהיה דיון על התפטרות שר החוץ ולא על התפטרות סגן שר החוץ, ולשם כך גם אין צורך להמתין, כי על הודעת שר החוץ, שהוא התפטר, גם כן אפשר לקיים דיון.

חיים רמון: ולכן, אני מבקש מאוד מחברי הכנסת לקבל את ההודעה הזאת בהבנה, לברך את סגן השר נואף מסאלחה על התמנותו לסגן שר – – –

מאיר שטרית: אני מבקש – – –

קריאה: – – –

חיים רמון: הוא יבוא.

חיים רמון: אני מודה לכם מאוד.

ראובן ריבלין: אדוני השר, ברגע זה הודיעה לי סיעת הליכוד, שהיא מושכת את 30 החתימות ומברכת את סגן השר מסאלחה, על מנת שיצליח בתפקידו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים רמון: אני ידעתי, שאם אני אדבר בהיגיון, אפילו את סיעת הליכוד אשכנע.

ראובן ריבלין: אדוני, יש לך בעיה לשכנע את חברי מפלגתך.

ראובן ריבלין: הכנסת כולה ערה להערותיך.

מיכאל קליינר: אדוני, יש לי שאלה לשר.

ראובן ריבלין: השר כבר ירד, חבר הכנסת קליינר.

ראובן ריבלין: אתה יכול לשאול אותו בלי שהוא יהיה פה.

מיכאל קליינר: לא, לא.

מיכאל קליינר: אני לא הצטרפתי למסע ההצעות לסדר, כי קיוויתי, אדוני היושב-ראש, שבמסגרת הדיון שביקשתם הוא יהיה סיעתי בוודאי, ונוכל להתייחס כמקובל בכנסת להודעה כה דרמטית.

מיכאל קליינר: אבל, למען האמת, כששמעתי הודעה דרמטית וראיתי את התפטרות שר החוץ, הייתי משוכנע שהשר יעלה על הבמה ויגיד: הנה, היות שיש לנו כל כך הרבה מקומות פנויים בממשלה, ניצלנו את ההזדמנות, עם התפטרות סגן שר החוץ, למנות שר ערבי ראשון בממשלה.

מיכאל קליינר: אני יודע שקוצ'יק מנהל את כל המשרדים.

מיכאל קליינר: היה מוותר קוצ'יק על משרד אחד או שניים – –

ראובן ריבלין: ושאלתך?

ראובן ריבלין: שאלתך לשר.

מיכאל קליינר: – – ונותן לו להיות שר.

מיכאל קליינר: מדוע לא ניצלתם את ההזדמנות למנות את נואף מסאלחה לשר ערבי ראשון בממשלה?

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

ראובן ריבלין: אדוני יענה בשם ראש הממשלה.

חיים רמון: אני מסרתי הודעה דרמטית, וחבר הכנסת קליינר מסר הודעה מפתיעה.

חיים רמון: עד עכשיו היו לנו היסוסים בעניין, אבל אני אביא את בקשתו האישית של חבר הכנסת קליינר למנות שר ערבי, ונדמה לי שלאחר שחבר הכנסת קליינר הציע למנות שר ערבי, אנחנו נשקול זאת שיקול מאוד רציני, ויש סיכוי שהצעתך תתקבל.

חיים רמון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר, ואנחנו מברכים את סגן השר גם בהיעדרו: בהצלחה רבה לסגן השר נואף מסאלחה, שהיה סגן שר החוץ והיום הוא סגן שר של כו-לם.

ראובן ריבלין: (הפניה ליחידות הסיוע), התש"ס–2000

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: על סדר-היום אותה הצעת חוק של חבר הכנסת אורלב.

ראובן ריבלין: נשארו לדיון – חבר הכנסת עופר חוגי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואחריהם – חבר הכנסת עזרא יסיים את הדיון.

עופר חוגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מקווה שהיושב-ראש ייתן לי את הזמן כמו שכבודו קיבל – – –

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני, אם הוא רוצה לדבר, ידבר.

ראובן ריבלין: אל תעשה חשבונות עם היושב-ראש כדי שהיושב-ראש לא יעשה חשבונות אתך.

ראובן ריבלין: תתחיל לדבר.

עופר חוגי: בכל אופן, אני מקווה שגם חברי מרכז הליכוד שומעים אותי בשעה זו.

עופר חוגי: אני רוצה להזכיר ליושב-ראש, שלפני כמה דקות, אולי לפני חצי שעה, הציע להוריד הצעה של חבר הכנסת דוד טל שאומרת:

עופר חוגי: מוצע כי הזכאים לקצבאות הנכות לפי חוק הביטוח הלאומי לגמלה לפי חוק הבטחת הכנסה ותשלום לפי חוק המזונות, יקבלו מענק חג פעמיים בשנה – בחגים – בגובה 250 ש"ח.

יצחק כהן: מי הוריד את זה?

עופר חוגי: הוריד את זה חבר הכנסת ריבלין מהליכוד.

עופר חוגי: ואני מתפלא מאוד על הליכוד – מה יש לכם נגד המסכנים?

עופר חוגי: לא למדתם לקח?

עופר חוגי: לא הבנתם למה ירדתם ל-19 מנדטים?

עופר חוגי: למה אתם לא דואגים למסכנים?

עופר חוגי: עד מתי תמשיכו?

עופר חוגי: אתם חושבים שבדרך זאת אתם תחזרו לשלטון?

אבשלום וילן: – – – אל יתהלל חוגר כמפתח.

אבשלום וילן: בבחירות הקודמות – – –

עופר חוגי: אל תדאג, בינתיים הקיבוצים מצטמצמים.

אבשלום וילן: ובא לציון גואל.

עופר חוגי: בינתיים הקיבוצים מצטמצמים.

עופר חוגי: תמצא לך פרויקט חדש, אני מציע לך.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש להתווכח עם חבר הכנסת אבו וילן?

ראובן ריבלין: אם הוא יצעק אני אקח את זה על חשבונו.

ראובן ריבלין: אם אתה תענה לו אני אקח את זה על חשבונך.

עופר חוגי: אני לא רוצה להתווכח אתו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, הוא רוצה למצות את הדקות שעומדות לרשותו.

ראובן ריבלין: הוא לא יודע כמה, אבל הוא רוצה למצות אותן.

אבשלום וילן: אני רוצה להגן על המחנה הלאומי.

עופר חוגי: אני מתפלא מאוד על הליכוד גם בעניין חוק בני הישיבות, שפתאום קם מצביא גדול בישראל ומחליט שלליכוד יש עקרונות, ממש עקרונות מאוד חשובים, מאוד גדולים, והחליט להנהיג את כל מפלגת הליכוד להצביע נגד החוק.

עופר חוגי: אתם חושבים שאנחנו לא זוכרים?

עופר חוגי: אתם חושבים, שאנחנו בתור מפלגה מאוד גדולה, חוג מאוד גדול של חרדים שנמצאים במדינה, לא נזכור לכם את זה?

ראובן ריבלין: חרדים וחוזרים בתשובה, אל תשכח.

עופר חוגי: אני לא מדבר על החוזרים בתשובה.

עופר חוגי: אתם חושבים שבדרך שאתם מתנהגים אנחנו נשתוק?

עופר חוגי: אנחנו לא יודעים מה זה פוליטיקה?

עופר חוגי: אנחנו ילדים קטנים שלכם?

עופר חוגי: זו לא הדרך.

עופר חוגי: ותדע לך – – –

אבשלום וילן: – – – את פרס, תיזהרו.

עופר חוגי: טוב, אתה הזכרת את הכרת הטוב.

עופר חוגי: הם שכחו מה אומרת הכרת הטוב.

עופר חוגי: ותדע לך, שמשה רבנו, בפרשת השבוע, באלה הדברים הוכיח את עם ישראל.

עופר חוגי: אני לא בא להוכיח אתכם.

ראובן ריבלין: מה אמר בפרשת השבוע?

עופר חוגי: הוא הוכיח אתכם ברמזים.

ראובן ריבלין: איך?

ראובן ריבלין: איך?

ראובן ריבלין: נמק.

עופר חוגי: ואני מדבר אתך אך ורק – – –

רחמים מלול: הוא כבר הוציא את הכיפה.

ראובן ריבלין: חשבתי שהוא הולך לצטט, חבר הכנסת מלול.

ראובן ריבלין: אני לא ידעתי שהוא חוסך ממני את זה.

עופר חוגי: אני רוצה בסך הכול להוכיח אותך ממש ברמזים.

עופר חוגי: ואני מציע לכם, חברי הליכוד, לקחת את הדברים לתשומת לב.

עופר חוגי: אם אתם רוצים שנמשיך יחד בתור המחנה הלאומי האמיתי ונעבוד יחד, אנחנו חייבים להגיע להידברות בצורה נכונה.

עופר חוגי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עופר חוגי, שלא עבר את הזמן שניתן לדובר הקודם לפני הדובר של השר.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הנשיאות הודיע לי את החלטתו שב-24:00 נועלים את הישיבה.

דוד טל: כבר עברו שלוש דקות.

דוד טל: אני מבקש – – –

ראובן ריבלין: האם אדוני קשור בעבותות לכיסאו?

ראובן ריבלין: היושב-ראש יודיע מתי הישיבה ננעלת, אדוני.

דוד טל: לא, אבל יושב-ראש הכנסת הודיע שב-24:00 – – –

ראובן ריבלין: אדוני ישב בבקשה.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך.

ראובן ריבלין: אדוני יתקשר ליושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: היושב-ראש בישיבה זו שמע את הערתך.

ראובן ריבלין: אדוני אולי לא יודע כי הוא כנראה מזמן לא היה יושב-ראש ישיבה.

ראובן ריבלין: לא מפסיקים דיון באמצעו.

ראובן ריבלין: עוד מעט קט אנחנו נקיים.

ראובן ריבלין: למה אדוני כל כך מתרגש מהתקנון ומהסדר הטוב כאשר הוא יודע מה הוא?

דוד טל: – – –

ראובן ריבלין: אנחנו נקפיד, כמובן אם זה לא יפגע בשותפינו.

ראובן ריבלין: אם ייתנו לי רשות חברי המרכז, אחרי שאתם תתלוננו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני שמח שהשר לענייני ירושלים הגיע לכאן, שכן אז אני יודע שיש ממשלה, מכיוון שהערב הייתי בטוח לחלוטין שאין ממשלה.

משה גפני: יש מצב שמגישים אי-אמון בממשלה, בראש הממשלה.

משה גפני: מה שהיה הערב עם החוקים האחרונים היה מצב חדש בכנסת, שחברי הכנסת מגישים אי-אמון זה נגד זה.

משה גפני: יש הצעות חוק פרטיות, ומגישים עליהן אי-אמון.

משה גפני: כל אחד מאתנו יודע כמה קשה להביא חוק לקריאה טרומית ולקריאה ראשונה, ועד ש"המדפיס הממשלתי" מדפיס את זה ועד שמניחים על השולחן ואיזה מסע ייסורים עובר כל חבר כנסת.

משה גפני: אבל ידענו, שאף-על-פי-כן, כאשר יש מצב שהממשלה תומכת בחוק, מגישים אי-אמון, או הממשלה מתנגדת, מגישים אי-אמון.

משה גפני: הפעם הגענו לשיא חדש.

משה גפני: חברי כנסת, בהצעות חוק פרטיות מגישים אי-אמון זה כנגד זה.

משה גפני: זה חידוש מאוד לא מרענן ומאוד לא – – –

מאיר פרוש: בשם הליכוד שהיה פה – – –

משה גפני: זה מאוד תמוה, מאוד לא מובן.

משה גפני: אני נמצא לא כל כך הרבה שנים בכנסת.

משה גפני: אנחנו יודעים שביום האחרון מגישים הרבה דברים של ניקוי שולחן.

משה גפני: עד שהגיעה הצעת חוק מ"המדפיס הממשלתי" לקח יותר זמן מהרגיל והניחו אותה רק אחר הצהריים.

משה גפני: אז מה הם מביאים את זה להצבעה?

משה גפני: אם זה שנוי במחלוקת, שנוי במחלוקת.

משה גפני: תמוה מאוד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא הולך להגיד לך שום פסוק מהתורה, אבל שמעתי את הדברים שלך ברוב קשב.

משה גפני: תרשה לי, אני לא נכנס לוויכוח שהיה כאן.

משה גפני: שמעתי את הדברים, והם אפילו נגעו ללב.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך ממש בקצרה.

משה גפני: יושבים פה שני חברי כנסת, חבר הכנסת ידידי הרב רביץ ואני.

משה גפני: אנחנו נבחרנו לכנסת ב-1988, בהתשמ"ט, אני אתן לך ממש היסטוריה קצרה-קצרה.

משה גפני: אנחנו לא הצטרפנו לממשלה הזאת שהיתה ממשלת אחדות בראשות שמיר.

משה גפני: שמיר הפר את כל ההבטחות לנו.

משה גפני: לא הצטרפנו.

משה גפני: הגיע תרגיל שהשר שהיה פה קודם עם כמה אישים נוספים עשו אותו כדי להפיל את שמיר.

משה גפני: אנחנו, הרב רביץ ואני, היינו צריכים, על-פי כל היגיון פוליטי, להצביע בעד הפלת ראש הממשלה שמיר, ראש ממשלה מתנועתך, והיינו צריכים להצביע אי-אמון.

משה גפני: לא הצבענו אי-אמון.

משה גפני: אז רצינו להימנע.

משה גפני: הרי בכל אופן שמיר, שהיה יושב-ראש התנועה שלך, הפר את כל ההסכמות אתנו.

משה גפני: הרב שך הורה לנו להצביע נגד הפלתו של ראש הממשלה מתנועתך.

משה גפני: הצבענו נגד, ועשינו הכול על מנת שתקום ממשלה בראשותכם.

משה גפני: אני חושב, שבאותה עת דן מרידור היה שר המשפטים.

ראובן ריבלין: הקשר של שמיר עם הרב רביץ לא היה רק עם הרב שך.

משה גפני: קשה אתו.

ראובן ריבלין: הקשר של הרב רביץ עם ראש הממשלה שמיר היה דרך הלח"י; יש רבים מבני עמנו שלא יודעים שחבר הכנסת רביץ היה חבר ב"לוחמי חירות ישראל".

ראובן ריבלין: אתם לא יודעים כמה אנשים צופים בנו, אתם לא יודעים כמה מחברי המרכז, חבר הכנסת חוגי, צופים בנו עכשיו.

מאיר פרוש: למה אתה מזכיר סיפורים מלפני עשר שנים?

ראובן ריבלין: חשוב ביותר, כי יש הטוענים שרק הם נלחמו, ואני רוצה לומר להם מי עוד נלחם.

משה גפני: ואז, אדוני היושב-ראש – – –

מאיר פרוש: אתה מדבר על נאמנות מלפני עשר שנים – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, באותה ממשלה כיהן – –

מאיר פרוש: לא היתה שמחה כזאת, בבית הזה, עשר שנים.

משה גפני: – – דן מרידור כשר המשפטים.

משה גפני: ואז בא הליכוד ואמר: יש לנו דברים מאוד עקרוניים, חוקי-יסוד.

משה גפני: ואנחנו סברנו, שדברים מצפוניים של הליכוד, הרי הם לא פוגעים בדת, אז לא נתנגד להם.

משה גפני: ואז, בהתשנ"ב, ב-1992, הובאו שני חוקי-יסוד – חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק.

ראובן ריבלין: האם אדוני מתכוון להרצות לנו, כמו הנשיא היוצא, זאת אומרת, את כל תולדות חייו?

משה גפני: אתה רוצה, אני אפסיק.

ראובן ריבלין: כמה רוצה אדוני?

משה גפני: עוד דקה וחצי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

משה גפני: עברו שני חוקי-היסוד הללו, ואז בית-המשפט העליון, אדוני היושב-ראש, בעקבות חוק-יסוד: חופש העיסוק, החליט שצריך לייבא בשר חזיר לארץ, ואתה בוודאי לא מסכים לזה.

ראובן ריבלין: חס וחלילה.

משה גפני: מאז ועד היום, הלכנו כל הזמן עם הליכוד, והוכינו כל הזמן, אנחנו והציבור שלנו, בגללכם, משום שתמכנו בכם ללא סייג.

קולט אביטל: אז מספיק.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: גם בבחירות האחרונות, כשחברים מתנועתך בגדו בכם והלכו למפלגות אחרות והצביעו למפלגות אחרות, אנחנו, הציבור החרדי, תמכנו ב-100% במועמד שלכם.

משה גפני: זה מה שאתם משיבים לנו?

משה גפני: זה נושא מצפוני?

משה גפני: זה נושא מוסרי?

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים בנושא זה הוא חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחר כך – נעילה.

א' האן: לא, נעמי חזן.

ראובן ריבלין: את רוצה לדבר גם בעניין חוק זה?

ראובן ריבלין: כי בנעילה אני נותן לכמה אנשים את האפשרות לדבר.

מאיר שטרית: צריך להזכיר לכולם, שליל הווידויים הוא בערב יום כיפור, לא בתשעה באב.

ראובן ריבלין: בתשעה באב הוגים ויושבים ולומדים תורה ויודעים מהי מחלוקת שמתקיימת ומהי מחלוקת שאינה מתקיימת; אתה יודע, בית שמאי ובית הלל.

רחמים מלול: בתשעה באב לא לומדים תורה, אדוני.

רחמים מלול: תורה משמחת את הלב.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מאז אני בכנסת, ארבע שנים, וזו הקדנציה השנייה שלי, לא הייתי נוכח ביום כמו היום הזה.

גדעון עזרא: כשאתה שואל את עצמך בסוף היום מה הבאנו על הכנסת ומה הבאנו על העם, אני יכול להגיד: בושה וחרפה.

גדעון עזרא: אם תשאלו אותי את הסיבות לבושה ולחרפה – אני לא מדבר על ישראל אחת, שבכלל לא נמצאים פה, וזה לא מעניין אותם, למעט חברת הכנסת קולט אביטל – מה ראינו פה?

גדעון עזרא: ראינו פה את מצילי האומה של ממשלת נתניהו, הם קיבלו את התפקידים החברתיים ואמרו: אנחנו הבאנו ואנחנו עשינו.

גדעון עזרא: היום אני רואה המשך בעניין הזה, בחלוקת מתנות החג מהכסף של כולם, של כולנו.

גדעון עזרא: הדברים עולים והדברים נשמעים והעם רואה, ועוד עולה עופר חוגי, ובתרועת ניצחון אומר:

גדעון עזרא: אנחנו עוד נראה לכם, ואתם עוד תראו.

גדעון עזרא: אני אומר לך, עופר חוגי, זו איננה צורת דיבור וזו איננה דרך.

יצחק כהן: הוא התכוון לרובי ריבלין, רובי תקף אותו.

גדעון עזרא: יצחק כהן, יש לנו יחסים – – –

יצחק כהן: הוא התכוון לרובי ריבלין.

גדעון עזרא: רובי ריבלין הוא ראש הסיעה שלנו.

יצחק כהן: רובי ריבלין תקף אותו.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, לא זו צורת הדיבור שהיינו מורגלים בה, ואני מאוד מקווה שמה שראינו כאן היום הוא דבר שלא יחזור.

גדעון עזרא: ועדת-טל – – –

מאיר פרוש: מה ראית פה היום, שמאיר שטרית התנגד לשני חוקים?

גדעון עזרא: ראיתי הרבה דברים.

גדעון עזרא: רבותי, כמי שחושב, שהמצב שלנו אל מול הפלסטינים יכול להתפתח למאבק אלים, שמרכזו בירושלים – – –

מאיר פרוש: אמר רובי ריבלין שהוא מוותר על ארץ-ישראל.

גדעון עזרא: רובי ריבלין אמר, אני לא מסכים עם רובי ריבלין.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד מלה.

מאיר פרוש: הוא אמר, שיבואו הנה הפלסטינים, שיבואו הנה המצרים.

מאיר פרוש: לא אכפת לו מארץ-ישראל.

מאיר פרוש: כך הוא אמר.

מאיר פרוש: הוא יושב-ראש סיעת הליכוד.

גדעון עזרא: ועדת-טל לא ראתה לנגד עיניה אפשרות, שיכול להתפתח מאבק אלים פה, בתוך ירושלים.

גדעון עזרא: אני זוכר את החרדים במלחמת השחרור בירושלים, והם נושאים נשק ונושאים בעול.

מאיר פרוש: הם יעשו זאת כשהם יצטרכו, לא כשהכנסת תגיד להם.

גדעון עזרא: חשבתי ביום ההצבעה, אחרי שאהוד ברק הביא את הרעיונות הנועזים שלו לפלסטינים, שלא מן הנמנע – – –

מאיר פרוש: שהפלסטינים יבואו הנה, שהמצרים יבואו הנה, שהסורים יבואו הנה, כך הליכוד אומר.

גדעון עזרא: לא נכון.

גדעון עזרא: הוא אמר זאת בציניות, הוא לא התכוון לכך.

מאיר פרוש: הוא אמר, שאין מה לשמור על ארץ-ישראל, אין מה לשמור על ירושלים, לא צריכים לשמור על המדינה.

מאיר פרוש: כך הוא אמר היום, לפני חצי שעה.

גדעון עזרא: הוא אמר, אז הוא אמר.

מאיר פרוש: – – –

גדעון עזרא: אתה שמעת בקולו את הסרקאזם.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה לשמוע את חבר הכנסת פרוש, או שאתה רוצה לדבר בשקט?

גדעון עזרא: אני רוצה לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, חבר הכנסת עזרא רוצה לשאת את דבריו.

מאיר פרוש: הוא אמר, שהפלסטינים יבואו הנה, לא צריך לשמור על ארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני לאפשר לחבר הכנסת עזרא לשאת את דבריו.

מאיר פרוש: זאת היתה קריאת ביניים מקובלת.

ראובן ריבלין: הוא שמע אותה, האזין לה, והוא רוצה להמשיך לדבר.

ראובן ריבלין: שאלתי אותו אם הוא רוצה שתמשיך לצעוק, והוא אמר: לא.

מאיר פרוש: מי צריך לשמור על ירושלים?

מאיר פרוש: כשהפלסטינים יהיו פה, מה יהיה?

גדעון עזרא: אני לא יכול לדבר כך.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה שאני אקרא אותו לסדר?

מאיר פרוש: כן.

ראובן ריבלין: אני קורא את חבר הכנסת פרוש לסדר בפעם הראשונה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עזרא.

מאיר פרוש: אני מודה לך מאוד.

מאיר פרוש: אני רוצה לשמור על ירושלים.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני חבר הכנסת עזרא.

גדעון עזרא: אני רואה אפשרות לא טובה, שיתפתח מאבק אלים בירושלים, שוועדת-טל לא הביאה אותו בחשבון, וראש הממשלה הביא אותנו לעניין הזה.

גדעון עזרא: אני חושב שקיימת אפשרות שנצטרך כל בחור צעיר וטוב לנשק, ומוטב להיערך קודם.

גדעון עזרא: אם מדובר בצבא מקצועי, אם מדובר בצבא שהולך וקטן – – –

ענת מאור: יש משא-ומתן על שלום, אולי לא שמעת על כך.

גדעון עזרא: אני מאמין שאין לנו בצבא צורך בבחורי ישיבות לומדים, אבל אני גם מאמין בצורך להיות מוכנים.

גדעון עזרא: עשינו מה שעשינו לטובת ירושלים, לטובת מדינת ישראל.

גדעון עזרא: שמעתי מכם, שאמרתם לי: אם יצטרכו אותנו – נבוא.

גדעון עזרא: אבל אם לא התאמנת לקראת היום הזה, מה נעשה באותו יום?

מאיר פרוש: יש הודעה של הליכוד שלא צריך.

גדעון עזרא: לכן, רבותי, אני מבקש מאוד מכל אחד ואחד מאתנו לנהוג בכבוד זה מול זה.

גדעון עזרא: בוודאי אנחנו כשותפים לדרך, ואנחנו כאלה, אף שבחדשות – – –

מאיר פרוש: אין שותפים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, הואיל ואין לי סדרנים, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה; אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יצחק כהן: אין סדרנים.

ראובן ריבלין: לכן אני קורא אותו שוב לסדר פעם ראשונה.

מאיר פרוש: הליכוד ויתר על ארץ-ישראל ומוותר על ארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך.

גדעון עזרא: לכן, רבותי, אני מציע לכולנו שננהג בכבוד זה עם זה, וש"ס לא תבוא בדברי רהב אל הליכוד, הליכוד מעולם לא בא בדברי רהב לש"ס, ונשמור על יחסים טובים.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא, שהופרע בדבריו, ולכן דיבר נטו שלוש דקות.

ראובן ריבלין: רבותי, תם ולא נשלם.

ראובן ריבלין: האם יש הודעות אישיות לחברי הכנסת?

זבולון אורלב: אני ביקשתי.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר שטרית: ביקשתי לראות בכל הצבעה על הצעת חוק הצעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: האם אדוני רואה בהצבעה על הצעת חוק זאת אי-אמון?

מאיר שטרית: בהחלט כן.

ראובן ריבלין: הואיל וחבר הכנסת רואה בעניין הזה, בשם הליכוד, הצעת אי-אמון, ההצבעה נדחית לשבוע הבא או לישיבה הראשונה של הכנסת לאחר הפגרה.

זבולון אורלב: אני מבקש רשות מענת מאור ואני מבקש רשות ממאיר פרוש לוותר על ההצבעה.

מאיר פרוש: אני לא זכאי, ואני לא מבקש.

זבולון אורלב: אני מבקש ממך לוותר על הצבעה.

מאיר פרוש: אני לא מעלה את זה.

זבולון אורלב: ענת מאור, את מוכנה לוותר על הצבעה?

ענת מאור: הצעת החוק חשובה.

יצחק כהן: אל תוותרי.

זבולון אורלב: לא יהיה, לא לך ולא לי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני יודיע לחברי הכנסת האחרים.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, השעה 24:00.

ראובן ריבלין: צודק אדוני.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היתה בקשה להודעה אישית לחברת הכנסת יהודית נאות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זבולון אורלב: גם אני ביקשתי למסור הודעה אישית.

ראובן ריבלין: אתה דיברת הרגע.

זבולון אורלב: לא, לא.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: רבותי, אני נותן לכל אחד דקה.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, היות שיכול להיות שדברי קודם, בדיון על הצעת החוק של חבר הכנסת אורלב, פורשו, או היו יכולים להשתמע לא נכון, אני רוצה לומר, שבדברי הביקורת שלי לא התכוונתי למזכירות הכנסת.

יהודית נאות: גם האירוע שתיארתי לא קרה במזכירות הכנסת אלא בלשכה סמוכה אליה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת נאות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם ביקרתי את צורת ההנחה של סדר-היום בעניין סגן שר החוץ.

זבולון אורלב: מובן שעשיתי את כל הדבר במילתא דבדיחותא, בשעה המאוחרת.

זבולון אורלב: אבל הואיל ודברי התפרשו שלא כהלכה, אני מבקש להתנצל בפני עדנה, לימור ואלינור, המזכירות המאוד-מסורות והמאוד-מקצועיות של לשכת המזכיר.

זבולון אורלב: אני מבקש להתנצל בפניהן אם דברי התפרשו כפגיעה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נעמי חזן.

ראובן ריבלין: לאחר מכן יסיים חבר הכנסת דוד אזולאי.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מגיעים לשעת סיום מושב מאוד סוער, וייתכן מאוד שהציבור וחלק מחברי הכנסת לא נתנו ביטוי הולם לעבודה של הרבה אנשים בתוך הכנסת, שאפשרו לנו לעבוד בתקופה הזאת.

נעמי חזן: הם מסורים במיוחד.

נעמי חזן: לכן, אני רוצה, בשם כל חברי הכנסת, להודות למזכיר הכנסת, מר אריה האן, לסגני המזכיר, דוד לב ורותי קפלן, לעובדות במזכירות הכנסת, לעדנה, לימור ואלינור, לסדרנים שכל הזמן מתרוצצים ועוזרים לנו, למשמר הכנסת, לקצרניות שעמלות באמת שעות רבות, לצלמים של ערוץ-33, ואם מותר לי לומר – לכל אנשי התחזוקה בבית הזה, וכמובן, לד"ר ליפשיץ.

נעמי חזן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת נעמי חזן.

ראובן ריבלין: מה קרה לכם?

ראובן ריבלין: מה קרה?

יהודית נאות: אין מחיאות כפיים באולם המליאה.

ראובן ריבלין: רבותי, ישיבת הכנסת לא ננעלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נאות, קולך נשמע ברמה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עם כל ביטויי השמחה שאני שומע כאן, גם לרגל יציאתנו לפגרה, אני לא כל כך שמח כשאני יודע ששני חוקים שהיו אמורים לעבור הערב בקריאה שנייה ושלישית לא יעברו היום.

דוד אזולאי: אלה שני חוקים חשובים מאוד, שעבדנו עליהם הרבה מאוד בוועדת הפנים – החוק למניעת אלימות במשפחה וחוק כלי הירייה.

מאיר פרוש: בקריאה שלישית – – –

דוד אזולאי: הצעות החוק הן בקריאה שנייה ושלישית.

דוד אזולאי: אלה הצעות חוק שעבדנו עליהן הרבה מאוד והן היו אמורות לעלות הערב לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אזולאי: אבל הן לא יעלו מסיבות קטנוניות.

דוד אזולאי: אינני מבין מדוע הן לא עולות כאן.

דוד אזולאי: זה משום שמישהו הבטיח שהוא יהפוך את ההצבעה להצבעת אי-אמון.

דוד אזולאי: אני חושב שזאת לא דרך מכובדת וזאת לא דרך ראויה.

דוד אזולאי: מדובר בדברים שהם בנפשנו והם נוגעים לפסוק "כל המציל נפש אחת מישראל".

דוד אזולאי: כל אחד ייקח על עצמו את האחריות.

דוד אזולאי: אם, חס ושלום, בפגרה של הכנסת יקרה משהו כתוצאה מזה שהחוקים הללו לא חוקקו – שזה יהיה על מצפונו.

דוד אזולאי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אזולאי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אחרונה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נאמר מלת סיום על מנת לנעול את הישיבה.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, משום שנאמרו דברים מסוימים בדקות האחרונות ומשום שהישיבה היתה קצת סוערת, אני רוצה להפיג במקצת את המתח שקיים כאן באווירה הזאת.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר, שעשינו, חברי הכנסת, עבודה ראויה, עבודה טובה.

נעמי בלומנטל: אם היום הדברים אינם נשמעים כך, אזי כדאי שכולנו נצא ברוח של פיוס לפגרה שהיא באמת לא ממש פגרה לאור העבודה הרבה שמצפה לנו.

נעמי בלומנטל: עם זאת, אני לא רוצה להימנע מלומר איזה דבר ביקורת, שאני חושבת שהוא כן במקומו, על ראש הממשלה, שהתחיל את הקדנציה עם ממשלה של 24 שרים וישב היום – – –

נעמי חזן: זה לא בסדר – – –

ענת מאור: זו הצעה לסדר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלומנטל.

נעמי בלומנטל: רק שנייה אחת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלומנטל, הודעה אישית.

ראובן ריבלין: אני לא מבקש פולמוס פוליטי כרגע.

נעמי בלומנטל: המצב איננו ראוי.

נעמי בלומנטל: כאשר אנחנו יוצאים לפגרה ראש הממשלה נמצא במצב שבו מתוך 24 שרים יש לו רק עשרה שרים.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שדמוקרטית המצב לא נראה טוב.

נעמי בלומנטל: עם זאת, אנחנו מקווים שהפנים שלנו ייראו טוב יותר.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להעיר הערה אחת.

נעמי בלומנטל: אנחנו נמצאים כאן עכשיו 15 חברי כנסת, עשרה חברי כנסת וחמש חברות כנסת.

נעמי בלומנטל: אני מצפה – – –

קריאות: לא, ארבע חברות כנסת.

נעמי בלומנטל: יהודית נאות היתה כאן כרגע.

נעמי בלומנטל: שלא תיבהלו יותר מדי.

נעמי בלומנטל: אנחנו נפעל ונשאף לאט-לאט ליותר.

נעמי בלומנטל: אני מקווה, שגם בסיעות החרדיות, הדתיות והערביות תהיינה חברות כנסת במידה ראויה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת בלומנטל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הרי אני לא יכול להושיב אתכם, כי הגענו לתום מושב זה, שהיה מושב חם.

ראובן ריבלין: כנס הקיץ היה סוער, סוער יותר מאשר כנס החורף, שבו הקור מהווה אולי סימן יותר מכול לניכור ולקוטביות שהיו מנת חלקנו.

ראובן ריבלין: עם זאת הוכיחה הכנסת, כמובן, שגם בימי סערה גדולה היא היתה הריבון, היא היתה זו שקבעה את סדרי-היום של האומה כולה.

ראובן ריבלין: היו מאבקים רבים בין כל חלקי הבית, בין ימין לשמאל, בין הימין לבין עצמו, בין חרדים לחילונים, בין אלה ששומרים תרי"ג מצוות לאלה שלא מקיימים את כולן.

ראובן ריבלין: היו אלה ימים לא קלים, כאשר חברי כנסת נצים אלה עם אלה.

ראובן ריבלין: אנחנו בכל זאת עברנו את המושב החם הזה, כאשר אנחנו יוצאים לפגרה שאיננו יודעים כמה זמן תארך, אם בכלל, משום שאנחנו יודעים שכל סדר-היום שהכנסת לא פסקה מלעסוק בו עדיין ניצב לפנינו, וכל השאלות שנשאלו בתחילת הקיץ עדיין עומדות.

ראובן ריבלין: התשובה שלה נחכה תהיה, אם ירצה השם, במושב הבא.

ראובן ריבלין: אני מאחל ברכות לכל חברי הכנסת אשר פעלו ועמלו על מנת להרבות ולהפרות את דיוני הכנסת הזאת.

ראובן ריבלין: אני מתכבד בשם כולכם, ובעיקר בשם נאמני הבית, חברי הכנסת הנמצאים כאן בכל דיון עד תומו, חבר הכנסת פרוש, חבר הכנסת מלול, חבר הכנסת עזרא, חבר הכנסת מאיר שטרית, חברת הכנסת בלומנטל, החברים הנכבדים מסיעת ש"ס, שכמעט כולם נמצאים פה כחיילים, והחברים מסיעות השמאל, ובעיקר שתי הטובות שבמחוקקות, חברת הכנסת ענת מאור וחברת הכנסת נעמי חזן.

ראובן ריבלין: וחברת הכנסת קולט אביטל – – –

קריאה: ודוד אזולאי.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: אמרתי: כל חברי הכנסת.

דוד אזולאי: את חברי הכנסת של ש"ס לא אמרת.

ראובן ריבלין: אני מזכיר את כל חברי הכנסת של ש"ס ללא יוצא מן הכלל, העומדים על משמר אותם דברים שהם חושבים אותם לחשובים ביותר.

ראובן ריבלין: הם חיילים נאמנים של הסקטורים שהם נשלחו על-ידם על מנת למלא את תפקידם בכנסת.

ראובן ריבלין: הם עושים זאת בצורה המועילה והטובה ביותר.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ביקש ממני לומר לכם שהמלה האחרונה תמיד תהיה שלו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם בורג: בשם המאזינים והצופים של ערוץ-33 אני מבקש להודות לחבר הכנסת ריבלין, שגם בשעות המתות ביותר של הלילה מצליח לעורר אותם לחיים.

אברהם בורג: אין נושא שאין לו מה להגיד בו ואין דבר שהוא לא מבין בו, לרבות בדברים שהוא לא יודע עליהם שום דבר.

אברהם בורג: בהקשר זה דומני, חבר הכנסת ריבלין, שהסטטיסטיקה בסיכום מושב הכנסת, שמעידה שאתה אלוף מושב הכנסת בהצבעות, אלוף הכנסת בנאומים, היא רק עדות נאמנה לכך, שכנגד כל התמונה השורה כאן מזל שיש פרלמנטר אחד כמוך, שעוד שומר על האיזון עם רוח של הומור.

אברהם בורג: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברי.

ראובן ריבלין: מכל מלמדי השכלתי.

ראובן ריבלין: חברות וחברי הכנסת, ישיבת הכנסת, מושב הכנסת ננעל בימים אלה של אבל על חורבן בית שני, בתקווה לכך שעם ישראל לנצח יחיה.

מאיר שטרית: ובבניין ירושלים תנוחם.

ראובן ריבלין: בבניין ירושלים השלמה ננוחם.

ראובן ריבלין: אני נועל את ישיבת הכנסת.