ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 143, 2000-08-28 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה הנוכחים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, כנס מיוחד של הכנסת; היום יום שני, כ"ז באב התש"ס, 28 בחודש אוגוסט שנת 2000.

אברהם בורג: אנחנו נתחיל בהודעות של יושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: חברי הכנסת, לפני שניגש לדברים השוטפים שלנו, אני מבקש, בשם כולנו, לשלוח את תנחומינו, יחד עם כל בית ישראל, לשלוש משפחות חיילי יחידת "דובדבן": רועי אבן, זכרו לברכה; לירון שרביט, זכרו לברכה; וניב יעקבי, זכרו לברכה, אשר נהרגו במהלך פעולה יזומה נגד הטרור בגזרת שכם.

אברהם בורג: זה אסון כבד למשפחות, שלכאבן אין מרפא.

אברהם בורג: לעתים נדמה לי, כי אנחנו, במקומות השלווים ברחבי המדינה, טרודים בעיסוקינו השגרתיים ולא נותנים דעתנו על זירת המלחמה היומיומית בטרור.

אברהם בורג: אנחנו נחושים ונחרצים במלחמתנו זו, מתוך אמונה כי לא ייכון שלום אמת אם הטרור ישרור.

אברהם בורג: האבדות המכאיבות באו והזכירו לנו בידי מי מופקדת השמירה על ביטחוננו ומה הן הפרופורציות האמיתיות של חיינו כאן.

אברהם בורג: בני המשפחות היקרות, ברגעים קשים אלה אנחנו אבלים וכואבים אתכם וזוכרים את שלושת העצים שנכרתו ולעולם לא ילבלבו עוד.

אברהם בורג: יהי זכרם ברוך.

אברהם בורג: חברי הכנסת, הסעיף הראשון בסדר-היום: הודעות ליושב-ראש.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה – יש כאן רשימה ארוכה של מי בא ומי נסע וכו'.

אברהם בורג: אם אין התנגדות מספסלי האופוזיציה, אני אעביר זאת ישר לפרוטוקול.

מאיר שטרית: אני מציע להפוך את הדבר הזה לנוהל קבוע.

אברהם בורג: אני כל פעם רוצה, אבל מדי פעם גנדי רוצה את הפרטים.

מיכאל קליינר: – – – על איך נקבע סדר-היום.

אברהם בורג: אז אנחנו העברנו זאת לסדר-היום.

אברהם בורג: השר מיכאל מלכיאור מילא את מקומו של שר המשפטים ביום ט' באב התש"ס, 10 באוגוסט 2000, ועד ליום י"ד באב התש"ס, 15 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: השרה יולי תמיר מילאה את מקומו של שר התקשורת מיום ט' באב התש"ס, 10 באוגוסט 2000, ועד ליום י"ב באב התש"ס, 13 באוגוסט 2000, ומיום כ"ב באב התש"ס, 23 באוגוסט 2000, ועד ליום כ"ו באב התש"ס, 27 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: השרה דליה איציק מילאה את מקומו של השר לביטחון הפנים מיום ט' באב התש"ס, 10 באוגוסט 2000, ועד ליום י"ג באב התש"ס, 14 באוגוסט 2000, ואת מקומו של השר לשיתוף פעולה אזורי מיום י' באב התש"ס, 11 באוגוסט 2000, ועד ליום ט"ז באב התש"ס, 17 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: השרה יולי תמיר מילאה את מקומו של שר התחבורה והתיירות מיום י"ב באב התש"ס, 13 באוגוסט 2000, ועד ליום י"ד באב התש"ס, 15 באוגוסט 2000, ומיום י"ט באב התש"ס, 20 באוגוסט 2000, ועד ליום כ"ג באב התש"ס, 24 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: שר התקשורת שב ארצה ביום י"ב באב התש"ס, 13 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: השר לביטחון הפנים שב ארצה ביום י"ג באב התש"ס, 14 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: השר שלמה בן-עמי מילא את מקום שר החוץ נוסף על תפקידו כשר לביטחון הפנים החל מיום ג', י"ד באב התש"ס, 15 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: ראש הממשלה מילא את מקומו של השר חיים רמון מיום ט"ז באב התש"ס, 17 באוגוסט 2000, עד ליום כ"ה באב התש"ס, 26 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: שר התחבורה ושר התיירות שב ארצה ביום י"ד באב התש"ס, 15 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: שר המשפטים שב ארצה ביום י"ד באב התש"ס, 15 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: השר לשיתוף פעולה אזורי שב ארצה ביום י"ז באב התש"ס, 18 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: השר יוסי ביילין מילא את מקומו של השר לביטחון הפנים וממלא את מקום שר החוץ ביום כ"ג באב התש"ס, 24 באוגוסט 2000, בשעות 17:00-07:00, וממלא את מקומו של השר לשיתוף פעולה אזורי מיום כ"ב באב התש"ס, 23 באוגוסט 2000, ועד ליום כ"ז באב התש"ס, 28 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: השרה יולי תמיר מילאה את מקומו של שר התקשורת וממלא-מקום שר הבינוי והשיכון מיום כ"ב באב התש"ס, 23 באוגוסט 2000, ועד ליום כ"ו באב התש"ס, 27 באוגוסט 2000.

אברהם בורג: לפני שנעבור לנושא הבא, חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, פניתי אל היושב-ראש לפני שבוע וביקשתי להגיש הצעה לסדר בנושא דחוף, ונאמר לי שלאחר התייעצות עם היועץ המשפטי אין שום דרך להגיש הצעה בפגרה, אלא על-ידי 25 חתימות של חברי כנסת.

מיכאל קליינר: והנה אני בא היום ואני רואה שיש עשר הצעות לסדר-היום, ואם לא התבלבל לי החשבון אז צריך לפחות 250 חברי כנסת כדי להגיע לעשר הצעות לסדר-היום.

מיכאל קליינר: אז אם נוספו חברי כנסת, ומספרם עתה 130, אני מבקש לדעת, ואם לא – אני רוצה לשאול האם יש כאן איזו טכניקה בין שתי הסיעות הגדולות לפעול בניגוד לתקנון, לכופף אותו, על חשבון הסיעות הקטנות שלא מקבלות הודעה.

מיכאל קליינר: להן נאמר שצריך לעבוד על-פי התקנון, ולגבי האחרים התקנון לא קיים כלל.

מיכאל קליינר: איך נקבע סדר-היום להיום?

אברהם בורג: ראשית, חבר הכנסת קליינר, כבר היו דברים מעולם שניסו לכופף את התקנון.

אברהם בורג: אתה יודע שאני משתדל מאוד שלא לנהוג בדרך הזאת, אז בוא נעשה רק את האריתמטיקה המספרית, ברשותך.

אברהם בורג: אחת מן ההצעות המונחות על השולחן היא הצעה שעברה בהסכמה של הבית מהישיבה הקודמת – אנחנו בתשע.

אברהם בורג: על-פי התקנון, 25 חברי כנסת – כל 25 חברי כנסת יכולים לבקש שתי הצעות ולא הצעה אחת, ולכן יכול להיות שיש עוד מקום למלא עוד כמה הצעות בסדר-היום לפי הארית

אברהם בורג: מטיקה התקנונית, ברשותך.

מיכאל קליינר: לי נאמר לפני שבוע – – – הבהירו שאי-אפשר יותר.

אברהם בורג: לא, זה לא נכון.

אברהם בורג: אני אומר לך ש-25 חברי כנסת יכולים להציע שתי הצעות, וכך היה.

אברהם בורג: אנחנו בדקנו את הדברים וכך הם פועלים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נעבור לנושא הראשון בסדר-היום: פתיחת שנת הלימודים במערכת החינוך והמודעות לבטיחות בדרכים – סיעת המפד"ל.

אברהם בורג: ינמק את ההצעה חבר הכנסת זבולון אורלב.

אברהם בורג: בבקשה; עשר דקות בפגרה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבותי, שנת הלימודים, שאמורה להיפתח ב-1 בספטמבר – אין היום ביטחון שהיא תיפתח.

זבולון אורלב: ואין היום ביטחון שהיא תיפתח, מפני שמערכת החינוך והתרבות יתומה, אין שר חינוך במשרה מלאה.

זבולון אורלב: חרף קריאות חוזרות ונשנות לראש הממשלה לבחור ולמנות שר חינוך שיהיה סניגורם של תלמידי ישראל, שיטפל ברמה הלאומית בבעיות הבוערות והנוקבות של מערכת החינוך – לא מצא ראש הממשלה לנכון לעשות כן.

זבולון אורלב: אני יודע שהשרה דליה איציק היא זו שתשיב מטעם הממשלה, והלוואי שראש הממשלה היה ממנה אותה, או כל שר אחר – ודאי שהשרה דליה איציק מקובלת עלינו, רק חבל ששולחים את השרה להשיב לנו בשעה שלא נותנים לה את הסמכויות, לא נותנים לה את האחריות, לא נותנים לה את הכלים, ומפקירים את מערכת החינוך להידבר במישרין עם שר האוצר.

זבולון אורלב: ברור שמאבק כזה נידון מראש לכישלון.

זבולון אורלב: והנה אנחנו עומדים ערב פתיחת שנת לימודים, ראשי הרשויות המקומיות ממורמרים, שתי רשויות מקומיות – אילת ואופקים – כבר הודיעו שלא יפתחו את שנת הלימודים, ראשי ארגוני המורים אינם מקבלים תשובות ענייניות על בעיותיהם – והם לא העלו אותן ברגע האחרון.

זבולון אורלב: חודשים ארוכים הסתדרות המורים מבקשת לדבר על תגמול עבודתם של המורים שעובדים ביום חינוך ארוך.

זבולון אורלב: אין שום הצעה עניינית לפתרון הבעיה.

זבולון אורלב: ראשי ארגון המורים מבקשים להוציא עוד מורים שחוקים לפנסיה.

זבולון אורלב: מורה שחוק זה מורה שאף אחד מחברי הכנסת לא היה רוצה שילדו ילמד אצלו, מורה שהגיע זמנו לצאת, ואין שום תשובה עניינית.

זבולון אורלב: יתר על כן – שר החינוך לשעבר, חבר הכנסת יוסי שריד, אישר פרויקט, שגם ועדת החינוך אישרה אותו, פרויקט שיזם ארגון המורים, בשם "עוז לתמורה", שהוא מהפכה במערכת החינוך, שמורה יעבוד יותר שעות ויקבל יותר, וביקשו לעשות ניסוי בחמישה בתי-ספר.

זבולון אורלב: משרד החינוך אמר: אני מגייס את הכסף מתקציבי – משרד האוצר לא מסכים.

זבולון אורלב: שני חוקים חברתיים-חינוכיים מהמעלה הראשונה תקועים.

זבולון אורלב: הראשון, חוק יום חינוך ארוך, שחבר הכנסת שטרית – שעכשיו עסוק – היה מיוזמיו, והשלמתו של החוק הזה צריכה להסתיים בתשס"ד.

זבולון אורלב: הממשלה הזאת לא קידמה את החוק הזה בשום בית-ספר, לא בראשית שנת הלימודים תש"ס ולא בראשית שנת הלימודים הבאה עלינו לטובה, בשנת תשס"א.

זבולון אורלב: יתר על כן, עם קרוב ל-500 בתי-ספר שאתם התחילה הממשלה הקודמת, נשרו כמה עשרות בתי-ספר, כי לא ניתן פתרון תקציבי.

זבולון אורלב: זה חוק שיכול לקדם תלמידים חלשים, שיכול לצמצם פערים, שיכול לשפר את איכות החינוך בכל המגזרים, בכל התחומים.

זבולון אורלב: מדוע הממשלה הזאת לא מוכנה לקדם את החוק הזה?

זבולון אורלב: החוק השני הוא חוק חינוך חינם לבני שלוש-ארבע.

זבולון אורלב: זה דבר ידוע שהחינוך בגיל הרך קובע במידה רבה מאוד את סיכויי ההצלחה של תלמיד במהלך שנות לימודיו.

זבולון אורלב: ולחוק הזה יש חשיבות גדולה למתן התשתית החינוכית הראויה.

זבולון אורלב: ושוב, מאז חתמה הממשלה הקודמת על הצו להחיל את החוק הזה על כ-70,000 מכלל כ-250,000 תלמידים, הממשלה הנוכחית לא רק שלא הוסיפה אפילו תלמיד אחד לחוק, אלא אפילו גרעה בכך ביחס ל-15,000 תלמידים שהחוק חל עליהם – היא נתנה ברמיזה רשות לרשויות מקומיות שלא לבצע את החוק הזה.

זבולון אורלב: אז אני שואל כאן, מעל במת הכנסת:

זבולון אורלב: איפה הממשלה שמדברת גבוהה גבוהה על קידום החינוך ועל עדיפות לחינוך?

זבולון אורלב: מדוע הממשלה לא מוסיפה זו השנה השנייה – לא השנה הראשונה – שום אגורה לא לחוק יום חינוך ארוך ולא לחוק חינוך חינם לבני שלוש-ארבע?

זבולון אורלב: אבל לא רק זה, אלא גם ביתר התחומים.

זבולון אורלב: צר לי לקבוע, שכמות מסוימת של בתי-ספר – ואינני יכול להעריך כמה, כי גם זה מחדל של הממשלה, שלא יודעים – הם בתי-ספר לא בטיחותיים.

זבולון אורלב: אין בסיס מידע, אין בסיס נתונים, ואנחנו צועקים שנה שלמה: תעשו סקר, תודיעו להורים, שיהיה ברור איפה יש מפגעי בטיחות – חשמל חשוף, מעקות לא בטיחותיים, ויש הגדרות מדויקות מה הבעיות.

זבולון אורלב: וברגע האחרון ביקשו מהרשויות המקומיות: תגישו לנו רשימות.

זבולון אורלב: הרשויות המקומיות הגישו רשימה של צרכים חיוניים ב-160 מיליון שקל.

זבולון אורלב: מה הפתרון של אוצר המדינה?

זבולון אורלב: בשלב הראשון 17.5 מיליון, ובשלב השני – עכשיו, אחרי הפגישה שהיתה לפני שבוע – נדמה לי שהוסיפו עוד 20 מיליון שקל.

זבולון אורלב: 37.5 מיליון שקל.

זבולון אורלב: ומה אומרים לרשויות המקומיות?

זבולון אורלב: זו בעיה שלכם.

זבולון אורלב: כמה אפשר להטיל על הרשויות המקומיות השקועות בחובות של מיליארדים?

זבולון אורלב: מה, אנחנו עושים כאן בלוף עצמי?

זבולון אורלב: אומרים לרשויות המקומיות: סדרו את בעיות הבטיחות, לא נותנים תקציב.

זבולון אורלב: ואז יהיה גירעון יותר גדול.

זבולון אורלב: איזו שיטה זאת?

זבולון אורלב: והגרוע מכול, אף הורה לא יודע אם בית-הספר שלו בטוח או לא בטוח.

זבולון אורלב: לא רק זאת.

זבולון אורלב: ב-1995 החליטה הממשלה להעביר את האחריות לאבטחת מוסדות חינוך ממשרד החינוך למשרד המשטרה.

זבולון אורלב: כבר אז הייתי בין אלה שהתנגדו ואמרו: במשרד החינוך זה עומד בראש סדרי העדיפויות; שר חינוך לא יישן בלילה אם ידע שאין שומר.

שאול יהלום: – – –

זבולון אורלב: אצל המשטרה זה בתחתית סדרי העדיפויות.

זבולון אורלב: ונתנו אז למשטרה תקציבים, נדמה לי למעלה מ-100 מיליון ש"ח, עם עשרות ניידות ועוד כל מיני דברים.

זבולון אורלב: והנה, אחרי צעקות שלנו, יצאו רק לפני ימים אחדים ההרשאות התקציביות לרשויות המקומיות, כדי להתקשר עם חברת השמירה.

זבולון אורלב: מה התוצאה?

זבולון אורלב: הרשויות המקומיות לא מסוגלות לגייס שומרים, לאמן אותם ולתת להם הרשאה לשאת נשק כדי לעמוד בשערי בתי-ספר ביום שישי הקרוב.

זבולון אורלב: ואני אומר כאן לחברי הכנסת, שאני מעריך שתחת אחריות הממשלה הזאת יהיו כ-10% מבתי-הספר פחות או יותר, כי זה מספר השומרים שלפחות מתחלף משנה לשנה.

זבולון אורלב: לגבי שומרים ותיקים אין בעיה.

זבולון אורלב: כל הבעיה היא לגבי מאבטחים ושומרים חדשים.

זבולון אורלב: הם לא יספיקו לעבור את ההכשרה, ולכן הם לא יקבלו את ההרשאה לשאת נשק, ולכן בעצם עומד בבית-הספר אדם בלי הכשרה ובלי נשק.

זבולון אורלב: אנחנו צריכים לתבוע מהמשטרה: הואיל ואיחרת במתן ההרשאות התקציביות, צריך להעמיד שוטר עם נשק עד שיוכשרו כל המאבטחים ויעמדו בכל התקנים.

זבולון אורלב: זו שנת לימודים עצובה, שחרף כל ההצהרות יש בה קיצוצים.

זבולון אורלב: משרד החינוך והתרבות, בגלל לחץ של משרד האוצר מקצץ 40,000 שעות – שעות הוראה ושעות לימודים, שאולי לא באות לידי ביטוי מול התלמיד, אבל אם מקצצים בשעות של מילוי מקום, אם המורה חולה, אין פתרון לילדים.

זבולון אורלב: ואם מקצצים בימי ההדרכה, מחבלים ופוגעים באיכות ההוראה, כי אין מי שידריך את המורים.

זבולון אורלב: מקצצים 100 מיליון שקל בחינוך הטכנולוגי, ובשעה שרוצים לייבא אנשי היי-טק, מקצצים 25% בהכשרת הנדסאים וטכנאים.

זבולון אורלב: מבטלים את החינוך הטכנולוגי בכיתות ט'.

זבולון אורלב: נותנים רק מחצית הכמות של מחשבים – במקום 12,000 מחשבים, רק 6,000.

זבולון אורלב: אני אומר: רבותי, זוהי שנה קשה.

זבולון אורלב: ואני שוב פונה לראש הממשלה ולשר האוצר לעזוב עכשיו כל דבר ולהיכנס למשא-ומתן מרתוני, לא נסיעה לטורקיה ולא נסיעות לכל מיני מקומות אחרים.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אני מסיים במשפט סיכום.

זבולון אורלב: חרף כל הבעיות הקשות, אני פונה לארגוני המורים לגלות אחריות, שלממשלה אין.

זבולון אורלב: אני פונה לשלטון המקומי ולארגוני ההורים לגלות אחריות, שלממשלה אין, ולא להשבית את שמחתם ואת החגיגה החינוכית.

זבולון אורלב: יש לפתוח את שנת הלימודים, ונעמוד לימינם בפתרון הבעיות גם אחרי פתיחת שנת הלימודים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: פתיחת שנת הלימודים במערכת החינוך והמודעות לבטיחות בדרכים – תנמק את ההצעה חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

אברהם בורג: בבקשה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ב-1 בספטמבר, עם פתיחת שנת הלימודים, המוני אנשים יפסיקו לחייך.

חוסניה ג'בארה: ב-1 בספטמבר לא יחייכו התלמידים שילכו לבתי-הספר, אלא יגלו שליקויי הבטיחות שהיו בשנה שעברה לא תוקנו ונשארו בדיוק במצב שהיו קודם.

חוסניה ג'בארה: בכמה בתי-ספר מדובר בהרבה יותר מסיוד של קירות מתקלפים.

חוסניה ג'בארה: תחת ההגדרה "שיפוצים" נופלים גם ליקויי בטיחות קשים, הדורשים תיקונים מיידיים: דלתות שציריהן פגומים, הסקות דולפות וחלודות, שקעי חשמל רופפים, החושפים חוטים מסוכנים ויוצרים סכנת התחשמלות, מעקי מדרגות מתנדנדים, מדרגות שבורות, ציוד רעוע שאבד עליו כלח ועוד.

חוסניה ג'בארה: במשרד החינוך נוקטים מדיניות של כיבוי שרפות, אדוני היושב-ראש; לומדים בדרך הקשה – קודם כול קורה אסון בבית-הספר, אחר כך בודקים מה לא היה תקין ומה לא היה בסדר.

חוסניה ג'בארה: לצערי, אחר כך מוצאים שאפשר היה למנוע את התאונה וקופחו חיי אדם לחינם.

חוסניה ג'בארה: ב-1 בספטמבר, אדוני היושב-ראש, גם לא יחייכו ההורים; אותם הורים שאין להם כסף לשלם לספרים חדשים, אין להם כסף לשלם ללחם ולמוצרי מזון, מהיכן ימצאו את הכסף לשלם לספרים חדשים, למחברות, לעפרונות, ליומנים ולילקוטים?

חוסניה ג'בארה: ושוב, אדוני היושב-ראש, בדיוק כמו בשנה שעברה, יצטרכו אותם תלמידים להגיע לבתי-הספר בידיים ריקות, מבוישים, לא כמו שאר חבריהם, ללא ספרים חדשים.

חוסניה ג'בארה: אותם הורים, אדוני היושב-ראש, יפסיקו לחייך, משום שהם נדרשים גם לשלם אלפי שקלים מעל המותר לתשלומי החובה, ומנהלי בתי-הספר מתנים הרשמה של תלמידים בתשלום הכספים.

חוסניה ג'בארה: בבתי-ספר קיימת גבייה בלתי חוקית של תשלומי החובה, אף שוועדת החינוך של הכנסת, שאני חברה בה, ביטלה חובה זאת.

חוסניה ג'בארה: ההורים חסרי אונים עקב אוזלת ידם של בתי-הספר שאינם אוכפים את החוק.

חוסניה ג'בארה: ב-1 בספטמבר, אדוני היושב-ראש, יפסיקו לחייך גם המורים, משום ששכרם אומנם ישתפר, אך לא מספיק, ולא לשביעות רצונם.

חוסניה ג'בארה: רבים מהמורים האקדמאים יפסיקו לחייך, משום שב-1 בספטמבר הם בביתם מובטלים, חסרי עבודה; תחת האצטלה של קיצוצים, אין תקצוב.

חוסניה ג'בארה: אני קוראת לשר האוצר להתרכך ולהגיע להסכם פשרה, לרן ארז ולאברהם בן-שבת – לשבור את המסורת ולדאוג ששנת הלימודים תיפתח ביום שישי למרות הכול.

חוסניה ג'בארה: ב-1 בספטמבר, אדוני היושב-ראש, גם התלמידים וגם המורים וגם ההורים יפסיקו לחייך, משום שיש להם כל כך הרבה טענות ומענות ופניות ואין להם עם מי לדבר.

חוסניה ג'בארה: אין שר חינוך בממשלה, באחת המשרות החשובות במדינה יש כיסא ריק, ומשרד החינוך עומד מול שוקת שבורה ומנסה לתמרן בין כל הקשיים.

חוסניה ג'בארה: סוף סוף מדינת ישראל זכתה לשר חינוך טוב, יוסי שריד, שדאג לכל תלמידי ישראל, לסגירת הפערים בין התלמידים הערבים אזרחי ישראל לבין התלמידים היהודים, לרבות החינוך המיוחד, וזאת לאחר קיפוח מתמשך, יותר מ-52 שנה, שהיה מנת חלקו של המגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אם ראש הממשלה מקיים ממשלת אחדות לאומית עם הליכוד, המפד"ל וש"ס – משמעות הדבר מבחינתנו גט כריתות למגזר הערבי ולמרצ.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אם יקיים ראש הממשלה במדיניותו מהפכה חילונית, המפלגות הערביות יצטרפו בשמחה לקואליציה ויהיו חלק ממנה.

חוסניה ג'בארה: המהפכה החילונית שאני במרצ תומכת בה תביא סוף סוף לכינון חוקה ולהגשמת מדינת כל אזרחיה, מדינה רב-לאומית, רב-תרבותית ודמוקרטית, ליברלית, אשר תומכת בתהליך השלום ושמה אותו למטרתה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שהשיחות בקמפ-דייוויד בסיבוב השני ייצרו את התשתית העיקרית והיסודית לשיחות שיקיימו בסוף ספטמבר ויביאו להסכם כולל, הסכם עם העם הפלסטיני.

חוסניה ג'בארה: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה, גברתי.

אברהם בורג: גברתי שרת התקשורת וממלאת-מקום שר החינוך – זאת ההגדרה?

אברהם בורג: – גברתי השרה איציק, בבקשה.

אברהם בורג: אחריה – שר התחבורה השר ליפקין-שחק.

אברהם בורג: בבקשה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת; אדוני היושב-ראש, רוח של חופש שורה על המליאה, אני אודה לך מאוד אם תעשה לי קצת שקט.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, יש טענה שאתה חופשי מדי בהתנהגות שלך כאן.

ראובן ריבלין: אני מתנצל, אדוני.

אברהם בורג: איפה עוד מפריעים לנו?

אברהם בורג: חבר הכנסת עזרא, תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת שטרית ובוים.

עוזי לנדאו: לזרוק אותו החוצה.

אברהם בורג: זה בנושא השיעור?

אברהם בורג: בבקשה, גברתי השרה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חופש נעים לכם.

דליה איציק: ראש הממשלה, שהוא שר החינוך בפועל, שהוא ממלא-מקום שר החינוך שהוא יוסי שריד, ביקש ממני להשיב על הנושא של פתיחת שנת הלימודים.

דליה איציק: אני מציינת את העובדה הזאת, משום ששר שמציג את מדיניות משרדו בקשר לנושא מסוים עומד על הדגשים שהוא רוצה להטמיע במשרד.

דליה איציק: השר שקבע את המדיניות שאני אפרט בהמשך הוא יוסי שריד, כך שאין לי שום קושי לאמץ את המדיניות שהוא קבע ככתבה וכלשונה.

דליה איציק: עם זאת, אני רוצה לומר כמה דברים כלליים שנוגעים לכל מי שמערכת החינוך יקרה ללבו והוא רואה בה את המשאב החשוב ביותר לנו היום במדינת ישראל.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רוח רעה מהלכת על פני החברה הישראלית, רוח של ערעור על שלטון החוק, על אופיה הדמוקרטי של מדינת ישראל, מערכת יחסים עכורה בין מזרחים לאשכנזים, בין דתיים לחילונים, בין ערבים ליהודים, עד כי לעתים נדמה כי מתערער הבסיס המשותף לאזרחי המדינה הזאת.

דליה איציק: זו חטאת הרובצת לפתח כולנו; המנהיגות הפוליטית והמנהיגות הדתית צריכות לראות בזה אתגר גדול שעומד גם בפני מערכת החינוך.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, איך אנחנו הופכים את הניגודים האלה, שלכאורה עומדים לרסק את כולנו, לתפיסה חינוכית האומרת, כי המאחד בינינו גדול מן המפריד, וכי יש לנו רבדים עמוקים יותר של היסטוריה יהודית וערבית, של מורשת תרבותית, של ערכים אנושיים אוניברסליים, שקושרים את גורלנו ביחד באדמה המשותפת הזאת שאנו חיים עליה, במדינת ישראל, כל זאת בתפיסה דמוקרטית, שבה דברים נקבעים על-פי דעת הרוב, וכולנו פועלים לפי שלטון החוק ואיש אינו מנסה לכפות על רעהו עמדות פוליטיות, דתיות או חברתיות.

דליה איציק: אם מערכת החינוך תצליח לקדם ולו במעט תפיסת עולם זו, הרי זו תהיה שעתה היפה.

דליה איציק: יצירת ההבנה הזאת היא הבסיס להתמודדות עם האתגרים שעומדים בפני החברה הישראלית וגם נקבעו כנושאים מרכזיים, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, במערכת החינוך השנה.

דליה איציק: צמצום הפערים בחברה הישראלית – זוהי משימה חיונית ביותר, שעומדת בפני מערכת החינוך מאז הקמת המדינה.

דליה איציק: כמי שליוותה את הנושא גם כמורה, גם כסגניתו של טדי קולק הממונה על תיק החינוך, גם כיושבת-ראש הסתדרות המורים, גם כיושבת-ראש ועדת החינוך של הכנסת, נתמזל מזלי להכיר את כל זוויותיו של השולחן החינוכי, ואני משוכנעת שהעובדה שהמשרד העמיד את הנושא הזה בראש סדר העדיפויות, זהו מעשה נכון.

דליה איציק: צמצום הפערים בצעדיו הראשונים של התלמיד – לעתים אנחנו נזכרים בצעדיו האחרונים, ואז עלול להיות מאוחר מדי.

זאב בוים: איזה צמצום?

זאב בוים: – – –

דליה איציק: צמצום האלימות.

דליה איציק: כמו שאתם עשיתם בחינוך, כשהייתם כאן.

דליה איציק: צמצום האלימות ומניעת השימוש בסמים במוסדות החינוך.

דליה איציק: החברה הישראלית הופכת, לצערי, חברה אלימה יותר משנה לשנה.

דליה איציק: הפשיעה גואה, השימוש בסמים גובר.

דליה איציק: הייתי אתמול בישיבת הממשלה ושמעתי את השר אמנון ליפקין-שחק ושמעתי את ראש ממשלה ושמעתי שרים שמנהלים דיון רחב, עמוק, ואני גאה להיות חברה בממשלה – כן, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת – שראש הממשלה מקדיש דיון עמוק לנושא.

דליה איציק: ולא רק מקדיש דיון, אלא בסופו של הדיון הזה יש תקציב רחב יותר.

עוזי לנדאו: איזו דוגמה נותן ראש הממשלה לדמוקרטיה?

עוזי לנדאו: ראש הממשלה נותן דוגמה להפרת החוק.

זאב בוים: גברתי השרה, ככה מונעים אלימות?

דליה איציק: שלום, חבר הכנסת בוים.

דליה איציק: מה שלומך?

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כבוד השרה מנסה להשיב לכם תשובות.

ראובן ריבלין: כדאי שתשמעו לפני שאתם צועקים.

זאב בוים: בינתיים אני שומע הצהרות, שמאחוריהן אין שום דבר.

דליה איציק: בפעם הבאה אשתדל שתכתוב לי את הנאום, ואני אקרא את מה שתכתוב לי.

דליה איציק: הנושא הבא הוא קידום לימודי האזרחות והדמוקרטיה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, בזמן האחרון אנחנו עדים להתקפות על שלטון החוק ועל אופיה הדמוקרטי של מדינת ישראל מצד חוגים שונים.

עוזי לנדאו: השרה, מה עם ציונות?

עוזי לנדאו: מה עם יהדות?

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לתת לשרה להשלים לפחות חמישה משפטים, ואז לקרוא קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות שכל מלה תגרור קריאת ביניים.

דליה איציק: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אתה נבחרת לחבר הכנסת המנומס.

עוזי לנדאו: אני בכל הנימוס שואל אותך מה עם ציונות, מה עם יהדות.

דליה איציק: אולי צריך לשלול ממך את התעודה.

ראובן ריבלין: גברתי, אני לא בטוח שאפשר לעשות משפט שדה לחבר הכנסת לנדאו.

דליה איציק: אני מבקשת לומר לעצמנו, חבר הכנסת לנדאו, כי שלטון החוק והרעיון הדמוקרטי מגן קודם כול על המיעוט.

זבולון אורלב: יש קיצוץ בלימודי אזרחות.

דליה איציק: מי שסבור שהוא יכול לנאץ את העקרונות האלה, צריך לדעת שהוא יוצר את הקרקע לאחרים לנאץ אותו עצמו.

דליה איציק: מערכת החינוך חייבת להטמיע את העיקרון הזה בקרב התלמידים, משום שאחרת יישמט הבסיס המשותף לנו כאן.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, יש פוליטיקאים כאלה ואחרים שמשום-מה חושבים שצריך לצייר את החילונים בישראל כשונאי יהדות.

דליה איציק: אתה בוודאי תסכים אתי שזאת עלילה ותסכים אתי שזאת הטעיה שאין כמוה.

דליה איציק: מרבית האזרחים במדינת ישראל, החלק היהודי שבה, רואה ביהדות את האוצר התרבותי החשוב ביותר בחייו ובמורשתו ההיסטורית.

זאב בוים: אבל הילדים לא יודעים על יהדות.

זאב בוים: מה הם יודעים בחינוך הממלכתי על יהדות?

דליה איציק: חבר הכנסת בוים, אתה היית ראש עיריית קריית-גת.

דליה איציק: לא ראיתי שעשית שם מי-יודע-מה.

ראובן ריבלין: כבוד השרה מדברת כרגע על דבר שהוא יקר וחשוב לכולנו, והיא אומרת את אשר עם לבה ואת אשר הממשלה רוצה לענות.

ראובן ריבלין: מה שהיא אומרת כרגע – אני חושב שחשוב שכולנו נסכים עליו.

זאב בוים: נשמע, אבל לא נסכים.

דליה איציק: קידום לימודי היהדות בחינוך הממלכתי הוא צורך אמיתי של התלמידים, וזה לא אילוץ של פוליטיקאים דתיים.

דליה איציק: לאף אחד מהבית הזה אין מונופול על הדת.

דליה איציק: לאף אחד אין מונופול על העקרונות היפים שיש ביהדות, ולפיכך אין צורך להטיף לאף אחד.

זבולון אורלב: אני מסכים, אבל למה מקצצים?

דליה איציק: להלן השינויים וההדגשים בשנה הבאה.

דליה איציק: לפיכך, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, אתה, שהיית מנכ"ל משרד החינוך והתרבות, אתה, שאף אחד לא יכול ללמד אותך מה זה פתיחת שנת לימודים, יודע כמוני, שהריטואל הזה, לצערי, הוא קבוע, הוא ידוע.

דליה איציק: שתי רשויות מקומיות מאיימות שהן לא יפתחו.

דליה איציק: אתה ואני מכירים מאה רשויות מקומיות שאיימו שהן לא יפתחו, ואתה יודע שהמצב הזה הוא נפלא לעומת מצבים אחרים.

דליה איציק: קצת יושר מחייב גם אותי וגם אותך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: כשגברתי אומרת "אדוני היושב-ראש", היא מתכוונת ליושב-ראש ועדת החינוך, כי חלילה יחשבו שגברתי נוזפת ביושב-ראש הישיבה.

דליה איציק: לא, ביושב-ראש ועדת החינוך.

דליה איציק: אני מבקשת להגיד, אדוני יושב-ראש הוועדה, שיושר מחייב גם אותנו.

דליה איציק: שנים לא עובתה מערכת החינוך בכסף כמו שהיא עובתה בשנה הזאת.

זאב בוים: זה לא נכון.

זאב בוים: יש קיצוץ.

דליה איציק: אתמול אמרתי לראש הממשלה, ביושבו כשר החינוך: אדוני ראש הממשלה, אתה גם "מר חינוך" בתפיסות שלך, כי שמעתי אותך כמה פעמים לפני הבחירות ואחרי הבחירות.

דליה איציק: למה לא תעשה מסיבת עיתונאים, ולמשל תיצור מצב שחבר הכנסת זאביק בוים לא יצעק?

דליה איציק: שהרי העובדות לא יבלבלו אותו.

זאב בוים: למה הוא לא עושה?

זאב בוים: כי אין לו מה להגיד.

זאב בוים: בגלל זה הוא לא עושה.

דליה איציק: אמר לי שר החינוך, שהוא ראש הממשלה: העובדות מדברות בעד עצמן.

דליה איציק: מה לעשות, העובדות מדברות בעד עצמן.

דליה איציק: לפיכך תן לי לקרוא לך קצת נתונים, ואני מקווה שהעובדות לא יבלבלו אותך.

זבולון אורלב: יש קיצוץ בתקציב, אין תוספת.

דליה איציק: כשדיברתי על צמצום הפערים, הנה לך הלכה למעשה: השנה, החל מ-1 בספטמבר הבא עלינו לטובה, הגדלת מספר התלמידים הנהנים מהשתתפות בפנימיות-יום מ-26,000 – – –

זבולון אורלב: זה קרן רש"י.

זבולון אורלב: הרוב זה קרן רש"י.

דליה איציק: לא.

דליה איציק: בתוספת תקציבית ל-40,000 תלמידים.

דליה איציק: אתה יודע את זה כמוני.

דליה איציק: השנה יש הרחבה של יישום חוק חינוך חובה, שאתה ואני נלחמנו עליו כל כך הרבה.

זבולון אורלב: לא נכון.

זבולון אורלב: הם צריכים לפרסם צו, ולא פנו אלינו.

זאב בוים: היא לא שרת החינוך, והיא לא יכולה לדעת כלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, הרי לא נשב פה כל היום וננהל דו-שיח עם השרה.

ראובן ריבלין: היא תאמר את מה שהיא רוצה.

ראובן ריבלין: אנחנו מבינים שאפשר להעביר זאת לוועדה ולקיים ויכוח נוקב שם.

ראובן ריבלין: אי-אפשר יותר לנהל את הישיבה כך.

דליה איציק: ומי מדבר?

דליה איציק: חבר הכנסת בוים, שבתקופת שלטונו, כשהוא היה כאן, מערכת החינוך היתה הגרועה ביותר והסובלת ביותר.

זאב בוים: עכשיו אנחנו יודעים.

דליה איציק: אתה מבין את זה, חבר הכנסת זבולון אורלב?

דליה איציק: אתה מבין מה שאני מבינה, מי מדבר?

זאב בוים: ההגנה הכי טובה היא התקפה.

זאב בוים: מה את עושה בשביל לשפר את המערכת?

דליה איציק: חבר הכנסת בוים, שישב אתי בוועדת החינוך של הכנסת בקדנציה הקודמת, לפחות ביושר לאוזן שלי הסביר לי כמה הוא סובל מזה שראש הממשלה דאז והליכוד ששלט קיפחו את מערכת החינוך.

ראובן ריבלין: גברתי, לא יפה לספר מה שגבר לוחש לך באוזן.

דליה איציק: לא, את הדברים הטובים אני לא מספרת.

זאב בוים: אולי תספרי איך התייחסת ליום לימודים ארוך שהבאנו?

זאב בוים: דילגת על זה.

זאב בוים: זה עיוות מוחלט של העובדות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני מבקש ממך עכשיו לאפשר לשרה לסיים את דבריה.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לעשות כך.

דליה איציק: אולי תקרא לו לסדר פעם ראשונה?

דליה איציק: אולי פעם שנייה?

דליה איציק: תראה איך הוא מפריע.

ראובן ריבלין: אם תאמרי לי שהוא מפריע לך.

ראובן ריבלין: עד רגע זה היה נדמה לי שאת אפילו מגלה לאוזנינו דברים שהוא מספר לך.

דליה איציק: חוץ מזה, הוא לא היה פה שנה שלמה והוא צריך להשלים את החסר.

דליה איציק: וחוץ מזה יש עוד מעט פריימריס בליכוד.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת לאפשר לשרה לומר את דבריה בצורה מסודרת.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, בתשס"א ייתוספו 20,000 תלמידים ביישובים שהזכרתי למעלה, ביישובים בעדיפות לאומית א' בקו העימות, בשכונות שיקום ורווחה, באשכולות 2-1 בדירוג הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמשם נלקחו הנתונים.

דליה איציק: הקטנת נטל התשלומים, שאתה מדבר עליהם.

דליה איציק: בעזרתך הושלם הפטור מתשלומי החובה של ההורים, פרט לאגרת הביטוח שאנחנו עוד ניאבק עליה.

דליה איציק: תינתן תוספת של 70 מיליון שקלים לרכישת חומרי מלאכה וערכות להוראת הטכנולוגיה, שמומנו קודם על-ידי ההורים.

דליה איציק: תאשר את זה.

זבולון אורלב: זה נכון.

ראובן ריבלין: גברתי השרה, את מנהלת אתו דו-שיח, אני לא אוכל להגן עלייך כשהוא ידבר כשהוא ירצה.

דליה איציק: אני רוצה להגיד משהו לגבי החינוך במגזר הערבי.

דליה איציק: אף אחד לא עושה טובה כשהוא מטפח את המגזר הערבי.

דליה איציק: אנחנו רוצים פה אזרח שווה, אזרח יוצר, ולכן אנחנו צריכים לאפשר למגזר הערבי את כל התנאים.

דליה איציק: לפיכך, החל משנת תש"ס, הנהיג המשרד מדיניות של העדפה מתקנת למגזר הערבי.

דליה איציק: 50 מיליון שקל כבר הוקצו למגזר הערבי במסגרת תוכנית החומש.

דליה איציק: תוכנית החומש הזאת תכלול גם את הדרוזים, גם את הערבים, והיא נועדה לשפר את התחומים הפדגוגיים.

דליה איציק: לצערי הרב, הנתונים שם צריכים להדליק אצלנו נורה אדומה.

דליה איציק: אני מבקשת לסיים בזה ולומר משהו על בתי-ספר בניהול עצמי.

דליה איציק: זו איננה דעתי, אבל אני אקרא זאת.

דליה איציק: אני נגד בתי-ספר בניהול עצמי עד אשר הם לא מגדירים מהו ניהול עצמי.

דליה איציק: מדוע?

דליה איציק: כי אם בית-ספר בניהול עצמי הוא כזה שמנהל בית-ספר יכול להביא כסף לבית-ספרו, עלול שיהיה מצב שנרחיב את הפערים בין בתי-ספר שמשוכנים במקום מבוסס לבין בתי-ספר שמשוכנים במקום לא מבוסס.

זאב בוים: בזה אני מסכים אתך.

דליה איציק: לדוגמה, נניח שאני מנהלת בית-ספר במקום שנחשב לא מבוסס, ומה לעשות שאין לי תורמים, כי במקום הזה לא גרים עשירים.

דליה איציק: לחלופין, אני בית-ספר במקום מאוד מבוסס ושם יש לי תורמים.

דליה איציק: הנה לכם הפרטת מערכת החינוך, הנה לכם הורים שהם קובעים, שהרי הם גם משלמים, מדוע הם לא יקבעו?

דליה איציק: והנה שורה של עשירים שמנהלים לנו את בתי-הספר.

דליה איציק: לפיכך, ממקומי הדל אני קוראת למשרד החינוך – אתמול היה לי ויכוח עם ראש הממשלה על העניין הזה – אני חושבת שהרעיון הוא רעיון לא נכון, הוא רעיון מסוכן; הוא נראה על פניו מודרני, אופנתי, כאילו מאפשר משק סגור, ולא היא.

דליה איציק: יש פה סכנה גדולה מאוד.

דליה איציק: אם משקיעים קצת מאמץ וקצת מחשבה, מבינים לאן זה יכול להוביל.

דליה איציק: לסיכום, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, מורה טוב הוא מורה לחיים, אבל מורה רע גם הוא מורה לחיים.

דליה איציק: כל אחד מאתנו יודע, שכשאנחנו באים לבית-הספר, דבר ראשון אנחנו שואלים: מי המורה של הילדים שלי?

דליה איציק: כי המורה הזה, אם חלילה וחס הוא רע, החבלות הנפשיות שהוא עלול לעולל יכולות להימשך שנים, אם בכלל אפשר להציל.

דליה איציק: לפיכך אנחנו רוצים מורים טובים.

דליה איציק: פקיד רע זה נורא ואיום, מורה רע זה איום ונורא.

דליה איציק: אנחנו רוצים מורים מרוצים, ומפני שאנחנו רוצים מורים מרוצים – – –

זאב בוים: אז למה לא נותנים להוציא את המורים שהם לא טובים?

דליה איציק: ומפני שאנחנו רוצים מורים מרוצים, צריך לשלם להם – –

זאב בוים: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני לא אתן לך – – –

דליה איציק: – – שכר ראוי.

דליה איציק: אי-אפשר שמדינה תאמר בססמה – אני מקווה שזאת לא ססמה – שהחינוך קודם לביטחון; כך אומרת המדינה שלנו.

דליה איציק: ואם היא אומרת כך, הטובים צריכים ללכת לחינוך; כמעט אני מעזה לומר: יותר מאשר לטיס.

דליה איציק: ואם זה כך, אני רוצה לומר לשר האוצר: כולנו מכירים את הריטואל הקבוע של פתיחת שנת הלימודים.

דליה איציק: אפרים סידון אמר, שצריך להכניס היום בחגי ישראל את החג של ה-1 בספטמבר.

דליה איציק: לצערי הרב זה לא חג, כי אנחנו מכירים את המצב הזה שהילדים מכינים את התיקים, ואת עוגמת הנפש.

דליה איציק: אני רוצה לומר משהו לחברי בארגוני המורים.

דליה איציק: בסך הכול כמעט כל שנה פתחתם את שנת הלימודים, אבל כל שנה איימתם.

דליה איציק: כולם זוכרים לכם שבפתיחת שנת הלימודים שבתתם, ולא היא, מעט מאוד פעמים שבתתם.

דליה איציק: אם לא מוכרחים להשתמש באיום הזה, לא להשתמש בו.

דליה איציק: לשר האוצר אני מבקשת לומר: אם לא מגיע למורים, אל תיכנע להם.

דליה איציק: אני חושבת שמגיע להם.

דליה איציק: אם מגיע להם, אל תוציא להם את הנשמה, אל תשחק אותם, שהרי בסוף זה הדיון וזאת התרבות שאנחנו מפתחים: איימת – קיבלת, ולא: אם מגיע לך – קיבלת.

דליה איציק: גם אני שרה בממשלה, ולצערי הרב, גם אני רואה איך מתפתח שיח ושיג בין ארגונים למיניהם לבין האוצר, ולא מעט פעמים יש לי ביקורת גדולה אפילו על האוצר בהתנהלותו.

דליה איציק: אני מבקשת לומר, ואני בטוחה שאני מבטאת אפילו את דעתו של חבר הכנסת זאב בוים, שב-1 בספטמבר הבא עלינו לטובה ילכו כמיליון וחצי תלמידים מלאי חיוך.

דליה איציק: אני רוצה לומר, שראש הממשלה, לדעתי, גילה אחריות גדולה מאוד ביושבו עם האוצר, כשהוא כפה עליהם תוספת תקציבית ענקית.

דליה איציק: אני מקווה שזאת רק ההתחלה.

דליה איציק: שנת לימודים מוצלחת.

ראובן ריבלין: אמן, כן יהי רצון.

ראובן ריבלין: גברתי השרה, מה את מציעה, להעביר לוועדה?

דליה איציק: כן, לוועדת החינוך של הכנסת.

ראובן ריבלין: מציעה להעביר לוועדה.

ראובן ריבלין: גברתי, בגלל חשיבות הנושא, האם תהיי מוכנה לענות על שאלה של חבר הכנסת הלפרט?

ראובן ריבלין: בבקשה.

שמואל הלפרט: כנסת ישראל כללה במסגרת חוק חינוך חובה לימודי תורת ישראל.

שמואל הלפרט: משרד החינוך לא כלל את לימודי תורת ישראל במסגרת תוכנית הלימודים.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול, מדוע אכיפת החוקים היא כל כך סלקטיבית במדינת ישראל ומדוע לא כללו את לימודי תורת ישראל, שאושרו – – –

ראובן ריבלין: האם אתה מסתפק בשאלה, חבר הכנסת הלפרט?

ראובן ריבלין: אתה רוצה תשובה או אתה מסתפק בשאלה?

שמואל הלפרט: לא, אני רוצה תשובה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי יכולה לענות.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט, חוקים צריך לקיים; בוודאי בית-המחוקקים, שהוא אמון על החוקים.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט, אתה בוודאי תסכים אתי, שמה שאתה קורא תורת ישראל, לא בהכרח אני קוראת; ומה שאתה קורא תורת ישראל, אפילו זבולון אורלב לא קורא תורת ישראל.

שמואל הלפרט: לא, לא, יש רק תורה אחת.

ראובן ריבלין: טוב, עכשיו זה לא ויכוח על העניין הזה.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט, אני הקשבתי לך בנימוס רב.

דליה איציק: מה שאתה קורא תורת ישראל, לא בטוח שאריק שרון קורא תורת ישראל.

דליה איציק: לפיכך, יש ויכוח על המינוח.

דליה איציק: אבל בוודאי תסכים אתי, שלימודי יהדות אתה רוצה כמוני, ולכן הדגשתי שלימודי יהדות חשובים והכרחיים אפילו בלי שפוליטיקאים דתיים יסבירו לנו, לעגלה החילונית, למה צריך ללמוד יהדות.

ראובן ריבלין: תודה לשרה.

ראובן ריבלין: תורה יש לישראל רק אחת, זאת שניתנה למשה בהר-סיני.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יעלה ויבוא כבוד שר התחבורה השר שחק, על מנת לענות על ההצעה לסדר-היום של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה בנושא החינוך והבטיחות בדרכים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אמנון ליפקין-שחק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל נרעשה אתמול, בצדק ובאופן טבעי, ממותם של שלושה חיילי צה"ל בפעילות מבצעית.

אמנון ליפקין-שחק: אסון כבד וכואב נפל על המשפחות השכולות, אבדה גדולה מאוד של שלושה אנשים צעירים, של חיים בשיא פריחתם.

אמנון ליפקין-שחק: לבי עם האבלים.

אמנון ליפקין-שחק: אבל החברה האבלה על חייליה שנפלו היא אותה חברה שאיננה נעצרת לשים לב למספר כפול ויותר של חיים האובדים בכבישי המדינה מדי שבוע בתאונות דרכים.

אמנון ליפקין-שחק: ההרג בדרכים, שמקורו בסיבות רבות, מורכבות בחלקן, אך גם אכזריות בפשטותן, הוא הקוטל העיקרי של חיים בקרבנו, זורע הרס וחורבן בקרב יחידים ומשפחות; אינו מבחין בין אזרח לחייל, עשיר לעני, אשכנזי או ספרדי, חרדי או חילוני, זקן או ילד.

אמנון ליפקין-שחק: הצעירים, ילדינו, יחזרו בסוף השבוע הזה אל ספסלי הלימודים.

אמנון ליפקין-שחק: החופשה הגדולה נגמרת, ולמעלה ממיליון וחצי תלמידים שבים למוסדות החינוך.

אמנון ליפקין-שחק: ילדי הגנים ותלמידי התיכון, כולם יעשו את דרכם לבתי-הספר.

אמנון ליפקין-שחק: חלקם יצעדו ברגל, מלווים על-ידי מבוגר או הולכים לבדם; יהיו בהם שירכבו על אופניים או קטנועים, אחרים ישתמשו בתחבורה הציבורית או בהסעות המאורגנות.

אמנון ליפקין-שחק: חיי כולם בידינו, בידי כולנו.

אמנון ליפקין-שחק: למעלה מ-230,000 תלמידים ישתמשו בתחבורה הציבורית ובהסעים מאורגנים בידי הרשויות המקומיות וחברות ההסעים המורשות.

אמנון ליפקין-שחק: 20,000 ויותר קווי הסעה הלוך ושוב מדי יום בהיקף של כ-800 מיליון שקלים.

אמנון ליפקין-שחק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התקנות מתוקנות, הנהלים ברורים, ההנחיות מגובשות.

אמנון ליפקין-שחק: עכשיו נשאר רק להקפיד למלא את התקנות, למלא את הנהלים וההנחיות.

אמנון ליפקין-שחק: נותר רק לכל אחד ואחד מאתנו להבין את גודל האחריות המוטלת עליו כמסיע, כנהג ברכב חולף, כהורה, כעובר אורח, כאזרח וכאדם – האחריות להחזיר את הילדים הביתה בשלום.

אמנון ליפקין-שחק: בהתנהגות נאותה, בסבלנות, באדיבות, בכיבוד החוקים והזולת אפשר למנוע אסונות, אפשר להתחיל ולעבור את השנה בשלום.

אמנון ליפקין-שחק: פתיחת שנת הלימודים היא הזדמנות מצוינת להביא לידיעת הציבור את מכלול ההכנות בתחום הבטיחות בדרכים, הכנות שהקיפו את מרבית היישובים בארץ ובוצעו על-ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים במשרד התחבורה, בשיתוף פעולה עם גורמי משרד החינוך.

אמנון ליפקין-שחק: פתיחת שנת הלימודים היא גם הזדמנות נוספת לרענן את הוראות הבטיחות שעל ההורים לשנן לילדיהם ועל המורים להטמיע בתלמידיהם; הזדמנות נוספת, יש לומר, ולקוות שלא הזדמנות אחרונה למי שיתחפר בשאננות ויתכחש לאחריותו כלפי ילדיו או חניכיו וכלפי הצורך להרביץ בילדים עצמם חינוך לאחריות אישית ולהתנהגות נאותה בדרכים.

אמנון ליפקין-שחק: משרד התחבורה, באמצעות הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ומשרד החינוך גיבשו במהלך חודשי הקיץ תוכני פעילות הסברה לקראת פתיחת שנת הלימודים.

אמנון ליפקין-שחק: לצעירים בכיתות א' וב' הכינו הרשויות המקומיות את "המסלול הבטוח" לבתי-הספר, מפות שתחולקנה ותוסברנה לילדים, כמו גם איגרות בטיחות לתלמיד, במקביל לגיבוש תוכנית הפעלת מתנדבים לבטיחות בדרכים.

אמנון ליפקין-שחק: המתנדבים יסייעו למשמרות הבטיחות ליד מעברי החצייה, והם מהווים חלק מפעילות ההתנדבות לבטיחות בדרכים המתקיימת בחברת המתנ"סים וברשויות המקומיות.

אמנון ליפקין-שחק: זאת ועוד, בשבוע שעבר התכנסו נציגי 120 רשויות מקומיות המקיימות הסעות מאורגנות לתלמידים.

אמנון ליפקין-שחק: בכנס הודגש הצורך להקפיד על רמת בטיחות ללא פשרות.

אמנון ליפקין-שחק: הנחיות משרד התחבורה ומשרד החינוך הובהרו פעם נוספת בהזדמנות זאת, אך חשוב להדגיש, כי מערכת הפיקוח המשרדית לא תוכל להחליף את עירנות ההורים והמורים, המנהלים וראשי הרשויות המקומיות.

אמנון ליפקין-שחק: אני מצפה מההורים, מאנשי החינוך ומאנשי הרשויות המקומיות להגיב מייד ובמלוא החומרה על כל חריגה או פגיעה בבטיחות.

אמנון ליפקין-שחק: רבותי חברי הכנסת, אין ולא יכול להיות תחליף למעורבות הציבור בשמירה על הבטיחות.

אמנון ליפקין-שחק: כל עין פרטית צריכה להיות עין ציבורית שרואה ובוחנת, מעירה ומתריעה.

אמנון ליפקין-שחק: אשר על כן, פתחו אתמול הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ו"קול ישראל" מוקד לקבלת דיווחים על מפגעים בכבישים, בדרכים אל מוסדות החינוך ומהם.

אמנון ליפקין-שחק: אני מתחייב, כי נעשה הכול על מנת להגיב במהירות על כל ממצא ודיווח של הורים כדי לתקן ליקויים בזמן קצר.

אמנון ליפקין-שחק: אני רואה באמצעי התקשורת גורם מסייע מרכזי לקראת פתיחת שנת הלימודים.

אמנון ליפקין-שחק: וכך פתחה החל מאתמול הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים במסע הסברה ממוקד ביותר שבו יושם דגש בנושאים חשובים, בסיסיים וגורליים לשלום ילדינו ולחייהם.

אמנון ליפקין-שחק: גם אמני ישראל יביאו לציבור את המסרים במבצע משולב, שיבטיח מעורבות הקהילה בבטיחות הילדים בדרכים.

אמנון ליפקין-שחק: אני חוזר, אדוני היושב-ראש, חברי לכנסת, ואומר ותובע אחריות מכל אחד ואחד מאתנו, מעורבות אישית.

אמנון ליפקין-שחק: ההכנות בוצעו, אם גם לא הושלמו.

אמנון ליפקין-שחק: נשארו עוד ימים אחדים להשלים את ההכנות, לצבוע את מעברי החצייה, להתקין מעקות בטיחות, להסדיר מקומות חנייה ולהתארגן.

אמנון ליפקין-שחק: כל אלה חיוניים לבטיחות בדרכים, אבל הם אינם אלא משלימים של התנהגות אנושית מצד כל הנוגעים בדבר.

אמנון ליפקין-שחק: עם הקפדה על התנהגות אחראית, דוגמה אישית, דקדוק בפרטים של כללי הנהיגה והבטיחות ובהתנהלות אדיבה, רגועה, מתחשבת ולא מתלהמת גם בכנסת, נגיע רחוק ובטוח ויחצו ילדינו את שנת הלימודים בשלום.

אמנון ליפקין-שחק: שנה טובה.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: תודה לשר.

זבולון אורלב: אפשר לשאול את אדוני השר?

ראובן ריבלין: אדוני השר, האם אתה מוכן לענות על שאלה של יושב-ראש ועדת החינוך?

אמנון ליפקין-שחק: ליושב-ראש הוועדה בוודאי.

ראובן ריבלין: בבקשה, מהצד.

זבולון אורלב: תודה רבה על האפשרות.

זבולון אורלב: השר יודע שהילדים במשמרות הזהירות בדרכים עומדים עם שלטים ליד מעברי החצייה.

זבולון אורלב: התברר כבר לפני חצי שנה, שהשלטים האלה הם לא חוקיים, אין להם תוקף חוקי.

זבולון אורלב: פנינו פעמים אחדות למשרד התחבורה.

זבולון אורלב: הואיל ואדוני הוא שר תחבורה חדש, אם יואיל לטלטל שם את העניינים על מנת שהשלט של התלמידים יהיה חוקי?

אמנון ליפקין-שחק: אני חושב שהטלטול אסור גם במשרד התחבורה, אבל את הנושא אני אבדוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר.

ראובן ריבלין: האם גם אדוני מציע להעביר את הנושא לוועדה?

אמנון ליפקין-שחק: כן.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, השרים הציעו להעביר את ההצעות לוועדה.

ראובן ריבלין: לכן יש לנו שתי הצעות פורמליות של שני מציעים אחרים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב בוים ראשון, ולאחר מכן – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אם יהיה כאן.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חבל מאוד שהממשלה אינה מקשיבה לרעיון הטוב שהעלה יושב-ראש ארגון המורים רן ארז.

זאב בוים: 20%–30% מהמורים בחדרי המורים הם מורים לא טובים, הם עייפים, הם מותשים.

זאב בוים: והנה פעם ראשונה, בניגוד למדיניות מסורתית, עולה ראש ארגון המורים ויוזם הוצאתם של מורים כאלה.

זאב בוים: צריך להבין, שעם כל הכבוד למחשבים, למזגנים ולמבנים מודרניים, אף אחד מכל הדברים החשובים האלה אינו יכול לבוא במקום מורה אחד טוב.

זאב בוים: שר האוצר בייגה שוחט טוען, שהחלטות כאלה יש לקבל בממשלה, ובכך גילה בייגה מקום חרפתו.

זאב בוים: אכן אין ממשלה בישראל ואין שר חינוך בישראל, ובמצב זה לא פלא שאיש הישר בעיניו באוצר יעשה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בוים.

ראובן ריבלין: להזכירך, חבר הכנסת בוים, רבים מהמורים המצוינים ביקשו לצאת לפנסיה מוקדמת מפני שעייפו.

ראובן ריבלין: יש שאלה גדולה באוצר שנדונה בוועדה והיא עדיין מצריכה עיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, לפנינו שתי הצעות לסדר שהשרים מבקשים להעבירן לוועדה.

ראובן ריבלין: מי שיהיה בעד, יצביע בעד ועדה.

ראובן ריבלין: מי שמבקש להתנגד, יצביע נגד.

קריאה: איזו ועדה?

ראובן ריבלין: ועדת החינוך בוודאי ובוודאי.

ראובן ריבלין: אנחנו ניגשים להצבעה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 17 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

ראובן ריבלין: ברור שחברת הכנסת חוסניה ג'בארה מסכימה, וגם חבר הכנסת אורלב מסכים להעביר לוועדה.

ראובן ריבלין: ובכן, בהצבעתם של 17 חברי כנסת ובהתנגדות חבר כנסת אחד מועברות ההצעות לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לפני שנמשיך בסדר-היום, הצעה לסדר לפי סעיף 52 לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

ראובן ריבלין: אינו נוכח.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום, והוא: סגירת מפעל "עוף קור" בשער-הנגב.

ראובן ריבלין: ינמקו את ההצעה שלושה חברי כנסת.

ראובן ריבלין: הראשון שבהם – חבר הכנסת אריאל שרון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: האם השר רענן כהן נמצא כאן?

ראובן ריבלין: אני לא קורא לו ממלא-מקום השר כי אין ממלא-מקום לשר אלי ישי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה שבועות ארוכים אנחנו עדים למתקפת אחדות מצד ראש הממשלה.

אריאל שרון: הערכות, ניחושים, ניתוחים, שליחים כביכול בחשכת הליל, נושאים ונותנים עלומים.

אריאל שרון: קשקושים.

אריאל שרון: אני חוזר ומצהיר: מאז המשא-ומתן להקמת הממשלה לא פנה אלי ראש הממשלה אפילו פעם אחת בעניין זה.

אריאל שרון: ראש הממשלה יודע היטב שבליכוד יש רק כתובת אחת לניהול משא-ומתן, וזה אני.

אריאל שרון: הפרסומים מטרתם להרדים, להפעיל לחץ על מפלגות, בעוד הוא ממשיך בוויתוריו במשא-ומתן שלא נפסק לרגע.

אריאל שרון: אני חוזר ומודיע, שבשל הוויתורים הרבים של ראש הממשלה ברק, במיוחד בירושלים, וכישלונותיו הצורבים בנושאי הפנים, אין מקום להצטרף לממשלה זו, אלא להקדים את הבחירות למועד מוסכם ולהחליף את הממשלה הכושלת הזאת.

אריאל שרון: גם אם יציע ראש הממשלה שניכנס לממשלה על בסיס מה שהסכים כבר בקמפ-דייוויד, לא נסכים להצטרף לממשלתו.

אריאל שרון: לא נסכים מפני שהליכוד ואני לא נסכים לעולם לחלוקת ירושלים, לפינוי בקעת-הירדן, אזורי הביטחון והיישובים ביש"ע, להחזרת פלסטינים לישראל, לא נסכים לוותר על השליטה במקורות המים שלנו ולא נסכים לוויתור על רמת-הגולן.

אריאל שרון: לממשלה נכנסים על מנת להשיג יעדים לאומיים, ולא כדי לפתור למר ברק בעיות בממשלתו המתפרקת.

אריאל שרון: חלפו 16 חודשים של הפרת הבטחות.

אריאל שרון: זה מספיק, עד כאן, ככה לא מנהיגים מדינה.

אריאל שרון: הפרת הבטחות אינה דרך לנהל ממשלה ומדינה.

אריאל שרון: ישראל עייפה מפוליטיקאים ומאישי ציבור שאינם עומדים בהבטחותיהם.

אריאל שרון: לעם בישראל ראוי ראש ממשלה שניתן לסמוך עליו.

אריאל שרון: ובנושא הרפורמות החברתיות של ברק, צריך להדגיש שראש הממשלה שוב מפר את הבטחותיו.

אריאל שרון: במסע הבחירות לראשות הממשלה הוא הבטיח ישראל אחת, אבל עתה, באמצעות חקיקה, הוא מוביל לפיצול – ישראל שתיים.

אריאל שרון: הליכוד הוא בעד חוקה, הוא מוביל מהלך כזה, חוקה שצריך להגיע אליה בהסכמה ולא בכפייה.

אריאל שרון: ראש הממשלה ברק מפלג את העם במאמץ נואש לשרוד בשלטון.

אריאל שרון: זאת שגיאה מרכזית של ראש הממשלה, וכדאי שתאמרו לו זאת.

אריאל שרון: במקום להביא ליתר אחדות בקרב העם, מר ברק קורע את החברה הישראלית ומעמיק את הפירוד כדי להישאר בשלטון.

אריאל שרון: ברצוני להדגיש – הליכוד לא שם לו למטרה להרוס את הממשלה.

אריאל שרון: זאת לא המטרה שלנו.

אריאל שרון: הליכוד רוצה למנוע קרע בעם.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני עשרה ימים ביקרתי במפעל "עוף קור" בשדרות.

אריאל שרון: 250 עובדים מוצאים את פרנסתם שם, בהם כאלה העובדים שם עשרות שנים.

אריאל שרון: רוב העובדים, ובהם ראשי משפחות חד-הוריות, משתכרים פחות מ-3,000 ש"ח בחודש.

אריאל שרון: כשדיברתי בפניהם אמרה לי אחת העובדות: הורדת מסי הקנייה לא נוגעת לנו כלל.

אריאל שרון: מה משנה לי, אמרה היא, אם מחיר המקררים ירד?

אריאל שרון: אין לי מה להכניס למקרר.

אריאל שרון: אני אישית בעד הורדת מסים.

אריאל שרון: מאז פעלתי כאיש האזור, כחבר כנסת, כשכן, כדי שמשקי הנגב יספקו עופות למשחטה.

אריאל שרון: הצעתי את עזרתי לכונס המפעיל, למזכיר ההסתדרות, לשר העבודה והרווחה ד"ר רענן כהן, והמשחטה עדיין סגורה.

אריאל שרון: ניתן להציל את מקום התעסוקה הזה.

אריאל שרון: מדובר בנגב שבו קורסים מפעלים בזה אחר זה.

אריאל שרון: כדי שהנגב יישאר בידינו חייבת להתקיים התיישבות בנגב, חייבים לקיים שם מפעלים וחקלאות.

אריאל שרון: הצהרות על הנגב אינן תורמות מאומה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כאן ביציע לפנינו, אני מציע שתישירו מבט אליהם, יושבים כמה מעובדי המתפרה במצפה-רמון.

אריאל שרון: אני מכיר אותם ואני מקדמם בברכה – בשם כולנו, אני מאמין.

אריאל שרון: המפעל מוכר לי היטב.

אריאל שרון: כשר התעשייה השתתפתי בפתיחת המפעל.

אריאל שרון: 58 עובדות נאמנות, שעובדות בתנאים לא קלים ובמשכורות זעומות, מתבצרות שם.

אריאל שרון: בעלי המפעל החליטו לפטר אותן ועוד שני גברים המועסקים שם.

אריאל שרון: סך הכול 60 עובדים מפוטרים עקב הפסדים כבדים, שנובעים ממיעוט הזמנות ממערכת הביטחון.

אריאל שרון: קשה גם לעמוד בתחרות עם תוצרת ממרכז הארץ, עקב המרחק הגיאוגרפי.

אריאל שרון: מצפה-רמון מוכרת לי היטב, הקמתי שם מפעלים, בניתי שם הרבה.

אריאל שרון: 10% אבטלה, וזאת בלי לספור את האזרחים הרבים שאינם נרשמים כלל בלשכת התעסוקה עקב אי-זכאותם לדמי אבטלה.

אריאל שרון: ואני שואל אתכם: האם הממשלה לא מסוגלת לסייע למפעל בהר-הנגב?

אריאל שרון: היכן הבטחות ראש הממשלה?

אריאל שרון: היכן הקזינו?

אריאל שרון: אני אינני מתלהב ממנו, אבל היכן הוא?

אריאל שרון: נעלם באיזה מקום בדרך.

אברהם פורז: אתם תתמכו בו?

אברהם פורז: הליכוד יתמוך בקזינו?

אריאל שרון: אני אינני מתלהב ממנו, אתה יודע מה דעתי בעניין זה.

אריאל שרון: אני בעד יצירת מקורות פרנסה אמיתיים.

אריאל שרון: אני בעד להתייחס לנגב.

סילבן שלום: זה היה "ספין" תקשורתי שהתחיל באותו יום.

ראובן ריבלין: אבל הוא ממשיך להסתובב.

אריאל שרון: לא שמעתי, התכוונת פין תקשורתי?

אריאל שרון: לא שמעתי אותך היטב.

ראובן ריבלין: "ספין", "ספין" הוא אמר.

אריאל שרון: אה, "ספין", פשוט קולך לא נשמע.

נסים זאב: קזינו הוא הסוד של מדינת ישראל.

אריאל שרון: אני בטוח שראש הממשלה רצה אבל לא יצא.

אריאל שרון: הוא עסוק, הוא עסוק בוויתוריו לערפאת.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, מדובר בנגב, מדובר בהר-הנגב, אפשר ליצור שם תעסוקה לו זה היה מעניין את הממשלה.

אריאל שרון: אני מודיע, אדוני היושב-ראש, אנחנו נעשה זאת.

אריאל שרון: הסתכלתי – חלק מן ההבטחות שנתן ראש הממשלה – והנה רשימה קצרה של הבטחות ברק שאת כולן נשא הרוח.

אריאל שרון: ברק הצהיר: ירושלים השלמה היא בירתה הנצחית של מדינת ישראל, לא נתפשר ולא נוותר על עיקרון זה.

אריאל שרון: בפועל הוא התפשר ואף מוכן לחלוקתה של העיר.

אריאל שרון: אם אתם שואלים אותי מה קורה כרגע, מה הוא המחסום העומד בפני ברק כרגע – רק מחסום אחד: הוא מחכה להסכמת ערפאת.

אריאל שרון: אין לו; הוא הסכים לכך.

אריאל שרון: ברק הבטיח חינוך חובה חינם לגילאי שלוש-ארבע, יום לימודים ארוך לכל ילדי ישראל, מתן תמריצים לקידום מערכת החינוך ביישובי עדיפות לאומית ובשכונות שיקום.

אריאל שרון: הבטיח ולא קיים.

אריאל שרון: מעניין, ברק הבטיח שייזום שינוי בחוק לגיוס חרדים בצה"ל, ביטול הפטור לבני ישיבות, גיוסם לצה"ל ושילובם ביחידותיו.

אריאל שרון: התפאר ערב הבחירות, אדוני היושב-ראש, ונסוג נסיגה מבוהלת.

אריאל שרון: אני לא מביע פה את דעתי בנושא הזה, אני רק בא ואומר מה הן הבטחות ברק.

אריאל שרון: ברק הבטיח תוכנית חלוקת משאבים ממלכתיים על-פי קריטריונים ויעדים לאומיים, ולא על-פי מפתח סקטוריאלי ולחצים פוליטיים.

אריאל שרון: בפועל נכנע ללחצים פוליטיים בחלוקת המשאבים.

אריאל שרון: ואיפה ההבטחה למתן פטור מלא ממס הכנסה ומביטוח לאומי לעובדים המשתכרים שכר מינימום?

אריאל שרון: פה בעיקר הנושא של ביטוח לאומי.

אריאל שרון: ברק הצהיר, כי "נעודד מפעלים היוצרים מקומות עבודה במוקדי אבטלה".

אריאל שרון: בפועל האבטלה העמיקה והחריפה דווקא במוקדי האבטלה בעיירות הפיתוח מצפה-רמון, אופקים, קריית-שמונה.

אריאל שרון: מה עם ההבטחות להקלות ולתיקוני חקיקה שיקלו על זוגות צעירים ברכישת דירה ובהחזר המשכנתה?

אריאל שרון: יש פתרונות, גם הצעתי כאלה.

אריאל שרון: ברק לא עשה מאומה.

אריאל שרון: ברק גם הבטיח שירותי בריאות נאותים ושוויוניים לכל אזרח ורפורמה מקפת במערכת המיסוי להקלת הנטל על שכבות הביניים.

אריאל שרון: כל זה, אני חושב, העתקים מתוך האינטרנט של מפלגת העבודה, אם אינני טועה, או מקור דומה לזה.

אריאל שרון: בפועל מערכת הבריאות היא בעיקר לעשירים ומערכת הבריאות הציבורית מתמוטטת.

אריאל שרון: ראש הממשלה ברק אמר ולא עשה, הבטיח והפר.

אריאל שרון: אמינות, מסתבר, איננה הצד החזק שלו.

אריאל שרון: ועוד סכנה.

אריאל שרון: מעבר לדרך ניהול המשא-ומתן המדיני, הקורע את העם בישראל לגזרים, קיימת סכנה גדולה לדמוקרטיה הישראלית.

אריאל שרון: אין ממשלה, אין לראש הממשלה רוב בכנסת, ראש הממשלה מנסה להתעלם מהכנסת, נעשים פיטורים המוניים על רקע פוליטי בצורה גסה.

אריאל שרון: הממשלה מנסה להשתלט על רשות השידור, כמו במדינות טוטליטריות.

אריאל שרון: הממשלה מתכוונת לעקוף את ערוץ התקשורת הממלכתי ברוסית – ערוץ תקשורת ממלכתי, אדוני היושב-ראש – ולהקים ערוץ ברוסית של הממשלה לניהול תעמולה בין עולים מרוסיה שנרתעים ממדיניותו של מר ברק.

אריאל שרון: אני שואל את מר ברק: לאן אתה מוביל?

אריאל שרון: תעלולים לא יצלחו, משחקים קואליציוניים שמטרתם אינה להביא לממשלה רצינית שמתפקדת לא יעזרו.

אריאל שרון: ומעבר לכך, ברק הרים יד על ירושלים, ומי שמרים יד על ירושלים יוחלף.

אריאל שרון: כולנו מחויבים לשלום, כולנו רוצים בו, אבל אנחנו רוצים שלום טוב יותר, בטוח יותר, שלום לדורות, שלום עם ירושלים המאוחדת והבלתי-מחולקת, בירת מדינת ישראל לנצח נצחים.

אריאל שרון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל שרון.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת אלי ישי.

ראובן ריבלין: קשה לי לומר חבר הכנסת אבל אני מתרגל.

שלום שמחון: כדאי להתרגל לזה, זה יוצא לא רע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמחון, זכויותיך תישמרנה כפי שנשמרו זכויות הרוב בכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו נשמור על זכויות המיעוט.

אליהו ישי: פואד, אל תדאג, אני אדאג שזה יישאר הרבה זמן כך.

אליהו ישי: אם זה מצלצל לך טוב, הרבה זמן זה יישאר כך.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש פה גם כן אורחים נכבדים מ"עוף קור".

אליהו ישי: גם כשר העבודה והרווחה לשעבר, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לתת עצה לרענן כהן, שר העבודה והרווחה; אני לא קורא לך ממלא-מקום, אני קורא לך שר העבודה והרווחה.

אליהו ישי: אני נותן לך עצה אחת שתשמע אותה; לפחות תקשיב לה.

אליהו ישי: אתה יכול לקבל, אתה יכול לא לקבל.

אליהו ישי: כשיש אבטלה יאשימו את שר העבודה והרווחה; כשתהיה צמיחה, אף מיקרופון לא יגיע אליך ואף כתב לא יגיע אליך אלא ירוצו לשר האוצר.

אליהו ישי: זו עצת ידיד – כשר העבודה והרווחה לשעבר.

אליהו ישי: באופן אישי מעולם לא הגבתי בהצעות לסדר בעניין האבטלה, ביקשתי שיבוא שר האוצר או השר המתאם.

אליהו ישי: בתקופות מסוימות התייחסתי לדברים, כי רציתי להעביר מסר מסוים לעם ישראל, למעצבי דעת הקהל ולחברי הבית.

אליהו ישי: שר העבודה והרווחה – פה אני מגן עליך – מפרסם את נתוני שירות התעסוקה, את נתוני האבטלה.

אליהו ישי: זה התפקיד שלך.

אליהו ישי: אתה לא מסוגל ואתה לא יכול להביא צמיחה, זה התפקיד של שר האוצר, של ראש הממשלה ושל הממשלה כולה.

אליהו ישי: יש לך אחריות כחבר הממשלה, אבל להביא צמיחה – זה תפקידו של שר האוצר.

אליהו ישי: תראה מה קורה.

אליהו ישי: כשיש אבטלה יאשימו את שר העבודה והרווחה, כי הוא זה שמייצר מקומות עבודה.

אליהו ישי: אתה בקושי יכול לתת הכשרה מקצועית, שזה אקמול, או עבודות מיידיות.

אליהו ישי: אני לא מזלזל לא בעבודות מיידיות ולא בהכשרה מקצועית, לפעמים זה טוב לתקופה מסוימת, אבל זה לא יביא צמיחה למדינת ישראל.

אליהו ישי: היום אתה תעלה על הדוכן, תנסה להסביר ולומר דברים – ברשותך, אדוני היושב-ראש – לא על גבם של המובטלים ולא על גבם של אותם אנשים שאין להם יכולת, לצערי הרב, להביא פרנסה הביתה.

אליהו ישי: אדם כזה אין לו מה להגיד לילדים שלו, לקנות להם תיק, ספרים ומחברות.

אליהו ישי: אני מכיר את זה מקרוב.

אליהו ישי: בן 14 הלכתי לעבוד בבניין כדי לקנות לעצמי ספרים לבית-ספר, לא התביישתי, גם בגדים קניתי מהשכר של העבודה בבניין ומעבודות נוספות.

אליהו ישי: הכאב הגדול הוא להסתכל בעיניו של הורה בן 30 או 40 ושל אמא שהיא מפרנסת יחידה שמתפרצת בבכי על כך שאין לה מקום עבודה.

אליהו ישי: זו הבעיה האמיתית שלנו.

אליהו ישי: אני לא רוצה לעשות כרגע כותרות על גבם של אותם מובטלים ואותם אנשים שהמדינה חייבת לדאוג להם, אבל יש לי כמה הצעות.

אליהו ישי: ישבתי גם בממשלה הקודמת וגם בממשלה הנוכחית עד לפני כחודשיים, ואני אומר בצער רב, שההתמודדות והטיפול שלהן באבטלה הם לא נכונים.

אליהו ישי: אדוני וידידי שר העבודה והרווחה רענן כהן, הטיפול לא נכון.

אליהו ישי: יש מדינות רבות בעולם – במדינות המתפתחות והמתקדמות שיש בהן צמיחה גדולה מאוד והאבטלה הולכת וגדלה.

אליהו ישי: איך זה קורה?

אליהו ישי: זה מה שקרה במדינה.

אליהו ישי: שמענו על צמיחה, שר האוצר מאושר, ראש הממשלה מדבר על 300,000 מקומות עבודה, דהיינו, במהלך הקדנציה צריך שיהיו בכל שנה 75,000 מקומות עבודה, להדביק את הקדנציה.

אליהו ישי: אני רוצה לקבוע כאן היום, שבשנה הראשונה לכהונת הממשלה יש תוספת של 10,000 מובטלים ולא מקומות עבודה, אלא אם כן אנחנו מחשבים בזה את הגל של הפורשים לפנסיה, את הבחורים שמתגייסים לצה"ל ומשתחררים ואת הפנסיונרים, ואז ודאי שיש תחלופה טבעית של 50,000-40,000 בכל שנה.

אליהו ישי: אוי לנו אם נטעה את הציבור ונאמר שהשנה נוצרו 40,000 מקומות עבודה.

אליהו ישי: אם כך, בקדנציה הקודמת של נתניהו – – –

אליהו סויסה: צוחקים עלינו.

אליהו ישי: צוחקים עלינו.

אליהו ישי: אם כך, הממשלה הקודמת סידרה 150,000 מקומות עבודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סויסה, לא יעלה על הדעת.

מאיר פרוש: למה לא יעלה על הדעת?

מאיר פרוש: העיתון מפרסם שנתוני הצמיחה בימי נתניהו היו מעוותים.

ראובן ריבלין: אולי תמתינו עד אשר השר יענה ואז תדעו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, עכשיו חבר הכנסת ישי מדבר.

אליהו ישי: אני קצת בקיא בנושא.

אליהו ישי: כיהנתי ארבע שנים במשרד העבודה והרווחה, ואני מכיר את הנושא מאוד מקרוב.

אליהו ישי: אני רוצה לומר לכם, שלא נוספו מקומות עבודה – זו אחיזת עיניים.

אליהו ישי: לפי זה בקדנציה הקודמת נוספו 150,000 מקומות עבודה או יותר, אני יכול לספור ולהביא לכם את הנתונים משירות התעסוקה.

אליהו ישי: לצערי הרב, זו לא המציאות.

אליהו ישי: אין מקומות עבודה ולא נוספו כאלה בשנה הראשונה.

אליהו ישי: האם ימלאו ימי הממשלה?

אליהו ישי: זה דבר שבוודאי לא נראה והוא לא הגיוני, כי בתוך כמה חודשים נלך לבחירות, או על-ידי הפלת הממשלה או באמצעות החוק להקדמת הבחירות.

אליהו ישי: אם נלך לבחירות בהפלת הממשלה, זה בתוך שלושה חודשים; אם בחוק להקדמת הבחירות, ייקח עוד שלושה חודשים, דהיינו, שישה חודשים.

אליהו ישי: כלומר, במוקדם או במאוחר יהיו בחירות, וכך הסיפור והאשליה של 300,000 מקומות עבודה, דהיינו, 75,000 בשנה הראשונה, לא קיים.

אליהו ישי: לאף אחד לא הייתי מציע לעשות קמפיין בחירות כזה.

אליהו ישי: אדם חכם אמר פעם, שאפשר לשקר לחלק מהעם כל הזמן, אפשר לשקר בחלק מהזמן לכל העם, אבל אי-אפשר לשקר לכל העם כל הזמן, אי-אפשר.

ראובן ריבלין: הנשיא לינקולן אמר את זה.

אליהו ישי: יפה.

אליהו ישי: 52 שנים אזור הנגב מוכה אבטלה – מממשלה לממשלה.

אליהו ישי: ופה מקמפיין בחירות אחד לקמפיין אחר אנחנו מנסים להתנצח זה עם זה ולהתגונן זה מול זה על חשבונם ועל גבם של המובטלים.

אליהו ישי: לכן, אדוני שר העבודה והרווחה, אין לך, לצערי הרב, שום יכולת בנושא הזה.

אליהו ישי: גם כשתהיה צמיחה, תלוי איך יפנו את המשאבים למוקדי האבטלה ולמובטלים.

אליהו ישי: היה רעיון – אני מציע לך אותו עכשיו, ותאמין לי שלא משנה לי אם את ההישג הזה ייקח ראש הממשלה ברק, או שר העבודה והרווחה, או שר האוצר, או שר התעשייה והמסחר, זה לא משנה; אותי מעניין שלאנשים האלה יהיו מקומות עבודה.

אליהו ישי: יש מה שנקרא: תמריץ מעסיקים.

אליהו ישי: את זה אתם עשיתם בשנת 92'.

אליהו ישי: בשנת 92' ממשלת רבין, זיכרונו לברכה, הובילה תקציב של כמעט 2 מיליארדי שקל לתמריץ מעסיקים.

אליהו ישי: עכשיו אני שואל אתכם – חבל ששר האוצר לא נמצא פה.

אליהו ישי: אני הייתי מציע לך, אדוני שר העבודה והרווחה, ששר האוצר יהיה בדיונים האלה, כי הוא צריך לבוא ולהשיב על הדברים האלה.

אליהו ישי: אתה נכנסת שר חדש, עם הרבה רצון לסייע, לעזור, לשפר ולהתמודד עם הבעיה, אבל אין לך כלים.

אליהו ישי: הייתי מציע ששר האוצר יהיה נוכח בדיונים האלה על מנת שהוא ינסה להביא בשורה לעם.

אליהו ישי: היה תמריץ מעסיקים.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להסביר לי, בתקופה של 6%–7% צמיחה במשק נותנים תמריץ מעסיקים?

אליהו ישי: 6%–7%?

אליהו ישי: זה לא היה מקום מדינת ישראל ועד היום.

אליהו ישי: בשנת 92' זה קרה.

אליהו ישי: פתאום הולכים ומשקיעים 2 מיליארדי שקל תמריץ מעסיקים, למה?

אליהו ישי: למה פתאום תמריץ מעסיקים?

אליהו ישי: הרי יש עכשיו צמיחה במשק, יש הרבה מקומות עבודה, למה תמריץ?

אליהו ישי: השקיעו 2 מיליארדים לתמריץ מעסיקים.

אליהו ישי: בתקופת אבטלה?

אליהו ישי: בתקופה של מדיניות מרסנת, כשגם הממשלה הנוכחית קיצצה וחתכה בבשר החי ופגעה בשכבות החלשות, באותה תקופה, במקום להביא תמריץ מעסיקים – ויש לך אנשים מומחים, אדוני השר, במשרד לביטוח לאומי, ויש לך צוות יוצא מן הכלל בשירות התעסוקה, אני מכיר את העובדים, יש לך אנשים טובים מאוד במשרד העבודה והרווחה, יש לך צוות של מומחים מיומנים, מנוסים.

אליהו ישי: האמן לי, תוכנית עבודה – תוכנית מגירה מוכנה, לקחת אותה, להביא אותה לממשלה, לפחות 500 מיליון, 500 מיליון שקל לבוא לתת תמריץ מעסיקים, לתת לכל אלה שעובדים בכל מיני מפעלים, בסוגי עבודה, בחקלאות, בבנייה ובעוד סוגי מפעלים, לתת תמריץ ולתת לאנשים האלה להתפרנס בכבוד.

אליהו ישי: אני רוצה לומר לכם, הרי יגידו, שגם אני, שר העבודה והרווחה, בקדנציה הקודמת, נו, מה עשית?

אליהו ישי: אני רוצה להגיד לכם מה עשינו בקדנציה הקודמת.

אליהו ישי: "קלת אפיקים", כולם יודעים בוודאי, "קלת אפיקים" נסגר גם כן בקדנציה הקודמת.

אליהו ישי: באתי למפעל, אנשים בכו.

אליהו ישי: שיהיה לכם מושג, מדובר באנשים שעובדים 35 ו-40 שנה, מקבלים שכר מינימום, 3,000 שקל, מפרנסים ילדים, והוא אומר: אני עבדתי פה 30 שנה, אני מבקש להמשיך לקבל את חרפת הרעב.

אליהו ישי: אני מאושר משכר מינימום.

אליהו ישי: תשאירו אותי לעבוד בכבוד.

אליהו ישי: לא רוצה לקום בבוקר ולשחק שש-בש, לא רוצה להסתכל בעיניים של הילדים שלי ולהגיד להם: אין לי מה לתת לכם לאכול.

אליהו ישי: תן לי להמשיך לחיות ולהתקיים בשכר המינימום, לקום ב-06:00 ולחזור ב-16:00, ב-17:00, ב-18:00 בשביל 3,000 שקל.

אליהו ישי: הוא לא מבקש את השכר הממוצע במשק, או 5,000-4,000 שקל משכורת, הוא לא מבקש את זה.

אליהו ישי: הוא מבקש להתפרנס בכבוד.

אליהו ישי: אז מה אנחנו אומרים לו כמדינה?

אליהו ישי: מה אנחנו אומרים לו? לא.

אליהו ישי: קודם כול נסגור את המפעל, לך תקבל דמי אבטלה, תתרגל לתרבות בטלה, תתרגל קודם כול, אדוני הנכבד, לקום בבוקר, ללכת לחתום כרטיס, לקבל דמי אבטלה ולשחק שש-בש ולא לעבוד, ותחנך את הילדים שלך ואת הדורות הבאים, תחנך אותם שיראו שאבא מובטל, מקבל משכורת בלי לעבוד, ואל תעבוד.

אליהו ישי: זה מה שאנחנו מחנכים את האנשים שלנו.

אליהו ישי: הצעתי לשר האוצר גם בקדנציה הקודמת, לראש הממשלה הקודם בנימין נתניהו – היה יעקב נאמן שהתנגד לזה.

אליהו ישי: אמרתי: תן לאנשים האלה תמריץ מעסיקים, קח את המפעל "עוף קור", שהמדינה תסבסד עוד 1,000 שקל בחודש, שהמדינה תשלם חלק מדמי האבטלה כשהם נמצאים בתוך המפעל, תשאיר אותם ותרגיל אותם לתרבות של עבודה, לא לתרבות של בטלה.

אליהו ישי: הם רוצים לעבוד, הם לא רוצים לקבל משכורת בלי לעבוד.

אליהו ישי: הם לא רוצים לקבל דמי אבטלה בחינם.

אליהו ישי: הם רוצים לעבוד קשה, הם רוצים להתפרנס בכבוד.

אליהו ישי: האמן לי, אדוני השר, ב-500 מיליון שקל תמריץ מעסיקים אתה יכול להעסיק עוד 30,000 מובטלים, ואז באמת האבטלה תרד מ-9% ל-7%, וזה עדיין לא צמיחה.

אליהו ישי: זה לא פתרון ארוך טווח, אבל זה לפחות נותן פתרון ותשובה לאותם אנשים מובטלים.

אליהו ישי: כך עשינו ב"קלת אפיקים".

אליהו ישי: ב"קלת אפיקים" נתנו הכשרה פנים-מפעלית במשך שלושה חודשים.

אליהו ישי: אמרו: למפעל הזה אין סיכוי להתקיים.

אליהו ישי: אמרו פקידי האוצר: אין שום סיכוי, המפעל הזה לא רווחי, המפעל הזה ייסגר.

אליהו ישי: אמרתי: רבותי, עדיף לי לתת לאנשים האלה מהמדינה 2, 3, 4 ו-5 מיליוני שקלים.

אליהו ישי: וגם ב"גיבור סברינה" היה אותו סיפור.

אליהו ישי: חבר הכנסת דני נוה, אתה היית אז מזכיר הממשלה, ואתה זוכר היטב את הדיונים.

אליהו ישי: באה הממשלה, המדינה השקיעה כאן מיליוני שקלים, והנה המפעל "קלת אפיקים" היום אפילו נהיה רווחי וחסך לנו 200 אנשים מובטלים, אנשים שהיו הולכים הביתה.

אליהו ישי: עכשיו המפעל רווחי.

אליהו ישי: אני מודיע לך, אדוני הנכבד, גם אם למפעל הזה אין שום זכות קיום, עדיף למדינה לממן אותו מאשר לתת להם דמי אבטלה.

אליהו ישי: זה עולה יותר כסף.

אליהו ישי: דמי אבטלה לאנשים האלה – בגיל 40, איפה הוא ימצא עבודה?

אליהו ישי: תראה לי מי מקבל אנשים בגיל 45 לעבודה.

אליהו ישי: זאת עוד מכה קשה מאוד.

אליהו ישי: אדם בגיל 45 כבר נחשב זקן, הוא לא מתקבל למקום עבודה.

אליהו ישי: מי יקבל אותם לעבודה?

אליהו ישי: אף אחד לא יקבל אותם לעבודה, והם יקבלו דמי אבטלה עד גיל 65.

אליהו ישי: תכפיל אלפי מובטלים, עשרות מיליוני שקלים בשנה כפול 20 שנה, המדינה תשלם מיליארדים.

אליהו ישי: המדינה משלמת מיליארדים ומחנכת דור של אנשים, דור של מובטלים, דור של תרבות בטלה – הדורות הבאים.

אליהו ישי: לכן, אדוני היושב-ראש, באמת, בלי שום כוונה לא לתקוף את זה ולא לתקוף את זה, ואני מאחל הצלחה רבה לידידי רענן כהן – אני יודע שיש לך משימה גדולה, אותך יתקפו על כך שיש אבטלה, אותך יתקפו על כך שהמפעל נסגר, והאמת היא שצריך לתקוף את שר האוצר ולא אותך.

אליהו ישי: אתה תלך לשר האוצר, תבקש את 500 מיליון השקל, והלוואי שאני אטעה, הלוואי שאני אטעה, הוא יגיד לך: לא.

אליהו ישי: אבל 500 מיליון השקל האלה יהוו את התשובה.

אליהו ישי: רק הם ייתנו את הפתרון לאותם אנשים מובטלים בשלב הזה, ובתקופה הזאת יקבלו הכשרה מקצועית מתאימה, הכשרה פנים-מפעלית, השלמת השכלה, שזה דבר חשוב מאוד, ובתקופה הזאת הם לא יפנו לחוץ, הם יישארו במעגל העבודה.

אליהו ישי: גם ברגע שתמצאו לנכון לסגור את המפעל שהוא לא רווחי, לפחות תשלבו אותם במקומות עבודה אחרים, ולא באותו מצב שבו הם נמצאים.

יצחק כהן: הוא יספיק בזמן הקצר הזה?

אליהו ישי: תראה, אני לא מסתכל על הטווח הקצר, מה יעד הבחירות.

אליהו ישי: אני אמרתי, אדוני, ידידי חבר הכנסת איציק כהן, אמרתי שאותי מעניינת טובת המובטלים.

אליהו ישי: כשרענן כהן יצליח להביא את זה, אני אברך אותו.

אליהו ישי: אני אעזור לו בכנסת.

אליהו ישי: אמרתי שאני אהיה מוכן להצביע עבור תוכנית כזאת.

אליהו ישי: לא משנה אם זה יספיק, לא משנה מה יהיה בבחירות, האם האבטלה תרד לקראת הבחירות, בואו נסתכל על בני-האדם שתהיה להם פרנסה בבית, שיהיה להם מה לאכול.

אליהו ישי: האמן לי, אני עסקתי בקדנציה הקודמת לא בגזירת סרטים, עסקתי בעניין של ילדים בסיכון, אני התמודדתי מעל הדוכן הזה בנושא הכשרה מקצועית, כן, ובעבודות מיידיות – לא שאני בעד עבודות מיידיות, אבל אני מעדיף שאותו אדם ילך ויעשה עבודה מיידית ויתפרנס בכבוד.

אליהו ישי: שיביא עבודה הביתה, שיביא פרנסה בכבוד הביתה – –

ראובן ריבלין: תודה.

אליהו ישי: – – שלא ישב מובטל.

אליהו ישי: לא שזה פתרון של צמיחה, זה לא פתרון לצמיחה – –

ראובן ריבלין: אדוני הבהיר את הנקודה, שהיא באמת חשובה – – –

אליהו ישי: – – אלא למתן פרנסה בכבוד.

אליהו ישי: לגבי צמיחה, לצערי הרב – – –

אליהו סויסה: ראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: אני לא מבין את כבוד השרים כהן וסויסה; לא יכולתם, בישיבות הממשלה, לשאול את כבוד השר ישי, בזמנו, את כל השאלות האלה?

אליהו סויסה: – – –

יצחק כהן: השר רענן כהן יספיק בחודש – – –

ראובן ריבלין: בסדר, אני הבנתי את השאלה הזאת.

ראובן ריבלין: יש לי בעיה עם שרים לשעבר שהם עולים על הדוכן ואני לא מוכן להפסיק אותם בשום פנים ואופן, מתוך ידיעה שהם יהיו מייד שרים עוד הפעם, ואנה אני בא?

ראובן ריבלין: אבל בכל זאת, רבותי – – –

אליהו ישי: אני מסיים.

אליהו סויסה: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר לשעבר מדבר 17 דקות, וזה קשה.

אליהו סויסה: – – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סויסה, אני אתן לך הזדמנות, בממשלה הבאה, לשאול את חבר הכנסת ישי.

אליהו ישי: אני רוצה להציע פה, ואני אביא הצעה מסודרת, כמקובל, לוועדת חקירה פרלמנטרית שתבדוק את כל מה שקרה ב"עוף קור", משום שמה שקרה שם הוא קורע לב.

אליהו ישי: מי שראה את התמונות, את האנשים, את הפרצופים, בשעות הקשות, עם הדמעות בעיניים, לא יכול היה לעמוד בתופעה הזאת.

אליהו ישי: לא יכולתי לעמוד בתמונות האלה, ואני מציע להקים ועדת חקירה פרלמנטרית, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: היית צריך – – –

אליהו ישי: אני אביא הצעה מסודרת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת השר לשעבר פנחסי בוודאי ידריך אתכם איך להגיש בקשה כזאת.

אליהו ישי: אני אביא הצעה מסודרת לגבי הרעיון שמתגבש בימים האחרונים.

אליהו ישי: לכן אמרתי, אחרי שאני אבדוק כמה אלמנטים – – –

ראובן ריבלין: זו הודעה על כוונה להגיש הצעה.

אליהו ישי: היום אני מודיע אכן כך, הודעה על כוונה, וברשותך, אדוני היושב-ראש, משפט אחד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אבל במשפט הזה תסיים.

אליהו ישי: קראנו בעיתון "הארץ" כתבה קשה מאוד, חמורה מאוד, אני לא אאריך, אבל כשאני שומע שקמים אנשים נכבדים וחשובים, אנשי ציבור שמשווים את ש"ס למפלגה נאצית, פאשיסטית – – –

ראובן ריבלין: חס וחלילה.

אליהו ישי: כן, אדוני הנכבד, תקרא את הכתבה.

אליהו ישי: אני מצפה מחברי הבית שרוצים באמת אחדות בעם ישראל, לא ממשלת אחדות, אחדות בעם ישראל, שלא תהיה שנאה בעם ישראל.

אליהו ישי: פה לא ראיתי שום מיקרופון ושום תגובה, לא מראש האופוזיציה ולא מראש הממשלה ולא מראשי סיעות ולא מחברי כנסת, ששמו את התמונה של הרב עובדיה יוסף – שינוי עשו את זה – ועם נסראללה, אכן, מנהיג ה"חיזבאללה" שרוצח יהודים, אמרו: הנה אחים לנשק.

אליהו ישי: נסראללה, מנהיג ה"חיזבאללה" – אלה אחים לנשק?

אליהו ישי: עם זה שינוי הולכת לבחירות?

אליהו ישי: לא שמעתי שום תגובה.

אליהו ישי: אף אחד לא קם ואמר: מה קרה פה?

אליהו ישי: שומו שמים.

אליהו ישי: שום דבר לא קרה.

אליהו ישי: האם יש קבוצה של אנשים – – –

אריאל שרון: מי קבע את זה?

אליהו ישי: אין לי טענות אישיות, אריק, אני רק אומר – – –

ראובן ריבלין: – – –

אליהו ישי: אריק שרון, לא יבואו אליך, אדוני הנכבד, לשאול אותך למה פלוני אלמוני אמר את מה שהוא אמר.

אליהו ישי: אין לי טענות אליך, אבל כשהרב עובדיה יוסף יסביר מה זה גלגולי נשמות, מייד ירוצו אלה לכוון את כולם וישאלו: מה הרב עובדיה יוסף אמר; יוציאו דברים מהקשרם, יתקפו, יגרמו לקרע בעם, יפגעו בניצולי השואה, ואחר כך יגידו: מה קרה לש"ס?

אליהו ישי: אני אומר את הדברים האלה בכאב, דברים היוצאים מן הלב.

אליהו ישי: אני מציע לחברי הבית לקרוא את הכתבה ואחר כך להתייחס ולהגיב גם על התגובה הקשה של שינוי, תמונות של עובדיה יוסף עם נסראללה.

אליהו ישי: הגשתי תלונה ליועץ המשפטי לממשלה, לראש אגף החקירות, יוסי סדבון, למפכ"ל המשטרה, אבל לא קרה שום דבר – לא חקירה ולא כלום, למרות ההשוואה הנוראה, הקשה, החמורה.

אליהו ישי: זו הסתה שאין כדוגמתה, להשוות אדם, ולא משנה מי הוא ומה השקפת עולמו, למרצח ילדים.

אליהו ישי: זה דבר מזעזע, זה דבר קשה, זה דבר כואב, אבל כולם שותקים.

אליהו ישי: אם אנחנו באמת חסים ואכפת לנו ממדינת ישראל ומארץ-ישראל, ואין לנו מדינה אחרת, כל אחד ואחד יכול לבוא ולתרום בהגינות וביושר.

אליהו ישי: יש פה חברים נכבדים שאכפת להם מהאחדות בעם, אכפת להם מהצדק בעם, אכפת להם שלא תהיה שנאה בעם.

אליהו ישי: הם צריכים לקום ולעשות מעשה ולהגיב גם כשהתקשורת לא מבקשת מכם תגובה, לקום ולהוציא תגובות ברורות, קשות גם כן, כשתוקפים את ש"ס.

אליהו ישי: מותר גם להגן על אותן אוכלוסיות, על אותו ציבור שמותקף כל הזמן, שמנסים לראות בו סוג אחר, לעשות דה-לגיטימציה שלו, של קבוצה גדולה.

אליהו ישי: מותר גם לפעמים להגן על אותן קבוצות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת והשר לשעבר אלי ישי.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת שלום שמחון על מנת להציג את עמדתו לגבי נושא זה.

ראובן ריבלין: אחריו ישיב כבוד השר.

רן כהן: – – –

ראובן ריבלין: אתה מבקש שגם חבר הכנסת פרץ ידבר לפני תשובתך?

רן כהן: כן.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: ניתן גם לחבר הכנסת פרץ לדבר, ונושא הסמים יובא בנפרד.

ראובן ריבלין: לאחר חבר הכנסת שמחון יעלה חבר הכנסת פרץ ויאמר את דברו.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר העבודה והרווחה רענן כהן – זאת הזדמנות לברך אותך.

שלום שמחון: אני מקווה מאוד שתצליח בתפקידך ושלא תהיה בו תקופה קצרה, כפי שמנסים לאחל לך פה מאחור, על מנת שתוכיח שאת מה שלא עשו בארבע השנים האחרונות במשרד העבודה והרווחה אתה אכן תעשה.

שלום שמחון: אני אומר זאת על רקע הנושא שעומד פה על סדר-היום, הנושא של משחטת "עוף קור".

שלום שמחון: האמת היא שהגעתי הבוקר מהגליל, כי אמרו לי שהנושא הזה עומד על סדר-היום, ואכן חשבתי שיש כוונה ליושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת אריאל שרון, להתמודד עם הנושא.

שלום שמחון: כאשר הבנתי שאין לו שום כוונה להתמודד עם הנושא, אלא לנסות להכפיש את אמינותו של ראש הממשלה, סברתי שאולי יושב-ראש ש"ס, אלי ישי, ינסה להתמודד עם הנושא.

שלום שמחון: אבל נראה שכל אחד מאתנו החליט להפסיק את החופשה שלו על מנת לבוא הנה ולעסוק בעניינים שאינם קשורים באופן ישיר למה שקורה בענף המשחטות ולמה שקורה היום בכל הנוגע לאבטלה ולמה שקורה היום לעובדים, במיוחד באזורים מוכי האבטלה.

שלום שמחון: צר לי שאנחנו, כרגיל, באופן ציני, מנסים לדרוך על גבם של הרבה מאוד מובטלים שקיימים במדינת ישראל.

שלום שמחון: אני רוצה לקוות שהשר שיענה למשיבים ינסה להתמודד עם העניין בדרך אחרת, וכבר ראינו בימים האחרונים שיש לו כוונה של אמת להתמודד עם בעיית "עוף קור" ועם בעיית העובדים ב"עוף קור" באופן הרבה יותר יסודי, שמשתף את כל הגורמים הנוגעים בדבר, על מנת לפתור את הבעיות.

שלום שמחון: על מנת להזים את דבריו של אריאל שרון, שתקף את ראש הממשלה וטען שהוא לא אמין – אני חושב שמיותר אפילו שברק יגיב, ומיותר שגם אנחנו נגיב על העובדה, שמי שנושא בידיו תעודה מטעם ועדת חקירה ציבורית שקבעה שהוא לא אמין, יאמר לראש ממשלה, שנהנה משיא האמינות, שהוא לא אמין.

שלום שמחון: גם אם אתה רוצה לתקוף אדם באופן אישי, תמיד תסתכל על הדבשת שלך, על מנת שתדע גם מי אתה באמת.

שלום שמחון: אני רוצה לבחון באמת את הבעיה של העובדים ב"עוף קור", ולא לנסות, כפי שנעשה בימים האחרונים, להסית חלקים בחברה הישראלית בחלקים אחרים, לומר כאילו חברי הקיבוצים הם אלו שאשמים במה שקורה במשחטה "עוף קור".

שלום שמחון: אני רוצה לנסות להציג את הדברים באופן אמיתי, ולהציג אותם מנקודת המבט של מה שקורה, כשהחלק העיקרי התחיל בתקופת הממשלה הקודמת ובמדיניות שלה בענפי החקלאות השונים.

שלום שמחון: יש יותר מדי משחטות במדינת ישראל.

שלום שמחון: כל מגדל פטם וכל מגדל תרנגולות יודע שיש עודף במשחטות.

שלום שמחון: העובדה שהתכנון בענף הזה אינו מתקיים אומרת – – –

אריה גמליאל: שמעת על "מאמא-עוף"?

שלום שמחון: שמעתי על "מאמא-עוף".

אריה גמליאל: – – –

שלום שמחון: מה הקשר, הרב גמליאל?

שלום שמחון: תן לי להציג את העניין, ואולי גם אתה – – –

אריה גמליאל: – – –

שלום שמחון: אתה יודע שאני מעריך אותך מאוד, רק בוא תקשיב לי כדי שגם אתה תלמד.

רחמים מלול: הבעיה שלנו היא עם אבא עוף...

שלום שמחון: האמן לי, אני אתן לך את הנתונים באופן מדויק, כדי שנדע אותם פעם אחת באופן מסודר.

שלום שמחון: כאשר היה התכנון בענף הלול, התקיים – – –

נסים זאב: – – –

שלום שמחון: תקשיב, בבקשה.

שלום שמחון: כאשר התקיים התכנון בענף הלול, יוצרו בארץ כ-180,000 טונות פטם.

נסים זאב: – – –

שלום שמחון: אני אגיע גם לעניין הזה.

שלום שמחון: אני מבטיח לך.

שלום שמחון: לא תוכל לצעוק יותר חזק ממני כאשר אני עומד מול המיקרופונים.

שלום שמחון: אני מבטיח לך שאני אומר את הדברים כדי שגם אתם לא תנסו לעשות הון על גבי העובדים.

שלום שמחון: כי בסופו של דבר לעובדים האלה יכול להימצא פתרון אם אכן אנחנו כולנו כאן נרצה שיהיה להם פתרון.

נסים זאב: אתם – – –

שלום שמחון: מי זה אתם?

שלום שמחון: אתה יודע מי אני בכלל?

שלום שמחון: מי זה אתם?

נסים זאב: – – –

שלום שמחון: בשם מי אתה מדבר?

שלום שמחון: מה יש, קשה לך להקשיב?

שלום שמחון: מה הבעיה שלך?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

שלום שמחון: אתה חושש לשמוע את האמת?

שלום שמחון: אתם טיפלתם במשרד העבודה והרווחה במשך ארבע שנים.

שלום שמחון: אם בחודש אחד הייתם דואגים ל-1,000 עובדים, צא וראה כמה פתרונות עבודה הייתם מוצאים, גם בלי ועדת חקירה.

שלום שמחון: אילו סיפורים אלו?

שלום שמחון: הייתם במשרד הזה ארבע שנים.

נסים זאב: – – –

שלום שמחון: את מה אתה מנסה לתקוף?

שלום שמחון: תקשיב להסבר.

שלום שמחון: מה הבעיה שלך, להקשיב להסבר?

שלום שמחון: הבעיה שלך לשסות את החברה הישראלית בקיבוצים?

שלום שמחון: מה הבעיה שלך?

שלום שמחון: תקשיב להסבר האמיתי.

נסים זאב: – – –

שלום שמחון: תהיה קשוב להסבר האמיתי.

שלום שמחון: כל ניסיון למצוא את הסיבה לבעיה של "עוף קור" בחברה, בקיבוצים, בממשלה, בראש הממשלה, בסיפורים שסיפר פה אריאל שרון, הוא קשקוש אחד גדול.

שלום שמחון: הכול קשקוש אחד גדול.

שלום שמחון: הוא ישב בממשלה שצמצמה את תקציבי החקלאות בהיקף של למעלה ממיליארד שקל.

שלום שמחון: הוא גרם לכך שהתכנון יישבר.

שלום שמחון: הוא גרם לכך שיהיה עודף עופות.

אריה גמליאל: אל תגיד דברי שקר.

שלום שמחון: לא, אני אומר רק דברי אמת, ואני שולט בנתונים.

אריה גמליאל: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גמליאל, יואיל כבוד הרב לשבת.

שלום שמחון: חשבתם שמצאתם מלחמה חדשה?

שלום שמחון: מה העניין?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמחון, אתה נהנה מהדו-שיח הזה.

שלום שמחון: אני מאוד נהנה.

ראובן ריבלין: אז אני אאפשר לך.

שלום שמחון: אני רוצה להציג את העובדות.

שלום שמחון: נסים זאב (ש"ס): מפריטים את המדינה, לא את המשק.

שלום שמחון: אני רוצה להציג את העובדות כמו שהן ולהאמין שאפשר שיהיה פתרון.

שלום שמחון: אפשר שיהיה פתרון אם נרצה שיהיה פתרון.

שלום שמחון: אם נרצה כולנו לרקוד על גב העובדים, נמשיך לתקוף את ברק ולהסביר לשר העבודה שאין לו מה לעשות במשרד הזה כי הוא לא יצליח לעשות שום דבר.

שלום שמחון: אם כך, למה ישבתם שם ארבע שנים?

שלום שמחון: כי הבנתם שאי-אפשר לעשות שם שום דבר?

שלום שמחון: זה אתם אמרתם.

שלום שמחון: הוא עמד פה ואמר: לא אני.

שלום שמחון: הוא אמר לשר: אדוני, אתה לא תוכל לעשות שום דבר.

שלום שמחון: ישבתי פה והקשבתי.

שלום שמחון: אם כך, אם לחבר הכנסת רענן כהן ייקח בדיוק חודש כדי להבין אם הוא יכול או לא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמחון, כתוב בחוק "השר".

שלום שמחון: יש בעיה, אפשר לפתור אותה, ואני רוצה להציג איפה היא עומדת עכשיו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמחון, רענן כהן הוא השר רענן כהן.

שלום שמחון: הוא שר העבודה והרווחה.

שלום שמחון: בירכתי אותו בראשית הדברים.

שלום שמחון: הוא גם חבר שלי.

ראובן ריבלין: הוא גם חבר כנסת, זה נכון, אבל הוא שר.

שלום שמחון: הוא השר בכבודו ובעצמו.

ראובן ריבלין: אומנם הכותרת הצדדית קובעת שמדובר בממלא-מקום, אבל מי שיפנה ויראה את החוק בצורה מדוקדקת יוכל לראות, שנאמר שם שיכול ראש הממשלה למנות חבר כנסת לשר למשך שנה אחת בלי אישור הכנסת.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר שהוא מונה לשר והוא שר לכל דבר.

שלום שמחון: על כל פנים, חברי מש"ס, אני רוצה להציג את הדברים כמות שהם, ולנסות לתאר אותם גם בלי לנסות לצעוק זה על זה.

שלום שמחון: המשחטה הזאת היתה אמורה להיסגר לפני שנה וחצי.

שלום שמחון: במשך שנה וחצי עשו חברי הקיבוצים, השותפים במשחטה הזאת, כל מאמץ להמשיך ולקיים אותה, אף שתשעה מבין 13 השותפים במפעל הזה הם קיבוצים פושטי רגל, השרויים במצב קשה יותר מכל אחד מאתנו.

שלום שמחון: עם זאת, בגלל ההשלכות החברתיות, הם עשו כל מאמץ להחזיק את המפעל הזה בשיניים, אף שאין שום סיבה לכך שהוא ימשיך להתקיים, ונעשה פה מאמץ גדול.

אריה גמליאל: – – –

שלום שמחון: מה הבעיה שלך, הרב גמליאל?

שלום שמחון: למה קשה לך להקשיב?

אריה גמליאל: לא כל הקיבוצים עניים.

שלום שמחון: מה הבעיה?

שלום שמחון: קשה לך להקשיב לעובדות?

אריה גמליאל: אתה אמרת: כל הקיבוצים עניים.

שלום שמחון: אם היית מקשיב, היית שומע.

שלום שמחון: אמרתי שלמשחטה הזאת יש 13 שותפים, ומתוך ה-13 האלה תשעה קיבוצים הם פושטי רגל.

שלום שמחון: זה מה שאמרתי.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת גמליאל, אני רק רוצה להזכיר לאדוני, שאין אדם שהוא אזרח המדינה, או גוף במדינה, שחייב להפסיד כסף כדי לקיים את עובדיו.

ראובן ריבלין: זאת חייבת הממשלה לעשות, זו חובתה של הממשלה.

ראובן ריבלין: לא יכולים להחזיק מישהו על מנת שיפסיד.

אריה גמליאל: – – –

שלום שמחון: אני רוצה לחזור לעצם העניין.

אריה גמליאל: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גמליאל, יסכית וישמע.

שלום שמחון: אני חוזר ואומר: לי יש עניין שהבעיה שם תיפתר, בדיוק כמו שיש לכם, כאנשים שמייצגים ציבור.

שלום שמחון: קודם כול, זה הבסיס.

שלום שמחון: אבל אני רוצה להציג את העובדות, כדי לא לנסות ולהכפיש כל הזמן.

שלום שמחון: במשך שנה וחצי עשו 13 קיבוצים מאמץ עליון להחזיק את המשחטה הזאת, כי הם הבינו את ההשלכות החברתיות.

שלום שמחון: הם הבינו, שיש עשרות, 180 עובדים, שעובדים שם כבר 30-20 שנה, והם רצו שתהיה להם פרנסה, הם רצו להמשיך להעסיק אותם.

שלום שמחון: הם עשו כל מאמץ, אז כל ניסיון עכשיו לשסות זה בזה הוא בלתי הוגן.

שלום שמחון: במאמץ משותף של ההסתדרות, של הממשלה, של כל הנוגעים בדבר, אפשר למצוא פתרון.

שלום שמחון: יש קונה שמעוניין להיכנס לנעלי המשחטה הזאת.

שלום שמחון: יש בעיה עם ההפרשות לקרן פיצויים, זה נכון.

שלום שמחון: יש בעיה כתוצאה מאותו מאמץ, שנעשה במשך השנה וחצי האחרונה, להחזיק את המפעל הזה, אף שהוא לא היה צריך להתקיים.

שלום שמחון: נעשה מאמץ, תאמין לי, גם אני הייתי מעורב.

שלום שמחון: אני הלכתי למנכ"ל "תנובה" וביקשתי ממנו שאולי הוא ירכוש את המפעל הזה, כי הוא גוף יותר חזק.

שלום שמחון: עם זאת, אף אחד לא אוהב להפסיד.

שלום שמחון: כרגע חסרים בקופת הפיצויים 1.6 מיליון שקלים.

שלום שמחון: אני מושבניק, אני לא קיבוצניק, אבל אני יודע, שבאופן וולונטרי, גם באותם קיבוצים שהזכרתי, אוספים כסף כדי להשלים את מה שניתן, אבל אי-אפשר לעשות זאת ביום אחד.

שלום שמחון: הם נותנים את זה ממש ממה שאין להם.

שלום שמחון: לכן, בואו לא ננסה לשסות חלקים בחברה בחלקים אחרים.

שלום שמחון: יש 180 עובדים, אולי יש 200 עובדים, וצריך לפתור את הבעיה, צריך להתאמץ כדי למצוא פתרון.

שלום שמחון: יבוא לשם משקיע, ודאי ידווח על כך השר אחר כך; אני לא רוצה לקחת לו את התשובה.

שלום שמחון: אבל במסגרת הזאת, בסופו של דבר, אין מקום ליותר מדי משחטות, בחוסר התכנון שקיים היום.

שלום שמחון: יש עודף משחטות, וחלק צריך להיסגר.

שלום שמחון: אין ברירה.

שלום שמחון: צריך לעבור לענפים אחרים ולעשות כל מאמץ כדי שבאזורים האלה לא יהיו מפעלים עתירי עבודה אלא מפעלים שיהיה אפשר להשתכר בהם שכר גבוה יותר, ויהיה אפשר לעבוד במקומות מכובדים הרבה יותר.

שלום שמחון: ליד המפעל הזה נמצא "עוף הנגב", גם הוא עבר משבר דומה לפני כמה שנים, ו"תנובה" עשתה כל מאמץ כדי לשקם אותו והשקיעה בו, ורק עכשיו מתחילים לראות את הפירות.

שלום שמחון: אתה באמת מאמין, שאם המפעל הזה מצליח, המשחטה הכושלת הזאת יכולה להמשיך להתקיים?

שלום שמחון: הרי ברור שזה בא על חשבון זה.

אריה גמליאל: – – –

שלום שמחון: אני אסביר לך.

שלום שמחון: באופן טבעי, ברגע שמישהו החליט להשקיע כסף בשיקום משחטה אחת ולהצעיד אותה לקראת שנות האלפיים, כאשר במשחטה אחרת אין מה להשקיע – ממילא זו תשרוד, כי יש לה הון הרבה יותר גדול, והיא תהיה מסוגלת לשרוד בסופו של דבר.

שלום שמחון: מה קורה עכשיו?

שלום שמחון: מגיע אדם, ובגלל איכות הסביבה צריך לסגור משחטה בחדרה ונוצרה הזדמנות והוא יכול לעבור, להיות במקום הזה בלי להפריע לעצמו, אבל עם זאת הוא לוקח את זה לניסיון, כדי לבדוק מה יקרה עם הזמן.

שלום שמחון: הוא לא מבטיח לקנות, הוא לא מבטיח שום דבר.

שלום שמחון: אנחנו מסוגלים אולי לדחות את הבעיה בשנה.

שלום שמחון: בשנה הזאת אתה ואני וכל מי שנמצא פה, במקום להתעסק בהשמצות של שרים ושל ראש הממשלה ולהאשים זה את זה, ננסה למצוא פתרון לאותם 200 עובדים.

שלום שמחון: אם אנחנו נמצא בכל יום פתרון לעובד אחד, עשינו דבר גדול.

שלום שמחון: לא יותר מזה, אחד ביום, זה הכול, ואז יהיה ל-200 העובדים האלה מקום עבודה הרבה יותר מסודר, תאמין לי.

אריה גמליאל: אני הראשון, לפני כולם.

שלום שמחון: אנחנו עומדים פה משני צדי המתרס?

שלום שמחון: הם אזרחים שלך ולא אזרחים שלי?

שלום שמחון: יש לי ולך עניין בסך הכול שהדברים יקרו.

שלום שמחון: לסיכומו של עניין.

שלום שמחון: בסופו של דבר, העובדים ב"עוף קור" זכאים להגנה, והם זכאים לכך שקופת הפיצויים שלהם תושלם, והם זכאים לכך שממשלת ישראל תעשה כל מאמץ כדי שמקום העבודה שלהם יובטח לעתיד.

שלום שמחון: עם זאת, במבט קדימה, אני אומר לכם: צריך להתחיל לחשוב אחרת – על פתרונות תעסוקה שמתאימים לשנים הבאות, ולא לשנים שעברו.

שלום שמחון: לזה אנחנו מחויבים, למטרה זו נבחרנו להיות בבית הזה.

שלום שמחון: תודה רבה.

אליעזר כהן: אחד ליום זה 360 איש, ויש 100,000 מובטלים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שמחון.

ראובן ריבלין: לפי בקשת השר, גם חבר הכנסת עמיר פרץ יעלה את הצעתו לסדר, והשר ישיב על כל ההצעות יחד.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים באחת התופעות אולי המדאיגות ביותר שהיו מעולם.

עמיר פרץ: כשיש אווירת משבר כללית בארץ, אפשר לנהוג בסלחנות עם ממשלה המטפלת בנושאים פרטניים, אבל כשיש אווירה של צמיחה, של שגשוג, של עודפי כספים, שר האוצר מתייצב ומתבלבל – מה הוא היה עושה עם 14 מיליארד שקל יתרה שיש לו בהכנסות המדינה?

עמיר פרץ: הרי אין מצב מסוכן וקשה יותר מהמצב הזה.

עמיר פרץ: כשהיתה תחושה של מיתון כללי, ומפעל מסוים נכנס למשבר, המובטל באותו מפעל הרגיש אולי שהוא שילם מחיר לאומי, אבל כשיש שגשוג ויש עודפים הוא שואל את עצמו: אני נמצא במדינה אחרת?

עמיר פרץ: איך זה שכל אווירת הצמיחה והשגשוג לא מגיעה אלי הביתה?

עמיר פרץ: כולם משגשגים ואני מפוטר?

עמיר פרץ: שומו שמים.

עמיר פרץ: לכן, כשהממשלה, ולא חשוב איזו ממשלה – ואני רוצה לומר לכבוד שר העבודה והרווחה, שאני מעריך מאוד את הדרך הנמרצת שבה הוא ניגש לדברים, אבל כפי שאמרתי לכבוד השר: מי שנכווה ברותחין נזהר בצוננין.

עמיר פרץ: באותה עת ששר העבודה והרווחה הודיע קבל עם ועדה, שהנה נמצא פתרון מיידי למפעל "עוף קור", ישבו אצלי עובדים ממפעל "סלילים חולה" בקריית-שמונה.

עמיר פרץ: כבוד יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, עוד מעט הם יתחילו להתגעגע למתח הביטחוני, כי עכשיו אפילו לא באים לבקר אותם.

עמיר פרץ: פעם כל מפעל בקריית-שמונה, כשהוא היה במשבר, לפחות באו לבקר אותו, הבטיחו הבטחות, הצטלמו.

עמיר פרץ: עכשיו אפילו לא מצטלמים עם העובדים.

עמיר פרץ: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, מתי היית שם?

עמיר פרץ: לפני חצי שנה?

עמיר פרץ: הבטיחו להם אותו סוג של פתרון, שיזרימו להם כסף, שיסייעו להם.

עמיר פרץ: ביום חמישי האחרון הם היו אצלי כדי לקבל שיק נוסף של קרן השביתה, כדי שיהיה להם ממה להתקיים, ממה לחיות.

עמיר פרץ: אמרתי לשר העבודה: אם אין אישור תקציבי, כל ההודעות על כך שהמפעל יוצא לדרך הן הודעות שאין להן שום בסיס.

עמיר פרץ: לפני שאני ניגש למפעל "עוף קור", נמצאים כאן עובדים מודאגים מאוד ממפעל "פולגת".

עמיר פרץ: במפעל "פולגת" בקריית-גת יש 600 מועסקים ישירות ועוד כ-1,000 איש שמועסקים מהשירותים שהמפעל יוצר בסביבה.

עמיר פרץ: גם מפעל "פולגת" נמצא בסכנה, ובן לילה הוא יכול למצוא את עצמו בכלל בלי הזמנות, בגלל בעיה של מדיניות שצריך לפתור, מישהו צריך להתעסק בזה.

ראובן ריבלין: העובדים נמצאים כאן באולם.

אליהו סויסה: ראש הממשלה כל הזמן מתעסק עם זה.

עמיר פרץ: מייד אני אגיע גם לראש הממשלה.

אליהו סויסה: הוא יעשה מהפכה חילונית, והכול ייפתר.

אליהו סויסה: מה הבעיה?

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת מעיד, או רק משער?

אליהו סויסה: הכרתי אותו.

ראובן ריבלין: כי מעיד עדות זה – – –

אליהו סויסה: אין עד אחד מעיד עדות.

ראובן ריבלין: יש השערה ויש עדות.

אליהו סויסה: רק שמואלביץ' מעיד עדות יחיד.

עמיר פרץ: אני רוצה להזכיר, שבמצפה-רמון עדיין יש 60 עובדות שממתינות לתשובה כדי לדעת מה יעלה בגורלן.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גמליאל, כרגע מדבר חבר הכנסת פרץ על דברים חשובים, שגם אתם העליתם.

ראובן ריבלין: נא לאפשר לו לדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עמיר פרץ: נמצאות במצפה-רמון אותן עובדות שממתינות לפתרון.

עמיר פרץ: אדוני שר העבודה, אתה יודע שאני מעריך מאוד את הרגישות שלך.

עמיר פרץ: אבל אני מציע לך: תהיה זהיר, כי אתה קונה בצורה מהירה מאוד את ההבטחות שהאוצר מבטיח לך.

עמיר פרץ: להבטחות שהאוצר מבטיח לך אין כיסוי עד לרגע זה.

עמיר פרץ: אגב, זה בכל התחומים.

עמיר פרץ: אני לא יודע למה האוצר כל כך שווה נפש בטיפול הפרטני באותן משפחות.

עמיר פרץ: מה תעזור הצמיחה לעובד שאיבד את מקור פרנסתו?

עמיר פרץ: מה יעזור לו השגשוג כשאין לו מה לקנות ולשים במקרר שפטרו אותו ממס קנייה עליו?

עמיר פרץ: עם מה הוא ימלא את המדפים של המקרר?

עמיר פרץ: חברי חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מדברים על דברים חשובים.

עמיר פרץ: אני יודע שאתה מדבר רק דברים חשובים.

עמיר פרץ: אבל תתאפק, מה שנקרא.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לכם – ואני לא מתבייש, אמרתי זאת גם לשר העבודה הנוכחי – שנכון, היו לי חילוקי דעות תהומיים עם ביבי נתניהו כראש ממשלה ועם יעקב נאמן כשר האוצר.

עמיר פרץ: אני חושב שהמדיניות שלהם יצרה מיתון מאוד לא פשוט, שגם אם הוא המיתון שהביא לצמיחה, קורבנות המיתון של השנתיים הקודמות כבר לא ייוושעו מזה.

עמיר פרץ: אבל פתרונות פרטניים ביצענו מהיום להיום.

עמיר פרץ: אני רוצה להזכיר לכולם, ש"קלת אפיקים" מעסיק את העובדים כבר חמש שנים, וזה פתרון שהתבצע מהיום להיום.

עמיר פרץ: אני רוצה להזכיר לכולם, שמפעל "גיבור סברינה" פועל היום.

עמיר פרץ: תקשיבו טוב, חברי הכנסת, מפעל "גיבור סברינה" העסיק 1,000 איש, וכלכלני האוצר הודיעו שאין לו זכות קיום, שכל תוכנית הבראה לא תעזור לו.

עמיר פרץ: אנחנו התעקשנו.

עמיר פרץ: משה ליאון – ותקשיב טוב, אדוני שר העבודה, כי במקום שצריך לשבח יש לשבח, ולא מעניין מה הצבע הפוליטי שלו – בניגוד להמלצת משרד האוצר, שאמר שאסור לתת שקל למפעל הזה, הסכים והכריח להביא 4.5 מיליונים.

עמיר פרץ: אנחנו כהסתדרות, מהקופה המדולדלת שלנו – וכל יום מחדש כל איזה כותב מאמרים או כל איזה שר שלא גייס שקל יש לו מה להטיף להסתדרות – אנחנו, מ-30 השקלים שגובים דמי חבר, סייענו למפעל.

עמיר פרץ: שר האוצר אומר לי: שקל תמורת שקל.

עמיר פרץ: אני, עם מיליארדים של חובות, סייעתי.

עמיר פרץ: פה יש 14 מיליארד שקל יתרות.

עמיר פרץ: אומרים לי: שקל תמורת שקל, ואנחנו מוכנים לזה.

עמיר פרץ: מפעל "גיבור סברינה", שכל משרד האוצר אמר שאין לו תקומה, עובד היום עם 900 איש.

עמיר פרץ: 900 איש מתפרנסים שם.

אליהו סויסה: עמיר, אפשר להחזיר את משה ליאון.

עמיר פרץ: לא, לא.

עמיר פרץ: תשמע, בוא, אל תכניס לי פוליטיקה.

קריאה: הוא אולי ישקם את לשכת ראש הממשלה.

עמיר פרץ: חבר הכנסת סויסה, אם כתוצאה מהדיון הזה מחר בבוקר ייפתח "עוף קור", או תיפתח המתפרה במצפה-רמון – עשינו משהו מועיל.

עמיר פרץ: דיונים שלא יוצא מהם כלום יש לנו כל השנה.

עמיר פרץ: אם כתוצאה מהדיון הזה הפעם נגרום לכך שמחר בבוקר ייפתח מפעל אחד – עשינו ברכה אמיתית.

עמיר פרץ: אני רוצה להסביר לחברי הכנסת איפה העניין עומד.

עמיר פרץ: הציע שר העבודה תוכנית של 8 מיליוני שקלים.

ראובן ריבלין: אם אדוני יציע הצעת אי-אמון – אין לי כל ספק שיש לו סיכוי.

עמיר פרץ: אני אשקול זאת.

אליעזר כהן: תשקול בצורה אוהדת.

ראובן ריבלין: אני אשקול זאת.

ראובן ריבלין: אני פה יושב-ראש של כולם.

ראובן ריבלין: אמרתי רק שאנשים לפעמים לא מבינים את תפקידם.

עמיר פרץ: אני מוכרח להגיד לך, חבר הכנסת רובי ריבלין, שאני איש תנועת העבודה.

עמיר פרץ: אני לא איש מפלגת העבודה.

עמיר פרץ: אני איש מחנה שלום.

עמיר פרץ: אבל אני אומר לך, שנוכח הקטסטרופות החברתיות אני בהחלט חושב שיגיע הרגע, עם כל הכבוד למחסום השלום, מול אנשים שמאבדים את הפרנסה, יגיע הרגע שבו אני אהיה זה שאביא למליאה הזאת הצעת אי-אמון לממשלה בגין המצב החברתי.

עמיר פרץ: יגיע הרגע.

אליעזר כהן: איך אתה מגדיר אותי לפי ההגדרות שלך?

אליעזר כהן: האם אני איש מחנה המלחמה?

עמיר פרץ: לא, חס וחלילה.

ראובן ריבלין: רבותי, למה ליצור מחלוקות בדבר שכמעט כולם מסכימים עליו?

אליעזר כהן: הוא איש מחנה השלום.

אליעזר כהן: אני איש מחנה המלחמה?

ראובן ריבלין: למה ליצור עכשיו מחלוקות?

עמיר פרץ: אתה יודע מה?

עמיר פרץ: תיצור הגדרות חדשות, כהגדרתך.

עמיר פרץ: אני כרגע לא מצרף את קולי לשום מהלך שעלול ליצור דינמיקה של מתח במזרח התיכון.

עמיר פרץ: זו דעתי.

עמיר פרץ: או.קיי.?

עמיר פרץ: יגיע הרגע שגם שיקול הדעת שלי בנושא הזה לא יעמוד לי מול הקטסטרופות החברתיות.

עמיר פרץ: יגיע הרגע שאני אבוא לכנסת ואגיד: חברים יקרים, מצב העובדים בישראל, מצב הפרנסה, מצב הזכות להתקיים בכבוד חשוב יותר מתהליך שלא יודעים לאן הוא הולך, שלא יודעים אם יצא ממנו משהו בכלל.

עמיר פרץ: והרגע הזה לא רחוק.

עמיר פרץ: אני מאותת פה לחברי שר העבודה.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, אני לא מציע לשום ממשלה לסמוך על שני חברי הכנסת של "עם אחד" שהם ייתנו לכם גוש חוסם.

עמיר פרץ: אל תבנו על זה.

עמיר פרץ: תבנו רק על דבר אחד: אם תהיינה לכם תשובות חברתיות – יש על מה לבנות.

עמיר פרץ: אם לא – אל תבנו עלינו.

עמיר פרץ: שלא תהיינה אי-הבנות.

עמיר פרץ: מי שבונה עלינו, עושה טעות.

עמיר פרץ: מי שיקים מפעלים וייצור מקומות עבודה, ימצא אותנו אתו בכל מקום.

עמיר פרץ: אני בהחלט אומר לך, חברי, רובי ריבלין, אתה יודע שאם אני אתחיל מהלך – – –

ראובן ריבלין: אני כאן לא רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: אני כאן היושב-ראש.

עמיר פרץ: היושב-ראש, חבר הכנסת רובי ריבלין.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אתה אמרת משהו מאוד חשוב.

ראובן ריבלין: היתה לי פליטת פה.

ראובן ריבלין: אני מתנצל עליה, דרך אגב.

עמיר פרץ: המדינה הזאת נמצאת שנים רבות בדילמה הזאת: מה חשוב יותר?

עמיר פרץ: יש להיאבק למען זכויות אדם בסיסיות של פרנסה בכבוד, ולא חשוב מי הוא האדם, מאין הוא בא, מאיזו מפלגה הוא בא.

עמיר פרץ: אדם צריך לשקול מה עושה לו השלום.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, יש אנשים במצוקה שלא יודעים איך הם שולחים מחר את הילדים שלהם לפתיחת שנת הלימודים, עם מה הם ישלחו אותם, איזה עתיד הם ייצרו עבורם.

עמיר פרץ: מספרים להם על הצמיחה הגדולה.

עמיר פרץ: הצמיחה היא צמיחה בהון במדינת ישראל, היא לא צמיחה בעבודה ובפרנסה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

עמיר פרץ: אני מסיים.

עמיר פרץ: גם אם יש כמה "סטארט-אפים" שעשו 3-2 מיליארדי שקלים – זה לא מגיע לא לקריית-שמונה, לא למגזר הערבי, לא לאופקים ולא לשדרות.

עמיר פרץ: זו צמיחה בהון.

עמיר פרץ: זו צמיחה מסוג אחר, ומדינת ישראל צריכה ללמוד איך להתמודד אתה.

עמיר פרץ: המצב ב"עוף קור" היום פשוט.

עמיר פרץ: אני מצפה ששר העבודה יעלה ויודיע, שקודם כול הוא עומד בהתחייבות שלו.

עמיר פרץ: שר העבודה הודיע, שברגע שיצטרכו כסף – ואני מדבר על כך שיש להעביר מייד משאבים, ולא לחכות לוועדת הכספים – זה יהיה.

עמיר פרץ: יש תוכנית של 8 מיליוני שקלים.

עמיר פרץ: אין שום סיבה ששני שרים בישראל לא יעבירו מייד לקופתו של המפרק 2 מיליונים.

עמיר פרץ: ההסתדרות במצבה, מול הממשלה האדירה הזאת עם העודפים, הודיעה היום למפרק שהיא העבירה 2 מיליוני שקלים.

עמיר פרץ: היא העמידה אותם לרשותו כדי להתחיל להפעיל את המפעל.

עמיר פרץ: אנחנו בינתיים היחידים שעומדים במלה.

עמיר פרץ: שר העבודה הודיע לי אתמול בערב, שלצערו הרב שר האוצר דורש תוכנית הבראה שלמה, שיתחילו לדון בה.

עמיר פרץ: זה ייקח חודשים.

עמיר פרץ: אני מכיר את הפקידים באוצר.

עמיר פרץ: הם יטרטרו את כולם.

עמיר פרץ: רק אחרי שתאושר תוכנית הבראה, אולי אז יתחילו להזרים.

עמיר פרץ: בצורה הזאת גוזרים גזר-דין מוות על המפעל, וחבל, כי אפשר להפעיל אותו.

עמיר פרץ: אני מקווה שכבר בשעות האלה יפתרו את בעיית הפיצויים.

עמיר פרץ: אני מקווה שתימצא הדרך המשפטית שלפיה המפרק ישעבד לעובדים את הקרקעות שם לטובת הפיצויים שלהם.

עמיר פרץ: אם זה יייפתר – עוד הלילה ההסתדרות תעביר את כספה לקופת המפרק.

עמיר פרץ: אם מחר בבוקר שר העבודה יעביר את חלקו, אפשר במהלך השבוע הזה להוציא את המפעל לדרך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עמיר פרץ: ולכל מי שטען, לרבות שלום שמחון, שאין זכות קיום למשחטה הזאת – הוא טועה, מכיוון שהדבר המרכזי שהיה שם הוא, שמי ששיווק שם את העופות, "תנובה" – היא לקחה כ-12% עמלת שיווק, שזו קטסטרופה.

רן כהן: 11%.

עמיר פרץ: כל משווק אחר לוקח 7%.

עמיר פרץ: רק הפער הזה עושה את הנזק.

רן כהן: כל אחוז מיותר.

עמיר פרץ: למה המשחטה הזאת לא תוכל להתקיים?

עמיר פרץ: ויש משווקים שמוכנים לקחת את העופות האלה.

עמיר פרץ: יש משווקים שמוכנים לקחת את העופות האלה.

עמיר פרץ: ברוך השם לא מדובר פה בתחרות עם מפעל עופות בחוץ-לארץ, הכול עניין פנימי שלנו, שאנחנו יכולים לנווט אותו, לקבוע את המכסות בכל מקום, לגרום לכך שהעבודה תהיה גם במקומות שאי-אפשר לעבוד בהיי-טק.

עמיר פרץ: מי שרוצה דור של היי-טק, שייתן פרנסה וכבוד לעובדי "עוף קור", עובדי מצפה-רמון, עובדי קריית-שמונה, שאם הם יקבלו פרנסה בכבוד, הילדים שלהם יהיו בדור ההיי-טק.

עמיר פרץ: אם להם לא תהיה פרנסה בכבוד, להם לא יהיה וגם לנו לא יהיה דור של היי-טק.

עמיר פרץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ, שהוא גם יושב-ראש ההסתדרות החדשה, יחד עם חבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: בבקשה, יעלה ויבוא כבוד שר העבודה והרווחה השר רענן כהן.

ראובן ריבלין: למרות יריבותנו הפוליטית, נעים לי לומר השר רענן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הטוב, חברי הכנסת, חברי יושב-ראש ההסתדרות עמיר פרץ – – –

ראובן ריבלין: ההסתדרות החדשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, השר פונה אליך, ראוי שגבך לא יופנה לדוכן.

רן כהן: ההסתדרות החדשה.

רן כהן: הכינו לי במשרד תשובות על שתי ההצעות לסדר-היום, אבל אני אפילו לא מתכוון לעסוק בהן.

רן כהן: אני רוצה לומר כאן לחברי הכנסת: אני אדם חברתי, יש לי רגישות חברתית, ואני אעשה כל מה שביכולתי כדי שלכל אדם יובטח מקום תעסוקתו.

רן כהן: אין דבר יותר חשוב מאשר לגרום לכך, שעובד מובטל, שאין לו תעסוקה, לא יבוא הביתה בלי הכבוד הדרוש בפני בניו, בפני משפחתו.

רן כהן: אני לא רוצה להתייחס לדברים שאמר כאן חבר הכנסת אריק שרון, שאני לא בטוח שהוא דיבר על העובדים ב"עוף קור", במצפה-רמון או ב"פולגת".

רן כהן: הוא דיבר מתוך שיקולים פוליטיים, ורק שיקולים פוליטיים, תאוות השלטון.

רן כהן: חבל שרק בחלק מהנאום שלו, שאותו אני מעריך, הוא התעניין במפעל הזה.

רן כהן: באותו לילה התקשרתי אליו הביתה כדי אכן לדווח לו על מה שהתרחש.

רן כהן: אני רוצה לחזור למפעלים ואחרי כן אומר מה המדיניות הכללית שלי.

רן כהן: יושב-ראש ההסתדרות ואני ניהלנו משא-ומתן כדי לעשות הכול בשביל לפתוח את "עוף קור".

רן כהן: הזכרתי שבאותו לילה, אחרי שניהלנו משא-ומתן עם כל השותפים, עם כל המעורבים, על מנת להבטיח שביום ראשון או שני המפעל אכן ייפתח, דיווחתי בערב לחברי אריק שרון על מה שקורה, ואני רוצה לומר כאן באופן ברור ביותר מה הולך לקרות שם.

רן כהן: למעשה אפשר לפתוח את המפעל מייד, מחר-מחרתיים, כי יש הסכמה לגבי התוכנית הכללית.

רן כהן: אני אומר באופן הברור ביותר: למפעל הזה יש עתיד, המפעל הזה יהיה רווחי, כי יש לו כל האלמנטים הנכונים כדי שהוא יופעל בצורה אחרת.

רן כהן: יש מצוקה רגעית, והיא תחלוף.

רן כהן: אנחנו עשינו יחד את כל השינויים הדרושים.

רן כהן: אכן העברנו מ"תנובה" את "עזרא ובניו", מפעיל שזה המקצוע שלו, וסיכמנו אתו, שאם יהיה הפסד הוא סופג את כל ההפסד, אם יהיו רווחים – 50%–50%.

רן כהן: במקום שהמפעל היה משלם לתנובה 11%, וכל 1% הוא מיליון שקל.

רן כהן: מספיק חיסכון של 4%, שזה 4 מיליוני שקל, מעבר לשינויים שיבריאו את המפעל הזה.

רן כהן: מאתמול עד היום בבוקר ישבו ועוד לא סיימו לעשות את תוכנית ההבראה, וכבר סיכמתי עם יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שנכנס לנושא הזה במלוא העוצמה; הוא כבר דיבר עם החשב, שעד יום רביעי תוגש התוכנית והוא יביא אותה לוועדת הכספים וכל חברי הוועדה ייתנו את כל הגיבוי.

רן כהן: הבעיה היא לא הכסף, הבעיה היא אם יש לנו הבסיס החוקי להעביר את הכסף.

רן כהן: אין במערכת הזאת יכולת להעביר את הכסף.

רן כהן: לא במשרד שלי, ויש לי הכסף, לא במשרד התעשייה והמסחר ולא באמצעות משרד האוצר.

רן כהן: לכן אנחנו חייבים לקבל החלטה של ועדת הכספים, ונקבל אותה, ונדמה לי שכל ועדת הכספים תהיה מאוחדת בהחלטה זו.

רן כהן: אני רוצה לומר כאן, שהמקרה של "עוף קור" לימד אותי לקח.

חיים כץ: למה לא אמרת את זה ביום רביעי?

חיים כץ: למה לא אמרת ביום רביעי את כל מה שאמרת כאן?

רן כהן: אני מודה ומתוודה, שביום רביעי האוצר העביר לי 2 מיליוני שקלים ואני יכול להעביר מייד את הכסף.

רן כהן: אתמול ישבנו שעות מספר גם במשרד שלי, לרבות המפרק וכל האנשים, ואני מוכן להעביר רק בדרך של הכשרה פנים-מפעלית, והיא לא דרך טובה מבחינת הפעולה השוטפת.

רן כהן: הרי גם עמיר דבר אתי, ואמרתי שהוא צודק, שבדרך הזאת אי-אפשר להעביר את הכסף ולפתור את הבעיה.

חיים כץ: – – –

רן כהן: יש לי בקשה.

רן כהן: הרי אנחנו מדברים על אותו דבר, ואנחנו מסכימים על אותם דברים.

רן כהן: אין ויכוח גם בינינו.

רן כהן: אני מוכן לתת הכשרה מקצועית ולתת כספים, כי האבטלה תעלה הרבה יותר מאשר ההשלמה הממשלתית.

חיים כץ: אבל אתה מוגבל בזמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, זה לא שעת שאלות.

רן כהן: האמן לי שאני הולך בדרך הנכונה, וזה יהיה טוב.

רן כהן: לקחתי את המפעל הזה.

רן כהן: אני לא מטפל באבטלה.

רן כהן: חברי הטוב, חבר הכנסת אלי ישי, צדק במאה אחוז.

רן כהן: זה לא תפקידי, אבל לקחתי את המפעל הזה כ-study case, כדי להוכיח שאפשר לגמור בצורה הכי טובה, בצורה הכי נכונה במפעל הזה ובמפעלים אחרים.

רן כהן: אני לא מסוגל לראות את התמונות של אנשים מסכנים, של אנשים בוכים.

רן כהן: כואב הלב לראות אותם.

רן כהן: תפקידה של מדינה הוא לדאוג להם לתעסוקה.

רן כהן: הלכתי וישבתי שם כל הלילה, בשביל מה?

רן כהן: כדי באמת לפתור את הבעיה.

רן כהן: אני מודה שיש הבנה בין עמיר וביני איך פותרים את הבעיה ללא שום שיקול פוליטי.

רן כהן: שום שיקול פוליטי.

רן כהן: אנחנו נפתור את העניין הזה.

רן כהן: בשבוע הבא תוגש לממשלה תוכנית לצמצום האבטלה.

רן כהן: לפי דעתי, נקים קרן למפעלים במשבר, כדי שלא נצטרך כל פעם לפנות לשר האוצר ולבקש טובות מפקידי האוצר, בשום אופן אני לא מוכן, כי הממשלה צריכה לתת תגובה במקום.

רן כהן: מוכח שצריכה להיות עזרה לעובדים שנמצאים בתנאים קשים ביותר בפריפריה.

רן כהן: הם צריכים לקבל טיפול מיוחד.

רן כהן: צריך רגש, צריך נשמה.

רן כהן: אם אין נשמה, אי-אפשר לטפל בסוגיה הזאת.

רן כהן: אני אעשה הכול כדי שתהיה תחושה שיש פה מקום שבו מטפלים בכאבים בצורה נכונה, בצורה ישירה.

רן כהן: אני מאמין שהשבוע "עוף קור" ייכנס לפעולה וכל העובדים יחזרו לעבוד ויתפרנסו בכבוד.

רן כהן: אני מקווה שנפתור גם את הבעיה של מה שנקרא פיצויים.

רן כהן: נכון, יש מצוקה של המשקים, אבל אין זכות לאף אחד לקחת כסף של העובדים.

רן כהן: זאת זכותם, הם עבדו עבורו שנים, עבדו ונתנו את נשמתם למפעל.

רן כהן: אין לנו זכות לגעת בכסף הזה.

רן כהן: כל הכסף הזה יוחזר לטובת העובדים.

רן כהן: אבל מותר לי לבקש מהעובדים: תתחילו לפעול; אני לא בורח, אני אהיה אתכם בכל מקום; כל מה שמגיע לכם – נמצא ביחד את הדרך כדי לפתור את הבעיה.

רן כהן: זה לגבי "עוף קור", ואני מעריך שהשבוע נצא, ועדיין יושבים עם המפעיל ועם המפרק כדי למצוא את הדרך מחר-מחרתיים לפתוח את המפעל ולהביא את הבשורה ל"עוף קור".

רן כהן: לגבי מצפה-רמון, יש שם משבר אמיתי.

רן כהן: היו לי המון שיחות, גם עם שר הביטחון וגם עם מנכ"ל משרד הביטחון.

רן כהן: בינתיים העבירו 2.5 מיליוני שקלים למפעל, כדי לעשות עבודות.

רן כהן: משרד הביטחון אומר, ש-20%–25% הם יותר מהעלות בשוק.

רן כהן: ואני אומר: אז מה?

רן כהן: אני חייב לספק עבודה, אני חייב לתת תשובה.

רן כהן: זה לא איזה מפעל קטן בתל-אביב, המפעל נמצא במצפה-רמון.

רן כהן: לנו חייבת להיות תשובה לאותם אנשים.

רן כהן: ואם זה עולה למדינה יותר כסף, אז זה יעלה למדינה יותר כסף, אין דרך אחרת.

רן כהן: זאת התשובה שלנו.

רן כהן: אם לא נפתור את בעיית הפריפריה, אם לא תהיה פריפריה חזקה, יהיה קשה מאוד לראות מדינה עם עוצמה, עם ביטחון.

רן כהן: ואני מאמין שהפריפריה צריכה להיות חזקה מאוד.

רן כהן: חזקה מאוד זאת אומרת שאנשים ילכו עם מצב-רוח טוב, שתהיה להם פרנסה, שתהיה להם תעסוקה.

רן כהן: אגב, חברי הוועד של עובדי מצפה-רמון היו אצלי, קיבלתי אותם מייד, שמעתי את הבעיות והבטחתי להשיג להם 500,000 שקלים.

רן כהן: זאת הבקשה היחידה שיש להם, ואני אעשה הכול כדי להשיג את הסכום הזה, כדי לתת תעסוקה לכולם.

רן כהן: ב"פולגת" הבעיה היא אחרת, שם יש בעיה של מיסוי.

רן כהן: פניתי מייד לשר האוצר.

רן כהן: זה לא שייך רק למדינת ישראל, זה שייך גם לשוק האירופי.

רן כהן: בדקתי את הבעיה, ולפני שהגעתי לכאן הוצאתי מכתב לאוצר שיטפלו בסוגיה הזאת, כי זה מפעל יוצא מן הכלל, עם העבודה הטובה ביותר, עם האנשים הטובים ביותר.

רן כהן: אני מקשיב לכל בעיה שמתעוררת.

רן כהן: צדק חברי אלי ישי כשאמר שאני לא צריך לטפל באבטלה.

רן כהן: אבל, ידידי, אני לא מסוגל לראות אדם מובטל, גם אם זה לא תפקידי.

אליהו ישי: אתה חייב לטפל – – –

רן כהן: אני יודע, אני מסכים אתך, אבל כאדם אני לא מסוגל לראות אדם מובטל, שאין לו פרנסה, שאין לו תעסוקה.

רן כהן: אז אפילו אם זה לא תפקידי, אני חייב לשבור את כל המחסומים שקיימים, גם באוצר וגם בכיוונים אחרים, כדי להביא בשורה לאותם אנשים.

רן כהן: אני רוצה לומר מה אני מתכוון לעשות.

רן כהן: נתתי הוראה למשרדי להקצות היום או מחר 6 מיליוני שקל לכל אותן רשויות ומשרדי רווחה ויישובים שהאבטלה בהם היא מ-10%, לקראת פתיחת שנת הלימודים.

רן כהן: צריכים לראות את הכאב, צריכים להיות רגישים לבעיות.

רן כהן: אני מקווה שהשבוע יעבור הכסף לכל הרשויות המקומיות שבהן יישובים עם אבטלה של 10% ויותר, על מנת לסייע למשפחה או לילד שצריך להיכנס לבית-ספר.

רן כהן: זה תפקידנו.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בעיר שדרות, שבה אני נמצא פעמיים בחודש, כמעט שאין שירותי רווחה בגלל הבעיה התקציבית בעירייה.

ראובן ריבלין: אני בקיא רק במצב בשדרות.

רן כהן: אני בהחלט אבדוק, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: אתה יודע שאני מתייחס לכל בקשה שלך.

ראובן ריבלין: זאת לא בקשה שלי, זו בקשה של עם ישראל.

רן כהן: אתה יודע שאני מכבד כל הערה ובקשה שלך, ואני אעשה הכול.

רן כהן: כשאגיע למשרדי אבדוק את השאלה הזאת.

רן כהן: אבל הכסף הזה יועבר השבוע לכל משרדי הרווחה ברשויות המקומיות, כדי לעזור לקראת פתיחת שנת הלימודים.

רן כהן: אני לא חייב לעשות זאת, אבל אני מרגיש צורך, אני מרגיש את הכאב של האנשים, ואני רוצה לעזור לפריפריה.

חיים כץ: אתה קורא את הסקרים?

רן כהן: אני קורא.

רן כהן: חברי הטוב, חבר הכנסת אריק שרון, אומר שאנחנו הולכים לבחירות, ואני מומחה לבחירות.

רן כהן: האמינו לי, נלך לבחירות עם כל מה שאתם אומרים, נרכיב את הממשלה הבאה, נמשיך, ואני מקווה שגם התקופה הקצרה תהיה מאוד ארוכה.

רן כהן: אני מאמין, שתוקם קואליציה צרה, אבל חזקה, שתוביל את המשק בתהליך של שלום.

רן כהן: אני אומר לחברי, חבר הכנסת אלי ישי, קודמי, שאני למדתי את המשרד בזמן שעמד לרשותי ואני מנסה לעשות עבודה מקצועית בצורה הטובה ביותר, העניינית ביותר.

רן כהן: אבל קבעתי כמה נושאים שיהיו בבחינת העבודה העיקרית שלי, ואני מקווה שאביא פתרונות בכל אחד מהם: צמצום האבטלה הוא היעד המרכזי שלי; הכשרה מקצועית; אלימות במשפחה וכנגד ילדים; והפנסיה הממלכתית.

רן כהן: אלה הנושאים המרכזיים שאני רואה כנושאים בעלי משמעות של החברה הישראלית.

רן כהן: כי משרד העבודה והרווחה הוא בעצם פניה של החברה במדינת ישראל.

רן כהן: מה שאנחנו עושים נוגע לכל בית במדינת ישראל, ואני אעשה הכול כדי שפני החברה במדינת ישראל ייראו אחרת, שהחברה שלנו תקבל ביטוי אחר.

רן כהן: כל חבר כנסת, גם במגזר הערבי, שנתקל בבעיה, אני נכון תמיד לקבל ולשמוע ולטפל בכל בעיה, כי הבעיה היא לא מפלגתית, היא בעיה של כל החברה במדינת ישראל.

רן כהן: ואם נדע לגלות רגישות, ואם נדע לגלות נשמה, ואם נעשה הפרדה מוחלטת בין המאבק הפוליטי, שהוא נכון והוא צריך להיות, לבין הבעיות האמיתיות של כל אדם ושל כל משפחה – נראה חברה אחרת.

רן כהן: כי החברה שלנו מתחילה לאבד חלק מערכיה, חלק מהאחדות שלה.

רן כהן: היא הופכת להיות סקטוריאלית, הופכת להיות מפולגת, והכנסת הזאת חייבת לעשות הכול כדי שתהיה חברה אחת, עם אחד, למען כולנו.

חיים כץ: תחזור על מה שאמרת בקשר לעם אחד.

רן כהן: כשאמרתי "עם אחד" לא התכוונתי אליכם לרגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, לאחר הודעתו של יושב-ראש סיעתך ומפלגתך, השר נזהר עם "עם אחד".

רן כהן: לגבי הנגב כולו – אין ספק שאני רואה בפיתוח מטרופולין באר-שבע והנגב יעד מרכזי לפיתוח, מודל מרכזי של תעסוקה עתירת ידע, כדוגמת "עמק הסיליקון", אשר יכלול גם שדה-תעופה וקו רכבת מהיר למרכז הארץ ולאילת.

רן כהן: כל השקעה היא השקעה חיובית.

רן כהן: פיתוח זה יעודד גם את היישובים בסביבה הרחוקה, ויימצאו בו הזדמנויות שאינן קיימות היום.

רן כהן: יש חשיבות רבה לבניית בתים צמודי קרקע, כדי למשוך לאזורים אלה אוכלוסייה חזקה, שתקבל איכות חיים גבוהה במחיר נמוך יותר.

רן כהן: אני גם רוצה לקבוע, שבשנת 2000 הושקע בהכשרה מקצועית בנגב סך של 66,000,000 שקלים.

רן כהן: נעשו שם 384 קורסים, והשתתפו בהם כ-7,160 חניכים, מהם 1,300 בני-נוער.

רן כהן: אני אעשה הכול לשגשוג הנגב.

רן כהן: ביחד נעשה את הדברים גם בנגב, גם בפריפריה, כי לכל המפלגות יש ארץ אחת, אין לנו ארץ אחרת.

רן כהן: כולנו חייבים להיות מאוחדים למען הפריחה והשגשוג של האזורים האלה.

רן כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: האם אדוני מציע להעביר זאת לוועדה?

רן כהן: אני מציע להעביר את הנושא לוועדה.

רן כהן: אני מאמין בדיון הזה.

רן כהן: אני מקווה שתהיה הסכמה של כל חברי הכנסת להעביר את הנושא לוועדה.

ראובן ריבלין: אם כך, רבותי, יש לנו רק הצעה אחת אחרת לשלוש ההצעות.

ראובן ריבלין: הראשון, חבר הכנסת גדעון עזרא, להצעת חבר הכנסת אלי ישי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עזרא.

ראובן ריבלין: לאחר מכן – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

גדעון עזרא: אדוני שר העבודה והרווחה, כמי שביקר במפעל אני מוכרח להגיד, שאני מתרשם שאתה עושה מאמצים כנים כדי שהמפעל יחזור לתפקד.

גדעון עזרא: אני חושב שגם עמיר פרץ עשה בעבודתו לא מעט כדי שהפועלים יקבלו את הגיבוי.

גדעון עזרא: אבל מתעוררות כמה שאלות.

גדעון עזרא: אני חושב שכל מפעל עם הסיפור שלו.

גדעון עזרא: אי-אפשר להשוות בין מפעל א' למפעל ב'.

גדעון עזרא: אני התרשמתי במפעל מכמה דברים שטעונים תשובה דחופה – מדוע הקיבוצים לא הפרישו כסף לקרן פיצויים, ומה עושים על מנת לגבות מהם את הכסף?

גדעון עזרא: הדבר השני, התחרות בנושא העוף היתה לאחר שנשלחו לשוק עופות ללא פיקוח.

גדעון עזרא: מה עושה הממשלה על מנת שהעופות שיישלחו לשוק יהיו בפיקוח?

גדעון עזרא: הדבר השלישי, הקומיסיון ש"תנובה" גובה, אני לא מבין את גודל הקומיסיון ואיך אפשר לעצור את הדבר הזה.

גדעון עזרא: הדבר הרביעי, נודע לי שהיו מעשים פליליים במפעל, כתוצאה מכך שאנשים לקחו כסף שם.

גדעון עזרא: אני לא מבין מדוע לא התלוננו במשטרה על העניין הזה, אם זה נכון.

גדעון עזרא: הדבר החמישי, אני קורא לפועלים, משום שאני מאמין לדברים שלך, שיפתחו את המפעל מהר ככל האפשר.

גדעון עזרא: מחיר העופות כבר עלה בשוק.

גדעון עזרא: אני חושב, שאם עמיר פרץ יגיד את הדברים ואנחנו נגיד את הדברים ואתה אומר את הדברים, אולי נפתור את העניין.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כמובן לבי עם יישובי הדרום, אבל נדמה לי שבאחוזים לבי יותר עם עין-מאהל ועם כפר-מנדא, שבהם שהאבטלה הגיעה כמעט ל-20%.

האשם מחאמיד: תיכף תגיד 19%.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, גם הייתי בהפגנה מול משרד הפנים, כאשר כ-80 עובדי מועצת בענה הפגינו בשל כך שלא קיבלו משכורות זה 13 חודשים.

האשם מחאמיד: בעוד שבוע, אדוני היושב-ראש, נפתחת שנת הלימודים.

האשם מחאמיד: מישהו מחברי הכנסת יכול להגיד לי, אנחנו, שמקבלים את המשכורות שלנו בזמן, איך הורים כאלה ישלמו עבור ספרים?

האשם מחאמיד: איך הם ישלחו את ילדיהם לבתי-הספר?

האשם מחאמיד: 13 חודשים הם לא קיבלו משכורות.

האשם מחאמיד: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שמשרד הפנים כבר מחר יעביר להם את המשכורות, כדי שהם יוכלו לחיות כמו בני-אדם.

האשם מחאמיד: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

ראובן ריבלין: אחרון המציעים, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, להצעתו של חבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלום שמחון לא נמצא באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, האזנתי לכל דבריך ולא שמעתי מלה אחת ישירה ומפורשת על כך שב-20 היישובים המובילים באבטלה הם יישובים ערביים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שמעתי מלה על מה שתעשו בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שמעתי מלה אם יש לממשלה תוכנית כלשהי איך לטפל במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקושי שמעתי שתי מלים – שגם חברי הכנסת הערבים יוכלו לפנות בבעיות, אם יש כאלה, והמשרד יהיה פתוח לטפל בזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא זה מה שחשוב, אדוני, אתה לא עושה לנו טובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מבקשים לראות דברים ברורים, מדיניות ברורה ובהירה, איך תטפלו בזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם נמשיך להוביל את האבטלה כל השנים, ועד מתי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת ישי, האם אדוני מסכים להעברת הנושא לוועדה, או מבקש שיהיה דיון במליאה?

אליהו ישי: ועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: ועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת שרון מסכים שהנושא יועבר לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרץ, האם אדוני מסכים שהנושא יועבר לוועדת העבודה והרווחה?

עמיר פרץ: כן.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אם כך, רבותי חברי הכנסת, אנחנו נצביע הצעה-הצעה.

ראובן ריבלין: תחילה על הצעותיהם של חברי הכנסת אלי ישי ואריק שרון.

ראובן ריבלין: בעד – לוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: ברוב של 12 חברי כנסת בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הועברו הצעותיהם של חברי הכנסת אלי ישי ואריק שרון בנושא: סגירת מפעל "עוף קור" בשער-הנגב, לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

עמיר פרץ: – – –

ראובן ריבלין: נא להוסיף את הצבעתם של חברי הכנסת עמיר פרץ וחיים כץ, כך ש-14 הצביעו בעד.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהחברים להקפיד על הצבעתם, ואז, אם לא ידברו ביניהם, ההצבעה תיקלט, כפי שיראו זאת עתה מייד לאחר שיצביעו על הצעתו של חבר הכנסת עמיר פרץ בעניין משבר האבטלה ביישובי הנגב.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: ברוב של 14 בעד, באין מתנגדים ובאין נמנעים, עוברת הצעתו של חבר הכנסת עמיר פרץ: משבר האבטלה ביישובי הנגב, לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ראובן ריבלין: רבותי, בטרם נמשיך בסדר-היום, הצעה לסדר לפי סעיף 52 לחבר הכנסת האשם מחאמיד, בהתאם לכתוב שהציג בפני.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא לחרוג.

ראובן ריבלין: בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני אחרוג במלה אחת.

האשם מחאמיד: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי, ואקרא את מה שכתבתי.

האשם מחאמיד: אמש בלילה נחת כדור מרושע שנכנס לראשו של עלא זידאן אגברייה מאום-אל-פחם, ומצבו חמור ביותר.

האשם מחאמיד: קודם לכן נפצעה אשה מכדור תועה, ולפני כמה חודשים נרצח ילד מטייבה מכדור תועה, וכך, אדוני היושב-ראש, יריות מנשק חוקי ולא-חוקי נשמעות במקומות שונים, לרבות שכונות מאוכלסות, במיוחד בחתונות, יריות המסכנות חיי אדם.

האשם מחאמיד: אני דורש – ואני חושב שהכנסת, אדוני היושב-ראש, וגם אתה – מהשר לביטחון פנים לפעול כדי שתופעה מבישה ומסוכנת זו תיעקר מיסודה ותשורש אחת ולתמיד, כי עד כה שורר חוסר מעש משווע.

האשם מחאמיד: אני מאחל לתינוק עלא, בן השנה וחצי, החלמה, ושיחזור להוריו בשלום.

האשם מחאמיד: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אינשאללה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, חבר הכנסת מאיר פרוש יעלה ויבוא על מנת להציג את הצעתו לסדר-היום בנושא: עלייה של 70% בעבירות סחר בסמים בקרב בני-הנוער.

ראובן ריבלין: לרשותו של חבר הכנסת פרוש עומדות עשר דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: ישיב שר העבודה והרווחה הנמצא באולם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי שר העבודה והרווחה, ביום ב', ו' באב התש"ס, 7 באוגוסט 2000, אני קורא בעיתון: עלייה של 70% בעבירות סחר בסמים בקרב בני-הנוער.

מאיר פרוש: והידיעה בעיתון "מעריב" מדברת על כך: "תופעה מדאיגה במערכת החינוך: יותר ויותר בני-נוער עוסקים בסחר בסמים.

מאיר פרוש: בששת החודשים הראשונים של שנת 2000 חלה עלייה של 70% במספר תיקי החקירה שפתחה משטרת ישראל לבני-נוער בגלל עבירות אלה, וזאת בהשוואה לששת החודשים הראשונים של 1999".

מאיר פרוש: בהמשך מדווח, ש"יושב-ראש ועדת החינוך במרכז השלטון המקומי, שמואל אבואב, אמר אתמול" – דהיינו, בה' באב – "כי מדי שנה חלה עלייה בעבירות הסמים שמבצעים בני-נוער.

מאיר פרוש: עם זאת, לדבריו, הרשויות השונות לא מקצות את המשאבים הנדרשים לטיפול בבעיות הסמים בקרב בני-הנוער".

מאיר פרוש: ואני מצטט: "'במערכת החינוך קיצצו במשאבים ובתקציבים לתוכניות למניעת שימוש בסמים, תחנות "אל-סם" נמצאות בסכנת סגירה, ואם המדינה לא תשכיל להקצות לאלתר את כוח האדם ואת התקציבים הראויים, אל לנו להתפלא אם מספר תיקי החקירה יגדל גם במחצית השנה השנייה', אמר אבואב, המכהן גם כיושב-ראש הנהלת 'אל-סם' בחיפה".

מאיר פרוש: לקראת הדיון שאמור להתקיים, אני מבקש מהרשות למלחמה בסמים, יש להם דובר נחרץ, חרוץ, שמאי גולן, והוא כתב לי בי"ד באב, 15 באוגוסט, לקראת העלאת הנושא הזה, כי דובר על כך שהנושא הזה יעלה ב-16 באוגוסט, ט"ו באב.

מאיר פרוש: הוא מגיש לי את עיקרי הנתונים על היקף השימוש בסמים בקרב בני-הנוער, ואני מצטט: הממצאים – 9.8% מקרב הצעירים הלומדים גילאי 18-12 דיווחו על שימוש של לפחות פעם אחת בשנה האחרונה בסמים.

מאיר פרוש: במספרים מוחלטים מדובר בסדר גודל של 65,000.

מאיר פרוש: בסקר קודם, שנעשה ב-1995, דיווחו 9.3% מהנוער על שימוש בסמים.

מאיר פרוש: הידיעה על עלייה של 70%, כותב דובר הרשות למלחמה בסמים, נוגעת לעבירות סמים בקרב בני-הנוער, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בפתיחת תיקים על-ידי המשטרה בחודשים הראשונים של שנת 2000 לעומת התקופה המקבילה של שנת 1999.

מאיר פרוש: כלומר, מדובר בחשיפה של המשטרה אשר מצביעה על היקף הפעולות של המשטרה בתחום זה.

מאיר פרוש: "כך, למשל" – כותב הדובר שמאי גולן – "באזור שבו המשטרה עסוקה בתחום אחר, התוצאה הסטטיסטית תהיה שאין עלייה ואולי אפילו יש ירידה בשימוש בסמים.

מאיר פרוש: " זאת אומרת, אם אנחנו מקבלים נתונים בעיתונות על כך שיש עלייה של 70% כתוצאה מפעילות של המשטרה, זה מכיוון שהמשטרה במקרה פעלה בחודשים האלה.

מאיר פרוש: אם היא תפעל יותר, כנראה תמצא יותר ויותר משתמשים בסמים.

מאיר פרוש: אם היא תפעל פחות, אומר דובר הרשות למלחמה בסמים, הנתונים יהיו קטנים יותר.

ראובן ריבלין: המשטרה פועלת ללא הפסקה וללא ליאות.

ראובן ריבלין: השאלה היא כמה משאבים עומדים לרשותה.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש, הדובר של הרשות למלחמה בסמים אומר במפורש: זה שגילינו במחצית הראשונה של שנת 2000 יותר תיקים שהמשטרה פתחה, זה מכיוון שהיא החליטה לטפל בנושא הזה במחצית הראשונה של שנת 2000.

מאיר פרוש: הוא אומר במפורש, שאם היא תפסיק, או שאם היא לא פעלה בשנת 1999, הנתון יהיה שיש פחות תיקים.

מאיר פרוש: מה נדרש מחבר כנסת שקורא כותרת בעיתונות על עלייה של 70% בשימוש בסמים בקרב בני-הנוער?

מאיר פרוש: אין לו כלי אחר כדי לזעזע את הציבור, אדוני היושב-ראש, אין לו כלי אחר כדי להביא ליותר מודעות מאשר ללכת ולאסוף חברי כנסת שיסכימו בעצם הפגרה להעלות את הנושא על סדר-היום.

מאיר פרוש: הנושא עולה על סדר-היום, כלי התקשורת מדווחים, בכנסת ידברו על זה.

מאיר פרוש: אולי כתוצאה מפעולה ציבורית של חברי הכנסת תהיה יותר מודעות.

מאיר פרוש: וזה מה שעשיתי.

מאיר פרוש: אני לא מבקש לשבח את עצמי, אבל באותם ימים הממשלה משום-מה סברה, שמי שיענה על הנושא הזה יהיה השר לביטחון פנים.

מאיר פרוש: השר לביטחון פנים נוחת בנתב"ג מביקור באיטליה ומבקש ממני שאדחה את הדיון ולא נקיים אותו, דהיינו לפני שבועיים, מכיוון שמאוד חשוב לו להשתתף בדיון הזה.

מאיר פרוש: אמרתי שאבדוק יחד עם החברים, כי הרי לא אני לבד עם יהדות התורה הגשתי את הנושא הזה, אלא יחד עם ש"ס, האיחוד הלאומי והמפד"ל.

מאיר פרוש: אמרתי שאני אתייעץ.

מאיר פרוש: אם שר מבקש, בהחלט אשמח, ועשיתי את זה.

מאיר פרוש: דיברתי עם יושב-ראש האופוזיציה, שבמקרה דנן הוא יושב-ראש הישיבה הזאת.

מאיר פרוש: הסכמתי לדחות וסברתי לתומי, אדוני היושב-ראש, שבעת הדיון על עלייה של 70% בשימוש בסמים בקרב בני-הנוער ישב אכן השר לביטחון פנים.

אופיר פינס-פז: הוא בחו"ל.

מאיר פרוש: לא שמעת, כי דיברת עם השר מלכיאור.

מאיר פרוש: לפני שבועיים דחיתי את הדיון הזה מכיוון שהוא ביקש ממני: אנא ממך, תדחה את זה, הנושא מאוד חשוב לי, ואני מעריך אותו.

אופיר פינס-פז: למה לא דחית עוד פעם?

מאיר פרוש: אני רוצה לשאול אותך, יושב-ראש הקואליציה הקיימת.

אופיר פינס-פז: אתה תשאל אותי כשאני אהיה שר בממשלה.

מאיר פרוש: אני שואל את שולחן הממשלה.

ראובן ריבלין: האם אדוני יושב-ראש הקואליציה רוצה שהדבר יירשם בפרוטוקול?

מאיר פרוש: יושב-ראש הקואליציה, אתה יודע, שכש"הפועל ירושלים" רוצה לקבל כסף כעמותה היא צריכה ניהול תקין.

מאיר פרוש: בלי שיהיה לה ניהול תקין היא לא יכולה לקבל כסף.

מאיר פרוש: גם "בית"ר ירושלים", אדוני היושב-ראש; כל עמותה.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים אילו קשיים הממשלה ורשם העמותות מערימים על העמותות כדי שיהיה ניהול תקין.

מאיר פרוש: מה זה ניהול תקין?

מאיר פרוש: לדווח, לספר מה הן התרומות, מה הן ההכנסות העצמיות, לאן הלכו ההוצאות.

מאיר פרוש: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני לא שואל, אני רק אומר.

מאיר פרוש: אני יכול לתת ציון של ניהול תקין לעמותה הזאת שקוראים לה ממשלת ישראל?

מאיר פרוש: איזה ציון אני יכול לתת?

מאיר פרוש: זה הרי ניהול לא תקין.

מאיר פרוש: אם אגודת "אל-סם" נסגרת – היא טוענת שאם לא יהיה לה כסף היא לא תוכל לפעול בנושא הזה – זה הרי ניהול לא תקין.

מאיר פרוש: מה הממשלה עושה לעמותה שיש לה ניהול לא תקין?

מאיר פרוש: אדוני השר, מה הממשלה עושה לעמותה שאין לה ניהול תקין?

מאיר פרוש: היא לא מקציבה לה כסף.

מאיר פרוש: ממשלה כזאת הרי מתנהגת כניהול לא תקין.

מאיר פרוש: השר לביטחון פנים מבקש ממני: תדחה את הדיון, אני רוצה להשתתף, הוא חשוב מאוד, חשוב שעם ישראל ידע את זה.

מאיר פרוש: אני חייב לומר במאמר מוסגר, הביקורת שלי היא לאו דווקא על ישראל אחת.

מאיר פרוש: בירושלים ברחוב שטרן – הירושלמים יודעים מה זה רחוב שטרן – יש גני-ילדים של החינוך העצמאי עם יותר מ-40 תלמידים בכיתה.

מאיר פרוש: מה עושה ראש עיריית ירושלים?

מאיר פרוש: בכוח הוא רוצה לקחת מבנה של גן-ילדים של החינוך העצמאי ולתת את זה לפעילים של עמותת "דור שלם".

מאיר פרוש: ולמה?

מאיר פרוש: מכיוון שבגנים של החינוך העצמאי חינכו יותר שלא להשתמש בסמים?

מאיר פרוש: מדוע והיכן נשמע שייקחו בכוח גן-ילדים שפועל כבר ארבע-חמש שנים ואולי מחנכים שם, יותר מאשר במקום אחר, שאסור לקחת סמים?

מאיר פרוש: אני יודע מאין זה נובע.

מאיר פרוש: מכיוון שיש כותרת בעיתונות שמדברת על כך שהחרדים מנצחים.

מאיר פרוש: "בתי ספר חילוניים נסגרים בגלל מיעוט נרשמים.

מאיר פרוש: מספר התלמידים במוסדות החינוך העצמאי גדל ב-200%" – מתוך עיתון "מעריב" מהיום.

מאיר פרוש: לכן, כדי לפגוע בחינוך העצמאי, לפגוע ב"מעיין החינוך התורני", גם במקומות שהחינוך העצמאי מצליח ויש לו יותר מ-40 תלמידים בכיתה, מבקשים לקחת ממנו בכוח את המבנה, בטענה שבעבר המבנה הזה שימש עבור החינוך הממלכתי.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, לפני שנה היתה לנו פרשת הטורבינה, ואני פרסמתי אז מאמר בעיתון "המודיע" והצבעתי על העובדה שראש הממשלה אומר: אני לא מתעסק בנושאים שהם לא מקצועי.

מאיר פרוש: זה קשור לאנשי המקצוע.

מאיר פרוש: נושא הטורבינה לא נאה לי, לא יאה לי, לא מתאים גם שראש ממשלה יתעסק בטורבינות.

מאיר פרוש: ואני אז כתבתי, שהטורבינה כמשל.

מאיר פרוש: למה הטורבינה כמשל?

מאיר פרוש: לקח לנו חודשים מספר וראינו איך שראש הממשלה מתעשת ובמוצאי שבת, מסיבות שלו, יוצא בידיעה דרמטית על מהפכה חילונית.

מאיר פרוש: לי היה ברור מראש, שמי שמזלזל בשבת, מי שלא נאה לו כראש ממשלה לטפל באי-העברת משחן, שלא נאה לו לטפל בחילולי שבת כמו פרשת הטורבינה, לא פלא שביום אחד בהיר, מכיוון שהוא חושב שעל-ידי זה הוא יקבל קולות, הוא בא ואומר: אני הולך על מהפכה חילונית.

אופיר פינס-פז: הוא לא אמר את זה.

מאיר פרוש: הוא אמר שהוא ישקול להעביר חוקה לנישואים אזרחיים.

אופיר פינס-פז: חוקה זה גם טוב לך.

מאיר פרוש: מה שטוב לי אתה יודע, וזו לא המהפכה החילונית.

מאיר פרוש: הוא בא ואומר, שהוא ידרוש שירות לאומי לכל אזרחי מדינת ישראל.

מאיר פרוש: אבל לפני כמה חודשים הוא בא לפה עם הצעה ליישם את מסקנות ועדת-טל.

מאיר פרוש: אני לא רוצה להאשים ולומר שמדובר בראש ממשלה ששולף כל פעם מתכון חדש, אבל איך זה מתיישב עם האמירה שלו: אני ראש הממשלה של כולם?

מאיר פרוש: במהלך השנה האחרונה ראש הממשלה גרם לכך שהוא הסתכסך בכל התחומים עם אוכלוסיות גדולות.

מאיר פרוש: לכן, כאשר מתפרסמות ידיעות על כך שיש עלייה של 70% של משתמשים בסמים בקרב בני-הנוער, אין פלא שמי שאמור לטפל בזה – ואמרת קודם, אדוני היושב-ראש, שר המשטרה – לא נמצא פה.

מאיר פרוש: אני לא מאשים אותו.

מאיר פרוש: ברור לי שהוא עוסק בדברים חשובים, אבל זה ניהול לא תקין.

מאיר פרוש: על ניהול לא תקין לא מקבלים גיבוי ציבורי ולא מקבלים גיבוי מוסרי.

מאיר פרוש: לכן, הממשלה הזאת צריכה לקחת את עצמה בידיים לפני שהיא נופלת לגמרי.

מאיר פרוש: תודה.

ראובן ריבלין: ואדוני מבקש להעלות את העניין על סדר-יומה של הכנסת.

מאיר פרוש: בהחלט.

מאיר פרוש: לימדת אותי שעצם העלאת הנושא זו דרישה לקיים דיון במליאה.

ראובן ריבלין: בוודאי, אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר, יאמר מה עמדתה של הממשלה וישיב לבקשת המבקש, חבר הכנסת פרוש.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי הטוב חבר כנסת מאיר פרוש – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, השר מבקש להשיב לאדוני.

מאיר פרוש: אני שומע כל מלה.

ראובן ריבלין: ודאי, אבל מן הראוי שלא יפנה את גבו.

רן כהן: אני מודה לו על שהוא העלה את הנושא הזה, הוא אחד מהנושאים החשובים – – –

משה גפני: כל הסיעה באה לשמוע את השר.

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

ראובן ריבלין: כמעט כל הסיעה, חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: כמעט כל הסיעה.

משה גפני: כמעט כל הסיעה, אני מתנצל.

ראובן ריבלין: נדמה לי שחבר הכנסת ליצמן לא פה.

משה גפני: הנה, ליצמן פה.

רן כהן: ישנו, ישנו, אני מבקש.

מאיר פרוש: חבר הכנסת הלפרט מנסה להביא את חוק משפחות ברוכות ילדים.

רן כהן: אני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש – מתחילה להיות אחדות בתוך הסיעה הזאת, לכן אני זקוק לה ואני צריך אותה.

רן כהן: תסתכל, השתתפות מלאה במליאת הכנסת.

רן כהן: הם מהווים עכשיו אפילו רוב בכנסת.

משה גפני: אני אומר לך, אדוני השר – – –

ראובן ריבלין: אדוני ימצא סעד בכל עניין של ס"ד אצל אגודת ישראל ודגל התורה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: אני מודיע לך, שאם תהיה אחדות במפלגת העבודה כמו ביהדות התורה, אתם מסודרים.

רן כהן: בוא נעשה ביחד אחדות, ואז יש לנו פתרון להרבה הרבה זמן ונוכל לעשות דברים טובים למדינת ישראל ולכולם.

ראובן ריבלין: בבקשה, יענה השר על הצעתו של חבר הכנסת פרוש.

רן כהן: כפי שאמרתי, הנתונים שפורסמו על-ידי משטרת ישראל, שלפיהם נרשמה עלייה של כ-70% בסחר בסמים בקרב בני-נוער, מדאיגים מאוד ומטרידים מאוד.

רן כהן: אציין רק כי נתוני המשטרה מתייחסים לעלייה במספר התיקים הפליליים שנפתחו בעבירות סחר בסמים – 300 תיקים במחצית הראשונה של שנת 2000, לעומת 177 תיקים בתקופה המקבילה ב-1999.

רן כהן: הדבר החמור ביותר, חבר כנסת מאיר פרוש – נתוני שירות המבחן לנוער שבמשרדי, המטפל בקטינים עוברי חוק, מצביעים על גידול במופנים אליו בעבירות סחר בסמים – גידול של כ-60% במחצית הראשונה של שנת 1999 בהשוואה למחצית הראשונה של שנת 2000, ואלה נתונים מדאיגים מאוד.

רן כהן: גידול זה מיוחס לעלייה בחשיפה הנובעת מתגבור כוח האדם ביחידות נוער במשטרת ישראל, למודעות לבעיה במערכות החינוך והרווחה ולשיתוף הפעולה ביניהן לבין משטרת ישראל וכמובן לגידול בשימוש בסמים אצל קטינים.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הנתונים האלה צריכים להדליק נורה אדומה אצל כולנו.

רן כהן: הבעיה היא של כל החברה, הבעיה היא של כל בית במדינת ישראל, שחייבים להיות שותפים לבעייתיות שאני מגלה כאן, וצריכים להתמודד אתה.

רן כהן: על-פי הנתונים האחרונים שפורסמו על-ידי הרשות למלחמה בסמים, כ-10% מבני-הנוער, שהם יותר מ-60,000 בני-נוער, דיווחו על שימוש כלשהו בסמים.

רן כהן: כלומר, היום בני-נוער גם לא מפחדים אפילו לדווח שהם אכן משתמשים בסמים.

רן כהן: היקף הבעיה הולך וגדל מדי שנה ומחייב פעילות מאורגנת ומתואמת של כל המערכות הממשלתיות, הציבוריות והוולונטריות העוסקות במאבק בסמים ובטיפול בנפגעי הסמים.

רן כהן: אני אומר כאן – משטרת ישראל, המופקדת על אכיפת החוק, חייבת לעשות טיפול מיוחד, בשיתוף עם משרד החינוך – ואני לא רוצה להוסיף, עם תקציבים, עם הכול – משרד העבודה והרווחה, משרדים וארגונים נוספים, המחלקה לטיפול בנפגעי הסמים, בבתי-הספר שבפיקוח האגף להכשרה מקצועית, בשירות לנוער וצעירים ונערות, ברשות חסות הנוער, בשירות המבחן לנוער.

רן כהן: מאחר שגם הבטחתי לקצר, אני רק אומר זאת בראשי פרקים כדי לאפשר לחברי יושב-ראש הקואליציה שממהר וצריך לעלות.

רן כהן: לכן החלטתי לקצר היום בדיון הזה.

רן כהן: המשרד מכשיר את עובדיו לטיפול בבני-נוער משתמשים בסמים ועושה כל שביכולתו, במסגרת התקציבית הנתונה, כדי להתמודד עם התופעה ולפתח תוכניות טיפול ומניעה.

רן כהן: אני גם רוצה לקבוע, שזימנתי אלי למשרד את כל העוסקים בנושא הזה, כדי לתת את הטיפול המתאים על מנת לצמצם את נגע הסמים שקיים כמכת מדינה בחברה הישראלית.

רן כהן: עם זאת, יש לציין שרבים הצרכים בתחום הטיפול בנוער המשתמש בסמים, ובהצעה שהגיש משרדי למשרד ראש הממשלה ציינו את הצורך בהקמת מרכזי יום לנוער נפגע סמים, בהגדלת מספר המטפלים ברשויות המקומיות, תוספת משרות, קציני מבחן והגדלת המכסות הפנימיות בקהילות הטיפוליות.

רן כהן: נושא הסמים הוא בעדיפות גבוהה במשרד, ואני מקווה שאוכל להרחיב את המענים על תופעת הסמים, המתפשטת והופכת לנגע בתוכנו, במסגרת התקציב לשנת 2001.

רן כהן: אני רוצה לסיים ולומר, שטוב עשה חבר כנסת פרוש – ואני מסכים להצעתו להביא את הנושא למליאה; ביקשת דיון במליאה, נכון?

מאיר פרוש: כן.

רן כהן: להביא לדיון במליאת הכנסת, משום שאני רואה בסוגיה הזאת אחד מהנושאים החשובים ביותר, ומחובת כולנו להתמודד אתה ולטפל בה.

רן כהן: אני מצדי אעשה הכול כדי לצמצם את נגע הסמים, כדי לעזור בכל נושא ונושא.

רן כהן: אני רוצה להשיב, מחוץ לנושא, בנושא הערבי, בנושא האבטלה.

רן כהן: חברי חבר כנסת מחאמיד, אני רוצה להשיב לך דווקא.

רן כהן: אמרתי בדברי בנושא הראשון – לגבי אבטלה – שכבר הוריתי להעביר 6 מיליוני שקלים לכל היישובים שיש בהם 10% ויותר מובטלים, ומחציתם הם היישובים הערביים.

רן כהן: בעבר הצעתי להקים מרכזי תעסוקה, אזורי תעסוקה, והרוב ביישובים ערביים, כמו בנצרת, כמו בסח'נין ובאזור הזה, ובנגב אצל הבדואים.

רן כהן: אנחנו חייבים להקים אזורי תעסוקה, חייבים ליצור מצב – – –

האשם מחאמיד: אדוני, יש לך עוד שלוש שנים.

רן כהן: תאמין לי, יהיו לי שלוש שנים, ואני אטפל בכל הדברים האלה, כי מה קורה?

רן כהן: אלה אזורים – – –

אברהם רביץ: חבר כנסת סאלח טריף, אני אוהב לראות את פניך.

סאלח טריף: – – –

רן כהן: גם אזור התעשייה בתפן – אלה אזורים שאנחנו חייבים ליצור בהם מהפך, שהתלות של ערביי ישראל לא תהיה רק במפעלים יהודיים, אלא חייבים ליצור מקורות תעסוקה מקומיים, על מנת להבריא את המערכת הזאת ולהקטין את מכת האבטלה.

רן כהן: אני מקווה שהדברים שאני אומר כאן בנושא הסמים יהיו משותפים לכולנו, כולנו מצביעים, ואני מסכים להביא זאת למליאת הכנסת.

רן כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת נסים זאב, במסגרת דקה, בבקשה.

סאלח טריף: – – –

אברהם רביץ: אתה רשום אצלי, אבל זה באמצע הנושא.

רן כהן: מליאת הכנסת – – – אין צורך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדינה מסוממת.

קריאות: – – –

נסים זאב: מדינה מסוממת, כן.

נסים זאב: כולם עם סמים.

האשם מחאמיד: תחזור על זה.

נסים זאב: ילדים בני תשע שנים עד 12 – – –

קריאה: – – –

נסים זאב: לא אמרתי אנשים מסוממים, אמרתי מדינה מסוממת, מלאה בסמים.

נסים זאב: ילדים בני תשע עד 12 סוחרים בסמים בבתי-הספר.

נסים זאב: אנחנו לא נוגעים בדבר המרכזי, והוא – במקום להתעסק בסוחרי הסמים, מערכת ההסברה שלנו כל כך לקויה.

נסים זאב: הרי ממה הסוחרים האלה מתעשרים?

נסים זאב: מזה שיש צריכה רבה, יש צרכנים, אז יש יבואנים.

נסים זאב: אני כבר לא מדבר על הפרקליטות שסוגרת תיקים.

נסים זאב: בעשור האחרון המספר עלה מ-370 תיקים כמעט ל-3,500 תיקים.

נסים זאב: המשמעות של העלייה הזאת מאוד מדהימה – אין שליטה בעניין הזה.

נסים זאב: אנחנו חייבים לעשות פה חשבון נפש.

נסים זאב: אני חושב שיש הקלה משמעותית מאוד בעניין סוחרי הסמים.

נסים זאב: אולי מתעסקים יותר עם יבואנים, אבל משתמשים – כמעט כל התיקים כלפי משתמשים נסגרים.

אברהם רביץ: לכן אתה מציע להעביר את הנושא לוועדה.

נסים זאב: לכן אני מציע להעביר את הנושא לוועדה, וכמה שיותר מהר.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר כנסת טלב אלסאנע, בבקשה – גם במסגרת דקה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד שר העבודה והרווחה, כבוד השר רענן כהן, במסגרת תפקידי כיושב-ראש הוועדה למלחמה בסמים אני נתקל בצורה מתמדת בכך שכל הקהילות הטיפוליות נכנסו לשגרה, וההזרמה התקציבית הפכה להיות כאילו חובה.

טלב אלסאנע: לא נבחנה מידת ההצלחה שלהם, לא נבחנת היעילות, המטרות לא נבדקו מחדש.

טלב אלסאנע: כל המדיניות של הטיפול בנרקומנים וההתמודדות עם המלחמה בסמים חייבות ברוויזיה, בבדיקה ובבחינה מחדש.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שהדבר הזה יהפוך לאיזה עסק, שמקבלים תקציבים, ולא בוחנים את מידת היעילות שלו.

טלב אלסאנע: הדבר השני, צריך להקדיש את כל תשומת הלב לעניין של ההסברה והמניעה.

טלב אלסאנע: מכאן החובה להכניס שעת תקן במערכת החינוך לגבי המלחמה בסמים.

טלב אלסאנע: אם יש צורך בחקיקה בעניין, אני מקווה שניזום את העניין הזה ביחד, אבל בתחום אחריותך יהיה הצורך בהכשרת עובדים סוציאליים מתאימים וגם בהגדרת התקציבים להתמודדות עם שיקום נרקומנים.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת פרוש, יש שתי הצעות – למליאה ולוועדה.

אברהם רביץ: מה אתה רוצה?

מאיר פרוש: מליאה.

אברהם רביץ: ובכן, נצביע.

אברהם רביץ: בעד זה מליאה ונגד זה ועדה.

אברהם רביץ: בבקשה.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את ההצעה בסדר-היום – 13 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אברהם רביץ: ובכן, בעד 13, אין מתנגדים ואין נמנעים, הנושא הזה יידון במליאה.

אברהם רביץ: בבקשה, חבר הכנסת סאלח טריף, הודעה מטעם ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא בזאת את הרכבה של ועדה משותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת המדע לחקיקת חוק החתימה האלקטרונית, התש"ס–2000 – אנחנו בעידן האינטרנט והאלקטרוניקה.

): הוועדה הזאת תורכב מחברי הכנסת הבאים: מיכאל איתן – היושב-ראש, שאול יהלום, דוד טל, קולט אביטל, מוחמד כנעאן וויקטור בריילובסקי.

): תודה.

אברהם רביץ: אנחנו צריכים להצביע על הקמת הוועדה המשותפת?

): למען הסר ספק, אודה אם הכנסת תאשר את הודעת ועדת הכנסת.

אברהם רביץ: אנחנו ניגשים להצבעה.

אברהם רביץ: אפשר להצביע.

אברהם רביץ: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 13 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם רביץ: ובכן, 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, ואכן הוקמה הוועדה כהודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם רביץ: חבר הכנסת אופיר פינס בנושא הבא: הרפורמה האזרחית-החברתית.

אברהם רביץ: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אם כבר הכנסת מתכנסת לדיון בפגרה, חשבתי שנכון יהיה לדבר על הרעיונות והעקרונות של התוכנית האזרחית-החברתית הזאת שדיבר עליה ראש הממשלה, גם אם התוכנית עצמה עדיין לא מוכנה והיא נמצאת בשלבי גיבוש.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיהיה נכון לקבל משוב של חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: דיברתי עם ראשי סיעות באופוזיציה כדי שנקיים בעניין הזה דיון אולי אפילו במהלך הפגרה, אם יהיה לזה רצון של כל חברי הבית, כדי שכולם יוכלו לבטא את דעתם, ולא רק אני כמי שיכול להביא בפרוצדורה הקיימת נושא לסדר-היום של הכנסת ולא מעבר לזה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, חברי חברי הכנסת, עד היום חוקקו 11 חוקי-יסוד – לא בכנסת הזאת, אלא בכנסות אחרות.

אופיר פינס-פז: תסכימו אתי שחוקה זאת לא מלה גסה; יתירה מכך, רוב התושבים במדינת ישראל, האזרחים, היו רוצים לראות חוקה שלמה ומגובשת.

אופיר פינס-פז: בקווי היסוד של הממשלה הזאת יש פרק שלם שעוסק בשאלה איך עושים חוקה.

אופיר פינס-פז: אנחנו בנינו מכניזם לא פשוט, שהצריך התייעצות רחבה והסכמה רחבה בין מרכיבי הקואליציה.

אופיר פינס-פז: כידוע לכם, הקואליציה הראשונה של ברק היתה בנויה מחילונים, דתיים, חרדים, יהודים ותיקים ועולים חדשים, והיא נתמכה גם על-ידי אזרחים ערבים בנושאים מסוימים ועל-ידי הסיעות הערביות.

אופיר פינס-פז: ודאי שחוקה – אני אומר את זה בצורה הכי ברורה – צריכה להיעשות בהידברות ובהסכמה, כמובן בלי שלמישהו יש זכות וטו.

אופיר פינס-פז: בסך הכול מדובר היום בהשלמה של חוקי-היסוד עם ארבעה חוקי-יסוד נוספים.

אופיר פינס-פז: חוק-יסוד: זכויות חברתיות, חוק חשוב מאין כמותו – יש ויכוח אם הוא יהיה בנוסח מורחב או בנוסח מצומצם.

אופיר פינס-פז: הוויכוח הוא לא בין דתיים לבין חילונים, אלא בשאלה איזה חוק צריך לעשות כדי שיבטא את הזכויות החברתיות של תושבי מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: מדובר בזכות לעבודה, בזכות לשכר הוגן, בזכות לשבות, בזכות לקבל שירותי בריאות, בזכות לקבל שירותי חינוך, בזכות לקבל שירותי דיור ובזכויות חברתיות נוספות.

אופיר פינס-פז: שכן, אם העניין החברתי שאנחנו דנים בו כל הזמן, גם היום, לא יעוגן במסגרת חוקי-היסוד, אנחנו מחמיצים דבר מאוד מרכזי.

אופיר פינס-פז: החוק השני הוא חוק-יסוד: זכויות במשפט.

אופיר פינס-פז: לכאורה גם הוא אמור לא להיות שנוי במחלוקת, שכן הוא צריך לבטא את זכותו של אדם לזכות במשפט הוגן במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: לכאורה זה דבר טריוויאלי.

אופיר פינס-פז: אלא מה?

אופיר פינס-פז: בחוק הזה יש זיקה למערכת המשפטית במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: החוק הזה מעגן באיזו דרך גם את המעמד המיוחד של מערכת המשפט הישראלית, של בית-המשפט העליון ושל הבג"ץ, ויכול להיות שהעניין הזה הוא לזרא בעיני כמה מאתנו.

אופיר פינס-פז: החוק השלישי שעליו אנחנו מדברים הוא חוק-יסוד: חופש הביטוי וההתאגדות.

אופיר פינס-פז: תודו, גם הוא דבר אלמנטרי בחברה שמחשיבה את עצמה כדמוקרטית וחופשית.

אופיר פינס-פז: החוק הרביעי הוא חוק-יסוד: החקיקה.

אברהם רביץ: זה הראשון, אולי.

אופיר פינס-פז: אולי הראשון.

אופיר פינס-פז: מעבר לזה שהרב רביץ מנהל את הישיבה הוא גם חבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט, והוא מבין גדול בעניין.

אופיר פינס-פז: אולי זה החוק הראשון, כי החוק הזה מגדיר את כללי המשחק – איך עושים חוקי-יסוד ואיך עושים חוקה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, שהמחלוקת על חוק-יסוד: החקיקה היא מחלוקת מלאכותית, לא צודקת ולא נכונה.

אופיר פינס-פז: שכן, מהי חוקה בראש ובראשונה?

אופיר פינס-פז: חוקה היא אינטרס לאומי, חוקה צריכה להגדיר את כללי המשחק, חוקה צריכה קודם כול להגן על המיעוט, על המיעוט הלאומי, על המיעוט הדתי, כדי שהרוב לא ידרוס את המיעוט.

אופיר פינס-פז: במדינה הפרדוקסלית והאבסורדית שלנו, דווקא המיעוטים חוששים מחוקה כשהרוב רוצה חוקה; מצב מעט לא נורמלי.

אופיר פינס-פז: מהיכרותי הלא-מעטה את חברי הכנסת ואת סיעות הבית אני אומר לכם, שארבעת החוקים האלה יכולים להיות מחוקקים בהסכמה.

אופיר פינס-פז: תדעו לכם, אני לא רוצה לנכס אותם לא לאהוד ברק, לא לממשלתו ולא לישראל אחת, אני רוצה לנכס את החוקים האלה לבית הזה, שיכול להסכים עליהם אם הוא יתעלה מעל פוליטיקה קטנה.

אופיר פינס-פז: נכון, צריך להתעלות, וזה לא פשוט.

אופיר פינס-פז: כשאתה בא אל הציבור בישראל ובודק איך הוא רואה את המדינה הזאת, אני אומר לכם, שרוב גדול, בכלל זה ציבור דתי וחרדי, רוצה שנשלים את תהליך יצירת החוקה במדינה הזאת.

אופיר פינס-פז: לא במקרה היוזמות לחקיקת חוקה באות גם משמאל וגם מימין.

אופיר פינס-פז: החוק של חברנו, חבר הכנסת אליעזר כהן, הובא מסיעת ישראל ביתנו, שהיא סיעה ימנית, ואמנון רובינשטיין הוא איש שמאל.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, יש פה אינטרס של רבים וטובים בתוך הכנסת הזאת, מכל קצוות הבית, ופעם אחת ולתמיד צריך להתמודד עם העניין הזה ולא לדחוק אותו לקרן זווית.

משה גפני: למה לא עשיתם את זה?

משה גפני: הרי אנחנו הסכמנו לקווי היסוד של הממשלה, תמכנו מבחוץ בקואליציה, הסכמנו להקים ועדה.

משה גפני: למה ראש הממשלה שלך לא הקים את הוועדה הזאת כדי לדון בזה?

אברהם רביץ: שלנו.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך – – –

משה גפני: למה רק עכשיו, כשאין לו קואליציה?

משה גפני: למה?

אופיר פינס-פז: אומר לך שתי תשובות על השאלה הזאת.

משה גפני: הדברים נכונים, אני מסכים אתך, צריך לעשות את ההסכמה, אנחנו בעד חוקה.

אופיר פינס-פז: הרי אנחנו לא באים לפה להתנגח, אנחנו לא באים להתנגח.

אופיר פינס-פז: אנחנו רוצים לקיים סדר-יום שאנחנו מאמינים שהוא נחוץ והכרחי למדינת ישראל.

משה גפני: מה הפריע לראש הממשלה לפנות ליהדות התורה?

אופיר פינס-פז: אתה הרי גם רוצה לקבל תשובה, אתה לא שואל שאלות שלא על מנת לקבל תשובה.

משה גפני: שמעתי אותך לגמרי.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר לך.

אופיר פינס-פז: ראשית, שר המשפטים עשה מאמץ גדול להרכיב ועדה ציבורית קואליציונית על הבסיס של קווי היסוד.

אופיר פינס-פז: הוא שוחח עם כל ראשי הסיעות, ודאי שאתי, אבל עם ראשי סיעות ש"ס, מרצ והמפד"ל – –

אברהם רביץ: גם עם יהדות התורה.

אופיר פינס-פז: – – ויהדות התורה, כדי לנסות ולהגיע להרכב של ועדה שתוכל – – –

אברהם רביץ: חבר הכנסת גפני, השר עוד מעט ישיב.

אופיר פינס-פז: השר ישיב והוא יאמר לך היכן הוא נתקע ומדוע העניין לא קרם עור וגידים.

משה גפני: מה עם הוועדה?

משה גפני: זה חשוב, את זה היה צריך לעשות כשיש קואליציה, לא כשאין קואליציה.

אופיר פינס-פז: הרי זה לא סוד שאנחנו קודם כול ולפני הכול רוצים, ואגב, לא מפני שזאת איזו גחמה שלנו; אנחנו מאמינים, שמדינת ישראל, כל זמן שלא תגיע להסכם שלום שיפסיק את הסכסוך ויביא לפיוס אמיתי בין העמים והמדינות לא תהיה מדינה נורמלית במובן הזה שהיא תהיה מדינה שתהיה מסוגלת באמת לטפל בכל תחלואיה מבית.

אופיר פינס-פז: אמר ראש הממשלה, שהחודש הקרוב הוא חודש מכריע.

אופיר פינס-פז: אם תהיה היענות פלסטינית – של ערפאת – אנחנו נלך להסכם שלום, ונביא אותו או למשאל עם דמוקרטי או להכרעת הציבור; ואם לא, אז מה, נגמרה מדינת ישראל?

אופיר פינס-פז: אז מה, אין לנו עוד נושאים שאפשר לעסוק וצריך וחובה לעסוק בהם?

אופיר פינס-פז: הנושאים החברתיים, הנושאים התחיקתיים, חיזוק הדמוקרטיה הישראלית, שלטון החוק תוך שמירת המדינה כמדינה יהודית – זה דבר שאפשר לשים אותו בצד?

אופיר פינס-פז: אנחנו לא רואים איזו רמת מתחים יש היום בתוך החברה הישראלית, בין היתר מפני שאין חוקה במדינת ישראל?

אופיר פינס-פז: מה, אני חי במדינה אחרת ממך, חבר הכנסת גפני?

אופיר פינס-פז: אנחנו חיים באותה מדינה.

נסים זאב: 50 שנה לא היתה חוקה.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: העובדה ש-50 שנה לא היתה חוקה גרמה נזק למדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: מה, התשובה היא ש-50 שנה לא היתה חוקה, ולכן גם עכשיו לא ננסה לעשות חוקה?

אופיר פינס-פז: מה הטיעון פה?

משה גפני: חבר הכנסת זאב צודק.

משה גפני: הבעיות של המדינה הן מפני שאין חוקה, אבל איפה היה ראש הממשלה שנה שלמה?

אברהם רביץ: חבר הכנסת גפני, הנקודה שלך הובהרה היטב.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהנושאים האלה מחייבים.

אופיר פינס-פז: יש כמובן נושאים נוספים, שהם יותר שנויים במחלוקת, שצריך לשים אותם על השולחן פעם אחת ולתמיד.

אופיר פינס-פז: עניין הליבה בחינוך – האם התלמידים שלנו, שהם העתיד של המדינה הזאת, מקבלים מכל המערכות של החינוך את מה שהם צריכים כדי להצליח להתמודד כאזרחים שווים במדינה הזאת, כן או לא?

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, שהתשובה, נכון להיום, היא לא.

אופיר פינס-פז: האם צריך לשנות?

אופיר פינס-פז: לדעתי, כן.

אופיר פינס-פז: אפשר לשמור מסגרת חינוך עצמאית ועדיין לתת אנגלית ועדיין לתת מתמטיקה וגם יהדות, ודאי.

זאב בוים: וגם יהדות בצד השני.

אופיר פינס-פז: וגם יהדות בצד השני, איזו שאלה.

אופיר פינס-פז: ועניין המועצות הדתיות שעולה כאן שלוש פעמים במושב.

אופיר פינס-פז: אין פה אדם אחד בכנסת שיכול להסתכל למישהו כאן בעיניים ולהגיד לשר המשפטים, שהוא גם שר הדתות: אל תבטל את המועצות הדתיות.

אופיר פינס-פז: אין פה אדם אחד שחושב שהמועצות הדתיות צריכות להישאר על כנן.

אופיר פינס-פז: אין, אין, לא מכיר בשיחות אישיות אתי.

אופיר פינס-פז: אין דבר כזה.

אופיר פינס-פז: דתיים, חילונים, כולם יודעים את האמת, שזה בלוף טוטלי, פשיטת רגל מוחלטת.

אופיר פינס-פז: זה לא משרת את הדת, לא את שירותי הדת, לא את הציבור, לא שום דבר.

אופיר פינס-פז: מנגנון שמשמר את עצמו ואת עסקניו במשכורות עתק עם יעילות אפס.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, שאני לא רוצה לנכס את זה לביילין ולא לרב מלכיאור ולא לאהוד ברק.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שהכנסת תעשה את זה יחד.

אופיר פינס-פז: אסור לגבש סדר-יום כזה פעם אחת?

אופיר פינס-פז: 20 שנה אנחנו יודעים את האמת הזאת ומכל מיני סיבות לא מטפלים בה.

אופיר פינס-פז: אולי הגיע הזמן לטפל בה?

אופיר פינס-פז: ונושאים נוספים: נישואים אזרחיים.

אברהם רביץ: יש לי שאלה: בשיעורי האזרחות שמציע ראש הממשלה, שזה יהיה הליבה של החינוך, נאמר שהאדם הוא הריבון.

אברהם רביץ: איך אני יכול לחנך את הילדים שלי, שהאדם הוא הריבון, כשאני אומר ריבונו של עולם?

אופיר פינס-פז: זאת כבר שאלה תיאולוגית פילוסופית חשובה מאוד.

אופיר פינס-פז: השאלה באמת היא איפה הריבונות.

אופיר פינס-פז: הרי אני לא אפריע לך להאמין במה שאתה מאמין, אני לא יכול להפריע לך, אבל תאפשר גם לנו להאמין במה שאנחנו מאמינים.

אופיר פינס-פז: המסגרת צריכה להישאר – מדינה יהודית דמוקרטית, זו המסגרת.

אופיר פינס-פז: בתוכה צריך לראות איך אנחנו מצליחים לחיות ביחד בצורה הטובה ביותר, כשכל אחד צריך להבין שהוא לא חי כאן לבד ולא כל פעם שיש ויכוח לבוא אלי ולהגיד: אופיר, עם כל הכבוד, אני לא יכול לבטל, זה לא תלוי בי, תדבר אתו למעלה, עם הקדוש-ברוך-הוא.

אופיר פינס-פז: אני לא יכול לדבר אתו, אני יכול לדבר אתך.

משה גפני: אופיר, יש הרבה פעמים שאתה עולה לדוכן, ברוב המקרים, והטיעונים שלך הרבה יותר טובים מזה.

אופיר פינס-פז: אני מתנצל על שהנאום שלי לא מספיק טוב לטעמך.

משה גפני: אני אמרתי לך איך לחנך את ילדיך?

משה גפני: ראש הממשלה רוצה לכפות עלי.

אופיר פינס-פז: הוא לא רוצה לכפות.

אופיר פינס-פז: הוא לא מציע לך לבטל את החינוך העצמאי.

אופיר פינס-פז: הוא מציע לך כך: תעשה חינוך עצמאי, אבל בחינוך העצמאי תשמור על הילדים, תן להם אזרחות, חינוך לדמוקרטיה, תן להם מתמטיקה, תן להם מחשבים, תן להם אנגלית.

אופיר פינס-פז: איך הם יחיו פה במדינה המודרנית הזאת?

אופיר פינס-פז: רק מקצבאות ילדים?

אופיר פינס-פז: נו, באמת.

משה גפני: ומה הסיפור של המועצה הדתית?

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת פינס, האם אתה רוצה לענות על השאלות?

ראובן ריבלין: אם כן, אני אאפשר להם.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה שאני אגן עליך, אני אגן עליך.

ראובן ריבלין: אני רואה שאתה שמח על השאלות.

אופיר פינס-פז: אני לא מצטער עליהן, כי הן שאלות לגיטימיות.

ראובן ריבלין: רק שחלילה לא יפריעו לך.

ראובן ריבלין: אם הם עוזרים לך, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, נרשמת להצעה אחרת.

משה גפני: הכנסת הרי החליטה לבטל את המועצות הדתיות – – –

אופיר פינס-פז: והחוק שלך חוק ראוי מאוד בנושא המועצות הדתיות, מה אתה רוצה?

משה גפני: אז מה, ראש הממשלה המציא את הגלגל?

אופיר פינס-פז: אני אמרתי שלא.

אופיר פינס-פז: סליחה, הרי אמרתי שלא.

אופיר פינס-פז: אמרתי שסדר-היום הזה נמצא אצל חלק גדול אם לא אצל רוב סיעות הבית, אין שאלה בכלל.

אופיר פינס-פז: הוא לא המציא שום גלגל.

ראובן ריבלין: הוא המציא את הגלגל שלא מסתובב.

אופיר פינס-פז: גפני, אתה עוד לא חווית את זה, אבל כשאתה ראש ממשלה ואתה שם את הנושאים על סדר-היום, זה אחרת מאשר כשאתה חבר כנסת ואתה שם את הנושאים על סדר-היום.

משה גפני: לא מתייחסים אליו ברצינות.

משה גפני: תשאל את רוב אזרחי המדינה, לא מתייחסים אליו ברצינות.

ראובן ריבלין: נא לאפשר לחבר הכנסת פינס להתחיל לסיים את דבריו.

אופיר פינס-פז: נישואים אזרחיים – יש כמה ורסיות.

אופיר פינס-פז: השר ביילין מדבר על זוגות, אבל תודה על האמת, יש כאן אנשים שהם פסולי חיתון, שלא יכולים להקים משפחה בישראל אלא בכל מיני תרגילים – אורוגוואי, פרגוואי, קפריסין.

אופיר פינס-פז: מספיק עם הבלוף הזה.

ראובן ריבלין: כשאתה אומר שלא יכולים להקים משפחה בישראל אתה מתכוון למדינת ישראל, כי גם אחר כך לא יוכלו להקים משפחה בישראל.

אופיר פינס-פז: במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: הבנתי את ההערה.

אופיר פינס-פז: יש נוסח שהוא באמת נוסח מורחב ויש נוסח שעונה קודם כול על בעיה אמיתית, שאי-אפשר להתכחש לה ואי-אפשר להתעלם ממנה.

אופיר פינס-פז: שמעתי אפילו את שאול יהלום אומר שיש בעיה שאי-אפשר להשאיר אותה ככה יותר בפריג'ידר.

אופיר פינס-פז: מוכרחים לטפל בכמה בעיות.

אופיר פינס-פז: כל הזמן הפוליטיקה תפריע לנו לטפל בנושאים האמיתיים?

אופיר פינס-פז: אני מסכים אתך.

אופיר פינס-פז: יש איזו מידה של ספקנות האם ראש הממשלה מתכוון באמת לעשות את הדברים.

משה גפני: והתשובה – לא.

אופיר פינס-פז: והתשובה היא, שחובת ההוכחה היא על ראש הממשלה.

משה גפני: נכון.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת: יעשה את הדברים, ברור יהיה שהוא מתכוון ביזנס; ישאיר את הדברים ברמת האמירה, ברור שהוא עלול להינזק, בכלל זה מאנשים שחושבים כמוני, למשל, שהנושא הזה הוא אחד הנושאים המרכזיים ביותר, החשובים ביותר למדינת ישראל ולחברה הישראלית.

אופיר פינס-פז: אני חושב, שמרגע שראש הממשלה אמר:

אופיר פינס-פז: אני מתכוון לעשות את הדברים – אין דרך חזרה.

אופיר פינס-פז: אני מצפה שייקבע על-ידי הוועדה הממשלתית לוח זמנים מסודר, מתי הדברים מגיעים לדיון רציני בכנסת, מתי הדברים מתקיימים בהחלטות ממשלה, מתי באה חקיקה ראויה להתדיינות עם סיעות הבית, בוועדות הכנסת ובמליאה.

אופיר פינס-פז: אני חושב, כפי שאמרתי, שהדברים צריכים להיעשות בהידברות רחבה, בניסיון אמיתי וכן להגיע להסכמות רחבות, בלי שאף אחד לוקח לעצמו את זכות הווטו, שאומרת: אני מטיל וטו, ואז אין תהליך.

אופיר פינס-פז: תהליך צריך להיות, והוא צריך להיות לא קנטרני, לא אנטי, לא נגד, ואני אומר לכם, שאם יהיה תהליך אמיתי, אנחנו נגיע להישגים.

אופיר פינס-פז: וכשאני אומר "אנחנו", הכוונה היא לכולנו.

אופיר פינס-פז: כולנו נגיע להישגים, ואתם יודעים מה?

אופיר פינס-פז: היה שווה לשבת פה כמה שנים כדי לשרת את הציבור אם נגיע להישגים האלה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת – – – אם אתה רוצה לשאול שאלה, חבר הכנסת – – –

רחמים מלול: אני רוצה רק לומר לו, שאם יבטלו את המועצות הדתיות לא יהיה – – –

ראובן ריבלין: זה לפי סימן 55 לדבר המלך במועצתו.

ראובן ריבלין: ישיב שר המשפטים, ולאחר מכן ביקש גם השר מלכיאור להתערב בדיון, ואף שמדובר בהצעה לסדר-היום ולא בדיון, אנחנו נאפשר לו כי זה שיקול דעת.

ראובן ריבלין: אני יכול גם לטעות ולאפשר לך, אתה מבין?

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם יש מישהו שלא יכול לטעות זה אתה, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אני לא טועה אף פעם כי הסעיף הראשון אומר שאני תמיד צודק.

יוסי ביילין: לפי ההגדרה, כך שאין סיכוי שהדבר הזה אכן יתממש.

יוסי ביילין: הנושא שאנחנו עוסקים בו הוא נושא שהעסיק את הציבור בשבוע האחרון, ולא בכדי, כאשר לממשלה שבראשות אהוד ברק יש שני דגלים: דגל אחד הוא דגל השלום והדגל השני הוא הדגל החברתי.

יוסי ביילין: בדגל החברתי קיימים נושאים שונים, בין שזה צמצום פערים בחברה וקידום הצמיחה או דברים כיוצא באלה – –

זאב בוים: זה דגל שהוא בחצי התורן, אדוני השר.

יוסי ביילין: – – ובין שזה נושאים שקשורים בחיי היום-יום שלנו, לרבות נושאים דתיים.

יוסי ביילין: הממשלה הזאת אמרה באופן מפורש מאוד: בשבילנו דגל השלום הוא הדגל הראשון, והדגל האזרחי-חברתי חשוב מאוד והוא הדגל השני, ויש ויכוח בחברה הישראלית הרבה מאוד שנים, עוד משה דיין המנוח בזמנו דיבר עליו, האם אפשר להרים שני דגלים.

יוסי ביילין: זה לא פשוט.

יוסי ביילין: יש כאלה שחושבים שכן ויש כאלה שחושבים שלא, ובכל מקרה הדגל הראשון, בעת הזאת, מונף גבוה יותר.

יוסי ביילין: הרפורמה שבה מדובר היא לא איזו רפורמה שהומצאה במוצאי שבת באיזה בית בירושלים.

יוסי ביילין: הרפורמה הזאת היא דבר שאנחנו חושבים עליו הרבה שנים.

יעקב ליצמן: – – – בסקרים.

יוסי ביילין: אני לא בטוח.

יוסי ביילין: יושבים כאן אנשים מתוך מפלגת העבודה, מתוך ישראל אחת, שבתחומים שונים, אם זה באמנה שנחתמה בזמנה עם אלכס לובוצקי ועם חברי "מימד", עם הרב מלכיאור ואחרים, שבה הגענו להרבה דברים שמדובר עליהם היום, ואם זה בחוגים שונים בתוך מפלגת העבודה, שאני לא רוצה להזכיר את כל שמותיהם – – –

איוב קרא: אתם מדברים על עיתוי, אדוני השר.

קריאה: – – –

יוסי ביילין: אתה תיכף תשמע אותו; הוא ביקש לדבר בעצמו.

ראובן ריבלין: מה שאמר מישהו קודם, כבוד השר, הוא, שאף אחד לא אמר שזה לא היה על סדר-היום, רק ראש הממשלה גילה פתאום שזה על סדר-היום באותם מוצאי שבת.

ראובן ריבלין: מה שידוע לך הרבה שנים – הוא גילה במוצאי שבת.

יוסי ביילין: כיוון שאנחנו מדברים כאן בפורום אינטימי, אני יכול להגיד לכם שזה פשוט לא מדויק.

יוסי ביילין: אני יכול לומר לכם שזה על סדר-היום של ראש הממשלה הרבה זמן, ולי באופן אישי הזדמן לשוחח אתו על הדברים האלה.

יוסי ביילין: דיברתי אתו בזמנו, לפני כשנתיים, כשהאמנה נחתמה בין חבר הכנסת לובוצקי לביני, והוא אמר לי אז, שבעיניו דבר כזה הוא הדבר הנכון ביותר לעשות אותו.

משה גפני: תגיד לי, אנשי הלשכה שלו ידעו כשהוא עמד להכריז על זה במוצאי שבת?

יוסי ביילין: אני בטוח, חבר הכנסת גפני, בהכירי אותך, שלא זה הדבר שישפיע עליך להחליט כפי שאתה רוצה להחליט.

יוסי ביילין: אתה בוודאי מעל הדברים האלה – – –

משה גפני: אתה יודע שיש לי כמה חברים בלשכה שלו.

יוסי ביילין: כן.

יוסי ביילין: הנושאים הללו הם נושאים שאנחנו יכולים להעלות ביתר קלות כאשר אין לנו מחויבות קואליציונית.

יוסי ביילין: זאת אמת.

יוסי ביילין: כששואלים: למה דווקא עכשיו?

יוסי ביילין: מה נזכרו עכשיו?

יוסי ביילין: זה לא שנזכרו עכשיו, זה קיים במגירה, ובעיקר במגירות הלב, וזה עולה באופן יותר פשוט ויותר טבעי כשאין לך מחויבות קואליציונית, ללכת לפשרות קואליציוניות כפי שהלכנו.

יוסי ביילין: הרי כשהלכנו עם המפלגות הדתיות – אנחנו לא אמרנו שאנחנו מפלגה דתית, אלא אמרנו שכדי להגיע לקואליציה ולהשיג את המטרות המדיניות שלנו אנחנו הולכים עם קואליציה כזאת, וכשאין קואליציה כזאת או שהמפלגות הדתיות עזבו את הקואליציה, מטבע הדברים אנחנו יותר משוחררים ללכת אחר הדברים שאנחנו באמת מאמינים בהם הרבה שנים.

יוסי ביילין: הדבר הנכון לעשות כאשר מדברים על רפורמה שכזאת הוא בוודאי לנסות ולהגיע אל הרפורמה הזאת בגב הרחב ביותר.

יוסי ביילין: יש עכשיו ויכוח אם אפשר לעשות שלום עם רוב קטן, עם רוב גדול.

יוסי ביילין: רפורמה כזאת ודאי שעדיף לעשות עם רוב גדול, כי זה אומר שינוי פני החברה הישראלית בשנים הבאות.

יוסי ביילין: אם אתם שואלים אותי – אני חושב, שהסטטוס-קוו שקיים מאז 12 ביוני 47', שיוצר אז על בסיס די מקרי ומאוד פוליטי, לא לגופו של סטטוס-קוו אלא לגופה של תמיכה פוליטית של מפלגות דתיות וחרדיות בהקמת מדינת ישראל על-ידי בן-גוריון – הוא רצה אז ליצור קואליציה ואמר: אני אבטיח לכם ארבעה דברים, וארבעת הדברים האלה של אותו קיץ 47' הפכו להיות הדבר המרכזי ביותר בחיינו 53 שנים וחודשיים; ואני משוכנע, שאילו היה המכתב הזה נכתב היום, הוא היה נכתב אחרת, ואני משוכנע, שאם אנחנו לא היינו כבולים בכבלים סטטוס-קוויים, היינו יכולים ביחד, אנשים דתיים וחילונים, לכתוב סטטוס-קוו חדש.

יוסי ביילין: אני אומר לכם, שהרפורמה הזאת, שתיקרא כפי שתיקרא, היא לא רפורמה אנטי-דתית, והיא לא, חלילה, רפורמה אנטי-יהודית, כמו שרצו להציג אותה.

יוסי ביילין: היא רפורמה שכל כולה באה כדי לקרוא לסטטוס-קוו חדש בין יהודים דתיים לחילונים, כאשר אנחנו מביאים בחשבון את הנושא הדתי של מי שאינם יהודים במדינה הזאת, ואני אומר לכם היום, כממלא-מקום שר הדתות, אני לא יכול להתגאות בזה שהמוסלמים והדרוזים והנוצרים זוכים אצלי במשרד הדתות באמת ליחס שווה כמו היהודים.

יעקב ליצמן: כמו החרדים.

יוסי ביילין: אני מצר על כך מאוד.

יוסי ביילין: אני רואה בזה נקודה של גנות למדינת ישראל 52 שנים, וזה אחד הדברים שצריך לתקן.

יוסי ביילין: אני חושב, שאם אנחנו נשב באמת וננסה ליצור את הסטטוס-קוו החדש, שזה לא האוטובוס בחיפה שממשיך לנסוע, כי ב-47' הוא נסע, ולכן, כיוון שהכול מוקפא – גם זה מוקפא ועד היום יש אוטובוסים בחיפה ואין אוטובוסים בתל-אביב.

יוסי ביילין: זה לא רציני.

יעקב ליצמן: האם אתה תהיה מוכן – – –

יוסי ביילין: בכל משרד שייתנו לי – אני אעשה רפורמה.

יוסי ביילין: מה שלא נתנו לי – אני לא יכול לעשות רפורמה.

יוסי ביילין: אני חושב, שיש מקום, גם מבחינת השירותים של האנשים הדתיים, שזה בעיקר העניין – לעשות את הרפורמה הזאת.

יוסי ביילין: הרפורמה במשרד הדתות לא נעשית כדי שלא יינתנו שירותי דת לדת כלשהי, להיפך.

יוסי ביילין: הרי שירותי הדת ימשיכו להינתן.

יוסי ביילין: השאלה היא איך הם יינתנו; האם זה יינתן כמו ברוב מדינות העולם, שבהן אין הפרדה על-ידי גופים ממשלתיים כמו משרד הפנים והחינוך והמשפטים.

יוסי ביילין: אתם יודעים למשל, שמשרד הדתות נותן את השכר הנמוך ביותר בין משרדי הממשלה בישראל?

יוסי ביילין: בסולם השכר – הדתות הוא במקום הנמוך ביותר.

יוסי ביילין: מבחינת העובדים, כל מקום שהם יעברו אליו יהיה בבחינת התקדמות כלכלית לעומת המקום שבו הם נמצאים היום.

יוסי ביילין: אני יכול לומר לכם, למשל, שבתי-הדין, אם כי אני לא מדבר בשמם, אבל בתי-הדין של כל הדתות מעדיפים להיות במשרד המשפטים מאשר להישאר במשרד הדתות.

ראובן ריבלין: נדמה לי שגם הרבנות הראשית היא בידי – – – חבר הכנסת ליצמן.

יוסי ביילין: והרבנים הראשיים בוודאי הביעו את דעתם כפי שהביעו לגבי פירוק המשרד.

יוסי ביילין: אני בטוח, שהדבר הזה, אם הוא נעשה במסגרת הנכונה, לא באיזו אווירה שמישהו אומר, זה "עליהום", ולכן כל דבר כזה הוא איזו פגיעה במישהו; לא כפגיעה במישהו אלא כשינוי לטובה, אם אפשר לעשות את זה ברגע מסוים שבו אין לך מחויבות קואליציונית, לעשות את השינוי או בהסכמה לא פורמלית או כן פורמלית לדידי – – –

ראובן ריבלין: יש לנו רק בעיה אחת, אדוני השר, שברגע שלך אין מחויבות קואליציונית – באופן אוטומטי למישהו אחר – – –

יוסי ביילין: יש רגעים של דמדומים, ולפי דעתי הרגע הזה די דומה לדמדומים הללו.

יוסי ביילין: יכול להיות שזה הרגע שבו אפשר לעשות – הרי נעשו דברים כאלה בעבר – שזה הרגע שבו אפשר לעשות דברים מסוימים.

יוסי ביילין: אני אומר לדידי, לדידי, אני אומר כאן עמדה אישית שלי, אילו ניתן היה לשבת ביחד עכשיו, אפילו בקיץ הזה, דתיים וחילונים מכל מיני זרמים ולראות איך אפשר לעצב סטטוס-קוו חדש, זה יכול היה להיות תרומה גדולה, שיוצאת מתוך אותה קריאה של רפורמה.

יוסי ביילין: נניח שבעיני רבים הקריאה הזאת איננה מוצאת חן.

יוסי ביילין: אני אומר, שאני, בשביל הרפורמה הזאת, מוכן ללכת דרך ארוכה מאוד, ואם הרפורמה הזאת תהיה מוסכמת, למשל ברוח הזאת שבה הדברים כבר כתובים – אני לא ממציא כאן דברים.

יוסי ביילין: האמנה הזאת עם לובוצקי הרי היא כתובה וחתומה על-ידי רבים שיושבים כאן באולם הזה.

יוסי ביילין: אם אפשר היה להגיע לשינוי ביחסים בין דתיים לחילונים משני הכיוונים, שאחרי 52 שנה מישהו אומר לעצמו, אולי נעשה את זה אחרת – – –

יעקב ליצמן: אתה מצפה שאנחנו נקל בכמה דברים.

יעקב ליצמן: באילו דברים אתה תחמיר?

יוסי ביילין: אגיד נקודה אחת שמאוד חסרה לי.

ראובן ריבלין: אנחנו כרגע בשלב של הצעה לסדר-היום אם לדון.

ראובן ריבלין: הדיון הוא מאוד מעניין, וכדאי אולי להביא את זה לדיון, ואז כל אחד מ-120 חברי הכנסת יביע את דעתו.

ראובן ריבלין: אני רואה את זה בחיוב רב.

ראובן ריבלין: כרגע אנחנו בהצעה לסדר.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה להיכנס לדיון עם השר לגופו של עניין, השר בוודאי ישמח.

יוסי ביילין: השר ישמח.

יוסי ביילין: אתן לך דוגמה, וארים את הכפפה שאתה זורק לי, חבר הכנסת ליצמן: יש נושא אחד שהוא בעייתי מאוד בעיני, וזה הנושא של לימודי יהדות בבתי-הספר הממלכתיים.

יוסי ביילין: אני חושב, שבתקופתי למדו הרבה יותר תלמוד מאשר היום, למשל.

יוסי ביילין: אני לא חושב שזה בסדר שבבית-ספר כמעט לא יהיה לימוד תורה שבעל-פה, איזה מין דבר של כמעט יציאת ידי חובה.

יוסי ביילין: אני חושב שזה אינטרס שלי, לא שאני עושה לך טובה, חלילה; זה אינטרס שלי שילדים חילונים ילמדו תלמוד, כי מדובר באוצרות; שילמדו כמו שאני למדתי, כמו שבני דורי למדו, כמו שדורות קודמים לי למדו.

יוסי ביילין: אני חושב, שזה מסוג הדברים שיכולים להיות אותו מכנה משותף, שלא רק תיתנו לי לפתוח קולנוע בשבת בעוד איזו עירייה, אלא שנבנה כאן איזו חברה אחרת, שבה אפשר יהיה שאנשים יחיו וידעו שהם לא כופים זה על זה.

יוסי ביילין: הייתי רוצה מאוד, שאם מישהו רוצה לרשום את עצמו ואת בת-זוגו כזוג, כמו שזה קורה היום בעולם, הם לא יהיו מחויבים לעשות את זה דרך רב, ושהנישואים הדתיים יישארו.

יוסי ביילין: הנישואים יישארו נישואים דתיים בלבד, אם כי אני מודה שזו פשרה בעיני.

יוסי ביילין: הייתי רוצה שיהיו נישואים אזרחיים.

יוסי ביילין: אבל לחלופין, הייתי מוכן שיהיה רק רישום של זוגיות ולא של נישואים.

יוסי ביילין: מצד שני, בהחלט הייתי רוצה שיהיו לימודים יהודיים, בעיקר לימוד תלמוד ומשנה, בבתי-הספר החילוניים.

משה גפני: למה לא עושים את זה?

משה גפני: למה לא מלמדים יהדות?

משה גפני: מי מפריע?

יוסי ביילין: בוא נקיים את הדיאלוג הזה.

משה גפני: אתה לא צריך אותי בשביל זה.

יעקב ליצמן: אם ילמדו יהדות, לא יעשו נישואים אזרחיים.

יוסי ביילין: מאה אחוז.

יוסי ביילין: זה יכול להיות הפתרון.

יוסי ביילין: חברי הכנסת, אני חושב שהנושא הזה הוא נושא אמיתי.

יוסי ביילין: הוא באמת בנפשנו.

יוסי ביילין: זה לא נושא שעלה יום אחד לכותרות ומחר הוא ירד.

יוסי ביילין: הוא לא ירד לעולם.

יוסי ביילין: כל עוד אנחנו כאן, ונראה שאנחנו כאן לנצח, הנושא הזה יעסיק אותנו.

יוסי ביילין: אם יהיה שלום, ואם, חלילה, הוא לא יזדרז כל כך, זה יהיה באמת מרכזי מבחינת העתיד שלנו.

יוסי ביילין: אם לא נשב ביחד ואם נדבק כולנו במכתב חשוב שנכתב ביוני 1947 ועל-פי זה נחיה עוד 50 שנה, לפי דעתי, לא נוכל לסלוח לעצמנו.

יוסי ביילין: אני חושב שזה נושא שראוי לדיון במליאה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד השר.

ראובן ריבלין: השר מלכיאור ביקש גם הוא להתייחס, והוא הביע את דעתו במליאה, ולכן הוא גם רשאי לפי התקנון ולא צריך פה את שיקול דעתי.

רחמים מלול: אתה יכול גם לטעות.

ראובן ריבלין: זה נכון.

ראובן ריבלין: מעניין לשמוע את הצד שלו.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי הנכבדים, אני מצטער על צורת הוויכוח שהיתה בשבוע שעבר.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מצטער, כי אני חושש שדברים שהיה חיוני לעשות אותם, יכול להיות שלא נוכל לעשותם.

מיכאל מלכיאור: אחרי שעבדנו במשך שנה על בניית אמנה חדשה ליחסים בין דתיים לחילונים, שהזכיר לפני כן שר המשפטים והדתות, דיברתי עם רבנים מכל הקשת הרבנית, ולא היה רב אחד שלא אמר לי, שאנחנו חייבים בתור ציבור דתי לקחת את הסטטוס-קוו ולנסות לשנות דברים, כי יש הרבה דברים שהיו חשובים מאוד לפני 50 שנה ועכשיו צריך לשנות אותם.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד פה, דווקא כמי שמאמין וכמי שחושב שצריך לחזק את יהדותה של מדינת ישראל, אני חושב שיש פוטנציאל גדול מאוד לעשות דברים שמקדמים אותנו ולא דברים שבהם אנחנו נסוגים לאחור.

מיכאל מלכיאור: למשל, הדבר שהזכיר קודם לכן שר המשפטים הוא דבר שמאוד עמדתי על כך שיהיה חלק מהצעת התיקון שנביא – שתהיה בכל החינוך הממלכתי במדינת ישראל תוכנית ליבה של יהדות ולימוד מקורות, אולי אפילו יותר ממה שלמד השר יוסי ביילין כשהיה בבית-ספר.

מיכאל מלכיאור: דברים אמיתיים, דברים עמוקים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שבאווירה ובהרגשה של כפייה לא ניתן לעשות את הדבר.

מיכאל מלכיאור: אם נגיע לאמנה רחבה מאוד ונגיע להסכמות – ניתן לעשות.

מיכאל מלכיאור: למשל, נושא השבת.

מיכאל מלכיאור: הצענו באמנה שלנו בנושא השבת דברים שאני חושב שהיה ניתן להשיג אותם.

מיכאל מלכיאור: אני רואה בירושלים, בעיר הקודש, בתקופה שרוב הקואליציה בידי הציבור הדתי-החרדי, פותחים בשבת חנות אחר חנות.

מיכאל מלכיאור: כשעשינו אמנה, ועשינו אותה לא רק עם יוסי ביילין אלא עם קשת רחבה מאוד – גם אנשי ליכוד, גם אנשי מרצ, מכל הכיוונים, אנשים דתיים בוודאי, היתה הסכמה שלא יהיה מיסחור של השבת; שיהיה אסור לפתוח בתי-עסק בשבת.

מיכאל מלכיאור: למה לא לנסות להגיע להסכמות רחבות שיכולות לחזק את השבת בלי שתהיה הרגשה של כפייה?

מיכאל מלכיאור: הייתי הרבה שנים רב של נורבגיה, ואין חנות אחת, חוץ ממסעדות ובתי-קולנוע, שפתוחה ביום ראשון, וזה לא נראה למישהו שם ככפייה או כדבר אחר, אלא כחלק מסדרי עולם, כדי שיוכלו לחיות ביחד.

מיכאל מלכיאור: כשיום אחד נפסיק את המיסחור של החברה, זה יהיה דבר בריא, שאף לא אחד יתנגד לו.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה תחומים שיש בהם אפשרות לשיפור שירותי הדת.

מיכאל מלכיאור: מי אומר שהמועצות הדתיות הן הכלי הכי טוב?

מיכאל מלכיאור: מי אומר שמשרד הדתות זה הכלי הכי טוב?

מיכאל מלכיאור: אם יש אפשרות לעשות את זה בצורה יותר נקייה, יותר טובה, בסדרי שלטון נאותים, למה לא לנסות לעשות את זה כדי לחזק את היהדות והדמוקרטיה של מדינת ישראל, ולא כדי להחליש?

מיכאל מלכיאור: יש דברים בתחום שוויון האשה.

מיכאל מלכיאור: יש דברים בתחום השוויון למיעוטים במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני חושב, כיהודי דתי, שזו בושה וחרפה, היחס שמקבלים המיעוטים ממשרד הדתות, התקציבים שהם מקבלים.

מיכאל מלכיאור: למה?

מיכאל מלכיאור: לא מגיע להם להתפלל?

מיכאל מלכיאור: לא מגיע להם מקומות התפילה שלהם?

מיכאל מלכיאור: למה צריך את האפליה הנוראה שיש היום כלפי מיעוטים במדינת ישראל?

מיכאל מלכיאור: אני חושב, שאנחנו, כציבור דתי, צריכים לשים את זה בראש סדר-היום.

ראובן ריבלין: ולכן אדוני חושב שצריך להעלות את הנושא על סדר-היום?

מיכאל מלכיאור: אכן כך.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להביא עוד דוגמאות.

מיכאל מלכיאור: יש דבר אחד שאני חושב שצריך גם הוא להיות חלק, ואני מקווה שיהיה חלק מהרפורמה שנעשה עכשיו, והוא חשוב לכלל הציבור במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני מתכוון לעלייה, שלחלק מהעולים הפכה להיות הגירה ולא עלייה.

מיכאל מלכיאור: יש מספר יותר ויותר גדול של לא-יהודים שעולים לארץ לא משום שהם ציונים או רוצים להתחבר למדינה יהודית, אלא הם עולים לארץ בעיקר מסיבות כלכליות; לא העלייה של העשור האחרון, שאני באמת רואה אותה כעלייה ברוכה שהוסיפה לנו המון, אלא העלייה שיש עכשיו, בימים אלו.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה נושא שצריך להיות אינטרס של כל חלקי הכנסת, ודאי האולם הזה, לדבר ביחד, למצוא נוסחאות משותפות, חדשות, כדי שנוכל להגיע להסכמות חדשות בנושאים האלו, ואפשר לעשות זאת.

מיכאל מלכיאור: אפשר לנצל פה את ההזדמנות ששמים את כל השאלות ואת כל היחסים בראש סדר-היום הציבורי, לנצל את זה כדי לחזק גם את הצד היהודי וגם את הצד הדמוקרטי של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הואיל ושני השרים הסכימו לקיום דיון במליאה ולהעלות את הנושא על סדר-יומה של הכנסת, קיימות שתי אפשרויות להצעות אחרות: הראשון – חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: דקה לכל דובר.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, ראשית כול, אני רוצה להביע תמיכה בהצעה ולומר, שאולי חוקה תסתום קיני נחשים וחורים חשוכים למיניהם, כי שמענו לאחרונה, אדוני היושב-ראש, דברים גזעניים שלא היו כמותם זה עשרות שנים, ואף במדינות החשוכות בעולם לא שמענו אותם.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, הרב אלי ישי מזועזע מהשוואת הרב עובדיה יוסף לנסראללה, אבל לא ראיתי מישהו מזועזע מהשוואת בני-אדם, שאלוהים ברא אותם בצלמו, לנחשים.

האשם מחאמיד: לכן, לרגל יום השנה, הייתי רוצה לתת מתנה, אולי דרך הרב אלי סויסה, שמגדל נחשים, נחש ערבי, שיעביר אותו לרב עובדיה יוסף, כדי שיהיו לו יותר פסוקים לדקלם בעניין של נחשים.

האשם מחאמיד: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני משתומם על הרצינות שבה נאמרו הדברים, גם על-ידי שר המשפטים וגם על-ידי יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אופיר פינס.

משה גפני: אנחנו תמכנו בקואליציה והסכמנו, זה מופיע בקווי היסוד של הממשלה, שתקום ועדה ציבורית לנושא של החוקה.

משה גפני: מעולם לא שמענו מראש הממשלה, במשך שנה ורבע, שהוא רוצה לעשות משהו בעניין של החוקה.

משה גפני: מעולם לא שמענו ממנו על תוכניות, ולחלק מהדברים אנחנו מסכימים.

משה גפני: הרי אנחנו הודענו, שבחלק מהדברים אנחנו חושבים שצריך לעשות שינויים.

משה גפני: לא שמענו מעולם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, מה קרה?

משה גפני: אני רוצה שהעם ידע את זה, אדוני שר המשפטים.

משה גפני: מה שקרה, שבחודשים האחרונים התפרקה לאהוד ברק הקואליציה, מפלגה אחרי מפלגה עזבה אותו, ובמליאת הכנסת נוצר מצב שהוא לא יכול להעביר אפילו החלטה על תפריט במזנון.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, עם יד על הלב, לו היה טלפון אחד מאיזה חבר כנסת של יהדות התורה לברק שאומר לו: אנחנו תומכים בך, הוא היה מעלה את הנושא של מהפכה אזרחית?

משה גפני: על מי הוא עובד?

משה גפני: למי הוא משקר?

משה גפני: זה לא בגלל הנושא המדיני, זה מפני שהוא לא יכול להעביר במליאת הכנסת שום החלטה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני בעד לשבת, להידבר, גם בנושא של חוקה, גם בנושאים אחרים, שלא ייפגע צביונה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

משה גפני: ברק לא רציני, תבינו את זה.

משה גפני: אתם יודעים, אני רק אומר את זה בשמכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, כאן יש בקשה להעלות על סדר-היום את הנושא, ואני מבקש מכל האנשים המבקשים לתמוך בהעברת הנושא לסדר-היום במליאה להצביע בעד.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 26 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, בתמיכתם של 26 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים, עוברת הצעתו של חבר הכנסת אופיר פינס בנושא הרפורמה האזרחית-חברתית לדיון במליאה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הסיכוי להסכם שלום עם הפלסטינים – של חבר הכנסת עוזי ברעם.

ראובן ריבלין: ישיב שר המשפטים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עוזי ברעם: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, דומני שהאפיון של המצב בכנסת משותף לכולנו.

עוזי ברעם: כולנו רואים מהי קואליציה ומהי אופוזיציה ומהי חלוקת הכוחות.

עוזי ברעם: אבל היות שכל אחד מביע את דעתו, אני מביע את דעתי, שהמאמצים שעושים הממשלה וראש הממשלה להגיע להסכם שלום זוכים לתמיכה בעם מעבר לחלוקה הפוליטית שאנחנו מכירים בכנסת.

עוזי ברעם: כל פעם אני מופתע מחדש, ובתוך עמי אני חי, אני פוגש אנשים ואני מסתובב, גם בעיירות פיתוח, גם הייתי בצפון בסוף השבוע, גם בירושלים, ואני רואה שבקליפות האמיתיות של חילוקי הדעות בארץ מתחילים להיות בקיעים רציניים ביותר.

עוזי ברעם: חלק גדול מהעם, כשבחלק הזה גם נמצאים רבים ממצביעי הספסלים האלה, רואה בנושא השלום עם הפלסטינים חשיבות עליונה, לא רק מבחינת השגת הישג מדיני, אלא גם מבחינת השגת הסכם ביטחוני.

עוזי ברעם: נכון, החלוקה המקובלת בין ימין לשמאל היא חלוקה קיימת, אבל היא לא חלוקה אמיתית.

עוזי ברעם: אם אני רוצה לשוות לנגד עיני איך אני רואה היום את פני העם, בהחלט יש חילוקי דעות בין הספסלים האלה לבין חלק מהציבור הימני, לרבות הציבור הימני הדתי.

עוזי ברעם: הציבור הימני הדתי, שקידש לעצמו את עניין ארץ-ישראל, לא רק במחשבה אלא גם במעשה, גם במאבק וגם במלחמה; הציבור הימני החילוני הוא ציבור מחולק, ואם אני מדבר במיוחד על מצביעי הליכוד, אתה כבר לא רואה ברחוב ואתה לא רואה בשיחות פנים אל פנים את איש הליכוד שעומד כחומה בצורה מול כל הסכם שלום.

עוזי ברעם: ההתנגדות שהיתה ליצחק רבין המנוח ערב הירצחו, כאשר הוא הלך על הסכם אוסלו, לא קיימת עכשיו, לא באותה אינטנסיביות, אף שההסכם שכביכול מוביל אליו אהוד ברק הוא הסכם קבע, שהוא הרבה יותר מרחיק לכת.

עוזי ברעם: אני מציע לכל אחד מאלה שעולים על הבמה להקשיב היטב להמיית קולו של העם.

עוזי ברעם: אני לא חושב שכל העם אתי, אבל אני חושב שבעם יש ניואנסים רציניים בעמדה של ההתנגדות לשלום שיש אתו גם ויתורים גדולים.

עוזי ברעם: אין עוד ימין נוקשה כמו שהיה פעם, וגם השמאל הלך הרבה יותר לכיוון המרכז, והמרכז הוא עכשיו הקבוצה הפוליטית שרואה בשלום גם הסדר מדיני, גם הסדר ביטחוני וגם סיכוי כלכלי טוב מאוד למדינת ישראל.

מיכאל קליינר: אדוני הדובר, העם שלנו תמיד רצה שלום, הוא חונך לשלום, הבעיה שהצד השני לא רצה ולא רוצה שלום.

עוזי ברעם: אם הצד השני לא רצה ולא רוצה שלום, לא יהיה שלום; אבל אני מדבר על כך, שכאשר היום יודעים כולם על מה מדובר, ולא מדובר על שלום בעלמא, ולא כולנו יכולים להגיד שאנחנו רוצים שלום – בשאלה אם אנחנו רוצים את השלום הזה, אתם יודעים היטב שלשלום הזה, שעליו מדברים ונגדו אתם מתקוממים, איש-איש מכם, יש תמיכה גדולה מאוד בעם.

גדעון עזרא: לאיזה חלק יש תמיכה בעם, להחזרת פליטים, לירושלים?

עוזי ברעם: אני אגיע לירושלים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברעם, נדמה לי שהיה זה יוסי שריד באחת מההזדמנויות, כאשר היתה ממשלת אחדות לאומית בשנת 1988, שעמד מעל במה זו וציטט אחרים, את יוספוס פלביוס, שאמר שהיו הרבה מקרים בהיסטוריה שבהם קונסנסוס הביא אותנו לאסונות גדולים.

עוזי ברעם: נכון.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, תפקידו של המנהיג הוא להוביל את העם.

עוזי ברעם: אם מזה משתמע שאתה מאמין שיש קונסנסוס של תמיכה במנהיג, אז מצבי לא רע מבחינת הנאום שלי.

ראובן ריבלין: אם אדוני הבין זאת כך, אני מכבד את הבנתו של אדוני, אבל לא נראה לי שלזה התכוונתי.

עוזי ברעם: ודאי שירושלים היא נקודת מחלוקת, אולי אפילו נקודת מחלוקת בלתי עבירה.

עוזי ברעם: כולם מכירים אותי, עליתי כאן על הבמה עשרות פעמים ונאמתי נאומים, גם בזכות השלום, גם על מדינה פלסטינית לפני שחשבו עליה, אבל אני מודה ומתוודה, מעולם לא חשבתי על פשרה בירושלים.

עוזי ברעם: נכון שהיום, כאשר ההסכם הזה מגיע לבשלות, וכאשר אני מסתכל על העניין בפרספקטיבה רחבה, אני מאמין שגם הצד הפלסטיני יש לו אינטרס אדיר בטווח מאוד קצר להגיע להסכם שלום.

עוזי ברעם: כל אחד מהצדדים המתדיינים לא יגיע להסכם שלום אם הסכם השלום הזה לא יענה על חלק מהאינטרסים של הצד השני.

עוזי ברעם: אין דבר כזה שצד אחד משיג הסכם שלום וכל תאוותו בידו.

עוזי ברעם: גם מנחם בגין, זיכרונו לברכה, שהביא את השלום עם מצרים, והוא הותקף קשה כאן על-ידי הימין הקיצוני, כי היה נראה שהסכם השלום הזה כולו ויתורים, אמר: נכון, מצד אחד אני מוותר על קרקע, אני מוותר על הישגים, אבל אני זוכה בשלום עם המדינה הערבית הגדולה ביותר.

עוזי ברעם: מאז עברו שנים, אין אומנם אידיליה בין מצרים לבין ישראל, אבל נוצרה עובדה, שבעקבות מצרים הגיעה ירדן, אולי גם תגיע סוריה, ואני מאמין שבעקבות הפלסטינים כל מצבה הגיאו-אסטרטגי של ישראל במזרח התיכון עשוי להשתנות.

עוזי ברעם: אבל מוכרחים לומר גם לערפאת: שעון החול שלך הולך ואוזל, מדינת ישראל לא תכיר ולא תסכים למדינה פלסטינית שמוכרזת באופן חד-צדדי אם אין אתה הסכם רחב יותר.

עוזי ברעם: השאלה המרכזית היא איך תהיה – – –

בנימין אלון: מה עם השלום?

בנימין אלון: אם זה יביא שלום, למה לא?

עוזי ברעם: לכל אחד יש הקווים האדומים שלו.

עוזי ברעם: גם לי יש הקווים האדומים שלי.

עוזי ברעם: אני רוצה לומר כך – – –

ראובן ריבלין: פעם הם עברו באיזה מקום בירושלים.

עוזי ברעם: לפי דעתי, בשבועות הקרובים נצטרך להגיע לידי הכרעה.

עוזי ברעם: כל אחד אומר שהסיכוי הוא 50%–50%; אני אומר, שהערכתי וגם הרגשתי, וגם העובדה שאני מדבר עם האנשים בצד השני, שאנחנו הרבה יותר קרובים להבאת הסכם לאישור הכנסת.

עוזי ברעם: ואם ההסכם לא יאושר, יהיה אחד משני הדברים: או שהכנסת תסכים למשאל עם; ואם לא יהיה משאל עם, יהיו בחירות.

עוזי ברעם: אני מאמין שבבחירות האלה אתם לראשונה תרגישו, שיש מוביליות ויש מעבר מהמחנה שחושב שהיום אפשר להחזיק את העניינים בלי שלום, למחנה שמאמין שהשלום זה הפרימט האמיתי לפתור את הבעיות של המדינה, גם השלום שברק מדבר עליו.

בנימין אלון: – – –

איוב קרא: – – –

עוזי ברעם: מתחילת הקדנציה הזאת, עליתי פה לא פעם אחת ולא פעמיים ותקפתי את ראש הממשלה ברק, במיוחד בנושא החברתי-הכלכלי, ואמרתי: אם אתה תצעד בדרך השלום, אתה תמצא בי בעל-ברית אמיתי.

עוזי ברעם: אני מאמין שיש היום סיכוי להסדר, ואני מאמין יותר מזה שיש לעם הכוח המוסרי לתת להסכם את הגיבוי שהוא צריך.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת ברעם.

ראובן ריבלין: ישיב שר המשפטים, בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הדברים שנאמרו על-ידי חבר הכנסת ברעם הם דברים שבאופן טבעי אינני יכול אלא לקבל, וכל דבר שאוסיף עליהם רק יגרע מהם.

יוסי ביילין: מדובר כאן כנראה רגע לפני החלטה גורלית שנצטרך לקבל כולנו.

יוסי ביילין: את ההחלטה הזאת לא יקבל אדם אחד ולא סיעה אחת ולא מיעוט בציבור, אלא הרוב מתוך החברה הישראלית.

יוסי ביילין: אני מקווה שבאמת הרגע הזה יגיע, כי אנחנו ראויים לו, משום שאם חלילה הוא יתעכב, זה יעכב הרבה מאוד חלומות שלנו לחיות כאן בשלום ובבטחה בארץ הזאת.

יוסי ביילין: והאי-ביטחון יימשך.

יוסי ביילין: אנחנו רואים מה קורה היום גם במצב של ביטחון יחסי – איך אנחנו חיים יום-יום ובאיזה קושי ובאיזו דאגה.

יוסי ביילין: אני מקווה שנוכל לשים את הפרק הזה מאחורינו על-ידי מהפך של ממש.

יוסי ביילין: אני מאמין שברגע הזה כל אחד מאתנו יעשה את החשבון האמיתי שלו, לא רק במסגרת הפוליטית שבה הוא חי – אם כי זה בוודאי דבר לגיטימי ולא מבוטל – אלא גם באחריות האישית שיש לו כלפי עצמו, כלפי המשפחה שלו, כלפי הסביבה הרחבה שלו: איזה מין חיים הוא היה רוצה לראות בארץ הזאת.

יוסי ביילין: אני חושב שיש סיכוי לא מבוטל שזה יקרה.

יוסי ביילין: אני מתפלל הרבה שנים לרגע הזה.

יוסי ביילין: אני חושב, שאם זה לא יקרה, יהיה קשה להגיע מחדש בקרוב להזדמנות דומה למה שנמצא באמת בפנינו.

יוסי ביילין: יש כאלה שמפללים שהרגע הזה יחלוף ושההזדמנות הבין-לאומית הזאת אולי לא תחזור הרבה זמן, ויש כאלה שמקווים שהיא תתקיים שבועות וכמה חודשים, ושנוכל להגיע להסדר לא רק בינינו לבין הפלסטינים, אלא אולי גם להסכם עם הסורים.

יוסי ביילין: ולכל הסדר כזה יש מחיר, ולכל הסדר כזה יש תמורה, והתמורה עבור שני הצדדים גדולה פי כמה מכל מחיר שכל אחד מהם ישלם.

יוסי ביילין: אני חושב, שבנושא הזה, אם המציע מוכן להסתפק בתשובתי שהיא בעצם תשובתו, אני בוודאי אשמח על כך.

יוסי ביילין: תודה.

ראובן ריבלין: האם המציע מסתפק בתשובת השר?

עוזי ברעם: כן.

ראובן ריבלין: אם כך, המציע מסתפק בתשובת השר, לכן אין הצעות אחרות.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת בני אלון על מנת לנמק את הצעתו לסדר-היום, יחד עם הצעתו של חבר הכנסת ריבלין, בנושא:

ראובן ריבלין: המשך תפקודה של ממשלת מיעוט והצעת חוק של 61 חברי כנסת להגבלתה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא רואה במסגרת זו של הצעה דחופה לסדר-היום, שבה זכיתי בהסכמת יושב-ראש הכנסת, פתרון לדרישה החוקית, שאני חושב שהיא חוקית, לדיון בהצעה דחופה לסדר-היום בפגרה.

בנימין אלון: אני יודע שהנוהג בפגרה הוא, שדנים בהצעות דחופות לסדר-היום או בהצעות חוק ממשלתיות, או בהצעות חוק של ועדות.

בנימין אלון: היה תקדים, כך נאמר לי, של דיון גם בהצעת חוק פרטית, אבל היא היתה בהסכמה.

בנימין אלון: למרות זאת אני חושב, שיושב-ראש הכנסת נהג שלא נכון כשהוא לא כינס את הנשיאות כדי לאשר את הנחת הצעת החוק שלי, כי אם היה עושה כך, הצעת החוק כן היתה נדונה היום.

בנימין אלון: אני חושב, שמוסד הנשיאות – ויש בג"צים בנושא – הוא לא מוסד שמברר תוכן של הצעה, אלא אם כן זו הצעה גזענית, וזה דבר שתוקן כאן.

בנימין אלון: זה מוסד נוהלי, ואין להשתמש במוסד נוהלי כדי לבלום יוזמה של 62-61 – אחד מהחותמים הפך לשר – בכל אופן של 61 חברי כנסת, שכן כש-61 חברי כנסת אומרים את דברם, הכנסת אומרת את דברה, וזה אמור לחייב את כולם, בראש ובראשונה את יושב-ראש הכנסת.

בנימין אלון: אני מודה ליושב-ראש הכנסת, שלפחות אנחנו יכולים לדבר על הנושא הזה, אבל אני לא רואה בזה פתרון, ואני מקווה שהיועץ המשפטי של הכנסת יגיש חוות דעת בנושא, גם אם זה קצת תקדימי.

בנימין אלון: בסך הכול אנחנו נמצאים בתקופה לא פשוטה, אנחנו נמצאים בתקופה ש-62-61 חברי כנסת שחתמו, ואולי רבים אחרים חוששים שבפגרה יהיה מחטף לא דמוקרטי של חתימת הסכם, שיובא אחרי החתימה לאישור הכנסת או לאישור העם.

בנימין אלון: אם העם – במשאל עם או בכנסת – יאמר לראש הממשלה: אני לא מסכים לחתימה שלך, תסוכן מדינת ישראל, חס ושלום, בתדמית של שונאת שלום, כשערפאת יזכה בתואר של אוהב שלום.

בנימין אלון: מה שהצעת החוק רוצה זה שראש הממשלה יישא וייתן איך שהוא מבין, אף אחד לא עוצר אותו בזה.

בנימין אלון: הוא ראש ממשלה.

בנימין אלון: אבל אם אין מאחוריו ממשלה שנהנית מתמיכת רוב חברי הכנסת, זאת אומרת אם אין לו קואליציה של 61, הוא לא יכול לחתום ולקבוע עובדות.

בנימין אלון: ממש בקצרה, חוק-יסוד: הממשלה בונה כאן מין ברייה כזאת – אמר לי פעם ראש הישיבה שלנו, הרב קוק, ששני ראשים גם אם הם נחמדים, זה בכל אופן עדיין מפלצת, וזה נכון.

בנימין אלון: שיטת הבחירות שלנו יצרה איזו מפלצת כזאת, אבל במובן מסוים זה קיים גם במקומות אחרים.

בנימין אלון: ראש הממשלה בבחירה ישירה יונק את מקור סמכותו מן העם, זה נכון.

בנימין אלון: אבל הממשלה לא כך.

בנימין אלון: הממשלה יונקת את סמכותה מן הכנסת.

בנימין אלון: חוק-יסוד: הממשלה, סעיף 3, אומר: הממשלה מורכבת מראש הממשלה ומשרים.

בנימין אלון: וסעיף קטן (ג) – השרים ימונו על-ידי ראש הממשלה.

בנימין אלון: מינוים טעון אישור הכנסת.

בנימין אלון: למעט הסעיף הזה של ממלא-מקום, שעכשיו נעשה בו שימוש מופרז וקיצוני וחסר טעם לדעתי, ששם לא צריך אישור כנסת – מילוי מקום לשנה של חבר כנסת; אבל באופן כללי, מינוים מצריך אישור כנסת.

בנימין אלון: "דחתה הכנסת", אומר סעיף קטן (ד), "את הצעת ראש הממשלה בדבר הרכב הממשלה, רואים כאילו הביעה הכנסת אי-אמון בראש הממשלה".

בנימין אלון: כלומר, יש לנו מין מצב כזה, שמצד אחד זה נכון, ראש הממשלה נבחר על-ידי העם, אבל עם לא בוחר פעם בארבע שנים דיקטטור.

בנימין אלון: זה לא נקרא דמוקרטיה.

בנימין אלון: ראש הממשלה קיבל את המנדט מהעם, אבל הממשלה, לרבות ראש הממשלה, כהגדרת החוק, שהרי הממשלה מורכבת מראש ממשלה ומשרים – מקור סמכותה זה הכנסת.

בנימין אלון: ונכון שלפי חוק-יסוד: הממשלה החדש, אם אין 61 שמפילים את הממשלה, הממשלה לא נופלת.

בנימין אלון: אז הממשלה הזאת שלנו כבר כמה פעמים נפלה בהצבעות אי-אמון, אבל לא היו 61.

בנימין אלון: במצב הביניים הזה, שאין לכנסת אמון בממשלה אבל הממשלה לא נופלת, מציעה הצעת החוק הזאת, שאין ברירה, תמשיך הממשלה לתפקד, כי חייבת להיות ממשלה.

בנימין אלון: אבל בנושאים קונסטיטוציוניים של הסכמים בין-לאומיים, לא של איכות הסביבה, לא של החלפת משלחות, לא של חינוך, לא של מים עם טורקיה, לא של כל הסכם אחר שעליו הוא יכול לחתום, אלא הסכמים בין-לאומיים שעוסקים בגבולות ובריבונות, דברים שבשיטות ממשל אחרות גם בממשלה גדולה ורחבה הם לא הסכם אקזקוטיבי שראש הממשלה חותם – בארצות-הברית אמנה בין-לאומית ברמה כזאת צריכים לאשר שני-שלישים מהסנאט, ורק אז באה החתימה הביצועית.

בנימין אלון: כך היה ראוי שיהיה כאן בכלל.

בנימין אלון: בשנת 1998 הגישה הממשלה הצעת חוק ממשלתית שאכן אומרת את הדבר הזה, שאמנות בין-לאומיות שנוגעות לגבולות או לריבונות, או יש בהן שינוי חקיקה, יונחו על שולחן הכנסת 30 יום, הכנסת תאשר אותן, ורק אחר כך הממשלה תאשר אותן.

בנימין אלון: להבדיל מאמנות בין-לאומיות פשוטות, שמדי פעם מחלקים לנו כאן, שצריכות רק להיות לידיעת הכנסת.

בנימין אלון: הנוהג הזה שקיים, שאחרי שממשלה חותמת היא מביאה את זה לאישור הכנסת, לא מעוגן בחקיקה.

בנימין אלון: זה נוהג שהתפשט במשפט הציבורי שלנו, שכך עושים.

בנימין אלון: לכן אני לא רוצה לדבר רק על הפרוצדורה, אף שהפרוצדורה היא מהות.

בנימין אלון: גם חברי כנסת, שלמה שאני קורא סכנת שפיכות דמים הם קוראים שלום, שחלוקים עלי מכול וכול – ויש פה הרבה כאלה, לצערי – גם חברי הכנסת שחושבים ששפיכות הדמים הנוראה שבהקמת מדינה פלסטינית, מדינת אויב בלב הארץ היא שלום, גם הם צריכים להיות רגישים לדמוקרטיה ולסמכותה של הכנסת.

בנימין אלון: כי פעם זה יהיה שונה.

בנימין אלון: אנחנו עוסקים פה בדברים פרוצדורליים שהם מהותיים.

בנימין אלון: בדמוקרטיה בריאה העם הוא הריבון, והכנסת מבטאת את רצון העם.

בנימין אלון: נכון שגם ראש הממשלה נבחר, אבל הכנסת לא יכולה לעבור לסדר-היום על התבטאות של ראש הממשלה, שהוא יעשה מה שהוא רוצה גם אם יישארו בכנסת עשרה שיסכימו אתו, גם אם יהיו לו שני שרים.

בנימין אלון: אלה התבטאויות מסוכנות לדמוקרטיה, והן חוזרות כחוט השני, לא רק בהתבטאויות אלא גם במעשים.

בנימין אלון: ולכן אנחנו מתעוררים חדשים לבקרים במין רפורמות או מהפכות או תפיסות, שמראות שאין בהן בשלות של חשיבה, של צוות, של מטה, של דעות שונות.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אינני רואה במסגרת הזאת של הדיון אלא דיון בהצעה דחופה על הנושא הזה, ואם השר יבקש שאסתפק בדבריו, בהחלט יכול להיות שכך אעשה.

בנימין אלון: אני לא רואה פה הצבעה דרמטית.

בנימין אלון: אני אלך בדרך המשפטית להוכיח ליושב-ראש הכנסת, שהוא טעה שלא אישר לנשיאות להגיש את הצעת החוק הזאת ולומר לכנסת את דברה.

בנימין אלון: 61 חברי כנסת זאת הכנסת.

בנימין אלון: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שאצליח בכך ושבקרוב מאוד נוכל להמשיך בתהליך החקיקה, שתסייג את סמכותה של ממשלת מיעוט שאיננה נהנית מרוב חברי כנסת.

בנימין אלון: תודה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, אני מוכרח לומר דברים כפי שהם מתבררים לי בצורה הברורה ביותר בימים אלה.

ראובן ריבלין: יש איזו סתירה כאשר אנחנו בוחרים שני ריבונים, ובעניין זה כנראה דעתי ודעת שר המשפטים שוות.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו נמצאים היום בשיטה, שבה כדי שריבון אחד יוכל למנוע מריבון אחר למלא את תפקידו על-פי החוק, ידעו כל חברי הכנסת, שיש רק דרך אחת שהיא הדרך הנחרצת והבלעדית, כנראה, לעשות זאת, והיא דרך האי-אמון.

ראובן ריבלין: אנחנו מנסים כאן לרחוץ בניקיון כפינו.

ראובן ריבלין: אנחנו חברי כנסת אשר מאמינים באמונה שלמה שיש צורך להפיל את ראש הממשלה ואומרים זאת, כי יפה שעה אחת קודם, כי היא בנפשה של האומה.

ראובן ריבלין: ידעו כל חברי הכנסת אשר מאמינים שאין לאפשר עוד לראש הממשלה לנהל משאים-ומתנים אשר יכולים לפגוע באינטרס החיוני של מדינת ישראל ושל עם ישראל בארצו ובמולדתו, שהדרך היחידה לעשות זאת היא לא על-ידי חוקים כאלה או אחרים, אם כי בלי כל ספק צריך לשקול בשיקול דעת רציני האם אין לעצור ראש ממשלה שאין לו רוב, או ראש ממשלה שהביעה בו הכנסת אי-אמון.

ראובן ריבלין: עדיין אנחנו נמצאים בעיצומם של 90 הימים שחוק-יסוד: הממשלה מדבר בהם.

ראובן ריבלין: מה קורה?

ראובן ריבלין: האם כאשר הביעה הכנסת אי-אמון, ואין ממשלת מעבר לפי החוק החדש, האם ראש ממשלה יכול לבוא ולפעול כבתוך שלו, כאילו אמר שהוא מצפצף על הכנסת?

ראובן ריבלין: אלה הן שאלות רציניות, וחבר הכנסת בני אלון מעמיד אותן בשעת מצוקה זו ובשעה קשה זו ובשעת-חירום זו.

ראובן ריבלין: אבל זאת שאלה מרכזית בקונסטיטוציה הישראלית.

ראובן ריבלין: ידעו כל חברי הכנסת, ואיש לא ירחץ בניקיון כפיו: כדי להסיר את הרעה המתרגשת עלינו, חובה על כל אדם שמאמין שדרך השלום לא תביא אותנו אלא למסלול התרסקות, לבוא ולהצביע אי-אמון, כי זאת הדרך היחידה.

ראובן ריבלין: ולא יאמר חבר כנסת אחד אשר האמין במה שאני אומר ברגע זה, בניגוד לדעתו של שר המשפטים מבחינת הדרך המדינית – כי בדמוקרטיה יש רק דרך אחת: הרוב מכריע.

ראובן ריבלין: והרוב מכריע בשיטה שאנחנו נמצאים בה, כאשר הוא אומר לראש ממשלה המסרב להישמע למשאלות לבה של הכנסת, או של רוב רובם של חברי הכנסת, רק בדרך אחת.

ראובן ריבלין: ראש ממשלה שאינו מציית להחלטות הכנסת – צריכה הכנסת להביע בו אי-אמון.

ראובן ריבלין: אי-אמון הוא הדרך היחידה שבה אנחנו יכולים לעשות זאת.

ראובן ריבלין: יבואו כל חברי הכנסת, שיודעים שזה גם על חשבונם וגם איזה קורבן אישי שהם מחויבים להקריב על מנת להביא לידי אותה שלמות שהם מבקשים להביא מבחינת החלטות הכנסת, רק אי-אמון הוא הדרך.

ראובן ריבלין: אני קורא לכל חברי הכנסת שמאמינים בכך להצטרף לקריאה.

ראובן ריבלין: בואו אלינו והצביעו יחד אתנו אי-אמון בראש הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: כבוד שר המשפטים, בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לנושאים שהועלו יש פן חוקתי ופן פוליטי.

יוסי ביילין: הפן החוקתי הוא מאוד בעייתי, משום שכל ההרכב של הכנסת נובע מחוק הבחירה הישירה.

יוסי ביילין: אילו היתה כאן שיטה אחרת, מאוד יכול להיות, כנראה בטוח, שפני הכנסת היו שונים.

יוסי ביילין: ואז גם תוצאות של אמון ואי-אמון היו נראות אחרות לחלוטין.

יוסי ביילין: אנחנו נקלענו לשיטה שיש בקרבנו מחלוקת לגבי הטיב שלה, אבל נדמה לי שרבים מאתנו, לפחות שני מציעי ההצעה לסדר-היום, מסכימים אתי, שהשיטה הזאת היא שיטה מקוללת.

יוסי ביילין: מקוללת.

יוסי ביילין: אני חושב שהיא המכה הגדולה ביותר שספגה הדמוקרטיה הישראלית מאז קום המדינה.

יוסי ביילין: זו דעה אישית שלי.

יוסי ביילין: זו לא דעה של הממשלה.

יוסי ביילין: זאת לא דעה של הממשלה, זאת לא דעה של הקואליציה כקואליציה, קטנה ככל שתהיה.

יוסי ביילין: הבאנו על עצמנו דברים שלא האמנו שיהיו.

יוסי ביילין: אנחנו מתפלאים מדי יום מכל מיני דברים, לרבות מה שהזכיר כאן חבר הכנסת בני אלון, עם השינוי של חבר הכנסת מצא.

יוסי ביילין: וכמו תמיד, מה קורה?

יוסי ביילין: בשלב מסוים, בקונסטלציה פוליטית מסוימת, מי שעושה שינוי בחוק הזה, בסוף הוא מקבל את זה על הראש כשזה מתהפך.

יוסי ביילין: זה גם נכון לגבי ההצעה הזאת.

יוסי ביילין: אתה מציע את זה היום.

יוסי ביילין: הרי כמה פעמים הופלה ממשלת נתניהו כאילו בהצבעות אי-אמון, עד כדי כך שהוא בכלל הפסיק לבוא?

יוסי ביילין: אם היית אומר: כל מי שנופל לא יכול לעשות שום דבר, לא היתה ממשלה.

בנימין אלון: רק הסכם בין-לאומי שקשור לגבולות ולריבונות.

יוסי ביילין: כן, אבל אתה בעצם יוצר כאן מצב חדש של ממשלה נכה שלא יכולה לפעול.

יוסי ביילין: תאר לעצמך, שמדובר בהחלטה של ממשלה להגיע, אפילו מתוך הסכמה, לאיזה סיפוח של שטח.

יוסי ביילין: הרי הכול יכול לקרות בעולם.

מיכאל קליינר: דע לך שבארצות-הברית הדברים האלה דורשים אישור קונגרס.

יוסי ביילין: אבל בארצות-הברית השיטה שונה לחלוטין.

יוסי ביילין: בארצות-הברית אתה יכול להיות כל הזמן במיעוט, אבל לנשיא יש סמכויות שאין אפילו כאן לראש ממשלה.

מיכאל קליינר: אבל בגלל חשיבותם של הדברים – – –

יוסי ביילין: אז תעשה שיטה אמריקנית.

יוסי ביילין: השיטה שלנו היא באמת שיטה של שני ראשים.

בנימין אלון: אני אתנגד לסיפוח על-ידי ממשלה שאין לה רוב של 61.

יוסי ביילין: יפה, אבל יכול מאוד להיות, חבר הכנסת אלון, שאתה מאוד מאוד תרצה שהיא בכל זאת תעביר את זה, ואתה תגיד לעצמך:

יוסי ביילין: למה אני הייתי זה שפעם נתן יד לכבילת ידיה?

יוסי ביילין: אבל יש כאן דבר יותר בעייתי.

יוסי ביילין: לכאורה, ממשלה כזאת יכולה להימשך הרבה זמן.

יוסי ביילין: היא לא בהכרח לתקופה של כמה חודשים.

יוסי ביילין: היא יכולה להתקיים שנים, אם אין מספיק חברי כנסת שמוכנים ברגע האמת – כמו שרמז חבר הכנסת ריבלין, או יותר מרמז – להפיל אותה.

יוסי ביילין: הרי חבר הכנסת ריבלין יצא בקריאה, והוא אמר: חבר'ה, אם אתם רוצים באמת להפיל את הממשלה, תפילו אותה.

ראובן ריבלין: אין ספק.

יוסי ביילין: נכון.

יוסי ביילין: למה הוא עושה את זה?

יוסי ביילין: כי הוא מרגיש שיש כאן חברי כנסת, שאולי יש להם מרירות או אי-רצון וכו', אבל אין להם עניין באמת ללכת לבחירות חדשות.

יוסי ביילין: מצב כזה יכול להימשך חודשיים ויכול להימשך שנתיים.

יוסי ביילין: אני לא חושב שמישהו מאתנו היה רוצה ליצור מצב של נכות ממשלתית לתקופה כל כך ארוכה.

יוסי ביילין: לכן, נדמה לי שגם חוקתית הדבר הזה יהיה לא נכון.

יוסי ביילין: אם אתה שואל אותי, מה שהיה נכון זה לחבור ביחד אנשים שמאמינים באמת בדמוקרטיה הישראלית, ולהגיד לחוק הזה: הרף מאתנו, נלך לשיטה אחרת.

יוסי ביילין: אולי בשיטה האחרת נוכל להוסיף את האי-אמון הקונסטרוקטיבי, שרק אם יש לך רוב של 61 אתה יכול להפיל את ראש הממשלה, אבל שהשיטה הזאת לא תימשך.

יוסי ביילין: פוליטית, לגופו של עניין, אני רוצה לומר לכם דבר אחד – – –

מיכאל קליינר: אדוני השר, אי-אמון קונסטרוקטיבי זה לא רק כשיש רוב של 61, אלא כשיש רוב של 61 עבור מועמד אחר.

יוסי ביילין: נכון, עבור מועמד אחר.

יוסי ביילין: אני אומר דבר כזה: כל מי שמציע את ההצעה הזאת, שאם אין רוב קואליציוני, אי-אפשר לעשות הסדר מדיני מהסוג הזה, אני מציע לו לחשוב היטב מה קרה ב-1982, כאשר מישהו שלא היה לו רוב קואליציוני, אלא ממשלת מיעוט, הלך למלחמה הכי מוטעית בעולם; הכי מוטעית בעולם, כבר על דעת רובנו הגדול.

ראובן ריבלין: הוא קיבל את הסכמת האופוזיציה.

יוסי ביילין: מה, במהלך של הצבעת אי-אמון של חד"ש, כשלא הצביעו בו אי-אמון כי החיילים כבר היו בשטח?

ראובן ריבלין: הוא קיבל את הסכמת האופוזיציה.

יוסי ביילין: הוא לא קיבל את הסכמת האופוזיציה.

יוסי ביילין: האופוזיציה הרגישה אז שהיא לא יכולה להצביע נגד מלחמה שכבר החלה, ואולי היא טעתה גם אז.

יוסי ביילין: אבל מה שאני יכול לומר לכם הוא, שמי שחושב ששלום אסור לעשות אלא ברוב, צריך גם לומר שאולי גם מלחמה אי-אפשר לעשות אלא ברוב, ואת האיזון הזה מוכרחים לעשות.

יוסי ביילין: אם תסתפקו בדברי, אני אודה לכם.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני מסתפק בדבריך, אבל יש לי רק שאלה אחת.

ראובן ריבלין: הצעת החוק של חבר הכנסת אלון מדברת על מצב, שבו יכול להיות שיש אי-אמון בראש ממשלה, ומשרד המשפטים צריך לתת את דעתו.

ראובן ריבלין: יש אי-אמון בראש הממשלה, ואומרים לו: בתקופה שבין האי-אמון בך לתקופה של הבחירות, הרף לך.

יוסי ביילין: אני מסכים אתך שזאת פרשנות נכונה להצעה של חבר הכנסת אלון, אבל אני רק אומר לך שזה יכול להיות גם ארבע שנים תיאורטית.

בנימין אלון: אני מסכים אתך, אדוני השר, ברמה הכי עקרונית, שבתיקון בוועדות ייתוסף גם שלא יכול להיות שממשלה שאין לה רוב של 61 תצא למלחמה.

יוסי ביילין: אבל לא אצלנו.

זאב בוים: הוא מוכן לתיקון הזה.

אברהם רביץ: תודה.

אברהם רביץ: האם אתה מסכים להצעת השר?

בנימין אלון: גם אני מסתפק בתשובת השר, אבל אולי יש חברים שרוצים לדבר.

אברהם רביץ: לא, אם הסתפקת – הסתפק, וגם אנחנו מסתפקים בדיבורים שנאמרו עד כה.

אברהם רביץ: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה אחרת.

אברהם רביץ: אין מקום להצעה אחרת, כי המציעים הסתפקו בדברי השר.

אברהם רביץ: אנחנו עוברים להצעה אחרת: תפיסת חוליות המחבלים בישראל ובשטחים.

אברהם רביץ: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת גדעון עזרא.

אברהם רביץ: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין שר.

אברהם רביץ: כן, לא תהיה תשובת שר על ההצעה הזאת, נדמה לי.

אברהם רביץ: אה, יש – שר המשפטים.

ראובן ריבלין: לא, אנחנו יכולים להעלות את זה על סדר-היום – – –

אברהם רביץ: בסדר.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר בתחילת דברי שקרה לנו אתמול אסון, וכולנו משתתפים באבל המשפחות של לירון שרביט, זיכרונו לברכה, רועי פילשטיינר, זיכרונו לברכה, ניב יעקבי, זיכרונו לברכה, ומאחלים החלמה מהירה לאבי יוסף.

גדעון עזרא: אני מבקש להתחיל את דברי ולומר, שאני בעד שיתוף פעולה מודיעיני עם הרשות הפלסטינית, ואני מאמין שאומנם קיים שיתוף פעולה מהסוג הזה בימים האלו.

גדעון עזרא: אני יכול גם להגיד, שאני בעד שיתוף פעולה מודיעיני עם כל ארצות העולם.

גדעון עזרא: אני מקווה ששיתוף הפעולה המודיעיני גם הביא פירות.

גדעון עזרא: עם זאת, אני רוצה לומר ולהזכיר פה לציבור, יום אחד הם ישתפו אתנו פעולה מודיעינית, וביום השני הם יפסיקו את שיתוף הפעולה.

גדעון עזרא: ביום השני הם ייתנו אור ירוק לטרור.

גדעון עזרא: רק ביום שישי האחרון, יום לפני המבצע, היתה הפגנה גדולה של ה"חמאס" בשכם ברשות ובאישור של הרשות הפלסטינית.

גדעון עזרא: זה לא הולך ביחד.

גדעון עזרא: אני בעד שיתוף פעולה, אבל הם משחררים מחבלים, ואני רוצה לספר לציבור על מחמוד אבו-הונוד.

גדעון עזרא: הגבר הזה, לאחר שהוא חזר מגירוש מלבנון – הוא היה במארג'-זוהור עם 500 המחבלים האחרים – הלך ועשה פיגוע וירה על רכב בין מחנה-יוסף לבקעה, ונפצעו שני אנשים.

גדעון עזרא: אז הוא נעצר על-ידי הרשות הפלסטינית, ישב חודשים מספר בכלא וברח, ולפני שהוא ברח, רבותי, הוא גייס את הסוהר שלו ל"חמאס".

גדעון עזרא: הסוהר הזה היה האחראי לשליחת המחבלים תחת פיקודו של אבו-הונוד למחנה-יהודה ולמדרחוב, ועל זה הוא קיבל 27 מאסרי עולם פה בישראל.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני רוצה להגיד, שההצעות שלך לפירוק "דובדבן" לא יעלו על הדעת.

גדעון עזרא: מי שם אותך להציע הצעות לפרק את "דובדבן" ולעזוב את הכפרים?

גדעון עזרא: עסירה א-שמאלייה נמצא בשטח B לא במקרה.

גדעון עזרא: עסירה א-שמאלייה היה צריך להיות יותר גבוה משטח B, וכל מי שמכיר את האזור יודע מדוע הוא נמצא בשטח B.

אחמד טיבי: – – –

גדעון עזרא: ואני רוצה להגיד, שאני משוכנע, לצערי, שאנחנו צריכים את יחידת "דובדבן".

גדעון עזרא: לצערי, יכול להיות שיחידת "דובדבן" הלילה הולכת לעשות מבצע כזה.

גדעון עזרא: אני השתתפתי באלפי מבצעים כאלו.

גדעון עזרא: אני סומך על שי אביטל שעושה את הבדיקה עכשיו.

גדעון עזרא: כמפקד סיירת מטכ"ל בעבר וכמי שהשתתף בפעולות כאלה, אין לי כל ספק שהוא יבין את הבעייתיות של המבצע שהציבור בישראל לא כל כך מבין, לא הכול ידוע כל כך, אבל קרה אסון, וצריך לבדוק אותו.

גדעון עזרא: הרשות הפלסטינית, זאת שמשתפת פעולה, רק לפני חודש או חודשיים ירתה על חיילינו בצומת איו"ש.

גדעון עזרא: האם זה שיתוף פעולה?

גדעון עזרא: הרשות הפלסטינית הזאת בחברון לא מונעת מערבים לגלוש לכיוון השטח היהודי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

גדעון עזרא: ואני מדבר על הרשות הפלסטינית, שכששיח' יאסין קורא לערביי ישראל להצטרף לטרור – זו הסתה, והרשות הפלסטינית בכל דרך בכל מקרה לא עושה נגדו שום דבר.

גדעון עזרא: הרשות הפלסטינית צריכה להחרים נשקים, והיא לא מחרימה נשקים; לא את הנשק אצל אבו-הונוד ולא את הנשק של מוכתר סורדא.

גדעון עזרא: אם היו מחרימים להם את הנשק והוא לא היה יורה, הוא היה חי עד היום.

גדעון עזרא: מה פתאום היה לו נשק?

גדעון עזרא: לפי איזה כלל?

אחמד טיבי: הוא אשם שיש – – –

גדעון עזרא: אני אומר לכם, שהרשות הפלסטינית מבינה, שאם היא לא תשתף פעולה, ואם יהיה לנו יעד כזה או אחר, גם נצטרך להיכנס לשטחי A, ולכן היא משתפת פעולה.

גדעון עזרא: היא גם משתפת פעולה על מנת לגונן על ערפאת, ואני מברך על שיתוף פעולה.

גדעון עזרא: אבל דעו לכם, המודיעין הישראלי צריך להיות ערוך ומוכן ליום שבו הם לא ישתפו פעולה.

גדעון עזרא: לגבי ערביי ישראל ותפיסת החוליות על-ידם, אני רוצה להגיד שעקומת הפעילות של ערביי ישראל עולה.

גדעון עזרא: אלה מספרים קטנים, אבל יש יותר מחבלים.

גדעון עזרא: והסיבה איננה אבטלה.

גדעון עזרא: אף אחד מהם לא היה מובטל ואף אחד מהם לא הורג יהודים בגלל אי-שוויון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם בכלל לא היו מחבלים.

גדעון עזרא: מאחר שיש כאן חברי כנסת שמשמיעים בין השאר את קולם וישמיעו את קולם – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכול שקר.

גדעון עזרא: – – וחברי הכנסת פה תומכים בארגוני טרור, פה בבית הזה, מעל הבמה הזאת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה עושה את זה.

גדעון עזרא: ואז יש אחד שמצטרף לחוליה של בן-לאדן ויש אחד שעושה לנו בית-ספר בירושלים, ויש כאלה שזורקים אבנים על יד ג'סר-א-זרקא, יש כאלה שזורקים על כביש ערד–באר-שבע כל הזמן, יש כאלה שעושים חבלות במתקני "מקורות", והכול ניתן והכול אפשרי והכול מותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שקר וכזב.

גדעון עזרא: מלה אחרונה לגבי הסגרת מבוקשים.

גדעון עזרא: ב-5 בינואר שאלתי את שר המשפטים לגבי הסגרת מבוקשים, והוא ענה לי ב-8 במרס.

גדעון עזרא: לא אקרא את כל תשובתו.

גדעון עזרא: הוא אמר: לא אוכל לחשוף את הידוע לנו לגבי אלה שאנחנו מבקשים העברתם אלינו או לעוצרם ולהעמידם לדין.

גדעון עזרא: אוכל לומר שחלקם עצורים וחלקם עדיין לא.

גדעון עזרא: הנושא עומד על סדר-יומה של הוועדה המשפטית, שחידשה את עבודתה במרץ בחודש מרס, ולא יצא שום דבר.

גדעון עזרא: לכן, רבותי, אני מציע, חברי הכנסת ערביי ישראל, תפסיקו לפרק את היחידות של "דובדבן", תפסיקו לפרק את המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מפרקים שום דבר.

גדעון עזרא: כולנו יחד צריכים לעמוד מול כל טרור.

גדעון עזרא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת איוב קרא, אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר, ויסיים חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור להצעה האחרונה לסדר-היום, של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי במליאה, תרשו לי לשלוח את צער הבית הזה על ההרוגים בפעולה זו ולהשתתף באבלן של המשפחות השכולות.

איוב קרא: אני באופן אישי, וגם כל מי שסביבי מגנה כל פעולת טרור נגד אזרחי ישראל.

איוב קרא: אני חושב שזה דבר שצריך להיות עליו קונסנסוס בבית הזה.

איוב קרא: אין לי ספק גם שממשלת ישראל צריכה להשכיל גם לגבות אנשים נאמנים ומסורים, ואני חושב שבמגזר שאני שייך אליו יש אנשים, כמעט ברובם המוחלט חיוביים, אנשים שרוצים בהמשך דרכה של המדינה הזאת לדורי דורות לנצח נצחים.

איוב קרא: אני מבדיל בין הקיפוח החברתי-הכלכלי לבין ההקצנה הלאומית הלאומנית, שלדעתי אין לה מקום היום בעולם הנאור הדמוקרטי.

איוב קרא: אבל הממשלה הזאת במיוחד, לצערי, לא נתנה גושפנקה ולא נתנה גיבוי גם לאוהדי ישראל, לא אלה שנמצאים בתוכה ולא אלה שהיו בלבנון ולא אלה שהיו ביהודה ושומרון.

איוב קרא: אני חושב שהממשלה הזאת צריכה לעשות חושבים, איך יכול להיות שיישובים כמו דליית-אל-כרמל או כסייפה, או טובא, מקומות כל כך נידחים בפריפריה, לא זוכים לגיבוי של הממשלה בנושא אלמנטרי של העסקת אנשים טובים וחיוביים בתוכה.

איוב קרא: אני, שגר ביישוב כזה גדול ועדיין אין לי דברים אלמנטריים כמו ביוב, והוא זורם בצורה חופשית בתוך היישוב – זה מלמד על הזנחה פראית לשמה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, הממשלה פגעה באוהדי ישראל, היא פוגעת בהם גם עכשיו וגם מתעלמת מהרבה בעיות שקורות עם אנשי צד"ל, גם בנושא פתיחת שנת הלימודים וחינוך ילדיהם.

איוב קרא: אני חושב שהיא גם פגעה כמובן באוהדיה בגולן, פגעה בכל מקום.

איוב קרא: הממשלה הזאת לא מגבה את האנשים החיוביים.

איוב קרא: צר לי שאני צריך להזכיר את זה בכפיפה אחת עם הטרור ועם הדברים שקורים ביהודה ובשומרון ובכל מקום, אבל אין לי ספק שהממשלה הזאת לא פועלת ולא מגבה ולא נותנת תקציבים לרשויות המקומיות.

איוב קרא: יש ראשי רשויות שלדעתי היום אין להם שליטה ביישובים שלהם, ואני מדבר על רשויות שברובן המוחלט, לדעתי, יכולות לתת דוגמה ומופת לאזרחות טובה כמו בענה, ג'סר-א-זרקא; מקומות שלדעתי זו בושה וחרפה מה שקורה שם.

איוב קרא: מנסים בדרך-לא-דרך לתת לשונאי ישראל גושפנקה וגיבוי מול אלה שהם אוהדי ישראל, ואת זה אני לא מוכן לקבל.

איוב קרא: כשאני מדבר על 13 רשויות דרוזיות, שבעצם עד הרגע הזה לא נתנו להן שום סעיף תקציבי, לא בתקציב הקודם ולא בתקציב הבא עלינו לטובה, אני מתקומם, ואני חושב שצריכה לקום צעקה פה.

איוב קרא: לא ייתכן שיישוב כמו כפר-כמא, שהוא יישוב צ'רקסי, לא יכול לשלם משכורות כבר כמה חודשים.

איוב קרא: אני לא רוצה לדבר על סיטואציה שהממשלה הזאת סכסכה בנצרת בין העדות.

איוב קרא: העדות בתוך נצרת הסתכסכו בגלל החלטות של הממשלה הנוכחית.

איוב קרא: לכן אין לי מנוס מלקרוא לממשלה הזאת: הגיעה השעה שתגבו את מי שאוהד את המדינה הזאת ומשרת את המדינה הזאת.

איוב קרא: הגיע הזמן שתיתנו לגיטימציה לאנשים הללו.

איוב קרא: תפסיקו לחגוג סביב שונאיכם.

איוב קרא: השעה מאוד חשובה.

ראובן ריבלין: אפילו אתה כאיש ליכוד קורא לכל ממשלות ישראל לדורותיהן.

איוב קרא: לכל ממשלות ישראל.

איוב קרא: אשמח מאוד אם העוול הזה יתוקן מהר ככל האפשר.

איוב קרא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להביע תנחומים למשפחות חללי צה"ל, לירון שרביט, ניב יעקבי ורועי אבן-פילשטיינר, השם ייקום דמם, ולאחל איחולי החלמה לאברהם יוסף.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, פרשת אבו-הונוד מעלה שורה של תהיות, שאלות לא רק בהיבט המבצעי של צה"ל, אלא בעיקר בהיבטים של התנהלות הממשלה, הייתי אומר, העדר המוסריות שבבסיס תפקודה בנושא, ושאלות אחרות שנוגעות למדיניות קיומם של תחקירים וועדות בדיקה שבהם הצבא ורשויות אחרות מבקרים את פעולתם שלהם.

מיכאל קליינר: מרגע שיצא התחקיר הצה"לי על פעילות חיילי "דובדבן" לאוויר העולם ולגלי האתר, חוזרים גורמים צבאיים-ממשלתיים על הפזמון החוזר: כוחותינו ירו על כוחותינו, כשל תפקודי, טעות בזיהוי, טעות במיקום וטעות בתזמון.

מיכאל קליינר: אם מישהו היה מגיע לכאן מהירח, הוא היה מקבל רושם שצה"ל איננו מסוגל לבצע פעולה בלי לכתוב בשבע שגיאות את המלה נח.

מיכאל קליינר: אותו חייזר היה אולי מתרשם, שיש לנו צבא של טירונים חסרי ישע, והם, כמובן, אשמים בתוצאות התכנון והביצוע החלמאי שלהם.

מיכאל קליינר: כוחותינו, אדוני היושב-ראש, אכן ירו על כוחותינו, אבל זו היתה תוצאה של מחדל.

מיכאל קליינר: כוחותינו ירו על כוחותינו לא מפני שהם טירונים חסרי מיומנות ויכולת, שלא ידעו את מקומם ותפקידם.

מיכאל קליינר: כוחותינו ירו על כוחותינו משום שהם הופתעו על-ידי אבו-הונוד וחבריו, שפתחו עליהם באש.

מיכאל קליינר: כוחותינו ירו על כוחותינו משום שלאבו-הונוד היה מידע מוקדם על הפעולה והוא ידע להציב את כוחותיו באופן לא צפוי, שזרע בלבול בקרב החיילים והוביל לשרשרת טעויות שאת סופה המר אנו יודעים.

מיכאל קליינר: השאלה היא לא מדוע תפקדו החיילים במהומת האלוהים שנוצרה בשטח כפי שתפקדו.

מיכאל קליינר: השאלה היא מי נתן לאבו-הונוד את המידע המוקדם.

מיכאל קליינר: ומי שנתן לאבו-הונוד את המידע המוקדם הוא מי שנתן להם רובים.

מיכאל קליינר: המדיניות של ממשלת ישראל להשליך יהבה על המשטרה הפלסטינית כדי שזו תגן עלינו מפני טרור היא זו שהובילה לשיתוף הפעולה שכה מרבים בשבחיו בין ישראל לרשות, אותו שיתוף פעולה שהוביל לתיאום הפעולה הצבאית עם אנשי הרשות, אותו שיתוף פעולה שהוביל להדלפת פרטי הפעולה המתוכננת על-ידי הרשות הפלסטינית לאבו-הונוד, אותו שיתוף פעולה שאפשר לו להכין את המארב שגרם לנפילת שלושה מחיילינו ולפציעת חייל נוסף.

מיכאל קליינר: את ההדלפה הזאת מנסים, כנראה, להשתיק.

מיכאל קליינר: את ההדלפה הזאת, אני אומר, אדוני היושב-ראש, אסור לטייח משום שיקול, אך בעיקר לא מהנימוק המופרך של המשך שיתוף הפעולה עם הרשות הפלסטינית.

מיכאל קליינר: איך אפשר לדבר על שיתוף פעולה עם הרשות הפלסטינית כאשר זו מצפצפת על כל התחייבויותיה, כאשר זו מפירה את המגבלות שהוטלו עליה בהסכמי אוסלו, ובראשן ההתחייבות להסגיר לישראל חשודים בביצוע פעולות טרור?

מיכאל קליינר: במאי 1999 היתה פנייה של ממשלת ישראל לרשות הפלסטינית להסגיר לידינו את המבוקש מספר אחת אז מוחמד דיף.

מיכאל קליינר: הבקשה לא נענתה.

מיכאל קליינר: כעבור שנה, 24 במאי 2000, פנה שר המשפטים, הפעם שר המשפטים יוסי ביילין, לרשות וחידש את הבקשה להסגרת מוחמד דיף, שנעצר אז על-ידי הרשות.

מיכאל קליינר: גם הבקשה הזאת לא זכתה לשום תגובה, לפחות עד חודש יולי השנה, לפי מה שכתב לי שר המשפטים.

מיכאל קליינר: ממשלת ישראל, אדוני היושב-ראש, נוקטת מדיניות לא מוסרית, כאשר מצד אחד היא שולחת חיילים לפעולות מסוכנות ללכידת מבוקשים, ומהצד השני איננה פועלת במסגרות המשפטיות והמדיניות כדי להביא לשפיטתם ולכליאתם בישראל של מבוקשים שנתפסו על-ידי הרשות הפלסטינית.

מיכאל קליינר: אם לא די בכך, נוהגת מדינת ישראל לעשות מדי פעם מחוות לרשות הפלסטינית ולשחרר בסיטונות אסירים ביטחוניים, ובכלל זה רוצחים עם דם על הידיים ומחבלים שביצעו פעולות טרור לאחר הסכמי אוסלו.

מיכאל קליינר: ויתורה של ישראל על הפעלת לחץ אמיתי לקיום פרק ההסגרה בהסכם עם הפלסטינים שומט מתחת לרגליה את הבסיס המוסרי לביצוע פעולות צבאיות ללכידת אסירים חדשים.

מיכאל קליינר: והנורא מכול הוא, שמדיניות התחקירים העצמיים וועדות הבדיקה הפנימיות אינה מאפשרת לציבור לקבל מידע אמיתי ואובייקטיבי על אירועים מסוג זה.

מיכאל קליינר: מדיניות התחקירים העצמיים מאפשרת להתחמק ממסקנות שסותרות את מצג שיתוף הפעולה עם הרשות, שממשלת ישראל כל כך מעוניינת בו.

מיכאל קליינר: אני קורא לרשויות הצבא לאפשר קיומה של ועדת חקירה ציבורית, שתחתור לחקר האמת ותסיק מסקנות, גם אם אלה לא תעלינה בקנה אחד עם המאוויים המדיניים של אהוד ברק.

מיכאל קליינר: פרשת אבו-הונוד היא לא פרשת צאלים.

מיכאל קליינר: חבל ששר הביטחון אהוד ברק מנסה לשוות לה דימוי כזה.

מיכאל קליינר: עושה רושם, אדוני היושב-ראש, ששר הביטחון אהוד ברק מחפה על ראש הממשלה אהוד ברק ונשכב בשבילו על הגדר תוך הודאה בכשל צבאי ביטחוני במקום בכשל מדיני.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת קליינר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אם יקבל מחצית מהזמן שלך כי זה בנושא אחר.

ראובן ריבלין: איך שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: אולי נקיים את הדיון במשותף, יחד.

טלב אלסאנע: מקובל.

טלב אלסאנע: זה רעיון טוב.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ההתקפה הצבאית בעסירה א-שמאלייה לפני יומיים היתה פעולה מלחמתית, והיא היתה פעולה מלחמתית בשטח פלסטיני.

אחמד טיבי: נכון, מדובר בשטח B.

אחמד טיבי: אם מדובר בדברים הכתובים בהסכם או עולים מן ההסכם – נכון, בהסכם כתוב ששטחים המוגדרים כ-B נתונים לאחריות ביטחונית ישראלית.

אחמד טיבי: נו, אז מה?

אחמד טיבי: יש תהליך מדיני, יש שיחות.

אחמד טיבי: כבר שנה וחצי שאין פיגועים.

אחמד טיבי: אבל זה כנראה לא עניין את שר הביטחון וראש הממשלה.

אחמד טיבי: זה לא עניין את מפקדי הצבא.

אחמד טיבי: זה לא עניין את מפקדי היחידה "דובדבן".

אחמד טיבי: מתברר שהיחידה הזאת קצרה 163 קורבנות פלסטינים במשך פעולתה, 163 פלסטינים נהרגו על-ידי היחידות האלה, יחידות המסתערבים.

אחמד טיבי: דוח "בצלם" כינה אותה יחידת חיסול.

אחמד טיבי: אי-אפשר כבר, חבר הכנסת גדעון עזרא, לשאול את מחמוד אסעד עבדאללה הקשיש מסורדא, אי-אפשר לשאול אותו יותר.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי ירו לו כדור בין העיניים.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: הוא ירה באוויר כי הוא חשב שיש גנבים.

אחמד טיבי: צריך לקרוא את התחקיר המרתק, האמיץ, של ארנון רגולר מ"כל העיר", שגילה שהטענה של דובר צה"ל ושל האלוף-משנה הזה שהתהדר בפעולה הזאת, מה שקרוי מפקדת אוגדת בנימין, שכחתי את שמו – אגב, הוא התגאה, הוא אמר: במקרה שהנסיבות יחזרו על עצמן, נעשה בדיוק אותו דבר ונירה על מנת לפגוע.

אחמד טיבי: זה מה שהוא אמר בריאיון אתי.

אחמד טיבי: הוא מתגאה.

אחמד טיבי: כי כאשר, חבר הכנסת טלב אלסאנע, יורים בפלסטיני והורגים אותו, גם כשיודעים שזו טעות, ישראלים, בעיקר זקופי גו, אנשי צבא לא יכולים להתנצל, כי זה פוגע בגאווה שלהם, גם הצבאית וגם הלאומית.

אחמד טיבי: כי ממתי איש צבא ישראלי מתנצל בפני ערבי, ממתי?

אחמד טיבי: תראה את הדוגמה השנייה.

אחמד טיבי: צוות של הטלוויזיה הישראלית עוכב לפני יומיים במחסום פלסטיני ליד רמין והיחס אליו על-ידי המשטרה הפלסטינית היה מחפיר, יחס הראוי לגינוי – אלון בן-דוד ואנשיו.

אחמד טיבי: פנו אלי ותוך רבע שעה נבדק העניין.

אחמד טיבי: התקשר מפקד המודיעין הכללי גנרל תאופיק טיראווי למנהל מחלקת החדשות והתנצל.

אחמד טיבי: אתה מתאר לעצמך מקרה הפוך?

אחמד טיבי: כמה פעמים ביום אתם מעליבים פלסטינים ומשפילים אותם?

אחמד טיבי: מישהו היה מעלה על דעתו שמפקד צבאי יתנצל בפני משפחה פלסטינית?

אחמד טיבי: הרי מעליבים חברי כנסת במחסומים.

זאב בוים: תלוי את מי.

אחמד טיבי: שמעת את ההערה הזאת?

ראובן ריבלין: אנחנו פה בכנסת חופשית, כל אחד מעיר את הערותיו על חשבונו.

אחמד טיבי: מותר להעליב חברי כנסת במחסומים – זה מה שהוא אמר.

זאב בוים: אל תשים דברים בפי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי – – –

אחמד טיבי: מי זה האיש הזה, סליחה?

ראובן ריבלין: זה חבר הכנסת זאב בוים.

ראובן ריבלין: אדוני לא מכיר אותו, זה חבר כנסת ותיק.

אחמד טיבי: ההערה שלו היתה נבזית ומתאימה לאלמוניות שלו.

ראובן ריבלין: למה אדוני יאמר כך?

זאב בוים: ההערה – – – אל תלמד אותי מה זה נבזי – – –

אחמד טיבי: כן, כן, כן.

אחמד טיבי: הבנתי.

אחמד טיבי: ההערה שלך היתה נבזית – תלוי את מי – – –

זאב בוים: – – –

אחמד טיבי: אתה מצדיק פגיעה בחברי כנסת.

אחמד טיבי: אתה יכול לא להסכים אתי, אבל להצדיק פגיעה במחסום?

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת בוים אמר מה שאמר, ענית לו מה שענית לו.

אחמד טיבי: – – – מותר – – – להסכים אתי – אני גאה שאתה לא מסכים אתי – – –

זאב בוים: אתה לא מכיר אותי, אתה אל תגיד – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים.

אחמד טיבי: אתה, אל תצדיק פגיעה לא באנשי ימין, לא באנשי שמאל.

אחמד טיבי: אני מתנגד כשפוגעים באנשי ימין.

אחמד טיבי: אני יכול להתנגד לדעותיהם, אבל לא שיושפלו על-ידי אנשי שלטון החוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, הואיל ואנחנו נמצאים פה באווירה מאוד אינטימית במליאה, אני הייתי יחד אתך בטלוויזיה – לא השתתפתי באותו קטע שבו הופיע אותו קצין בכיר בצה"ל.

ראובן ריבלין: הוא אמר, שאם יש חשש שמדובר בלוחמה בטרור, הם יפעלו כך גם בעתיד.

ראובן ריבלין: הוא לא בא ולא אמר שאותו בן-אדם שנפגע – – –

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אני יודע מה הוא אמר בבוקר ברדיו.

אחמד טיבי: הוא אמר, שהישיש – – –

ראובן ריבלין: אדוני, גם היו דברים מעולם שחיילי צה"ל התנצלו בפני קורבנות – קורבנות תמים.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אני לא מכיר התנצלות ישירה.

אחמד טיבי: אתה זוכר – – –

ראובן ריבלין: נשיא המדינה דהיום התנצל לפני ציבור שלם.

אחמד טיבי: כן, ראש הממשלה גם התנצל בפני עדות המזרח.

ראובן ריבלין: לא, אני מדבר על דברים ספציפיים.

אחמד טיבי: אני זוכר, שאחרי שנחתם הסכם אוסלו, שישה בכירים בארגון ה"פתח", אחרי שחזרו מפגישת תיאום עם המפקד הצבאי בצה"ל, היו עם בגדים מנומרים – זה מה שאמרו.

אחמד טיבי: הם נורו על-ידי יחידה של צה"ל ונהרגו שישה.

אחמד טיבי: אתה יודע – מה צריך לעשות במצב כזה חוץ מלהתנצל, וכל הזמן להתנצל?

אחמד טיבי: בזמנו, גם ברק, גם בנימין בן-אליעזר, גם אפרים סנה, אמרו: היינו חוזרים על אותה פעולה, כי הם נראו חשודים.

אחמד טיבי: אחרי הטבח בכנא, אתה זוכר מה אמר אפרים סנה?

אחמד טיבי: אנחנו מצטערים, אבל לא מתנצלים.

אחמד טיבי: זה משפט נורא.

זאב בוים: אתה מכיר חיילים שנהרגו משום שהם לא עשו פעולה צבאית, שמא יש אזרחים חפים מפשע במקום מסוים?

אחמד טיבי: בהחלט כן.

זאב בוים: אתה מכיר – – –

אחמד טיבי: בהחלט כן, בהחלט כן.

זאב בוים: אז מה אתה בא – – –

אחמד טיבי: בהחלט כן.

אחמד טיבי: אני מדבר על הצד השלילי.

זאב בוים: אתה מטיף מוסר על טוהר המידות של צה"ל?

אחמד טיבי: בוודאי.

אחמד טיבי: מה זה, לירות בישיש בלי להניד עפעף?

זאב בוים: הישיש בלילה ירה – – –

ראובן ריבלין: איש לא ידע בלילה – – –

אחמד טיבי: ירה באוויר, ירה באוויר.

זאב בוים: אף אחד לא – – –

אחמד טיבי: ירו בילדים במשך האינתיפאדה.

אחמד טיבי: אתה מלמד אותי על טוהר מידות?

זאב בוים: – – –

ראובן ריבלין: איש לא זיהה אותו – – –

אחמד טיבי: ירו בילדים.

אחמד טיבי: מאות ילדים נהרגו.

זאב בוים: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת בוים, מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, נדמה לי – – –

אחמד טיבי: כיבוש הוא כיבוש.

אחמד טיבי: אין דבר כזה – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שגם אתה יודע.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: כיבוש הוא כיבוש, זה הבנתי.

אחמד טיבי: כיבוש הוא כיבוש – – –

ראובן ריבלין: אבל הישיש לא זוהה כישיש.

אחמד טיבי: הכיבוש התגלה בשיא כיעורו, מה לעשות.

אחמד טיבי: למה להרוס בית של שש קומות, תגיד לי.

אחמד טיבי: מה, כי הוא הסתתר שם?

ראובן ריבלין: אתה חבר כנסת במדינה כובשת, חבר הכנסת טיבי, נו מה לעשות.

אחמד טיבי: כן, זו מדינה כובשת, בוודאי.

אחמד טיבי: זו ממשלה כובשת, זו מדיניות של כיבוש.

אחמד טיבי: שם יש מדיניות של אפרטהייד.

ראובן ריבלין: אתה אפילו תומך בה.

אחמד טיבי: כיבוש הוא כיבוש הוא כיבוש, גם אם הוא ישראלי.

אחמד טיבי: גם אם הוא ישראלי.

אחמד טיבי: למה צריך להרוס בניין בן שש קומות ולהשאיר משפחות עם ילדים ללא קורת גג?

אחמד טיבי: והדבר המעניין – אמרו: המחבל השני, נידאל, כך וכך.

אחמד טיבי: מי אמר שהוא מחבל?

ראובן ריבלין: גזלנו מזמנך.

ראובן ריבלין: כמה זמן אתה צריך עוד?

אחמד טיבי: מי אמר שהוא מחבל?

אחמד טיבי: הוא היה במקום, מורה להתעמלות; הוא נורה כי היתה מכת אש, ומאז הוא מחבל.

אחמד טיבי: למה? – גם הרסו לו את הבית, גם ירו בו וגם הדביקו לו תווית.

אחמד טיבי: גם הסמנטיקה חשובה בתורת הסכסוך.

אחמד טיבי: אגב, מותם של חיילים – גם חיילים שאני לא מסכים לנוכחותם – הוא דבר מצער, ולבי עם המשפחות שלהם.

אחמד טיבי: ולכן, גם המשפחות צריכות להשמיע קול זעקה, כמו שהשמיעו בלבנון.

אחמד טיבי: המשפחות של החיילים האלה צריכות לדעת, שיש אלמנטים לא מוסריים בפעולות של היחידות האלה.

אחמד טיבי: מי ששולח את החיילים האלה, נושא באחריות גם לחייהם וגם למותם, ובעיקר לחיי אלה שהם מטרה לאש התופת הזאת.

אחמד טיבי: מתברר כנראה – אגב, גם מחמוד אבו-הונוד, בחקירה הראשונית שלו, אדוני היושב-ראש, אישר את העובדה שהוא ירה כדורים מספר בלבד, והוא אמר שלדעתו החיילים הרגו זה את זה.

אחמד טיבי: ואגב, הטענה של להסגיר, שהשמיע אותה חבר כנסת גדעון עזרא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, כמה זמן אתה עוד צריך, כי גזלתי מזמנך?

אחמד טיבי: דקה, אדוני, ואני אסיים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר כנסת גדעון עזרא השמיע טענה – וגם נדמה לי עמיתי חבר כנסת קליינר – לגבי הסגרה.

אחמד טיבי: הרי ברור ששום פלסטיני לא יוסגר לישראל על רקע של מה שקרוי עבירות ביטחוניות, זה בלתי אפשרי.

אחמד טיבי: זה בלתי אנושי לבקש בקשה כזאת.

מיכאל קליינר: התחייבו על זה בהסכמי אוסלו.

אחמד טיבי: לא, יש בהסכם אוסלו סעיף.

אחמד טיבי: בגלל זה יצרו את הסעיף הזה.

אחמד טיבי: זו הסיבה, בוא נהיה גלויים.

אחמד טיבי: אי-אפשר שרשות לאומית פלסטינית תסגיר פלסטינים לידי ישראל מסיבות לאומיות-ביטחוניות – בלתי אפשרי.

מיכאל קליינר: רצח נשים וילדים – זה – – –

אחמד טיבי: על איזה ערכים?

אחמד טיבי: כאשר הורסים בית, על איזה ערכים צריך לחנך את האנשים?

אחמד טיבי: ערכים של שטינקריות?

אחמד טיבי: איך אפשר?

אחמד טיבי: מה, להגיד לאנשים: תסגירו את בני עמכם?

זאב בוים: אז האלטרנטיבה היא – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לתת לחבר הכנסת טיבי לסיים את דבריו.

אחמד טיבי: שנה וחצי לא היו פיגועים, חבר הכנסת בוים.

אחמד טיבי: לא היו פיגועים, שנה וחצי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתה עכשיו על חשבונך עונה לו.

גדעון עזרא: – – – ירצו להתאבד – – – במקרה הם עשו טעות.

אחמד טיבי: מי?

אחמד טיבי: אנשים שייכים לרשות הפלסטינית?

גדעון עזרא: נשלחו על-ידי – – – מה זה?

אחמד טיבי: שייכים לרשות הפלסטינית?

אחמד טיבי: הרי אתה יודע שהרשות הפלסטינית – – –

גדעון עזרא: ירו על חיילים – – – בצומת איו"ש לפני חודשיים, על מה אתה מדבר?

אחמד טיבי: אני לא אומר שפיגועים אפשר למגר – –

ראובן ריבלין: ובזאת לסיים.

אחמד טיבי: – – באופן טוטלי, לעקור מן השורש.

אחמד טיבי: גם בארצות-הברית יש פיגועים, גם במערב-אירופה יש פיגועים, גם אחרי הסכם שלום שיבוא יהיו פיגועים, אבל הם לא יהיו באותה מידה שקיימים היום, או שהיו קיימים בעבר.

מיכאל קליינר: אבל דלתות מסתובבות מעודדות פיגועים.

אחמד טיבי: לכן ביקשתי, שאת היחידה הזאת – כמו שפירקו את "שמשון", צריך לפרק את יחידת "דובדבן" – היא מביאה נזק, גם פוגעת בחיי פלסטינים, גם בחיי ישראלים, גם פוגעת במידת המוסר – –

זאב בוים: – – – צריך לפרק את הצבא, אחמד טיבי, שלא יהיה מי שיגן – – –

אחמד טיבי: – – גם בתדמית של – – –

ראובן ריבלין: יש הצעה לחבר הכנסת בוים – לפרק את צה"ל.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: להסיג את הצבא.

ראובן ריבלין: צבא כיבוש, אולי צריך לפרק אותו.

ראובן ריבלין: ..

אחמד טיבי: צבא כיבוש – להסיג לתוך מדינת ישראל.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: אדוני כבר קיבל זמן כשר המשיב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך על 47 השניות שהוספת לי, הן היו חשובות – –

ראובן ריבלין: לא, הוספתי לך הרבה יותר.

אחמד טיבי: – – ועזרו לי לסכם את הדיון.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת המציעים, הואיל ואין תשובת שר, האם חברי הכנסת מסתפקים בדבריהם עצמם ולא מבקשים להעביר את הנושא?

ראובן ריבלין: אתם מבקשים להעלות את הנושא על סדר-יומה של הכנסת או להעביר לוועדת חוץ וביטחון?

זאב בוים: על סדר-היום.

גדעון עזרא: על סדר-היום.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, גם אתה רוצה על סדר-היום?

אחמד טיבי: כן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אם כך, רבותי חברי הכנסת, הצעת תפיסת חוליות המחבלים בישראל ובשטחים, מטעם חברי הכנסת גדעון עזרא, איוב קרא, מיכאל קליינר ואחמד טיבי, מבקשים להעלות אותה להצבעה במליאה.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי חברי הכנסת, מי בעד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, שישה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

ראובן ריבלין: ההצעה הועברה לדיון במליאה.

ראובן ריבלין: על סדר-היום ההצעה האחרונה: ההישגים הכלכליים של הממשלה ותרגומם לעשייה חברתית – של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

זאב בוים: אני מבין שטלב אלסאנע מייצג את הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר כנסת טלב אלסאנע, האם אתה מוכן שזה יהיה בפעם הבאה, כי אין לך תשובת שר, או שאתה רוצה לדבר היום בלי תשובת שר?

טלב אלסאנע: אני אדבר היום.

טלב אלסאנע: גם חברי דהאמשה יהיה שותף בדיון.

ראובן ריבלין: אני לא רואה אותו.

ראובן ריבלין: אם כך, אני מפצל לכם.

טלב אלסאנע: בסדר, לפצל את הדיון.

ראובן ריבלין: בבקשה, כי אני לא רואה פה את חבר הכנסת דהאמשה.

טלב אלסאנע: יש לו זמן לבוא.

ראובן ריבלין: אני אתן לך בינתיים חמש דקות, ואם לא – אתה תנצל את כל עשר הדקות, במקום חבר כנסת דהאמשה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני יכול לדבר במקום – – –?

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי, כבוד היושב-ראש, אני רוצה לומר, שאני מבין את כעסו של חבר כנסת קליינר.

טלב אלסאנע: פשוט מאוד, כל עולמו חרב עליו, כי כל התפיסה שלו מושתתת על כוחנות ועל כוח ועל צה"ל, ואז הוא מגלה היום את המגבלות של הכוח ושצה"ל לא הכול יכול, וראינו את זה במבחן פשוט שהיה בעסירה א-שמאלייה.

טלב אלסאנע: זו פשיטת הרגל של תפיסת הכוחנות, וחבל שהמסר לא נלמד בדרום-לבנון.

טלב אלסאנע: צריך להבין שאי-אפשר לפתור את הבעיות כאן במזרח התיכון דרך השימוש בצבא, אפילו בצה"ל, וגם לגבי היכולת הצבאית – יש לה המגבלות שלה, ואת זה ראינו בצורה חד-משמעית.

טלב אלסאנע: היה ניתן למנוע את כל האירוע הנוראי אם היו מקימים ועדת חקירה, לא צריך לבדוק את העניין של עסירה א-שמאלייה אלא לבדוק איך נהרג ונרצח המוכתר של כפר סורדא.

טלב אלסאנע: אם היו מקימים ועדת חקירה מטעם ממשלת ישראל, בוודאי היו עולים על השלומיאליות שבה מתנהלים העניינים ורואים את מידת הנכונות של היחידה הזאת, עם היד הקלה על ההדק, הנקראת יחידת "דובדבן".

טלב אלסאנע: מעולם לא היתה הצדקה לקיומה של היחידה הזאת, זוהי יחידת חיסול, כשמה כן היא, וזה מה שהיא עשתה.

טלב אלסאנע: ההרוגים ברובם היו חפים מפשע, והיו בהם ילדים פלסטינים.

טלב אלסאנע: מה שהם ביצעו הם עשו מתוך רגשי נקמה ולא מתוך אילוץ ביטחוני או מסיבה ביטחונית זו או אחרת.

טלב אלסאנע: אני מתפלא על דבר אחד.

טלב אלסאנע: אחרי שנה וארבעה חודשים של שקט, כשלא היה שום פיגוע, לא היה שום מעשה שהפר את השקט ואת הביטחון באזור, ראש הממשלה ושר הביטחון מחליט לחמם את האווירה על-ידי מבצע יזום, מפוקפק ומיותר.

טלב אלסאנע: מדוע?

טלב אלסאנע: כנראה ליצור את האקלים המתאים כדי שרובי ריבלין ואריאל שרון ייכנסו לממשלת אחדות לאומית, כי כל הקלף של השלום נפל מידיו, הוא הלך עד המייל האחרון ונעצר גם במישור הסורי וגם במישור הפלסטיני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלסאנע, אני יכול להרגיע אותך בעניין ממשלת אחדות לאומית, אבל אני רוצה להזכיר לך שהנושא הוא ההישגים הכלכליים של הממשלה.

ראובן ריבלין: לא נשאר לך עוד הרבה זמן לדבר.

טלב אלסאנע: בעניין הזה אני רוצה לומר, שהיה כאן גם כישלון מדיני.

טלב אלסאנע: הוא יישא בתוצאות הניסיון הזה כשהוא יוזם מהלכים ומבצעים כאלה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להתייחס בקצרה להישגים הכלכליים שמדובר בהם.

טלב אלסאנע: אומנם סטטיסטית נשמע שיש צמיחה, אבל, רבותי, כל אחוז אחד של אבטלה זה 20,000 מובטלים.

טלב אלסאנע: כתושב הנגב לא ראיתי איזה מפעלים מקימים, לא ראיתי את המובטלים שקולטים.

טלב אלסאנע: להיפך, ביקרתי במפעל "עוף קור" בשדרות וראיתי שהולכים לפטר 200 מובטלים שחלקם מאופקים, מנתיבות, משדרות וגם תושבי רהט.

טלב אלסאנע: לכן, מבחינה סטטיסטית כשמדברים על צמיחה זה על הנייר, מבחינה מעשית האבטלה הולכת וגואה.

טלב אלסאנע: אומנם יש נכונות של שר האוצר לעשות הנחות במס, זה דבר מבורך, אבל באמצעות טלאי על גבי טלאי אי-אפשר לפתור את תחלואי הכלכלה.

טלב אלסאנע: צריך להשקיע תקציבים ביישובים הערביים ובעיירות הפיתוח על מנת למשוך יזמים ועל מנת לתרום להקמת מפעלים.

טלב אלסאנע: היום, כשאנחנו רואים שהיישובים הערביים מרהט בדרום ועד עין-מאהל בצפון תופסים מקום ראשון באבטלה, אי-אפשר לדבר על זה כאילו זו גזירה משמים; זה לחלוטין לא מקרי.

טלב אלסאנע: היישובים הערביים תופסים מקום ראשון באבטלה.

טלב אלסאנע: זו תוצאה של המדיניות שלא השתנתה זה 50 שנה.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לשינוי קונספציה, זה לא רק עניין של תקציבים, זה עניין של שינוי תפיסה.

טלב אלסאנע: כשיש יישובים לא מוכרים, זה לא עניין של תקציב, זה עניין של תפיסה.

טלב אלסאנע: צריך לשנות את התפיסה כלפי המגזר הערבי בכלל ולראות שהם אזרחי המדינה הזכאים לשוויון זכויות.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לראות היום את הפגיעה במסגדים ואת הריסת המסגדים כעניין של תקציב.

טלב אלסאנע: זה לא עניין של תקציב, זה עניין של תפיסה.

טלב אלסאנע: לא רואים את המקומות הקדושים למוסלמים כמו שרואים את המקומות הקדושים ליהודים.

טלב אלסאנע: כשפוגעים בבית-כנסת או בבית-קברות יהודי מקימים רעש עולמי, אבל פה מרשים לעצמם להרוס מסגדים של המוסלמים או לחלל אותם ולעבור על זה בשתיקה.

טלב אלסאנע: זה לא עניין של תקציב, אבל הבעיה של תקציב היא תוצאה של התפיסה הזאת, של הקונספציה הזאת, שלא מפנימה שהאזרחים הערבים הם שווי זכויות.

טלב אלסאנע: לכן לא במקרה מבחינת החקלאים הערבים מכסת המים היא נמוכה לאין שיעור לעומת מכסת המים המוקצית למושבים ולקיבוצים.

טלב אלסאנע: מבחינת אזורי התעשייה, כמעט אין אזורי תעשייה שהם באזור עדיפות לאומית א' במגזר הערבי, על מנת לעודד יזמים ומפעלים לעבור אל המגזר הערבי.

טלב אלסאנע: מבחינת ההיי-טק, שהיום הוא מקור הגאווה הכלכלי, לא מפתחים אותו ולא מעודדים אותו וגם לא מתאימים את מערכת החינוך למטרה הזאת.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לדבר על יצירת מקומות עבודה ולהמשיך בקליטת עובדים זרים שמתחרים בשוק העבודה עם העובדים אזרחי המדינה ותושביה.

טלב אלסאנע: אני מסכם במשפט הזה, כבוד היושב-ראש: לאחרונה שמענו, שוועדת השרים בראשותו של מתן וילנאי מתכוונת להקצות 4.5 מיליארדי שקל במשך ארבע שנים למגזר הערבי.

טלב אלסאנע: לצערי הרב, התרגלנו, אם זה בליכוד ואם זה בעבודה, שתמיד לפני התקציב או לפני הבחירות מבטיחים הרים וגבעות ולא יוצא מזה מאומה.

טלב אלסאנע: אנחנו לא מאמינים עד שאנחנו רואים שיש החלטת ממשלה בעניין, שזה מופיע בתקציב המדינה לשנת 2001 וגם שיש לוח זמנים לביצוע הדבר.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים שעיקר המנוף לקידום המגזר הערבי הוא על-ידי השקעה במערכת החינוך, שצריך להתאים אותה לשנות האלפיים – נכנסנו כבר לאלף השלישי – להתאים אותה לכלכלה הישראלית על מנת שתושבי המדינה הערבים יוכלו גם כן להתחרות בהצלחה ולקבל הזדמנויות שוות לשאר אזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, גם לך יש הזכות למחצית הזמן בהצעה לסדר.

ראובן ריבלין: כמובן גם אדוני יתייחס לנושא של ההישגים הכלכליים של הממשלה.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה גם לדבר בשפה הערבית, יזכור שיש לו חמש דקות, כי אנחנו חייבים לסיים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, אני לא אאכזב אותך ואדבר בשני הנושאים אבל אדבר גם בענייני דיומא ובנושאים בוערים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להגיד את האמת, לכולנו אין נחת מהממשלה הזאת, ממשלה שאיננה יודעת מה היא עושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש אמרה: תפסת מרובה – לא תפסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראש הממשלה רוצה לעשות את כל השלום בבת אחת, עם הפלסטינים ובהתחלה עם הסורים, ועכשיו הוא רוצה לעשות שלום עם הסורים עוד פעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו שומעים שיש עוד אפשרות או ישיבת פסגה מסוימת עם שר החוץ בצרפת, משהו כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מתפלא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי כל ילד במדינה הזאת יודע מה הן האפשרויות הסבירות לעשיית שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם ראש הממשלה ישן בלילה וחולם, קם בבוקר וחושב שגם סוריה, גם הפלסטינים וכל העולם ירקוד לפי חלילו, יעשה כמיטב חלומותיו ויבצע את כל מאווייו, הרי הוא טועה, כי המציאות היא אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המציאות היא לא החלומות שלך בלבד, מר ברק; למציאות יש צד אחר, אולי הוא לא נמצא בחלום אבל הוא קיים במציאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצד הפלסטיני עשה מעל ומעבר בכל מה שקשור בתהליך השלום, הם מוכנים להתפשר ולהתפשר, אבל יש גבול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אי-אפשר ללחוץ צד אחד אל מעבר לקצה גבול היכולת שלו, כי גם הצד הזה לא יוכל אחר כך לבצע את הדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי גם בצד הפלסטיני יש אופוזיציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היום יש ועידה ברבאט שבמרוקו שכל כולה תחת נושא אחד: ירושלים, אל-קודס א-שריף, כפי שאומרים בערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לוועידה הזאת יש מה לומר, כי לגבי ירושלים יש מה לומר לא רק למר ברק, למדינת ישראל ולממשלת ישראל, אלא גם לאחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו המציאות, זו ההיסטוריה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה יועצי אחיתופל של מר ברק מפילים אותו פה ושם בכל מיני נפילות ולא רק בנושא הכלכלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל העניין של הניפוח וההגזמה – איפה חבר הכנסת גדעון עזרא – שכאילו ערביי ישראל הם בן-לאדן והם עושים פעולות טרור וטרור בין-לאומי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איזה היסטריה גדולה קמה רק לפני יומיים, והנה עכשיו ההר לא הוליד אפילו עכבר, לא דובים ולא יער, לא בן-לאדן ולא שום קשר אליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הילד מאום-אל-פחם שנידון לשנתיים מאסר נידון בכלל על עבירה פלילית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמענו את קרובי המשפחה, שמענו את ההורים, שמענו את העובדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האנשים הם בגדר חשודים, והחשודים אומרים: היתה לנו עבודה, היתה לנו שם בנייה והלכנו לקבל כסף, יש לנו מה לעשות שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כוחות המשטרה חושדים שהם חיפשו נשק, בסדר, בואו נניח שהחשד של כוחות הביטחון גובר בצורה כלשהי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, חיפשו נשק, לא מצאו נשק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל יש הבדל בין מצב שהיו שם בפעילות כלשהי לבין האמירה שהנה מתגייסת התנועה האסלאמית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומר חבר הכנסת ישראל כץ בוקר וערב – להוציא אותם אל מחוץ לחוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נו, למה אתה לא הוצאת אותם בתקופת נתניהו שלך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה לא הוצאתם אותם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי כל בר-דעת אומר שלא צריך להוציא אותם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רוצה תנועה אסלאמית רק במחתרת, לא מעל הדוכן הזה להחליף אתך דעות ולדבר אתך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אתה רוצה לראות את התנועה האסלאמית ואת ערביי ישראל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה יש אנשים שיש להם יותר שכל, יותר הבנה ויותר ראייה אמיתית של השטח מאשר חבר הכנסת ישראל כץ וחבר מרעיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שמאחורי ההסתות האלה יש מטרה כפולה: א.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להרוויח כאילו בציבור היהודי ולהיראות כלאומי, כאדם שדואג כל כך ושונא ערבים; ב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לנגח בצורה זו או אחרת את הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה צריך להיות נואש מלדרוש או לבקש או לשער שבפוליטיקה בבית זה אנשים יתעלו ופעם אחת יהיו יותר סבירים, יותר קרובים לאמת ופחות דמיוניים, פחות רצים אחרי ססמאות שווא ופחות הורסים חלקים טובים ויקרים של הדו-קיום הזה, שכולנו מתוך אחריות היינו רוצים אכן לשמור ולשמר אותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני אומר רק שתי מלים בשפה הערבית ואני גם אדבר בעניין הכלכלי, כי לא הספקתי לומר את זה בעברית.

ראובן ריבלין: יש לך חצי דקה ועוד דקה על חשבוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברור כי ממשלת ברק פושטת רגל בכל החזיתות, ואין אנו מצטערים על כך; לא בשיחות השלום אשר לא הגיעו לדבר, משום שמר ברק חולם שהעולם מתנהג לפי חלומותיו, ובמישור הכלכלי הדברים רחוקים מרחק רב מכדי שיהיה אפשר להתגבר עליהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברצוני להוסיף משפט לכל מי שהעניין נוגע לו: ממשלה זו איננה מקפידה בכבודם של המקומות הקדושים והמסגדים – הריסת מסגד בראפאת – ולא שומרת על כבוד בית-הקברות של המוסלמים – בית-הקברות אלסת סוכינה בטבריה – שכן, בניגוד לצו בית המשפט, מנסה עיריית טבריה להפוך את בית-הקברות הזה לאתר פסולת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו אומרים לממשלת ברק: הגיע הזמן שתחזרו לדרך הישר ותשובו אל מדיניות הגיונית, מדיניות המקיימת מינימום של אחריות כלפי המגזר הערבי, בעיקר כלפי המקומות המקודשים, אל כלכלה הנלחמת באבטלה ובעוני ואל כל העניינים שסביר להניח שממשלת ברק מתמקדת למענם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: האם אתם מסתפקים בהצעה של חבר הכנסת?

ראובן ריבלין: אתה מבקש להעלות את הנושא על סדר-היום?

טלב אלסאנע: כן.

ראובן ריבלין: אם כך, יש לחבר הכנסת זאב בוים האפשרות לבקש הצעה אחרת.

טלב אלסאנע: בבקשה, למה לא?

טלב אלסאנע: הוא ידבר על הנגב, זה חשוב.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, כל ילד קטן מבין שבכלכלה אין הוקוס-פוקוס – לא לוחצים על כפתור ויש צמיחה, ואפילו שנה תמימה אין בכוחה להטות באופן דרסטי מצב כלכלי.

זאב בוים: ממשלת נתניהו קיבלה ב-1996 משק על סף קריסה, עם גירעון ענק – אין על כך ויכוח – ומתוך אחריות גדולה הונהג קיצוץ תקציבי ומוניטרי, שהיה קשה, אבל מי שיעיין בנתוני 1999 יראה, שכל האינדיקטורים מורים שהצמיחה התחילה כבר אז.

זאב בוים: הצמיחה במשק היום אומנם מרשימה, אדוני היושב-ראש, אבל היא מתרחשת רק במרכז הארץ.

זאב בוים: במדינת הנגב, טלב אלסאנע, במדינת הנגב ובמדינת הגליל המשבר בעיצומו.

זאב בוים: שם עוד מחכים, אדוני היושב-ראש, ל-300,000 מקומות העבודה שהובטחו על-ידי ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בוים.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

ראובן ריבלין: כל מי שהוא בעד העברת הנושא לדיון במליאה יצביע בעד וכל מי שהוא נגד יצביע נגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע, בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: בהצבעתם של ארבעה חברי כנסת בעד, באין מתנגדים ובאין נמנעים עוברת הצעתם של חברי הכנסת טלב אלסאנע ועבד-אלמאלכ דהאמשה בנושא: ההישגים הכלכליים של הממשלה ותרגומם לעשייה חברתית, לדיון במליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: תם סדר-היום, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: על הישיבה הבאה יקבלו חברי הכנסת הודעה בנפרד.

ראובן ריבלין: הישיבה נעולה.