ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 104, 2000-05-15 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת הראשונה לכנס זה.

אברהם בורג: היום יום שני, י' באייר התש"ס, 15 במאי שנת 2000.

א' האן: בבקשה לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

א' האן: ) בבקשה לשבת.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, השבוע לפני 55 שנים, ב-8 במאי 1945, הסתיימה מלחמת העולם השנייה בכניעתה ללא תנאי של גרמניה הנאצית, ומאז ועד היום – וביתר שאת בשל עלייתה הברוכה של יהדות ברית-המועצות בשנים האחרונות – אנחנו מציינים את יום השנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

אברהם בורג: במסגרת זו מצאנו לנכון, עם חזרתה של הכנסת מפגרתה, לקיים ישיבה מיוחדת בנושא הזה.

אברהם בורג: בשל סדר-היום העמוס, אני לא אדבר בנושא זה, ואנחנו נפתח ישר בדבריו של ראש הממשלה ושר הביטחון.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת אריאל שרון והשר נתן שרנסקי.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד ברק: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יום השנה ה-55 לניצחון על גרמניה הנאצית הוא חג ניצחון של האדם על יצריו האפלים וניצחון האחווה האנושית על השנאה ועל הגזענות.

אהוד ברק: מלחמה שנמשכה חמש שנים ויותר – בשדות הקרב, במחנות, בגטאות וביערות, עם מאות אלפים של לוחמים יהודים בכל אחד מהצבאות.

אהוד ברק: ואתנו כאן ביציע היום נציגי הווטרנים שלחמו במלחמה המופלאה הזאת.

אהוד ברק: תרומת הצבא האדום להבסת גרמניה הנאצית היתה יוצאת דופן.

אהוד ברק: אני נולדתי בימים שבהם עמד רומל בשערי אל-עלמיין.

אהוד ברק: ולימים, כשלבשתי מדים ונאלצתי מכוח תפקידי ללמוד את תולדות המלחמה ההיא למדתי לדעת, שרומל עמד מול המחנה השמיני, מיטב עוצמתו של הצבא הבריטי במשך שנים, עם שתי דיביזיות גרמניות ושתי דיביזיות איטלקיות.

אהוד ברק: ובאותה עת, מול 120 דיביזיות גרמניות לאורך חזית שנמשכה על כמעט 2,000 קילומטר, עמד הצבא האדום, מלנינגרד דרך גומל דרך חזית הוורוניז' דרך קורסק, סטלינגרד ועד סבסטופול, ושבר את מפרקתו של צבא היטלר.

אהוד ברק: והיום, במלאות עשר שנים לעלייה הגדולה מברית-המועצות, אפשר לומר סוף סוף תודה אישית בשם כולנו כאזרחי העולם החופשי וכאזרחי מדינת ישראל ללוחמים של המלחמה הגדולה ההיא.

אהוד ברק: לומר תודה, להצדיע ולומר את האמת – בלי שאתם יחד עם חבריכם וצבאות הברית כולם, בלי הניצחון הזה לא היו נוצרים התנאים שאפשרו את ניצחון החופש בעולם ולא היו נוצרים התנאים לכך שפחות משלוש שנים לאחר סיום המלחמה קמה פה בארץ-ישראל מדינת ישראל.

אהוד ברק: ולווטרנים שישנם פה היום – 10,000 מביניהם במדינת ישראל – אנחנו פורעים היום קצת באיחור את החוב, כאשר אישרנו את חוק הווטרנים באחדות דעות לכל רוחב הבית, ואני לא יכול שלא לומר, כל חברי הבית מכל הסיעות, בעיקר אלה מבין העולים ומכל הסיעות שנתנו את ידם לחוק הזה.

אהוד ברק: היום אי-אפשר עוד לאיים על קיומה הפיזי של יהדות העולם.

אהוד ברק: בארץ-ישראל קם מקלט ריבוני חזק, מדינה יהודית שתבטיח שלעולם לא יהיה אפשר לאיים עוד איום פיזי על קהילה יהודית כלשהי.

אהוד ברק: בניין כוח המגן של צה"ל הוא זה שיבטיח זאת.

אהוד ברק: ומכאן, בשם מדינת ישראל, בשם ממשלת ישראל, אני רוצה לומר לכולכם תודה, ולומר שאנחנו נמשיך לציין את היום הזה של סיום המלחמה באירופה כיום ציון לאומי כאן בישראל לכולנו.

אהוד ברק: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אריאל שרון, בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 55 שנה חלפו מאז הוכרעה גרמניה הנאצית על-ידי בעלות הברית.

אריאל שרון: הניצחון הושג במחיר כבד של מיליוני חללים, אנשי צבא, ויותר מכך אזרחים שנהרגו או מתו במצוקת הנדודים וברעב.

אריאל שרון: ומעל לכולם שילם העם היהודי את המחיר הנורא ביותר – שישה מיליוני יהודים, ביניהם מיליון וחצי ילדים, הושמדו על-ידי הנאצים ומשתפי הפעולה עמם, שבלטו ביניהם האוקראינים, הפולנים, הקרואטים, הליטאים, ההונגרים, מוסלמים מבוסניה וקוסובו שגויסו לחטיבות אס.

אריאל שרון: אס.

אריאל שרון: על-ידי המופתי הירושלמי חאג' אמין אל-חוסייני, מנהיגם של ערביי ארץ-ישראל אז.

אריאל שרון: ובעצם כמעט ולא היה עם באירופה שלא נמצאו בתוכו משתפי פעולה עם הנאצים.

אריאל שרון: האסון שקרה לעם היהודי, החורבן הנורא, אובדן של מוחות מזהירים, של כשרונות בלתי נדלים, לא ניתן יהיה כנראה להתגבר עליו לעולם.

אריאל שרון: לאסון מלחמת העולם השנייה קדמה כניעת הדמוקרטיות המערביות באירופה, שהאמינו שאם הן יוותרו לגרמניה הנאצית, ייענו לתביעותיו של הדיקטטור הנאצי וימסרו לידיו שטחים, שטחיה של צ'כוסלובקיה אז, סכנת המלחמה תיעלם וישרור שלום.

אריאל שרון: והתוצאה הנוראה ידועה.

אריאל שרון: הדמוקרטיות, רובן, למדו את הלקח, והסכם מינכן היה האחרון שבו הסכימו המדינות הדמוקרטיות לראות בהסכם שלום, ובעיקר עם משטרים טוטליטריים שבראשם דיקטטורים, ביטחון מפני מלחמה.

אריאל שרון: העם היהודי השתתף במלחמה בכל חזיתותיה ותרם את חלקו.

אריאל שרון: כמיליון וחצי חיילים יהודים השתתפו במערכה, וכאן לפנינו בין הווטרנים רבים מאלה שראו את מלחמת הגבורה ההיא.

אריאל שרון: היהודים השתתפו במערכה בהיקף שהיה מעבר לחלקם של היהודים באוכלוסייה.

אריאל שרון: מהם כחצי מיליון חיילים וחיילות בצבא האדום וכמספר הזה ומעלה בצבא ארצות-הברית, והשאר בצבאות בריטניה, צרפת, דרום-אפריקה ומדינות אחרות של בעלות הברית.

אריאל שרון: כ-30,000 חיילים יהודים מארץ-ישראל השתתפו במלחמה במסגרת הצבא הבריטי, מהם 5,000 בבריגדה היהודית שלחמה תחת דגלנו שלנו.

אריאל שרון: הלוחמים היהודים שילמו מחיר יקר, בעיקר הלוחמים היהודים בצבא האדום, ששירתו בו רבבות קצינים, ששירתו בו למעלה מ-400 גנרלים יהודים.

אריאל שרון: כ-200,000 לוחמים יהודים נפלו בקרבות.

אריאל שרון: 25% מהלוחמים היהודים קיבלו אותות הצטיינות, 140 מהם קיבלו את אותות הגבורה "גיבור ברית-המועצות", אחדים מהם פעמיים.

אריאל שרון: מעבר ללחימה במסגרות הצבאיות פעלו אלפי יהודים בתנאים קשים ביותר ביחידות פרטיזנים יהודיות שנלחמו בגרמנים במשך שנים, ולעתים קרובות בסביבה עוינת.

אריאל שרון: מאות בפולניה, אלפים בביילורוסיה, רבים מאוד בליטא, וגם במחנות המוות, היהודים שמרדו, ובעיקר בסוביבור, בטרבלינקה ובבירקנאו.

אריאל שרון: ומעל לכול מרד גטו ורשה, שהחל ב-19 באפריל 1943, שהשתתפו בו 750 לוחמים יהודים, ובסיומו, ב-16 במאי, דיווח הגנרל הגרמני שמספר היהודים שנתפסו והושמדו הוא 56,000.

אריאל שרון: לוחמים מעטים הצליחו לצאת מהגטו והמשיכו את המאבק בנאצים עד יום השחרור.

אריאל שרון: אולי שורה אחת ממכתבו של מפקד המרד, מרדכי אנילביץ, אומרת את הכול: חלום חיי קם, והנה זכיתי לראות הגנה יהודית בגטו בכל גדולתה.

אריאל שרון: לוחמים יהודים ישראלים קבורים מקרן שבאריתריאה, שם לחמו במסגרת הקומנדו ה-51 הבריטי בשחרור אתיופיה, ועד ליהודים שנפלו במרד בטרבלינקה ובמרד גטו ורשה ומקומות נוספים, שאת מקום קבורתם לא נדע לעולם; מהקרבות על הסניו באיטליה, שם לחמו חיילי הבריגדה היהודית, ועד לנחיתת בעלות הברית בצרפת ב-D-DAY; מהמדבר המערבי בקרב אל-עלמיין ועד לקרבות באוקיינוס השקט ובדרום-מזרח אסיה; מהגנת לנינגרד ועד לקרבות הנוראים של סטלינגרד; בקרבות הנסיגה הנוראים ובקרבות ההתקדמות עד לכיבוש ברלין וחיסול החיה הנאצית.

אריאל שרון: בכל מקום לחמו בגבורה יהודים, ורבים רבים מהם גם נפלו.

אריאל שרון: את תרומתם של אלה נזכור תמיד.

אריאל שרון: ברשותך, משפט אחד, אדוני היושב-ראש.

אריאל שרון: מדינת ישראל היא המקום היחיד בעולם שליהודים יש בו הזכות והכוח להגן על עצמם בכוחות עצמם, וזה דבר שאין חשוב ממנו.

אריאל שרון: שומה על כולנו להמשיך ולשמור את הדבר היקר מכול שיש לנו.

אריאל שרון: אדוני הנשיא, אני מתנצל שלא הזכרתי אותך קודם.

אריאל שרון: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שר הפנים, השר שרנסקי, בבקשה.

נתן שרנסקי: כבוד הנשיא, כבוד ראש הממשלה, כבוד ראש האופוזיציה, כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אורחים, וטרנים יקרים ממלחמת העולם השנייה, כבוד גדול הוא לי ואני ממש מתרגש היום כאן בבית הזה כחבר בבית, כשר בממשלה, לברך אתכם, גיבורי מלחמת העולם השנייה.

נתן שרנסקי: בימים אלה אנחנו חוגגים את יום הניצחון, יום העצמאות, עשור לעלייה מברית-המועצות, עולה מספר מיליון, וכל החגים האלה קשורים אחד בשני.

נתן שרנסקי: בלי הניצחון של הצבא האדום ביחד עם צבאות ארצות-הברית, אנגליה, צרפת, לא היתה מדינת ישראל.

נתן שרנסקי: בלי מדינת ישראל לא יכלה להיות עלייה.

נתן שרנסקי: בלי עלייה אין מדינת ישראל.

נתן שרנסקי: הכול קשור ומקושר.

נתן שרנסקי: אני נולדתי מייד אחרי מלחמת העולם השנייה וגדלתי ממש בין זרועות המוות של השואה.

נתן שרנסקי: גדלתי על סיפורי גבורה של לוחמי הצבא האדום, גיבורים גדולים, רוסים, אוקראינים, ביילורוסים, שלחמו מקווקז וסטלינגרד ועד ברלין, אבל היהודים לא היו חלק של אותה היסטוריה.

נתן שרנסקי: הם היו קורבנות; הם לא היו גיבורים.

נתן שרנסקי: אני זוכר שכאשר הייתי ילד בן חמש, הלכתי על-יד אבא שלי, שהלך עם כל המדליות ואותות הגבורה שלו, ופתאום אתה שומע: איפה, יהודון, קנית את המדליות שלך?

נתן שרנסקי: בטח בטשקנט.

נתן שרנסקי: זה היה חלק של המציאות שלנו.

נתן שרנסקי: יחד עם גבורה גדולה של העם הרוסי, העם האוקראיני ועמים אחרים, היתה גם היסטוריה שלא היתה מקבלת יהודים כגיבורים – רק כקורבנות.

נתן שרנסקי: והיה חשוב לנו מאוד לדעת את האמת, שחצי מיליון יהודים לחמו בצבא האדום; ש-200,000 יהודים נפלו בקרבות; ש-160,000 קיבלו אותות גבורה של גיבורי ברית-המועצות, היו 131, יש בברית-המועצות יותר מ-130 עמים, וביניהם, לפי אותות הגבורה, במקום השלישי היו יהודים.

נתן שרנסקי: אבל זה לא היה חלק מההיסטוריה הרשמית.

נתן שרנסקי: אז מה אנחנו קיבלנו מישראל?

נתן שרנסקי: מישראל אנחנו קיבלנו תקווה; מישראל אנחנו קיבלנו גאווה; מישראל אנחנו קיבלנו בית, ובסוף, וזה לקח זמן, גם קיבלנו מקום בהיסטוריה היהודית, בהיסטוריה שלנו.

נתן שרנסקי: ובגלל זה היה כל כך משמעותי וכל כך חשוב לכולנו, שאחרי כל כך הרבה שנים של דיונים וויכוחים, ממשלת ישראל, כנסת ישראל, הכירה בסטטוס של הווטרנים ממלחמת העולם השנייה ובתרומה המיוחדת שלהם להצלת האנושות ולהקמת מדינת ישראל, ועל זה תודה רבה לכולכם.

נתן שרנסקי: על כן, השנה חג הניצחון הוא חגיגי במיוחד לכולנו.

נתן שרנסקי: חג שמח.

אברהם בורג: תודה רבה, כבוד השר.

אברהם בורג: אנחנו סיימנו את הישיבה החגיגית.

אברהם בורג: נצא להפסקה של חמש דקות, ולאחר מכן נחדש את סדר-היום של הכנסת, שמן הסתם ייראה פחות חגיגי, אולי קצת יותר דומה למלחמת העולם השלישית.

אברהם בורג: חמש דקות הפסקה.

א' האן: בבקשה לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

א' האן: ) תודה רבה.

א' האן: (הישיבה נפסקה בשעה 16:23 ונתחדשה בשעה 16:31.

א' האן: )

אברהם בורג: רבותי, אנחנו מחדשים את הישיבה.

אברהם בורג: אני מבקש מחברי הכנסת לקום.

אברהם בורג: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

אברהם בורג: ) לפני ימים אחדים הלך לבית-עולמו חבר הכנסת לשעבר דב בר-ניר, זיכרונו לברכה.

אברהם בורג: דב בר-ניר נמנה היה עם שיירי הכנסת הראשונה, חבר בחבורת מניחי נדבכי היסוד לדמוקרטיה הישראלית.

אברהם בורג: דב בר-ניר היה איש העט, פובליציסט מחונן, שידע לנתח אירועים ולחשוף שורשים.

אברהם בורג: בדרכו, דאג לדמות דיוקנה של החברה הישראלית הזורמת ומשתנה.

אברהם בורג: הוא נולד בבריסל לפני 89 שנים, והיה בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת שטרסבורג.

אברהם בורג: הוא היה חבר קיבוץ עין-החורש, פעיל מרכזי במפ"ם ומזכירה הכללי.

אברהם בורג: בכנסת היה חבר ועדת החוקה, ושותף לניסוח חוקיה הראשונים של המדינה.

אברהם בורג: כנציג התרבות הפוליטית של השמאל הטיף דב בר-ניר לקיום דיאלוג ישיר עם אש"ף, שבו ראה גורם מדיני ושותף טבעי לשלום.

אברהם בורג: "לא בכוח כי אם במוח יש לגשת לבעיה הפלסטינית המלווה אותנו מהצהרת בלפור ועד עתה, ודבוקה בנכונות ישראלית לפשרה בין שני העמים" – כך אמר.

אברהם בורג: בשם הכנסת ובשמי אני מביע את תנחומינו לבני המשפחה ולחבריו לדרך.

אברהם בורג: יהי זכרו ברוך.

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לדיון מוקדם – הצעת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) (תיקון – הרחבת סמכויות מעצר), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הספורט (תיקון – הסמכת בעלי תעודת הוראה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הירושה (תיקון – פסלות לרשת), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – ביטול איסור פרסום עניינים התלויים ועומדים בבית-משפט), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק השאלת ספרי לימוד, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הספורט (תיקון – זכויות שידור באירועי ספורט), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הכללת תולדות הפעילות למען העלייה לישראל מברית-המועצות), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת יולי-יואל אדלשטיין, מיכאל נודלמן, יורי שטרן, גנדי ריגר ואליעזר כהן; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – איסור ניכויים למימון פעילות מפלגתית), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אברהם הירשזון ודני נוה; הצעת חוק חובת הקמת בתי-מחסה ובתי-אבות ברשויות מקומיות (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור שבוע עבודה), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אלכסנדר צינקר ורומן ברונפמן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – ביטוח חיילים בשירות ללא תשלום), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – גיור מאומץ), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – איסור הפליה), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – עצמאות רשות השידור), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – התיישנות), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק המפלגות (תיקון – פטור ממס מכירה), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, תמר גוז'נסקי ומוחמד ברכה; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – הרחבת תקופת הזכאות),

א' האן: התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק זכויות הילד, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק המעבר (תיקון – עמדת חברי הממשלה או סיעתם בהצבעת אי-אמון), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי ריבית על משכנתה), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אברהם הירשזון ודני נוה; הצעת חוק העונשין (תיקון – סייג להתיישנות עבירות מין), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף; הצעת חוק קביעת שמות רחובות וכיכרות (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק-יסוד: שוויון האוכלוסייה הערבית, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת.

א' האן: עוד אודיעכם, כי חברת הכנסת זהבה גלאון ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק איסור ניכוי שליש לאסיר שעונשו הוקל (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, שמספרה פ/1634.

א' האן: כמו-כן ביקש חבר הכנסת נחום לנגנטל לבטל את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מעלית שבת), התש"ס–2000, שמספרה פ/1604.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: על-פי סעיף 53 – הצעה לסדר הדיון, קצרה מאוד, של חבר הכנסת ראובן ריבלין, ונעבור לעיקרי הדברים.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפי סעיף 53 לתקנון הכנסת אבקש להעלות לסדר הדיון במליאת הכנסת היום, יום שני, 15 במאי 2000 למניינם, י' באייר התש"ס, את נושא הירי באש חיה של כוחות הביטחון הפלסטיניים ופציעת קציני צה"ל וקציני מג"ב.

ראובן ריבלין: ביום שבו מודיע ראש הממשלה הודעה מדינית מעל במת הכנסת, ראוי שיועלה לדיון בכנסת גם נושא ההתלקחות בשטחים וההסלמה בשימוש בנשק חם על-ידי כוחות הביטחון הפלסטיניים כנגד חיילי צה"ל וכוחות מג"ב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לעיקר הדיון – ראש הממשלה ביקש לפתוח את הדיון היום, את דיוני המושב, בהודעה מדינית חברתית של ראש הממשלה.

אברהם בורג: ימסור את ההודעה ראש הממשלה, ולאחר מכן יתקיים דיון כמסגרת הדיון שנקבעה בוועדת הכנסת.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד ברק: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, לפני חמישה ימים חגגנו את יום העצמאות ה-52 למדינת ישראל בתחושה של רוממות רוח, אחדות הלבבות – –

עוזי לנדאו: – – – צ'מברלין?

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, בבקשה.

אברהם בורג: בבקשה להיות בשקט.

אהוד ברק: – – ובהכרת תודה עמוקה וחוב כבד – – –

עוזי לנדאו: – – –

אלי גולדשמידט: אולי תשנה קצת את הרטוריקה?

אלי גולדשמידט: אתה כבר – – –

עוזי לנדאו: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת גולדשמידט.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, מכובדי, בפעמים האחרונות שדיברו כאן ראש הממשלה וראש האופוזיציה הגענו להבנה, שהיתה לפנים, שלא מפריעים לא לזה ולא לזה.

אברהם בורג: משתדלים לא להפריע.

אברהם בורג: על אחת כמה וכמה עוד לפני שהוא אמר את מה שאתה לא רוצה שהוא יגיד.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני מבקש להשתדל קצת יותר.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אתה מאבות ההסדר ומהוריו.

אברהם בורג: תודה.

ראובן ריבלין: היו כמה כאלה שהצביעו בעדו וזרקו אבנים.

אהוד ברק: לפני חמישה ימים חגגנו את יום העצמאות ה-52 למדינת ישראל בתחושה של רוממות רוח, אחדות הלבבות וגאווה גדולה, ובהכרת תודה עמוקה וחוב כבד לנופלים ולמשפחותיהם.

אהוד ברק: אני נושא אתי בהתרגשות עמוקה את רישומן של הפגישות עם המשפחות השכולות ומשפחות נפגעי הטרור ואת צו האחדות והאחווה העולה מהן.

אהוד ברק: לפיכך אין בדעתי לעסוק בנאומי זה בפולמוס ובהתנצחות עם האופוזיציה.

אהוד ברק: אתרכז בעיקר בסוגיות הלאומיות העומדות על הפרק בתחום המדיני-הביטחוני, ולאו דווקא במחלוקת הפוליטית.

אהוד ברק: אנחנו באחד הצמתים הגורליים לעתיד המדינה ולשלומם וחייהם של אזרחיה, ואלינו, מנהיגי הציבור מכל קצווי הבית הזה, נשואות עיני אזרחי המדינה, בציפייה שנדע לראות נכוחה את פני המציאות, ולעשות את מה שצריך.

אהוד ברק: התהליך המדיני עם הפלסטינים, שהחל לפני 22 שנה בקמפ-דייוויד – ואני מציע לכולנו לקרוא בעיון את הדברים המהותיים שחתם עליהם מנחם בגין כדי להוביל את פתיחת התהליך עם הפלסטינים – ונמשך אחר כך דרך האינתיפדה והסכם אוסלו, עד הסכם-וואי ועד הימים האלה, הגיע בשלב הזה אל סיפה של ההכרעה.

מיכאל איתן: אתה לא תמכת באוסלו.

אהוד ברק: האלטרנטיבות הן ברורות.

אהוד ברק: הן אינן נוגעות לפרטים, אלא לתמונה הכוללת.

אהוד ברק: האלטרנטיבה היא ללכת להסכם ביניים, ללכת להפרדה מהפלסטינים, אנחנו פה והם שם, הפרדה שתחזק את ביטחון ישראל ותשמור על אחדות ירושלים.

אהוד ברק: אנחנו בירושלים, בירת הנצח של ישראל, והם באבו-דיס.

אהוד ברק: לא להיפך.

אהוד ברק: או, לחלופין, אין הסדר, והפירוש הוא הליכה לכיוון מדינה דו-לאומית, או מדינת אפרטהייד, או, חלילה, בלפסט או בוסניה.

אהוד ברק: סכסוך מדמם, אין-סופי, עם הרבה דמים, תרתי משמע, בשני הצדדים, בלי שמשתנה הדמוגרפיה, בלי שמשתנה הגיאוגרפיה ובלי שמשתנה טבע הפתרון שיורשינו או יורשי יורשינו, אחרי עוד הרבה קברים, יצטרכו לפתור.

אהוד ברק: ולכן נובעת מהמציאות הזאת אחריות היסטורית.

אהוד ברק: זה לא עניין לקריאות ביניים קנטרניות, ולא עניין לפוליטיקה קטנה.

אהוד ברק: זה לא עניין לשיקול נקודתי של מפלגה כזאת או אחרת.

מיכאל איתן: זה עניין לכסף.

מיכאל איתן: כסף שאתה משלם כשוחד.

מיכאל איתן: בשוחד אתה קונה את זה, לא בשכנוע, לא בהיגיון.

אברהם בורג: זו כבר הרצאת ביניים.

אברהם בורג: יש לכם זמן סיעתי לדבר, במסגרת הדיון.

אהוד ברק: זה לא קל.

אהוד ברק: שלום עושים עם יריבים מרים.

אהוד ברק: שלום כואב, אבל מבצעים אותו רק בנכונות להנהיג, רק בלקיחת אחריות היסטורית; לא בעיוורון, לא מהסוג של העיוורון שהוביל למלחמת יום הכיפורים ולא מסוג העיוורון שהוביל למלחמת לבנון.

יובל שטייניץ: אז למה התנגדת לאוסלו ב'?

יובל שטייניץ: למה לא – – – אוסלו ב'?

אהוד ברק: אני – – –

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: שטייניץ, השאלה היתה ברורה, מייד נשמע את – – –

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, שאלה מצוינת, תודה רבה.

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה.

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: זאת עדיין אותה שאלה.

אהוד ברק: אני לא מבין את ההתנצחות הקנטרנית של חברי הכנסת מהספסלים האחוריים של הליכוד, אבל אני מבין היטב את ההתייסרות של אנשי ארץ-ישראל השלמה, את ההתייסרות של הציונות הדתית הלאומית, את ההתייסרות של אנשי המפד"ל.

אהוד ברק: אני שותף – – –

יובל שטייניץ: אתה התנגדת לאוסלו ב' כדי לא – – –

אהוד ברק: אני שותף – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אהוד ברק: אני שותף לחלומם ואני שותף להרגשתם ואני מבין היטב מתוך עמקי נפשי את ההתלבטות ואת הכאב שעוברים היום על אנשים במפד"ל, על אנשי מפעל ההתיישבות ביהודה ושומרון.

אהוד ברק: אני שותף להכרה בזיקתנו ההיסטורית ובקשר העמוק שלנו אל ארץ-ישראל ונופיה, אל ארץ הווייתנו ותרבותנו, ואני יודע בכאב, שכשבאים לממש את הזיקה ההיסטורית הזאת על הבמה הריאלית של הפוליטיקה ושל המציאות המדינית האכזרית, לא את כל החלומות אפשר לבצע ולממש, ואחריותנו כהנהגה מדינית לדעת איפה נגמרת הזיקה ההיסטורית, איפה נגמרים התפילה והחלום ומתחיל עולם המעשה שמכיל בכאב גם פשרות.

יובל שטייניץ: – – –

אהוד ברק: ופניתי – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: במידה מסוימת אתה חוזר על עצמך, חבר הכנסת שטייניץ.

יובל שטייניץ: שיענה – – –

אברהם בורג: תודה.

אהוד ברק: ופניתי – – –

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: כבוד ראש הממשלה – – –

אהוד ברק: ולכן פניתי היום, בישיבת הממשלה, בהתרגשות אל השר הרב יצחק לוי, ואני פונה שוב אליו ואל חבריו: אני מבין את המחלוקת שבינינו ואני כואב אותה ואני משוכנע שגם היום, ביום הזה, לעובדה שהייתם אתנו לאורך הדרך עד היום יש חלק בכך שהעם איננו עוד יותר קרוע ויותר מקוטע ויותר מנוכר.

אהוד ברק: אני אבין ואקבל, אם משיקולים של מצפון, אידיאולוגיה ואמונה תאמרו כשנגיע, אם נגיע להסכם מסגרת: איננו יכולים ללכת אתכם עוד, אבל אני פונה אליכם וחוזר ופונה – תשקלו שוב האם באמת ההחלטה הזאת שעומדת היום על הפרק היא הדבר שבגינו ראוי שתנועה מפוארת כזאת תעזוב את ממשלת ישראל.

יובל שטייניץ: אתה נמנעת באוסלו ב' – – –

אהוד ברק: הממשלה – – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: הממשלה – – –

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה.

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, אנחנו מודים לך על ההרצאה המאלפת על תפיסתך בנושא.

אהוד ברק: הממשלה החליטה – – –

יובל שטייניץ: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תודה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: אני כבר הבנתי את העמדה הזאת שלך.

אברהם בורג: תודה רבה.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, ברוך שובך מן הפגרה.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, התגעגענו אליך.

אברהם בורג: תודה רבה.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, הוא לא מתבייש.

אברהם בורג: תודה רבה.

ויצמן שירי: תתבייש לך.

אברהם בורג: תודה רבה.

ויצמן שירי: תתבייש לך.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, תודה רבה.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: אני כבר הודיתי לך.

אברהם בורג: כבר הודיתי לך.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, אדוני ימשיך.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, מספיק.

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, זאת כבר הפרעה מתמשכת.

אברהם בורג: מספיק.

אהוד ברק: הממשלה החליטה היום לשנות סטטוס של שטח בהיקף של פחות מ-0.25% מתוך 39.8% שכבר הועברו אל הפלסטינים כתוצאה מהסכם-וואי, שטח של פחות מ-0.25% מתוך ה-39.8% שכוללים את הכפרים אבו-דיס, אל-עזרייה וסוואחרה אל-שרקייה ממעמד B למעמד שינוי המעמד איננו משנה מהותית את המצב בשטח, משום שהכפרים הללו מצויים זה כבר בשליטה אזרחית של הפלסטינים – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: – – וגם מבחינה – – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: אם תשתקו אז תשמעו.

אהוד ברק: – – – וגם מבחינה ביטחונית אין סיכון ממשי שהמצב ישתנה שם לרעה, ואני עוד אחזור לכך.

קריאות: – – –

אהוד ברק: אני עוד אחזור לכך.

קריאות: – – –

אהוד ברק: אבו-דיס עלה כבר מזמן – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: רבותי, רבותי, קריאות ביניים, כן; זאת כבר הפרעה של – – – לאפשר להמשיך.

אהוד ברק: הבנתי שחלק מכם מתנגדים להחלטה של הממשלה – – –

קריאות: – – –

עוזי לנדאו: אתה לא מדבר לעניין בכלל – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, תודה רבה.

אהוד ברק: אני אומר שכבר קלטתי שחלק מכם מתנגדים להחלטה – – –

עוזי לנדאו: – – –

אהוד ברק: אבו-דיס עלתה כבר מזמן.

אהוד ברק: אנחנו דחינו אותה כי זה היה נכון אז.

אהוד ברק: הרי אילו העברנו את אבו-דיס, עזרייה וסוואחרה במסגרת ה-6.1% האחרונים או במסגרת 5% שקדמו להם, אף אחד מכם "לא היה לו זיז"; הרי בסך הכול זה היה ביצוע של הסכם-וואי, שעליו אתם חתמתם – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: – – ואני מודה שאני לא העליתי על הדעת – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר בדיון הראשון בישיבה הזאת.

אברהם בורג: אני מבקש.

אהוד ברק: לא העליתי על הדעת שימוש – – –

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: אדוני, כשתהיה ראש ממשלה תגיד מה שאתה רוצה.

אהוד ברק: אני לא העליתי על הדעת שימוש ציני ומתחכם מהסוג הזה בעובדה שהממשלה פועלת משיקולים טקטיים במשא-ומתן כפי שהיא פועלת – – –

דני נוה: – – – הם יורים עלינו ואתה נותן להם את אבו-דיס.

אהוד ברק: הממשלה שלנו מצאה את הסכם-וואי כאשר הוא מוביל לפעימה שלישית ואחריה להסכם קבע.

אהוד ברק: זה מסלול שהולך למבוי סתום ודאי – –

עוזי לנדאו: אתה מוביל – – –

אהוד ברק: – – והממשלה הזאת כוננה – – –

עוזי לנדאו: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו.

אהוד ברק: הממשלה הזאת כוננה את הדיון בהסכם המסגרת כדי ליצור מושג גמיש יותר, שאליו יהיה אפשר לצקת את כל הדברים שניתן להסכים עליהם עם הפלסטינים – –

יובל שטייניץ: בינתיים – – –

אהוד ברק: – – והפלסטינים הם אלה שבוחרים ולנו יש עניין ממדרגה עליונה שהפלסטינים יבחרו לא בערוץ שהולך לדיון על פעימה שלישית ואחריה להסדר קבע אלא בערוץ שהולך אל הדיון בהסכם המסגרת משום – – –

ציפי לבני: משום שלא יהיה הסדר קבע.

אהוד ברק: – – – ומשום שהפלסטינים מחזיקים בידיהם התחייבויות משתי ממשלות ישראל – –

עוזי לנדאו: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר.

אהוד ברק: – – גם מממשלת בגין וגם אחריה מממשלת רבין, לביצוע הפעימה השלישית.

אהוד ברק: אנחנו אלה שעליהם מוטל להבהיר שהסכם המסגרת איננו טריק שנועד לעקוף את הפעימה השלישית – – –

מיכאל קליינר: – – –

אהוד ברק: נכון מאוד; מייד אני אגיע לזה.

אהוד ברק: אנחנו צריכים להיות אנשים מפוכחים.

אהוד ברק: יש בתוך התנועה הפלסטינית זרם לא קטן, לא רק בשוליים של שיח' אחמד יאסין, שאומר שאומה נולדת בדם, שבלי מרחץ דמים לעולם אי-אפשר לדעת – – –

ראובן ריבלין: – – –

אהוד ברק: – – – לעולם אי-אפשר לדעת אם כל מה שניתן הושג ולעולם לא תהיה המיתולוגיה שנדרשת.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, תודה.

אהוד ברק: ויש גם זרם אחר שם, לשמחתנו חלק מההנהגה שייך אליו, שאומר: את המחיר כבר שילמנו באינתיפאדה, ויש לפלסטינים הסכם, ואת ההסכם הזה צריך למצות.

עוזי לנדאו: הם לא ממצים; הם לא ממלאים – – –

אהוד ברק: ואין ביטחון מוחלט שיהיה הסכם, אני אומר את זה גם פה היום בגלוי; אין ביטחון מוחלט, כי גם אנחנו לא נעשה הסכם בכל מחיר וגם אנחנו לא נעשה הסכם עד יום מסוים – – –

יובל שטייניץ: אז אל תיתן לו – – –

אהוד ברק: אבל דווקא לכן, משום שאנחנו לא נחתום על שום הסכם שאיננו מחזק את ביטחון ישראל ואיננו מביא להפרדה, דווקא לכן חובה עלינו לפעול ולא להיקלע לאותו שיתוק מרסק שמבטיח את ההגעה למבוי סתום שבו אתם נהגתם.

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אהוד ברק: הדילמה שעמדה בפנינו היא לבחור בין שתי אפשרויות: להעביר ברציפות 4% או 5%, אבל אז היינו חורגים מאותה החלטת ממשלה שקליינר דיבר עליה, או לקחת שניים או שלושה כפרים – –

יובל שטייניץ: מי חייב אותך?

דני נוה: יש לך סיכום עם נשיא ארצות-הברית.

אהוד ברק: – – שהם לא רק לא 1%, אפילו לא 0.25% – ולהעביר אותם.

אהוד ברק: ואני אומר, שכל ההסבר המקיף שנתתי עכשיו לא היה עומד, אילו זו היתה פגיעה בביטחון.

עוזי לנדאו: זו פגיעה בביטחון.

יובל שטייניץ: זו פגיעה בביטחון.

אהוד ברק: אבל גם פה אני רוצה לומר לכם משהו: כאשר אתם העברתם את חברון ויצרתם את אזורי החיץ האלה, אני אמרתי לנתניהו – לא מבחינה פוליטית, מבחינה מקצועית – שיצירת אזורי החיץ האלה מסביב לבית-הדסה, מסביב ל"אברהם אבינו", מסביב ל"שניאורסון", אינה תורמת לביטחון.

אהוד ברק: מדוע?

אהוד ברק: כי אם שוטר פלסטיני רוצה לירות, אין מי שיעצור אותו, ואם חוליה פועלת משם ויורה, חלילה, לתוך בית-הדסה, ואנחנו באים ואומרים להם: ידיכם שפכו את הדם הזה, הם אומרים: אבל אתם דרשתם מאתנו – –

יובל שטייניץ: אותו דבר באבו-דיס.

אהוד ברק: – – לא לתת בשום אופן לכוחות להתפרס שם.

אהוד ברק: ואני אומר לכם, אותו דבר נכון פה: במקום שיש בו ענייני ביטחון, הכלל הנכון הוא רשות ברשות נוגעת.

דני נוה: תראה מה קרה היום.

דני נוה: רשות ברשות, ומי ירה על מי לפני שעה?

אהוד ברק: במקום שבו מדובר בביטחון, לא בברבורים, חבר הכנסת נוה, במקום שמדובר בו בביטחון ולא בברבורים, רק רשות ברשות נוגעת.

דני נוה: מי ירה על מי?

דני נוה: שוטרים פלסטינים שאתה רוצה להכניס לירושלים, הם שירו.

אברהם בורג: חבר הכנסת נוה, תודה רבה.

עוזי לנדאו: ומה בלבנון?

אהוד ברק: אני מציע לכל אחד לחשוב.

אהוד ברק: הרי ממה נפשך?

אהוד ברק: אם יהיה הסכם, עזרייה ואבו-דיס הן בתוך מפת הסדר הקבע, אפילו של ראש האופוזיציה.

אהוד ברק: אבל אם, חלילה, לא יהיה הסכם, כל אחד יעצום את העיניים וישאל מה קורה, כאשר הפלסטינים נוקטים צעדים ואנחנו נוקטים צעדי נגד, ואחר כך קורה מה שקורה באבו-דיס.

אהוד ברק: כל אחד ייתן לעצמו לבד את התשובה.

עוזי לנדאו: לא, לא, אתה תענה.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי.

אהוד ברק: מי הם המבקרים?

אהוד ברק: המבקרים הם אלה שנבחרו כאשר הם אמרו שהם מובילים את אוסלו.

אהוד ברק: המבקרים הם אלה שאומרים, בעצם אנחנו נבחרנו ועכשיו אנחנו מעבירים את חברון.

אהוד ברק: המבקרים הם אלה שבזמן שלטונם נבנה הפרלמנט הפלסטיני באבו-דיס.

אהוד ברק: המבקרים הם אלה שכבר חזו לנו פעם, שכל 1% נוסף מעל 9% הוא אסון לאומי לישראל, כי זה כמו תל-אביב, והלכו אחר כך והעבירו 13%, וכאשר העבירו 13% היו צריכים לשכנע בהצבעה.

אהוד ברק: אנחנו יודעים מה הם סיפרו אז, שזה יוביל לאלפי הרוגים, אם הסכם-וואי לא יאושר.

אהוד ברק: אני מציע לשמוע היטב.

אהוד ברק: מדובר באותם אנשים שאמרו לנו: אם תיתנו את קלקיליה, לא יהיו חיים בכפר-סבא.

עוזי לנדאו: נכון, זה מה שקורה.

נעמי בלומנטל: זה מה שקורה.

אהוד ברק: אותם אנשים שאמרו לנו: אם תיתנו את עזה, יהיו "קטיושות" באשקלון.

עוזי לנדאו: הצעה שקרית.

נעמי בלומנטל: מקימים מדינה פלסטינית על חשבון מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: זה מה שקורה.

יובל שטייניץ: מפקירים את ביטחון ירושלים.

אהוד ברק: אני אומר לכם, אבירי המנהרה וקבר יוסף, אל תלמדו אותנו שיקול דעת ועשייה ביטחונית.

נעמי בלומנטל: – – –

עוזי לנדאו: נחישות ונחרצות – – –

נעמי בלומנטל: אתה הולך נגד רצון העם.

אהוד ברק: אני רוצה לסכם ולומר: ירושלים לא חרבה משום שאבו-דיס ועזרייה לא היו חלק ממנה.

אהוד ברק: ירושלים חרבה בגלל קמצא ובר-קמצא ובגלל שנאת חינם, ואני מציע לכולנו לזכור את הלקח הזה: רק אחדות העם, רק נחישות, רק הכרת מציאות בהירה ואכזרית, רק אומץ, תקווה וביטחון – רק הם יביאו לנו ביטחון ושלום לישראל.

עוזי לנדאו: – – –

נעמי בלומנטל: לא ניתן את ידנו, תלך לבחירות.

ויצמן שירי: היו בחירות.

אהוד ברק: ולכן אני מבקש מהכנסת לאשר את הודעתי, לרבות העברה ממעמד B למעמד A של הכפרים באזור אבו-דיס, ולראות בכך הצבעת אמון.

אהוד ברק: אנחנו נביא הפרדה, ביטחון ושלום לישראל, ואנחנו נבצע את ההסכם ונתפלל כולנו על ירושלים: "יהי שלום בחילך, שלוה בארמנותיך".

אהוד ברק: כן יהיה רצון, אמן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אריאל שרון, בבקשה.

יובל שטייניץ: – – –

עוזי לנדאו: כל הכבוד לך, אדוני ראש הממשלה – – –

יובל שטייניץ: אתה מפקיר את ביטחון ירושלים.

רן כהן: אתה הצבעת בעד אוסלו.

יובל שטייניץ: ברק התנגד לאוסלו ב' – – –

אלי גולדשמידט: אתה הצבעת "שלום עכשיו", מה אתה מתנגד עכשיו?

יובל שטייניץ: טעיתי, חבל.

יובל שטייניץ: ברק התנגד לאוסלו ב'.

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, אני לא יודע אם שמת לב, אבל ראש הממשלה כבר לא פה, אפשר להפסיק להפריע.

אברהם בורג: אדוני חבר הכנסת שרון, בבקשה.

יובל שטייניץ: ברק התנגד לאוסלו ב'.

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גולדשמידט, חבר הכנסת שרון לא היה ב"שלום עכשיו", אפשר לתת לו לדבר.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אחרי ששמענו את עניין ההפרדה בהתלהבות כזאת מפיו של ראש הממשלה, אולי אפתח בדבר ששודר רק עכשיו ב"גלי צה"ל".

אריאל שרון: "גלי צה"ל" מוסרים – זה היה בשעה 16:20 – שהפלסטינים יורים מגגות רמאללה אל אוגדת איו"ש.

אריאל שרון: הייתי אומר, אדוני ראש הממשלה, כאשר ייתנו להם את אבו-דיס, הם יוכלו לירות מגגות הבתים גם לשכונות בירושלים.

אריאל שרון: זה מה שנקרא אצלך הפרדה.

אריאל שרון: חודש קשה היה חודש מאי 1948.

ויצמן שירי: מה היה עם המנהרה?

ויצמן שירי: כמה נהרגו?

אברהם בורג: רבותי, אנחנו עוד ב-48', אני מבקש.

אריאל שרון: אנחנו נמצאים בחודש מאי.

אריאל שרון: חודש קשה היה חודש מאי 48'.

אריאל שרון: ב-13 במאי נפל גוש-עציון, העיר העתיקה נפלה סופית ב-28 במאי, ירושלים במצור קשה.

אריאל שרון: לפני 52 שנים נלחמנו כדי לפרוץ את המצור מעל ירושלים.

אריאל שרון: קברות הנופלים מעטרים את הרי ירושלים: נופלי העיר העתיקה ושיח'-ג'ראח והר-ציון, מנזר סן-סימון ורמת-רחל.

עסאם מח'ול: העיר העתיקה נפלה ב-1967.

אריאל שרון: מי המעיר הזה?

אברהם בורג: אם אני לא שמתי לב, אתה שם לב?

אברהם בורג: הכי חשוב זה שאתה דובר.

עסאם מח'ול: העיר העתיקה נפלה ב-1967.

אריאל שרון: הייתי מציע לאיש צעיר – – –

ראובן ריבלין: יש לכם סיבה לצחוק עלינו, תאמינו לי שיש לכם סיבה לצחוק.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, תודה.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה הולך – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת מח'ול, תודה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שרון דיבר על קברי לוחמים.

רחבעם זאבי: אתה צריך להעיר למי שמתחצף לעשות צחוק מקברי לוחמים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, תמשיך בבקשה.

עסאם מח'ול: אתה מנסה לומר דברים – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, תודה.

אברהם בורג: תנו להמשיך את הדיון, בבקשה.

יצחק גאגולה: מחול לו.

אריאל שרון: בכל מקרה טוב שראש הממשלה רואה מי הם שותפיו הנאמנים.

בנימין אלון: זאת המשענת – – –

אריאל שרון: אמרתי קודם – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התחלנו בהסתה.

אריאל שרון: מישהו התבטא לגבי איש צעיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השותפים האלה – – –

אברהם בורג: אם לא נגיע להצבעה לא יהיה אבו-דיס.

אריאל שרון: אני מציע לאיש צעיר ללמוד מניסיון המבוגרים שבבני עמו, שחשבו גם כן שאפשר להתחיל בדרך הזאת ומצאו את עצמם איפה שמצאו.

עסאם מח'ול: האיומים שלך – – –

אריאל שרון: זאת עצתי לאיש צעיר – –

עסאם מח'ול: אתה צריך ללמוד – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, אני מבקש ממך, מספיק.

אריאל שרון: – – איש צעיר שעליו בונה ראש הממשלה את החלטותיו בנושאים לאומיים מרכזיים חיוניים של העם היהודי.

אריאל שרון: לפני 52 שנים נלחמנו כדי לפרוץ את המצור על ירושלים.

אריאל שרון: קברי הנופלים מעטרים את הרי ירושלים: נופלי העיר העתיקה, שיח'-ג'ראח והר-ציון, מנזר סן-סימון, רמת-רחל, הקסטל, שער-הגיא, נבי-סמואל וקרבות לטרון המרים.

אריאל שרון: היתה לי זכות להשתתף בקרבות לפריצת הדרך לירושלים.

אריאל שרון: מדברים פה על דברים שכאשר אני מדבר עליהם, האמן לי, יש דמעות בעיני.

אריאל שרון: אני יכול לדבר, אבל עומדת שם חבורה ליד הדלת – לפחות כשמדברים בנושאים האלה אם אפשר לבקש רק מסיבות חינוכיות – – –

אברהם בורג: אני אשתדל.

רן כהן: זה מעניין אם הוא העיר את זה כשראש הממשלה דיבר.

אברהם בורג: רבותי.

אברהם בורג: אדוני ימשיך.

אריאל שרון: היתה לי זכות להשתתף בקרבות לפריצת הדרך לירושלים.

אריאל שרון: רבים מחיילי נפלו, אני עצמי נפצעתי.

אריאל שרון: אז, אדוני היושב-ראש, לא העלינו על הדעת, שאחרי 50 שנה שוב ניאלץ להיאבק לפריצת המצור מעל ירושלים, והפעם מצור שמוטל עליה על-ידי ממשלה יהודית בירושלים; זה מה שאתה עושה.

קריאה: התחלנו עם ההסתות.

אריאל שרון: זאת הפעם הראשונה מאז מלחמת ששת הימים ששלטון זר מגיע אל שערי ירושלים ומכתר אותה.

אריאל שרון: הרי זה לא יסתיים בסוואחרה, באבו-דיס, באל-עזרייה.

אריאל שרון: יש אל-זעים, יש ענאתא ויש עוד.

אריאל שרון: הרי זאת רק התחלה.

טלב אלסאנע: תושבי אבו-דיס – – –

אלי בן-מנחם: מה קורה במפה שלך?

אלי בן-מנחם: מה קורה באבו-דיס?

אריאל שרון: אני מאוד אשמח לשוחח אתך ולהסביר לך.

אריאל שרון: אני רוצה לומר לך עכשיו, שהמפה הזאת היא אחת ממפות רבות, ובמקרה היא נועדה למטרה אחרת לחלוטין.

אלי בן-מנחם: זה כשתהיה בקואליציה.

אריאל שרון: הרי רצית לדעת, הרי אני לא חייב להסביר לך, אני יכול לקבוע אתך פגישה במשרדי אם תרצה.

אריאל שרון: מאחר שאתה כל כך רוצה לדעת, תרשה לי לומר לך, שהמפה הזאת, שלא במקרה הראו רק קטע קטן ממנה, זאת מפה למטרה אחרת לחלוטין, זו מפה שנועדה להראות אפשרות יצירת דרכי תנועה לפלסטינים מג'נין בצפון ועד חברון ודהרייה בדרום בלי לעבור בתוך אזורים שנתונים לשליטה שלנו או בלי מחסומים – – –

אחמד טיבי: – – –

אריאל שרון: אתה תייעץ לערפאת, הרי כל דבר אתה יונק ממנו ומעביר אליו כל דבר, חבל על הזמן.

אריאל שרון: אצלי אתה יודע בדיוק מה תקבל.

אריאל שרון: במפה הזאת, שהיא אחת ממפות רבות – דרך אגב, ראש הממשלה יודע שזה כך, הוא לא עצר את פרסום השקר הזה כי בידיו המפה בשלמותה, אבל הוא הודה זאת גם באוזני כששוחחנו – במפה הזאת יש תוכנית האומרת, שבידי הפלסטינים יהיו 38% מהקטע הזה.

אריאל שרון: אתה מוכן לקבל את זה?

אריאל שרון: אם אתה מוכן לקבל את זה, אני מוכן לבדוק את כל הדברים האחרים.

אריאל שרון: היא בכלל לא עוסקת בהסדרי ביניים, היא עוסקת בענייני קבע, אחת מן האפשרויות שיש.

אלי גולדשמידט: ב-38% אתה מוכן לוותר על אבו-דיס?

אריאל שרון: לא, לא מוכן.

אלי גולדשמידט: אז מה כל – – –

אריאל שרון: אני אסביר לך.

אריאל שרון: אתה הרי רוצה לדעת.

אריאל שרון: אחד הדברים שמדהימים אותי זה התשוקה לוותר, לוותר, לוותר.

ויצמן שירי: תלוי, אם אתה לא בשלטון אתה לא מוותר.

ויצמן שירי: אתה במרכז הליכוד ויתרת על 13% – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, הדיאלוג נמשך מספיק זמן.

אברהם בורג: בואו נמשיך, תודה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, מאחר שאני רואה שהחברים לא מבינים מספיק, אני רוצה להזמין את כולם להפגנת הענק שתהיה היום ב-20:00 בכיכר-ציון, אולי שם תוכלו לשמוע קצת יותר הסברים.

אריאל שרון: בהזדמנות זאת אני גם קורא לכל אזרחי ישראל שישתתפו בהפגנה הזאת לנהוג באיפוק, לא להשמיע דברי הסתה, לא ללכת שולל אחרי פרובוקטורים שיכולים להיות, לנהוג בכבוד, להביע את דאגתם בכבוד.

אריאל שרון: אני מזמין את כולכם לאירוע שיהיה בכיכר-ציון, אני בטוח שלכולכם יהיה מקום על הבמה.

אריאל שרון: אמרתי שאז לא העלינו על הדעת, שאחרי 50 שנה שוב ניאלץ להיאבק על פריצת המצור מעל ירושלים, והפעם מצור שמוטל עליה על-ידי ממשלה יהודית בירושלים.

תמר גוז'נסקי: לא צריך להגזים.

אריאל שרון: זו הפעם הראשונה מאז מלחמת ששת הימים ששלטון זר מגיע אל שערי ירושלים ומכתר אותה, והפעם הוא מובא לשם על שטיח אדום שנפרס לרגליו על-ידי ממשלה יהודית בירושלים, שלצערי, אני אומר לבושתי, לכלימת כולנו, נכנעת וכופפת ראשה בפני מתפרעים פלסטינים ומפני הכתבה לישראל: אל תבוא לראות פנינו בשבוע הבא בוושינגטון מבלי שתעלה את אבו-דיס מנחה לערפאת.

תמר גוז'נסקי: אבו-דיס על ראש שמחתנו.

אריאל שרון: לא התפללנו – – –

אלי גולדשמידט: למה הקשבת – – – אבו-דיס?

ויצמן שירי: אתה אמרת – 9% זה סכנה לקיום מדינת ישראל.

ויצמן שירי: איך הלכת וחתמת על 13%?

ויצמן שירי: תסביר, תענה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, השאלה ברורה, תודה.

אברהם בורג: אדוני.

אריאל שרון: אני כבר מזהה עכשיו, סוף סוף, את חבר הכנסת; תמיד אני שואל אותך "מי זה", עכשיו אני כבר מזהה אותו, אז תרשה לי לענות: אומנם ראש הממשלה שנוהג בדרך כלל, תמיד, להסתתר מאחורי כולם – הוא מסתתר מאחורי מר בגין, זיכרונו לברכה, הוא מסתתר מאחורי הליכוד, הוא הסתתר בעניין רמת-הגולן מאחורי יצחק רבין, זיכרונו לברכה, מאחורי שמעון פרס, מאחורי נתניהו – הוא תמיד פועל מאחור.

אריאל שרון: מסתתר.

אריאל שרון: יש את מי להאשים.

אריאל שרון: כך במקרה הזה גם שמענו היום, אני מודה, בפעם הראשונה, שהליכוד אחראי לתוכנית אוסלו.

אריאל שרון: התחלתי רגע לחשוב, אני שומע היטב?

אברהם יחזקאל: נתניהו אמר שהוא ימשיך את אוסלו.

אברהם יחזקאל: היונה שלו עפה עם החוט.

אברהם יחזקאל: זה היה אוסלו ונתניהו?

אברהם בורג: תודה לחבר הכנסת יחזקאל.

אריאל שרון: כאן אני מגיע לנושא של הסכם-וואי.

אריאל שרון: מה שעשינו בהסכם-וואי זה שתיקנו חלק מהדברים החמורים שנעשו בהסכם-אוסלו.

אריאל שרון: בהסכם-וואי נקבע דבר אחד מפורשות – נקבע עקרון ההדדיות.

אריאל שרון: העיקרון הזה לא קיים בשום דבר, והדברים ניתנים היום ומכניסים – – –

מיכאל קליינר: – – –

נעמי בלומנטל: – – –

אריאל שרון: – – – ומכניסים את הפלסטינים לנושא הכי פרובלמטי.

אריאל שרון: זה אותו דבר שראש הממשלה מדבר עליו – עניין ההפרדה.

אריאל שרון: איזו הפרדה?

אריאל שרון: לדעתי, ראש הממשלה נכשל בדברים כי אין לו ניסיון.

אריאל שרון: חבל.

אריאל שרון: אין לו ניסיון.

אריאל שרון: אין לו עדיין ניסיון.

אריאל שרון: אולי יהיה לו פעם בעתיד.

אריאל שרון: אבל בנושא הצבאי, ברור לי שיש לו בו ניסיון, נו, איך רואה ראש הממשלה לבצע הפרדה בתוך שטח בנוי, בבוסתנים וכו'?

אלי גולדשמידט: למה אפשרתם בניית פרלמנט פלסטיני באבו-דיס?

דני נוה: אתם אפשרתם.

דני נוה: ב-1995 זה הפך לשטח B.

דני נוה: מי הפך את זה לשטח B?

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, תנו להתקדם.

אברהם בורג: אתה רוצה להגיע להצבעה היום?

אברהם בורג: את האלמנטים האינפורמטיביים הוא ייתן בזמן אחר.

אריאל שרון: רבותי, אפשר להטעות ולחזור על השקר יום-יום.

אריאל שרון: ההחלטה על הבנייה נעשתה בימי ממשלה של השמאל.

אריאל שרון: הבנייה אכן נעשתה גם בזמננו.

אלי גולדשמידט: תמיד היית ביצועיסט מושלם: כך פינית את סיני בצורה מושלמת, כך בנית את הפרלמנט הפלסטיני.

יהושע מצא: ב-B מותר להם לבנות.

דני נוה: הממשלה שלכם ב-1995 הפכה את זה לשטח B ששם מותר לבנות, וזה מה שקרה.

אברהם בורג: חבר הכנסת נוה, אתם מפריעים לחבר הכנסת שרון לסיים את דבריו.

אריאל שרון: רבותי הנכבדים, כדאי שתלמדו, באזור B יכולים הפלסטינים בתוך התחום לבנות מה שהם רוצים.

אריאל שרון: כך אומר ההסכם.

ויצמן שירי: אתה מציע לבנות 70 קומות שהם יוכלו לשבת מעלינו בגובה רב?

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני קורא אותך לסדר גם פעם שנייה.

אברהם בורג: מספיק.

אברהם בורג: תנו להתקדם בדיון הזה.

אברהם בורג: אתה מדבר יותר מדי ובקול.

ויצמן שירי: מה לעשות?

אברהם בורג: לדבר בשקט.

אריאל שרון: נראה לי שחבל פשוט כרגע לבזבז זמן – –

אברהם בורג: אני מסכים אתך.

אריאל שרון: – – כי הרצון הוא לא ללמוד.

אריאל שרון: הרי לו היה לכם רצון ללמוד הייתם מבינים בדיוק את העניין ואז הייתם עושים פחות טעויות.

אריאל שרון: אבל מאחר שמה שאתם רוצים זה רק לצעוק, אני את פרק הלימוד, מי שירצה באופן פרטי – – –

אלי גולדשמידט: אנחנו לומדים כבר 50 שנה.

אריאל שרון: חבל שלא למדת מספיק.

אלי גולדשמידט: למה?

אלי גולדשמידט: מאז שהיית ב"101" אני לומד.

נעמי בלומנטל: רק לטובה.

אריאל שרון: מי שירצה יקבל הסבר באופן פרטי.

אברהם בורג: צריך לפרסם את השעות בלוח המודעות של הכנסת.

אריאל שרון: לא התפללנו לאבו-דיס, אומרים אנשי השמאל.

אריאל שרון: ואני שואל אתכם: תגידו לי, בבקשה, לגבעה היפה הזאת שעליה ניצב בניין הכנסת כן התפללנו?

ראובן ריבלין: שיח'-באדר.

עוזי לנדאו: – – –

אריאל שרון: לשיח'-באדר כן התפללנו?

אריאל שרון: לעתים אין מנוס כשמפסידים במלחמה, כשיש איומים שיש להתייחס אליהם ברצינות.

אריאל שרון: כל זה לא קיים כאן.

אריאל שרון: הבאת כוחות מזוינים לשערי ירושלים נעשית בכחש.

אריאל שרון: ראש הממשלה הבטיח לערפאת ללא צורך.

טלב אלסאנע: איך תשיגו שלום בדרך הזאת?

טלב אלסאנע: אני לא מבין.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, אני מבקש לסיים.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, לא נגיע להצבעה היום.

אריאל שרון: לפעמים אין מנוס, ואז צריך לבוא ולומר את הדברים כפי שהם.

אריאל שרון: אבל כשראש הממשלה הולך לרבנים, הרבנים אנשים חכמים, והוא מספר להם את שתי המעשיות הבאות:

אריאל שרון: אחת – הוא אומר: שטח A עדיף על שטח B, כי בשטח B אנחנו לא נכנסים.

אריאל שרון: אנחנו לא יכולים לטפל.

אריאל שרון: החלטתי לבדוק את העניין.

אריאל שרון: זה נאמר לרבנים, לרבנים מהשורה הראשונה.

אריאל שרון: בדקתי את העניין, בדקתי בנפת בית-לחם, והתברר לי, שצה"ל נכנס לשם ועושה שם סיורים פעמיים ביום, מבצע מעצרים שם.

אריאל שרון: הכול קיים.

אריאל שרון: אבל מסבירים שצה"ל חושש להיכנס לאזור B, לכן טוב שיהיה בידי הפלסטינים.

אריאל שרון: אבל שמעתי עוד סיפור מעניין.

אריאל שרון: לפעמים אין ברירה, אבל מעניין לשמוע את הסיפור.

אריאל שרון: אומר ראש הממשלה לרבנים כך: תארו לעצמכם שאנחנו לא נאשר את העניין.

אריאל שרון: ערפאת יבוא לאבו-דיס עם 500 – לאחד הוא אמר 500 ולאחד הוא אמר 1,000 שוטרים – ויביא אתו את ה-CNN, אנחנו נצטרך לטפל בבעיה הזאת וכל העולם כולו יראה את העניין.

אריאל שרון: אני אומר עוד פעם, לדעתי, היה צריך לנהוג ברבנים יותר מידה של כבוד, מפני שהרבנים מבינים.

אריאל שרון: הרבנים, דרך אגב, צחקו ולגלגו.

אריאל שרון: דרך אגב, מאין הם יבואו?

אריאל שרון: הם בתוך ירושלים?

אריאל שרון: לא, הם לא יכולים לבוא.

אריאל שרון: מצפון הרי אנחנו יושבים.

אריאל שרון: ממזרח, אדוני ראש הממשלה, אנחנו עוד יושבים.

אריאל שרון: אולי מכיוון בית-לחם.

אריאל שרון: בין בית-לחם לסוואחרה יש שטח שהוא בשליטתנו.

אריאל שרון: אם אתה לא מסוגל להגן על הדבר הזה, על מה אתה מסוגל להגן?

אריאל שרון: אדוני ראש הממשלה, לפעמים יש מצב של אין ברירה, קמים ואומרים את הדברים.

אריאל שרון: זה המצב?

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, אני חושב שראוי לסיים כאן.

אריאל שרון: מספרים סיפורי מעשיות.

אלי גולדשמידט: בכל זאת אתה מציע בהסכם הקבע לוותר על אבו-דיס ועל עזרייה.

אלי גולדשמידט: זאת המפה שלך.

אברהם בורג: אבקש לסיים, חבר הכנסת שרון.

אלי גולדשמידט: מה שאתה לא יכול לענות, אתה לא עונה, כמו שאתה עושה בטלוויזיה.

אברהם בורג: בניגוד לזה שאתם עזרתם לראש הממשלה, הם מפריעים לחבר הכנסת שרון.

ראובן ריבלין: לא היה לו מה לומר אם לא היינו צועקים.

ראובן ריבלין: אין לו מה לומר.

אברהם בורג: הצעקות שלך יכולות לעזור לעשרה ראשי ממשלה.

אריאל שרון: נראה לי תמוה שראש הממשלה מעלה בדעתו שניתן לקנות את קולותיהם של אנשי מפלגת ש"ס בנושאים לאומיים, זה נראה לי תמוה, בעד בצע כסף.

ויצמן שירי: מי נתן נייר לאגודת ישראל?

אברהם יחזקאל: למה אתה משמיץ את ש"ס?

אברהם בורג: חבר הכנסת יחזקאל.

אברהם יחזקאל: אנחנו יוצאים להגנת ש"ס.

אברהם בורג: זה עניינו, זה לא עניינך.

אברהם בורג: הכבוד של ש"ס זו לא אחריות שלך.

אברהם בורג: תודה.

דוד אזולאי: אנחנו מסתדרים יפה מאוד לבד.

אברהם בורג: חבר הכנסת אזולאי, זה מה שמטריד אותם, שאתם מסתדרים לבד.

אברהם בורג: כבודו.

אריאל שרון: נראה בעיני תמוה מאוד, שראש ממשלה חושב, מעלה בכלל בדעתו, שדבר כזה יכול לקרות.

אריאל שרון: והייתי אומר, שהדבר הזה, בעיני, הוא מעליב, ואפילו משפיל, זה שאתה, אדוני ראש הממשלה, חושב שאפשר לקנות מפלגה לאומית בכסף.

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת שרון.

אריאל שרון: אני רוצה עוד פעם לבוא ולפנות אליכם ולומר לכם, שתדעו: מי שיצביע היום בעד הצעתו של ראש הממשלה ומי שיימנע, כי במקרה זה זה אותו הדבר, לדעתי, הוא לוקח על עצמו אחריות מאוד מאוד גדולה להביא את נקודות החיכוך, את אותם קנים שראינו היום בג'נין וברמאללה, אל ירושלים בירת ישראל.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, תודה רבה.

אברהם בורג: השר יצחק לוי, ואחריו – חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אברהם בורג: בבקשה.

יאיר לוי: אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, גבירותי חברות הכנסת, הצטרפנו לממשלה במטרה לצעוד יחד ולפעול באופן משותף עד כמה שניתן.

יאיר לוי: ידענו שהממשלה רוצה להגיע לתהליך שלום וידענו שתהליך השלום בסופו של דבר יבוא להכרעת העם, ונענינו לקריאתו של ראש הממשלה להוות יחד ממשלה של כולם ולעשות מיצוע של האינטרסים ולראות עד כמה אפשר לאחד את העם ולהגיע יחד, עד כמה שניתן, למהלך מוסכם.

יאיר לוי: היום, בנקודת הזמן הזאת, נראה שאנחנו, המפד"ל, מיצינו את יכולתנו והגענו לגבול יכולת השותפות.

יאיר לוי: השפעתנו בממשלה, ב-11 החודשים שהיינו בה, היתה חשובה ולא מבוטלת, ואני שמח שכך היה.

יאיר לוי: הציבור ששלח אותנו לכנסת ולממשלה יודע להעריך זאת.

יאיר לוי: אך קרה היום דבר בישראל – מסירת הכפרים סביב ירושלים.

יאיר לוי: מסירת הכפרים סביב ירושלים לשליטה ביטחונית, הפיכתם מ-B ל-A – אל נמעיט בהבדל שבין B ל-A, וכבר ראינו מפגעים בורחים לשטחי A, ולא היה אפשר לרדוף אחריהם, וכבר ראינו מהי החסינות שיש לפלסטינים ולכוחות הביטחון הפלסטיניים בשטחי A לעומת שטחי B – היא סימן רע להמשך התהליך המדיני.

יאיר לוי: מסירת הכפרים היא חציית קו אדום, אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מכיוון שאין הבדל בין אבו-דיס ועזרייה לבין ענאתא לבין שאר הכפרים.

יאיר לוי: יבוא ערפאת מחר ויבקש את השלמת כל הכפרים מסביב לירושלים, איזו סיבה תהיה לסרב?

יאיר לוי: הרי אנחנו יוצרים במו ידינו חגורה של כפרים חמושים על-ידי המשטרה הפלסטינית סביב ירושלים, שיחצצו בין ההתיישבות היהודית, שהיא עצמה חגורה על ירושלים, לבין ירושלים עצמה.

יאיר לוי: כמה קל יהיה לכוחות הפלסטיניים לנתק את מעלה-אדומים מירושלים, כמה קל יהיה לכוחות הפלסטיניים עם ענאתא לנתק את צפון-מזרח ירושלים מירושלים.

יאיר לוי: צריך לדעת שמדובר בתחילה של תהליך.

יאיר לוי: אינני מקבל את דבריו של ראש הממשלה, שמדובר ב-0.24%.

יאיר לוי: נכון, מבחינת השטח מדובר ב-0.24%, אבל מדובר בתחילה של תהליך שבו ירושלים נמצאת על שולחן הדיונים, וההתחלה היא התחלה רעה, רבותי, ההתחלה היא התחלה שאין בה שום הסכמה, ואנחנו כבר נסוגים מסביב לירושלים.

יאיר לוי: ואל תגידו לי שאבו-דיס ועזרייה הם לא חלקים מירושלים.

יאיר לוי: אבו-דיס הוא הכפר הראשון שמבקש ערפאת, ולא בכדי.

יאיר לוי: הסיבה היא, שהוא הכפר הקרוב ביותר להר-הבית.

יאיר לוי: המטרה של ערפאת היא הר-הבית.

יאיר לוי: המטרה של ערפאת היא לא אבו-דיס, היא לא עזרייה והיא לא הכפרים מסביב.

יאיר לוי: והפרלמנט הוקם באבו-דיס כי הוא הנקודה הקרובה ביותר להר-הבית.

יאיר לוי: ולכן, הבקשה הבאה, ללא שום ספק, והמקדמה הבאה שתתבקש והמחווה הבאה שתתבקש היא סך-הכול רצועה שתחבר את אבו-דיס להר-הבית.

יאיר לוי: ויבוא ראש הממשלה ונגיד "לא"?

יאיר לוי: נגיד "כן", למה עכשיו לא אמרנו "לא"?

יאיר לוי: ויבוא ראש הממשלה ויגיד: יותר בטוח שהמשטרה הפלסטינית תשמור על הפלסטינים הבאים להר-הבית, למה אנחנו צריכים חיכוך?

יאיר לוי: מדוע אנחנו צריכים להתחכך עם עשרות או מאות אלפים שבאים להתפלל?

יאיר לוי: ואז יקרה, שלאט-לאט, בתהליך ידוע, אינני יודע של כמה זמן, אבל שמתחיל היום, נאבד את ריבונותנו על חלק מירושלים.

יאיר לוי: חבר הכנסת אבי יחזקאל, שמעתי את ראש הממשלה, וראש הממשלה מנסה לנתק את המהלך הזה ולבודד אותו ולהגיד: זה דבר נפרד, זה דבר שאין לו המשך, זה דבר שהוא בלי קשר עם כל השאר.

יאיר לוי: ואנחנו יודעים שזה לא נכון, כולנו יודעים שזה לא נכון, כי ערפאת לא מנתק אותו, כי ערפאת רואה בו חלק מכיבוש ירושלים.

יאיר לוי: הסיבה השנייה שבגללה אנחנו רואים את מיצוי היותנו בממשלה היא מסירת חלקים מארץ-ישראל כמתנת חינם לשם הוצאת המשא-ומתן ממבוי סתום.

יאיר לוי: ארץ-ישראל היא ארץ יקרה, ארץ-ישראל היא ארץ קדושה, ארץ-ישראל היא ארץ שלנו, לא נותנים אותה במתנה.

יאיר לוי: והיה ויש איזה צורך, והיה ואין ברירה, והיה וקורה מצב שבאמת צריך לבוא אל העם ולהגיד לו "תכריע" – גם אז אנחנו נתנגד – אבל זה לא המצב, זה לא מה שקרה היום.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: השר, אני מבקש לסיים.

יאיר לוי: אני כבר מסיים.

יאיר לוי: מכיוון שזה אולי הנאום האחרון שאני נואם פה מעל במת הכנסת – –

אברהם בורג: אחרון להיום.

אברהם בורג: אנחנו סומכים על המפד"ל.

יאיר לוי: – – כי, כידוע, אחרי שאני מתפטר מהממשלה, אני גם לא אעלה כחבר כנסת, אני רוצה בכל אופן לסיים בשניים-שלושה משפטים.

יאיר לוי: אני חושב שהסברנו מדוע אנחנו נוטשים את הממשלה.

יאיר לוי: המפד"ל נוטשת את הממשלה ועוברת לאופוזיציה.

יאיר לוי: אנחנו נשרת את הציבור מתוך האופוזיציה, נתחבר לאופוזיציה הקיימת בכנסת ונעשה הכול כדי שבאמת תהיה ממשלה שתוקיר ותעריך את ארץ-ישראל יותר מהממשלה הזאת.

יאיר לוי: אני רוצה להודות לראש הממשלה על דבריו הנרגשים ועל פנייתו הנרגשת.

יאיר לוי: לצערי, איננו יכולים להיענות לה.

יאיר לוי: איננו יכולים להיענות לה.

יאיר לוי: אנחנו בחוץ, וכך אנחנו נצביע גם בהצבעה הקרובה – הצבעת אי-אמון נגד הממשלה.

יאיר לוי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה, ובהצלחה בדרכך החדשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אבי יחזקאל, בבקשה.

אברהם בורג: שמונה דקות.

אברהם יחזקאל: מחזה נרגש אנחנו רואים מול עינינו – שר בישראל, השר יצחק לוי, איש הגון וישר, קם ומתפטר מהממשלה הנוכחית ואומר: לא עוד.

אברהם יחזקאל: אנחנו אנשי המפד"ל, כך אומר השר, לא יכולים לשאת את מה שהממשלה הזאת עושה.

אברהם יחזקאל: ומכיוון שאני מוקיר אותך עוד מהכנסת הראשונה שלי כאיש הגון וישר, אני חושב שזה אותו יושר ציבורי, אדוני השר, שיכול אולי לומר לך, שראשיתו של התהליך של מסירת אבו-דיס היתה עם מנחם בגין, זכרו לברכה, הגדול, ועם כל מה שהיה קשור בקמפ-דייוויד.

אברהם יחזקאל: אתה, אדוני, ממנהיגי המפד"ל, ישבת וליווית את כל התהליך.

ראובן ריבלין: אל תישא את שם בגין לשווא.

אברהם יחזקאל: אני אומר לכם, שאני לא מודאג מהליכוד.

אברהם יחזקאל: אני מאמין, שאם היה רובי ריבלין יושב-ראש הקואליציה – מעל במה זו, דווקא לא; הוא איש הגון ואידיאולוג.

אברהם יחזקאל: אבל מישהו אחר מהליכוד היה עומד כאן ומסביר למה להחזיר את אבו-דיס.

אברהם יחזקאל: ואתכם מעניינת אבו-דיס?

נעמי בלומנטל: אבל זה לא מנחם.

נעמי בלומנטל: אנחנו רוצים לשמור על המולדת שלנו.

אברהם יחזקאל: אתכם מעניינת אבו-דיס כשלג דאשתקד, כי מיכאל איתן הוא שהביא את ההסכם על אבו-דיס.

נעמי בלומנטל: תאמר את האמת הפנימית שלך.

אברהם יחזקאל: ונתניהו ששידר את ההסכם – אני, תבחרו בי, הולך לממש את אוסלו.

נעמי בלומנטל: חבר הכנסת יחזקאל, אל תצביע עלינו, תאמר לעצמך, תשכנע את עצמך.

אברהם יחזקאל: תשאלי את החברים המתונים, תשאלי את חבר הכנסת גדעון עזרא, שהוא איש ביטחון כל שנותיו, מה הפתרון שהיה מתבצע לו גדעון עזרא היה שר ביטחון.

נעמי בלומנטל: הפתרון זה היריות עכשיו?

נעמי בלומנטל: אולי תבקש מהם הפסקת אש.

אברהם יחזקאל: לכן אני מציע לך ולכם: טלו קורה מבין עיניכם.

נעמי בלומנטל: לא, מבין עיניך תיטול קורה.

אברהם יחזקאל: תפסיקו להיות צבועים, תפסיקו לשחק כאילו אבו-דיס חשובה לכם.

אברהם יחזקאל: מספיק עם זה.

אברהם יחזקאל: את הפרלמנט הפלסטיני בניתם באבו-דיס.

אברהם יחזקאל: מה לעשות?

אברהם יחזקאל: את הפרלמנט הפלסטיני – נתתם יד לבנייה באבו-דיס.

אברהם יחזקאל: רגע, לא ראיתם שבונים שם פרלמנט לערפאת?

אברהם יחזקאל: מה, הייתם אז עיוורים?

אברהם יחזקאל: לא שמעתם?

אברהם יחזקאל: לא ידעתם?

אברהם יחזקאל: אבו-דיס החשובה לנו, בבת עיננו, בניתם שם פרלמנט, ואת השיש מאיטליה לפרלמנט אישרתם להביא.

אברהם יחזקאל: חבר'ה, מספיק.

יובל שטייניץ: – – –

אברהם יחזקאל: יובל, יש לי בעיה אתך.

אברהם יחזקאל: אתה חבר שלי, איך זה שהיית "שלום עכשיו" ונהיית "שלום אחר כך"?

אברהם יחזקאל: מה קרה?

אברהם יחזקאל: תקשיב היטב, יובל שטייניץ, בין הליכוד לבין העבודה אין הבדלים.

יובל שטייניץ: אבל להכניס גדוד גדול של לוחמים פלסטינים לאבו-דיס?

אברהם יחזקאל: בין הליכוד לבין העבודה, בינינו, את האמת, אף אחד לא שומע פה, אין הבדל גדול.

אברהם יחזקאל: אתם פשוט רוצים להיות כאן, ליד השולחן הזה, ואתם עושים הכול כדי להיות ליד השולחן הזה.

יובל שטייניץ: יש הבדל באבו-דיס, זה הבדל חשוב.

אברהם יחזקאל: יובל רוצה להיות שר התקשורת או שר החינוך, אז הוא מספר לי כמה אבו-דיס חשובה.

ראובן ריבלין: עוד יהיה, רק סבלנות.

אברהם יחזקאל: יש לי בקשה.

מיקי לוי: יובל שטייניץ, אתה רוצה להפריע בכוונה?

מיקי לוי: אין אף אחד פה.

יובל שטייניץ: הוא פנה אלי.

מיקי לוי: לא צריך, הוא לא פונה אליך, הוא פונה אל ערוץ-33.

אברהם יחזקאל: לא, אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש.

אברהם יחזקאל: לכן ההצעה שלי לחברי בליכוד – אתם רוצים להיות אמינים?

אברהם יחזקאל: תגידו מה כן.

אברהם יחזקאל: אומר אריק שרון: אני בעל ניסיון.

אברהם יחזקאל: אין ויכוח.

אברהם יחזקאל: אדם כמוהו, בעל ניסיון, צריך להגיד מהניסיון שלו מה קורה, איך מבצעים הסכם, איך עושים שלום עם הפלסטינים.

אברהם יחזקאל: אדם עם הניסיון של אריק שרון גם צריך להגיד מה עם המפה שנקראת "מפת אריק שרון", שם הציגו כל מיני דברים שקשורים באבו-דיס.

אברהם יחזקאל: אדם עם ניסיון של אריק שרון צריך להגיד מה הוא עשה לסגירת הפרלמנט הפלסטיני באבו-דיס.

אברהם יחזקאל: אדם כמו אריק שרון צריך להגיד בכנות, אם הוא היה היום שר החוץ של אהוד ברק, איך בהתלהבות אדירה הוא היה מסביר כמה אבו-דיס לא מוסיפה לשום דבר ולא לביטחון, והוא היה עושה את זה באותה מידה של התלהבות.

אברהם יחזקאל: אבל אני פונה אליך, רובי ריבלין, כמי שעומד כנראה להשתתף היום בהפגנה בכיכר-ציון.

ראובן ריבלין: אתה מנחש נכון.

אברהם יחזקאל: יש לי בקשה דווקא אליך ואל חברי שיושבים כאן מהליכוד.

אברהם יחזקאל: למען השם, עשו עמי חסד – ימי כיכר-ציון הזכורים לדיראון, אנא, שלא יחזרו.

ראובן ריבלין: לא יחזרו.

אברהם יחזקאל: אל תטילו מום בראש הממשלה הנבחר הזה.

ראובן ריבלין: אל תכניס רעיונות שאינם קיימים בראשו של איש.

אברהם יחזקאל: אל תובילו תהליך של דה-לגיטימציה.

ראובן ריבלין: כל מה שאתה אומר זה הפוך על הפוך.

אברהם יחזקאל: אני מאמין, שדווקא אתה, כשתהיה שם, ואם חס וחלילה תראה מעשה שלא ייעשה, אתה תקום ותתריע.

ראובן ריבלין: לא יהיה, לא יהיה.

אברהם יחזקאל: אבל אתה עצמך יודע, שהיו בעבר אנשים, לצערי, שאמרו: לא ראיתי ולא שמעתי.

אברהם יחזקאל: לכן, זה נכון שמה שעשה היום אהוד ברק הוא מעשה אמיץ.

אברהם יחזקאל: אתם טענתם שאהוד ברק לא מחליט, משתהה, קונה קולות.

אברהם יחזקאל: היום בבוקר הוא בא לממשלה והעביר החלטה מתוך ידיעה ברורה שצריך לחתוך את הסוגיה הזאת.

אברהם יחזקאל: הגיע הזמן לומר לציבור את האמת.

אברהם יחזקאל: רבותי, הולכים לשלום עם הפלסטינים, וסופו של התהליך הזה הוא מדינה פלסטינית שרוצים שיהיו לה גבולות מוכרים ומוסכמים.

אברהם יחזקאל: דווקא בסוגיית ירושלים, כך אני מקווה, בין גדעון עזרא ליובל שטייניץ, לאלי ולאבו אין ויכוח על ירושלים.

אברהם יחזקאל: האם בגין העניין של אבו-דיס, האם בזה שאתם אומרים: אבו-דיס זה ירושלים, אתם לא גורמים לפילוג ירושלים?

יובל שטייניץ: לא זה מה שאנחנו אומרים.

אברהם יחזקאל: אתם גורמים לפילוג ירושלים בעובדה שאתם אומרים: אפשר להבין שאבו-דיס היא ירושלים, אבל היא לא ירושלים, ולכן כדאי לבודד את העניין הזה.

אברהם יחזקאל: יובל, ברגע שאתה כורך בלוגיקה, ואתה דוקטור לפילוסופיה – תסביר לי, כשאתה אומר שאבו-דיס זה ירושלים, מה מבינים אצל הפלסטינים?

יובל שטייניץ: אני לא אומר את זה.

אברהם יחזקאל: שהיום זה אבו-דיס ומחר זה ירושלים.

יובל שטייניץ: אנחנו רק אומרים: אל תכניס גדוד חיילים פלסטינים לקרבת ירושלים, זה מה שאנחנו אומרים.

יובל שטייניץ: אני אומר שהיא לא ירושלים.

אברהם יחזקאל: אתה הלכת וחיברת בין אבו-דיס לירושלים.

יובל שטייניץ: אני אומר, שאם אתה מכניס גדוד חיילים פלסטינים לקרבת ירושלים, אתה מפקיר את הביטחון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטייניץ, חבר הכנסת יחזק

ראובן ריבלין: אל ביקש עכשיו לסיים את דבריו בצורה שלא יפריעו לו, וזאת זכותו.

דוד טל: זאת לא רק זכותו, אתה חייב להגן עליו.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לסגן היושב-ראש על העצות שהוא נותן לי.

ראובן ריבלין: בבקשה להמשיך.

אברהם יחזקאל: אני חושב, שהחיבור הלא-נכון שמחבר את אבו-דיס לירושלים הוא בעייתי.

אברהם יחזקאל: אני מודע לבעייתיות הכרוכה בעניין, הרי כל אחד יודע שיש בעיה.

אברהם יחזקאל: יש אנשים שאני יכול להגיד עליהם, שלאורך כל הדרך הם הצהירו ואמרו אידיאולוגית: כל מה שקשור בסביבת ירושלים, לא נוותר.

אברהם יחזקאל: אבל, רבותי, כשהרצתם את נתניהו אמרתם:

אברהם יחזקאל: אנחנו נממש את אוסלו, התחייבתם על זה בבחירות, וכאשר שידרתם לא ועשיתם כן, יצרתם בעיה.

אברהם יחזקאל: נכון, לאהוד ברק יש חטא אחד גדול, הוא אומר את האמת, והאמת היא שהוא מוסר את אבו-דיס; אבל בואו נאמר את האמת השנייה, ובזה אני אסיים.

אברהם יחזקאל: אני אומר לכם באחריות, שהאיש הזה, אני, אתה וכולנו צריכים לעשות את ההפרדה בין אבו-דיס לירושלים, כי על ירושלים כולנו – ליכוד וישראל אחת – נתאחד, וזאת הבעיה האמיתית.

אברהם יחזקאל: לכן, אם נכרוך את זה, זה עלול ליצור לנו בעיה, שיגידו לנו: נתת לנו את אבו-דיס, תן לנו את ירושלים המזרחית.

אברהם יחזקאל: בבוא היום, והלוואי שלא נגיע לזה – לא רוצה להגיע ליום שבו נמסור את ירושלים המזרחית בעקבות אבו-דיס.

אברהם יחזקאל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אבי יחזקאל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת גדעון עזרא לשאת את דבריו בשם הליכוד.

ראובן ריבלין: שמונה דקות לרשותך, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו יושבים פה ואיננו יודעים מה קורה בג'נין, מה קורה כרגע ברמאללה, מה קורה בחברון ומה קורה בנצרים.

גדעון עזרא: ראיתי פתקאות שמוכנסות לראש הממשלה כל הזמן, אני לא יודע מה כתוב בהן, ומכאן אנחנו שולחים ברכת החלמה לכל החיילים ולכל האזרחים משני הצדדים שנפצעו במאבק שלנו על הארץ שלנו.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד עוד דבר.

גדעון עזרא: דיברו כאן על ההבדלים בין שטח B לשטח A.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לכם, שכאשר אדם זורק בקבוק תבערה בשטח B הוא צריך לחשוש מכך שמישהו ידפוק על דלת ביתו וייקח אותו ויעמיד אותו לדין על כך שהוא זרק בקבוק תבערה.

גדעון עזרא: כאשר הוא זורק בקבוק תבערה משטח A, כאשר הוא יורה משטח A על חיילי ישראל, הוא לא חייב דין-וחשבון לאף אחד.

גדעון עזרא: זאת לא בדיחה מקאברית לבוא ולהגיד: רבותי, הולכים למסור את אבו-דיס, בואו נעשה לפחות הפסקת אש כדי שנוכל להעביר את השטח כמו שצריך.

גדעון עזרא: ואנו נמצאים היום במצב טיפשי ובמצב בלתי אפשרי.

גדעון עזרא: וכשכל אחד ואחד מאתנו יבדוק בדיוק היכן התפתחו ההפגנות, נראה שיש קו משותף לכל המקומות הללו.

גדעון עזרא: כל המקומות שבהם התפתחו ההפגנות אלו שטחים בשטח A, וכל השטחים שבהם צה"ל המתין להפגנות הללו היו בשטח B.

גדעון עזרא: ולמזלם של חיילינו הם היו שם בזמן, אבל בהחלט יכול להיות מקרה במקום מסוים, שתתפתח הפגנה ולא יהיה שם אף אחד.

גדעון עזרא: ואם אבו-דיס תהפוך להיות שטח A ותתפתח שם הפגנה והמשטרה הפלסטינית לא תעשה שום דבר לבלימתה, תצעד להפגנה במעלה הכביש, והנה היא בירושלים.

גדעון עזרא: ואם, חס וחלילה, ירצו השוטרים הפלסטינים לירות, בהחלט הכדורים מגיעים לירושלים.

גדעון עזרא: וצודק חבר הכנסת יובל שטייניץ כאן

גדעון עזרא: באומרו שגדוד של חיילים נושאי "קלצ'ניקובים" באבו-דיס בהחלט מהווה סכנה בכל התפתחות שלא תהיה במקומות הרגישים בירושלים, כמו הר-הבית.

גדעון עזרא: משטרת ירושלים תצטרך להביא את הדברים האלו בחשבון בכל הערכת מצב שלה בכל יום תפילה בהר-הבית.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לכם, שראש הממשלה יצחק רבין המנוח קבע כמה קווים אדומים.

גדעון עזרא: הוא קבע: בקעת-הירדן בשליטת ישראל; הוא קבע שרצועה לאורך קו התפר בשליטת ישראל; אין ויתור בירושלים הריבונית, ואף יישוב לא יוזז ממקומו.

גדעון עזרא: בכל הסעיפים הללו אנחנו רואים זליגה ורואים שינויים.

גדעון עזרא: על בקעת-הירדן שוב לא מדברים כפי שדיבר רבין.

גדעון עזרא: רצועת התפר – אבו-דיס משתייכת לאותה רצועת תפר – שוב לא חשובה כאן.

גדעון עזרא: מדובר על הזזת יישובים ממקומם, ולעת עתה יש רק דיבורים של חלק מהשרים על ויתורים גם בירושלים.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לכם, שמי שמכיר קצת גיאוגרפיה יודע, שלמעלה-אדומים מובילים שני כבישים: אחד – דרך אבו-דיס ועזרייה, והשני יורד מירושלים לכיוון ים-המלח.

גדעון עזרא: כאשר עוזבים את מה שנקרא צומת קוקה-קולה, עוברים בין שני יישובים.

גדעון עזרא: מצד דרום של הכביש נמצא היישוב עיסאוויה, כפר ערבי ששייך לירושלים הריבונית, ומצפון לכביש וצמוד לכביש נמצא כפר זעים שהוא גם שטח B.

גדעון עזרא: כל הנוסע ממעלה-אדומים לכיוון ירושלים עובר בין שני היישובים הלו, והיישוב הזה זעים – כפי שעלה בגורלו של אבו-דיס וכפי שברק דיבר על ענאתא לפני כמה חודשים – יהיה צפוי לחסדי המשטרה הפלסטינית ולרצון שלה לשמור או לא לשמור מפני זריקות אבנים, בקבוקי תבערה, ואולי יריות שלהם.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר, שבאופן מפתיע מאוד, אתמול בערב הודיעו על תפיסתו של מוחמד דיף.

גדעון עזרא: היה לי הכבוד, בזמן היותי בשירות הביטחון, לעלות לראשונה על שמו של מוחמד דיף.

גדעון עזרא: היה זה כאשר ה"גבר" הזה, הסתבר לנו, היה המפקד מאחורי חטיפתו של נחשון וקסמן, זיכרונו לברכה.

גדעון עזרא: והאמינו לי, הרשות כבר ישבה בעזה, וביום שנודע לנו מי עומד מאחורי החוטפים, השם הועבר לשלטונות הרצועה, והם היו אמורים לפי הסכמי אוסלו לשים עליו את היד, ולא היא.

גדעון עזרא: הוא המשיך לעשות פיגועים והמשיך להיות שותף בפיגועים שהיו ב-1996, והיה שותף בכל הפיגועים, בכלל זה הניסיון של חוליית טייבה.

גדעון עזרא: ובמעלה הדרך האיש הזה נפגש עם אנשי רשות.

גדעון עזרא: במעלה הדרך רצו לעזור לו לברוח, ולפתע פתאום, ראה זה פלא, תופסים את מוחמד דיף.

גדעון עזרא: ורק פתי יאמין – ואני לא יודע את האמת – שאין קשר בין אבו דיף לאבו-דיס.

גדעון עזרא: ואם יש קשר בין אבו דיף לאבו-דיס היום, אז מחר כשישראל לא תתנהג יפה לדעתו של ערפאת, אבו דיף ילך הביתה.

גדעון עזרא: ואם מחר ישראל תתנהג לא יפה, ישלחו את גדודי ה"פתח" לפתוח במאבק נגדנו במקומות כאלו ואחרים.

גדעון עזרא: ומה אנחנו מקבלים תמורת אבו-דיס?

גדעון עזרא: כלום.

גדעון עזרא: המשקיפים מאמינים שכתוצאה ממסירת אבו-דיס תהיה הנמכה בפעילות של המחבלים.

גדעון עזרא: האם לצורך ה"הנמכה" אנחנו עושים את הדברים הללו?

גדעון עזרא: ומי יסייע לברק לקבל את ההחלטה פה בכנסת הזאת?

גדעון עזרא: יושבים פה חברי כנסת שלצערי תומכים ומסייעים לפעולות מהסוג הזה.

גדעון עזרא: במקום שהם יהיו הראשונים לגנות את האירועים הללו, הם שותפים לפעילות שבה קוראים ל"חיזבאללה" להפגיז את קריית-שמונה, והם שותפים לפעילות במקומות – לא אמרתי שהם – ששמים צלבי קרס על העצים בכפר דמון, והם שותפים לרגימת חברי כנסת אחרים ונכבדים אחרים בחגיגות בשפרעם.

גדעון עזרא: והם האנשים שיסייעו לברק לצאת מאבו-דיס, ואני מבטיח לכם שיסייעו לברק גם לצאת מכל מקום אחר.

גדעון עזרא: ואני פונה לחברי בש"ס, היום לפי דעתי זוהי שעה חשובה מאוד; הרבה מעבר ל-0.25%, זה לא 0.25%.

גדעון עזרא: ואני אומר לכם, שזוהי שעת כושר רצינית מאוד.

גדעון עזרא: ואני אישית אומר לכם, שאם וכאשר אנחנו נבין בארץ הזאת, שיש לנו בעיות בגזרות השונות, אנחנו כולנו נעשה יד אחת ונלכד את העם כדי ללחום באויבינו.

גדעון עזרא: ואני מבקש מכל החברים שלא נמצאים פה ולא שומעים את הדברים, שהשקפותיהם והצבעותיהם יהיו על-פי הצו המצפוני ועל-פי מה שטוב למדינת ישראל.

גדעון עזרא: תחשבו על חברינו הערבים פה.

גדעון עזרא: הם כולם יצביעו פה-אחד.

גדעון עזרא: אין אצלם נמנעים, אין אצלם מתנגדים.

גדעון עזרא: כולם בעד פינוי.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת דוד טל, על מנת להציג את עמדתה של סיעת ש"ס בדיון המדיני שבא בעקבות הודעת ראש הממשלה בנושא המדיני.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טל, שמונה דקות.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אנשי הכנסת – אני לא הבנתי מה בקשתך ומה הצעתך לאנשי ש"ס, חבר הכנסת גדעון עזרא.

גדעון עזרא: לזכור שהיום, כאשר יש אש, זו איננה שעת נתינה.

דוד טל: חבר הכנסת גדעון עזרא, אם לא היתה אש, האם הייתי צריך לנהוג אחרת היום?

גדעון עזרא: לא, הסברתי.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת טל יודע שהוא התחיל – – –

דוד טל: כן, אני יודע, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד טל: ובכן, חברי הכנסת, צר לי שאני עומד כאן היום ואני מנסה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, רק תרשה לי, אני מבקש לברך חברי פרלמנט מפנמה הנמצאים כאן ביציע האורחים.

ראובן ריבלין: אנחנו מקבלים אתכם בברכה.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טל.

דוד טל: האם מותר לי בשם סיעת ש"ס לקדם בברכה את החברים מפנמה?

דוד טל: welcome.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אם כן, בשבועות האחרונים יכולנו לראות פעם אחר פעם איך אנשים, חברי מהשמאל, וגם לפעמים מהימין, מנסים ליצור איזה לינקג' בין ההצבעה שלנו על אבו-דיס לבין אבו-כיס.

דוד טל: המשמעות של זה: ייתנו הצבעה – יקבלו כספים, לא ייתנו – לא יקבלו.

דוד טל: ומנסים פעם אחר פעם ליצור לנו איזו דה-לגיטימציה, ומנסים להציג אותנו באור מאוד מאוד שלילי, שכביכול רק משום שאנחנו נקבל את הכספים נצביע כך, ואנחנו בכוחותינו הדלים חוזרים פעם אחר פעם ומסבירים – לא היא.

דוד טל: יש לנו עמדות עקרוניות בנושאים מדיניים-לאומיים כאלה.

דוד טל: נכון שכאן, בפרלמנט, אני יכול, במרכאות או לא, לגנוב סוסים עם חברי מהקואליציה.

דוד טל: זה חלק מהפוליטיקה.

דוד טל: מישהו מיתמם פה שלא עושים כאן עסקאות כאלה ואחרות?

דוד טל: אז אני אומר: עושים, עושים זה תמורת זה, אבל, אדוני היושב-ראש, לא בנושאים כאלה חשובים.

דוד טל: ודאי לא בנושא של אבו-דיס.

דוד טל: חזרנו ואמרנו, ולא רצו להאמין לנו, ולא האמינו לנו גם הבוקר עד שהיינו צריכים לבוא ולהצביע בישיבת הממשלה, וכידוע לך, אדוני היושב-ראש, שרי ש"ס, כולם כאיש אחד, הצביעו נגד העברת אבו-דיס לרשות הפלסטינית.

ראובן ריבלין: אני מנוע מלענות לך, כי אני היושב-ראש, ולכן אני לא עונה לך.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, היות שגם אני ממלא לפעמים את התפקיד הזה, אני מרשה לאדוני להעיר; אשמח לשמוע את ההערות של אדוני, היות שאדוני מדבר בחוכמה רבה.

ראובן ריבלין: חלילה לי, כרגע אני מנהל את הישיבה בשם כו-לם.

דוד טל: אני מודה לך.

דוד טל: ולכן, אדוני היושב-ראש, אקדים ואומר – חבר הכנסת גדעון עזרא יצא – שחברי הכנסת של ש"ס יצביעו נגד החזרת, העברת אבו-דיס – – –

אברהם הירשזון: גם השרים?

דוד טל: השרים יימנעו.

דוד טל: אתה יודע שאם יצביעו נגד הם יצטרכו לפרוש מהממשלה.

ראובן ריבלין: היו כאלה שפרשו.

דוד טל: היו כאלה שפרשו, ואנחנו לא פורשים.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

דוד טל: אבל, עשרה חברי כנסת של ש"ס יצביעו נגד העברת אבו-דיס לרשות הפלסטינית.

ראובן ריבלין: גם זו לטובה.

דוד טל: גם זו לטובה, הנה.

דוד טל: אם כן, אדוני היושב-ראש – ואני אומר את זה משום שמה שהנחה אותם אנשים שניסו לצבוע אותנו באור שלילי שכזה היה צרות-עין, רשעות וצרות-מוחין שלא היו כמוה.

דוד טל: עשו את זה לאורך זמן ומנסים פעם אחר פעם, כפי שאמרתי, להוציא אותנו אל מחוץ למחנה כדי בעצם לומר: אנחנו לא שייכים למחנה הזה.

דוד טל: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאנחנו מרגישים שאנחנו המחנה.

דוד טל: אנחנו המחנה.

דוד טל: כל מי שלא נמצא אתנו ולצדנו, הוא מחוץ למחנה.

דוד טל: אבל אני רוצה לשאול בעצם, ולהסביר, מדוע אנחנו מצביעים היום נגד.

דוד טל: הרי היה קל לנו מאוד להצביע בעד, כפי שאנשים כאלה ואחרים סברו, ושתמורת זה נקבל את כל מה שצריך לרשת החינוך שלנו ובא לציון גואל.

דוד טל: לא עשינו זאת, אדוני היושב-ראש, משום שאנחנו סבורים, בעצם, מדוע להעביר היום את אבו-דיס?

דוד טל: ואם נחזיר היום את אבו-דיס, מה יהיה מחר, ועל מה נוותר מחר?

דוד טל: אם היום נוותר על אבו-דיס, האם מחר נוותר על הכותל או על רחוב צלאח א-דין, או מקום אחר בירושלים?

דוד טל: איפה תהיה התחנה הסופית, אנחנו רוצים לדעת, ואנחנו לא יודעים.

דוד טל: אנחנו מנסים לקבל תשובות ולא יודעים.

דוד טל: מעבר לכך, יש הרבה שאלות שעולות מעצם ההעברה הזאת.

דוד טל: מה קיבלנו בתמורה לזה שאנחנו רוצים להעביר את אבו-דיס?

דוד טל: האם קיבלנו יותר ביטחון?

דוד טל: אני לא סבור כך.

דוד טל: האם קיבלנו איזו הבטחה שאת ספרי הלימוד של הפלסטינים לא ירשמו בעט טבולה ברעל ולא תהיה הסתה יומיומית, חדשות לבקרים, כנגד תושבי מדינת ישראל?

דוד טל: לא קיבלנו את זה.

דוד טל: ואנחנו שואלים באמת, מה יהיה בהסדר הקבע?

דוד טל: ואם זו מקדמה על חשבון ירושלים, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לא יקום ולא יהיה.

דוד טל: ולכן, סיעת ש"ס, עשרה חברי כנסת, כולם יצביעו נגד העברת אבו-דיס, ואדוני יודע, אנחנו לא מסתירים את זה, אנחנו בעד תהליך השלום, אנחנו תנועה מתונה שמנסה לראות לטווח כמה שיותר רחוק, ובאמת, חשוב לנו שלא יישפך דם יהודי אף לא על שעל אחד.

דוד טל: לא רוצים את זה, ועושים הכול ונעשה הכול כדי שזה לא יקרה.

דוד טל: אבל יש גבול לכל תעלול.

דוד טל: לא קיבלתי כאן היום מראש הממשלה תשובות, שאם היום אני מוותר על אבו-דיס, על מה אני אוותר מחר?

דוד טל: ולא קיבלתי היום תשובה אם זו מקדמה על חשבון ירושלים או על חשבון משהו אחר?

דוד טל: ובאין התשובות הללו, ודאי שלא נוכל להצביע עבור העברת אבו-דיס לרשות הפלסטינית.

דוד טל: אומר יותר מכך, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהחיפזון מהשטן, ויש לי הרושם שאנחנו רצים כאן ריצת אמוק ושעדיין לא מוצו כל סידורי הביטחון.

דוד טל: יכולים להגיד לנו כך ויכולים לומר לנו אחרת; עצם העובדה שאנשים נפגעים גם היום מוכיחה שעדיין אי-אפשר לסמוך על הרשות הפלסטינית בכל הנושאים האלה של סידורי ביטחון.

דוד טל: לא עושים די, לא עושים מספיק, וכדי לעשות די, צריך לבנות צעדים כלשהם, קוראים לזה צעדים בוני אמון.

דוד טל: ואולי, אם הרשות הפלסטינית תעשה צעדי אמון, ימצאו פרטנרים יותר טובים.

דוד טל: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, אני סבור, שבאמת היום מוקדם מדי לדבר על החזרת אבו-דיס, ויהיה לא נכון שמדינת ישראל תעביר לרשות הפלסטינית את אבו-דיס.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת אלון, חבר הכנסת איוב קרא וחבר הכנסת הירשזון, אתם מפריעים לחבר הכנסת דוד טל.

דוד טל: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני סבור, כפי שאמרתי, שכל עוד הפלסטינים לא מושכים את ידם, לא מספרי הלימוד עם הסתה גלויה – ואמרנו את זה כאן מעל הדוכן יותר מפעמיים ושלוש פעמים, בכל אופן, אנשי סיעתי, גם אני דיברתי פעם על זה.

דוד טל: אני לא רואה שהם עושים מאמץ מסוים.

דוד טל: כל זמן שהם לא עושים מאמץ, אני לא רואה את ההדדיות בינינו לבינם, ואני סבור שאין מקום להחזיר את אבו-דיס.

דוד טל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אבשלום וילן יביא את דברה של מרצ.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן בשם האיחוד הלאומי.

ראובן ריבלין: לכל אחד מהם שבע דקות.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, עם השלמת המהלך הנוכחי, כפי שאכן אמר קודם ראש הממשלה, יימסרו כמעט 40% מהשטח לידי הרשות הפלסטינית.

אבשלום וילן: בעצם 99%, כמעט 100% האזרחים הפלסטינים יהיו בסמכותה של הרשות הפלסטינית.

אבשלום וילן: צריך להבין, מדובר פה על 0.25%.

אבשלום וילן: 0.25% לעומת הפעימה השלישית של הסכם-וואי שדיברה בעצם על 6.5%.

אבשלום וילן: כלומר, בפועל – – –

קריאה: – – –

אבשלום וילן: אנחנו מגיעים באמת לשלב הסופי, לאותו קטע שנצטרך להגיע להסכמי המסגרת על הסדר הקבע ולא יעזור שום דבר.

אבשלום וילן: אנחנו מוכרחים לשאול את עצמנו: מה הוא האינטרס הישראלי העליון?

אבשלום וילן: והאינטרס הישראלי העליון של כולנו הוא להגיע לשלום, לנורמליזציה, עם כל המגבלות, ובסופו של דבר להוביל לפשרה היסטורית עם הפלסטינים.

צבי הנדל: אבל יורים עלינו, בדקות האלה יורים עלינו.

אבשלום וילן: יורים, ולצערי הרב זה לא הסבב הראשון של האלימות, ויכול מאוד להיות, לצערי, שגם לא האחרון – – –

צבי הנדל: זה מחיר השלום, כן?

אבשלום וילן: ובדרך שלך, חבר הכנסת הנדל, לא פסקו היריות.

אבשלום וילן: הן גם לא ייפסקו.

אבשלום וילן: בדרך הזאת יש סיכוי, איננו בטוחים, אבל יש סיכוי ויש תקווה – –

צבי הנדל: – – –

אבשלום וילן: – – וידע גם כל אחד שממשלת ישראל עשתה את כל אשר לאל ידה כדי להגיע להסכם.

אבשלום וילן: בדרך שלך, לנצח תאכל חרב, נמשיך להרוג, נמשיך ליהרג, ופתרון אין.

בנימין אלון: תחת האש נמשיך להיכנע, נמשיך לסגת, נמשיך – – –

אבשלום וילן: אנחנו החזקים – – –

בנימין אלון: – – –

אבשלום וילן: אנחנו, צבאית וכלכלית, יותר חזקים מהפלסטינים – –

בנימין אלון: – – – יורים עליך – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בני אלון.

אבשלום וילן: – – מהמצרים, מהירדנים, מהסורים, מהלבנונים, כולם ביחד – – –

בנימין אלון: בדמיון שלך – – –

אבשלום וילן: – – – מספיק עם תסביך הגלותיות שלכם.

אבשלום וילן: אנחנו מספיק חזקים כדי ללכת לשלום – –

צבי הנדל: – – – אתה גלותי – – –

בנימין אלון: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אלון.

מיקי לוי: חבר הכנסת הנדל.

אבשלום וילן: – – לא מתוך תבוסתנות, לא מתוך פחדנות, לא מתוך שפלות הרוח שבה אתם נמצאים – – –

בנימין אלון: – – –

צבי הנדל: – – – אתה מתכופף מתוך גאווה.

מיקי לוי: חבר הכנסת הנדל.

אבשלום וילן: על מה אתם מדברים?

אבשלום וילן: הרי שלושת הכפרים האלה, אבו-דיס ביום, אבו-דיס בלילה, מה הסיפור הזה?

אבשלום וילן: הרי גם לפי המפות הבריטיות, גם לפי המפות שלנו, של ירושלים המאוחדת בירת ישראל, מיוני 1967, אבו-דיס מעולם לא היה בשטח המוניציפלי של ירושלים.

אברהם הירשזון: אתה עובד לפי מפות בריטיות?

אבשלום וילן: כן, בבקשה, בוא תראה את המפות.

אברהם הירשזון: – – –

אבשלום וילן: לא, אני רוצה לומר לך דבר מאוד פשוט – שלאורך כל הדרך, גם בירושלים רבתי, הרחבה ביותר, אבו-דיס לא היה בפנים.

אבשלום וילן: עכשיו, תגידו אתם מה החוכמה?

אבשלום וילן: אתה רוצה לשמור על ירושלים המאוחדת?

צבי הנדל: אני רוצה לשמור על שפיות.

אבשלום וילן: ברור לך שפתרון הקבע הוא פשרה?

אבשלום וילן: אז פה, על אבו-דיס, ששם הוקם פרלמנט פלסטיני וזה לא ירושלים, ושהם יגידו עד מחר זה ירושלים, בא מבחינתנו הפתרון האופטימלי.

בנימין אלון: אתה יודע שבניין הפרלמנט הוא בגבול המוניציפלי של ירושלים?

מיקי לוי: בנימין, אתה מתחיל להפריע.

אבשלום וילן: אני יודע בדיוק איפה הבניין, אני יודע בדיוק איפה הגבול, והוא לא בתוך ירושלים אלא הוא נושק לגבול, ואם יש פתרון חכם הוא דווקא פתרון של אבו-דיס כירושלים הפלסטינית.

אבשלום וילן: רק אתם כמו אותו "דובון לא-לא", שכל דבר אומר: לא, לא, לא, וסופו של דבר שנשאר עם דם וחרב ועם אש ועם שום דבר ביד.

צבי הנדל: כמה הרוגים יש לנו אחרי אוסלו וכמה היו לנו לפני אוסלו?

אבשלום וילן: מי שרוצה בירושלים מאוחדת כבירת ישראל, מי שרוצה בהסדר של פשרה היסטורית עם הפלסטינים, צריך לתמוך בצעד הזה.

בנימין אלון: אתה יודע מה, גם אתה לא מאמין בזה.

בנימין אלון: אתם רק רוצים לשלוט, וזה מה שנשאר לכם.

מיקי לוי: בנימין, מה קרה לך?

בנימין אלון: אני לא מאמין בזה.

זהבה גלאון: – – –

מיקי לוי: תודה רבה, זהבה.

אבשלום וילן: 60% מהשטח עומדים כרגע לוויכוח בהסדר הקבע.

אבשלום וילן: לא יעזור לך דבר.

אבשלום וילן: אנחנו ניאלץ להגיע לפשרה מאותם 60% שעומדים כעת לדיון, לשיטתך, לא לשיטתי אבל לשיטתך.

אבשלום וילן: קבעתם עובדות היסטוריות, הקמתם התנחלויות.

אבשלום וילן: לא כל ההתנחלויות יישארו בריבונות ישראל, אבל אם נצליח במשא-ומתן קשה להשאיר את גושי ההתנחלויות הגדולים במסגרת הסדר הקבע, וזה לא יהיה יותר מכמה אחוזים בודדים – – –

אביגדור ליברמן: – – – קריית-ארבע.

מיקי לוי: אביגדור, עוד מעט אתה עולה.

זהבה גלאון: – – –

מיקי לוי: זהבה, את מפריעה לחבר שלך.

רחבעם זאבי: נגבה זו לא עובדה היסטורית?

אבשלום וילן: נגבה זו עובדה היסטורית.

רחבעם זאבי: בזכות זה יש לנו את הנגב.

אבשלום וילן: בזכות זה יש לנו את הנגב, נכון, רק כל ההבדל הוא, שמה שיכולנו להשיג עד 1949, לאחר 1967 לא עובד, מסיבה מאוד פשוטה, שיש לנו מדינה.

אבשלום וילן: כאשר יש לנו מדינה, היא עושה הסכמים מדיניים.

רחבעם זאבי: – – –

אבשלום וילן: חבר הכנסת זאבי, למרות חילוקי הדעות בינינו יש לי הערכה רבה אליך, ואתה יודע את זה שבסופו של דבר תהיה פשרה ואת רובם של 60% אלה נחזיר, אין מה לעשות.

אבשלום וילן: אני באמת חושב, שלמשל הדיבורים על זכות השיבה, אין להם שום מקום.

אבשלום וילן: ודווקא עכשיו, כאשר מתחילים תהליכי הקצנה קשים, בואו נגיד כולנו: אנחנו נגד זכות השיבה, אבל אנחנו גם בעד פשרה היסטורית ובעד הסדר עם הפלסטינים לאחר 100 שנה של מלחמה.

אבשלום וילן: אני רוצה להודות לראש הממשלה ברק על האומץ, על הנחישות.

אבשלום וילן: הוא קיבל הכרעה קשה.

אבשלום וילן: הוא עוד לא ידע אתמול בערב אם יש רוב או אין רוב בכנסת, ולאחר שהשותפים הקואליציוניים, לצערי – –

בנימין אלון: – – –

מיקי לוי: בנימין, החלפת משקפיים?

מיקי לוי: מה קרה?

אבשלום וילן: – – הסתובבו בדיבורים מיותרים על דמים ועל כספים.

אבשלום וילן: אני קורא לשותפינו מש"ס להרים את מבטם מעבר לכיס ולעשות את החשבון הכולל.

נסים דהן: אתם תרימו את המבט שלכם מעבר לשנאה לדתיים.

אבשלום וילן: שום שנאה אין כאן.

נסים דהן: השנאה שלכם לדתיים מעבירה אתכם על דעתכם – – –

מיקי לוי: אדוני סגן השר.

אבשלום וילן: אני קורא לכם כדברי העיתונאי נחום ברנע: על תהפכו את סיפור אבו-דיס לאבו-כיס.

מיקי לוי: תודה רבה.

אבשלום וילן: סליחה, אם הם הפריעו לי יש לי עוד זמן.

אבשלום וילן: משפט סיום.

מיקי לוי: אתה פונה אליהם, אתה מזמין.

אבשלום וילן: אני קורא לחברי בש"ס: אל תהפכו, כדברי העיתונאי נחום ברנע, את סיפור אבו-דיס לאבו-כיס.

אבשלום וילן: הגיע הזמן, שאת אשר מגיע לכם תקבלו ביושר, על-פי כללי מינהל תקין.

אבשלום וילן: הכספים הפוליטיים חייבים לעבור מן העולם.

נסים דהן: זה כסף שמגיע להם כי הם ילדי ישראל.

נסים דהן: הם לא מקבלים את זה כי הם עם כיפה על הראש.

אבשלום וילן: אני קורא לחברי באופוזיציה, תבדקו לפחות אחת לעשר שנים אם האידיאולוגיה שלכם מתאימה היום למציאות החדשה.

אבשלום וילן: ואני קורא לכולכם ולכולנו: הערב מכיכר-ציון עלולה להיפתח הרעה.

אבשלום וילן: בסרט הזה של כיכר-ציון כבר היינו.

אבשלום וילן: אני קורא לכם: האחריות כולה היא עליכם.

אבשלום וילן: אם לא תדעו לרסן את ההתלהמות, את היצרים שיצאו מכיכר-ציון, לא תהיה לכם תקומה.

אבשלום וילן: השלום קום יקום וההסדר יבוא, אבל לכם לא תהיה תקומה.

אבשלום וילן: תחשבו על זה.

אבשלום וילן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, שבע דקות.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, הקשבתי פה בקשב רב לנאומו של ראש הממשלה, ואני חושב שיש לנו ראש ממשלה מסוכן לציבור.

אביגדור ליברמן: הוא פשוט לא יודע איפה הוא חי.

אביגדור ליברמן: הוא עומד על הבמה, מדבר על שלום, על אחווה, על תחזיות שאולי קיימות אי-שם בחלל, במאדים, ופה לידנו, 30 קילומטר מכאן, נשפך דם.

עסאם מח'ול: – – –

אביגדור ליברמן: שני קציני צה"ל פצועים, שני חיילי צה"ל פצועים, שוטרים פלסטינים נהרגו, אזרחים נהרגו.

אביגדור ליברמן: מדברים כבר על עשרות הרוגים ופצועים, ויושב פה ראש הממשלה ומדבר על שלום ועל אחווה, על הבנה בינינו לבין כוחות הביטחון הפלסטיניים, מדבר על השליטה בשטח.

אביגדור ליברמן: על מה הוא מדבר?

אביגדור ליברמן: הוא לא יכול להתקשר מכאן למזכ"צ ולקבל דיווח מה קורה 30 קילומטר מכאן ברגע זה?

אביגדור ליברמן: שיפתח את "קול ישראל", שקצת ינסה להיפתח לשאול מה קורה בעם, כי הרושם הוא שהבן-אדם חי במאדים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה גם ראש ממשלה שלא לומד כלום.

אביגדור ליברמן: הוא קבע את כל תאריכי היעד האפשריים, והוא לא עמד אף באחד מתאריכי היעד.

אביגדור ליברמן: איפה פה עוזרי ראש הממשלה?

אביגדור ליברמן: מי קבע את תאריך היעד להסכם המסגרת?

אביגדור ליברמן: כבר כמה פעמים הוא לא עמד בזה.

אביגדור ליברמן: תוך שנה אחת, כל התאריכים שלו, הכול התנפץ.

אביגדור ליברמן: האיש פשוט לא לומד כלום.

אביגדור ליברמן: תסתכלו, האיש רץ ריצת אמוק במסלול הסורי.

אביגדור ליברמן: הוא אמר: הנה, אני מביא לכם שלום, אני מביא לכם חזון, אני מביא לכם עתיד ורוד.

אביגדור ליברמן: מה קרה עם המסלול הסורי?

אביגדור ליברמן: איפה השלום ואיפה המציאות?

אביגדור ליברמן: אותו דבר בדרום-לבנון.

אביגדור ליברמן: האיש כבר היה פעם שותף להחלטה אומללה, "ענבי זעם".

אביגדור ליברמן: אולי הוא יבדוק את הלקחים של "ענבי זעם"?

אביגדור ליברמן: האיש פשוט הולך לסבך אותנו הסתבכות הכי גדולה שידענו אי-פעם בצפון.

אביגדור ליברמן: מי שלא יודע ומי שלא מבין, הולך עוד פעם להישפך דם גם בצפון וגם בגזרה מול הפלסטינים.

אביגדור ליברמן: שום דבר לא מקרי, הכול יזום.

אביגדור ליברמן: שום דבר לא ספונטני.

אביגדור ליברמן: הוא יכול להאשים את האופוזיציה?

אביגדור ליברמן: רק אתמול דיבר ראש אגף המחקר בצה"ל, תת-אלוף עמוס גלעד.

אביגדור ליברמן: הוא אומר מפורשות: הכול בא בהוראה מלמעלה.

אביגדור ליברמן: אין פה דברים ספונטניים.

אביגדור ליברמן: הכול לפי הוראה של ערפאת.

אביגדור ליברמן: האנשים האלה באמת אין להם שום היסוס, שום רתיעה מלשפוך דם.

אביגדור ליברמן: הם לא סופרים חיי אדם.

אביגדור ליברמן: את זה לא אומר מישהו מהאופוזיציה, אומר את זה קצין הכי בכיר בצבא – הממונה על המחקר.

אביגדור ליברמן: אני לא יודע אם ראש הממשלה שלנו גם רוצה ללמוד משהו.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהתוצאה של כל המשבר הזה, אומנם זו שמחת עניים, אבל זה הדבר היחיד שבו גם השמאל יבין, שבדרך שאתם הולכים אי-אפשר להגיע לשלום.

אביגדור ליברמן: כמו שהוא התרסק בצד הסורי, כך הוא הולך להתרסק גם בצד הפלסטיני, במסלול הפלסטיני, ואותו דבר במסלול הלבנוני.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה שלנו משדר חולשה, ותרנות, פחד, בלבול – כל מה שרק אפשר לשדר.

אביגדור ליברמן: כולם קולטים את זה.

אביגדור ליברמן: קולטים את זה היטב גם בלבנון.

אביגדור ליברמן: הם כבר לא מדברים על חזרה לגבול הבין-לאומי, הם כבר באים עם כל מיני דרישות בחרמון, הם באים עם כל מיני מפות, אני לא יודע מאיפה הם המציאו אותן, בתוך מדינת ישראל גופא.

אביגדור ליברמן: אני חושב שכשאבו וילן דיבר: אנחנו בגאווה, באומץ, אנחנו בגאווה ובאומץ הולכים להתאבד.

אביגדור ליברמן: כל זה מה שנראה היום.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להגיד לראש הממשלה: המדינה נמצאת במצב של "טיטניק", חבל שאתה לא רואה את זה.

אביגדור ליברמן: הפתרון היחיד הוא: תעשה משהו, תתחיל קודם כול לדבר עם האופוזיציה שלך.

אביגדור ליברמן: לפני שאתה מנהל משא-ומתן עם אסד ועם ערפאת ועם קלינטון, תנהל משא-ומתן בתוך העם.

אביגדור ליברמן: בוא תגבש קונסנסוס מינימלי.

אביגדור ליברמן: אנחנו אופוזיציה אחראית.

אביגדור ליברמן: בוא תנסה להגיע להבנות בתוך הכנסת, בתוך המפלגות הציוניות.

אביגדור ליברמן: בוא נשמור על הגחלת של הציונות, של החזון הציוני.

אביגדור ליברמן: מה, גנדי או אריק שרון הם פחות טובים מבחינתך מערפאת ומאסד?

אביגדור ליברמן: אי-אפשר פה לשבת ולגבש ולדבר בצורה רצינית, לא בכותרות ולא לעיתונות?

אביגדור ליברמן: למה אי-אפשר לעשות את זה?

אביגדור ליברמן: אנחנו באמת אנשים שדואגים לא פחות לעתיד המדינה הזאת ואנחנו רוצים להגיע לאיזה גיבוש, לאיזה קונספט שפוי, נורמלי, שאתו אפשר ללכת לערפאת.

אביגדור ליברמן: ערפאת, בצדק, קודם גיבש חזית פנימית אחידה בתוך הרשות הפלסטינית, אין לו בעיה, הוא הולך כשיש מאחוריו גיבוי מלא של כל האוכלוסייה הפלסטינית.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה הולך פה מפוצל בקואליציה, בתוך העם, בתוך מפלגתו.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר ככה לנהל משא-ומתן.

אביגדור ליברמן: כל זמן שהוא לא יבין את הדבר הזה, אין שום סיכוי להצליח בשום דבר.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוסף לפיד, חמש דקות.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בלב כבד אני אתן אמון בראש ממשלה שאין לי אמון בו.

יוסף (טומי) לפיד: בלב כבד שינוי תצביע בעד ממשלה שהיא מתנגדת לה.

יורי שטרן: טומי, למה לכם לעשות את זה?

יוסף (טומי) לפיד: בלב כבד אנחנו הולכים על מהלך שהיה צריך לעשות אותו אחרת.

יוסף (טומי) לפיד: השיקול שלנו היה בין סיכון תהליך השלום, כדי ללמד את הממשלה הזאת לקח שצריך ללמד אותה, לבין דבקות בעקרונות שלנו בכל הנוגע לשלטון תקין, תוך סיכונו של תהליך השלום.

יוסף (טומי) לפיד: זו היתה ברירה מאוד מאוד קשה, ואולי אנחנו פה המפלגה היחידה בכנסת הזאת ששוקלת את שיקוליה על-פי הנתונים, ללא פנייה מפלגתית לכאן או לכאן מראש, אלא כל פעם מתיישבת סיעת שינוי ודנה לגופו של עניין.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אנחנו בזים לממשלה הזאת שמוכרת את עקרונות הליברליזם והנאורות של האזרחים שהצביעו בעדה, והיא מוכרת את המדינה הזאת לרבני ש"ס, ומשלמת להם בגלוי שוחד.

יוסף (טומי) לפיד: עוד 10 מיליוני שקל – עוד הצבעה, עוד 10 מיליוני שקל – עוד כמה קולות, עוד 10 מיליוני שקל – עוד חתיכת מולדת.

יוסף (טומי) לפיד: זה שלטון פסול, בזוי, כואב, מבייש ומבזה.

צבי הנדל: אבל תצביע בעדו.

יוסף (טומי) לפיד: ואני מצטער נורא שאני מוצא את עצמי נותן יד לממשלה כזאת, כי אני חושב שתהליך השלום חשוב יותר מהשיקול הזה, שהוא גם שיקול שהוא מאוד מאוד מאוד חשוב.

אליעזר כהן: במה אתה שונה מהם?

אליעזר כהן: אתה לא שונה מהם בכלום.

יורי שטרן: – – –

מיקי לוי: יורי, מה קרה לך, יורי?

יורי שטרן: – – –

מיקי לוי: שמענו.

יוסף (טומי) לפיד: זה לא יכול להיות על חשבוני.

יוסף (טומי) לפיד: הוא נואם במקומי.

מיקי לוי: יורי, אני מבקש ממך.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אנחנו בשינוי מרגישים קצת כמי שמנצלים את יושרם ואת תמימותם, מפני שהממשלה הזאת עושה שימוש בקולותינו, שימוש שלא מגיע לה.

יוסף (טומי) לפיד: ואני לא רוצה שלרגע אחד מישהו יחשוד בנו שההצבעה שלנו בעד עסקת אבו-דיס יש בה שמץ של מתן אמון בממשלה הזאת, שלא ראויה לשום אמון.

יוסף (טומי) לפיד: אני גם רוצה להוכיח ליוסי שריד ולמרצ, שאפשר להיות בעד השלום ולהצביע בעד השלום ולתמוך בשלום בלי לשתף פעולה עם ש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: ואני רוצה להוכיח לאהוד ברק, שיכול להיות פוליטיקאי בכנסת הזאת, ולא אחד – אלא סיעה שלמה, שהמדינה הזאת יקרה לה לא פחות מאשר היא יקרה לו, ועם זאת גם רוצה לשמר את דמותה של המדינה הזאת כמדינה נאורה, מתקדמת, מדינה שהיא חלק מהעולם המערבי, ולא מדינה מנוונת של בקשיש ושל שוחד.

נסים זאב: חבר הכנסת, אתה משדר איבה ושנאה מעל במת הכנסת.

מיכאל קליינר: לתת פרס למי שיורה עליך, זה בסדר?

בנימין אלון: – – –

מיקי לוי: בנימין, מה קרה לך היום?

מיקי לוי: אתה רוצה שאני אקרא לך לסדר?

מיקי לוי: אתה כבר מפריע באופן אוטומטי.

יוסף (טומי) לפיד: אני יודע שמעט מאוד פעמים קרה בכנסת שמישהו נשא נאום שהוא ההיפך הגמור מהצבעתו בתום הנאום.

יוסף (טומי) לפיד: אני עושה את זה כקורבן לשלום.

צבי הנדל: זו – – – של אנשים לא יציבים.

יוסף (טומי) לפיד: ואני אומר לך, פרופסור רובינשטיין, שאתה פה עכשיו יושב יחיד בשורות הקואליציה, ואם אתם מהמרכז מנפנפים, אני מציע לכם – אין לכם מה לנפנף.

נסים דהן: – – –

יוסף (טומי) לפיד: אני אומר לך, פרופסור רובינשטיין, שאני גאה בתמימותי, ואני בטוח שאתה מתבייש בכדאיות שלך.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

יוסף (טומי) לפיד: אני מודיע שההצבעה הזאת שלנו היא הצ'אנס האחרון שאנחנו נותנים לאהוד ברק.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך ככה – – –

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: אני מבקש: קודם כול תשב.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך כך כאשר אין אף אחד שישב כאן סביב שולחן הממשלה, כאשר הממשלה הזאת – – – אי-אפשר כך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי סביר, חמש דקות.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להמשיך כך.

עסאם מח'ול: במה הם עסוקים?

עסאם מח'ול: יותר מ-500 אנשים פצועים, למעלה מעשרה הרוגים – – – אי-אפשר לנהל כך ישיבה.

מיקי לוי: אני מנהל את הישיבה, בינתיים.

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: אתם תעשו לעם שלכם "נכבה" – – –

מיקי לוי: מח'ול, אני קורא לך לסדר.

מיקי לוי: בנימין.

עסאם מח'ול: – – –

מיקי לוי: מח'ול, אני קורא לך פעם שנייה לסדר.

מיקי לוי: פעם שנייה.

עסאם מח'ול: – – –

מיקי לוי: אני קורא לך פעם שלישית.

מיקי לוי: צא החוצה.

מיקי לוי: אני מבקש להוציא אותו החוצה.

מוחמד ברכה: – – –

בנימין אלון: – – –

מיקי לוי: בנימין.

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עסאם מח'ול: אי-אפשר לנהל את הישיבה – – –

מיקי לוי: אתה עדיין לא מנהל את הישיבה, אני מנהל את הישיבה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת ע' מח'ול יוצא מאולם המליאה)

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: הנדל, אני מבקש ממך לשבת.

מיקי לוי: יורי.

מיקי לוי: אדוני חבר הכנסת ארנס.

מיקי לוי: מה קרה לכם?

מוחמד ברכה: היושב-ראש, אי-אפשר להבליג על התנהגות הקאובוי הזה.

צבי הנדל: אל תבליג.

מוחמד ברכה: שתוק אתה.

מוחמד ברכה: – – – מסית.

מיקי לוי: הנדל, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מיקי לוי: אתה תצא החוצה.

מיקי לוי: אתה מפריע לי.

מוחמד ברכה: – – –

מיקי לוי: אורי סביר, חמש דקות.

מוחמד ברכה: תתביישו לכם.

בנימין אלון: – – –

מוחמד ברכה: אתם בושה ליהודים – – –

מיקי לוי: בנימין, אני קורא לך בפעם השנייה.

מיקי לוי: ברכה, אני מבקש: מספיק.

מוחמד ברכה: שלא יטיף, האיש הזה, המסית – – –

מיקי לוי: בבקשה, אורי סביר.

מיכאל קליינר: אתה מסית נגד המדינה.

מוחמד ברכה: – – –

מיקי לוי: ברכה, אני מבקש ממך.

מוחמד ברכה: תשתיק אותם.

מיקי לוי: מה קרה לך?

מיקי לוי: מה קרה לך, הצעקה הזאת?

טלב אלסאנע: אתם מסיתים, חבורה של פושעים – – –

מיקי לוי: גם אתה באת עכשיו לפה, להפריע לי?

מיקי לוי: תשב בשקט, וזה הכול.

מיקי לוי: שב בשקט.

מיקי לוי: עכשיו באת?

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אורי סביר.

מיכאל קליינר: – – –

מיקי לוי: קליינר, אני מבקש.

קריאות: – – –

מיקי לוי: מה קרה לכם?

מיקי לוי: אתם רוצים לתת לי לנהל את הישיבה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: מה קרה לך?

מיקי לוי: מה קרה לך?

מוחמד ברכה: – – –

מיקי לוי: אני שומע, אבל מה קרה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: תגיד לי, אתה רוצה להפריע לי לנהל את הישיבה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי סביר, בבקשה, תתחיל לדבר.

אורי סביר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודה שאני מתבייש שאני חלק ממחזה כזה.

אורי סביר: מה באמת קרה לנו?

אורי סביר: אני חושב שיש חילוקי דעות לגיטימיים בין שתי תפיסות עולם שונות בתכלית, אבל מה שנהרס כאן והיום זה לא הסמכות שלנו על אבו-דיס – – –

בנימין אלון: – – –

מיקי לוי: בנימין, אני אוציא אותך החוצה.

אורי סביר: מה שנהרס כאן היום זה מינימום המרקם לאיזה דו-שיח בין נציגי העם, וזה לא פלא שהעם לא הוגה בנבחריו.

אורי סביר: מדובר כאן בנושאים שהם באמת בנפשנו.

אורי סביר: אין כאן אף אחד שלא אכפת לו מהשלום ואף אחד שלא אכפת לו מירושלים.

אורי סביר: איזה דמגוגיה ועל מה?

נחום לנגנטל: כמה זמן הוא מדבר?

מיקי לוי: אל תחכו לשעון הזה.

מיקי לוי: יש עכשיו שעונים חדשים.

אורי סביר: אני קצת בקיא בענייני אבו-דיס.

אורי סביר: אני רוצה לומר לכם, שבהסכמים בינינו לבין הפלסטינים נאמר, שאנחנו מעבירים לסמכות פלסטינית כל שטח, סמכות באנגלית – jurisdiction, כל שטח שהוא ב-A ו-B.

אורי סביר: כל מי שאומר שאנחנו היום מוסרים את אבו-דיס לסמכות פלסטינית או לסמכות הרשות הפלסטינית – לא יודע על איזה הסכם ישראל חתמה והכנסת הזאת קיבלה.

אורי סביר: נכון שהיתה לנו סמכות ביטחונית באבו-דיס, תשאלו מתי היה בפעם האחרונה חייל צה"ל או איש שירות הביטחון – – –

ראובן ריבלין: כאשר אני ביקרתי לפני שבוע – – –

מיכאל קליינר: – – –

מיקי לוי: תודה.

אורי סביר: עובדה שמי שאחראי לביטחון אומר שהסוגיה – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: – – –

אורי סביר: – – – והסוגיה הזאת, רובי, והסוגיה הזאת – – –

ראובן ריבלין: – – –

מיקי לוי: רובי, מה קרה?

אורי סביר: – – – והסוגיה, אני יודע היטב ואני גם שמעתי את אנשי הביטחון, עכשיו אני אומר לך – – –

מיקי לוי: אני מבקש, רובי, לא להפריע.

אורי סביר: הסוגיה הזאת, אדוני היושב-ראש, היא לא סוגיה ביטחונית, היא גם לא סוגיה של ירושלים.

אורי סביר: הרי בעד קלקיליה – הייתם בעד?

אורי סביר: יריחו – הייתם בעד?

אורי סביר: עזה – הייתם בעד?

אורי סביר: אז תגידו פעם אחת ולתמיד את האמת: אתם בעד ארץ-ישראל השלמה, ואני כאויב אידיאולוגי אוריד את הכובע ואגיד: תודה רבה.

אורי סביר: אמרתם את האמת.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת – – –

אורי סביר: ועם ארץ-ישראל השלמה אין שלום, אז לגיטימי לחלוטין, רובי ריבלין, להיות בעד ארץ-ישראל השלמה – – –

מיכאל קליינר: – – –

אורי סביר: תפסיק כל הזמן לתקוף; תגן גם על עמדותיך.

אורי סביר: תגן גם על עמדותיך.

אורי סביר: כי מה שאתם אומרים זה לא אוסלו משופר, זאת בוסניה מדורדרת, זה סיפוח של עם אחר, ולפחות שיהיה לכם קצת כבוד לתפיסת עולם.

אורי סביר: לי יש כבוד לתפיסת עולם של ארץ-ישראל השלמה, אני לא מסכים אתה.

אורי סביר: מה יקרה, חס וחלילה, ואתם שוגים?

מיכאל קליינר: מה זה קשור בלתת – – –

צבי הנדל: – – –

אורי סביר: עכשיו אני – – –

מיקי לוי: קליינר והנדל.

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: הנדל, אתה כבר בקריאה שנייה.

אורי סביר: – – – כי על ירושלים לפחות – – –

מיקי לוי: – – –

אורי סביר: על ירושלים לפחות גם מתנגדי אוסלו, מפני שהם בעד ארץ-ישראל השלמה, וגם תומכי אוסלו – הם נגד שליטה בעם אחר ובעד הפרדה ורואים בזה את חזון השלום לעתיד.

אורי סביר: על ירושלים אנחנו כן היינו יכולים להסכים, אז אני שמעתי טוב טוב באוזניים האלה שפרס מחלק את ירושלים, ואמרתי בזמנו ואני אומר לכם כאן חד וחלק, על סמך עבודה מעשית בנושא הירושלמי, שמי שאמר את זה, אדון אולמרט, שיקר, וטוב שיתנצל, ומי שהיום אומר על ברק שהוא מפלג את ירושלים – משקר, ויבוא יום והוא יתנצל.

מיכאל קליינר: זה לא אולמרט.

אורי סביר: נכון.

אורי סביר: אז יש חזית של אוסלו ויש חזית של כיכר-ציון.

אורי סביר: מכל המקומות בארץ – קצת רגישות, אלוהים אדירים – תביעו את עמדותיכם דווקא שם?

אורי סביר: ואני אומר לכם, מי שמפלג את העם – – –

צבי הנדל: מה קרה שם?

אורי סביר: מה קרה שם?

צבי הנדל: – – –

מיכאל קליינר: – – –

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: הנדל, הנדל, אני קורא לך פעם שלישית החוצה.

מיקי לוי: להוציא את הנדל.

אורי סביר: אדון הנדל, אני מוכן – – –

מיקי לוי: הנדל החוצה.

אורי סביר: אני מוכן – – –

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: – – –

צבי הנדל: – – –

אורי סביר: אני מוכן – – –

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: אני מבקש לצאת החוצה.

אורי סביר: חבר הכנסת הנדל – – –

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: אורי סביר, אני מבקש שתפסיק לרגע.

מיקי לוי: הנדל החוצה.

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: הנדל החוצה.

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: אני מבקש לא להפריע לי.

צבי הנדל: חוצפה כזאת – – –

מיקי לוי: מה קרה לך?

צבי הנדל: תפסיק עם זה.

מיקי לוי: זאת בושה וחרפה, מה שאתה עושה עכשיו.

צבי הנדל: – – – (חבר הכנסת צ' הנדל יוצא מאולם המליאה.

צבי הנדל: )

מיכאל קליינר: – – –

מיקי לוי: קליינר, אל תלמד מה עושים פה.

מיכאל קליינר: – – –

אורי סביר: אדון קליינר, אני מוכן – – –

מיקי לוי: אבקש לסיים.

מוחמד ברכה: – – –

אורי סביר: אני מוכן, יחד אתך ועם כל אחד – – –

מיקי לוי: ברכה, ברכה, אני מבקש – – –

מוחמד ברכה: – – –

מיקי לוי: ברכה, תעזור לי לנהל את הישיבה.

מוחמד ברכה: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי סביר: תפסיקו – – –

מיכאל קליינר: – – –

אורי סביר: תפסיק – – –

מיכאל קליינר: – – –

מיקי לוי: תגיד לי, גם אתה רוצה לצאת החוצה?

מיכאל קליינר: – – –

מיקי לוי: קליינר, מה קרה לך?

מיכאל קליינר: – – –

מיקי לוי: אז תפסיק.

מיקי לוי: תודה.

אורי סביר: עוד מעט גם תגידו שרבין התאבד – – –

מיקי לוי: אורי, תסיים.

מיכאל קליינר: אני מבקש להעיר לו – – –

מיקי לוי: לא, לא, מה תעיר לו?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני שותק ומרכין את ראשי, אבל למה אתה עושה את זה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי סביר, אני מבקש לסיים.

אורי סביר: מה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי סביר, אני מבקש לסיים.

אורי סביר: אני אסיים.

קריאות: – – –

אורי סביר: אני אסיים.

מיקי לוי: תודה.

אורי סביר: אני אסיים – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: – – –

אורי סביר: אם אתה מרוצה ממה שהיה בכיכר-ציון, אני חולק עליך.

אורי סביר: או.

אורי סביר: קיי.

אורי סביר: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי סביר, תודה.

אורי סביר: עכשיו זה כן קרב על ציון, זה לא קרב על כיכר-ציון – – –

קריאות: – – –

אורי סביר: זה כן קרב – – –

ראובן ריבלין: – – –

מיקי לוי: רובי, למה אתה מפריע לי לנהל את הישיבה?

מיקי לוי: אני מפריע לך כשאתה יושב-ראש?

אורי סביר: זה כן קרב – – –

מיקי לוי: אני מבקש לסיים.

אורי סביר: אני מסיים.

אורי סביר: זה כן קרב על ציון.

אורי סביר: כל אחד יש לו אולי התפיסה של הציון שלו.

אורי סביר: ציון זאת כן ירושלים, זה כן ערכים, זה גם שוויון, זה גם שלום, ובקלות אפשר להצית את האזור הזה, ויש בהחלט משוגעים בצד השני – –

מיקי לוי: תודה.

אורי סביר: – – וצריך להילחם בהם – –

מיקי לוי: תודה.

אורי סביר: – – אבל צריך ללכת באחריות, גם מי שלבו לא תמיד שלם עם הממשלה הזאת, ולתמוך בה בצעדים, למי שמאמין שהתהליך הזה בסופו של דבר יביא לשלום המיוחל.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שאול יהלום, חמש דקות.

מיקי לוי: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה, חמש דקות.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סיעת המפד"ל החליטה היום – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי סביר, התווכחת אתו, עכשיו שאול יהלום רוצה לדבר.

מיקי לוי: אנחנו הולכים להצבעה, ואני מבקש, לא אתן אפילו דקה אחת לחרוג מהזמן המקובל.

שאול יהלום: – – נוכח החלטת הממשלה דהיום ולקראת הבאתה להצבעה במליאת הכנסת, להצביע נגד הממשלה, ומאחר שההצבעה היא הצבעת אמון – להצביע אי-אמון בראש הממשלה ובו זמנית לפרוש מהקואליציה ומהממשלה, וכך מכריזה היום המפד"ל.

שאול יהלום: אנחנו עוזבים את הממשלה.

שאול יהלום: אנחנו, במשך השנה האחרונה, היינו שותפים תוך מחאה קשה, כשם שבממשלה הקודמת בראשות ביבי נתניהו היינו שותפים וגם שם הצבענו נגד רוב הנסיגות, בכלל זה נגד הסכם-וואי.

שאול יהלום: בהסכם-וואי אנחנו התנגדנו לא רק בממשלה אלא גם בכנסת, וזה היה אחד התקדימים שסיעה, לרבות שריה, מצביעים נגד, אבל כאשר אנחנו ראינו מהלכים שיש בהם היגיון פנימי כלשהו, אנחנו הבנו שזה רצון העם או זה רצון הממשלה ששולטת בעם.

שאול יהלום: אבל היום אנחנו הגענו למסקנה, שמסירת שלושת הכפרים מיותרת.

שאול יהלום: מסירת שלושת הכפרים נובעת מטעות מדינית מצערת לא רק לדידנו, שאנחנו חושבים ששלושת הכפרים צריכים להיות שטח B גם בהסכם הקבע, אלא אנחנו טוענים שלדידה של הממשלה, ולדידו של ראש הממשלה, מה היה צורך לפני הסכם קבע, לפני הסכם כלשהו, לבוא, לקום בבוקר ולתת לרשות הפלסטינית שלושה כפרים עוטפי ירושלים?

שאול יהלום: אני אומר לכם, רבותי, אדוני היושב-ראש – – –

מוחמד כנעאן: זה הכללים שלך?

מוחמד כנעאן: מה אתה נותן?

שאול יהלום: גם לדידך אני לא מחזיר לאף אחד, אלא כל השטחים האלה היו שטחים ברשות העם היהודי.

שאול יהלום: אני מתפלא עליך כבן לעם הערבי שמצטיין בזיכרון ארוך – תמיד אתם מתפארים שהזיכרון אצלכם הוא ארוך – מה אכפת לך על הזמן?

שאול יהלום: עד לפני כמה אלפי שנים אנחנו היינו שם.

שאול יהלום: אז אם היינו שם לפני אלפי שנים ואנחנו חוזרים, לא מגיע לנו?

שאול יהלום: בכל המקומות האלה אתה מגלה את השורשים של העם היהודי.

מוחמד כנעאן: – – –

ראובן ריבלין: למה – – – בשיח'-באדר ואסור לנו להיות – – –

שאול יהלום: כל מי שיסתכל על ההיסטוריה בעוד כמה שנים, ההיסטוריונים, הם יראו איזו סמליות יש היום כאשר הרשות הפלסטינית מפעילה את זרועותיה, לרבות זרוע ה"פתח", מארגנת מהומות במסגרת יום הנקרא "יום הנכבה".

שאול יהלום: בכל שטחי יהודה, שומרון ועזה מארגנים תהלוכות אלימות שרוצות לעלות על יישובים, להטיל מצור על יישובים, כמו על נצרים, ויורים באש חיה.

שאול יהלום: בבתי-חולים שוכבים קציני וחיילי צבא-הגנה לישראל, שמי ירה בהם באש חיה?

שאול יהלום: – שוטרים של הרשות הפלסטינית.

חיים דרוקמן: בנשק שאנחנו נתנו.

שאול יהלום: נכון, הרב.

שאול יהלום: ומה מחליטה ממשלת ישראל באותו יום?

שאול יהלום: מה תחליט כנסת ישראל – אני מקווה שלא?

שאול יהלום: לקחת שלושה כפרים עוטפי ירושלים בלי שום הסכם.

שאול יהלום: אני שואל: אותם שוטרים פלסטינים שהיום ירו ברמאללה, בנצרים, בכדים, בגנים – – –

ראובן ריבלין: ועדיין יורים.

שאול יהלום: ועדיין יורים, עד לרגע זה.

שאול יהלום: תארו לכם שמחר יהיה הסכם מסגרת על ירושלים, אני מניח שיהיה ויכוח קשה והרשות הפלסטינית וערפאת, לשיטתם, יגידו: מדליקים את השטחים כדי לקבל יותר.

שאול יהלום: לאן יירו אותם שוטרים פלסטינים שיהיו באבו-דיס?

שאול יהלום: לאן הם יירו?

שאול יהלום: לבתי ירושלים, בריבונות ירושלים, כמו שהם ירו היום.

ויצמן שירי: מה עשיתם כשישבתם בממשלה עם סיפור המנהרה ונהרגו 20 חיילים?

ויצמן שירי: מה עשיתם?

ויצמן שירי: עצרתם את כל התהליך המדיני?

מיקי לוי: לא לענות, כי אתה מסיים.

שאול יהלום: מה פתאום אני מסיים, רק התחלתי.

מיקי לוי: אני מבקש לסיים.

מיקי לוי: אנחנו הולכים לקראת הצבעה בשעה 19:15.

שאול יהלום: אדוני, כמה זמן דיברתי?

מיקי לוי: דיברת יותר משש דקות.

שאול יהלום: אם כך, אני מסיים במשפט אחרון ואומר: עצם העניין של ביטחון ירושלים, עצם העניין של מתנות חינם ללא הסכם, עצם העניין של הבאת צבא של שוטרים פלסטינים למבואות ירושלים זו טעות נוראה, ועל כן לא נוכל להסכים ולהיות בממשלה ואנחנו פורשים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אדוני שר העבודה והרווחה אלי ישי.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ברגעים אלו שיגרתי מכתב לראש הממשלה ובו ביקשתי, לאור האירועים הקשים, כשיש ירי של אש חיה כלפי אזרחי מדינת ישראל וחיילי צה"ל – דבר שאני חושב שלא קרה מתחילת התהליך – ביקשתי מראש הממשלה לזמן מייד את הקבינט הביטחוני ולעשות הפסקה של 48 שעות.

אליהו ישי: אני חושב, שבשעה של סכנה אמיתית לחייהם של חיילים ואזרחים, זה לא הזמן לקיים פה בכנסת דיון על מסירת אבו-דיס ועזרייה.

אליהו ישי: אני מקווה שאכן ראש הממשלה יקבל את בקשתי.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אתה כיושב-ראש, אני מציע לך לשקול ולבדוק אם בכלל להמשיך לקיים פה את הדיון, משום שזו שעה קשה לכולנו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מציע שראשי הסיעות אולי יתכנסו.

ראובן ריבלין: הצעתי הצעה לסדר בתחילת הדיון.

מיקי לוי: לאחר שהשר הלך לראש הממשלה אולי אפשר לבקש מראשי הסיעות – – –

ראובן ריבלין: שמזכירת הכנסת תבקש להביא לתשומת לבו.

מיקי לוי: חבר הכנסת שמואל הלפרט, חמש דקות.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במשך כל שנות קיום המדינה, במיוחד מאז איחוד ירושלים, היתה אחדות דעים בכל הממשלות בעניין שלמותה של ירושלים.

שמואל הלפרט: כל ראשי ממשלות ישראל הצהירו בכל הזדמנות, כי ירושלים היא מחוץ לכל ויכוח וכי אין עוררין על שלמותה ואחדותה של בירת ישראל.

שמואל הלפרט: לפני כשלושה חודשים העליתי מעל במה זו את חששותי בעניין העברת שכונות אבו-דיס ועזרייה לרשות הפלסטינית.

שמואל הלפרט: ציינתי, כי אומנם כפרים אלו הם מחוץ לשטח המוניציפלי של ירושלים, אבל הם נמצאים בטווח של מאות מטרים מהכותל המערבי ומהר-הזיתים.

שמואל הלפרט: הדגשתי כי קיים חשש, שהכביש לעיר העתיקה ולכותל המערבי, שבו עוברים מאות אלפי יהודים, יהיה בטווח של מאות מטרים משטח הרשות הפלסטינית.

שמואל הלפרט: גם הגישה לבית-העלמין בהר-הזיתים, שבו טמונים צדיקים וגדולי עולם, ואלפים ורבבות באים למקום, תהיה בטווח הרשות הפלסטינית.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אבו-דיס מוגדרת היום כשטח B ולישראל יש אפשרות לפקח על מה שקורה שם מבחינה מדינית וביטחונית כאחת.

שמואל הלפרט: אם תימסר אבו-דיס לפלסטינים, לא תהיה לישראל אפשרות פיקוח.

שמואל הלפרט: חמור מכך, תהיה שליטה ביטחונית של הרשות הפלסטינית על גבולות ירושלים ועל מקומות אסטרטגיים בעיר.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אין ספק שהתעקשותו של ערפאת לקבל את אבו-דיס ועזרייה נובעת מכך שהוא רוצה אחיזה של ממש בירושלים.

שמואל הלפרט: הוא מעוניין ביצירת מגע פיזי בין ירושלים ובין הרשות הפלסטינית, על כל המשתמע מכך.

שמואל הלפרט: מי שמביט במפת ירושלים יכול להבחין, כי לא מדובר כאן בסתם שכונות בקרבת ירושלים, מדובר בכוונה ליצור טבעת חנק סביב העיר.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, מלבד הסכנה הביטחונית של מסירת הכפרים הגובלים בירושלים לרשות הפלסטינית, ברור שהדבר יהיה פתח לחיכוכים בלתי פוסקים בין האוכלוסייה היהודית לערבית.

שמואל הלפרט: יש כאן פתח לדרישות נוספות לקבל שכונות ערביות נוספות במזרח-ירושלים, וכבר מדברים על אפשרות של מתן אוטונומיה מוניציפלית למזרח-ירושלים.

שמואל הלפרט: חשוב לציין, שערפאת עקבי מאוד בעמדותיו.

שמואל הלפרט: הוא חוזר ואומר שוב ושוב, שלא יוותר על מזרח-ירושלים, על גבולות ה-6 ביוני ועל זכות השיבה של הפליטים הפלסטינים, והוא לא שינה את דעתו במאומה.

שמואל הלפרט: בנאומים שהשמיע בשבדיה ובשווייץ הוא דיבר על הקמת מדינה פלסטינית על כל חלקי ארץ-ישראל ועל כך שהוא הגיע למסקנה שיוכל להחזיר את פלסטין רק בשלבים.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השאלה העיקרית היא: תמורת מה אנו הולכים לתת את אבו-דיס ועזרייה לרשות הפלסטינית?

שמואל הלפרט: מה מקבלת ישראל בתמורה לכך?

שמואל הלפרט: על מה תוכל הממשלה לוותר בהמשך המשא-ומתן, כאשר ידובר על הסדר הקבע ועל מעמדה של ירושלים המאוחדת כבירת ישראל?

שמואל הלפרט: מה הוא ההיגיון במסירת כפרים הגובלים בירושלים ומשקיפים על הר-הבית ועל הר-הזיתים בתור מחווה בלבד?

שמואל הלפרט: ייתכן שבמסגרת הסדר כולל היה אפשר לדון על כך.

שמואל הלפרט: אבל מה הבהילות?

שמואל הלפרט: מדוע ריצת האמוק אחרי ערפאת ומסירת כפרים ללא תמורה?

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מסירת אבו-דיס עלולה לגרום לקרע חמור בעם.

שמואל הלפרט: האם ראש הממשלה מעדיף שלום עם ערפאת על פני אחדות בעם היהודי?

שמואל הלפרט: נדמה לי שצריך להזהיר את עצמנו מפני חילוקי דעות קשים ביותר בעם, שהצורך לגשר עליהם חשוב יותר מכל ויתור לרשות הפלסטינית.

שמואל הלפרט: תודה.

מיקי לוי: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ר' קפלן: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (הוראת שעה) (תיקון מס' 7), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק הסדרת פרסומת של בעלי מקצוע (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק נתיבים מהירים לרכב ציבורי (נתיבי אגרה) (הוראת שעה), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ר' קפלן: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, חמש דקות.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, מאמצעי התקשורת אנחנו ניזונים ושומעים, שמתחולל מאבק חריף שתוצאותיו עשרות הרוגים שוטרים פלסטינים, גם פצועים, גם חיילים ישראלים וגם קצינים.

טלב אלסאנע: לצערי הרב, אני שואל: האם לא היה ניתן למנוע את העימות הזה ושפיכות הדמים?

טלב אלסאנע: האם היה צורך להמתין עד שהדבר הזה התפוצץ והגיע לאן שהגיע ואז שני העמים משלמים את המחיר?

טלב אלסאנע: השאלה היא, מי מרוויח מזה.

טלב אלסאנע: לצערי, מי שמרוויח הם אותם קיצונים פוליטיים אשר ניזונים מהדם, אשר מחרחרים מלחמות ואשר מתנגדים לקיום הסכמים.

טלב אלסאנע: אותן מפלגות ימניות, שלצערי הרב, כל ניסיון לקדם את תהליך השלום, אם זה על-ידי מילוי התחייבויות עם הפלסטינים ואם זה על-ידי קידום תהליך השלום בערוץ הסורי – מתנגדים לו בכל מיני טענות היסטוריות, ובעקבות זה מאבדים את ההווה וגם את העתיד.

טלב אלסאנע: שמענו כאן מי שמדבר על ירושלים לפני 2,000 שנה – חבר כנסת מהמפד"ל.

טלב אלסאנע: הוא עוד לא חי בשנות האלפיים, הוא חי לפני 3,000 שנה, לפני ההיסטוריה, והוא רוצה לשעבד את ההווה לאותה תפיסה של ההיסטוריה המיושנת הזאת, כשאנחנו יודעים שירושלים המזרחית היא חלק מהשטחים שנכבשו ב-1967.

טלב אלסאנע: היום אין מדברים על ירושלים המזרחית.

טלב אלסאנע: מדברים על אבו-דיס.

טלב אלסאנע: למה?

טלב אלסאנע: כי אי-אפשר לעשות טבעת חנק סביב ירושלים המזרחית, שגם נכבשה וגם סופחה.

טלב אלסאנע: לאחר מכן מדברים על טבעת נוספת – סביב אבו-דיס, כדי להגן על אבו-דיס, ועוד טבעת.

טלב אלסאנע: כאילו שעל-ידי טבעות כאלה ניתן להשיג שלום, כשאנחנו יודעים שבזמן מלחמה אפשר לירות "סקאדים" מעירק ואפשר לירות "קטיושות" מלבנון ולפגוע במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: לא הטבעות האלה ולא סיפוח אבו-דיס הם שיביאו שלום למדינת ישראל, רק שלום אמיתי, שיכיר בזכותו של העם הפלסטיני לחיות בעצמאות, בחירות, ויראה את דם בניו כדם של היהודים, ויכיר בכך שהסכמים צריך לכבד.

טלב אלסאנע: ככל שמתסכלים ומנהלים סחבת, הזמן אינו פועל לטובת צד כלשהו.

טלב אלסאנע: לצערי הרב, מה שאנחנו שומעים כאן מצד חברי הכנסת מהליכוד וגם מהמפד"ל, הכול דמגוגיה זולה.

טלב אלסאנע: הכול צביעות.

טלב אלסאנע: הם יודעים שאי-אפשר להגיע לשלום בלי להכיר בזכותם של הפלסטינים.

טלב אלסאנע: העם הפלסטיני ומנהיגיו לא נכנסו למשא-ומתן על מנת להנציח את הכיבוש הישראלי בגדה המערבית או ברצועת-עזה, אלא על מנת להביא לעצמאות ולחירות לעם הזה אחרי 50 שנה של הסבל, אם כפליטים או כנתונים לכיבוש או כמופלים בתוך מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אנחנו בסיעת רע"ם נתמוך בהסכם שמובא כאן כי אנחנו מאמינים, שללא קיום התחייבויות וללא הכרה בזכות המלאה של הפלסטינים על הגדה ועל רצועת-עזה, וללא הכרה בזכותם המלאה למדינה עצמאית, לא ישכון שלום כאן.

טלב אלסאנע: לאלה שמדברים על ירי מקני רובים מגגות בתים צריך לומר, שאפשר לקיים שכנות טובה ואחד יגן על השני כשאחד מכבד את השני.

טלב אלסאנע: אבל אי-אפשר לדרוך על העם השני ולדבר על שלום.

טלב אלסאנע: לצערי, יש כאלה ב"ימין עכשיו" שחוככים את ידיהם בהנאה, כי המצב הגיע לאן שהגיע.

טלב אלסאנע: כי זה בדיוק מה שהם רוצים, לזה הם חותרים – לטרפד את תהליך השלום ואת אוסלו שאומץ על-ידי הליכוד ועל-ידי נתניהו, ושם מוזכר שבשלב הקבע יידון מעמד ירושלים המזרחית.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת יידון מעמד ירושלים?

טלב אלסאנע: הפלסטינים יכירו בסיפוח ירושלים?

טלב אלסאנע: מוזכר שם פתרון בעיית הפליטים הפלסטינים.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת, שהפלסטינים יוותרו על הזכות הזאת?

טלב אלסאנע: ואלה שנכנסו לממשלה כשאבו-דיס במעמד B – שליטה אזרחית פלסטינית, האם הם חשבו שהיא תישאר במעמד B?

טלב אלסאנע: תלויה באוויר?

טלב אלסאנע: שליטה אזרחית פלסטינית ושליטה צבאית ישראלית?

טלב אלסאנע: הרי היה ברור שתבוא הכרעה והיא תועבר משלב B לשלב A.

טלב אלסאנע: זה התהליך הטבעי המובן מאליו.

טלב אלסאנע: עכשיו הם מתרצים את זה.

טלב אלסאנע: תמיד לא האמנתי בחיבור התמוה הזה בין המפד"ל לבין הממשלה.

טלב אלסאנע: ממשלה עם המפד"ל לא תוביל לשלום.

טלב אלסאנע: היום, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל מציינת 52 שנה ל"נכבה" הפלסטינית שהיתה ב-1948, שהובילה לאלפי עקורים, להרס יישובים ולמצב שעד היום משלמים את מחירו.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שמדינת ישראל תקבל אחריות למה שקרה ב-1948, תפתח דף חדש לפיוס, הכולל הודאה באחריות ומתן פתרון המבוסס על שוויון מלא ולא על מדיניות שתגיד שממשלה שנשענת על ערבים היא ממשלה לא לגיטימית ותדבר על רוב יהודי.

טלב אלסאנע: קריאות אלה הן גזעניות, וצריך לשים להן קץ.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, חמש דקות.

בנימין אלון: טלב אלסאנע, ברק עושה מכם צחוק.

בנימין אלון: אתם מצביעים לו ואתם בכיס שלו.

טלב אלסאנע: אנחנו לא מצביעים לו, אנחנו מצביעים לשלום.

טלב אלסאנע: אתם מצביעים להתנחלויות.

בנימין אלון: אתם בכיס שלו.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

מיקי לוי: בנימין, אתה יודע שקראתי אותך פעם שנייה לסדר?

בנימין אלון: זה נגמר.

מיקי לוי: לא, זה לא נגמר.

מיקי לוי: אני מבקש ממך.

ראובן ריבלין: ב-19:15 מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מאוד מסכים עם מה שאמר כאן לפני דקות מספר שר העבודה והרווחה.

יולי יואל אדלשטיין: אינני חושב שאנחנו עושים כאן מעשה ראוי עם כל הדיון, וודאי וודאי עם הצבעות, ביום שנשפך דם, אף שאפשר לומר, ולא קשה לראות את הקשר בין השניים, אם זה המצב ביום שכן מוסרים את אבו-דיס, ביום שראש הממשלה כן עושה מאמץ למסור את אבו-דיס, אז מה נצפה הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: ואם צודק חבר הכנסת טלב אלסאנע, שנתן כמה תנאים מפורטים מעל דוכן זה לפני שתי דקות, אפשר לחשוב ואולי גם לנחש כמה דם עוד יישפך אם אלה יהיו הדרישות, בזמן שהממשלה, כפי שאמרתי, כן מוכנה למסור.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אדוני היושב-ראש, סיעתנו, סיעת ישראל בעלייה, לא רואה שום דרך לתמוך במהלך הנוכחי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קוראים לכל חברי הבית להצביע היום בעיניים פקוחות ולהבין שלא מדובר באבו-דיס ובעזרייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שהיום מרים יד בעד המהלך הזה בעצם מרים יד בעד חלוקת ירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: צריך לפחות לומר את האמת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מקווה שהצעתו של שר העבודה והרווחה תתקבל, ואנחנו לפחות לא נתבזה בהצבעה מסוג זה בזמן שנשפך דם.

יולי יואל אדלשטיין: ובהזדמנות זאת אני גם מאחל החלמה מהירה לכל הפצועים מכל הצדדים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוחמד ברכה, חמש דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, זו לא תהיה הצבעת אמון, זו תהיה הצבעת גועל ודחייה מכל דבר שראש הממשלה שולח בו את ידו, גם כשהוא מנסה לקדם את תהליך השלום, כביכול.

מוחמד ברכה: גם אם אפשר היה להתייחס לאבו-דיס ולהחזרת אבו-דיס כשאריות הגחלים הלוחשות בתהליך השלום, זה מתערבב בדם, ובהרבה דם.

בנימין אלון: שאתם גרמתם.

מוחמד ברכה: אני לא מציע לאף אחד בשעה זו לרקוד על הדם.

מוחמד ברכה: אני יודע שיש מפלגות ויש צד בבית הזה, שכל אימת שנשפך דם צועק וצוהל כמה הוא צודק, צדקתו תמיד היתה על דם שפוך של יהודים ושל ערבים.

גדעון עזרא: על מה אתה מדבר?

מוחמד ברכה: אני מדבר על מה שאתה מבין.

גדעון עזרא: אתה לא מתבייש?

מוחמד ברכה: ולכן, טוב שביום כזה האגף הזה ישתוק – –

גדעון עזרא: תתבייש לך.

גדעון עזרא: תפסיק כבר עם ההסתה הזאת.

מוחמד ברכה: – – ולא ירקוד על הדם.

מוחמד ברכה: אני לא מתכוון לנהל דו-שיח עם אף אחד, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בסדר גמור.

מיקי לוי: תמשיך.

בנימין אלון: הערבים בהיסטוריה ישפטו אתכם בתור גורמי ה"נכבה".

מיקי לוי: חבר הכנסת בנימין אלון, אני מבקש לא להפריע.

מוחמד ברכה: אנשי כיכר-ציון, אנשי מחזה האימים של הימין, כבר היום נשמעים הקולות שהם עוד יסתערו על הכנסת.

מוחמד ברכה: הכנסת של מי?

מוחמד ברכה: הכנסת לא של העם בישראל, היהודים והערבים, של הרוב היהודי, של המדינה היהודית והדמוקרטית?

מוחמד ברכה: יש איומים כאלה היום, ודווקא ביום כזה.

מיכאל קליינר: – – –

מוחמד ברכה: אנחנו שומעים את הפרשנות של כלי התקשורת הישראליים, שמדברים על כך שהדם השפוך היום היה צפוי אתמול, ושכבוד ראש הממשלה לא טרח להזיז אצבע, והעיתונאים הישראלים אומרים היום, שהחיילים הפלסטינים, המשטרה הפלסטינית, היו בעמדה פסיבית לצד המפגינים והחיילים הישראלים, ודווקא החיילים הישראלים הם אלה שפגעו בהם, ועוד יש מי שמבקש, שהקורבן, שההרוג, יבוא ויתנצל, יבוא ויתנצל ביום כזה.

מוחמד ברכה: דווקא כשקורה מה שקורה היום בשטחים, דווקא כשקורה מה שקורה, הדם השפוך של הפלסטינים בעיקר, אבל גם של הישראלים, טוב שמחרחרי המלחמה והריב, טוב שאויבי תהליך השלום ישתקו.

מוחמד ברכה: אם היה לכם טיפה של דם, הייתם מבטלים היום את מחזה האימים בכיכר-ציון, ולא מושכים את החבל, גם עם העם בישראל וגם עם העם הפלסטיני ועמי האזור, עד הקצה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אמרתי שההצבעה היום היא לא הצבעה של אמון, אלא הצבעה של גועל, של גועל מהמדיניות שמנהל ראש הממשלה, והוא יום-יום מספק לימין קרש קפיצה אחרי קרש קפיצה כדי לחזור לשלטון, לחזור לשלטון על גלי הסתה גזענית ופאשיסטית.

מוחמד ברכה: הוא עמד על הבמה היום והתגאה מול הימין שהם אלה שעשו, ונכון מה שאמר חבר הכנסת שרון, שהוא רוצה להתחבא מאחורי הימין ורוצה להראות שכאילו הוא יותר קיצוני מהימין.

מוחמד ברכה: ראש ממשלה כזה, אני לא יודע אם הוא ראוי לאמון, אבל אני יודע שתהליך השלום, אפילו הגחלת הבוערת הקטנה ביותר ראויה לעוד תמיכה ולעוד עמידה, ושנשמור עליה מכל אויביה, ואויביה מתרבים בימים האחרונים, מתרבים בבית הזה, גם בתוך הממשלה וגם בתוך הימין שחושב שההסתה הפאשיסטית-הגזענית כלפי האוכלוסייה הערבית וכלפי העם הפלסטיני היא שתביא אותו בחזרה לשלטון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, יש ימים נוראים במדינת ישראל, ימים נוראים.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם יש מישהו שעומד מול הראי וחושב על מה שקורה.

מוחמד ברכה: כל אימת שיש חיכוך בין מפגינים ערבים אזרחי מדינת ישראל במשטרה מתעופפים כדורי הגומי, והאלות – –

מיכאל קליינר: ורק שורפים את הדגלים של המדינה.

מוחמד ברכה: – – והגז.

יאיר פרץ: מה קרה בשפרעם?

מוחמד ברכה: בשפר

מוחמד ברכה: עם היתה הפגנה לגיטימית ברשיון של המשטרה.

יאיר פרץ: בושה וחרפה.

מיקי לוי: מה קרה לך?

מיקי לוי: לא ראיתי אותך, עכשיו הגעת?

מוחמד ברכה: ודווקא כשאנשים התפזרו, הם הוכו על-ידי המשטרה ועל-ידי עוד אנשים שמוציאים את דברה של הממשלה הזאת ושל הימין ושל הליכוד.

מיקי לוי: אני מבקש לסיים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, זה יום קשה.

מוחמד ברכה: המדינה הזאת, שבין השאר קמה לאחר השואה שפקדה את העם היהודי, ושאבה חלק מהצדקת קיומה מהשואה הזאת, לא יכולה להרשות – – –

מיקי לוי: תודה.

מוחמד ברכה: אני אסיים את המשפט.

מוחמד ברכה: – – – לא יכולה להרשות, שדווקא בתוכה היא מתרחשות מגמות פאשיסטיות, גזעניות, ששוללות את האחר ושוללות את העם הפלסטיני בכלל.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עמיר פרץ.

מיכאל קליינר: ביום העצמאות חגגת?

מוחמד ברכה: מי שם עליך בכלל?

מיקי לוי: מה קרה לך?

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל קליינר, אתה הולך לדבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת עמיר פרץ, חמש דקות.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אפשר לומר שהרבה מאוד דברים נקנים בייסורים במדינה הזאת.

עמיר פרץ: נראה שהשלום, עד שיגיע לאזורנו, כשלום בין בני אדם, לא כשלום פוליטי בין ממשלות או בין גורמים פוליטיים שחותמים על הסכם אלא כשלום שמכשיר את הלבבות – כנראה נצטרך לעבור ייסורים רבים.

אליעזר כהן: גם הרפורמה תעבור בייסורים.

עמיר פרץ: בואו נהיה רציניים.

עמיר פרץ: יש פצועים בשטח, יש מצב מאוד קשה, והזמן מזמן לו – –

מיכאל קליינר: מסירת אבו-דיס.

עמיר פרץ: – – שאירועים מצטרפים להם, וההיסטוריה יוצרת מצב שאפילו דיון, שהוא דיון מורכב, ולכל אחד יש עמדה משלו, בא בדיוק כמה ימים לאחר יום העצמאות במדינת ישראל, בא ביום שבו העם הפלסטיני מכריז על יום הזדהות משלו, ובאותו יום שבו יש מחלוקת קשה בתוך הכנסת.

עמיר פרץ: וכל האירועים המתרחשים בשטח עם האירועים הפוליטיים כאן נקווים להם לתוך נהר גדול של חוסר ודאות.

עמיר פרץ: הדיווחים מהמתרחש כנראה הם דיווחים מאוד קשים.

עמיר פרץ: אני הייתי בפגישה אצל ראש הממשלה, ואני לא מוסמך לומר שום מלה, וגם לא אומר שום מלה, כי אין לי מידע מה פורסם ומה לא פורסם – – –

מוחמד ברכה: – – –

עמיר פרץ: אני הפרעתי לך?

בנימין אלון: איך הוא מדבר?

צבי הנדל: – – –

מיקי לוי: הנדל, אני מבקש, החוצה.

מיכאל קליינר: מה זה הביטוי הזה, איך קוראים לחבר כנסת "קאובוי"?

מיקי לוי: קליינר, מה קרה?

מיכאל קליינר: מה זה הביטוי הזה "קאובוי", איך קוראים לחבר כנסת "קאובוי"?

מיקי לוי: חבר הכנסת הנדל, אני מבקש.

יהושע מצא: ראחת עליכום, תאמינו לי, תמשיכו ככה, ראחת עליכום.

עמיר פרץ: אני חושב, שהיום, כשאנחנו מקיימים את הדיון, אנחנו צריכים לשקול מה יכול לכבות את הבעירה שיכולה לפרוץ.

עמיר פרץ: אחר כך זה יהיה מאוד מאוד לא חשוב מי יצק לתוכה יותר דלק ומי גרם לכך שהבעירה הזאת שרפה עוד חלקות של הבנה, שרפה עוד חלקות של סיכוי להידברות.

עמיר פרץ: אני יודע עד כמה מסובכת ההחלטה בדיוק היום, באווירה הזאת של העימות.

עמיר פרץ: בוודאי יבוא מי שיאמר, איך אפשר בכלל להתפייס כשבימים אלה, אחרי שיש הסכם ויש תהליך, בכל זאת העימות בעיצומו.

עמיר פרץ: לנו כמפלגה הרבה יותר קשה.

עמיר פרץ: לנו יש הרבה מאוד מורת רוח כנגד הממשלה.

עמיר פרץ: יש לנו סיבות טובות מאוד.

אברהם בורג: למרות הסיבות הטובות צריך לסיים.

עמיר פרץ: לא, אדוני היושב-ראש, היה פה ויכוח מאוד מאוד קשה ולקחו ממני אולי דקה.

אברהם בורג: יש לך עוד 45 שניות.

עמיר פרץ: תודה.

עמיר פרץ: אני חושב שהשעה היום מחייבת את כולנו לאחריות לאומית מעבר לכל השאלות של מה המשמעות הפוליטית של ההחלטה האם חוסמים היום את המשך ההידברות או שאומרים שהוויכוח סביב אבו-דיס אינו מצדיק.

עמיר פרץ: גם אם יצדקו אלה שיאמרו שבסוף לא נגיע להסכם המסגרת, עדיף שיביאו את העם להוכיח שלא הצלחנו להגיע להסכם מסגרת ולא יעצרו את התהליך היום, שמא בהיסטוריה לא נוכל להסביר איך בגלל הוויכוח על השינוי של המעמד של אבו-דיס עצרנו את התהליך כולו.

עמיר פרץ: למרות הכול, אני רוצה להודיע, שאנחנו כמפלגה עוד לא החלטנו על הצבעתנו.

עמיר פרץ: יצאנו מראש הממשלה, שמענו ממנו את התיאור.

עמיר פרץ: הוא בוודאי יבוא ויאמר בפני הכנסת כולה, ואנחנו גם כן נחליט על הצבעתנו.

עמיר פרץ: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רומן ברונפמן, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

אמנון רובינשטיין: מתי ההצבעה, אדוני היושב-ראש?

אברהם בורג: על-פי ההסכמה על-פי סעיף 149 בוועדת הכנסת, על דעת כל חברי הבית, בשעה 19:15 אנחנו מפסיקים את הדיון, ולא חשוב כמה דוברים עוד נותרו ברשימה.

אברהם בורג: אני צודק, חבר הכנסת פינס?

אברהם בורג: בבקשה.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כשאני שומע שמפלגות כגון יהדות התורה, ש"ס, עם אחד ומפלגות אחרות עוד לא החליטו שעה או רבע שעה לפני ההצבעה איך הם יצביעו, אני רוצה להגיד לכם שהתחושה שהדמוקרטיה במדינת ישראל בסכנה הולכת וגוברת.

רומן ברונפמן: הנושאים האידיאולוגיים, אדוני היושב-ראש, הנושאים שברומו של עולם, הנושאים של המלחמה והשלום הפכו לנושא הסחר, המסחר והמסחרה.

רומן ברונפמן: לצערי, לא רק סיעות שאני מניתי אלא גם ראשי המדינה הנוכחיים והקודמים משתתפים במסחרה הזאת.

רומן ברונפמן: ראש הממשלה הנבחר היה שבוי בטעות אסטרטגית כאשר הוא הרכיב את הקואליציה כפי שהוא הרכיב, מסיעות ימין, ש"ס, מפד"ל וישראל בעלייה, שמייצגות אינטרסים מנוגדים, במקום לקחת, ואני אומר את זה בפעם המי-יודע-כמה, את מפלגת הליכוד בתור השותפה האמיתית לתהליך שהוא קידום התהליך המדיני.

רומן ברונפמן: אי-אפשר לבנות קונסנסוס שקרי, ומה שיצא מהממשלה המכהנת זה קונסנסוס שקרי, כאשר גם התהליך המדיני וגם הרפורמות החברתיות לא מתקדמים.

רומן ברונפמן: למרות הביקורת שיש על ראש הממשלה לסיעות גדולות, לסיעות קטנות, לסיעות בינוניות וגם לי באופן אישי, אני אתמוך היום בממשלה, לא כי אני תומך במדיניות של ראש הממשלה אלא כי אני תומך בתהליך המדיני, שאם לא היום – מחר יהיה מאוחר.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת טיבי.

אברהם בורג: מה עם טיבי?

מיכאל קליינר: הוא ביקש שנחליף, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: איזה הסכמות, לא להאמין.

אברהם בורג: חבר הכנסת בשארה, ברוך הבא.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מה שמפתיע בדיון כגון זה, שבעצם הוא מחלוקת קואליציונית.

עזמי בשארה: בזמן שמדברים על תהליך שלום והשלמה היסטורית עם העם הפלסטיני, לא רק שהחישובים הקואליציוניים הצרים ידם על העליונה, אפילו כשנשפך דם, והציניות של הפוליטיקאים אין לה גבול, אין לה גבול, אלא גם ההיתממות הזאת כל פעם כשאנחנו דנים בתהליך השלום מחדש, שפתאום גילו מה רוצה יאסר ערפאת.

עזמי בשארה: כאילו לא הותחל משא-ומתן עם הפלסטינים לפני שמונה שנים ויאסר ערפאת לא אמר באמת שיש נושאים לפתרון הקבע שאין הסכמה בין הרשות הפלסטינית לישראל לגביהם.

עזמי בשארה: מה כל פעם מגלים את זה?

עזמי בשארה: אין הסכמה על מזרח-ירושלים, אף אחד לא מדבר על מערב העיר, אף אחד לא מדבר על עכו ועל יפו, מדברים על מזרח-ירושלים.

עזמי בשארה: אין הסכמה, יודעים שאין הסכמה.

ראובן ריבלין: מה יקרה אם לא נסכים?

עזמי בשארה: גם אין הסכמה על נושא הגבולות, אדוני היושב-ראש, אין הסכמה.

עזמי בשארה: אתם יודעים שאין הסכמה, ובכל זאת מדינת ישראל על ממשלותיה זה שמונה שנים ממשיכה בתהליך שלום שיש בו פריסות וצריך להתחייב על מה שחותמים.

עזמי בשארה: אבל כל פעם שרוצים להתחייב חוזרים – אבל הוא באמת רוצה בסוף שירושלים – – –?

עזמי בשארה: הוא אומר לכם שהוא רוצה את זה, מה ההיתממות הזאת?

עזמי בשארה: למה מכניסים כל פעם שיקולים קואליציוניים צרים בדיוק ביום כמו זה, למשל: נתתם להם רובים.

עזמי בשארה: יש מעצמה קולוניאלית שעזבה את הקולוניה שלה ולא היו מאחוריה רובים וצבא ולא חובתה להגן על האזרחים שלה?

עזמי בשארה: מישהו במדינת ישראל תיאר לעצמו שהוא יוכל, אחרי שיש רשות פלסטינית, להמשיך ולירות לתוך המון פלסטיני ולהרוג בפלסטינים?

עזמי בשארה: מישהו תיאר לעצמו את זה?

עזמי בשארה: אז בשביל מה נסוגותם?

עזמי בשארה: יכולתם, אדוני היושב-ראש, ואני מתכוון לצד הימני של הבית, להישאר בעזה.

עזמי בשארה: אבל זה לא עניינך, ההפגנות בעזה, הן כבר לא עניינך.

עזמי בשארה: אתה רוצה לירות לתוך הפגנות בעזה או בגדה המערבית?

עזמי בשארה: חובתה של המשטרה הפלסטינית להגן על התושבים שלה; כן, חובתה.

עזמי בשארה: לא זכותה אלא חובתה.

ראובן ריבלין: גם אם הם יורים מחוץ לעזה?

עזמי בשארה: אתה רוצה, אדוני חבר הכנסת ריבלין, שתהיה רשות פלסטינית לפי הנוסחה "בלי בג"ץ ובלי 'בצלם'"?

אברהם בורג: ריבלין, ההפגנה שלך.

עזמי בשארה: כל הנוסחה שלך היא שתהיה רשות פלסטינית שתפקידה היחיד הוא לירות על פלסטינים, בלי בג"ץ ובלי "בצלם".

עזמי בשארה: אנחנו מכירים את האמירה, אבל הפגנות של פלסטינים זה עדיין תפקידם של החיילים הישראלים, זה תפקידם של החיילים הישראלים.

עזמי בשארה: הפגנות, לא מלחמות.

עזמי בשארה: הפגנות של פלסטינים זה תפקידה של ישראל?

עזמי בשארה: וכמה עשרות הרוגים, לא בצד הישראלי אלא בצד הפלסטיני, אדוני.

עזמי בשארה: ביום כזה מוכחת עוד הפעם נחיצותו של התהליך ונחיצותה של המחויבות הישראלית לכל מה שהיא חתמה עליו, אדוני, לא רק בנושא הפריסות מחדש אלא גם בנושא השטחים, כי יש לנו מרד גם במג'ידו, ולא צריך לשכוח את זה.

עזמי בשארה: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כאשר הזמינו אותנו בפגרה והראו לנו את המפה של הנסיגה השלישית במסגרת נסיגת הביניים השנייה, הראו לנו את ההסדר על נגוהות, ואמרו שתושבי נגוהות יצטרכו להגיע לביתם דרך כביש בשליטת הרשות הפלסטינית, ויהיה בסדר; הם ידאגו לכך, שכן יש הסכם.

מיכאל קליינר: והיום תושבי נגוהות, בנוסעם בכביש היחיד המחבר אותם לתוך שטחי מדינת ישראל, הותקפו על-ידי המון מוסת מיידה אבנים, ומובן שהשוטרים הפלסטינים לא הגנו עליו, ומובן שצה"ל לא התערב, כי השטח הזה הוא כבר בשליטה ביטחונית פלסטינית.

מיכאל קליינר: אבל כאשר הותקפו חיילי צה"ל בבית-לחם, ברמאללה וליד ג'נין, פתחה המשטרה הפלסטינית בירי בנשק חם.

מיכאל קליינר: והיום כאן בכנסת בא ראש הממשלה ומבקש – למרות הירי על חיילי צה"ל – שאנחנו נאשר הסכם שמוסר את אבו-דיס לשליטה ביטחונית פלסטינית; אבו-דיס, שקרובה להר-הבית יותר מהבניין הזה.

מיכאל קליינר: יותר משיח'-באדר קרובה להר-הבית אבו-דיס.

מיכאל קליינר: והממשלה ישבה בבוקר וקיבלה החלטה.

מיכאל קליינר: אני הייתי נגדה גם בבוקר.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני הייתי נגדה גם לפני הירי על חיילי צה"ל, מתוך אותם נימוקים שבגללם אהוד ברק התנגד להסכמי אוסלו – כי אין הסכם ואין הדדיות, אלא מסירה חד-צדדית, כשהצד השני לא מקיים את ההתחייבויות.

מיכאל קליינר: אבל לשיטתו, נניח היתה בבוקר ישיבת ממשלה וכל היום יורים על חיילי צה"ל, אז ממשיכים ועולם כמנהגו נוהג?

מיכאל קליינר: האם אי-אפשר לכנס את הממשלה עוד פעם?

מיכאל קליינר: האם אי-אפשר לשנות את ההחלטה?

מיכאל קליינר: האם אי-אפשר לעכב אותה לפחות, לשיטתכם?

מיכאל קליינר: לא, רצים באיזו ריצת אמוק כדי למסור את אבו-דיס לידי ערפאת, שמפרש את המחוות האלה כחולשה.

מיכאל קליינר: ואולי זה לא מקרה שהתגובה המיידית על החלטת הממשלה על מסירת אבו-דיס היתה ירי על חיילי צה"ל.

מיכאל קליינר: אבל היום בבוקר קראנו כותרות שנועדו להכין את הרקע לישיבת הממשלה: המחבל מספר אחת, מוחמד דיף, נעצר על-ידי הרשות הפלסטינית, וכל הבוקר הרדיו חגג: הנה, עצרו אותו, מקיימים הסכמים.

מיכאל קליינר: יוצא מן הכלל.

אברהם בורג: אתה צריך לסיים.

מיכאל קליינר: אבל השאלה היא – מלבד זה שלא ברור אם מוחמד דיף נעצר בכלל, אבל אם הוא נעצר – למה לא תבעה ממשלת ישראל את הסגרתו על-פי הסכמי אוסלו?

מיכאל קליינר: על-פי הסכמי אוסלו חייבים להסגיר אותו.

מיכאל קליינר: והחשש הגדול, אדוני היושב-ראש, הוא, שיש פה איזו קומבינה, קומבינת אבו דיף.

מיכאל קליינר: ממציאים את מעצרו של אבו דיף, שמחר ישתחרר במסגרת הדלת המסתובבת, כדי שאבו דיף יסייע לציבור לעכל את מסירת אבו-דיס או אבו דיף, או מה שלא יהיה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אחמד טיבי: כמה זמן יש לי?

אברהם בורג: שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – – –

אברהם בורג: רק שנייה, עצור רגע.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת, רבותי.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יום קשה עבר על הגדה המערבית ואזורי הרשות הפלסטינית; עימותים קשים שהביאו לאובדן חיים: לפחות שלושה פלסטינים נהרגו, ונפצעו כ-441 פלסטינים.

אחמד טיבי: גם נפצעו כמה חיילי צה"ל לאחר גל הפגנות ועימותים.

אחמד טיבי: ברגע זה, בזכות התערבותו הברוכה של השר שמעון פרס, יש הפסקת אש.

אחמד טיבי: באזור רמאללה נורתה ירייה אחת לפני כחמש דקות והיורה נעצר.

אחמד טיבי: גם ראש הממשלה וגם היושב-ראש ערפאת לפני כ-45 דקות נתנו הוראות להפסקת אש מיידית, ואני רוצה להודות לשר שמעון פרס על מעורבותו, שהביאה ברגעים הקריטיים להפסקת הירי והפגיעה באנשים.

יגאל ביבי: תודה רבה, ממש תודה.

יגאל ביבי: ..

אחמד טיבי: ברגעים כאלה רק אנשים דגולים יכולים להתערב ברגע המתאים על מנת למנוע קיפוח חיי אדם, חבר הכנסת ביבי.

אחמד טיבי: אין ספק, שהודעתו – ההודעה המדינית – של ראש הממשלה, היו בה אלמנטים חיוביים לגבי כיבוד החלק החשוב בהסכם של העברת שטחים באזור אבו-דיס, עזרייה וסוואחרה משטחי B לשטחי A.

יובל שטייניץ: מה עם הרשות הפלסטינית?

אחמד טיבי: הרשות הפלסטינית מכבדת את ההסכם.

יובל שטייניץ: אה, בזה שיורים על חיילי צה"ל?

אחמד טיבי: הגרסה הפלסטינית והתוצאות, חבר הכנסת שטייניץ, 441 פצועים בצד הפלסטיני מירי חיילי צה"ל, התוצאה מדברת בעד עצמה.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להיכנס אתך לניגוח.

אחמד טיבי: אני ממש לא מעוניין להיכנס אתך לניגוח.

אחמד טיבי: ממש לא.

יובל שטייניץ: האם זאת לא החלטה של ערפאת?

אחמד טיבי: אני שוחחתי לפחות ארבע פעמים עם היושב-ראש ערפאת בשעה האחרונה, והאיש הזה נתן הוראה חד-משמעית לא להשתמש בנשק חם, אבל מהצד השני המשיכו לירות.

אחמד טיבי: זו היתה החלטה מוטעית שהביאה לפגיעה באנשים.

יובל שטייניץ: אבל הוא אפשר לחמם את הכול.

אחמד טיבי: מדובר בהפגנות למען שחרור אסירים.

אחמד טיבי: זה נושא הנוגע לכל בית פלסטיני.

יובל שטייניץ: הפגנות אלימות.

אחמד טיבי: יש לכבד את ההסכם בנושא שחרור אסירים וגם לבוא לקראת הרשות הפלסטינית; לפי שורת הדין ולפי ההסכם, ולפנים משורת הדין היום, לפני מחר.

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי, צריך לסיים.

אברהם בורג: תודה.

יובל שטייניץ: הם יורים על חיילינו.

יובל שטייניץ: הם יורים על חיילי צה"ל.

אחמד טיבי: אני קורא לראש הממשלה היום להחליט מיידית על שחרור אסירים פלסטינים, על מנת לבוא לקראת התביעה הצודקת הזאת למילוי החלק הזה של ההסכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, בטרם נציג את ההצעות לסיכום ובטרם ניגש להצבעה, ביקש ראש הממשלה להגיד דברים לסיכום הדיון.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעוד הכנסת יושבת פה על מדוכת הדיון החשוב הזה, היום, במהלך היום, התרחשה שרשרת של אירועים ושל התנגשויות, לרבות חילופי אש בכמה מקומות, גם ביהודה ושומרון וגם בעזה, שכללו גם – – –

יהושע מצא: נו, זו ההפחדה שלו.

יהושע מצא: זו הפחדה.

סילבן שלום: זו השיטה.

סילבן שלום: תישא באחריות, הוא אומר לך.

אהוד ברק: אני מציע, שלפחות בדברים האלה, שקשורים לאירועים ביטחוניים שקשור בהם סיכון חיים של חיילי צה"ל, תפסיקו לעשות מכל דבר ליצנות קנטרנית.

יהושע מצא: הכול ביטחוני.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, תודה.

אהוד ברק: ואני מציע באמת להירגע ולהקשיב בשקט.

יובל שטייניץ: גם מסירת אבו-דיס קשורה – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, הקריאות לסדר מקודם עוד בתוקף.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: ראש הממשלה ימשיך.

אהוד ברק: אנחנו אנשים אחים.

אהוד ברק: גם בתוך המחלוקת הפוליטית והמדינית, אני מציע לכולנו לא לשכוח שכולנו אחים והבנים של כולם נמצאים ביהודה ושומרון ועומדים ביחד בעמדות, ואני מציע, אפילו מחמת הכבוד אליהם להירגע בסוג הזה של ויכוח.

אהוד ברק: היום, בעוד הכנסת יושבת פה על הנושא החשוב הזה, התחוללו כמה אירועים של התנגשויות, לרבות ירי.

אהוד ברק: בצומת גנים-כדים היתה בבוקר התנגשות, ויש לנו שם קצין פצוע.

אהוד ברק: ליד שכם היו חילופי אש עם אנשי "תנזים" מזוינים, ויש כמה הרוגים לפלסטינים.

אהוד ברק: עד לפני שעה קלה היו חילופי אש בצומת איו"ש, ליד מפקדת האוגדה, פה ביהודה ושומרון, שם היו לנו שלושה פצועי ירי שאחד מהם פצוע קשה, אך יציב.

אהוד ברק: גם ברצועת-עזה היו כמה חילופי אש.

אהוד ברק: בסך הכול, בכלל חילופי האש, עד עכשיו, יש לנו שישה פצועים מירי, ואחד מהם פצוע קשה.

אהוד ברק: לצד השני יש שמונה או עשרה הרוגים, וזאת על-פי הדיווח שלהם, וארבעה הרוגים שאנחנו מנינו, ועשרות פצועים.

אהוד ברק: אלה אירועים חמורים – – –

קריאות: – – –

אהוד ברק: אנחנו הבהרנו, יש במשך כל היום קשר הדוק – – –

מיכאל איתן: – – –

אהוד ברק: חבר הכנסת איתן, תן לי לגמור לדווח, תאמין לי, זה יהיה קצר.

אהוד ברק: במשך כל היום יש קשר רצוף בין המפקדים שלנו ומפקדים של הצד השני במטרה לנסות לרסן את העניין.

אהוד ברק: זה לא תמיד הולך, ועוד יצטרכו לתחקר את זה.

אהוד ברק: אני גם לא בטוח שבכל רגע ובכל שלב בצד השני היתה נכונות לפעול בצורה נחרצת כדי להפסיק.

אהוד ברק: אני גם העברתי במשך היום מסרים של דרישה ליושב-ראש ערפאת להפסיק במהירות את האירועים האלה, שאופיים החמור והמסוכן ברור ולא דורש הסברים.

אהוד ברק: התוצאה, כאמור, יש עשרות פצועים וכמה הרוגים בצד השני, ושישה פצועים שלנו, מהם אחד פצוע קשה אך אין סכנה לחייו.

אהוד ברק: בדברים האלה אני רוצה לסכם את הדיון ולומר: אנחנו לא הולכים בדרך קלה.

אהוד ברק: המאבק על השגת שלום וביטחון לישראל הוא לא משחק, ובמסורת שלנו כבר נאמר שארץ-ישראל נגאלת בייסורים.

אהוד ברק: זה לא פשוט וזה לא יהיה קל, ואני לא רוצה להשלות את הכנסת ולא את עם ישראל.

אהוד ברק: חברת הכנסת בלומנטל, אני מציע לא לצחוק – – –

עוזי לנדאו: – – – הצבעה?

בנימין אלון: הם יורים בך – – –

אהוד ברק: אני מציע לכולנו לא להשלות את עצמנו, בדרך אל ביטחון ושלום יהיו גם – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת.

עוזי לנדאו: – – – אלימות.

אהוד ברק: – – רגעים קשים.

אהוד ברק: כל מי שלא מבין את זה, הוא או תמים או מיתמם, ואני לא יודע להגיד מה יותר – – –

עוזי לנדאו: – – – "קטיושות" בקריית-שמונה.

בנימין אלון: – – –

אהוד ברק: אלכסנדר ינאי כבר הזהיר את שלומציון, ואני גם אומר לכם ומזכיר לכם ממי להיזהר.

עוזי לנדאו: אני מטיל עליך את מלוא האחריות – – –

אהוד ברק: אני נושא בכל האחריות גם כשאתה לא מטיל אותה עלי, אל תדאג.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, מלוא האחריות.

עוזי לנדאו: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, שמעת?

אברהם בורג: תודה.

אהוד ברק: אני נושא בכל האחריות, ואני אמשיך לשאת בה, ואנחנו נוביל את עם ישראל, גם אם אתה תרצה וגם אם לא, לביטחון ולשלום.

אהוד ברק: נמשיך להוביל.

עוזי לנדאו: – – –

בנימין אלון: – – –

מיכאל איתן: בינתיים הם מובילים אותך.

אהוד ברק: אני חוזר, חברים, אני מבין שאתם מתנגדים להצעה שעומדת על הפרק.

יהושע מצא: תקפיא את – – –

אהוד ברק: הבנתי, ועכשיו אני חוזר ואומר לכם:

אהוד ברק: אנחנו נחזק את ירושלים ונחזק את אחדותה.

אהוד ברק: לזה אני מחויב.

יהושע מצא: בלה-בלה-בלה.

מיכאל קליינר: – – –

בנימין אלון: – – –

מיכאל איתן: – – – ההזדמנות הגדולה.

אהוד ברק: אני מבקש מהכנסת לאשר את ההודעה ואת ההצבעה.

אהוד ברק: ואני רוצה לומר לכולכם: פנה אלי השר אלי ישי בשם סיעת ש"ס וביקש שנשקול דחייה של ההצבעה.

אהוד ברק: לאחר שהתייעצנו בינינו ודנו בעניין סיכמנו, שאנחנו מגישים את ההצעה לאישור, אבל אנחנו דוחים את הביצוע של ההעברה עצמה עד אשר – –

בנימין אלון: עד שהם יסכימו – – –

אהוד ברק: – – ייגמר הבירור של הנסיבות של האירועים היום ונבוא על סיפוקנו בקשר לסידורים למניעת אירועים כאלה בעתיד.

אהוד ברק: אני משוכנע, שלהצעה הזאת יצטרפו כל חברי הבית שנוהגים היום באחריות, ואני אומר לכם, גם יהדות התורה פנתה אלי בעניין הזה מאוחר יותר, לאחר אלי ישי, ואני משוכנע שכולנו שותפים לכך.

דני נוה: לא הבנת את זה לבד?

דני נוה: יום שלם של ירי ואירועים ולא הבנת את זה לבד?

אהוד ברק: אני מודה לאלי ישי, ואני פונה אל חברי ומבקש לאשר את ההודעה במגבלה שדיברתי – על ביצוע דחוי, לאחר שייגמר בירור האירועים של היום.

אהוד ברק: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה לראש הממשלה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, שימו לב לנוהל ההצבעה.

אברהם בורג: הוגשו שלוש הצעות לסיכום הדיון: הצעה של סיעת ישראל אחת, הצעה של הליכוד, האיחוד הלאומי וישראל ביתנו, והצעת המפד"ל.

אברהם בורג: על הצעת ישראל אחת הוגשו לי מספיק חתימות על מנת לקיים הצבעה אישית.

אברהם בורג: יעלו ויקראו עכשיו את ההצעות לסיכום.

אברהם בורג: על השתיים הראשונות, של המפד"ל, של הליכוד וכו', אנחנו נצביע בהצבעה רגילה אחת אחת, ותהיה הצבעה אישית על הצעת ישראל אחת.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: אז אין הצעה?

ראובן ריבלין: יש הצעה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: ראשית אנחנו נקרא את הצעת ישראל אחת.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: ההודעה אומרת את הדבר הבא: הכנסת מאשרת את ההודעה המדינית של ראש הממשלה, לרבות החלטת הממשלה מס' 1624, שהתקבלה בתאריך 15 במאי 2000, לגבי שינוי מעמד שטחים באזור אבו-דיס–עזרייה.

אופיר פינס-פז: תודה.

מיכאל קליינר: איפה ההסתייגות של ברק?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הודעת סיכום מטעם סיעת הליכוד וכו' – חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, להלן הצעת החלטה מטעם סיעת הליכוד: סיעות הליכוד, האיחוד הלאומי וישראל ביתנו מתנגדות התנגדות מוחלטת להודעת ראש הממשלה ולהחלטת הממשלה בעניין מסירת אבו-דיס, עזרייה וסוואחרה.

מיכאל איתן: הם לא ביקשו את סוואחרה.

ראובן ריבלין: אנחנו מתנגדים גם אם הם לא ביקשו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: את הצעת המפד"ל יביא חבר הכנסת וסגן שר החינוך שאול יהלום.

אברהם בורג: בבקשה.

שאול יהלום: הצעת סיכום מטעם המפד"ל: המפד"ל מתנגדת למסירת הכפרים עוטפי ירושלים, מאחר שהמסירה מיותרת ופוגעת בשלמותה ובביטחונה של ירושלים.

שאול יהלום: מסירת הכפרים כמקדמת חינם לרשות הפלסטינית היא כניעה לטרור הפלסטיני.

שאול יהלום: ודווקא ביום שבו שוטרים פלסטינים יורים אש חיה בקציני ובחיילי צה"ל, המסירה מוכיחה כי ממשלת ישראל אינה שוקלת מעשיה המדיניים ועושה טעויות בפזיזות.

שאול יהלום: סיעת המפד"ל החליטה לפרוש מהקואליציה ומהממשלה ולא תהיה שותפה לטעויות אלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, שתי ההצבעות הראשונות תהיינה הצבעות אלקטרוניות.

אברהם בורג: הצבעה ראשונה, חברי הכנסת – – –

סילבן שלום: קודם הצבעה על הצעת ישראל אחת.

אברהם בורג: חבר הכנסת סילבן שלום, אדוני יקשיב לנוהגי הכנסת.

אברהם בורג: קוראים תחילה את הצעת הסיעה הגדולה ובסוף את הצעת הסיעה הקטנה.

אברהם בורג: מצביעים ראשית על הקטנה ואחרית על הגדולה.

אברהם בורג: כך נוהגי הכנסת.

אברהם בורג: אין לך התנגדות לזה, חבר הכנסת שלום?

סילבן שלום: אין לי התנגדות לזה.

אברהם בורג: אני מודה לאדוני.

אברהם בורג: אנחנו נצביע על הצעת המפד"ל תחילה.

אברהם בורג: ניתן להצביע, חברי הכנסת, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ש' יהלום – 33 נגד – 56 נמנעים – 3 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ש' יהלום לא נתקבלה.

אברהם בורג: 56 נגד, 33 בעד, שלושה נמנעים – – –

חיים אורון: האור לא דולק.

אברהם בורג: 57 נגד, לרבות השר בן-עמי במתנגדים, 33 בעד, שלושה נמנעים.

אברהם בורג: הצעה זו לא נתקבלה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת סיעת הליכוד, האיחוד הלאומי וישראל ביתנו.

אברהם בורג: ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' ריבלין – 32 נגד – 54 נמנעים – 2 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' ריבלין לא נתקבלה.

אברהם בורג: 54 נגד, 32 בעד, שני נמנעים.

אברהם בורג: הצעה זו לא נתקבלה.

שלמה בן-עמי: – – –

אברהם בורג: להוסיף את קולו של השר בן-עמי.

אברהם בורג: 55 מתנגדים.

אברהם בורג: אנחנו עוברים להצבעה האחרונה, שתהיה הצבעה שמית, על הודעת סיעת ישראל אחת.

אברהם בורג: להזכירכם, חברי הכנסת, ראש הממשלה ביקש להכיר בהצבעה זו כהצבעת אמון בממשלה.

אברהם בורג: אדוני המזכיר, בבקשה.

א' האן: קולט אביטל – בעד יולי-יואל אדלשטיין – נגד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – נגד דליה איציק – בעד מיכאל איתן – נגד בנימין אלון – נגד טלב אלסאנע – בעד משה ארנס – נגד אברהם בורג – בעד יגאל ביבי – נגד נעמי בלומנטל – נגד בנימין בן-אליעזר – בעד שלמה בן-עמי – בעד אליהו בן-מנחם – בעד שלמה בניזרי – אינו נוכח רומן ברונפמן – בעד ויקטור בריילובסקי – אינו נוכח מוחמד ברכה – בעד עוזי ברעם – בעד אהוד ברק – בעד עזמי בשארה – בעד יצחק גאגולה – נגד חוסניה ג'בארה – בעד תמר גוז'נסקי – בעד אלי גולדשמידט – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד אריה גמליאל – נגד משה גפני – נגד עבד-אלמאלכ דהאמשה – בעד נסים דהן – אינו נוכח יעל דיין – בעד חיים דרוקמן – נגד אברהם הירשזון – נגד שמואל הלפרט – נגד צחי הנגבי – נגד צבי הנדל – נגד אבשלום וילן – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – נגד רחבעם זאבי – נגד אליעזר זנדברג – נמנע עופר חוגי – נגד נעמי חזן – בעד תאופיק חטיב – בעד אחמד טיבי – בעד דוד טל – נגד סאלח טריף – בעד שאול יהלום – נגד אברהם יחזקאל – בעד אליהו ישי – אינו נוכח אליעזר כהן – נגד אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח רן כהן – בעד רענן כהן – בעד מוחמד כנעאן – בעד חיים כץ – נגד יוסי כץ – בעד ישראל כץ – נגד ציפי לבני – נגד לימור לבנת – אינה נוכחת דוד לוי – אינו נוכח מקסים לוי – בעד אביגדור ליברמן – נגד אמנון ליפקין-שחק – בעד יעקב ליצמן – נגד נחום לנגנטל – נגד עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – בעד יוסף לפיד – בעד ענת מאור – בעד עסאם מח'ול – בעד האשם מחאמיד – בעד רוני מילוא – בעד רחמים מלול – נגד מיכאל מלכיאור – בעד נואף מסאלחה – בעד יהושע מצא – נגד יצחק מרדכי – אינו נוכח דן מרידור – בעד יהודית נאות – בעד משולם נהרי – אינו נוכח מיכאל נודלמן – נגד דני נוה – נגד אוריאל סביר – בעד יצחק סבן – נגד אליהו סויסה – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת אפרים סנה – בעד גדעון עזרא – נגד אברהם פורז – בעד אופיר פינס-פז – בעד מאיר פרוש – נגד יוסף פריצקי – בעד שמעון פרס – בעד יאיר פרץ – נגד עמיר פרץ – בעד אלכסנדר צינקר – אינו נוכח מיכאל קליינר – נגד משה קצב – נגד איוב קרא – נגד דליה רבין-פילוסוף – בעד אברהם רביץ – נגד אמנון רובינשטיין –

א' האן: בעד משה רז – בעד ראובן ריבלין – נגד גנדי ריגר – נגד חיים רמון – בעד אברהם בייגה שוחט – בעד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – נגד יורי שטרן – נגד ויצמן שירי – בעד סילבן שלום – נגד שלום שמחון – בעד אריאל שרון – נגד יוסי שריד – בעד נתן שרנסקי – אינו נוכח אני חוזר לקרוא בשמות אלה שעדיין לא הצביעו:

א' האן: שלמה בניזרי – אינו נוכח ויקטור בריילובסקי – אינו נוכח נסים דהן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח לימור לבנת – אינה נוכחת דוד לוי – אינו נוכח יצחק מרדכי – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח אליהו סויסה – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת אלכסנדר צינקר – אינו נוכח נתן שרנסקי – אינו נוכח תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, השר רמון.

אברהם בורג: ברוב של 56 בעד, 48 נגד ונמנע אחד אושרה הודעת ראש הממשלה.

אברהם בורג: השרה לאיכות הסביבה תענה על שאילתות, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מלול, יעלה ויבוא ויגיע.

אברהם בורג: השרה דליה איציק.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו שבים לשגרה.

רחמים מלול: הנושא האחרון בסדר-היום: שאילתות לשרה דליה איציק, השרה לאיכות הסביבה.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: לפחות חברי הכנסת שהגישו את השאילתות, שישבו במקומותיהם.

רחמים מלול: שאילתא מס' 941, של חבר הכנסת יצחק גאגולה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה נוכח?

רחמים מלול: ישנו.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה, השרה רוצה לענות על השאילתא שלך.

רחמים מלול: נא לשבת.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: יש קשר בין אבו-דיס לאיציק דליה; גם זה אל"ף-דל"ת.

רחמים מלול: בבקשה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, חשבתי שיהיה שקט שלאחר הסערה.

רחמים מלול: חבר הכנסת י' גאגולה שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום ח' באדר ב' התש"ס (15 במרס 2000): רצוף בזה מכתבו של ראש עיריית ראשון-לציון, הטוען כי מפעל השפד"ן מסכן את בריאות הציבור.

רחמים מלול: רצוני לשאול: 1.

רחמים מלול: מה הן העובדות בעניין זה?

רחמים מלול: 2.

רחמים מלול: האם מודע משרדך לטענותיו של ראש עיריית ראשון-לציון?

רחמים מלול: 3.

רחמים מלול: מה הם הפתרונות למצב הקיים?

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת בשולי המליאה, נא לאפשר לשרה לענות.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת גאגולה, ערב טוב לך.

דליה איציק: השפד"ן.

דליה איציק: אתה, אגב, גר בראשון?

יצחק גאגולה: ברחובות.

דליה איציק: השפד"ן הוא מתקן הטיהור הגדול ביותר בארץ והיחיד, לצערי, היחיד שמטפל בשפכים ברמה גבוהה, כך שאנחנו יכולים להשתמש במים הללו גם להשקיה, ללא חשש לזיהום הקרקע ומי התהום.

דליה איציק: השפכים המטוהרים זורמים לנגב ומשמשים להשקיית השדות החקלאיים.

דליה איציק: לפיכך, החשיבות של השפד"ן למשק המים המידלדל והולך בישראל גדולה ביותר.

דליה איציק: בבדיקות שערך המשרד נמצא שאין ממש בטענות, שהמתקן הוא מונופוליסטי, שהוא גובה מחירים מוגזמים או שהוא מזהם את הסביבה.

דליה איציק: חבר הכנסת גאגולה, אני הייתי ערה לטענות הללו.

דליה איציק: אני בדקתי אותן אישית.

דליה איציק: הקו המזרחי הוא למעשה הסוגיה המרכזית בשאילתא שהעברת לידי.

דליה איציק: הקו המזרחי הוא קו ביוב תת-קרקעי, באורך של כ-25 ק"מ, והוא מתוכנן לשרת כ-700,000 תושבים בגוש-דן, ולהעביר את השפכים לטיפול בשפד"ן.

דליה איציק: בנוסף, הקו הזה ינקז את עודפי השפכים וייתן מענה על הצפות בערי גוש-דן, שנבעו מהגשמים העזים כשהיו שנים גשומות.

דליה איציק: תושבי ראשון-לציון, שחלק מקו הביוב מתוכנן לעבור בעירם, אני יודעת שהם מתנגדים לפרויקט, מחשש למפגעי ריח.

דליה איציק: אני יכולה להבטיח לך ולהם מעל לבמה זו, כי הטכנולוגיה הקיימת היום, שבה ייעשה שימוש בבניית קו הביוב המדובר, תוריד עד לאפס, אני חוזרת – עד לאפס, כל סיכוי.

דליה איציק: תאמין לי, חבר הכנסת גאגולה, אני ישבתי שם, וסלח לי, מפאת כבודך – אכלתי סנדוויץ'.

דליה איציק: אמרתי – אפשר לעשות שם פיקניק.

דליה איציק: זה מראה שהטכנולוגיה, ברוך השם, הגיעה אלינו.

דליה איציק: אגב, בירושלים יש מתקן טיהור מרשים ביותר, אבל רובנו עוד – אתה יודע – הולכים עם החשדות האחרים.

דליה איציק: בכל מקרה, הטלתי על אנשי המקצוע במשרד לבדוק ולוודא שלא ייגרם כל מפגע מהקו בעת מתן ההיתרים להקמתו.

דליה איציק: אין לנו פתרון יעיל אחר.

דליה איציק: אני רק רוצה לומר, שבראייה הלאומית יש צורך לחזק את השפד"ן כמתקן מרכזי.

דליה איציק: אני פועלת מול משרדי הממשלה, לצערי הרב לא יחד אתם, מול משרדי הממשלה והרשויות המקומיות, להנחת הקו המזרחי.

דליה איציק: אני לא מזלזלת בחשש של התושבים.

דליה איציק: כמו שאמרתי לך, אני מבטיחה לעשות הכול, ולתת להם את כל המידע הרלוונטי.

דליה איציק: אתמול דיברתי עם ראש עיריית ראשון-לציון ששוהה בניו-יורק.

דליה איציק: דיברתי אתו אישית, הסברתי לו את העניין.

דליה איציק: תתקיים אצלי ישיבה.

דליה איציק: אני מבטיחה לך שאני לוקחת את הטענות מאוד ברצינות.

רחמים מלול: חבר הכנסת גאגולה מסתפק בתשובה?

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: חבר הכנסת צ' הנגבי שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום ח' באדר ב' התש"ס (15 במרס 2000): בלשכתי נתק

רחמים מלול: בלה פנייה מאזרחים תושבי שכונה ג' בבאר-שבע – מצורפת בזה – המתלוננים כי בלב השכונה מתנהל מוסך המהווה מפגע סביבתי ותברואי בלתי נסבל.

רחמים מלול: לטענתם, פניותיהם החוזרות ונשנות לגורמים המוסמכים נותרו ללא מענה.

רחמים מלול: רצוני לשאול: 1.

רחמים מלול: האם דבר קיומו של המפגע הנדון ידוע למשרדך?

רחמים מלול: 2.

רחמים מלול: האם יוסר המפגע הנדון?

דליה איציק: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

דליה איציק: תלונות בנוגע למוסך הפועל בשכונה ג' בבאר-שבע וגורם, לטענת התושבים, למפגע סביבתי ותברואי קשה התקבלו בעיריית בכאר-שבע כבר בחודש מאי 1999.

דליה איציק: התלונות מטופלות על-ידי אגף הפיקוח ועל-ידי הלשכה המשפטית, אך טרם הוצא צו סגירה.

דליה איציק: הנושא הובא לידיעת המשרד לאיכות הסביבה רק לאחרונה על-ידי שתי שאילתות ישירות של חברי הכנסת אדלשטיין וגוז'נסקי.

דליה איציק: בעקבות פנייתם הוגשה לעיריית באר-שבע דרישה להאיץ את טיפולה בנושא ולהסרת המפגע במסגרת סמכותה.

דליה איציק: חבר הכנסת א' הירשזון שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום כ"ט באדר ב' התש"ס (5 באפריל 2000): מפרסום בעיתון "הארץ" ב-8 במרס 2000 עולה, כי זיהום נחל הירקון הגיע עד למקורותיו.

דליה איציק: הממצאים מצביעים על כך שהזיהום הוא תעשייתי.

דליה איציק: רצוני לשאול: 1.

דליה איציק: האם מתבצעת חקירה לאיתור הזיהום?

דליה איציק: אם לא – מדוע?

דליה איציק: 2.

דליה איציק: אחרי אסון המכבייה הבטיחו גורמי ממשלה, ובהם המשרד לאיכות הסביבה, לנקות את הנחל מהזיהומים, אך נראה כי אין לכך תוצאות.

דליה איציק: מדוע?

דליה איציק: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

דליה איציק: נחלי ישראל הוחרבו וזוהמו בשיטתיות מאז קום המדינה.

דליה איציק: מקורות המים יבשו, בעלי החיים נכחדו, הצמחייה העשירה נעלמה והמבקרים הדירו את רגליהם.

דליה איציק: המשרד לאיכות הסביבה פועל מאז הקמתו, וביתר שאת מאז אסון המכבייה, לתיקון הנזק ולטיהור כל הנחלים, ובהם הירקון.

דליה איציק: בעקבות עבודה מאומצת הוצאו מהנחל מרבית המזהמים.

דליה איציק: רמת-השרון, כפר-סבא, הוד-השרון, פתח-תקווה ואחרים, שזיהמו את הנחל עשרות שנים, לא עושות זאת עוד.

דליה איציק: למרות זאת, עוד קיימת בעיה קשה הנובעת מהזרמת שפכי קלקיליה לירקון, המונעת את המשך פעולות השיקום של הנחל.

דליה איציק: עם כניסתי לתפקיד קבעתי כיעד את השלמת טיהור הנחל.

דליה איציק: בימים אלו ממש מתקיימים דיונים עם הרשות הפלסטינית ועם נציגי המדינות התורמות במטרה לאתר תקציב להקמת מכון טיהור שפכים לשפכי קלקיליה.

דליה איציק: כולי תקווה כי הדיונים יישאו פרי בקרוב והבעיה תיפתר.

דליה איציק: הכתבה שאתה מציין, שלפיה "הזיהום בנחל הירקון התפשט עד למקורותיו", לא מחדשת למעשה דבר.

דליה איציק: כל אימת שיורדים גשמים נשטפת אל הנחל גם אדמה המכילה מזהמים, אלא שבדרך כלל המזהמים ממשיכים עם הזרם עד לים.

דליה איציק: מיעוט המים בנחל גורם למעשה לעלייה בריכוז המזהמים, אך לא לעלייה בכמותם.

דליה איציק: ממשלת ישראל והגופים הממונים על משק המים צריכים להבין את החשיבות שבהזרמת מים באיכות טובה ובכמויות משמעותיות לשיקום נחלי ישראל ולהחזרת החיים לגדותיהם, על מנת להופכם לאזורי קיט, נופש ופנאי לכלל תושבי ישראל.

רחמים מלול: אם כך, רבותי חברי הכנסת הרבים-הרבים הנוכחים במליאה, תם סדר-היום.

רחמים מלול: תודה רבה לשרה.

רחמים מלול: ישיבת הכנסת הבאה, אם ירצה השם – מחר, יום שלישי, י"א באייר התש"ס, 16 במאי 2000, בשעה 16:00.

רחמים מלול: ישיבת הכנסת נעולה, מוקדם מן הצפוי.