ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 13, 1999-07-12 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת – יום שני, כ"ח בתמוז התשנ"ט, 12 ביולי 1999.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת:     לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (מספר חברי הממשלה וסגני השרים בתקופת כהונתה של הכנסת החמש-עשרה).

א' האן: לדיון מוקדם – הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור משירות ביטחון לאב חד-הורי), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכות שימוע בטרם פגיעה בגמלה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק זכויות הילד, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת ניידות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק רפואת התלמיד, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – ייצוג לאוכלוסייה הערבים בגופים שונים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק זכויות הילד, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק עידוד נשים בעסקים, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק רופאי שיניים (תיקון – השוואת תנאים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הגבלה גובה ההחזר), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – מתן אשרה ורשיון לישיבת קבע), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק ביטוח לאומי (תיקון – פטור מתקופת אכשרה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הצגת מחירים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק הטבות בשל איבוד מסמכים על-ידי גוף ציבורי, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק המפלגות (תיקון – הבטחת ייצוג לשני המינים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – רשיון לישיבת קבע לתושבי ירושלים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי בשל דמי טיפול בילדים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – זכאות ועדכון), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלה לשמירת היריון), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – מכתב פיטורים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק מס שבח מקרקעין (תיקון – פטור ממס על מכירת מגרש), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הפחתת שעות עבודה למשפחות חד-הוריות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – החמרת התנאים לקבלת רשיון), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הבטחת סכום פיצויי פיטורים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מענק לימודים למשפחות חד-הוריות לילדים עד גיל 18), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק דיני העונשין (תיקון – איסור עינויים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הפלות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרישום לאוניברסיטאות, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – ביטול זכות הורה לחזור בו מהסכמתו), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – ביטול רישום הרשעת קטין למעט עבירות חמורות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק-יסוד: כינון חוקה, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שינוי הגדרת ילד לצורך קצבת ילדים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – כשירויות אימוץ למשפחות חד-הוריות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק פסיקת ריבית והצמדה (תיקון – הגדלת שיעור ריבית לחוב כספי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק יחסי ממון בין בני-זוג (תיקון – המשפט החל על יחסי ממון בין בני-הזוג), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת קטין אשר לא גרמה לחבלה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק העונשין (תיקון – עגונה בגין בעל נוטש), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (ביטול ההגנה המיוחדת על תקיפת קטין), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – תחולת החוק), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק העונשין (תיקון – פיצויים בגין מעצר שווא ותלונת שווא), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות בנזיקין), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – המשכורת הקובעת), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח אבטלה של עובד עצמאי) התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק מתקני שרפה, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (הוראות מעבר) (תיקון) (תיקון – החלת תחולה רטרואקטיבית לאלמנות עובדות הרשויות המקומיות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הפסקת עבודה בשל מעשה שלטוני), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – סייג לשירות מילואים של בן למשפחה שכולה ושל יחיד), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – תפקידי הרשות, ייצוג לאוכלוסייה הערבית במוסדותיה וכללי השידורים בערבית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך ערבי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק הגנה על פעוטות בסיכון, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מכירה והחכרת קרקע לבנייה לצורכי מגורים (הוראת שעה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – חישוב מספר המבוטחים המשוקלל), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור שבוע העבודה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ניסוח החוקה, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – איסור אפליה בתעסוקה של אסירים משוחררים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין בחוץ-לארץ למי שאינם רשאים להינשא על-פי הדין הדתי, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות לחברי מועצה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור שבוע העבודה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות [נוסח חדש] (עדות ילד נגד הוריו), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – העלאת שיעור שכר מינימום), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות אישה לקצבת זיקנה וקצבת שאירים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – קצובת הבראה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – תפקידי הרשות, ייצוג לאוכלוסייה הערבית במוסדותיה וכללי השידורים בערבית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – איסור שבירת שביתה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – השלמת מימון הסל), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – אחריות מעסיק בפועל), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ריבית והפרשי הצמדה על תשלומי חובה של המדינה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השכר בשירות הציבורי (הכנסה מרבית), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (קביעה והצמדה של מזונות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הצבא (תיקון – כוח מזוין מחוץ לצה"ל), מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פגיעה על-ידי יהודים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – סייג למעצר קטין), התשנ"ט–1999, הצעת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלת ההשתתפות במכרז בשל הפרת חוק שכר מינימום (תיקוני חקיקה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – טיפול בקורבן), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – מעצר בגין הפרת צו הגנה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תשלום ארנונה לבתי-מלון לפי תפוסה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק האזרחות (תיקון – אזרחות להורי חייל בודד), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יחסי ממון בין בני-זוג (תיקון – הליכי גירושין – פירוק שותפות בנכסים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ביטול והשבה), מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הסתה בשל מינו של אדם), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תשלום עד גיל 21), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פרסום שם חשוד), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק שיפוט בענייני רישום התרת נישואין (מקרים מיוחדים) (תיקון – רישום נישואין), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – בחירה בנמל תעופה בין-לאומי ובחוץ-לארץ), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק קרן המחקר לנזקים הנובעים מטלפונים ניידים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – גבייה באמצעות מס הכנסה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים, [נוסח משולב] (תיקון – מילת נפטר), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק האנטומיה והפתולוגיה (תיקון – מימון הוצאות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות [נוסח חדש] (רישום הודיה בשפה בה ניתנה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (המחלקה לחקירות שוטרים – אישור החלטות ועררים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – פיצוי קורבנות השואה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – החזר תשלום), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת שלום שמחון; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – הגדרת שאירים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – משך כהונת רב עיר), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה [נוסח משולב] (תיקון – אחוז החסימה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (יום האישה הבין-לאומי), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופש ההתאגדות המקצועית, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד:הממשלה (תיקון – ביטול הבחירה הישירה), מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הבחירות לכנסת (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 17), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (ידוע בציבור), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת דיווח על איכות האוויר), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת פרשת קבורת חיילי אסון השייטת, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על-ידי ידועים בציבור כבני-זוג), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק העונשין (תיקון – הפלות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – חובת דיווח על אלימות נגד בני-זוג), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירת סכין או אולר), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברות הכנסת; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירת סכין או אולר למי שטרם מלאו לו 18 שנים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 34 – חברות קבועה בוועדות), מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק נישואין וגירושין, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת והמצפון, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק נישואין וגירושין, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האישה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות לצורך טיפול בילד חולה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום דת ולאום), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – זכויות מעוכב), התשנ"ט 1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הארכת מועדי כנסות), מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הגנת זכויות נאשמים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – התמחות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון – איסור פרסומת סמויה למוצרי טבק בסרטים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – צווי הריסה במגזר הבדואי בנגב) (הוראת שעה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ייצוג לאוכלוסייה הערבית בוועדות התכנון והבנייה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק הפיקוח על הצבת אנטנות לטלפונים ניידים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלה בעד ילד נכה השוהה במוסד), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – בחירות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הזכות להציע מועמד), מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חבישת קסדה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – זכויות ילדים שאינם תושבים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מתן חיסונים חינם), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קבלת קצבת זיקנה וקצבת נכות בעד אותו פרק זמן), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – הורה יחיד המקבל קצבה אחרת), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (הרחבת חובת מזונות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם בגן חובה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הפסקת היריון), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – הרחבת הפיקוח על גן-ילדים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – פיצויי פיטורים עקב התפטרות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק מס שבח מקרקעין (תיקון – מכירה על-ידי מנהל עיזבון), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק שירות המדינה (סיווג פעילות מפלגתית ומגבית כספים) (תיקון – חברות בגוף בוחר), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – בעלי משק חקלאי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – אי-תחולה במקרי אלימות במשפחה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (קביעת הבן הממשיך), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת שלום שמחון; הצעת חוק שמירה הסביבה החופית, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הגנה על מי תהום), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הרכב האספה הבוחרת), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון – ילדים בעלי צרכים מיוחדים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק העונשין (תיקון – הפלות מסיבות סוציאליות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק פיצויים ליישובים במצב חירום, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירותי בריאות במוסדות החינוך, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק העיסוק בדיאטה, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת שאירים וקצבת זיקנה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מינוי אימאמים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק העונשין (תיקון – פגיעה בשופטים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – צו לאיסור נשיאת נשק), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תגמולי קורבנות הרדיפה הנאצית), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עדיפות התחבורה הציבורית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – דחיית שירות לתלמידי ישיבה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – השתתפות בשכר דירה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – אם נושאת נשואה או קרובת משפחה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השלמת קצבת זיקנה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבזק (תיקון – ייצוג לאוכלוסייה הערבית במועצה לשידורי כבלים ובמועצה המייעצת לשירותי בזק), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – חסיון ממצאים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור שאלות מפלות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה של עובדת שילדה פג), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מימון שירותים לילדים במצוקה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הדיור (בנייה ציבורית), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תוספת למקורות מימון), התשנ"ט–1999; מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – מוסדות להכשרת עובדי חינוך), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מדד יוקר הבריאות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגבלת פיטורין של אישה השוהה במקלט לנשים מוכות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – ועדה לעבודה בהיריון), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האזרחות (תיקון – ביטול אזרחות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק יחסי ממון בין בני-זוג (תיקון – הקדמת מועד איזון המשאבים והרחבת בסיס האיזון), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: חוקה לישראל, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשומות (פרסום באינטרנט), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – איסור אפליה במקומות בידור), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (הגבלת חסינות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – עונש מינימום על עבירות אלימות של קטינים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום על תרופות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מתן אזרחות למי שנישא לישראלי (תיקוני חקיקה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – רבני ערים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון – מילת נפטרים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – ביטול סעיף הלאום בתעודת הזהות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – חלוקת המנדטים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – כפל קצבה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בלימודים אקדמיים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תעסוקת נכים, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרת השימוש בתדרי רדיו, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – נכה שנעדר מישראל), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הזכות למות בכבוד, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – מוסמכים לתת תעודת הכשר), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – שיעור אפס בקניית דירה ראשונה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק מדידת דוגמאות סביבתיות בקרבת המרכזים הגרעיניים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הסמכה מיוחדת) (תיקון – סייג להסמכה מיוחדת), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדרת ילד לצורך זכאות וקצבה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק האזרחות (תיקון – מתן אזרחות גם לדוברי ערבית), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הקייטנות (רישוי ופיקוח) (תיקון – הדרכה ובטיחות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עונש מזערי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום גמלאות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זכאות לנקודת זיכוי במשפחה חד-הורית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – גיוס בני ישיבות לצה"ל), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירותי תיירות (תיקון – חובת ליווי על-ידי מדריך מוסמך), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכות למענק לידה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק ביטוח לאומי (תיקון – הגדלת קצבת ילדים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עובדים זרים (העסקה שלא כדין) (תיקון – ענישה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – איסור העסקת עוזרים פרלמנטריים מדרגת קרבה ראשונה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – אתר תיירות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – איסור שידול להצבעה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – תחולה על מעסיק בפועל), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספריות הציבוריות (תיקון), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – הזכאים לתגמול), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לחברי מושב), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת שלום שמחון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הרחבת הזיכוי בעד נטולי יכולת), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון – קביעת שער הריבית על אשראי), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי לידה לעצמאיות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הנחה בארנונה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – טיפול רפואי בנכה שדרגת נכותו פחותה מ-10%), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק דיור לעולים חדשים בודדים, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מתן זכויות להורה יחיד ולילדיו), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק מקרקעי ישראל (תיקון – איסור העברת קרקעות מדינה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדר חובות בגין קצבאות ביטוח לאומי, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הסדר חובות בגין דמי סיוע לשכר דירה לזכאים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – קביעת יעדים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – איסור שידורי חדשות ואקטואליה בטלוויזיה הלימודית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב] (תיקון – מניעת עינוי דין), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק לתיקון דיני משפחה (מזונות) (הצמדת מזונות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק רשות המזון, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – איסור התקשרות עם גורם מפלה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – הפרדת מכרזים בעבודות בנייה ותשתית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק איסור השפעה על הליך בחירות בישראל על-ידי תושבי חוץ, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק פיצוי מפוני רמת-הגולן, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – שכר חברי ועדות קלפי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב] (תיקון – הקלטת חקירות בווידאו), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק החזרת תושבי בירעם ואקרית לבתיהם, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה [נוסח משולב] (תיקון – זיהוי בוחרים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הזכות לבחור ולהיבחר), מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק יום שימור הדמוקרטיה (יום זיכרון), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק קיום משאל עם בסוגיית עתיד רמת-הגולן, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הגדרת אזרח), מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לקיום תוקף של פקודת בתי-הדין האזרחיים והדתיים (השיפוט), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק סיוג ויתור על שטח, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק משאל עם להסדר הקבע, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק בעלי חיים מסוכנים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (הגבלה לאחר פרישה של המפקח על הבנקים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – גיוס תלמידי ישיבות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (הרחבת המזונות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק האזרחות (תיקון – אזרחות מכוח לידה), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצוי מפוני הגדה המערבית וחבל עזה, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים, (תיקון – אובדן ימי עבודה כתוצאה מנזק מלחמה או נזק עקיף), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק-יסוד: איכות הסביבה, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – עריכת סקרים בשבתות וחגים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק הבזק (תיקון – סייג לשידורים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה [נוסח משולב] (תיקון – אחוז החסימה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק הגבלת השפעה, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק הסכם השלום עם סוריה, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק העונשין (תיקון – השוואת תנאי מאסר), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון – סייג לויתור על שטח), מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב] (תיקון – ביטול כפל קנס), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון – התרת תעמולה בשילוט בתקופת הבחירות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק הדיור הציבורי (מחוסרי דיור), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סימון שידורים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – מעמד טוען רבני בבית-משפט לענייני משפחה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה בימי מנוחה בחנות של אגודה שיתופית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גיל ילד), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות אישה לקצבת זיקנה וקצבת שאירים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – אגרה רב-שנתית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הטבת תנאים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (אי-תשלום ארנונה כאשר הסכום שנוי במחלוקת), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שכר לחייל בשירות סדיר), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הפריה מלאכותית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – תוספת ריבית לפיקדון ומענק), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (השכלה גבוהה כתנאי בגיוס חוקרים למשטרה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – הגדלת מספר ימי היעדרות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – השוואת תנאים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – איסור בקשת מידע בדבר שירות צבאי), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (אי-הכללת קצבה בגדר הכנסה מופחתת מקצבת זיקנה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – פיקדון ומענק), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חשבון גמל), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – משפחה חד-הורית), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון – מס רכישה על דירה שנייה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – הקמת לשכות), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השבות (תיקון – סייג לזכויות בני משפחה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – ביטול אגרת הטלוויזיה), התשנ"ט–1999, קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הגבלת כהונת ראש רשות מקומית), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק רדיפות הנאצים (תיקון – סיוע משפטי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור מטעמי מצפון), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם (תיקון – תחולת הסכם קיבוצי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם (תיקון – קיצור התקופה המרבית לגוף מתוקצב), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות שדות התעופה (תיקון – אישור הכנסת לתשלומים שגובה הרשות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – קיצור תקופת השירות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פדיון מניה של חבר אגודה שיתופית לתחבורה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק רשות השידור (פטור מאגרה למוסדות חינוך), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון – תקופת צינון), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שמורת הטבע הר-מירון – שחרור אדמות בית-ג'אן, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – "נקי יהיה לביתו שנה אחת ושימח את אשתו אשר לקח"), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק קביעת אזור עדיפות, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק דירות עממיות (הוזלת מחירים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון – מסלול הטבות חלופי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת שלום שמחון; הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – הגדרת הורה יחיד), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – חובת ביטוח), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – דיווח ראש המטה הכללי לממשלה), מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון – הרשות כתאגיד), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – אזרחות כפולה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – כרטיסי חיוב), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – יהודה שומרון ועזה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת ביקור פצועי תאונות דרכים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – ביטול השיפוט הייחודי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – איסור עיסוק נוסף), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק איסור קיום בחינות בגרות בסמוך לימי זיכרון), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס למלגה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – גילוי נאות אודות גרירה משכנתה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רשיון נהיגה בטרקטורון), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק המפלגות (תיקון – הבטחת ייצוג), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון) (עבירות קנס), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי ממס על לימודים גבוהים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (אי-התרת ניכוי הוצאות פרסום בכלי תקשורת הפועל שלא כחוק), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק יסודות התקציב (ענישה פלילית על חריגה בשכר), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק השבות (תיקון – זכויות לבן משפחה של יהודי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק מתן תמריץ להעסקת עובדים חדשים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור כניסה למקומות בילוי עם כלי נשק), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מועד שחרור משירות סדיר), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק משאל עם על עתיד ירושלים (הוראת שעה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שירות הדת היהודיים (תיקון – רבני ערים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – פרסום הצעת זוכה במכרז), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – חובה לרצות שני-שלישים מעונש מאסר), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק העונשין (תיקון – הגדרת הפרת אמונים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק העתיקות (תיקון – הרחבת סמכות ועדת שרים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הכללת הביטוח הסיעודי בסל השירותים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק דיני הראיות (הגנת ילדים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק המרשם והיידוע (עבריינים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ערי ואזורי פיתוח (תיקון – שינוי קריטריונים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור בקשת מידע בדבר שירות צבאי), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת והמצפון, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק עובדים זרים, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות הורה יחיד לגמלה בזמן לימודים), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה, התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – הגדרת נפקד), התשנ"ט–1999, מאת קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – דין מפלגות המקיימות סיעה אחת), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור מדירה ראשונה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק מס שבח מקרקעין (תיקון – פטור ליורש מחלל צה"ל), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק מס שבח מקרקעין, (תיקון – מכירה אגב גירושין), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, היום בשעות הבוקר אירע ניסיון אונס באזור גן-סאקר שלמרגלות הכנסת.

אברהם בורג: אנס התנפל על אישה, אם לשני ילדים, תושבת ירושלים, עובדת לשעבר בבית-המשפט העליון, שהיתה בדרכה לבית-המשפט העליון.

אברהם בורג: משמר הכנסת, שהיה באזור, נחלץ לעזרתה, חסם את האזור בשיתוף פעולה עם משטרת ישראל, ויחד תפסו את האנס, עצרו אותו והביאו אותו אל המשטרה להמשך ההליכים.

אברהם בורג: אני רוצה לנצל את הפתיחה של הישיבה הזאת כדי לשלוח מכאן תודות לאנשי משמר הכנסת, שעמדו על משמרתם ועשו את מלאכתם נאמנה; לאנשי משטרת ישראל על שיתוף הפעולה וההיערכות המהירה; לאותה אישה יקרה שסבלה – לשלוח לה ברכות של חיזוק ידיים.

אברהם בורג: הדבר הזה נכנס, בסופו של דבר, לתבנית של סוף שבוע של אלימות.

אברהם בורג: מי שקורא את העיתונים בסוף השבוע הזה על מותו הכל-כך מיותר של גיל מיצ'ל, ועל מותו הכל-כך מיותר של רושדי קעקוש מכפר-יסיף, מבין שנכנסנו לתוך שגרה של מוות סתמי, לתוך שגרה של אלימות סתמית.

אברהם בורג: יש איזו תחושה שרווחת, לא רק בציבוריות, אלא בכל מקום ובכל אתר, וצריכה לקבל את ביטויה גם כאן, מעל במת הכנסת, שאומרת: די, נמאס כבר מן ההתרגלות לאלימות כחלק מנורמת החיים שלנו.

אברהם בורג: מסתבר שזה כבר לא אוסף מקרי, אוסף של מקרים מקריים, אלא מכת מדינה.

אברהם בורג: וכנגד מכת מדינה אנחנו צריכים להתמודד עם הכלים המסורים בידיה של מדינה.

אברהם בורג: אם האלימות היא במשפחה, או שהאלימות היא ברחוב, או שהאלימות היא בציבוריות, בסופו של דבר, אלימות שגוררת לאלימות מביאה גם למוות ומביאה למציאות של זילות חיי אדם באשר הוא בחברה שלנו.

אברהם בורג: אני פונה מכאן, דומני בשמה של הכנסת כולה, גם לממשלת ישראל, ובתוכה לשר לביטחון פנים: אכן, האלימות היא מכת מדינה; אכן, המוות סתם הוא מכת מדינה – ואנחנו מצפים מן הממשלה להציג בפנינו תוכניות מעשיות, מה לעשות בנושא הזה, כיצד להבטיח שכל אדם בביתו, ברחוב, בשכונה, בפרהסיה הישראלית, ילך בשקט, בשלווה ובאין מחריד.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נעבור לסדר-היום.

אברהם בורג: דבר ראשון הוא הצהרת האמונים של חבר הכנסת יובל שטייניץ.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43(א) לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת בנימין נתניהו מן הכנסת, אשר נכנסה לתוקפה ביום שישי, כ"ה בתמוז התשנ"ט, 9 ביולי 1999, בשעה 16:59, יבוא במקומו מר יובל שטייניץ מסיעת הליכוד.

אברהם בורג: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את מר יובל שטייניץ לעלות על הבמה.

אברהם בורג: מר שטייניץ, אקרא לפניך את הצהרת האמונים של חברי הכנסת, ואתה תשיב "מתחייב אני".

אברהם בורג: וזה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

יובל שטייניץ: מתחייב אני.

אברהם בורג: אני מאוד מודה לך על שאתה מתחייב.

אברהם בורג: לרגל זה שזכית למה שלא זכו רבים מחברי הכנסת, להישבע מעל הדוכן, כיחיד, ביקשת להגיד כמה מלים.

אברהם בורג: אמור אותן, ונמשיך בסדר-היום.

יובל שטייניץ: אני נרגש.

יובל שטייניץ: אני רוצה להודות לכולם וגם לכל אורחי ומשפחתי, שבאו לכבד אותי ברגע זה.

יובל שטייניץ: אני מוכרח להגיד שאני עומד פה ברגשות מעורבים של שמחה ותקווה, שאוכל להועיל משהו בבית הזה, ובעצב על פרישתו של בנימין נתניהו.

יובל שטייניץ: החלטתי לעשות את המעשה הנועז הזה ולקפוץ מהמים השקטים, מגן-עדן של האקדמיה לפוליטיקה, במידה רבה כדי לסייע בידו של בנימין נתניהו, בעיקר להשיג הסדר קבע סביר ורציונלי.

יובל שטייניץ: וכעת אני נכנס לבית הזה עקב פרישתו של אדם שאני מאוד מאוד מעריך, כאחד המדינאים הנבונים ביותר והאמיצים שלנו, וזה גם מטיל עלי איזה עול מסוים ואיזו ציפייה מסוימת.

יובל שטייניץ: ביקשתי רשות לומר כמה מלים כדי להציג, ותסלחו לי על ההתרגשות, שני דברים שבערו כאש בעצמותי, שבהם הרגשתי שממש הקרקע בוערת מתחת לרגליים שלנו, שגרמו לי לפני כמה חודשים להחליט על המהלך שהביא אותי עד הלום.

יובל שטייניץ: נושא אחד, אני אזכיר אותו רק במשפט אחד.

יובל שטייניץ: בעקבות צוות חשיבה אסטרטגי שהקמתי לפני שלוש שנים, שהופיע גם בפני ועדת החוץ והביטחון, ראש הממשלה וגורמי ביטחון, הגענו למסקנה, שבשנים האחרונות, בעקבות הסכמי אוסלו, חלה הידרדרות חריפה ביותר במצבה הביטחוני-האסטרטגי של ישראל, בלי קשר כרגע לשאלה המדינית גרידא.

יובל שטייניץ: הימצאותם של כ-40,000 לוחמים פלסטינים על נשקם במרחקים של עשרות קילומטרים, ולפעמים קילומטרים בודדים מלב הארץ, מהערים הגדולות, משדות התעופה הצבאיים, ממרכזי הגיוס שלנו, למרות היותו של הכוח הזה כוח פארה-צבאי אולי, או מיליציוני, היא שינוי בסיסי בתנאים האסטרטגיים של מדינת ישראל, שמדינת ישראל חייבת למצוא לו תשובה הן בהסדר הקבע והן בהיערכות שונה של מערכת הביטחון ושל החברה הישראלית בכלל לנוכח השינוי הדרסטי הזה במצב הביטחון.

יובל שטייניץ: הנושא השני שהדאיג אותי ביותר הוא ההידרדרות החמורה שחלה, להערכתי, במצב הדמוקרטיה הישראלית בשנים האחרונות.

יובל שטייניץ: היינו עדים לתופעות שמזכירות את הדמוקרטיות המעורערות של מדינות אסיה ודרום-אמריקה ולא את ארצות-הברית ואנגליה – תופעות שבהן מערכת הביטחון, הרמטכ"ל, נותנים לציבור להבין שהם לא היו מרוצים מראש הממשלה שנבחר בזמנו ומשר הביטחון שנבחר.

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, בבקשה.

יובל שטייניץ: עוד שנייה.

אברהם בורג: היא כבר עברה.

יובל שטייניץ: עוד לא אמרתי הנני העני ממעש.

יובל שטייניץ: עוד שנייה ואני מסיים.

אברהם בורג: זה ייקח לך יותר מדי זמן כדי להצדיק את כל המעשים שאינם.

יובל שטייניץ: אני כבר מסיים.

יובל שטייניץ: אני חושב, שביחסי תקשורת ודמוקרטיה, יחסי מערכת ביטחון וכבוד של מערכת ביטחון לדרג הנבחר ולהחלטת הבוחר, חלה הידרדרות חמורה באיכותה של הדמוקרטיה הישראלית, ואני תקווה שאוכל לתרום והבית הזה יוכל לתרום משהו בהשבת עטרה ליושנה גם מבחינת המשטר, הדמוקרטיה וכל הדברים היקרים לנו.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: בהצלחה.

אברהם בורג: הודעה ליושב-ראש הוועדה המסדרת, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

אברהם בורג: רק רגע, חבר הכנסת פינס.

אברהם בורג: איפה חברי הכנסת של ש"ס שינשקו אותו?

אופיר פינס-פז: אפשר?

אברהם בורג: כן, בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, חבר הכנסת ליברמן, תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע על החלפת חבר בוועדה המסדרת מטעם סיעת ישראל בעלייה: חברת הכנסת מרינה סולודקין תחליף את חבר הכנסת רומן ברונפמן.

אופיר פינס-פז: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור לסדר-היום: הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בראש הממשלה בנושא: שלטון החוק במדינת ישראל.

אברהם בורג: ינמק את האי-אמון חבר הכנסת ראובן ריבלין.

אברהם בורג: ישיב אחריו השר חיים רמון.

אברהם בורג: סדר הדיון הוא הודעות סיעות בשיעור של חמש דקות לסיעה.

אברהם בורג: לסיעת מרצ נקבעו שבע דקות ולסיעות הגדולות – ישראל אחת, ליכוד וש"ס – עשר דקות לכל סיעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, בטרם אתחיל בהרצאת נימוקי האי-אמון שאנחנו מגישים בראש הממשלה ובממשלה, תרשה לי – כבר ביומו הראשון – – –

רענן כהן: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת כהן, יהיה לך קשה להתייחס – – –

ראובן ריבלין: צהריים טובים, חבר הכנסת רענן כהן, שלום.

רענן כהן: מה שלומך?

ראובן ריבלין: נתן לך אהוד ברק אישור להגיע הנה היום?

ראובן ריבלין: ברוך הבא.

רענן כהן: – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לברך כבר ברגעים הראשונים את חבר הכנסת החדש יובל שטייניץ על נאומו הראשון, משום שהדבר אינו נהוג.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר: פרופסור שטייניץ, איש "שלום עכשיו" בעבר, מפצועי תקרית אמיל גרינצווייג, זכרו לברכה, שעבר דרך ארוכה על מנת להבין – – –

ויצמן שירי: – – –

ראובן ריבלין: – – – עבר את הדרך משם לכאן, וכנראה – –

ויצמן שירי: הוא יחזור מהר מאוד.

ראובן ריבלין: – – שיש בינה בכל דרך – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני מבקש לא להסתכן בנבואות.

ראובן ריבלין: – – ויש דרך לכל דרך, ואני מברך אותו על פעילותו הרבה.

ראובן ריבלין: אני בטוח שהוא יהווה כוח חשוב גם לכנסת וכמובן גם לסיעתנו, סיעת הליכוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסתכל – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גבירותי, מורי ורבותי, "אז מה היה לנו?" – שאלו הגששים.

ראובן ריבלין: היה לנו ראש ממשלה "קטן וחכם", כמו אותו צה"ל שעיצב, היתה לנו ממשלה מצוינת של כו-לם, היתה לנו הבטחה שהחל עידן חדש – עידן כמובן ללא "דילים", ללא שוחד פוליטי, ללא קומבינות, ללא סגירת עסקאות מתחת לשולחן, ללא קריצות, חברים.

ראובן ריבלין: והיתה לנו ההבטחה הגדולה מכולן – ההבטחה להביא שינוי, שהרי ישראל רוצה שינוי.

יוסף יצחק פריצקי: נכון.

ראובן ריבלין: ואנחנו – כמה תמים מצדנו – אנחנו התמימים, אומרים לנו "שינוי", ואנחנו מבינים – שינוי, ולא מבינים "לפיד".

ראובן ריבלין: שינוי זה שינוי.

יוסף יצחק פריצקי: הבנתם – – –

ראובן ריבלין: אומרים לנו "שקיפות", אנחנו מבינים "שקיפות".

ראובן ריבלין: מבטיחים לנו חוקה, שלטון החוק, ואנחנו – כמה ילדותי מצדנו, חברי – אנחנו לוקחים אתכם ברצינות.

ראובן ריבלין: אז מה היה לנו, אהוד ברק?

ראובן ריבלין: עזוב הכול, ראש הממשלה – רענן כהן ואדוני השר המקשר, ובאופן אישי אני מברך אותך, וכנראה יהיה לנו הרבה קשר.

ראובן ריבלין: עזוב הכול – – –

חיים רמון: גם תיאום.

ראובן ריבלין: עזוב הכול, השר חיים רמון – די נעים לומר השר חיים רמון, יהיה עוד יותר נעים לומר השר לשעבר חיים רמון.

חיים רמון: הייתי.

ראובן ריבלין: עזוב הכול ותעשה לנו חשבון.

ראובן ריבלין: מה היה לכם, מה היה לכם והיה לנו?

ראובן ריבלין: מה היה לכם והיה לנו, חיים רמון?

ראובן ריבלין: היו לנו הקפצות באישון לילה, כן?

ראובן ריבלין: היו לנו 50 יום של דמדומים, בין שלטון לשלטון, היו לנו גיבוש, מסע, טרטורים, השפלות, ובסוף ההשבעה הנכספת – ראינו אותה פה על הדוכן, שבה – במקום הכומתה, חילקו עט למזכרת.

ראובן ריבלין: היו לנו הבטחות שהפעם זה יהיה שונה, הפעם זה באמת יהיה שונה – "שינוי", כבר אמרנו?

ראובן ריבלין: אהוד ברק כבר הרבה שנים מסמל הבטחה זוהרת.

ראובן ריבלין: הוא כמו שיק על סכום נאה, שיק מהודר, יפה, כתוב בעט יקר, שיק שמחמם את הכיס בציפייה, רק מה?

ראובן ריבלין: השיק הוא דחוי.

ראובן ריבלין: השיק הוא דחוי, אבל עכשיו מגיע מועד הפירעון, ולפי כל הסימנים יש בעיה בחשבון הבנק.

ראובן ריבלין: מתחילה להסתמן חריגה במסגרת האשראי, ואולי – מי יודע – אפילו יוגבל החשבון ויתחילו כל השיקים לחזור, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים המיועד.

אלי גולדשמידט: זה מה שרציתי לשאול.

אלי גולדשמידט: אתה בא לוועדת הכספים?

ראובן ריבלין: ובמצב כזה, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, הסכנה הגדולה ביותר היא הנושים הקרובים ביותר, אלה שחשים מרומים קצת, אלה שישנו בשקט בלילה כיוון שהיו משוכנעים שהם נושים מובטחים – איפה העלייה, איפה – שיש להם ביד נכסים משועבדים, איזה תיק בממשלה, מינוי, תואר.

ראובן ריבלין: אז מה עושים במצב כזה?

ראובן ריבלין: לוקחים עוד הלוואה, מהמרים על אשראי נוסף, מנסים להגדיל את היקף הנכסים לחלוקה, מגדילים את הממשלה, למה לא?

ראובן ריבלין: חוק-יסוד, חוקה, משטר, איזונים ובלמים – תעזבו, זה טוב לתשדירי בחירות – – –

תמר גוז'נסקי: אתה בעד שוק חופשי.

ראובן ריבלין: זה טוב לתשדירי בחירות – –

תמר גוז'נסקי: אתה בעד שוק חופשי.

ראובן ריבלין: – – זה חל, כידוע, רק על ממשלת ליכוד, רק על ממשלה שלנו.

ראובן ריבלין: על ממשלה שלנו דברים אלה לא יחולו.

ראובן ריבלין: חשבתי, חברת הכנסת אסתר גוז'נסקי, שאת מייצגת את האופוזיציה.

אברהם בורג: תמר גוז'נסקי.

ראובן ריבלין: תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: לא ידעת שאני באופוזיציה.

ראובן ריבלין: סליחה, תמר.

ראובן ריבלין: מי קובע כאן את הכללים, יאמרו שם במפלגת העבודה.

ראובן ריבלין: חיים רמון יאמר – "הם" או "אנחנו"?

ראובן ריבלין: המינויים הפוליטיים או "שרינו"?

ראובן ריבלין: וכמובן, כאשר "שרינו" מצביעים פה-אחד, אפילו אלה שמתנגדים – הם מתנגדים, אבל הם מצביעים נגד, פה-אחד בעד רמיסת חוק-יסוד והגדלת הממשלה באופן שרירותי ואקראי, זה נעשה רק לאחר שיקול דעת מעמיק, רק לאחר דיון רציני ומקיף, רק לאחר שמבקשים את חוות דעתו כמובן של היועץ המשפטי לממשלה, שהרי מה זה כאן, ממשלת ליכוד?

ראובן ריבלין: כאן זו ממשלה של "שרינו", כאן לא תמצא "יס-מנים" לעולם, אלא רק אנשים עם עמדות ברורות, עם יסודות.

ראובן ריבלין: כאן, ולא אצל "ההם", כאן זה באמת "אלוהים לשלטון בחרתנו".

ראובן ריבלין: ואני הקטן, אדוני היושב-ראש, עומד ותוהה.

ראובן ריבלין: אני חשבתי, שכשאומרים "שינוי", מתכוונים למשהו אחר לגמרי, אבל אם כבר הולכים על שינוי, וחשוב שמדי פעם נשתנה ונתרענן, מה דעתכם על הצעת חוק, אותה הצעה שהגשתי אני?

ראובן ריבלין: אני למשל מציע לתקן את חוק-יסוד: הכנסת כך שבכנסת יהיו 123 חברים.

ראובן ריבלין: מה יש, רק לכם מותר להגדיל את הממשלה?

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים להגדיל את הכנסת, ולמה?

ראובן ריבלין: שהרי אם משרד לפיתוח אזורי – כן, שר במשרד ראש הממשלה לענייני משברים קואליציוניים – וזה שר בתפקיד מלא, "פול טיים ג'וב", לאורך כל הלוח – כי הרי למה רוצה ברק 24 שרים?

ראובן ריבלין: כי הוא אוהב שעון, הוא אוהב שעונים.

ראובן ריבלין: הוא צריך שר לכל שעה.

ראובן ריבלין: 24 שרים.

ראובן ריבלין: אז אם אתה מדבר על שר לענייני משברים קואליציוניים, כמו גם טיפול בחומות העיר העתיקה, ואני מקווה בצורה טובה, אני רוצה שזאב בוים, חברי הטוב, יהיה חבר כנסת.

ראובן ריבלין: מדוע לא? כמובן, אל דאגה, אינני מציע חלילה לפגוע בחוק-יסוד, שהרי לנו זה אסור, לכם זה מותר.

ראובן ריבלין: אני מציע רק לחוקק הוראת שעה, רק בזמן שאנחנו 19 חברי כנסת, ורק לכנסת החמש-עשרה.

ראובן ריבלין: פשוט, רבותי, כי סיעת הליכוד, מה אפשר לעשות, היא סיעה קטנה מדי, פשוט כי אני לא מבסוט מתוצאות הבחירות.

ראובן ריבלין: זה לא טוב, זה לא מספיק לי.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך על כך שנבחרת ליושב-ראש של כולם ולא רק של ראש הממשלה, של כולם.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, מקובל להעניק 100 ימי חסדים, או 100 ימים של חסד, אבל אהוד ברק כבר בזבז את האשראי.

ראובן ריבלין: כאשר קיבלה הכנסת את חוק-יסוד: הממשלה, וזאת לומד אני לא רק מדברי הכנסת, אלא גם כמעיד עלי אלף עדים שהייתי נוכח – הממשלה, לאחר דיונים ארוכים, לאחר שנים של שקלא וטריא בוועדת החוקה ובוועדות אחרות, כמו ועדת הכנסת, באה וקבעה והעמידה את מספר שרי הממשלה על 18.

ראובן ריבלין: היה זה מתוך כוונה לייצב את הרשות המבצעת.

ראובן ריבלין: היה זה מתוך כוונה לייצב את הרשות המבצעת אל מול הכנסת, כזרוע ממשל בעלת מבנה קבוע, יציב, נוקשה, שלא יהיה תלוי בנסיבות פוליטיות משתנות, ולא יוכפף לאילוצים פוליטיים של ראש ממשלה זה או אחר.

ראובן ריבלין: קבענו 18 שרים כדי שידעו כולם – – –

לימור לבנת: תגיד ח"י.

ראובן ריבלין: ח"י שרים קבענו.

ראובן ריבלין: וכל כך למה, מתוך ידיעה ברורה שידע כל אדם שרץ לפוליטיקה, שתדע כל סיעה המבקשת להיות שותפה בקואליציה, שידע כל פוליטיקאי העתיד לנהל משא-ומתן קואליציוני, שבממשלה יכולים להיות רק 18 שרים, לא יותר.

ראובן ריבלין: מהם צריך שיהיו תשעה חברי כנסת ובכללם ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: הרעיון של הפרדת רשויות, הרעיון שאמר שאם יהיה צורך שכל עשרה חברי כנסת ייתנו חבר בממשלה, או כל שמונה חברי כנסת, או שבעה, המפתח ייקבע לפי התוצאה ולא על-פי שיגיון לבו וצרכים פוליטיים של אדם זה או אחר לצורך שעה או לצורך קבוע.

ראובן ריבלין: הדבר כל כך מובן לי, אדוני השר חיים רמון.

ראובן ריבלין: יוסי בעניין זה הוא הרבה יותר צנוע, אבל כמה ברור לי.

ראובן ריבלין: אתם רוצים הוראת שעה שמא כאשר אנחנו in no time, כהרף עין, נחזור לממשלה, ההגדלה ל-24 שרים עוד הפעם תהיה תועבה, משום שמה שתעשה ממשלת ליכוד זו תועבה, ומה שאתם עושים כמובן זה צורך פוליטי.

חיים כץ: מלחמה באבטלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, תשאלו את פרופסור ליבאי, תשאלו את פרופסור אמנון רובינשטיין, תשאלו את חבר הכנסת לשעבר יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט אוריאל לין, או את משה שחל, הזכור לטוב, תשאלו אפילו את חבר הכנסת דן מרידור, שהיה שר המשפטים.

ראובן ריבלין: בקיצור, תשאלו את כל מי שהיה מעורב בהכנת חוק-יסוד: הממשלה, תשאלו אותם – ואני מזכיר בהקשר זה את הכוונה המיוחדת של המחוקק בבואו לחוקק חוקי-יסוד, תשאלו אותם אם כוונת המחוקק היתה לחוקק חוק-יסוד על תנאי, חוק-יסוד שנוקשותו יפה רק על הנייר, חוק-יסוד שייסוג מפני קבוצה של ארבעה ראשי ממשלה פוטנציאליים של מפלגת המרכז, שלכל אחד מהם צריך למצוא סידור עבודה.

ראובן ריבלין: ואם חוק-יסוד: הממשלה הוא גמיש כל כך, ובעצם אינו אלא בסיס לשינויים, הרי גם חוק-יסוד: הכנסת אינו קדוש כל כך, וגם הוא פתוח לדיון.

ראובן ריבלין: נראה לי, בכל הכבוד, אדוני היושב-ראש, כי ממשלה שהמעשה השלטוני הראשון שלה הוא רמיסת חוק-היסוד, ללא כל עילה מוצדקת, ללא כל סיבה חוקתית, ללא כל דיון מעמיק וענייני, אך ורק כדי לספק כמה כופתאות שמנות לחבר'ה המתוסכלים מהעבודה ומסיעות אחרות, הפתרון המפא"יניקי המבריק שנמצא – לא יפגעו חלילה בחוק-יסוד, כי הרי הולכים לחוקק חוקה, ולכן רק יחוקקו הוראת שעה, רק לכנסת החמש-עשרה – הפתרון הזה כמובן אינו מכשיר את השרץ, אלא רק מעביר לציבור כולו, והציבור ער, מסר יהיר וברור: מישהו חושב, רבותי, שאתם מטומטמים.

ראובן ריבלין: ממשלה כזאת, שזו דעתה על שולחיה, אינה ראויה ל-100 ימים של חסד, אינה ראויה לאשראי נוסף, ואינה ראויה לאמון הכנסת כבר בשבוע הראשון לכינונה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על אורך הרוח.

אברהם בורג: אני מודה לך על עמידה במסגרת הזמנים.

אברהם בורג: ישיב השר חיים רמון, בבקשה.

אלי גולדשמידט: רובי, חשבתם מה יהיה אם תתקבל הצעת האי-אמון?

משה קצב: השר רמון, זה הנאום הראשון של חבר הכנסת ריבלין בקדנציה הזאת.

משה קצב: תשבח אותו על הנאום.

חיים רמון: אף אחד מחברי סיעת הליכוד לא ישבח אותו כמוני.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני באמת רוצה לברך את סיעת הליכוד על האי-אמון הראשון שהם הגישו.

חיים רמון: זה נראה בסדר, זה מתאים לכם.

חיים רמון: מתאים לכם להיות באופוזיציה.

חיים רמון: אתם אוהבים את זה, אתם יודעים לעשות את זה, הרבה יותר מכפי שידעתם להיות בממשלה.

חיים רמון: אני מברך אתכם באריכות ימים באופוזיציה.

חיים רמון: עם זאת, אני לא יכול להבין מה מביא את האופוזיציה עכשיו והקואליציה עד לפני ימים מספר להביע אי-אמון כל כך משונה, ביזארי, אולי אפילו קצת סהרורי, רק פחות מסדר גודל של 120–100 שעות מאז הושבעה הממשלה.

חיים רמון: מה קרה מאז?

חיים רמון: היה דיון – – –

לימור לבנת: ככה מניחים חוק?

לימור לבנת: – – –

ראובן ריבלין: תראה מי יושב בראשות הממשלה – – –

אברהם בורג: השר רמון, תן בבקשה לאופוזיציה לפרוק – – –

לימור לבנת: – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, אני מודה לך על תרומתך לדיון.

איוב קרא: אתה מבזבז 400 מיליון שקל מכספי הציבור.

איוב קרא: אתה לא מתבייש?

אברהם בורג: וכן לחבר הכנסת איוב קרא, אני מודה לכם על תרומתכם הקונסטרוקטיבית.

חיים אורון: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אורון, תודה רבה.

אברהם בורג: אנא המשך, כבוד השר.

חיים רמון: היה דיון רק ביום שלישי.

חיים אורון: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אורון, יש לך נגיעה בדבר, אתה מנוע מלהתייחס לנושא.

חיים רמון: חבר הכנסת אורון, אני מבקש ממך להתרגל לכך שאתה בקואליציה.

לימור לבנת: חבר הכנסת אורון, אפילו לא סגן שר – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, דומני שחבר הכנסת ריבלין היטיב להביע את עמדתכם בנושא.

חיים רמון: כל הדברים שעליהם דיבר חבר הכנסת ריבלין היו ידועים אז.

חיים רמון: באותו יום שבו הושבעה הממשלה היה ידוע שעומדים לשנות חוק-יסוד, היה ידוע שהממשלה תורחב.

חיים רמון: ראש הממשלה עצמו אמר זאת כאן על הדוכן.

חיים רמון: הדברים פורסמו.

חיים רמון: נאמר שעומד להשתנות חוק-יסוד.

חיים רמון: כל הדברים האלה ידועים.

חיים רמון: מה קרה?

חיים רמון: השמים נפלו?

גדעון עזרא: הייתם נגד.

חיים רמון: התקיים דיון.

חיים רמון: בתום הדיון הזה, אף שהכנסת כולה ידעה שהממשלה תורחב, שישונה חוק-יסוד, 75 חברי כנסת, לא אחד ולא שניים, 75, רוב שלא היה כדוגמתו לממשלה מאז ימי ממשלת האחדות הלאומית, מאז לא היה כזה רוב, אף שהוחלט להגדיל את הממשלה.

חיים רמון: אבל מה אתם רוצים?

ראובן ריבלין: אולי היה רוב מוחלט – – –

חיים רמון: אתם רוצים לקיים את הדיון, בסדר.

חיים רמון: אני זוכר אילו נימוקים היו לכם, לא על אי-אמון אחת לארבעה-חמישה ימים, אלא על זה שרצינו להגיש אחת לחודש.

חיים רמון: ניהלנו משא-ומתן עם חבר הכנסת מאיר שטרית, שנגיש אי-אמון אחת לחודש, ואמרו: איזו אופוזיציה לא אחראית, לא רצינית, ונימק נימוקים.

חיים רמון: מה יגיד חבר הכנסת שטרית על אופוזיציה, שכל שבוע, עוד בטרם עשתה הממשלה דבר וחצי דבר שלא היה ידוע, היא כבר קמה ואומרת: אי-אמון.

חיים רמון: לא רציני, חבר הכנסת ריבלין.

חיים רמון: אני דואג שהאופוזיציה תהיה רצינית.

חיים רמון: מדינת ישראל ראויה לאופוזיציה רצינית.

ראובן ריבלין: לכם לא היה מה לומר.

ראובן ריבלין: אתם נותנים לנו סיבה לומר עוד לפני שעשיתם משהו.

לימור לבנת: שר המשפטים שכנע אותנו למה אסור להרחיב את הממשלה.

ישראל כץ: אולי אפשר לענות לגופו של עניין?

אברהם בורג: זו לא חובה על-פי התקנון, חבר הכנסת כץ.

חיים רמון: אל תדאג.

חיים רמון: אבל באמת אתם לא רגילים.

חיים רמון: היה מועמד, קראו לו חבר הכנסת אהוד ברק.

חיים רמון: לפני הבחירות הוא קם ואמר, שאם הוא יצליח להיבחר ולהקים ממשלה רחבה, הוא יגדיל את הממשלה.

חיים רמון: לפני הבחירות.

לימור לבנת: – – –

חיים רמון: נפגשתי אתו והוא סיפר לי על תוכניתו לצאת לציבור ולומר שהוא עומד להרחיב את הממשלה.

איוב קרא: איפה הוא אמר את זה?

חיים רמון: אני אעביר לך.

ציפי לבני: – – – זה לא חוק מימון מפלגות.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבני, תתקרבי, קשה לשמוע אותך.

אברהם בורג: תתקרבי שהשר יוכל לשמוע את ההפרעה.

חיים רמון: אני אשלח לחברי סיעת הליכוד את העיתונות ואת הכותרות.

חיים רמון: כולם עבדו מאוד קשה במערכת הבחירות, הם לא הספיקו לקרוא עיתונים, אני אעביר להם את זה מייד לאחר הדיון.

ציפי לבני: חוק-יסוד: הממשלה מחייב אותך, ואתה שולח אותנו לקרוא עיתון?

ציפי לבני: באמת.

חיים רמון: בא מועמד לראש ממשלה ומודיע לפני הבחירות – ואני אמרתי לו: אהוד, למה אתה מודיע?

חיים רמון: תהיה ממשלה רחבה – לא יהיה מנוס.

חיים רמון: הרי זה לא פופולרי.

חיים רמון: אמר לי אהוד ברק: אני רוצה שידעו בדיוק, שאף אחד לא יבוא אלי בטענות.

חיים רמון: אבל נכון, לכם היה ראש ממשלה, שמה שהבטיח באופן גורף, לא קיים.

חיים רמון: על זה שהוא מקיים מה שהוא הבטיח אתם צועקים.

חיים רמון: בצדק צועקת חברת הכנסת לימור לבנת, שיש הבטחה אחת שהוא לא קיים, גם אותה הוא יקיים.

חיים רמון: אבל זה שצועקים על הבטחה אחת שהוא לא קיים, זה מעיד שבשאר הוא עומד.

חיים רמון: אצלכם היה הכול הפוך.

חיים רמון: אתם אפילו לא מכירים אחת שהוא קיים.

ציפי לבני: שלא ישתמש באנשים כעלה תאנה.

יהושע מצא: הוא שם אותך במעמד כזה – – –

ישראל כץ: אדוני השר, אני חוזר על הצעתי.

ישראל כץ: תשאיר לך זמן לענות לגופו של עניין.

חיים רמון: אם חברי הכנסת מסיעת הליכוד יאפשרו לי לנאום שלושה משפטים.

ויצמן שירי: – – –

חיים רמון: שמעתי על כך שאסור לתקן חוקי-יסוד, ואין דבר נורא יותר מאשר לתקן חוק-יסוד.

חיים רמון: אני באמת חושב שחוק-יסוד לא צריך לתקן כל יום.

לימור לבנת: אבל כל שבוע אפשר.

חיים רמון: עם זאת, חוק-יסוד זה לא עשרת הדיברות.

חיים רמון: אני רוצה לספר לשרה לשעבר, חברת הכנסת לימור לבנת, שאם היא לא יודעת או שהיא שכחה, היא היתה חברה בממשלה שבמשך שלוש השנים שהיא היתה חברה בה תיקנו חוקי-יסוד.

ראובן ריבלין: תן דוגמה.

חיים רמון: כמה פעמים תיקנו?

חיים רמון: תנחשי, את בוודאי לא יודעת.

חיים רמון: פעם?

חיים רמון: פעמיים?

חיים רמון: שלוש?

חיים רמון: לא.

חיים רמון: שבע פעמים ישבה ממשלת נתניהו, שבע פעמים.

חיים רמון: לא פעם אחת, לא פעמיים, שבע פעמים.

ציפי לבני: לא בשביל לחלק כסף לחברים שלכם.

איוב קרא: יש חלוקת ג'ובים שם.

חיים רמון: שני תיקונים בחוק-יסוד: חופש העיסוק; תיקון אחד בחוק-יסוד: הכנסת; תיקון אחד בחוק-יסוד: מבקר המדינה; שני תיקונים בחוק-יסוד: הממשלה.

חיים רמון: שני תיקונים, לא אחד.

ראובן ריבלין: בוודאי.

חיים רמון: תיקון אחד בחוק-יסוד: נשיא המדינה.

עוזי לנדאו: בהנחיית בג"ץ.

חיים רמון: שבעה חוקים, אבל אינני בא אליכם בטענות.

לימור לבנת: מה, תיקונים מהותיים?

לימור לבנת: אני לא מבינה.

איוב קרא: כמה הם עלו למדינה?

איוב קרא: זה מה שחשוב.

אברהם בורג: אני מבקש מכל האופוזיציה להפריע כמה דקות בבת-אחת ונוכל להמשיך.

אברהם בורג: זה יקל עלינו את רצף הדיון.

יהושע מצא: אני מציע לשנות את שם החוק ל"עידוד האבטלה".

אברהם בורג: תודה, הצעה ראשונה.

אברהם בורג: יש תומכים בהצעה הזאת?

אברהם בורג: אני אעמיד את זה אולי להצבעה בסוף הדיון, תודה.

אליעזר כהן: אני לא מבין לשם מה צריכים 24 שרים.

אברהם בורג: הדיון על זה עדיין לא הגיע, חבר הכנסת כהן, הדיון הזה הוא הדיון הבא.

אברהם בורג: עכשיו אנחנו באי-אמון.

חיים רמון: אינני בא בטענה לממשלת נתניהו על כך.

חיים רמון: לקחתי את התיקונים בחוקי-היסוד בעשור האחרון.

חיים רמון: בעשר השנים היתה ממשלת ליכוד, היתה ממשלת אחדות, היתה שוב ממשלת עבודה, כל הממשלות מכל הסוגים.

חיים רמון: כמה פעמים עשו לדעת

חיים רמון: כם את האירוע, שאתם הופכים אותו להרס הדמוקרטיה?

חיים רמון: 38 פעמים תיקנו בעשר השנים האחרונות חוקי-יסוד.

לימור לבנת: אתה מטעה את הציבור.

משה קצב: ולא הרחיבו את הממשלה אפילו פעם אחת.

אלי גולדשמידט: עזבו אצלכם 17 שרים, אז אפשר היה להכניס אחרים.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, יש לך מישהו על הבמה שמייצג אותך, אתה לא יכול להפריע לו.

אברהם בורג: אני מודה לך בשם השר רמון, תודה רבה.

חיים רמון: אני רוצה לספר לכם על שני אירועים, אחד לפני כשנה ואחד לפני כמה שבועות, שבהם דנו על הקמת ממשלת אחדות לאומית.

חיים רמון: ישבו חבר הכנסת דאז ברק וראש הממשלה דאז בנימין נתניהו ודנו על הקמת ממשלת אחדות לאומית.

חיים רמון: שני האישים הללו ישבו ודנו, והיה ברור לשניהם, שאם הם יגיעו להסכם על הקמת ממשלת אחדות לאומית, תורחב הממשלה.

חיים רמון: אבל זה היה נניח לפני שנה, ובנימין נתניהו איננו.

חיים רמון: רק לפני שבועיים-שלושה ניהל ראש הממשלה, אהוד ברק, פגישות עם חבר הכנסת אריאל שרון.

אריאל שרון: מתי זה היה הדבר הזה?

חיים רמון: אני רוצה לומר בוודאות, באופן חד-משמעי: היה ברור, שאם המשא-ומתן יעלה יפה תורחב הממשלה.

חיים רמון: היה ברור, שאם יהיו בממשלה 80 או 90 חברי כנסת, זה היה הבסיס.

חיים רמון: ואני משוכנע, שאם היה המשא-ומתן עולה יפה, לא היה נשמע קול וחצי קול מהסיעה הזאת על כך שיש מטרה ראויה.

לימור לבנת: זה לא נכון, אתה לא אומר אמת, כי אנחנו הודענו לצוות המשא-ומתן שאנחנו מתנגדים קטגורית להרחבת הממשלה.

חיים רמון: גם ללא התקדימים הללו, אני משוכנע, שאם היתה קמה ממשלת אחדות לאומית, שללא ספק מחייבת את הרחבת הממשלה, רוב מוחלט של חברי הבית היה רואה בהקמת ממשלת אחדות לאומית, שהיא מטרה ראויה בעיני רבים בעם, סיבה נכונה לשינוי המספר, שבניגוד למה שאמר חבר הכנסת ריבלין – גם אני הייתי בתקופת החקיקה של חוק הבחירה הישירה, גם אני עסקתי בכך.

חיים רמון: וכל המספר איננו איזה אות משמים, הדיבר ה-11.

איוב קרא: 400 מיליון שקל, אדוני.

איוב קרא: תן את זה למובטלים.

חיים רמון: חבר הכנסת קרא, אני מציע לך שלא לחזור על 400 המיליון.

חיים רמון: אני אומר לך, חבר הכנסת ריבלין, שאף אחד לא ראה במספר הזה מספר קדוש.

ציפי לבני: הוא לא קדוש, אפשר להוריד את מספר השרים.

חיים רמון: לדעתי היתה טעות.

חיים רמון: המספר הזה איננו קדוש לא למעלה ולא למטה.

חיים רמון: חבר הכנסת ברק הלך בדרך הקשה.

חיים רמון: הדרך של הקמת ממשלה צרה היתה הדרך הקלה.

חיים רמון: הוא יכול היה להקים ממשלה צרה בלי כל בעיה, אבל הוא למד, ולמעשה כולנו למדנו, את הלקח גם של ממשלת רבין ב1992-1996, וגם את הלקח של ממשלת נתניהו, שקשה מאוד להעביר הכרעות בעם כאשר הממשלה מתבססת על חצי עם או על חצי כנסת; קשה מאוד, כמעט בלתי אפשרי.

חיים רמון: ונעשה מאמץ גדול מאוד, קשה מאוד, שהביא לממשלה רחבה, בעייתית, עם הרבה מאוד ניגודים.

ראובן ריבלין: תהיה לך תעסוקה.

חיים רמון: כן, תהיה לי תעסוקה רבה, חבר הכנסת ריבלין.

חיים רמון: עם רצון שגם סיעת מרצ וגם סיעת ש"ס ישבו יחד, וגם סיעת – – –

לימור לבנת: – – –

חיים רמון: חברת הכנסת לימור לבנת, אני מבקש ממך לא להפריע לי כל הזמן.

חיים רמון: חברת הכנסת לימור לבנת, אנא ממך.

לימור לבנת: רק אל – – –

חיים רמון: אנחנו רצינו שסיעת ישראל בעלייה תשב עם יהדות התורה וש"ס, ועם המרכז.

חיים רמון: וזה קשה עד מאוד.

יהושע מצא: כבר ישבו אתם.

חיים רמון: יחד אתנו ויחד עם מרצ, וזה קשה.

חיים רמון: ולכן היה צורך, על מנת שנתרגם את כל המלים הגדולות על אחדות בעם, על איחוי הקרעים, לתרגום אמיתי של ייצוג.

חיים רמון: כולנו רוצים ייצוג, ואי-אפשר לעשות ייצוג בסד של 18 שרים.

חיים רמון: אי-אפשר לעשות זאת, אי-אפשר, בשום פנים ואופן.

חיים רמון: איך אני יודע את זה?

חיים רמון: ישבתי עם כל הסיעות בבית, כאלה שבאופוזיציה, והם אמרו לי – – –

דני נוה: זאת אומרת שבשבוע שעבר לא אמרת אמת לכנסת.

דני נוה: זאת המשמעות של דבריך, השר רמון.

דני נוה: בשבוע שעבר טענתם שאין דבר כזה ואין סיכומים כאלה.

דני נוה: מתי אמרת אמת, אז או היום?

חיים רמון: מהאופוזיציה אמרו לי: תעשה לנו טובה, תגדיל עוד בשניים את מספר סגני היושב-ראש.

חיים רמון: אמרתי להם: סגן יושב-ראש?

חיים רמון: זה משכורת נוספת, זה 1,000 שקל, זה לפנסיה.

חיים רמון: נכון, דין פרוטה כדין מאה.

חיים רמון: ובאו אחרים ואמרו לנו: תוסיף בחוץ וביטחון, תוסיף פה ותוסיף שם.

חיים רמון: אני אומר להם – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, היום סיעת הליכוד ביקשה – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין.

אברהם בורג: אני אייצג אותך.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין ביקש בישיבות להגביל את מספר הסגנים לשמונה.

אברהם בורג: תודה.

חיים רמון: לא התכוונתי אליך.

ראובן ריבלין: שמעת מה אמר היושב-ראש?

חיים רמון: אני מודה שלא התכוונתי ליושב-ראש סיעת הליכוד.

לימור לבנת: – – –

אברהם בורג: יש עוד כמה סיעות באופוזיציה, ברוך השם.

חיים רמון: יש עוד כמה סיעות באופוזיציה.

חיים רמון: חבר הכנסת זאבי, כל אחת מסיעות הבית פנתה וביקשה שנפתור בעיות פרסונליות שהתעוררו בסיעה, וכל הפתרונות הללו מובילים להרחבות, ללא יוצא מן הכלל.

חיים רמון: כי אנחנו רוצים שיהיה ייצוג.

עמיר פרץ: שלא יעלה כסף.

איוב קרא: – – –

חיים רמון: אני אגיע לכסף.

חיים רמון: שמעתי ששר האוצר לשעבר אמר שהגדלת הממשלה תעלה 400 מיליון שקל.

חיים רמון: הזדעזעתי.

חיים רמון: אמרתי לראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, אם הגדלת הממשלה עולה 400 מיליון שקל, אסור, בשום פנים ואופן אסור.

נואף מסאלחה: – – –

חיים רמון: קודם כול נברר את העניין של 400 מיליון.

חיים כץ: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת קרא, אתה גם שואל וגם לא נותן להשיב.

אברהם בורג: איך תדע?

אברהם בורג: איך תשכיל?

אברהם בורג: תודה.

חיים רמון: פנינו לאגף התקציבים במשרד האוצר, ואני מחזיק בידי נייר ובו כתוב: מדינת ישראל, משרד האוצר, אגף תקציבים.

חיים רמון: חתום עליו דוד מילגרום.

חיים רמון: כולם מכירים את דוד מילגרום.

חיים רמון: מניסיוני אני יודע, שכאשר הוא כותב מספר, הוא בדרך כלל או מדויק או מוטה כלפי מעלה.

חיים רמון: שאלנו אותו כמה, וקיבלנו תשובה בכתב.

עוזי לנדאו: – – –

חיים רמון: לא 400 מיליון שקל, חבר הכנסת המנומס, ואפילו לא 100 מיליון, ואפילו לא 40 מיליון.

חיים רמון: שאלנו מהי עלותם של שישה שרים ושני סגנים.

עוזי לנדאו: אתה מוכן לומר לנו את מלוא דעתך, שאני מכיר אותה?

איוב קרא: ומה עם הלשכות והעוזרים?

חיים רמון: אני יודע שאתם לא רוצים לשמוע את התשובה.

חיים רמון: מר מילגרום עשה את כל החישובים, לרבות העוזרים.

אופיר פינס-פז: הם לא ליכודניקים, אין להם עוזרים.

אברהם בורג: די, די.

אברהם בורג: תודה.

חיים רמון: עם העוזרים ועם הדוברים, ועם המשכורות, ועם הכול.

חיים רמון: הוא חישב.

חיים רמון: הכול, תאמינו לי.

יהושע מצא: גם את הרהיטים?

יהושע מצא: צריך להחליף את השולחן.

חיים רמון: תאמינו לי, דוד מילגרום הוא אדם מדויק, הוא מחשב טוב.

חיים רמון: לכמה הוא הגיע?

חיים רמון: לא 400, לא 100, ולא 40 ואפילו לא 20, ואפילו לא ל-10 מיליונים.

לימור לבנת: רק כמה?

חיים רמון: 9 מיליוני שקלים.

חיים רמון: זה הרבה כסף.

חיים רמון: אבל אם האופוזיציה לוקחת מספר ומנפחת אותו פי 40, כך צריך להתייחס אליכם.

ראובן ריבלין: ליום.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין.

חיים רמון: איך אפשר להתייחס אליכם ברצינות?

יהושע מצא: חיים, יישאר עודף.

חיים רמון: רק לפני שלוש דקות שאגתם 400 מיליון.

חיים רמון: שאלתם על 400 המיליון.

איוב קרא: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת קרא, השרים שלנו יותר זולים.

אברהם בורג: תודה.

ראובן ריבלין: אם היינו יודעים שזה כל כך זול, היינו נשארים בממשלה.

אברהם בורג: אתה צודק.

חיים רמון: הבעיה אצלכם היתה שהמדיניות היתה יקרה.

חיים רמון: השרים היו זולים, המדיניות עלתה הרבה כסף.

אברהם בורג: השר רמון, אני מבקש לסיים.

חיים רמון: תן לי.

חיים רמון: אני לא מדבר בכלל, הם מדברים.

חיים רמון: חברי הכנסת, אני מבין שדין פרוטה כדין מאה, אבל גם לכמות יש איכות.

חיים רמון: אם הערך שאנחנו מאמינים בו, הרצון האמיתי להביא לממשלה רחבה, לממשלה שתוכל לתפקד, שתוכל להביא להכרעות בעם, עולה 9 מיליוני שקלים, אפילו חבר הכנסת קרא צריך לתמוך בכך.

חיים כץ: מ-66 ל-73.

אברהם בורג: רבותי, תעזרו לשר לסיים, הוא ממש קרוב לסיום.

חיים רמון: אתם רוצים שאקרא את כל המסמך?

חיים רמון: בבקשה.

חיים רמון: אני יכול לקרוא את כל המסמך.

אברהם בורג: רבותי, לא מעניין אותי מה השר אומר מבחינת התוכן.

אברהם בורג: אני מבקש מהשר להגיע לכדי סיום.

אברהם בורג: יש עוד דיון ולילה ארוך לפנינו.

אברהם בורג: לא צריך לקרוא את כל המסמך.

אברהם בורג: כבוד השר יצלם אותו ויניח על שולחן האופוזיציה.

יהושע מצא: אם זה כל כך זול, תגדיל ל-30.

חיים רמון: אני מוכן, וזאת כאשר הליכוד יצטרף.

חיים רמון: כשהליכוד יצטרף, נגדיל את הממשלה עוד יותר.

חיים רמון: ואז, מאחר שהשרים של הליכוד זולים, נקבל שני שרים ב-5 מיליונים.

חיים רמון: חברי הכנסת מן הליכוד, אני יודע שהנייר הזה מאוד מכעיס אתכם, כי הוא הורס לכם תזה.

חיים רמון: אבל אני פונה אליכם בבקשה.

חיים רמון: אני יודע שאופוזיציה צריכה להגזים, הייתי שם.

חיים רמון: אבל עד כדי כך להגזים, פי-40?

חיים רמון: מילא פי-שניים, פי-שלושה, פי-ארבעה, אבל ככה?

חיים רמון: ועוד בתחילת הדרך?

חיים רמון: אם בתחילת הדרך הגזמתם פי-40, מה יהיה כאשר תגיעו לסוף הדרך, בעוד ארבע שנים וחצי – פי-4,000?

חיים רמון: קצת צניעות.

איוב קרא: גם ב-10 מיליונים אני יכול להכשיר עשרות אלפי מובטלים.

חיים רמון: שאלתי, למה העלה חבר הכנסת ריבלין את הצעת האי-אמון הבאמת משונה הזאת?

חיים רמון: ואני מכיר אותו לא מהיום.

חיים רמון: בסוף מצאתי פתרון.

חיים רמון: הרי בתולדות הפרלמנטריזם העולמי לא הגישה מעולם – נדמה לי שהפרלמנטריזם הוא בן כ-1,000 שנה – אופוזיציה כלשהי, במקום כלשהו, הצעת אי-אמון בממשלה 100 שעות לאחר שנבחרה.

דני נוה: לא היתה ממשלה שנכשלה – – –

ראובן ריבלין: אנשי מפלגת העבודה הגישו הצעת אי-אמון 100 שעות לפני – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, יפה שעה אחת קודם.

חיים רמון: לאחרונה, חבר הכנסת ריבלין, קראתי, עיינתי, הסתכלתי.

חיים רמון: אתם יודעים, היו לנו 45 יום שבהם לא היינו מעורבים במשא-ומתן, לא היה לנו מה לעשות, קראנו הרבה ספרים.

רחבעם זאבי: – – –

חיים רמון: אני לא.

חיים רמון: אתה מכיר אותי, חבר הכנסת זאבי, אתה מאמין לי שאני לא.

רחבעם זאבי: אתה אולי לא, אבל – – –

חיים רמון: אני מדבר בשמי.

חיים רמון: אני חושב, חבר הכנסת ריבלין, שבהצעת האי-אמון הזאת, אתה פשוט רצית לרשום את שמך בפרק מאוד מעניין בספר השיאים של גינס.

חיים רמון: יש שם, לצד אלוף העולם בפתיחת צדפות – דרך אגב, מי שרוצה לדעת, 100 צדפות ב-2:20 שניות – הוא אלוף העולם בהקפצת – – – על המים.

חיים רמון: 29 הקפצות למתעניינים, למי שרוצה.

אברהם בורג: זה במזנון.

לימור לבנת: שר בלי תיק – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, זו השכלה כללית.

חיים רמון: שם, לצדם, אתה תירשם כהצעת האי-אמון הביזארית ביותר בתולדות הפרלמנטריזם בכלל והכנסת בפרט.

ראובן ריבלין: הוא לא יודע שיש הקפצה נוספת, שהכניסה את חיים רמון – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, שב.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, כבר הגיע הנציג, נשלח המכתב, ואתה לנצח בספר השיאים של גינס.

חיים רמון: אני מברך אותך על כך.

חיים רמון: אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת האי-אמון המשונה והמוזרה.

אברהם בורג: אני מודה לך.

לימור לבנת: – – –

אברהם בורג: רבותי, כל מי שרוצה לשאול את השר, הוא מייד יורד למטה, אפשר לשאול אותו שאלות.

אברהם בורג: תודה רבה.

לימור לבנת: למה?

אברהם בורג: כי יש דיון ארוך ויש עוד לילה ארוך והרבה מאוד אנשים.

אברהם בורג: יש 39 אנשים שהולכים לדבר עכשיו.

אברהם בורג: זה הרבה.

דני נוה: שהשר יסביר למה הוא לא אומר אמת לכנסת.

אברהם בורג: ראשונת הדוברים לסדר-היום, חברת הכנסת ציפי לבני, סיעת הליכוד, חמש דקות.

אברהם בורג: אחריה – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אברהם בורג: בבקשה, חברת הכנסת לבני.

ציפי לבני: אדוני השר המקשר בין הממשלה לכנסת, ראיתי עורכי-דין מתפתלים בניסיון להגן על הלקוחות שלהם, אבל גם הם לא עושים כל דבר, ונדמה לי שעברת עכשיו את גבול הטעם הטוב.

ציפי לבני: ראשית כול, לא מדובר בעניין של קואליציה ואופוזיציה.

ציפי לבני: ב-16 ביוני הגשתי כאן לכנסת הצעה לסדר בעניין הרעיון של ראש הממשלה, כפי שהתבטא אז, להגדיל את מספר חברי הממשלה.

ציפי לבני: נראה שיושב-ראש הכנסת דאז חשב שהרעיון הוא כל כך לא הגיוני שהוא ביקש לדחות את הדיון, וזה בעת שהליכוד היה בעיצומו של משא-ומתן קואליציוני ומתוך הנחה שהליכוד אולי ייכנס לממשלה אבל לא ניתן את ידנו לתהליך הזה, כי מעבר לכול, מדובר בשלטון החוק.

ציפי לבני: המצב שבו כיסאו של ראש הממשלה עומד ריק בהצעת האי-אמון הראשונה של הכנסת, ביום שבו ביוזמתו נרמס שלטון החוק, הוא לא מקרי, הוא מהותי, כי ראש ממשלת ישראל כנראה מבין את המונח שקיפות באופן מילולי.

ציפי לבני: הוא לא מתכוון להיות כאן.

ציפי לבני: הוא שקוף בעינינו, הוא שקוף בעיני הציבור.

ציפי לבני: זה דומה לחוסר ההבנה המוחלט שיש לראש הממשלה בכמה ערכים דמוקרטיים נוספים.

ציפי לבני: ואם הוא לא יבין אותם, ואם הוא לא יפנים אותם, סופו שכיסאו ייתפס על-ידי ראש ממשלה ראוי יותר, שיקבל את אמון הציבור ויכבד את שלטון החוק ואת הכנסת.

ויצמן שירי: למה אתם ממהרים – – –

ציפי לבני: כי כנסת ישראל והליכוד לא ייתנו דקת חסד אחת למי שרומס את החוק ומטעה את הכנסת ואת הציבור.

ציפי לבני: סופו של משא-ומתן קואליציוני הוא בהסכמים המונחים בפני הכנסת על-פי דין.

ציפי לבני: על-פי חוק-יסוד: הממשלה, נדרש ראש הממשלה להניח בפני הכנסת כל הסכם קואליציוני, ובעיקר ובמיוחד ובאופן מפורט כזה הכולל הוספת שרים בעתיד לממשלה.

ציפי לבני: מאחר שגם אנחנו, נכון, קראנו עיתונים ושמענו שראש הממשלה רוצה ומתכוון לעשות משהו, שאלנו אותך, חיים רמון, האם יש הסכם נוסף שראש הממשלה לא גילה לכנסת?

ציפי לבני: ואמרת לנו, ביום הצגת הממשלה, שאין הסכם כזה.

ציפי לבני: ומכאן, שכל ההסכמים וההתחייבויות, אם אכן חזקה על ראש ממשלת ישראל שיפעל לפי חוק-היסוד ולא ישקר לכנסת, הם ההסכמים שהונחו על שולחננו ועל שולחן הכנסת, אין שום התחייבות להרחיב את הממשלה.

ציפי לבני: אבל האמת היא, למה שתהיה התחייבות כזאת?

ציפי לבני: המפד"ל ויתרה על ארץ-ישראל בשביל תיק השיכון.

ציפי לבני: מרצ ויתרה על כל העקרונות בעניין ש"ס בשביל תיק החינוך.

ציפי לבני: ש"ס קיבלה את התמורה ממילא.

ציפי לבני: מפלגת המרכז, לצערי, לא בדיוק עקרונות סימלו את דרכה, ויהדות התורה ממילא איננה רוצה תיקים.

ציפי לבני: ולכן, או שראש הממשלה שיקר לכנסת ויש הסכמים סודיים שהוא לא גילה אותם לכנסת, או שאין לו שום התחייבות להרחיב את הממשלה.

ציפי לבני: ואם אין לו התחייבות להרחיב את הממשלה, שיפסיק לרמות את הציבור ולספר לו שהוצאת הילדים מלבנון תלויה בזה.

ציפי לבני: הוא יכול לבוא ולהגיד: אני רוצה להרחיב את הממשלה כי מתחשק לי לחלק קצת מכספי הציבור, קצת או קצת יותר.

ציפי לבני: אבל במקרה כזה, שיגיד לכל אחד מדובריו – חבר הכנסת אופיר פינס, ששמעתי אותו היום מדבר ברדיו על התחייבויות קואליציוניות – שמי שאומר שלראש הממשלה יש התחייבות קואליציונית להרחיב את הממשלה, בעת ובעונה אחת אומר שראש הממשלה שיקר לכנסת והפר את חוק-יסוד: הממשלה, ביומו הראשון.

דני נוה: זה בעצם מה שאמר השר חיים רמון היום.

ציפי לבני: ראש הממשלה, כנראה גם לא אמר אמת ליועץ המשפטי לממשלה, שנשמע הבוקר מסביר ונאנח ואומר: הבנתי שיש איזו מחויבות קואליציונית.

ציפי לבני: איזו מחויבות?

ציפי לבני: ההסכמים שהונחו על שולחננו לא כוללים שום התחייבות כזאת, אלא אם כן מדובר בהסכמים מתחת לשולחן.

ציפי לבני: אותם הראיתם ליועץ המשפטי לממשלה, או שרימיתם גם אותו?

ויצמן שירי: כנראה לא קראת את ההסכם הקואליציוני.

ויצמן שירי: שם מופיע בצורה – – – שראש הממשלה שומר לעצמו את הזכות להרחיב את הממשלה.

משה קצב: לא זה העניין.

משה קצב: השאלה היא למי הוא התחייב להרחיב את הממשלה.

ציפי לבני: ראוי לו, לראש הממשלה, שיבין, שחוק-יסוד: הממשלה איננו איזה חוק שבעזרת עורך-דין משפחתי מנסים לעקוף אותו, כמו חוק מימון מפלגות, הקמת עמותות.

ציפי לבני: אילו תרגילים משפטיים.

ציפי לבני: זה חוק-יסוד ונדבך בחוקה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: חוק-היסוד הזה, השר חיים רמון, מדבר על מינימום שמונה ולא יותר מ-18.

ציפי לבני: מן הראוי שראש הממשלה לא יבזה את הכנסת ואת עצמו, כי מספר המיניסטריונים שנקבעו בחוק-היסוד זה מספר המיניסטריונים שישרתו את הציבור, והחוק לא מדבר על מספר המיניסטרים שייקחו את הכסף מקופתו.

ציפי לבני: כשראש הממשלה מניח הצעת חוק ומצדיק אותה בראייה שחוק-יסוד: הממשלה, כל כולו נועד לחלוקת השלל הקואליציוני, הוא מטעה את הציבור והוא מבזה קודם כול את הכנסת.

חיים רמון: המיניסטריונים לא קבועים בחוק.

חיים רמון: הם יכולים להיות 30 או עשרה.

חיים רמון: היום יש 21 מיניסטריונים.

ציפי לבני: מספר השרים הוא לא פחות משמונה ולא יותר מ-18.

ציפי לבני: אלה השרים שאמורים לשרת את הציבור, לטפל בענייני החוץ והביטחון, ולא לשבת על כתפיו.

ציפי לבני: עכשיו כשאני חושבת על זה – אמנון ליפקין-שחק נמצא באולם, מתן וילנאי, הרב מלכיאור – זאת הבשורה?

ציפי לבני: זאת אומרת וולבו?

ציפי לבני: אל תיתנו לראש הממשלה להשתמש באמינות הציבורית שלכם, כי כל המפא"יניקים כבר קיבלו את הג'ובים שלהם.

ציפי לבני: הוא שם אתכם בחזית.

ציפי לבני: היה הסכם.

ציפי לבני: תעלו אתם לדוכן ותגלו אותו.

ויצמן שירי: ואם הגנרלים שלכם היו מצטרפים, זה היה בסדר?

ויצמן שירי: לגנרלים שלכם זה עולה פחות.

ויצמן שירי: אם אריק שרון היה מצטרף, זה היה עולה פחות?

משה קצב: תנתק לו את המיקרופון.

אלי גולדשמידט: להיפך, אני מחזק לה.

ציפי לבני: ולכן, אני מבקשת מראש ממשלת ישראל שיחשוב על הילדים שעמדו בצמתים וחילקו את הסטיקרים שלו, שיחשוב על כל אלה שעלו על מטוס ובאו לארץ כי הם האמינו בבשורה והאמינו, באמת ובתמים, שלראש הממשלה אכפת שלטון החוק.

ויצמן שירי: הם עדיין מאמינים לו.

ציפי לבני: אני רוצה שראש הממשלה יחשוב על החולה בבית-החולים ועל הילד שצריך לקבל יום לימודים ארוך, ישפיל את עיניו ויחסוך מכנסת ישראל את הנושא, וקודם כול מעצמו, את הבושה הנוראית הזאת.

ציפי לבני: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה, חברת הכנסת לבני.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, חמש דקות.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשמזכירות הכנסת הודיעה לי שהליכוד הגיש הצעת אי-אמון שקשורה בנושא שלטון החוק, חיפשתי, אולי מדובר במצלמה נסתרת, אולי באיזו בדיחה, שכן חבר הכנסת רובי ריבלין, שהוא יושב-ראש סיעת הליכוד, ידוע בבדיחותיו הטובות.

אופיר פינס-פז: אמרתי: הו, עוד בדיחה ממטבחו של רובי ריבלין, משום שבסופו של דבר כולנו הרי יודעים את האמת.

אופיר פינס-פז: הליכוד ושלטון החוק, זה כמו אסקימואי במדבר סהרה, זה כמו דג ויבשה – זה דבר והיפוכו.

אופיר פינס-פז: מעולם לא היתה ממשלה בישראל ששמה ללעג ולקלס את שלטון החוק כמו ממשלת הליכוד ונתניהו.

אופיר פינס-פז: בתקופתכם, בימי החושך של ממשלת נתניהו, היה שלטון החוק כאסקופה נדרסת.

אופיר פינס-פז: התקופה הזאת תיזכר כחשכת ימי נתניהו לדורותיה.

ראובן ריבלין: בשביל זה באתם לשנות.

אופיר פינס-פז: שלום, חבר הכנסת ריבלין.

אופיר פינס-פז: ומי ששכח, נזכיר לו רק על קצה המזלג כמה מהפנינים שלכם, כמה מההצלחות שלכם: הניסיון למנות את עורך-הדין רוני בר-און ליועץ משפטי לממשלה.

אופיר פינס-פז: רק בגלל זה לא הייתם צריכים לדבר מלה אחת על שלטון החוק מעכשיו ועוד עשרים שנה.

אופיר פינס-פז: אף מלה.

איוב קרא: זה לא עלה אף שקל אחד, זה לא עלה 400 מיליון שקל.

אופיר פינס-פז: איך אתם לא מתביישים?

אופיר פינס-פז: איזו קנוניה מכוערת, שהיו מעורבים בה שרי ממשלה ופוליטיקאים וראש הממשלה, ועל הרקע שלה פרש שר אוצר מהממשלה.

אופיר פינס-פז: וזוהי רק ההתחלה, זה לא היה הסוף: כל הקשר שלכם עם גוטניק ועם חב"ד, הוא תורם והם מקבלים, והבית של הגננת של נתניהו, שגוטניק קנה כדי לעשות טובה.

עוזי לנדאו: נניח שכל מה שאתה אומר נכון, זה מצדיק את מה שאתם עושים?

עוזי לנדאו: נניח שכל מה שאתה אומר נכון, ואנחנו לא שווים כלום, זה מצדיק את מה שאתם עושים?

אופיר פינס-פז: תיכף אדבר על עניין הרחבת הממשלה לגופו, כי על זה יש הצעת חוק.

אופיר פינס-פז: הצעת האי-אמון שלכם מדברת על שלטון החוק.

אופיר פינס-פז: אם הייתם מדברים על משהו אחר, הייתי מתייחס למשהו אחר.

ראובן ריבלין: אני מקווה שאת הדברים שאתה אומר, אתה לא אומר בצחוק.

ראובן ריבלין: אתה אומר את הדברים האלה בצחוק או ברצינות?

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר לכם את הניסיון שלכם למנות בניגוד לחוק משנים למנכ"לים פוליטיים, ללא מכרז, בכל משרדי הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר לכם, שמאות חברי מרכז הליכוד הצביעו בניגוד לחוק בפריימריס שלכם, אחרי שהיועץ המשפטי לממשלה ונציב שירות המדינה הזהירו אותם ואמרו להם: אסור לכם, זו עבירה על החוק.

אופיר פינס-פז: הם שמו פס.

אופיר פינס-פז: לא רק אתם שמים פס, כל החברים שלכם שמים פס.

אופיר פינס-פז: אתם ושלטון החוק?

אופיר פינס-פז: אתם לא מתביישים?

אופיר פינס-פז: מה לכם ולשלטון החוק?

ראובן ריבלין: אתם היורשים הישירים של המפא"יניקים.

אופיר פינס-פז: אתם תלמדו אותנו מה זה שלטון חוק?

אופיר פינס-פז: אתה לא מתבייש?

אופיר פינס-פז: אתה הגנת על כל דבר פסול ב-20 השנים האחרונות.

אופיר פינס-פז: על כל דבר פסול.

ראובן ריבלין: שלו נעליכם מעל רגליכם.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ריבלין, הערת ביניים בסדר, לא מעבר לזה.

אופיר פינס-פז: איך אתם לא מתביישים?

ויצמן שירי: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת שירי.

חיים אורון: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אורון.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני יודע שקשה לליכוד לשמוע.

ראובן ריבלין: אתם לא יכולים לעבור על החוק, כי אתם החוק.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ריבלין.

אלי גולדשמידט: רובי, אני אפריע לך כאשר תשב במקומי.

אופיר פינס-פז: אבל מה שלא קשה לכם, זה לבוא לכאן חודש וחצי לאחר שהציבור הביע אי-אמון טוטלי בכם, ובחוצפה ובלי טיפת צניעות לדבר על שלטון החוק.

אופיר פינס-פז: איך אתם לא מתביישים?

אופיר פינס-פז: כמה צביעות צריך כדי לשכוח כהרף עין את כל שלוש השנים האחרונות, את כל הדברים הנוראים שעשיתם לשלטון החוק, דברים שבגללם הציבור העיף אתכם מהשלטון.

אופיר פינס-פז: לבוא לכאן כאילו דף חדש, כאילו אין עבר, אין היסטוריה, אין כלום, ולהטיף לנו מוסר.

אופיר פינס-פז: אנחנו באים לפחות ביושר, חבר הכנסת לנדאו.

איוב קרא: איזה יושר, על איזה יושר אתה מדבר.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת קרא, מספיק.

אלי גולדשמידט: שמעו אותך, די.

אופיר פינס-פז: אנחנו באים ביושר ואומרים את האמת לציבור.

אופיר פינס-פז: אנחנו אומרים את האמת לציבור, והאמת פשוטה: אנחנו לא מאוהבים בהצעת החוק הזאת, אנחנו לא חושבים שזהו איזה מהלך אידיאולוגי עמוק, לשנות את מספר שרי הממשלה.

אופיר פינס-פז: אנחנו אומרים, זהו הכרח בכנסת שיש בה 15 סיעות ובקואליציה שיש בה שבע סיעות.

ציפי לבני: למה לא תיתנו יותר שירותים לאזרחים?

ציפי לבני: יש עוד שר שלא החלטתם מה יהיה תפקידו.

אופיר פינס-פז: אין לנו יכולת אחרת לקיים ממשלה וקואליציה יציבות, אלא בדרך הזאת.

אופיר פינס-פז: זו האמת, זו האמת לאמיתה, תכבדו את העובדה שמדברים אתכם אמת.

אופיר פינס-פז: אתם לא הייתם רגילים לזה, היה לכם ראש ממשלה שלא דיבר אתכם אמת, אנחנו מדברים אתכם אמת.

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה הנוכחי במדינת ישראל מדבר אמת.

אופיר פינס-פז: תתרגלו לכך ותכבדו את זה.

ציפי לבני: ראש הממשלה מדבר אמת עם כו-לם, חוץ מאשר עם הכנסת.

אלי גולדשמידט: תודה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

אלי גולדשמידט: דוד טל, יש לך חמש דקות.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אני די נהנה לראות את מה שקורה כאן:

דוד טל: אך לפני שלוש שנים, עמיתי מהאזור הזה, עמיתי מהליכוד, אמרו בדיוק אותם דברים שאמר כרגע חבר הכנסת אופיר פינס, כאשר דיברו למפלגת העבודה.

דוד טל: היום התחלפו היוצרות.

איוב קרא: הוא צדיק הדור.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת קרא, עד עכשיו אתה האיש שקרא הכי הרבה קריאות ביניים מאז תחילת הישיבה.

אלי גולדשמידט: זה בסדר, אבל בוא תעשה הפסקה של 20 דקות.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, בשנה האחרונה מה לא אמרו על אנשי ש"ס בכל מה שקשור לשלטון החוק?

דוד טל: לדעתי, אדוני היושב-ראש, נעשה עוול בל יכופר לתנועה שלמה.

דוד טל: חדשות לבקרים, מה לא הטיחו בנו, מה לא אמרו עלינו?

דוד טל: – שאנחנו לא מכירים בשלטון החוק ובמערכת המשפט.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני אומר פה בפעם האלף ואחת, read my lips– אדוני היושב-ראש, אתה אתי?

אלי גולדשמידט: read my lips, בפעם האלף ואחת.

דוד טל: יפה.

דוד טל: לא היא, אנחנו מכירים במערכת המשפט.

דוד טל: ידידי מהאגף הזה, למשל חבר הכנסת רן כהן, כאשר דיברו אתו על מזג האוויר, ישר השתלח קודם כול בש"ס, שלא מכירה בשלטון החוק.

דוד טל: אני מקווה שעכשיו יחזור קצת בתשובה, אחרי שיצטרך לחיות אתנו באהבה רבה.

דוד טל: מה לא הדביקו לנו?

דוד טל: טענו שאנחנו מתקיפים את מערכת המשפט, משתלחים במערכת המשפט, וזאת כאשר רק ביקרנו את המערכת המשפטית.

דוד טל: מה עשינו, ביקרנו.

דוד טל: איך אמר כבוד נשיא בית-המשפט העליון, השופט ברק?

דוד טל: – נשמת אפה של הדמוקרטיה זו הביקורת.

דוד טל: ואנחנו רק ביקרנו, וזהו תפקידנו, זוהי חובתנו.

ציפי לבני: צריך להדביק את ראש הממשלה במחלה הזאת של שלטון החוק.

דוד טל: הוא אמר יותר מכך.

דוד טל: קראתי באחד הביטאונים של לשכת מחוז ירושלים, שהוא אמר שהוא מתאווה לביקורת, ואנחנו סיפקנו לו.

דוד טל: אולי לא סיפקנו לו ברמה ראויה, אולי צריך עדיין קצת יותר ביקורת.

דוד טל: רק ביקרנו, אז אמרו שאנחנו משתלחים, אמרו שאנחנו מתקיפים.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן, אם דדי צוקר, ידידנו המשותף, היה משתלח, זה לא היה משנה.

דוד טל: היות שהוא, דדי צוקר, בא מהספסלים האלה – הוא מבקר.

דוד טל: דוד טל, שאמר חצי מלה – הוא משתלח, ולא משנה מה שאמר.

דוד טל: חשוב מי אומר.

רן כהן: מרצ מסתייגת משניכם.

דוד טל: אני יודע.

דוד טל: מדדי צוקר יש לך הכושר והיכולת להסתייג, והסתייגת עד הסוף.

דוד טל: ממני קשה לך להסתייג.

דוד טל: ביקשת, התחננת בפני הציבור ב-17 במאי: תנו לנו את הכוח להיות המפלגה השלישית בגודלה, לנו ולא לש"ס.

דוד טל: והציבור אמר "לא" למרצ ו"כן" לש"ס.

רן כהן: רצינו ששניים לא יהיו בכנסת הזו: אריה דרעי ודדי צוקר.

דוד טל: מרצ לא זכתה באמון הציבור ולא זכתה להיות המפלגה השלישית בגודלה.

דוד טל: ואילו ש"ס הפכה להיות אחת משלוש המפלגות הגדולות במדינת ישראל.

רן כהן: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת רן כהן.

אלי גולדשמידט: תגידו, גם בישיבות הממשלה זה הולך כך בין ש"ס למרצ?

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, שבשנה האחרונה – אני מוכרח לומר את זה – הלכתי לישון עם שלטון החוק והתעוררתי עם שלטון החוק.

דוד טל: אפילו בלילה כאשר נמתי את שנתי, אמרה לי רעייתי כי מדי פעם בפעם אני מוציא מן הפה: שלטון החוק, שלטון החוק, שלטון החוק, שלטון החוק, ושאלה: מה קורה לך?

מיכאל איתן: זה היה באמצע השינה?

מיכאל איתן: כאשר אתה ישן?

דוד טל: וכנראה הנושא של שלטון החוק הלך וחלחל לתוך לשד עצמותי, והנה סוף-סוף חלחל שלטון החוק לתוך לשד עצמותי, ואמרתי: הפנמתי, קיבלתי את שלטון החוק על כל קרביו וכרעיו.

דוד טל: ועכשיו מה קורה: מדברים אתנו שוב על שלטון החוק, אבל מהצד השני.

דוד טל: מדברים אתנו על שינוי חוק-יסוד, חוק-יסוד: הממשלה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת טל, אתה צריך לסיים.

דוד טל: עוד משפט או שניים.

חיים אורון: תלוי איך יצביע.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אורון, אתה אחריו.

דוד טל: אומר.

דוד טל: חבר הכנסת אורון, שמעת מה אמרתי בוועדה המסדרת, שמעת מה נטיית הלב שלי, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: – – –

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אבל אם הוא יפריע לי, אצטרך לומר עוד כמה משפטים.

אלי גולדשמידט: ג'ומס, מה קרה, אנחנו קואליציה.

אלי גולדשמידט: אתה שוכח?

דוד טל: הוא יודע עד כמה אני צודק הפעם.

דוד טל: הוא יודע עד כמה אני צודק.

דוד טל: אני רוצה לומר, שהיות שמדובר בחוק-יסוד, אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר, לא ניתן – אולי ניתן אבל אי-אפשר שחדשים לבקרים אנחנו נשנה את החוק.

דוד טל: תאר לעצמך, בעזרת השם בקדנציה הבאה, סיעת ש"ס הסיעה הגדולה ביותר והיא זוכה במעמד ראשות הממשלה.

דוד טל: ואז, כדי שיהיה אפשר לבנות קואליציה רחבה, ואפילו עם הרבה אהבה, אחווה ורעות, ונשתף את אלה וגם את אלה, יחליטו בסיעת ש"ס לשנות את חוק-היסוד שאותו אנחנו הולכים לשנות עכשיו, ובמקום 26 שרים – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת טל, תתחיל לסיים.

דוד טל: – – נעשה 36 שרים.

דוד טל: מה יהיה ההבדל?

דוד טל: היכן נקודת האיזון, אדוני?

דוד טל: היכן עובר אותו קו גבול שנכון וראוי להשתמש בו?

דוד טל: אני רוצה לומר במשפט אחרון – – –

אלי גולדשמידט: משפט אחרון.

אלי גולדשמידט: משפט אחרון.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלון.

דוד טל: אני רוצה לומר, שאני חושב שנקודת האיזון, אדוני היושב-ראש, עוברת במספר שקבעו.

דוד טל: הרי ישבו, דנו – נכון, ג'ומס?

דוד טל: דנו לעומק, מאוד מאוד לעומק, הסתכלו בצורה מאוד מאוד רחבה על כל המערכת, דנו בזה וקבעו, נמנו וגמרו: 18 שרים נאה ויאה למדינת ישראל שתתכבד בהם.

דוד טל: אז למה עכשיו פתאום לשנות את החליפה, להרחיב אותה גם קצת פה בשרוולים וגם קצת פה בצווארון?

דוד טל: אני סבור, אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, שכדאי אולי שהממשלה הזאת תחשוב שוב ותיתן את דעתה, אולי נכון וראוי שלמדינת ישראל יהיו 18 שרים ואף לא אחד יותר מכך.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

חיים אורון: איך תצביעו?

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת חיים אורון, בוא תשאל אותו מעל הדוכן.

קריאות: – – –

אלי גולדשמידט: אדוני שר התעשייה והמסחר, אני רוצה להגיד לך משהו: יש חיסרון אחד בלהיות שר, קוראים פחות קריאות ביניים.

אלי גולדשמידט: קח את החיסרון הזה.

רן כהן: – – –

אלי גולדשמידט: כן, בבקשה, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק הזה הוא מאוד בעייתי, ואני מודה, גם הייתי יכול לחסוך מעצמי, ידידי חבר הכנסת רובי ריבלין, את העלייה על הדוכן ודווקא להסביר אותו, כי לא סוד הוא שהחוק הזה באיזה מקום גם עשוי לגעת בי.

חיים אורון: אבל בחרתי לבוא לכאן ולומר את דברי כפי שאני מבין אותם, ולא לנאום נאום כפי שנאם קודמי ובסוף להצביע, ואם אני לא טועה – גם לנסות לקבל את מה שכרוך בהצבעה הזאת.

חיים אורון: החוק הוא בעייתי – א.

חיים אורון: בעובדה שמדובר בשינוי חוק-יסוד; ב.

חיים אורון: בעובדה שהרכבה וגודלה של הממשלה משתנים על-פי אילוץ קואליציוני קיים ולא מתוך איזו קביעה ארוכת טווח שממנה נגזרים האילוצים הקואליציוניים.

חיים אורון: אני גם אומר דבר נוסף: לאורך כל הדיונים להרכבתה של הממשלה אנחנו מעולם לא הצגנו תביעה להגדלת הממשלה.

חיים אורון: חזרנו ואמרנו גם בימים האחרונים, שאם תימצא דרך שלא להרחיב את הממשלה, מבחינתה של מרצ אין שום בעיה, וההרכב הקיים וחלוקת התפקידים הקיימת פותרת את הבעיה.

חיים אורון: אבל בכל זאת, חבר הכנסת רובי ריבלין, איך צמח הצורך הזה?

חיים אורון: למרות מה שאמר ככה, באמירת אגב, מי שמטעמכם היה ממונה על המשא-ומתן ויצא, אני מעיד על עצמי, יכול להיות שדווחתי לא אמת, שגם כאשר דובר על האפשרות שהליכוד יצטרף לממשלה – ואנחנו פסלנו את האפשרות הזאת לא מטעמים של הרחבתה אלא מנימוקים עקרוניים, כי אמרנו: אין בסיס לישיבה משותפת – היה מדובר, שבכל הזדמנות שהממשלה תהיה גדולה מממשלה של 66, לא תהיה ברירה אלא הרחבתה.

חיים אורון: אגב, אנחנו, עד שבוע לפני גמר המשא-ומתן תמכנו, נאבקנו, התמודדנו בתוך מפלגתנו באופן מאוד מאוד בעייתי מתוך העדפה של ממשלה של 66, שידענו שמשמעותה 18 שרים ורק שני שרים למרצ, כך שאני לא אומר את זה עכשיו לצורך הדיון.

חיים אורון: אבל לאורך כל המשא-ומתן שהתנהל עם אהוד ברק, ראש הממשלה, ועם צוותו היה ברור, שקואליציה שהיא רחבה יותר מ-66, המשמעות שלה תהיה צורך להגדיל את הממשלה, בגלל הבעיות בתוך הסיעות השונות ובגלל הבעיות בתוך סיעת השלטון.

חיים אורון: אני רוצה לומר לך זאת פה באופן הכי חברי האפשרי – – –

מיכאל איתן: רק יש להם בעיות קטנות; זה עולה מעט כסף.

מיכאל איתן: אם היו להם בעיות גדולות – – –

חיים אורון: אבל, חבר הכנסת מיקי איתן, בשלב שנכנסת פנימה – – –

מיכאל איתן: מזל.

חיים אורון: בשלב שנכנסת פנימה אני אפילו הבעתי אמפתיה לבעיות של הליכוד כשלא רציתי לשבת אתו, כי נציגכם ידע שמדובר בממשלה רחבה, וכל אמירה אחרת – – –

קריאות: – – –

חיים אורון: היות שאתה חוזר על זה – – –

מיכאל איתן: סיעת הליכוד ידעה – – –

חיים אורון: אני יודע.

חיים אורון: חברים, לכן – – –

מיכאל איתן: – – –

ראובן ריבלין: מעל הבמה הזאת גם השר שטרית אמר – – –

חיים אורון: חבר הכנסת רובי ריבלין, חבר הכנסת מיקי איתן, אני עליתי לדבר בטון לא פולמוסי, נדמה לי כך, ואני אומר לכם, שלמיטב ידיעתי – הייתי מעורב, יושבים פה עוד חברים – –

ראובן ריבלין: לידיעתך – – –

אלי גולדשמידט: די, רובי.

חיים אורון: – – שהיו מעורבים – בכל מסגרת שבה היה מדובר על אפשרות של קואליציה שגדולה מ-66, או עם ש"ס או עם הליכוד או עם שתיהן, היה ברור שראש הממשלה, במודע, בידיעה – כל כך בידיעה שאני אומר את זה לזכותה של סיעת שינוי שאמרה כנגד דעתנו, אבל ידעה שאם תהיה ממשלה על-פי מה שהיא רצתה, עם הליכוד, היא תהיה ממשלה יותר רחבה מאשר 18 שרים, ואני חושב שיעיד חבר הכנסת יוסף לפיד שמה שאני אומר הוא מדויק גם בקטע שאתם התנגדתם וגם בקטע שידעתם שזאת כוונתו של ראש הממשלה.

מיכאל איתן: תסלח לי, לא הליכוד, לא שינוי וגם לא מרצ, עם כל הכבוד – – –

חיים אורון: חבר הכנסת – – –

מיכאל איתן: מה הנימוקים האלה?

מיכאל איתן: זה דבר שאתה, אישית – –

חיים אורון: חבר הכנסת מיכאל איתן – – –

מיכאל איתן: – – אומר שהוא לא בסדר.

חיים אורון: חבר הכנסת מיכאל איתן, בקודים שלי יש דבר שהוא לא בסדר – – –

ראובן ריבלין: למה סיעת – – –

אלי גולדשמידט: לא, לא.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: תסביר לי – – – שישה מנדטים צריכה שני שרים.

ראובן ריבלין: למה?

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ריבלין.

חיים אורון: חבר הכנסת – – –

ראובן ריבלין: תסביר אתה – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ריבלין.

חיים אורון: בדיוק מהסיבה – – –

ראובן ריבלין: – – –

חיים אורון: רובי ריבלין, בדיוק מהסיבה – – –

ראובן ריבלין: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ריבלין, you made your point.

חיים אורון: רובי ריבלין, בדיוק מהסיבה שהסיעה הזאת, כשהיו לה חמישה חברי כנסת, היו לה שני שרים, כי כנראה גם ראש הממשלה שלכם ידע – – –

ראובן ריבלין: מי?

חיים אורון: ישראל בעלייה בקדנציה הקודמת.

ראובן ריבלין: – – –

חיים אורון: שבעה.

חיים אורון: סליחה, סליחה – – –

ראובן ריבלין: עברנו 18 שרים.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ריבלין, אתה מתחיל להשתלט על הדיון.

קריאות: – – –

ויצמן שירי: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת שירי ויצמן.

חיים אורון: חברים – – –

אלי גולדשמידט: שירי, די.

קריאות: – – –

אלי גולדשמידט: מיקי.

ראובן ריבלין: – – –

חיים אורון: אני חוזר ואומר – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ויצמן שירי.

חיים אורון: אני חוזר ואומר, חבר הכנסת מיכאל איתן, אני לא הולך להפוך את המעשה הזה לאיזה מעשה שאני הולך להתפאר בו, בין כשר ולא כשר, בין פגיעה בשלטון החוק, שדוד טל פשוט לא נרדם בלילה עד שהוא לא אומר כמה פסוקים – – –

מיכאל איתן: – – –

חיים אורון: – – – עד שהוא לא אומר כמה פסוקים על שלטון החוק.

חיים אורון: בין זה לבין תיאור האילוצים הללו שראש הממשלה וסיעות נוספות עומדים בפניהם – קיים פער.

חיים אורון: אין לי שום קושי, אני לא יודע למה חבר הכנסת חיים רמון נתן לכם שיא עולמי באי-אמון.

חיים אורון: אם אנחנו היינו באופוזיציה היינו מגישים אי-אמון, ואני חושב שהאי-אמון שלכם הוא במקומו והביקורת על החוק היא במקומה, אבל אני חושב, שבהקשר זה, בסיטואציה הכוללת, כנראה נוצרה מציאות פוליטית, קואליציונית, שהיא חלק מהמציאות שבתוכה אנחנו חיים, שהיא מחייבת את הדבר הזה.

חיים אורון: משפט אחרון – אל תפריע לי.

חיים אורון: אני יושב עכשיו, גם אתה יושב, על הרכב ועדות הכנסת, ואני רואה איך מושכים את השמיכה הזאת ימינה ושמאלה עם עוד תת-ועדה ועם עוד רבע וחצי ועדה ועם עוד תוספת, אגב, של כל סיעות הבית.

חיים אורון: אני לא רוצה – – –

מיכאל איתן: אנחנו – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת מיקי איתן.

מיכאל איתן: אנחנו התנגדנו – – –

אלי גולדשמידט: ג'ומס, עברת את הזמן – שבע דקות.

מיכאל איתן: – – – התנגדנו לניפוח הוועדות – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת איתן.

חיים אורון: חבר הכנסת מיכאל איתן, לא מדובר בניפוח הוועדות.

חיים אורון: תמכתי בעמדתך בעניין גודלן של הוועדות.

חיים אורון: אני מדבר על תוספת ועדות, אני מדבר על רוטציות ביושבי-ראש, אני מדבר על חלוקת רוטציות בתוך חברות בוועדה, כשאתה ואני יודעים שהיה ראוי לחבר כנסת שנכנס לוועדה שישב בה לפחות ארבע שנים וילמד.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: אז אתה יודע מה?

חיים אורון: אם אני לא טועה – שנינו גם נהגנו כך.

חיים אורון: אבל אתה יודע מה?

חיים אורון: נוצרים פה אילוצים.

חיים אורון: אפשר להפוך ולהעמיד עליהם את כל הבית, ואפשר לבוא ולומר: יש לקואליציה הזאת, מעבר לבעיה הזאת, כמה וכמה דברים חשובים לעשות.

חיים אורון: אני מאמין שבהרכבה זה היא תעשה אותם יותר טוב.

חיים אורון: בלי התלהבות ובלי רצון להפוך את זה לאני לא יודע מה, לא אסתתר מאחורי אמירות שתשקלו עוד פעם, כמו ידידי דוד טל, אני אצביע היום כי אני מחויב לכך בהסכם קואליציוני, אין לי אפשרות לברוח מזה – והסכם קואליציוני הוא חלק מהנורמות שאתה ואני רוצים שיתקיימו מעבר למחלוקות.

חיים אורון: לכן אצביע בעד.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואחריה – חבר הכנסת יוסף לפיד.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת אורי סביר.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק החדש להרחבת הממשלה היה חלק מההסכם הקואליציוני שנחתם בין ישראל אחת לשותפות הקואליציוניות שלה, לרבות ישראל בעלייה, אבל בימים אלה מתברר, שראש הממשלה, אהוד ברק, לא התכוון לעמוד בתנאי ההסכם שנחתם עם ישראל בעלייה.

מרינה סולודקין: התירוץ שנבחר הוא, שסיעה שקטנה בשני מנדטים לא צריכה לקבל שני משרדים וועדות בכנסת.

מרינה סולודקין: לפי מידע שמגיע ממקורות בישראל אחת, פרישתם של שני חברי הכנסת מישראל בעלייה היתה תרגיל מסריח מספר שתיים, שתוכנן מראש על-ידי בכירים במפלגת העבודה.

מרינה סולודקין: התירוץ שנבחר הוא, שסיעה – – –

סופה לנדבר: איזה שטויות את מדברת, אל תאשימי.

מרינה סולודקין: סופה.

סופה לנדבר: למה את מדברת שטויות?

מרינה סולודקין: המטרה האמיתית של התרגיל המסריח הזה היא להחליש את מפלגת העולים העצמאית מדי – אני מדגישה העצמאית, סופה – ולמנוע מחברי הכנסת שלה לשבת בוועדות מרכזיות כמו כספים וחוץ וביטחון.

מרינה סולודקין: צוות המשא-ומתן של הסיעה הביע תרעומת קשה בפני הנהלת הקואליציה, והשר שרנסקי שוחח בעניין הזה עם ראש הממשלה.

מרינה סולודקין: בשני הפורומים המכובדים הללו לא נמצא אף אחד שגינה פומבית ורשמית את פרישת שני חברי הכנסת מישראל בעלייה ביום השבעת הממשלה.

קריאה: זו בעיה שלכם.

מרינה סולודקין: לא ראש הממשלה ואף לא בכירים במפלגתו לא מצאו לנכון להכחיש את מעורבותם בתרגיל המסריח של חברי הכנסת ברונפמן וצינקר.

מרינה סולודקין: ממשלת השינוי של ברק מתחילה את השבוע הראשון של עבודתה ברגל שמאל.

מרינה סולודקין: פרישת שני חברי הכנסת בעידוד מפלגת העבודה מזכירה יותר מדי את כניסתם של גולדפרב ושני שותפיו לממשלת רבין, זיכרונו לברכה.

מרינה סולודקין: התרגיל הנוכחי עלול להוביל לתוצאות בלתי צפויות.

מרינה סולודקין: המצב שנוצר, שבו ראש הממשלה מתכוון להעניק פרס על בגידה בבוחרים ולעודד חוסר יציבות וחוסר מוסר פוליטי מוחלט, מסוכן להמשך קיומה של ממשלת ברק.

מרינה סולודקין: מעל במה זו אני קוראת לראש הממשלה לגנות באופן נחרץ וחד-משמעי את פרישתם של שני חברי הכנסת מישראל בעלייה.

מרינה סולודקין: בשם סיעת ישראל בעלייה אני מודיעה על אי-השתתפותנו בהצבעת האי-אמון בראש הממשלה.

מרינה סולודקין: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה, חברת הכנסת סולודקין.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת יוסף לפיד, אחריו – חבר הכנסת אוריאל סביר, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אלי גולדשמידט: בבקשה, חבר הכנסת לפיד.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לברך את חברי ש"ס שנשארו באולם.

יוסף (טומי) לפיד: מעכשיו אנחנו נוכל לשמוע אתכם וגם אתם תשמעו אותנו.

יוסף (טומי) לפיד: למדנו מלורד אקטון, שהשלטון משחית.

יוסף (טומי) לפיד: מה שלורד אקטון לא אמר לנו הוא, שהשלטון משחית כל כך מהר.

יוסף (טומי) לפיד: הצעת החוק הראשונה שמביא ראש ממשלה שנכנס לתפקידו על תקן של טוהר מידות, על תקן של שיפור השלטון, על תקן של ניקוי הלכלוך, היא: לתת לחבר'ה עוד כמה צ'ופרים, עוד כמה כיסאות, עוד כמה משרות, עוד כמה מכוניות, עוד כמה מזכירות.

יוסף (טומי) לפיד: זה השיפור?

יוסף (טומי) לפיד: על זה זחיחות דעתו של השר רמון?

יוסף (טומי) לפיד: על זה הוא חוגג?

יוסף (טומי) לפיד: לזכותו של חבר הכנסת אורון ייאמר, שלפחות הוא התבייש קצת; אני חושב שהוא יכול היה גם להתבייש יותר.

יוסף (טומי) לפיד: אם זו הבשורה שהשלטון הזה מביא לעם ישראל – – –

ויצמן שירי: כאשר אתה ניהלת משא-ומתן, לא ידעת – – –

יוסף (טומי) לפיד: חבר הכנסת שירי, אתה לא היית במשא-ומתן כי הוא לא שיתף אותך.

יוסף (טומי) לפיד: שם הודענו, שגם אם נהיה בממשלה וגם אם על-ידי זה נקבל שר נוסף, אנחנו לא רוצים את זה.

יוסף (טומי) לפיד: זה מה שהודענו, ויש על זה רישומים.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, על-פי חישוב שפורסם בעיתון "הארץ", הדבר הזה עולה 90 מיליון שקל בשנה, אבל גם ראש הממשלה מודה בנאומו, שזה יעלה עד 35 מיליון שקל בשנה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, במשרד התחבורה יש השנה לתשתית הבטיחות 44 מיליון שקל.

יוסף (טומי) לפיד: 44 מיליון שקל לבטיחות – 90 מיליון שקל לשרים נוספים.

יוסף (טומי) לפיד: במשרד העבודה והרווחה יש לטיפול חוץ-ביתי בילדים אוטיסטים 60 מיליון שקל – לשרים האוטיסטים יש 90 מיליון שקל.

יוסף (טומי) לפיד: למכינות הקדם-אקדמיות של שלטון חדש, שרוצה בהשכלה גבוהה, יש 24 מיליון שקל, אבל על דעת ראש הממשלה אני אומר, שיש 35 מיליון שקל לא למכינות אקדמיות – לוולבו, לאדונים הללו שמשעמם להם לשבת בכיסאות של חברי הכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: כך אתם מתחילים את השלטון?

יוסף (טומי) לפיד: אתם תטיפו אחר כך מוסר לעם ישראל כשאתם מראים דוגמה של שלטון ביום הראשון שהכנסת הזאת יושבת, כדי להצביע על הצעת חוק כשאתם משנים את הקונסטיטוציה של המדינה?

יוסף (טומי) לפיד: לשם נוחותם, רווחתם והנאתם של כמה חברי כנסת מנדנדים אתם לוקחים חוק-יסוד, קונסטיטוציה, וכלאחר יד, בפרוצדורה מאוד מזורזת, משנים את זה כדי שלכמה ישבנים יהיו כמה כיסאות יותר מרופדים.

יוסף (טומי) לפיד: איזו בושה.

יוסף (טומי) לפיד: אני לא נמנה עם אלה שיצביע נגדכם תמיד ובכל מקרה, אני בטוח שתעשו גם דברים טובים ואני אצביע בעדכם, כי סיעת שינוי היא לא אופוזיציה בעיקרון, אבל שתהיה לכם קצת תחושה כלפי העם שהלכתם אליו לבחירות לפני כמה חודשים.

יוסף (טומי) לפיד: אני בטוח שאתם מרגישים שאתם עושים משהו שהוא מאוד לא בסדר.

יוסף (טומי) לפיד: זוהי פרוסטיטוציה של הקונסטיטוציה, זו הפיכת חוק-יסוד לבדיחה גרועה של שלטון זחוח-דעת, שעוד לא עשה שום דבר מלבד זה שזרק החוצה 90 מיליון שקל בשנה כדי שלחבר'ה יהיה טוב.

יוסף (טומי) לפיד: אתם יכולים להתבייש לכם.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אוריאל סביר, אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

אלי גולדשמידט: אני מבקש מסגנית המזכיר לדאוג, שהשר המקשר או שר אחר יהיה נוכח בדיון.

אלי גולדשמידט: אם לא יגיע שר בתוך חמש דקות, אפסיק את הדיון.

אלי גולדשמידט: חמש דקות, בבקשה.

אורי סביר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, זה באמת הנושא המרכזי היום בחיינו?

אורי סביר: אם מישהו היה אומר לי ב-1996, בסיום הממשלה הקודמת, ש-24 שעות לאחר פגישה בין ראש ממשלה של המערך, של ישראל אחת, ובין יאסר ערפאת, שבה מודיעים על יישום מלא של הסכמי אוסלו, שפה מדבר ראש ממשלת ישראל על הכרה דה-פקטו במדינה פלסטינית, מעלה הליכוד הצעת אי-אמון בנושא של מספר השרים בממשלה, מי היה מאמין?

אורי סביר: קודם כול, מלבד חוסר הרלוונטיות, צריך לברך את הליכוד על ריאליזם פוליטי חדש.

אורי סביר: שנית, אני רוצה להסביר, שלדעתי, לדעתנו, יש קשר בין קונצנזוס רחב לבין עשיית שלום.

אורי סביר: אפשר היה להקים ממשלה צרה.

אורי סביר: את הלקח למדנו מממשלת 96', מממשלת נתניהו.

אורי סביר: ממשלת השלום ושלום הבית ממרצ ועד ש"ס, מהמפד"ל ועד העבודה, אכן היא יותר ייצוגית, ולכן יותר רחבה.

אורי סביר: ממשלת האי-שלום וממשלת הפילוג האחרונה מרפול ואריק או ממתנגדי אוסלו ועד שונאי אוסלו וממתיישבי יש"ע ותומכי יש"ע, היתה ממשלה צרה, אבל היא היתה גם צרה לעם ישראל, צרה לשלום, צרה לכלכלה וצרה לחברה.

אורי סביר: ממתי באמת מודדים ממשלה אך ורק לפי גודלה?

אורי סביר: אך ורק לפי מחירי הוולבו?

אורי סביר: הרי ממשלה גם פועלת, והצד של ההוצאות בסופו של דבר האם הוא לא קודם כול נמדד בזה שצנחנו בצמיחה של התל"ג מ-6% ל-1.5% כמה עלה כל שר כזה למשק הישראלי במשך שנתיים וחצי?

אורי סביר: רובי ריבלין, שהטיף כאן על שלטון החוק, שמעתי נימוקים רבים מדוע אנשים רצו את חילופי השלטון, למשל כי השלום תקוע והכלכלה תקועה.

אורי סביר: הנימוק ששמענו לאורך כל הדרך, ש-55% שהצביעו ברק זה הפרת שלטון החוק, ממשלה לא תקינה, זו יהירות ושחצנות.

אורי סביר: הגיעה העת לקצת צניעות.

אורי סביר: רבים כאן היו בעד שינוי כל החוק לפני כמה חודשים.

אורי סביר: גם חוק-יסוד.

אורי סביר: אצלנו אולי מצטרפים ואולי אפשר להתווכח על זה.

אורי סביר: בממשלה הקודמת עזבו – בגין, לוי, מרידור, מרדכי, נאמן.

אורי סביר: אני מקווה ומאמין, שממשלת ברק תהיה ממשלת שלום ושלום-בית; שתוציא את צה"ל מלבנון, וכן, תחסוך בחיי אדם.

אורי סביר: ועל-ידי חידוש תהליך השלום והצמיחה תתרום מיליארדים למשק הישראלי.

אורי סביר: ואם הליכוד יום אחד יחליט להצטרף לממשלה – – –

גדעון עזרא: למה מה שאתה אומר אי-אפשר לעשות עם 18 שרים?

גדעון עזרא: אני לא מבין.

אורי סביר: כי כשאתה מצרף את הכוחות השונים, אתה מגיע למאזן של ממשלה גדולה יותר.

אורי סביר: גדעון, הרי זה גם היה בעבר.

אורי סביר: אבל אני מבטיח לך דבר אחד: אם אתם תצטרפו לממשלה והעיקרון החשוב ביותר שלכם יהיה לצמצם את הממשלה ל-18 – אני מקווה שהשר המקשר מסכים אתי – ראש הממשלה יסכים לנהל אתכם משא-ומתן על הורדת השרים ל-18 אם תצטרפו לממשלת שלום, אף שהתעקשתם על ממשלה של 24 או 26 כשניהלתם את המשא-ומתן.

חיים רמון: אם זה רק מה שיפריד בינינו לבין הליכוד, אנחנו ניכנע.

אורי סביר: הסכמנו.

אורי סביר: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה לחבר הכנסת אורי סביר.

אלי גולדשמידט: ממש דוגמה שלא צריך להפסיק את הנאום ואתה עומד בזמנים.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבל ששאלת שלטון החוק הפכה להיות גם היא שאלה של גיאוגרפיה.

זבולון אורלב: אם אתה בקואליציה – מותר לשנות חוק-יסוד, ואילו אם אתה באופוזיציה – זה אסור.

זבולון אורלב: ממש שאלה של פוזיציה.

זבולון אורלב: הרי כמעט כל מפלגה היא פעם בשלטון ופעם באופוזיציה, אבל עמדתה מתחלפת וצמודה וקבועה לפוזיציה שבה נמצאת המפלגה באותה קדנציה.

זבולון אורלב: אני חושב, שכל אזרח בישראל יכול להבין ולקבל, שעל-פי תוצאות הבחירות לכנסת אי-אפשר לקיים ממשלה רחבה ויציבה בלי להרחיב את הממשלה.

זבולון אורלב: זו שאלה מתמטית פשוטה מאוד.

זבולון אורלב: ראש הממשלה וצוות המשא-ומתן לא הסתירו זאת, על כל פנים, מאתנו, והכול נעשה בגילוי נאות וראוי מראש.

זבולון אורלב: כל העם ידע ושמע שקואליציה עם שבע מפלגות תחייב את הרחבת הממשלה ושינוי החוק.

זבולון אורלב: אמת, יש כאן שאלה רצינית מה עדיף: האם עדיף קואליציה רחבה ויציבה עם שינוי חוק, או שמא עדיף להיות דבק בחוק היבש ולהישאר עם קואליציה צרה, מתנדנדת ונסחטת על-ידי חברי כנסת בודדים?

זבולון אורלב: זוהי התנגשות ערכית, התנגשות של ערכים, ובכל מה שתחליט ממשלה הרי יימצא איזה פגם ואיזה ליקוי.

זבולון אורלב: השאלה היא, כמובן, שאלת הרע במיעוטו.

זבולון אורלב: מנקודת המבט של האזרח הרגיל, ואני חושב שזו נקודת המבט הקובעת, רצוי, לדעתי, כמובן, להעדיף את ערך הממשלה היציבה והרחבה, המבטיח שלטון חוק ראוי גם במחיר של שינוי חוק.

זבולון אורלב: מה רוצה האופוזיציה בשם שלטון החוק?

זבולון אורלב: ממשלה צרה, שכל יום יהיו בה משברים ושתגלה חוסר יציבות, שתהיה משוללת יכולת פעולה.

זבולון אורלב: האופוזיציה מריחה בדרך כלל במצב כזה את ריח הבחירות המוקדמות, וזה בהחלט לגיטימי.

זבולון אורלב: מה ראוי באמת לשלטון החוק?

זבולון אורלב: מה רוצה האזרח?

זבולון אורלב: כמובן, שלטון יציב בעל כושר ביצוע.

זבולון אורלב: לא כל יום בחירות.

זבולון אורלב: מקיימים בחירות כדי להקים ממשלה שתמשול ותשמור על שלטון החוק.

זבולון אורלב: משברים פוליטיים בממשלה צרה הם אולי סם החיים של פוליטיקאים, בעיקר אם הם האופוזיציה, אבל הם סם מאוד מאוד לא בריא, הבולם את קידומה ופיתוחה של המדינה בכל מערכותיה.

זבולון אורלב: אנחנו, כידוע, חברה הזקוקה מאוד מאוד לחיזוק שלטון החוק.

זבולון אורלב: ובמצב הפוליטי הקיים ברור שחיזוק שלטון החוק יכול להיעשות דרך יציבות ממשלה, כאמור, גם אם צריך לשנות חוק.

זבולון אורלב: מנקודת המבט של אותו אזרח שדיברתי עליו, הוויכוח הזה אם לשנות חוק או לא לשנות חוק הוא לא מעניין, הוא לא רלוונטי, זו לא שאלה שנוגעת לו.

זבולון אורלב: את האזרח הרגיל מעניין יותר איזו ממשלה תיצור יותר מקומות עבודה, איזו ממשלה תשיג יותר צדק ורווחה חברתית, איזו ממשלה תחזק יותר את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, איזו ממשלה תביא יותר ביטחון ושלום אמיתי.

זבולון אורלב: אלה השאלות העיקריות שעל-פיהן צריך לבחון מה לעשות.

זבולון אורלב: בשולי הדיון ובסיומו יורשה לי רק – אם מותר לי כמחנך וגם כחבר כנסת חדש – להעיר, כי שלטון החוק פירושו גם לקיים דיון מכובד, בלי צעקות, עם סובלנות לשמוע איש את דעת רעהו בנחת.

זבולון אורלב: ההצגה הצעקנית שהיתה בראשית הדיון הזה, כמו גם בדיונים אחרים, נוכח המצלמות, היא שיעור גרוע מאוד באזרחות ובשלטון החוק והיא גרועה יותר מכל שינוי חוק אחר.

זבולון אורלב: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת משה גפני.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת בני אלון.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לגבי הנושא של שינוי חוק-יסוד, אני מתכוון לדבר כאשר תובא – אם תובא – הצעת החוק לשנות חוק-יסוד, שיביאו אותה הממשלה וישראל אחת, אבל בעיקר מרצ.

משה גפני: כשהיא תביא שינוי חוק-יסוד, אני אזכיר לחברי הכנסת את המוסר שהטיפו לנו בכנסת הקודמת, בעיקר אנשי מרצ, על כיבוד חוקי-היסוד ועל כך שאין לשנות אותם.

משה גפני: כאשר הבאנו תיקון לחוק הבשר, נאמר שזו פגיעה בשלטון החוק.

משה גפני: זה דבר שהיה מחויב המציאות על-פי הוראת בג"ץ.

משה גפני: נזכיר להם את זה, עוד היום ארוך, וגם מחר, בעזרת השם, אבל טוב – –

זהבה גלאון: – – –

משה גפני: – – את הצביעות של מרצ אנחנו נשאיר לזמן אחר, ואני מקווה שמכאן ואילך ההטפה כלפינו על שימור שלטון החוק תהיה בטון מינורי יותר, מכיוון שאני באמת סבור שלא צריך לשנות חוקי-יסוד.

משה גפני: אבל עוד חזון למועד.

משה גפני: היום אנחנו מדברים על אי-אמון בראש הממשלה.

משה גפני: ואני סבור, אדוני היושב-ראש, שראש הממשלה נבחר על-ידי העם, הוא נבחר אפילו ברוב גדול, וצריך לאפשר לו להראות מה הוא הולך לעשות, מה הוא מקדם בנושא המדיני, הכלכלי, החברתי.

משה גפני: אבל מכיוון שמדובר באי-אמון בראש הממשלה, אני חושב שצריך להמתין.

משה גפני: מה שאני לא מתכוון להמתין לגביו – אם היתה היום מוגשת הצעת אי-אמון בשר המשפטים יוסי ביילין, או הצעת אי-אמון בשר החינוך יוסי שריד, אני הייתי מצביע בעד האי-אמון, וכל כך למה?

משה גפני: אחד המרכיבים והסיבות שאמרו לנו שרוצים להרחיב את הממשלה היה, שצריך שתהיה אחדות בעם וצריך להגיע לכמה שיותר אחדות, שלא יהיה פילוג ולא יהיה קרע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עכשיו, אנחנו תרמנו את חלקנו.

משה גפני: אנחנו לא רוצים לשבת עם מרצ בממשלה אחת, אבל אנחנו בעד אחדות.

משה גפני: לא לקחנו תפקידים, ולא בגללנו ירחיבו את הממשלה ולא אנחנו גורמים לפגיעה בשלטון החוק.

משה גפני: אבל, אני סברתי שהממשלה באמת הולכת לאחדות העם.

משה גפני: וקם לו יוסי ביילין, שר המשפטים, ואומר, שהוא לא מפחד משום דבר, הוא יתקן את חוקי האישות, הוא יקרע את העם לחלקים.

משה גפני: הוא יאמר ויעשה – אני מקווה שהוא לא יצליח לעשות – חוקי אישות חדשים שלא על-פי ההלכה, לא חשוב.

משה גפני: הוא יפגע בקונצנזוס שהיה כאן 51 שנה, וזה בשעה שמדברים על ממשלה שהיא ממשלת אחדות, ממשלה שלא פוגעת באיש, מנהלת דיאלוג איש עם רעהו, יושבים יחד, מדברים יחד.

משה גפני: זה יוסי ביילין.

משה גפני: ובא יוסי שריד, שר החינוך, שאני הצבעתי עבורו ואני מכה על חטא – –

זהבה גלאון: – – – מה?

זהבה גלאון: מה?

משה גפני: – – והוא אומר שהוא יכניס תועבה למוסדות החינוך במדינת ישראל – –

זהבה גלאון: הוא לא אמר.

משה גפני: הוא אמר.

משה גפני: – – והוא יתערב במה שנעשה בחינוך העצמאי.

משה גפני: אז קודם כול, סתם מבחינה נימוסית, חתמת לפני שבוע על הסכם קואליציוני, ובגלל זה קיבלת תפקיד של שר החינוך.

משה גפני: ובהסכם הקואליציוני כתוב: יישמר הסטטוס-קוו במהלך הכנסת החמש-עשרה, ובהסכם הקואליציוני כתוב שיישמר מעמדו של החינוך החרדי.

משה גפני: כתוב.

משה גפני: אז קודם כול, החינוך הראשון לילדי ישראל זה לא לכבד הסכמים.

משה גפני: זה החינוך הראשון.

משה גפני: והחינוך השני שאנחנו מדברים עליו היום כולנו – ילד הולך לבית-ספר ממלכתי וההורים לא יודעים איך הוא חוזר, האם הכניסו בו סכין או שהוא עישן שם סמים.

משה גפני: יש בעיות וצריך להתמודד אתן.

משה גפני: אז מה מבקש שר החינוך עכשיו?

משה גפני: הוא מבקש שגם במוסדות החרדיים אנחנו נשתלב במערכת החינוך הזאת ונכניס סמים?

משה גפני: הוא רוצה שגם כשהילד שלי הולך לבית-הספר אחשוש שאולי יתקעו בו סכין?

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני מתנצל שאני מדבר – – –

אלי גולדשמידט: לא ביקשתי שתתנצל, אני רק מזכיר לך את השעון.

משה גפני: אה, כן, אני מסיים.

משה גפני: אם היום היתה מוגשת הצעת אי-אמון – אני פונה לליכוד – לצערי הרב, ביוסי שריד – ואי-אפשר על-פי החוק – אני הייתי מצביע בעד, ואי-אמון ביוסי ביילין – הייתי מצביע בעד.

משה גפני: אבל, על כולנה הצביעות הזאת שממשיכה וחוגגת, בשעה שאנחנו מדברים על ממשלת אחדות, שאני לצערי תמכתי בה.

אלי גולדשמידט: תודה, חבר הכנסת גפני.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בני אלון, ואחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחד היסודות החשובים ביותר לכל משטר דמוקרטי הוא הפרדת הרשויות; כשיש מצד אחד רשות מחוקקת, שהיא הריבון והיא מבטאת את רצון העם והבוחרים, והיא צריכה להיות הרשות המחוקקת, ובעקבות זאת, מאחר שהיא מבטאת את רצונם של בוחריה, באה גם החובה של האזרחים לכבד את החוקים.

טלב אלסאנע: כי בעצם על-ידי זה שהם בחרו את הנציגים שלהם, הם קיבלו על עצמם לכבד את החוקים שנחקקים על-ידי הכנסת.

טלב אלסאנע: ומצד שני, חייבת להיות הפרדה בין הרשות המבצעת, שהיא הממשלה, שיש לה שיקולים משלה, לבין הכנסת, שצריכה להיות עצמאית בשיקוליה.

טלב אלסאנע: אבל עקב המצב האבסורדי של העדר חוקה במדינת ישראל, הרי הממשלה היא כמעט המחוקק העיקרי במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: רוב החוקים אשר נחקקים, מוגשים ומוצעים על-ידי הממשלה.

טלב אלסאנע: יותר מ-90% מהחוקים שמאושרים הם חוקי הממשלה.

טלב אלסאנע: אז בעצם אין כאן רשות מחוקקת, יש ממשלה שמשתלטת על הרשות המחוקקת.

טלב אלסאנע: הצעת החוק כאן, לדעתי, מפירה את האיזון העדין שקיים.

טלב אלסאנע: בלאו הכי יש כאן ריכוז של כוח ועוצמה בידי ראש הממשלה אשר נבחר ישירות על-ידי העם – הוא בעצם גם כן איזה ריבון או מעין ריבון, כי הוא שואב את כוחו ישירות מהעם – וכאן הופכים להיות חברי הכנסת לחלק מהרשות המבצעת.

טלב אלסאנע: תארו לעצמכם באופן אבסורדי, שמרחיבים – ועל-פי החוק הכול יכול להיות, בתנאי שיש רוב של 61 – ויש שרים וסגני שרים שמגיעים עד כדי 60 חברי כנסת, ואז יש השתלטות מוחלטת של הרשות המבצעת.

טלב אלסאנע: אז בעצם אין כנסת, אפשר לבטל אותה, כי הרשות המחוקקת היא הכנסת, יש לה הרוב המוחלט.

טלב אלסאנע: ולכן, לא בכדי קבע המחוקק בחוק-יסוד את המספר 18.

טלב אלסאנע: זה לא סתם, אלא זה מבטא את האיזון העדין.

טלב אלסאנע: אולם, מאחר שהעניין הזה אמור להיות מובא במסגרת הדיון על החוק, אנחנו בסיעת רע"ם נבטא את עמדתנו בעניין הזה כשחוק-היסוד יובא.

טלב אלסאנע: אבל, מאחר שהנושא הפך להיות נושא פוליטי ולא משפטי והופכים את זה להצעת אי-אמון בממשלה, אני רוצה לומר לכם, שאתמול נפגשה סיעת רע"ם עם השגריר הירדני עומר ריפאעי, וגם נפגשנו עם השגריר המצרי בסיוני, ושמענו ממנו את התגובות החיוביות על ביקורו של ראש הממשלה אהוד ברק, על הפגישה שהיתה עם חוסני מובארק, גם לגבי האחריות וגם לגבי התחושה שהאדם הזה מתכוון לקיים את ההבטחות שלו.

טלב אלסאנע: אנחנו ראינו את הפגישה שהיתה עם יאסר ערפאת ואת ההכרזה של ראש הממשלה לגבי מדינה פלסטינית.

טלב אלסאנע: כל הדברים האלה נותנים לנו פתח של תקווה, ולכן כשהופכים את זה לכלי פוליטי, אף שהנושא צודק, השימוש בו אינו צודק.

טלב אלסאנע: ואני רוצה לומר, עם כל האופטימיות מהמפגשים שהיו בימים האחרונים, יש לנו חששות מהכרזה של ראש הממשלה, שהולך לשלב את הביצוע של הסכמים אשר נחתמו על-ידי ממשלת נתניהו, שנתמכה בימין, במשא-ומתן לגבי הסדר הקבע.

טלב אלסאנע: אין שום סיבה לשלב הסכם חתום, גמור, שרק צריך לבצעו, עם נושאים פתוחים שנתונים למשא-ומתן, ובמיוחד כשיש צורך לשפר את האמון אשר נהרס ונפגע בתקופת הממשלה הקודמת.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לשפר את האמון הזה אלא בשני צעדים חשובים: צעד א' – להתחיל, ובאופן מיידי, לבצע את הסכם "וואי ריבר" אשר נחתם.

טלב אלסאנע: הזמנים שבלוח הזמנים כבר חלפו, אבל אפשר להתחיל את זה לאחר הבחירות.

טלב אלסאנע: צעד ב' – להקפיא את ההתנחלויות.

טלב אלסאנע: אין סתירה יותר גדולה מדיבור על שלום והמשך התנחלויות.

טלב אלסאנע: נושא ההתנחלויות יידון בשלב הקבע.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לומר לפלסטינים, אל תדברו על ההתנחלויות, ומצד שני, אנחנו נקים התנחלויות.

טלב אלסאנע: לא מדברים אבל עושים.

טלב אלסאנע: יש סתירה מיניה וביה.

טלב אלסאנע: אנחנו סבורים שלעניין הזה יש תקווה, אבל הגישה צריכה להיות שונה, ליצירת האמון, והאמון הוא מאוד חשוב.

טלב אלסאנע: ובהזדמנות הזאת, טוב יעשה ראש הממשלה אם ישלב בממשלתו, במידה שתורחב, גם ייצוג של 20% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות, שבממלכת מרוקו יש שרים יהודים, אף ששיעורם באוכלוסייה הוא אולי 1%; כאן מדובר ב-20%, שתומכים בשלום, שרוצים שוויון, מעוניינים בחוקה ומעוניינים במשטר דמוקרטי.

טלב אלסאנע: יש חברי כנסת בתוך הקואליציה – אני לא מדבר, למשל, על סיעת רע"ם, שיש לנו הסתייגויות לגבי קווי היסוד.

טלב אלסאנע: בתוך מפלגת העבודה עצמה, אנשים שמקבלים את קווי היסוד, אנשים מתוך ישראל אחת, נואף מסאלחה, מדוע לא לשלב אותו בתור שר בממשלה?

טלב אלסאנע: זאת הזדמנות לתקן את העיוות שנגרם.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלסאנע, אנא תסיים.

טלב אלסאנע: אנחנו בסיעת רע"ם, בהצעת האי-אמון, נימנע בהצבעה, מאחר שאנחנו רואים שהשימוש בחוק לא בא מטעמים משפטיים או מטעמים של שלטון החוק, אלא מטעמים פוליטיים, ואין לי ספק, שלו הצטרף הליכוד לממשלת אחדות או לממשלה המורחבת, הוא היה אץ רץ, הוא עצמו, לשנות את החוק.

אלי גולדשמידט: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בני אלון.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן, ואחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין ספק שמלאכה קשה מוטלת על ראש הממשלה ברק.

בנימין אלון: לחבר את מרצ ויהדות התורה – עכשיו שמענו את הרב גפני – לחבר את מרצ וש"ס לממשלה אחת, זה קשה מאוד.

בנימין אלון: מה הדבק שיחזיק ביניהם אם לא השררה?

בנימין אלון: המלאכה היא קשה, באמת הדבק הוא מלאכותי, וצריך הרבה הרבה דבק כדי שזה יחזיק מעמד.

בנימין אלון: שמעתי את דבריו של ידידי חבר הכנסת דוד טל, מלה בסלע, הכול, חוץ מזה שהמסקנה בסוף היא להצביע עם ברק, עם מרצ, בעד הכנסת עוד שישה שרים.

בנימין אלון: שמעתי את דבריו של ידידי הרב גפני, מלה בסלע, הכול מצוין, חוץ מהמסקנה להצביע עם מרצ, עם ברק.

בנימין אלון: זה קשה.

בנימין אלון: קשה מאוד להחזיק קואליציה משונה כזאת, של שר חינוך, שאחראי לחינוך ילדי ישראל, שלא מסתיר את דעותיו לרגע, עם יהדות התורה, שהרב שך אמר לה לא לשבת בממשלה אחת עם מרצ, כשמתוכם שר החינוך, שזה בידם.

בנימין אלון: אבל אין ברירה, צריך להחזיק את זה יחד.

בנימין אלון: זה נתפר בחוט גס כזה, שזה לא יחזיק מעמד; זה יתפוצץ פה כל רגע, כל שבוע יהיו לנו פיצוצים כאלה.

בנימין אלון: אז צריך לשמן חזק את המערכת, לצ'פר, לתת עוד שיפורים למיניהם ועוד תפקידים ועוד תפקידים, כי אחרת זה לא יחזיק.

בנימין אלון: בהסכם בין מרצ לישראל אחת כתוב, שמרצ, "מתוך דאגה לחופש המדע והמחקר הארכיאולוגי", אם היא תראה קברים, מייד זה ייעצר ויבוא לבירור בממשלה.

בנימין אלון: בהסכם בין יהדות התורה לישראל אחת כתוב בדיוק אותו דבר, אבל "מתוך דאגה לכבוד האדם".

בנימין אלון: כמה זמן יעבור עד הבירור הראשוני?

בנימין אלון: למה עוצרים את הסלילה של הכביש שזקוקים לו?

בנימין אלון: האם זה מתוך כבוד האדם, כבוד המת, או מתוך המחקר הארכיאולוגי, כבוד המחקר וחופש המדע?

בנימין אלון: בין סיעת מרצ לישראל אחת, בהסכם: "סיעות מרצ וישראל אחת רואות בשירות בצה"ל חובה לאומית", ממש, איזה ציונים מרצ.

בנימין אלון: "רואות בשירות בצה"ל חובה לאומית", המוטלת על מי?

בנימין אלון: חובה את כל בני הישיבות לגייס מייד.

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: שימו לב.

בנימין אלון: "סיעות מרצ וישראל אחת רואות בשירות בצה"ל חובה לאומית המוטלת על כל יהודי".

בנימין אלון: על בדואי שמשרת כגשש בצה"ל, על דרוזי שיכול היה להיות פה חבר כנסת מטעם מפלגת המרכז, תת-אלוף – עליהם אין חובה, החובה היא רק על יהודי.

בנימין אלון: כלומר, בני ישיבות.

בנימין אלון: זאת הבעיה.

בנימין אלון: ולכן מרצ דורשת, בהתאם לפסיקת בג"ץ, חקיקת חוק שיקבע את נושא הגיוס ופטור בני הישיבות.

בנימין אלון: כמה זמן יחזיק חוט התפירה הגס הזה, שמחבר את מרצ עם ש"ס ועם ישראל אחת ועם יהדות התורה?

בנימין אלון: אני מוכרח לומר, אחי ורעי: אותם חברים שחרדים לכבודה של הכנסת ולריבונותה של הכנסת, והפגינו על מעורבות היתר של בית-המשפט העליון, אינני רואה שאתם עושים משהו כנגד מינויו של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין ממרצ ליושב-ראש ועדת החוקה – – –

זהבה גלאון: יש לך בעיה עם זה, נדמה לי.

זהבה גלאון: אין מועמד טוב וראוי ממנו.

בנימין אלון: שר המשפטים יהיה יוסי ביילין, יושב-ראש ועדת החוקה יהיה חבר הכנסת רובינשטיין.

בנימין אלון: אתם יודעים יפה שהוא זה שדאג בכל מיני מחטפים, בהצעות חוק פרטיות, להכניס את חוקי-היסוד שאחר כך לחמתם בהם.

בנימין אלון: אומנם אני עכשיו פחות מודאג, כי כרגע מתברר, שהמהפכה החוקתית, הכוונה היא שאין סדר, שהכול הפוך, שאפשר גם לשנות, והשר רמון מנה לנו 30 וכמה שינויים, זה צ'יק-צ'ק, אין בעיה, אז גם לא כל כך נורא.

בנימין אלון: זאת אומרת, גם אם יהיו חוקי-יסוד, מחר אפשר יהיה לשנות, ובאיזה רוב שרוצים.

בנימין אלון: אבל אינני רואה את חברי הכנסת שמחו נגד העברת מרכז הכובד מן הכנסת לנשיא בית-המשפט העליון השופט אהרן ברק – איך הם שותקים כשנותנים את מפתחות החקיקה לידיו, על-ידי שני ה"גרופי'ס", המעריצים שלו, פרופסור רובינשטיין ויוסי ביילין?

בנימין אלון: אף מלה לא.

בנימין אלון: אז רבים על כל מיני כיבודים בכל מיני ועדות, אבל מדוע ש"ס ויהדות התורה, שהנושא בנפשן, לא עומדות היום ואומרות:

בנימין אלון: אם פרופסור רובינשטיין יושב-ראש ועדת החוקה – וזה לא כתוב בקווי היסוד, לא מחויבים לזה – אם הוא יושב-ראש ועדת החוקה, אנחנו לא אתכם?

זהבה גלאון: זה השינוי של ממשלת ישראל.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בני אלון, אני מבקש להתחיל לסיים.

בנימין אלון: השינוי היחיד, חברת הכנסת גלאון, זה שינוי חוקי-היסוד בינתיים.

בנימין אלון: עוד לא ראיתי שינוי.

בנימין אלון: ואני אסיים, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: חברת הכנסת גלאון, השינוי הגדול שקרה בבחירות, ואני מודה בכך, הוא בחירתו של חבר הכנסת אהוד ברק ברוב גדול ומשמעותי לראשות הממשלה.

בנימין אלון: חברת הכנסת גלאון, בממשלה אין שינוי, זו ממשלת המשך, עם 33 חברי כנסת שהיו בממשלה הקודמת, עם שמונה שרים מתוך 18 שהיו, עם חוט תפירה גס שמחבר את הדברים, ועם צורך בממשלה שכזאת להדביק אותה ולהדביק אותה בטובות הנאה, שסותרות את המבנה הבסיסי של החקיקה ושל כבוד הכנסת.

בנימין אלון: אני מסיים בזה.

בנימין אלון: אני מאחל אריכות ימים לממשלה, בתנאי שהמתח שבין הקצוות שלה יגרום לה לשיתוק ולחוסר יכולת עשייה מזיקה לארץ-ישראל, לעם ישראל ולתורת ישראל.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

עוזי לנדאו: שמעתי כאן בקשה לשינוי?

אביגדור ליברמן: אני רוצה דבר ראשון להגיד: יש לי בשורה.

אביגדור ליברמן: הגשתי בג"ץ, הגשתי עתירה לבית-המשפט הגבוה לצדק, שנדחתה.

אביגדור ליברמן: בנימוקים כתבו שהעתירה היתה מוקדמת מדי, תהליכי החקיקה לא הסתיימו.

אביגדור ליברמן: כבוד היושב-ראש, ברגע שתהליכי החקיקה כן יסתיימו, אני – תאמין לי – מבטיח לחזור ולהגיש עוד הפעם עתירה לבג"ץ, כי הדבר הזה פשוט לא ייתכן.

אביגדור ליברמן: במיוחד כשאני שומע את הנימוקים למה צריך ממשלה רחבה, אז אני מזועזע.

אביגדור ליברמן: אומרים לי, שצריכים ממשלה יציבה על מנת להוביל מהלכים מדיניים, וסוף-סוף להביא שלום למזרח התיכון.

אביגדור ליברמן: אז מה זאת אומרת?

אביגדור ליברמן: אנשים רציניים קובעים את דעתם בנושא כמו שלום עם סוריה בהתאם לזה שהם יהיו סגני שרים או יהיו שרים, כן יקבלו כיסא או לא יקבלו כיסא?

אביגדור ליברמן: כלומר, על מנת להבטיח יציבות בממשלה שתקבל את ההכרעה בנושא כה כאוב כמו הסכם עם סוריה, החזרת רמת-הגולן, בשביל זה צריך לרפד את האנשים הרציניים האלה בכיסאות?

אביגדור ליברמן: למה הגענו?

אביגדור ליברמן: – ל-33 כיסאות, 33 אנשי קואליציה עם אקזקוטיבה?

אביגדור ליברמן: כמעט כל חבר כנסת שני הוא או שר או סגן שר?

אביגדור ליברמן: אולי על מנת לייצב עוד יותר את הקואליציה, נוסיף עוד שבעה שרים?

אביגדור ליברמן: מבחינתי, זו באמת הוכחה יפה לרצינות של האנשים, לשיקולים שלהם, שעל מנת להבטיח שלום אמת, הסכם עם הסורים או עם הפלסטינים, צריך להבטיח שהם יהיו שרים וסגני שרים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזו באמת הוכחה למחשבה מדינית עמוקה.

אביגדור ליברמן: אני אומר: אנחנו כבר היינו עדים לכך שהעבירו פה הסכם – זה היה כל כך מצחיק לולא זה היה עצוב – הסכם מדיני, בין החשובים שקיבלה מדינת ישראל, העבירו במחיר של מיצובישי אחד.

אביגדור ליברמן: עכשיו מחליפים מיצובישי אחד בשישה וולבו.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שזה לא יהיה עשרה ולא 12.

אביגדור ליברמן: ואיפה ההבטחות?

אביגדור ליברמן: הרי לפני הבחירות דיבר אהוד ברק על 300,000 מקומות עבודה למובטלים.

אביגדור ליברמן: הוא אמר שמובטלים לא יכולים לחכות, אז מה פתאום עכשיו הם מחכים?

אביגדור ליברמן: אז אולי עדיף שערפאת יחכה, שמובארק יחכה?

אביגדור ליברמן: למה שהמובטלים יחכו?

יורי שטרן: אומרים שיש שרים מובטלים.

אביגדור ליברמן: פותרים את בעיית התעסוקה על-ידי כמה מקומות, כמה לשכות?

אביגדור ליברמן: אני חושב שבאמת כדאי שראש הממשלה יזכור, שיש 300,000 מובטלים, או יש 300,000 מקומות עבודה שאינם יכולים לחכות.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לגעת בפן נוסף של אותה קואליציה מוזרה.

אביגדור ליברמן: אני שומע דוברי קואליציה, ואני לא מבין מי דובר הקואליציה ומי דובר האופוזיציה ומה באמת החוט המחבר בין כל מרכיבי הקואליציה המשונה הזאת.

אביגדור ליברמן: ומה המסר שמעבירה הממשלה הזאת למיעוטים אזרחי מדינת ישראל?

אביגדור ליברמן: מה המשמעות של שילובם של אנשי רע"ם בוועדת חוץ וביטחון, או בראשות ועדה כזאת או אחרת בכנסת?

אביגדור ליברמן: במקום לתת מסר חיובי, לתת תמריץ חיובי ולקחת אזרחים נאמנים למדינת ישראל ולקחת נציגים של מפלגה ציונית, של מפלגה אולי כמו ישראל אחת, לקחת את סאלח טריף, או את נואף מסאלחה ולקדם אותם ולשלב אותם בוועדת החוץ והביטחון, לוקחים מפלגה הכי אנטי-ציונית ונותנים להם תמריץ להיכנס לוועדות הכי חשובות.

אביגדור ליברמן: מה המסר?

אביגדור ליברמן: שלא כדאי להיות אזרח לויאלי, לא כדאי להיות אזרח נאמן למדינת ישראל – –

מוחמד כנעאן: זה לא גזענות?

אביגדור ליברמן: – – כדאי להיות קיצוני, כדאי להיות קיצוני.

מוחמד כנעאן: זו הסתה, אתה גזען.

אביגדור ליברמן: כדאי להיות קיצוני, ואז משלמים לך מחיר.

מוחמד כנעאן: אתה אנטי-דמוקרטי – – –

בנימין אלון: אתה נגד מדינה יהודית.

בנימין אלון: למה אתה מיתמם?

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: למה מסיתים אנשי רע"ם?

אביגדור ליברמן: מסיתים נגד גיוס – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלון.

טלב אלסאנע: זו מדינה שיש בה גם ערבים וגם יהודים – – –

קריאות: – – –

מוחמד כנעאן: אתם רוצים משת"פים בכנסת – – –

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: אלה אנשי מפלגה שמסיתים נגד גיוס הבדואים לצה"ל, אנשים שהופכים את יום העצמאות ליום הנכבה, ובכל סניפי מפלגת רע"ם, האם יש דגל ישראל אחד?

אביגדור ליברמן: לא תמצאו דגל ישראל אחד בכל הסניפים של מפלגת רע"ם.

תמר גוז'נסקי: כשיהיה בישיבות של פרוש – – –

זהבה גלאון: – – – כפרים ערביים – – –

אביגדור ליברמן: ואני רוצה לצטט כמה משפטים מאותם דברי אנשי רע"ם, שנאמרו בפומבי, לא בסתר.

טלב אלסאנע: זו הסתה וזו גזענות.

אביגדור ליברמן: בכנס היסוד – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלסאנע.

אלי גולדשמידט: לכן, חבר הכנסת ליברמן, אתה מקיים את הבטחתך.

טלב אלסאנע: אני מבקש מהיושב-ראש שיפסיק את ההסתה ודברי השקר.

אביגדור ליברמן: בכנס היסוד של הרשימה הערבית המאוחדת בנצרת, ערב הבחירות – –

מוחמד כנעאן: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כנעאן.

תמר גוז'נסקי: – – –

אביגדור ליברמן: – – אמר חבר הכנסת דהאמשה: נשחרר את ירושלים מידי – – –

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת גוז'נסקי, תיכף תעמדי על הדוכן, תוכלי להגיב על זה.

אביגדור ליברמן: – – – אמר חבר הכנסת דהאמשה: נשחרר את ירושלים מידי הציונים, אויבי האנושות.

אביגדור ליברמן: כשחבר הכנסת מחאמיד אומר באוניברסיטת חיפה שאנשי חיזבאללה הם לוחמי החופש, אז אני אומר: לוקחים את הגיס החמישי ומכניסים לוועדות הכי חשובות בכנסת.

מוחמד כנעאן: אתה גיס חמישי.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כנעאן.

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: זה גיס חמישי בוועדות הכי חשובות של הכנסת.

תמר גוז'נסקי: – – –

מוחמד כנעאן: גזען שכמוך.

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: ויש לי עצה לראש ממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: זה מה שלמדת בברית-המועצות?

טלב אלסאנע: – – –

אביגדור ליברמן: ויש לי עצה לראש ממשלת ישראל, מר אהוד ברק.

תמר גוז'נסקי: הוא למד – – –

טלב אלסאנע: – – –

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת גוז'נסקי.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלסאנע.

קריאות: – – –

אלי גולדשמידט: עשיתי "עין הרע" כשאמרתי שהדיון הוא שקט.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כנעאן.

אביגדור ליברמן: הבטחתי לך – – –

תמר גוז'נסקי: אבל אתה נותן לו לדבר דברים כהניסטיים – – –

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת גוז'נסקי, את מצפה שאני אהיה צנזור של הדברים?

תמר גוז'נסקי: לא, אבל – – –

אלי גולדשמידט: אני מניח שאת יכולה לשער גם מה אני מרגיש כשאני שומע אותם.

תמר גוז'נסקי: – – – לא, אבל אתה יכול להעיר.

אלי גולדשמידט: אני מבקש.

אלי גולדשמידט: אני אעיר לו בסוף הדברים.

קריאות: – – –

תמר גוז'נסקי: שבח וייס היה מעיר במקרה כזה.

קריאות: – – –

בנימין אלון: – – – זו מפלגה לא חוקית.

אלי גולדשמידט: חברי הכנסת, אני אתייחס לדברים בסוף הדברים שלו.

אלי גולדשמידט: בבקשה, תמשיך.

אביגדור ליברמן: ואני רוצה, ברוח הדברים האלה, לתת שתי עצות לראש ממשלת ישראל – –

טלב אלסאנע: – – – המלצות שלך ראינו.

אביגדור ליברמן: – – שיזמין את ג'יבריל רג'וב לתפקיד יועץ ראש הממשלה לענייני טרור.

קריאות: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבקש.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת שטרן.

מוחמד כנעאן: תן את זה לבוריס ילצין – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כנעאן, אתה קראת הרבה קריאות ביניים.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כנעאן.

מוחמד כנעאן: תן את זה לבוריס ילצין.

בנימין אלון: אתה קומוניסט, לא הוא.

מוחמד כנעאן: אתה גזען, אתה גזען – – –

בנימין אלון: אז מה אתה רוצה ממנו?

בנימין אלון: הוא יהודי שחזר הביתה.

אביגדור ליברמן: ועצה אחרונה – – –

קריאות: – – –

טלב אלסאנע: – – – פאשיסט.

טלב אלסאנע: שייצג אותו.

אלי גולדשמידט: טוב, רבותי.

אלי גולדשמידט: אני מבין שהרוחות סוערות, אני מבקש שתירגעו.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כנעאן, מספיק.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלסאנע, בשלוש הדקות האחרונות נשמעו פה הביטויים: פאשיסט, גזען, קומוניסט.

אלי גולדשמידט: חבר'ה, יש גם ציבור צעיר שמסתכל בכנסת וצופה בכנסת.

אלי גולדשמידט: אני מציע שתחשבו על הציבור הזה.

אלי גולדשמידט: אני מבקש.

אלי גולדשמידט: תמשיך, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אני חוזר ואומר: יש שני תפקידים שאני מציע לאהוד ברק: ג'יבריל רג'וב, יועץ לענייני טרור; ופיצל אל-חוסייני, יועץ לענייני ירושלים – ובאמת תהיה לנו קואליציה מקיר לקיר.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: חה, חה, חה, איזו בדיחה.

אלי גולדשמידט: תודה.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להעיר את הערתי האישית, אני מבקש.

אלי גולדשמידט: אני לא מציע לשום חבר כנסת בבית הזה להכתיר חברי כנסת אחרים בתור אנשים שאינם אזרחים נאמנים למדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: אפשר לבקר, אפשר למתוח ביקורת, גם חריפה.

אלי גולדשמידט: אמירות מהסוג הזה לא משרתות את עקרונות היסוד – חבר הכנסת ליברמן, אתה עם הגב אלי, אני מניח שזה לא כל כך אכפת לך מה שאני אומר.

טלב אלסאנע: – – – חבר שלו – – –

אלי גולדשמידט: אני מבקש.

אלי גולדשמידט: אני לא מציע לאיש מאתנו להכתיר חברי כנסת – – –

טלב אלסאנע: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אלסאנע, תרשה לי.

אלי גולדשמידט: תן לי כיושב-ראש הישיבה לומר את הדברים.

אלי גולדשמידט: גם לי זה מאוד הפריע.

אלי גולדשמידט: אני חושב, שאפשר לבקר, מותר לבקר, ואפילו חובתך לבקר.

אלי גולדשמידט: אל תיתן שמות תואר כאלה לחברי כנסת, ואם אתה היית מסכים, הייתי שמח אם היית מציע או מודיע שאתה מוחק את זה מהפרוטוקול.

עוזי לנדאו: אם חברי הכנסת עצמם – – –

אלי גולדשמידט: אני שוב אומר, אני רוצה להגיד לך משהו, יש במדינת ישראל, חבר הכנסת לנדאו, בוא נעשה סדר בעניין – – –

טלב אלסאנע: רצח של ראש ממשלה.

עוזי לנדאו: אדם לא יכול להיות חבר בוועדה שתפקידה לשמור – – –

אלי גולדשמידט: יש במדינת ישראל כמה סעיפי חוק שעל-פיהם סיעה לא יכולה להיבחר לכנסת.

אלי גולדשמידט: סעיף אחד הוא נושא של הטפה לגזענות.

אלי גולדשמידט: סעיף שני זה שלילת זכותה של מדינת ישראל להתקיים כמדינה דמוקרטית וכמדינתו של העם היהודי.

אלי גולדשמידט: סליחה, זה הסעיף השלישי.

אלי גולדשמידט: ברגע שסיעה עברה את המחסום הזה והיא נמצאת בכנסת, אין לאיש בבית הזה זכות להכתיר מי מחבריה כאזרחים שאינם נאמנים למדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

אליעזר כהן: על זה בדיוק הוא דיבר.

אליעזר כהן: הוא ציטט את מה שהם אמרו.

אלי גולדשמידט: הוא יכול לצטט – – –

אליעזר כהן: על זה הוא דיבר – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כהן, הנוהל בבית הזה שאתה יכול – – –

אליעזר כהן: על זה הוא דיבר.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כהן, הוא יכול לצטט את מה שהם אמרו, הוא יכול לבקר את מה שהם אמרו.

אלי גולדשמידט: לא ראוי – – –

אליעזר כהן: נגד מדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: לא ראוי שנבחר ציבור, נבחר העם – – –

מוחמד כנעאן: ממשיכים להסית – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כנעאן, אני מבקש.

אלי גולדשמידט: לא ראוי שנבחר, שחבר כנסת שיושב בבית הזה ייתן שמות תואר לחבר כנסת אחר, שהוא אזרח לא נאמן למדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: אני חושב שזה לא ראוי.

אלי גולדשמידט: נקודה.

עוזי לנדאו: זה אחד מתפקידינו כחברי כנסת להתריע – – –

אלי גולדשמידט: חובתך להתריע על כל מיני מעשים, אבל לא לכנות בכינויים חברי כנסת אחרים.

עוזי לנדאו: זה תפקידנו וזו אחריותנו.

אלי גולדשמידט: בבקשה, חברת הכנסת גוז'נסקי.

אלי גולדשמידט: הוויכוח הסתיים, חבר הכנסת אלסאנע.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת לנדאו, די.

אלי גולדשמידט: מה לעשות?

אלי גולדשמידט: אתה יודע מה עושים?

אלי גולדשמידט: – מ-ת-א-פ-ק-י-ם.

אלי גולדשמידט: מ-ת-א-פ-ק-י-ם.

אלי גולדשמידט: אתה זוכר מישהו שאמר: "הם מ-פ-ח-ד-י-ם".

אלי גולדשמידט: אז הם מתאפקים.

אלי גולדשמידט: אתה תתאפק והוא יתאפק והרבה מאתנו יתאפקו.

אלי גולדשמידט: ניראה יותר טוב.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

עוזי לנדאו: יש דברים שצריכים לומר אותם.

אלי גולדשמידט: בבקשה, חברת הכנסת גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו פותחים עכשיו, ביום זה, במערכת הדיונים שתהיה על דרכה של הממשלה, אבל אולי אנחנו צריכים גם לקיים, אדוני היושב-ראש, דיון על דרכה של הכנסת.

תמר גוז'נסקי: אני סברתי, שמאז הקיאה הכנסת מתוכה את כהנא, גם הכהניזם לא יהיה פה יותר.

תמר גוז'נסקי: אבל מסתבר שאין כהנא אבל יש כהניזם.

תמר גוז'נסקי: אני מאוד מצטערת שיושבת בתוכנו סיעה שחוזרת על הטיעונים הגזעניים האלה, שאין להם מקום בשום מדינה דמוקרטית, לא במדינת ישראל ולא בשום מדינה אחרת.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, ראש הממשלה אהוד ברק פתח במסע ובפגישות, ואנחנו מאוד מקווים שבמסע הזה הוא יקדם את התהליך המדיני, קודם כול עם הפלסטינים וגם עם סוריה ולבנון.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה היעד הראשי, המרכזי של אהוד ברק ושל ממשלתו.

תמר גוז'נסקי: וזה גם יהיה המבחן שלו.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רשמנו לפנינו, שבתוך שנה הוא יוציא את צה"ל מלבנון.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רשמנו לפנינו, שהוא מתכוון, כפי שהוא אמר, לקדם את השלום.

תמר גוז'נסקי: ורשמנו לפנינו, שהוא בעצם מכיר בזכותו של העם הפלסטיני לכונן את מדינתו העצמאית.

תמר גוז'נסקי: לכן, אנחנו היום רוצים להציג בפני ראש הממשלה, שאני מקווה שהוא שומע אותנו, כי כרגע אין פה שום שר – שמת לב, אדוני, שאין שר?

אלי גולדשמידט: טוב שאת מסבה את תשומת לבי.

אלי גולדשמידט: אני ביקשתי גם קודם, גברתי סגנית המזכיר, אני מבקש לדאוג שיהיה כאן שר, או שרה.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני חושבת, שאנחנו היום רוצים, צריכים לבקש מראש הממשלה, שיפרט לנו למה הוא מתכוון במדינה פלסטינית.

תמר גוז'נסקי: החשש הוא שיהיה ניסיון לקחת פחות או יותר את התוואי של הסכם-וואי, ופחות או יותר להציע אותו כמדינה פלסטינית.

תמר גוז'נסקי: ואם אכן זאת תהיה כוונתו של אהוד ברק, זה יהיה אסון.

תמר גוז'נסקי: זה יהיה אסון, משום שבעצם לא תהיה מדינה פלסטינית אלא רק כאילו מדינה פלסטינית; שבעצם זאת תהיה מדינה בלי שום אפשרויות להתפתח ולגדול, בלי אפשרויות לטפל בבעיות החברתיות, הכלכליות והמדיניות שלה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שלנו יש עניין רב, שהעם הפלסטיני, העם השכן יחיה במדינה באותם גבולות שלגביהם יש החלטות בין-לאומיות, החלטות האו"ם.

תמר גוז'נסקי: הכוונה היא לקווי 4 ביוני 1967, גם אם יהיו פה ושם תיקונים מוסכמים.

תמר גוז'נסקי: העניין פה הוא, שככל שהתיאבון של הממשלה גדול יותר, הביטחון קטן יותר.

תמר גוז'נסקי: לכן אני מציעה לאהוד ברק, ראש הממשלה, לצמצם בתיאבון ולהבטיח גם שלום וגם ביטחון לשני העמים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שראש הממשלה צריך להעמיד דברים ברורים מאוד בנושא ההתנחלויות.

תמר גוז'נסקי: פורסם היום או אתמול, שבחודשים האחרונים הוקמו 42 התנחלויות חדשות תחת הכותרת "מאחזים".

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שראש הממשלה לא יכול להתחמק מטיפול בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: הוא צריך להורות מייד על פינוי קודם כול של 42 המאחזים האלה, שמנסים לקבוע עובדות מוגמרות כדי לאלץ את הממשלה בראשות אהוד ברק לטפל, להרחיב, לפתח את ההתנחלויות.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שכל מערך ההתנחלויות נידון לאותם פתרונות שהיו גם בהסכם השלום עם מצרים.

תמר גוז'נסקי: ולכן צריך שראש הממשלה יאמר את זה בגלוי ויתחיל להיערך לנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר גם את נושא המים, משום שבימי הקיץ הלוהטים האלה ממשלת ישראל צריכה וחייבת לספק מי שתייה בכמות הנדרשת לא רק לתושבי ישראל אלא גם לתושבי השטחים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזו חובה הומנית, חובה מוסרית, אבל גם חובה פוליטית.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הממשלה שנכנסה לתפקידה ומינתה שרים, בוודאי תעסוק הרבה בנושאים כלכליים וחברתיים.

תמר גוז'נסקי: אני, ברשותכם, אציג רק כמה נושאים בקצרה.

תמר גוז'נסקי: הנושא האחד שאני מציעה שהכנסת כבר תתחיל להתארגן להיאבק נגדו הוא ההצעה של הרפורמה במס, שבה הכוונה היא להוריד את המס על העשירים ובעצם כתחליף להכנסות שיחסרו מפני שלא ייגבו 10 מיליארדי שקל או יותר מבעלי ההכנסות הגבוהות ביותר, לקצץ בשירותים, לקצץ בקצבאות וכו'.

תמר גוז'נסקי: עברנו מהלכים כאלה ב-15 השנים האחרונות, פעם אחר פעם.

תמר גוז'נסקי: הטענה היתה תמיד: אם נקצץ בהוצאות הממשלה, ואם נוריד מסים לעשירים, הארץ תפרח.

תמר גוז'נסקי: בינתיים הגענו ל-250,000 מובטלים, העשירים ממשיכים לקבל את כל ההטבות ומדברים על רפורמה נוספת.

תמר גוז'נסקי: הנקודה השנייה, בקצרה: נוסף על ההפרטה של חברות ממשלתיות מתחולל תהליך מסוכן ביותר של הפרטה של מערכת החינוך.

תמר גוז'נסקי: בתי-הספר עוברים לניהול עצמי.

תמר גוז'נסקי: אם הכנסת לא תעצור את המהלך הזה, זה רק עניין של זמן עד שהחינוך לעניים והחינוך לעשירים – המרחק ביניהם יהיה כמו בין שמים לארץ.

תמר גוז'נסקי: אני קוראת לראש הממשלה לעשות מעשה ולעצור את כביש חוצה-ישראל, עכשיו ומייד.

תמר גוז'נסקי: כל הכביש הזה נולד בחטא, אין בו שום פתרון לשום בעיה תחבורתית, והוא יגרום בעיות סביבתיות וכלכליות חמורות ביותר.

תמר גוז'נסקי: הדבר האחרון, חברי הכנסת: לאחרונה מדובר לא אחת בשאלות של ייצוג של האוכלוסייה הערבית, נושא חשוב כשלעצמו.

תמר גוז'נסקי: אבל אני מציעה, שהממשלה הזאת בשלבה הנוכחי, אחרי שעוצבה כפי שעוצבה, עם כל הביקורת החריפה שיש לנו על כך שראש הממשלה בחר שותפים כאלה ולא שותפים אחרים – אני מסיימת – אני מציעה שראש הממשלה ייקח ברצינות את ההתחייבות שלו לסגור פערים ולדאוג לשוויון.

תמר גוז'נסקי: ואי-אפשר להשאיר התחייבויות כאלה כמשאלה לארבע השנים הקרובות.

תמר גוז'נסקי: בתקציב שנת 2000 חייבים להיות תקציבים לסגירת פערים בחינוך, בתשתיות, בפיתוח, בתקציבי רשויות מקומיות.

תמר גוז'נסקי: ולכן, מאחר שאנחנו עדיין מקווים שראש הממשלה יעמוד בהבטחות שלו, אנחנו לא מקבלים את הצעת האי-אמון הזאת ואנחנו נצביע נגדה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, חברת הכנסת גוז'נסקי.

אלי גולדשמידט: אני מבקש את חבר הכנסת עזמי בשארה.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר, בהמשך לדברים של חברת הכנסת גוז'נסקי, שאני קראתי ביום שישי האחרון את התיאור של מצב המים בבית-צוריף, ואני חושב שזה תיאור מזעזע – אין שום קשר לתפיסות מדיניות כאלה או אחרות – שכמטחווי קשת ממרכז המדינה נמצא יישוב בשיא החמסין, בשיא הקיץ ללא מים, או כמעט ללא מים.

אלי גולדשמידט: זה דבר שהדעת אינה סובלת אותו, ואני מקווה שהרשויות שצריכות לדאוג לעניין אכן ידאגו.

אלי גולדשמידט: לא ייתכן שבכל רחבי מדינת ישראל, בשטחים ובתוך המדינה, יהיה מצב שיהיה אדם אחד שיחסרו לו מי שתייה.

בנימין אלון: זה לא בית-צוריף, זה צוריף, וגם השאר לא מדויק.

אלי גולדשמידט: צוריף, או.

אלי גולדשמידט: קיי.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בני אלון, אמרתי שזה לא שייך להשקפה מדינית, כי אני בטוח שגם אתה חושב שתושבי השטחים הפלסטינים זכאים לכמות מי שתייה בדיוק כמו התושבים היהודים שנמצאים בשטחים או במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: בבקשה, חבר הכנסת עזמי בשארה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, הרשה לי לתקן את חבר הכנסת אלון.

עזמי בשארה: זה בכל זאת בית-ס'וריף.

עזמי בשארה: משום שאין בעברית האות ס', כותבים צד"י.

עזמי בשארה: אבל זה לא בית-צוריף, אלא בית-ס'וריף.

בנימין אלון: אמרתי שזה צוריף, ולא בית-צוריף.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מבחינתנו אין עילה להצעת אי-אמון, מכיוון שהנושא שלה הוא אותו נושא של הרכבת הממשלה, ממשלה שנמנענו בזמן ההצבעה על הרכבה.

עזמי בשארה: כאן יש הצעת אי-אמון על כך שהממשלה קמה בעצם, אז אני לא מבין את ההקשר של הצעת האי-אמון.

עזמי בשארה: לו היתה עילה פוליטית, היתה סיבה לשקול את זה מחדש.

עזמי בשארה: אבל לעשות הצעת אי-אמון בממשלה על זה שהיא קמה, זו סתירה פנימית בהצעה עצמה.

עזמי בשארה: אין נושא, פשוט.

עזמי בשארה: לכן אני לא רואה כל סיבה לשנות את העמדה מבחינת הצעת האי-אמון.

עזמי בשארה: אני חושב שכדאי לנצל הזדמנות זו אולי כדי לחזור פעם נוספת על כמה מהדברים שליוו אותנו בזמן הרכבת הממשלה.

עזמי בשארה: אבל לפני זה אני רוצה לומר כמה מלים על ההתפתחות שהיתה בימים האחרונים, שזה המפגש בארז, שהוא התחלת התזוזה בתהליך השלום.

עזמי בשארה: ללא ספק יש תזוזה, שמים לב שיש תזוזה, כבר ברור שמניעים את המשא-ומתן, אבל אין בכלל הסכמה על הכיוון של הנעת המשא-ומתן.

עזמי בשארה: ברור לנו, חברי הכנסת, שהממשלה הזאת מחויבת לאוסלו, להבדיל מהממשלה הקודמת; מעוניינת להמשיך בתהליך השלום, להבדיל מהממשלה הקודמת, אבל ההצהרות הראשונות של ברק בשבוע הראשון הזכירו קצת את השבוע הראשון של נתניהו מבחינה זו, שהיה ניסיון לדלג על קונספציית שלב הביניים ולגשת ישר להסכם הקבע.

עזמי בשארה: אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, לגשת ישר להסכם הקבע במקרה של הפלסטינים, להבדיל מהמקרה הסורי, מכיוון שאין נקודות מפגש בין שתי העמדות, הפלסטינית והישראלית, בנושא הסכם הקבע.

עזמי בשארה: ולכן, ולא בכדי, שמעון פרס ורבין חשבו על תקופה של התקרבות, של השגת ביטחון הדדי וכו' בכל הקונספציה של הסכם הביניים.

עזמי בשארה: בשביל הימין זוהי תקופה של נסיגות חינם ללא הסכם שלום, ללא ויתורים מהצד הפלסטיני.

עזמי בשארה: אבל ברגע שישבו לדבר על הסכם קבע, הפלסטינים והישראלים ישימו לב שזה כמעט דיאלוג אקדמי ולא משא-ומתן.

עזמי בשארה: כאשר הצד הישראלי אומר "לא" בעניין ירושלים ו"לא" לנסיגה לגבולות 4 ביוני ו"לא" לפתרון שאלת הפליטים ו"לא" לפירוק ההתנחלויות, בכל הנקודות כמעט אין מפגש.

עזמי בשארה: הדרך היחידה להתקדם זה ליישם את הסכם הביניים.

עזמי בשארה: הסכם הביניים זה הסכם שחתם עליו נתניהו, וזה הסכם שאין ספק, לדעתי, שהפלסטינים צריכים לעמוד על כך שהוא ייושם.

עזמי בשארה: כולכם שמתם לב אתי, אני חושב, להבעות הפנים של ברק כאשר הנציג הפלסטיני תרגם את דברי ערפאת, שאנחנו מקווים לביצוע מיידי של הסכם-וואי במלים:

עזמי בשארה: to move promptly to the implementation of wye river.

עזמי בשארה: או שלא מצאה חן בעיניו הנימה שנותנים לו הוראות, או שהוא באמת לא מסכים לבצע את הסכם-וואי לפני הסכם הקבע, ויש לו באמת תוכנית בראש שחלק מ"וואי ריבר" ייכנס לתוך המשא-ומתן על הסכם הקבע, כלומר תמורת ויתורים פלסטיניים בנושא הסכם הקבע.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אם ברק מהמר על זה, פלוס על הסתירות בין הפלסטינים לסורים כאשר הוא יפתח את המשא-ומתן עם סוריה, לדעתי הוא עושה הימור מאוד מסוכן לכל העתיד של התהליך באזור.

עזמי בשארה: אין דרך אחרת מאשר להקפיא התנחלויות, ולהקפיא התנחלויות זה לא אומר לא לבנות התנחלויות חדשות.

עזמי בשארה: כאשר חושבים על המאחזים שהקים השר שרון כאשר הוא לא היה ב"וואי", והוא היה כעוס מאוד שהוא לא היה ב"וואי" וקרא לכולם לכבוש גבעות עד שקראו לו ל"וואי", לחשוב שאלה התנחלויות חוקיות, קיימות, שמותר לעבות אותן, זה הרבה יותר אפילו מהרחבת התנחלויות, זה הרבה יותר מבניית התנחלויות חדשות.

עזמי בשארה: הקרוונים האלה שהוקמו בצורה בלתי חוקית ב-41 מאחזים בשטחים הם לא קיימים בשביל הפלסטינים, וכל ניסיון לעשות להם לגליזציה בדיעבד, להפוך אותם להתנחלויות חוקיות, לדעתי כמוהו כבניית התנחלויות חדשות.

עזמי בשארה: הקפאת התנחלויות ויישום הסכם "וואי ריבר", אדוני היושב-ראש, זו התזוזה למשא-ומתן.

עזמי בשארה: ואילו בעניין של הרכב הממשלה והתהליכים שקורים, אגיד כמה דברים כאשר נדון על החוק של הרחבת הממשלה ל-24 שרים.

עזמי בשארה: אבל, הרשה לי, אדוני היושב-ראש, לקרוא כמה קטעים ממאמר של עיתונאי, שמאוד מצא חן בעיני.

עזמי בשארה: אני רוצה לשתף את חברי הכנסת בהתפעלות מהתופעות שליוו אותנו בכל התהליך של הרכבת הקואליציה.

עזמי בשארה: אני חושב שזה בדיוק מה שמצלם את המצב, לרבות הסקטורליזציה שהיתה בבית הזה והעובדה שכל ראש ממשלה יכול להרכיב כל קואליציה שעולה על רוחו רק אם הוא מציע שרים, וזה מה שאחראי לעניין של 24 השרים ולא שום דבר אחר.

עזמי בשארה: אני רוצה לקרוא כמה קטעים ממאמרו של אריה כספי ב"הארץ" מיום שישי האחרון.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בשארה, תקרא מעט קטעים, כי הזמן הסתיים, ואני נותן לך עוד דקה.

אלי גולדשמידט: כיוון שאני קראתי את המאמר, אני יודע מה כתוב שם.

אחמד טיבי: יכול להיות שבגלל זה אתה לא רוצה שהוא יקרא.

עזמי בשארה: "הבוז שרוחש ברק לפוליטיקאים הוא ערך מקובל בחברה הישראלית.

עזמי בשארה: התקשורת עושה כל מה שהיא יכולה כדי להבאיש את ריחם.

עזמי בשארה: התקשורת ממקדת את תשומת הלב הציבורית אך ורק במרכיב הכוחני של הפוליטיקאים.

עזמי בשארה: היא מגלה חוסר אמון מוחלט בשיקוליהם הערכיים.

עזמי בשארה: גם כאשר פוליטיקאי מנהל מאבק ערכי, הוא זוכה לתדמית מעוררת סלידה.

עזמי בשארה: ההנחה הבסיסית של השיטה הדמוקרטית, שהיא מאפשרת לנו לבחור את הטובים מבין הפוליטיקאים.

עזמי בשארה: תמונת מציאות שבה כולם אותו דבר מסרסת את הדמוקרטיה.

עזמי בשארה: חברי הכנסת הם הנציגים האמיתיים של העם.

עזמי בשארה: ניסיון לנטרל אותם או להוציא אותם מהמשחק הוא פגיעה במהות המשטר.

עזמי בשארה: לקלדנית בבית-המשפט בבאר-שבע יש זכות להשפיע על דמותה של המדינה בדיוק כמו למנכ"ל משרד ראש הממשלה.

עזמי בשארה: הדרך היחידה שיש לה לעשות זאת היא בהצבעה לכנסת, זו הדרך של כולנו.

עזמי בשארה: "

אברהם רביץ: מה רע עם הקלדנית?

עזמי בשארה: להיפך, הוא נותן לה קרדיט כמו למנכ"ל משרד ראש הממשלה.

עזמי בשארה: אתה פשוט לא שומע, או שומע בצורה סלקטיבית.

עזמי בשארה: "ברק אוהב מקצוענים" – לשיטה הזאת הוא קורא מריטוקרסי – "יועצי התדמית, אלופי המטכ"ל, עורכי-דין ופקידי האוצר.

עזמי בשארה: המקצוענים והפקידים הבכירים בתסריט הזה נמצאים תמיד על תקן הטובים, נטולי אינטרסים כאילו.

עזמי בשארה: מחוץ למשחקי הכוח כאילו.

עזמי בשארה: הפוליטיקאים הם הרעים.

עזמי בשארה: " אמשיך אחר כך, כשאדבר על 24 השרים, אבל לדעתי מה שקורה בבית הזה במשך החודש האחרון, ובכל השיטה הפוליטית הישראלית, זה ללא ספק פגיעה בפוליטיקה והשנאת הפוליטיקה על העם, וזה הידיד הכי טוב של הדיקטטורה, של האנטי-דמוקרטיה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, חבר הכנסת בשארה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

אלי גולדשמידט: אנחנו מתקרבים לסיומו של הדיון.

אלי גולדשמידט: זה נקרא "מריטוקרטיה" – שלטון המצוינות.

אלי גולדשמידט: אדוני מזכיר ההסתדרות.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אני מקווה, שכאשר מדברים על מצוינות, אם אומרים שפוליטיקה זה אמנות הבלתי-אפשרי, בהחלט לכל אחד מיושבי הבית כאן אין כל סיבה להוציא את עצמו מהמסגרת של ההגדרה הזאת.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את ראש הממשלה במסע המואץ שהוא פתח בו בדרך לניסיון ליצור את ההפשרה של היחסים ואת החימום של היחסים של מדינת ישראל עם מדינות האזור ועם ארצות-הברית, ובוודאי עם הפלסטינים.

עמיר פרץ: אני מאחל לו, שמהמסע הזה יחזור עם הצלחה, עם הסכמים, ולו רק כדי שתהיה לי הזדמנות להצביע עם הממשלה.

עמיר פרץ: אני מחכה לרגע שבו ראש הממשלה יבוא עם הסכמי שלום, ואז אני אוכל להצביע בלב שלם.

עמיר פרץ: לצערי הרב, אני עושה מאמץ למצוא את הצורך ולהצביע בעד החלטת הממשלה לנסות להרחיב את הממשלה, כשהטיעונים הם באמת באמת מוגזמים בכל דרך שבה נספור אותם.

עמיר פרץ: כי הרי הממשלה הזאת וראש הממשלה התחילו בכך שרצו להשאיר את חוק-היסוד כפי שהוא עם 18 שרים, כאשר בסיס הקואליציה היה באותה עת 66 חברי כנסת, והנה אנחנו נמצאים היום, שים לב, אדוני היושב-ראש, בבסיס קואליציה של 73 חברי כנסת.

עמיר פרץ: כלומר, נוספו בסך-הכול שבעה חברי כנסת לאותו בסיס.

עמיר פרץ: אני לא רוצה לומר שהאגודה לא ביקשה לעצמה שום שר ואי-אפשר לספור את חברי הכנסת שלה כחלק מדורשי שרים.

עמיר פרץ: אבל נניח שמ-66 חברי כנסת וממשלה של 18, פתאום אתה מגיע לבסיס של 73, אתה מוסיף שישה שרים על שבעה חברי כנסת לקואליציה.

עמיר פרץ: זה מין טור גיאומטרי שקשה מאוד להבינו.

עמיר פרץ: אפילו המצוינות שעליה מצביעים תתקשה למצוא טור גיאומטרי כזה.

עוזי לנדאו: אני יכול לשאול את חבר הכנסת פרץ שאלה?

עמיר פרץ: רק היושב-ראש יכול להתיר לך.

אלי גולדשמידט: זה תלוי, על-חשבון זמנך.

עמיר פרץ: למה על-חשבון זמני?

אלי גולדשמידט: אז תמשיך, ואני לא אאפשר לו לשאול שאלה.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב, שראש הממשלה יכול היה לפנות לקואליציה שלו ולומר לחבריה, שמותר שיגלו איפוק.

עמיר פרץ: גם אם נביא בחשבון שבעוד כשלושה שבועות הכנסת יוצאת לפגרה, והרי כשיתחילו לבנות את המשרדים השונים ולעצב אותם ולתת להם סמכויות, הכנסת עצמה, שצריכה להיות חלק מהתהליך הזה, לא תהיה כאן.

עמיר פרץ: כולנו יוצאים לפגרה ארוכה מאוד.

עמיר פרץ: אז מה יכול להיות הנזק הגדול אם היו ממתינים כמה חודשים?

עמיר פרץ: והרי הדבר היחיד שהממשלה החדשה רוצה בהחלט להצביע עליו, שהשינוי המרכזי הוא: אנחנו מתחברים לרצון העם.

עמיר פרץ: מה אמר פה ידידי השר חיים רמון?

עמיר פרץ: הוא אמר: תראו, בשביל לחבר בין ש"ס למרצ או בין האגודה לישראל בעלייה, צריך לתת מרחב כזה שיאפשר להם לחיות ביחד.

עמיר פרץ: בשביל ליצור חיבור בין גורמים מקצות העם צריך ליצור איזה דבק ביניהם.

עמיר פרץ: אני לא יכול להאמין, שבשם אחדות העם, בשם הצורך בפיוס לאומי, כל אלה זקוקים לתיקים, למשרדים, כשהם ישמשו הדבק בין אותן גישות כל כך חשובות לעם ישראל, למדינת ישראל, קשה לי להאמין שזה מה שדורשים אותם חברים בקואליציה.

עמיר פרץ: אבל יש לי הצעה.

עמיר פרץ: אם כבר יש עודף שרים, הייתי מבקש, אדוני היושב-ראש, שלפחות נשיג משהו.

עמיר פרץ: נחליט שכל התוספת כולה תהיה של נשים.

עמיר פרץ: אם נניח נחליט שעל מנת להעביר מסר, כל ששת השרים הנוספים יהיו שרות, אז לפחות נעשה איזה מהלך דרמטי.

עמיר פרץ: או אולי עולים חדשים, או ערבים.

עמיר פרץ: זו בכלל תהיה בשורה חשובה ביותר.

עמיר פרץ: או יש לי הצעה נוספת.

עמיר פרץ: אם כבר בבאקה-אל-ע'רביה או בכפר-קרע אין אדם שראוי להיות שר, בואו נחליט שששת השרים החדשים יתפרסו על פני מדינת ישראל.

עמיר פרץ: מדוע לצופף ולשכור פה לשכות?

עמיר פרץ: זה עולה ביוקר פה בירושלים, בקריית-הממשלה.

עמיר פרץ: אם כבר אי-אפשר שמישהו מכפר-קרע יהיה ראוי להיות שר, בואו נחליט שאחד השרים ישב בכפר-קרע.

עמיר פרץ: אם אנשי כפר-קרע לא יכולים להוציא מתוכם שר, לפחות ידעו איך נראה השר, והלשכה שלו תהיה שם.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת פרץ, קודם כול אני חולק עליך.

אלי גולדשמידט: אני מכיר אדם מכפר-קרע שמאוד ראוי להיות שר.

עמיר פרץ: באמת?

עמיר פרץ: לא שמעתי שראש הממשלה חושב כמוך.

אלי גולדשמידט: למה?

אלי גולדשמידט: הוא יכול לחשוב על הרבה שראויים להיות שרים.

עמיר פרץ: כך זה נראה בכל אופן.

עמיר פרץ: הרי הוא כבר קדנציה רביעית, אדוני.

עמיר פרץ: אני מכיר אותו קצת – לא כמוך, אבל כמעט.

עמיר פרץ: בוא נאמר, צעדתי אתו – – –

אלי גולדשמידט: אני לא הייתי בשמינייה ההיא.

עמיר פרץ: צעדתי אתו ביום הראשון לכניסתו לכנסת.

עמיר פרץ: הוא כבר קדנציה רביעית בכנסת.

עמיר פרץ: הוא כבר היה סגן שר, הוא התמודד בכל המערכות האפשריות, הוא עומד בכבוד רב כמי שמייצג את מפלגתו.

עמיר פרץ: אני יודע זאת, כי במערכה הזאת הייתי צריך להתמודד מולו, וזה היה דבר לא פשוט.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב, שאם אחרי שקובעים מסגרת של 24 שרים ייתנו איזה ביטוי לקשת רחבה – אבל אני חושב שגם בסיס קואליציוני הוא דבר חשוב – בהחלט הייתי ממליץ לממשלה הזאת לחשוב מחדש, לשקול מחדש.

עמיר פרץ: אין שום סיבה שההחלטה הראשונה של ממשלת ישראל תהיה הרחבת הממשלה.

עמיר פרץ: זה לא מדויק.

עמיר פרץ: 9 מיליוני שקלים, כפי שאמר היום השר חיים רמון, ייתכן שזה המשכורת, הלשכה, הפקיד או המזכירה שמעמידים לשר.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שאף אחד לא מתכוון שהשרים יהיו מובטלים.

עמיר פרץ: אני בטוח שמתכוונים לתת להם תקציבים, לתת להם משימות, לתת להם יעדים.

עמיר פרץ: אני חושב, שבסופו של דבר, כשנבוא לסכם כמה עלה כל שר וכמה עלו כל המשרדים החדשים בתום כל שנה ושנה, חיים רמון, ידידי, ואתה יודע שהוא ידידי, יצטרך לאכול את הכובע ולקחת את המספר הזה של 9 מיליונים, כי הוא באמת יתקרב לאותם מאות מיליונים, כפי שמציינת האופוזיציה.

עמיר פרץ: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה לחבר הכנסת פרץ.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אחריו – חבר הכנסת רחמים מלול, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת נואף מסאלחה.

אלי גולדשמידט: בבקשה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להעיר תחילה על הערתך במהלך הדיון על כך שאין לנו להעיר לחברי כנסת מי נאמן ומי איננו נאמן.

עוזי לנדאו: אזכיר דוגמה מפייר מנדס פרנס, ראש ממשלה חשוב, מן הבולטים בשנות ה-50 בצרפת, סוציאליסט, שהיה אמור לנהל משא-ומתן עם הקומוניסטים של הודו-סין על נסיגת צרפת.

עוזי לנדאו: הוא צריך היה להקים ממשלה והוא אמר:

עוזי לנדאו: אני לא אסתמך על רוב של הקומוניסטים באספה הלאומית שישבו אצלי בממשלה, משום שאינני מוכן לנהל משא-ומתן עם הקומוניסטים בהודו-סין, כאשר אני תלוי ברצונם הטוב של הקומוניסטים אצלי בביתי.

עוזי לנדאו: הסוגיה שאנחנו עומדים לפניה היא בעצם, האם אנחנו יכולים לאפשר למי שהאינטרסים שלהם זהים או דומים או קרובים לאלה של ידידינו ברשות הפלסטינית, לשבת בוועדת החוץ והביטחון, שתפקידה העיקרי הוא שמירת האינטרסים הביטחוניים האסטרטגיים של מדינת ישראל כמדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית.

עוזי לנדאו: אם הדבר הזה אפשרי, בבקשה.

עוזי לנדאו: אם הוא לא אפשרי, חובתנו, אדוני היושב-ראש, כחברי כנסת, לומר, שמי שאיננו כזה לא יכול להיות בוועדת החוץ והביטחון.

עוזי לנדאו: השאלה כאן איננה אם חבר הכנסת הוא יהודי או ערבי או דרוזי או נוצרי.

עוזי לנדאו: זה לא משנה בכלל.

עוזי לנדאו: הסוגיה הבסיסית היא נאמנות.

עוזי לנדאו: וכאשר עולה השם הספציפי של חבר הכנסת אלסאנע, או אנשים אחרים הקוראים לפגוע בצה"ל, חובתנו כחברי כנסת לא רק לומר שהם לא ייכנסו לוועדת החוץ והביטחון, חובתנו לומר שהם אינם נאמנים למדינת ישראל והם אינם יכולים לשבת בוועדת החוץ והביטחון, משום שאם ישבו, סודות יישמרו או סודות יעברו דרכם לאויבינו.

עוזי לנדאו: מי שאיננו יכול לשמור סוד, לא יכול לשבת בוועדת החוץ והביטחון.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת לנדאו, אתה מאשים פה חברי כנסת בעבירות פליליות חמורות.

אלי גולדשמידט: אני מבקש שתמחק את הדברים מהפרוטוקול.

אלי גולדשמידט: זה לא ראוי בכנסת לומר את הדברים האלה.

אלי גולדשמידט: אתה יכול לבקר את המהלך בדרך אחרת.

אלי גולדשמידט: אם אתה אומר שאנשים מוסרים סודות לאויב, אתה מאשים אותם בריגול.

אלי גולדשמידט: נדמה לי שזו אחת העבירות החמורות ביותר, ואני ממליץ לך, כיושב-ראש הישיבה, לא כצד בוויכוח, לחזור בך.

אלי גולדשמידט: זה לא ראוי לאדם שחונך נדמה לי על ההדר הרוויזיוניסטי ועל הגינות בדיבור, ואני מכיר אותך ככזה.

אלי גולדשמידט: אני מציע לך למחוק את הדברים מהפרוטוקול.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, מי שקורא להבעיר את החול מתחת לרגלי חיילינו בנגב – – –

אלי גולדשמידט: עדיין אני מציע לך – –

עוזי לנדאו: אבל אני לא מקבל את ההצעה.

אלי גולדשמידט: – – לא לומר על חברי כנסת שהם מרגלים.

אלי גולדשמידט: זה מה שאתה עכשיו אומר.

עוזי לנדאו: אני אמרתי, שמי שהיתה לו – – –

אלי גולדשמידט: מי שמוסר סודות לאויב הוא מרגל.

אלי גולדשמידט: אני מציע לך, אני מבקש ממך במפגיע, שתחזור בך מהדברים האלה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אינני חוזר בי מדברי.

עוזי לנדאו: אני סבור, שמי שאיננו רשאי, מי שאי-אפשר לבטוח בו כי ישמור סודות, לא יכול לשבת בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

עוזי לנדאו: זו עמדתי.

עוזי לנדאו: ואם אתה סבור שהדבר הזה איננו משנה – – –

אלי גולדשמידט: אתה אמרת משהו אחר לגמרי.

עוזי לנדאו: אני מציע לך, אדוני, גם להציע.

עוזי לנדאו: למה שנתחיל עם חבר הכנסת טלב אלסאנע, לדוגמה?

עוזי לנדאו: למה להתחיל בוועדה גדולה כמו ועדת החוץ והביטחון?

עוזי לנדאו: בוא נתחיל מוועדה קטנה, מוועדה מצומצמת.

עוזי לנדאו: ישב תחילה בוועדה לשירותים חשאיים, ואחר כך נראה, אם יצליח שם נעביר אותו למליאת ועדת החוץ והביטחון.

עוזי לנדאו: אני רק מציע שלא תשתבש עלינו דעתנו, כמי שנאמנים למדינת ישראל כמדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית.

עוזי לנדאו: עלינו לעשות הבחנה ברורה בין מי שמבקש את טובתה של המדינה לבין מי שמבקש לקעקע את יסודותיה.

עוזי לנדאו: וחובתנו, כאנשי ציבור, את המבחן הזה לחדד ולהציגו כך בפני הציבור.

עוזי לנדאו: ועכשיו לענייננו.

עוזי לנדאו: אני אומר, הסוגיה היא כמובן הצעת האי-אמון.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אני סבור שהממשלה רותמת את הכנסת להליך חקיקה בלתי חוקי.

עוזי לנדאו: מדוע?

עוזי לנדאו: משום שאין מטרתו של חוק-יסוד לחלק טובות הנאה אלא להקים ממשלה וליצור את התנאים לתפקודה היעיל והתקין; ואילו מטרת השינוי המוצע בחוק הזה היא סיפוק רצונות אישיים.

עוזי לנדאו: אומנם הכנסת יכולה לחוקק חוקים כעולה על רוחה, אבל עקרון-על הוא, שאי-אפשר להשתמש בכנסת כדי להכשיר עניינים פליליים, ואין להשתמש בכנסת למטרות פסולות.

עוזי לנדאו: כשאני לוקח את קווי היסוד של הממשלה ואת ההסכם הקואליציוני – וכדאי, חבר הכנסת אופיר פינס, שתקשיב לדברים הבאים, משום שבדבריך לא נגעת בכלל בקלקלות היסודיות של החוק הזה – המתבונן בקווי היסוד ובהסכם הקואליציוני לא ימצא כי מוזכר במקום כלשהו, אפילו פעם אחת, שתנאי להקמת הממשלה הוא הרחבתה, למשל עד 24 שרים.

עוזי לנדאו: במלים אחרות, ראינו ממשלה שקמה, אין איש מאיים בהפלתה, בשום מקום אין תנאי שאומר שאם היא לא תורחב היא תיפול.

עוזי לנדאו: ואני חייב כאן לומר, שאם באמת היה בא ראש הממשלה ואומר: תראו, חבר'ה, לא הצלחתי, כדי להקים ממשלה מוכרחים לשנות את חוק-יסוד: הממשלה – זה לא נאמר.

עוזי לנדאו: הממשלה קמה, ובכל המסמכים שהנחתם, בשום מקום איש לא דורש את הרחבתה.

עוזי לנדאו: היות שכך הוא הדבר, המשמעות היחידה להרחבת הממשלה היא רצונו של ראש הממשלה לחלק טובות הנאה אישיות לכמה אנשים כדי לספק את רצונם, כדי למצוא חן בעיניהם, חבר הכנסת אופיר פינס, לשפר את היחסים בינו לבינם ולגרום להם לתמוך בו בעתיד בהצבעות בכנסת.

עוזי לנדאו: זאת האמת העירומה.

עוזי לנדאו: ועל כך לא שמעתי כל תשובה ממך, כשם שהיית צריך להסביר מדוע המשפט הבא שאומר איננו נכון, והמשפט אומר שחלוקת טובות הנאה אישיות על-ידי שליח ציבור בתוקף תפקידו היא דבר פסול מבחינה חוקית.

עוזי לנדאו: ובמקרה שלפנינו זה עולה כדי מתן שוחד פוליטי.

עוזי לנדאו: זה במקרה שלפנינו.

עוזי לנדאו: העובדה שראש הממשלה גם פרסם את הדברים האלה כאשר הציג את ממשלתו בכנסת, וגם אם כתב על כך – כל אלה אינם יכולים להכשיר ראש ממשלה המבקש להכשיר נורמה פסולה באמצעות חקיקה בכנסת.

עוזי לנדאו: זהו דבר בלתי תקין.

אופיר פינס-פז: אפשר לשאול אותך שאלה?

עוזי לנדאו: בוודאי.

אופיר פינס-פז: אם אני מביא לך חוות דעת משפטית, שחלוקת השרים בממשלה איננה בגדר – – –

עוזי לנדאו: קודם כול תראה לי מהו הקונטקסט.

עוזי לנדאו: אני גם סבור שיש לעתים צרכים פוליטיים שבגללם אתה צריך לחלק תפקידי שרים.

עוזי לנדאו: אני מקבל את זה.

עוזי לנדאו: אני אומר שוב, חבר הכנסת פינס, לו היה בא ראש הממשלה ואומר: תראה, לא היתה לי ברירה, כדי להקים ממשלה אני מוכרח להרחיב אותה – אני יכול להיות בעד, אני יכול להיות נגד, אני מבין את הצורך הפוליטי.

עוזי לנדאו: זה לא מה שקיים פה.

עוזי לנדאו: יש ממשלה, וראש הממשלה ברק מוסיף את זה בלי צורך.

עוזי לנדאו: אני סבור, שאפילו בחוק-יסוד, שעובר ברוב הדרוש, אין להתיר שוחד במדינת ישראל.

עוזי לנדאו: ומי שרוצה לשנות חוק-יסוד למטרות פסולות, יש לעקור את רצונו זה מן היסוד, בבחינת וביערת הרע מקרבך.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת לנדאו, אני מבקש להתחיל לסיים.

עוזי לנדאו: לצערי, הזמן איננו מאפשר להיכנס עוד יותר לפירוט בתחום זה, אבל לך, חבר הכנסת אופיר פינס, בוודאי צריך להציג את השאלה הבאה.

עוזי לנדאו: אתה אמרת היום בשיח ברדיו, שיש התחייבויות שונות לראש הממשלה ועל כן צריך לחלק תיקי שרים.

עוזי לנדאו: אני עברתי על כל קווי היסוד ועל ההסכם הקואליציוני, ולא מצאתי כל התחייבות של ראש הממשלה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת לנדאו, בבקשה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזו שאלה חשובה.

עוזי לנדאו: אולי באמת תשאל את אופיר פינס: אם יש התחייבויות, מדוע הן אינן מופיעות בקווי היסוד?

עוזי לנדאו: אם אין התחייבויות, הרי מדובר בשוחד פוליטי.

עוזי לנדאו: אבל תואיל להשיב מה הן ההתחייבויות שלא הונחו על שולחן הכנסת כדי שנדע מה הן.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת רחמים מלול.

אלי גולדשמידט: אני עדיין פונה לחבר הכנסת לנדאו להוציא מהפרוטוקול את הדברים שהוא אמר ולשקול פעם נוספת אם לא ראוי שלפחות חלק מהדברים שהוא אמר על חברי כנסת אחרים בבית הזה אכן יימחקו מהפרוטוקול.

אלי גולדשמידט: אני מציע לך את זה כהצעה של חבר.

אלי גולדשמידט: תודה.

אלי גולדשמידט: בבקשה.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הדאגה לשלטון החוק עוברת כנראה דרך השלטון, או יותר נכון – מהיעדרו.

רחמים מלול: עובדה היא, שהצעת האי-אמון מוגשת היום נגד ממשלת ברק לאחר שבעה ימי חסד בלבד על-ידי סיעה שלא במקרה איננה בשלטון.

רחמים מלול: מכאן המסקנה הבלתי-נמנעת, שכל חוק וחוקה שנחקקו בידי אנוש טבעם שיהיו גמישים ומשתנים, הכול בהתאם לנסיבות.

רחמים מלול: הנסיבות של היום, שהן אילוצים קואליציוניים טהורים – אולי יש שיגידו בלתי טהורים – מאלצות את הממשלה לשנות חוק-יסוד, להגמישו ולהתאימו לצרכים.

רחמים מלול: צרכים אמיתיים של ממשלה רחבה, שמקיימת בין מרכיביה מאזן של אימה ואיבה – דבריו של הרב גפני קודם יוכיחו – והסיכוי היחיד של ראש הממשלה מר ברק לגשר וללכד סיעות ודעות מקצוות כה מרוחקים היה בהסכם שנחתם בין כל מרכיבי הקואליציה, לרבות הרחבת הממשלה.

רחמים מלול: סיעת ש"ס, מלכתחילה, היתה נגד ההצעה להרחבת הממשלה, אך כשבמהלך המשא-ומתן נוכחה הסיעה שזו הדרך היחידה להקמת ממשלה מלכדת ומאחדת, המנסה לאחות קרעים בעם, החליטה גם היא, בלית ברירה, להסכים להרחבתה.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כאשר המחוקק קבע את חוק-היסוד לגבי מספר שרי הממשלה, הוא כנראה לא נתן את דעתו למצב שהחל להיווצר בשתי מערכות הבחירות האחרות, והוא היעדרן של מפלגות גדולות בנות 40 מנדטים ומעלה.

רחמים מלול: מה לעשות שהגדולות מצטמצמות ואלה שנחשבו לקטנות צומחות ומתרחבות?

רחמים מלול: כך, למעשה, ההגמוניה שהיתה קיימת בעבר לטובתן של הסיעות הגדולות הולכת ומתמסמסת.

רחמים מלול: על כן, לדעתי, קביעת מספר השרים בחוק-היסוד מלכתחילה היא מוטעית, כי המספר, בכל מקרה, צריך להיות גמיש, בהתאם לאילוצים ולצורכי השעה.

יהודית נאות: עד 120.

רחמים מלול: למתנגדים לתיקון החוק ברצוני לומר: בדרך כלל נשמעות טענות של אנשים נבונים ונאורים מביניכם כלפי עולם הדת וההלכה על כך שהדת היהודית, דיניה, חוקיה והלכותיה הם ארכאיים, נוקשים, בלתי מתפשרים ואף בלתי משתנים.

רחמים מלול: מה לכם אפוא כי תלינו על אי-שינוי בדת ובהלכה שנכתבו ונחקקו ביד אלוקית הצופה עתידות, והיום אתם מלינים ומגישים אי-אמון על שינוי חוק-יסוד שנחקק על-ידי יד אנושית, שראייתה מוגבלת לטווח קצר?

אלי גולדשמידט: רבותי, אני מבקש לשמור על השקט.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת וקנין.

רחמים מלול: לפחות שהחברים שלי יקשיבו.

אלי גולדשמידט: אתה רואה, אני דואג שכל ש"ס תקשיב לך.

אלי גולדשמידט: רבותי, אני מבקש קצת שקט.

רחמים מלול: ולבסוף, אדוני היושב-ראש, ברצוני להזכיר לך וליושבי הבית הזה דברים שנאמרו מעל דוכן זה על-ידי מר טומי, הנושא את לפיד השנאה וההסתה בבית הזה נגד סיעתנו וציבור מצביעיה.

רחמים מלול: וכה אמר מר לפיד בהתקפתו על ברק בשבוע שעבר: חתמת הסכם עם סיעת ש"ס, המייצגת ציבור של אויבי הקידמה, אנשים שהם רודפי בצע.

רחמים מלול: ואני רוצה לומר לך, מר לפיד, אם הקידמה בעיניך היא הסתה ושנאה – אנחנו אומנם אויביה; ואם הבצע הוא יצירת שוויון תקציבי בין כל ילדי ישראל וביצוע אפליה מתקנת – אנחנו רודפיו.

רחמים מלול: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: אחרון הדוברים, חבר הכנסת נואף מסאלחה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את ראש הממשלה ואת הממשלה, את השרים החדשים ואת השרים החדשים-הוותיקים, אני לא רוצה להגיד ישנים.

נואף מסאלחה: קודם כול, הערה אישית לחבר הכנסת עוזי לנדאו ולחברים אחרים: אני מודה לכם על האמון בי.

נואף מסאלחה: אתם עודדתם אותי, והיום הגשתי הצעה – – –

אלי גולדשמידט: רבותי, אני מבקש שקט, זה לא הוגן כלפי חבר הכנסת מסאלחה.

נואף מסאלחה: לא הגשתי את ההצעה בהתחלה, אבל אתם עודדתם אותי.

נואף מסאלחה: לא שזה לא חשוב, אבל אני אומר בכנות, כהערה אישית לחבר הכנסת עוזי לנדאו, ולא כהצעה של יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שהציע לך לחזור בך.

נואף מסאלחה: תאמין לי, אתם לא יודעים כמה זה פוגע בי אישית, גם אם משבחים אותי, שבאים ומטילים דופי בחברי כנסת אחרים.

נואף מסאלחה: שים לב, הם נשבעו כאן כמו שאתה נשבעת וכמו שאני נשבעתי.

נואף מסאלחה: ידוע לנו שיש כוחות ביטחון, ואין שום אדם מבין 120 חברי הכנסת החשוד במעשים של עזרה לאויב.

נואף מסאלחה: אולי הדעות לא מקובלות, ואני לא אוהב תוויות של קיצוניות, אבל אני ממש מבקש שלא נאשים האחד את השני בדברים שהשמעת.

עוזי לנדאו: – – –

אלי גולדשמידט: אני לא מסכים, חבר הכנסת עוזי לנדאו.

אלי גולדשמידט: תמשיך, חבר הכנסת מסאלחה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומך בממשלה הזאת, ואפילו בהרחבתה, אף שהיא הוציאה את החברים הערבים מתוכה.

נואף מסאלחה: אומרים שבממשלה הזאת אין מספיק נשים, ואני לא מדבר בנימה אישית; אני מדבר על אותן מפלגות ערביות.

נואף מסאלחה: נציגי הליכוד, גם בנימין נתניהו, פנו לאזרחים הערבים שיתמכו בו, ותמכו בו 5% מהם.

נואף מסאלחה: אהוד ברק וגם השרים שיושבים ליד שולחן הממשלה פנו אל האזרחים הערבים וביקשו את קולם.

נואף מסאלחה: אי-אפשר לפסול את הערבים מלשבת בממשלה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת עוזי לנדאו, בחוק כתוב שתיאורטית אני יכול להיות ראש ממשלה, ולא צריך להגיד לי שאני פסול כיוון שאני ערבי.

נואף מסאלחה: אנחנו מספיק אינטליגנטים.

נואף מסאלחה: אני כבר 11 שנה בכנסת הזאת.

עוזי לנדאו: לא פסלנו, אתה לא שמעת.

עוזי לנדאו: שמעת ממני דברים הפוכים.

איוב קרא: נואף, הם פסלו אותך.

נואף מסאלחה: לא אליך, חבר הכנסת לנדאו, אני מדבר.

נואף מסאלחה: הערתי לך הערה אחת, ועברתי עכשיו לסדר-היום.

נואף מסאלחה: סליחה, אני פונה לממשלה, אני לא פונה אליך עכשיו.

נואף מסאלחה: אני פונה אליך כחבר כנסת, אני פונה לממשלה ולראש הממשלה שאני בחרתי בו.

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת נואף, השר רמון אני פונה אליך.

אברהם בורג: סגן השר יהלום, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת מסאלחה, בבקשה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, באת באמצע דברי, תרשה לי לברך אותך.

נואף מסאלחה: זו פעם ראשונה שאני נואם כאשר אתה יושב-ראש הכנסת הנבחר.

נואף מסאלחה: אני מאמין שתצליח, ואני מאחל לך כל טוב כיושב-ראש הכנסת וגם אישית.

אברהם בורג: תודה רבה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אני באמת לא רוצה להאריך בדברי, אני רוצה להגיד כי גם הרחבת הממשלה היא טובה, אף שהערתי את ההערה שלי.

אברהם בורג: סליחה, נואף, רק דקה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לשבת או לפטפט בחוץ – לא באולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת, השר כהן, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: תודה רבה, תמשיך בבקשה חבר הכנסת מסאלחה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, למרות הערותי שיש בממשלה רק אישה אחת ואין ערבים, אני מאמין בדרך השלום, וצריך לתת צ'אנס לממשלה הזאת.

נואף מסאלחה: אני לא מתחנף לאיש, אבל גם הרחבתה של הממשלה אינה שוחד, חבר הכנסת עוזי לנדאו.

נואף מסאלחה: אם חברי הכנסת אמנון שחק ווילנאי יהיו שרים, הם יוסיפו הרבה לממשלה.

קריאה: עובדים בעיניים.

נואף מסאלחה: לא עובדים בעיניים, אף שרציתי ממד ערבי בממשלה הזאת.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לאחל לראש הממשלה שיצליח במשימתו, משימת שלום ושוויון.

נואף מסאלחה: אני רוצה לאחל לממשלה הזאת שתאריך ימים למען הדמוקרטיה הישראלית, ואני בוודאי אתמוך בממשלה.

אברהם בורג: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת מסאלחה.

אברהם בורג: כבוד השר רמון, האם אתה מעוניין להשיב בשם הממשלה?

עוזי לנדאו: אדוני השר, מדוע לא היית כאן בזמן הדיון ולא השבת על טענות שהושמעו כאן?

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, חבר הכנסת ריבלין, אני מבקש, כבוד השר היה אצלי בלשכה, משום שהתעוררה בעיה.

אברהם בורג: רבותי.

אברהם בורג: קשה לי נורא להקשיב לך כאשר אני עונה לך, חבר הכנסת לנדאו, ידידי הנכבד.

אברהם בורג: הממשלה צריכה להיות נוכחת סביב השולחן הזה, ויפה עשה יושב-ראש הישיבה, ששלח רצים דחופים להביא את השר מרדכי, ולא יפה עשתה הממשלה שלא דאגה לכך מראש.

אברהם בורג: אשר לאליבי של השר רמון בהקשר זה, האליבי הוא שהיה בלשכת היושב-ראש, משום שהתעוררה סוגיה שקשורה לדיון.

אברהם בורג: תודה.

עוזי לנדאו: אתה מדבר עליו כמו על נאשם.

לימור לבנת: – – –

יהושע מצא: היתה לכם פגישה במסגרת השמינייה?

אברהם בורג: לא, במסגרת הזוג.

עוזי לנדאו: עושים צחוק מהעבודה.

עוזי לנדאו: הוא לא השיב על הטענות המרכזיות.

אברהם בורג: אתה צודק, הוא יענה.

עוזי לנדאו: הוא לא השיב על הטענה, שבממשלת נתניהו – – –

אברהם בורג: אתה לא תחזור על כל הטענות שנשמעו, חבר הכנסת לנדאו.

אברהם בורג: אני מודה לך.

אברהם בורג: כבוד השר, בבקשה.

אברהם בורג: השר לוי.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורון.

אברהם בורג: השר שריד, גבך מופנה לדובר.

אברהם בורג: השר כהן, אני מבקש.

חיים רמון: חבר הכנסת לנדאו, לגבי ההערה הראשונה שלך, היא בהחלט הערה נכונה.

חיים רמון: אני שמח מאוד שאתה ער לעניין הזה, כי במשך שלוש שנים ראית שהעובדה שחברי הממשלה שאתה היית שותף לה לא מופיעים לישיבות הכנסת, באמת פוגעת מאוד בעבודת הכנסת.

חיים רמון: ואני באמת חושב שבעניין זה אנחנו צריכים לא לקחת דוגמה מהממשלה שאתה תמכת בה במשך שלוש שנים.

חיים רמון: ואנחנו נשתדל מאוד גם בתחום הזה, חבר הכנסת לנדאו, לא ללכת בדרך הרעה שבה ניהלתם את ענייני המדינה והכנסת.

חיים רמון: ולכן אנחנו נקפיד בתורנות – ואני אומר את זה לשרי הממשלה – להיות נוכחים בישיבות הכנסת.

חיים רמון: לצערי, באמת לצערי, לא הייתי כאן כל הזמן.

חיים רמון: השתדלתי להיות בחלק מהדיון.

חיים רמון: מכיוון שאנחנו עדיין עסוקים בספיחי הקמת הממשלה, ויושב-ראש הכנסת קרא לי אליו בעניין דחוף שהיה צורך לפתור אותו – ועוד מעט נדבר גם עליו – לא יכולתי להיות במהלך הדיון כולו, ואני מתנצל על כך בפני הכנסת.

חיים רמון: אני חושב שזה לא בסדר, והממשלה הזאת תפעל בניגוד לקודמתה.

חיים רמון: אני שמח על שהערת את ההערה הזאת.

אברהם בורג: זמנך בידיך.

אברהם בורג: האמת, זמננו בידיך.

חיים רמון: אני רוצה לומר בעיקר לחברי מהליכוד, וגם לחברים אחרים: דיברנו על כך לא פעם אחת ולא פעמיים.

חיים רמון: נושא הרחבת הממשלה – – –

אברהם בורג: לא לדבר עם פלאפון באולם.

חיים רמון: נושא – – –

נעמי בלומנטל: – – –

חיים רמון: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

אברהם בורג: חברת הכנסת בלומנטל, זה הכבוד שלך גם איך מתייחסים לאולם הזה.

נעמי בלומנטל: אדוני, אני יודעת – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני מאוד מודה לך.

נעמי בלומנטל: – – – זמן רב שאנחנו – – –

אברהם בורג: תודה.

נעמי בלומנטל: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

חיים רמון: חברת הכנסת – – –

אברהם בורג: זה באמת נראה כך.

חיים רמון: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אני לא רוצה להזדעק להגנתו של יושב-ראש הכנסת, אבל תופעה של דיבור בטלפון סלולרי שהיתה נהוגה בכנסת הקודמת באופן חופשי – – –

נעמי בלומנטל: – – –

חיים רמון: ואני באופן קבוע הערתי לחברים – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: – – –

חיים רמון: אני חושב, שאם בא יושב-ראש הכנסת ורוצה לבער את הנגע הזה, למה את מתקוממת?

נעמי בלומנטל: לא, לא – – –

חיים רמון: למה את מתקוממת?

נעמי בלומנטל: – – –

חיים רמון: למה הוא צריך כינויי גנאי?

חיים רמון: למה?

קריאות: – – –

ישראל כץ: – – –

חיים רמון: תעודדו אותו.

ישראל כץ: – – –

חיים רמון: חבר הכנסת ישראל כץ, מכיוון שיש לי תחושה שאין שום תשובה שאני אענה לך שתשבר את אוזנך, כי אתה החלטת על עמדתך מראש, אז אני מוותר על התשובה ואני מציע שניגש להצבעה.

חיים רמון: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת – אדוני ראש הממשלה, ברוך בואך – אנחנו נעבור להצבעה על הצעת האי-אמון שהוגשה על-ידי סיעת הליכוד.

אברהם בורג: סדר ההצבעה יהיה כזה: ההצבעה תהיה ידנית.

אברהם בורג: עדיין אין לנו הסידור המלא להצבעה אלקטרונית בגלל שינוי במקום ישיבתם של חברי הכנסת.

אברהם בורג: ביקשנו מהסיעות שני מונים.

אברהם בורג: המונה מטעם האופוזיציה, חבר הכנסת רובי ריבלין – חבר הכנסת ריבלין, גש הלום – וחבר הכנסת המונה מטעם הקואליציה יהיה חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

משה קצב: הצבעה אישית, אדוני.

אברהם בורג: אין לי 30 חתימות, אני מתנצל.

קריאות: – – –

אברהם בורג: אין חתימות והן לא הוגשו.

אברהם בורג: אנחנו ניגש להצבעה בהרמת יד.

אברהם בורג: שימו לב, רבותי, שימו לב לסדר הדיון.

אברהם בורג: אני אשאל: מי בעד ההצעה – ירים את ידו, ואני אשאל: מי נגד ההצעה – ירים את ידו.

אברהם בורג: אני מבקש לשים לב, שבעד בהקשר זה הוא אי-אמון בממשלה ונגד הוא דחיית ההצעה.

אברהם בורג: מי בעד הצעת אי-האמון שהוגשה על-ידי חבר הכנסת ריבלין בשם סיעת הליכוד – ירים את ידו בבקשה.

איוב קרא: אני נגד בזבוז 400 מיליון שקל.

אברהם בורג: שאלה מצוינת.

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: מי נגד ההצעה – ירים בבקשה את ידו.

איוב קרא: כולם בעד.

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: מנו נא.

אברהם בורג: בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בראש הממשלה – 31

אברהם בורג: נמנעים – 6

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, ברוב של 63 נגד ההצעה, 31 בעדה ושישה נמנעים – אני קובע שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: אני מבקש מהיוצאים לצאת.

אברהם בורג: רבותי.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, השר פרס, אדוני ראש הממשלה, השר רמון, רבותי, מי שרוצה לצאת – יצא.

ראובן ריבלין: מה עכשיו?

ראובן ריבלין: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, לפני דקות ספורות פנה אלי – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: מייד; אני רוצה להסביר למה.

אברהם בורג: אני רוצה חצי שעה הפסקה עד שהממשלה תוסיף משהו לדברי ההסבר.

יהושע מצא: – – –

אברהם בורג: רבותי, יהושע.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מכריז – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: רבותי.

אברהם בורג: חברי הכנסת של סיעת ש"ס הפונים עם אחוריהם אל הדוכן.

אברהם בורג: השר סויסה.

אברהם בורג: חבר הכנסת וקנין.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, במהלך אחר-הצהריים פנה אלי חבר הכנסת יוסף פריצקי בטענה הנוגעת לתקינות בהליך הנחת החוק של הממשלה שבו אנחנו הולכים לדון בנושא חוק-יסוד: הממשלה.

אברהם בורג: על-פי טענתו – אני מבקש לפזר את ההתגודדות כאן; חברי הכנסת של ישראל אחת, אני מבקש לפזר את ההתגודדות – של חבר הכנסת פריצקי דרוש, על-פי הנוהל והחוק, בכל הצעת חוק, בין של חבר כנסת פרטי ובין של הממשלה, להציג בדברי ההסבר לחוק את עלות החוק ואת מקור המימון מתקציב המדינה.

אברהם בורג: מכיוון שסעיף זה היה חסר בהצעת החוק שהוגשה על-ידי הממשלה, קראתי אלי את היועץ המשפטי לכנסת, שאלתי לחוות דעתו, וחוות דעתו של היועץ המשפטי היתה, שאכן צודק חבר הכנסת פריצקי בטענתו.

אברהם בורג: קראתי אלי את השר המקשר לממשלה והודעתי לו, שלא ייפתח הדיון בהצעת החוק עד אשר תושלם הצעת החוק ככתבה וכלשונה ותונח על שולחן חברי הכנסת, לרבות בדברי ההסבר עם עלות החוק ומקור המימון.

אברהם בורג: אי לכך ובהתאם לזאת אני קובע כאן, שהכנסת יוצאת עכשיו להפסקה של חצי שעה עד אשר הממשלה תחליט את אשר היא עושה.

אברהם בורג: היה ותניח הצעת חוק – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: היה ותניח הצעת חוק שהיא שלמה ונכונה – אנחנו נסתכל על ההצעה, אם היא עונה על הקריטריונים הדרושים – הדבר יתקיים; ולא – יתקיים דיון גם על כך.

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה רבה, רבותי.

קריאות: – – –

אברהם בורג: רבותי, סליחה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין.

אברהם בורג: חבר הכנסת קרא.

אברהם בורג: כל חבר כנסת – – –

ראובן ריבלין: הצעה לסדר, אדוני.

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: רק שנייה.

אברהם בורג: כל מי שרוצה לדון – – –

יהושע מצא: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא.

אברהם בורג: כל מי שרוצה לדון בנושאים של הצעה לסדר הכרוכים בהצעת החוק הממשלתית – יעלה את הדברים בראשית הדיון בהצעת החוק הממשלתית.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: לאיזה נושא זה?

ראובן ריבלין: בנושא זה הצעה לסדר.

אברהם בורג: כאשר ייפתח הדיון בהצעת החוק הממשלתית.

אברהם בורג: אנחנו יוצאים להפסקה – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: רבותי, תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו יוצאים להפסקה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הישיבה נפסקה בשעה 19:08 ונתחדשה בשעה 19:52.

אברהם בורג: )

אברהם בורג: רבותי, חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת.

אברהם בורג: אחריו – השר המקשר.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה עתה על שולחן הכנסת השלמת דברי הסבר להצעת חוק-יסוד: הממשלה (מספר חברי הממשלה וסגני השרים בתקופת כהונתה של הכנסת החמש-עשרה), קריאה ראשונה.

א' האן: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: חבר הכנסת פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, דברי ההסבר החדשים שהונחו על שולחן הכנסת הם, כפי שאמרתי, הצעת חוק חדשה.

יוסף יצחק פריצקי: הואיל ואנו דנים בהצעת חוק חדשה, יש להביאה מחדש בכל המנגנון הקבוע להצעת חוק, קרי: להביאה בפני הוועדה המסדרת, שזו תחליט האם יש פטור מחובת הנחה על שולחן הכנסת או אין פטור מחובת הנחה.

יוסף יצחק פריצקי: אם יש פטור – יש פטור.

יוסף יצחק פריצקי: אם אין פטור, יש לעכב ביומיים.

יוסף יצחק פריצקי: הסכום שננקב כאן – 9 מיליונים מן הרזרבה – מן הראוי לבודקו, ולברר האם יש כספים ברזרבה לסכום הזה או לא.

יוסף יצחק פריצקי: 9 מיליוני שקלים הם עד לסוף שנת התקציב, עד לסוף השנה האזרחית, עד לסוף מה?

יוסף יצחק פריצקי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לנעול את הישיבה הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש שהממשלה תניח מחדש את הצעת החוק על שולחן הכנסת בהתאם לתקנון.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אברהם בורג: אחריו ישיב השר רמון.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, לפני שאדוני החליט על הפסקה ביקשתי לקבל את רשות הדיבור על מנת לומר בצורה מפורשת ביותר, שראוי שננהג בכובד ראש.

ראובן ריבלין: כאשר יש טענות אפשריות וצורך בקבלת חוות דעת, כאשר הממשלה נקלעה לאיזו פאשלה, בלשון העממית, ונקלעה למצוקה לרגע, מן הראוי היה שאדוני ייתן לי את רשות הדיבור על מנת שיכריז על סיום הדיונים היום ויקבע את ישיבת הכנסת למחר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שמלבד אותן שאלות ותהיות שיורדות לשורש והן מהותיות, דברים אלה אינם רק דברי הסבר אלא הם חלק מעצם החוק.

ראובן ריבלין: אני בטוח ששר המשפטים הנכבד, יוסף, הלוא הוא יוסי ביילין, היה משנה את דעתו או שוקל שיקול נכבד אם למשל היה נקבע שעלותו של החוק היא מעל ומעבר לכל סכום שמתקבל על הדעת, כגון מאות מיליוני שקלים לשנה.

ראובן ריבלין: הדבר הוא מהותי, חשוב לצורך שיקול הדעת ולצורך הבירור.

ראובן ריבלין: כאן כתבו פקידי האוצר 9 מיליונים, אבל איש מאתנו לא יודע על מה ולמה, לא יודע איך לגבש עמדה, איך לעלות על דוכן הנואמים על מנת לפרש ולנמק מדוע הוא תומך או מדוע הוא מתנגד, בין השאר בגלל עלותו של חוק נורא זה, הבא לעשות פלסתר את חוקי-היסוד.

ראובן ריבלין: אדוני גם קבע, אמר והפיץ דבריו בציבור, והד דבריו נשמע למרחוק.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, בעברית, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש מבין גם מבין וכך גם כל עמך בית ישראל.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לאדוני היושב-ראש, שכולנו נהנינו לשמוע שלחוק הזה לא יהיו הנחות מבחינת הרצינות שצריכים לנהוג בו – –

אברהם בורג: איכות הדיון.

ראובן ריבלין: – – ואיכות הדיון בו.

ראובן ריבלין: איכות הדיון מחייבת שלא לנהוג בפזיזות ובפחזנות.

ראובן ריבלין: נכון, יצאה מטעם רב-אלוף ברק, במילואים כמובן, אומנם הוא ראש הממשלה, פקודה לשריו, ואני לא רוצה לומר אחרים ממגילת אסתר, על מנת שהם יזרזו דיון כיוון שכך חשקה נפשו.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, לא פרצה מלחמה, ברוך השם, מדובר פה בחוק שהכנסת יכולה לקבל אותו היום, מחר, בשבוע הבא, בעוד שבועיים.

ראובן ריבלין: בסך הכול יש כמה אנשים שמחכים להתמנות לשרים, ואני מבטיח להם: בוא יבוא, אם גם יתאחר, אלא אם כן השתכנעה הכנסת שאין צורך בחקיקת חוק זה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני היושב-ראש לקבוע שישיבה זו נעולה על מנת שייקבעו דברים בשיקול דעת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס-פז, בבקשה.

איוב קרא: אני מופתע מביילין שהוא לא מגיב, איש המוסר הכי גדול.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני מבין, אבל מצטער על כך שהאופוזיציה מנצלת כל אפשרות וכל הזדמנות כדי לבצע פיליבסטר בניסיון לקיים כאן דיון רציני בשינוי החוק להרחבת הממשלה.

אופיר פינס-פז: במסגרת הוועדה המסדרת קיימנו דיון של שעתיים, ארוך וממצה, בכל – – –

אברהם פורז: אף אחד לא יודע כמה הוא עולה.

אופיר פינס-פז: זה לא רלוונטי.

אופיר פינס-פז: השאלה כמה השינוי עולה היא רלוונטית בשלב החקיקה.

איוב קרא: 400 מיליון.

איוב קרא: אם אתה רוצה אביא לך חוות דעת.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת קרא, אני ממליץ לך, שכשאתה נמצא בבית-המחוקקים תדבר דברים בדוקים ולא שקרים.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת פורז, השאלה כמה זה עולה היא רלוונטית בשלב החקיקה, שיתבצע בוועדת החוקה, בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והשלישית.

אופיר פינס-פז: לוועדה המסדרת אין סמכות לדון בשאלה כמה זה עולה, או להביא מישהו מהאוצר או לא.

אופיר פינס-פז: כל סמכותה מתמצית בשאלת הפטור מחובת הנחה אם כן או לא, ועל כך קיימנו דיון ממצה.

אופיר פינס-פז: זה לא רלוונטי אם הסכום הוא 9 מיליונים, או 7 מיליונים, או 11 מיליון שקל.

אופיר פינס-פז: לכן אני חושב שאין מקום לדחיות נוספות.

אופיר פינס-פז: עם השינוי שייתוסף להצעת החוק בקריאה הראשונה מטעם הממשלה אפשר לפתוח בדיון ברגע זה.

אופיר פינס-פז: אני קורא לכל חבר כנסת להשתתף בו, להביע את דעתו, ולאחר שיסתיים הדיון ניגש להצבעה בקריאה ראשונה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: השר רמון, בבקשה.

אברהם פורז: השר רמון, תגיד לנו בבקשה כמה זה עולה.

חיים רמון: אני אגיד.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לומר מלה טובה על חבר הכנסת יוסי פריצקי, חבר כנסת חדש, שמצא סעיף שבמשך שנים איש לא ניצל אותו.

חיים רמון: מאות חוקים – אם אני מצטט את אחד מהיועצים המשפטיים בכנסת – של כל ממשלות ישראל ושל כל חברי הכנסת המחוקקים עברו בלי פירוט תקציבי.

יוסף יצחק פריצקי: כולל חוקי-יסוד.

חיים רמון: כולל, הכול.

חיים רמון: 38 תיקונים לא בדקתי, אבל הסעיף שבו השתמשת היה סעיף שלא מתייחס לחוק-יסוד, ובחוקים אחרים שהעלות התקציבית שלהם הרבה יותר כבדה, גם כן לא ציינו.

חיים רמון: אני קובע את זה – – –

ציפי לבני: על הסעיף הזה מעולם לא העבירו אישור.

אברהם פורז: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת פורז, הוא לא השתמש בביטוי הצעת חוק פרטית.

חיים רמון: חבר הכנסת פורז, בכוונה לא ציטטתי את עצמי אלא יועץ משפטי בכנסת, שאמר את הדברים בעת הדיון אצל יושב-ראש הכנסת.

חיים רמון: הוא ציין מאות חוקים.

אברהם פורז: הוא טועה.

חיים רמון: יכול להיות שהוא טועה, כך הוא אמר.

אברהם בורג: בוא לא נתווכח על ציטוט דברי אדם שאיננו נמצא כאן, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רמון, תמשיך בבקשה.

חיים רמון: חבר הכנסת פורז, אני מבקש ממך, אל תתווכח אתי.

חיים רמון: אני רוצה לומר לגופו של עניין: על-פי ההצעה או על-פי הסעיף התקציבי, כפי שפירט אותו יוסי פריצקי, החובה לפרט היא חובה לשנת תקציב, מכיוון שבשנת התקציב הבאה, אם החוק יעבור בקריאה שנייה ושלישית ההוצאות מופיעות ממילא בתקציב המדינה כאשר מפרטים את כל המשרדים.

חיים רמון: לכן, חוק יסודות התקציב מחייב לפרט הוצאה שנתית.

חיים רמון: לפני שהוספנו את דברי ההסבר התייעצנו עם הייעוץ המשפטי.

חיים רמון: עשינו בדיוק כמו שהיועצים המשפטיים אמרו לנו.

חיים רמון: אני פונה ומבקש מיושב-ראש הכנסת: אנחנו ננהג על-פי הכרעתך, ואני רוצה לקוות ואני פונה שההכרעה תהיה על-פי החלטות ועל-פי הייעוץ המשפטי.

חיים רמון: מה שהיועצים המשפטיים יקבעו, זאת נעשה.

חיים רמון: אני מקווה שגם האופוזיציה תקבל הכרעות של יועצים משפטיים בלתי תלויים והוגנים של הכנסת.

אברהם בורג: שאלה אחת לחברת הכנסת לבנת, אדוני השר.

ציפי לבני: 9 מיליונים לכמה זמן?

לימור לבנת: כאשר מדובר ב-9 מיליוני שקלים, כפי שמצוין כאן, מדובר על 9 מיליונים עד סוף שנת התקציב הזאת, שנת 99'.

לימור לבנת: היינו, לחמישה חודשים.

לימור לבנת: האם זה נכון?

חיים רמון: אני יכול לומר לך, שאם זה 9 מיליונים, להערכתי הם לשנה.

ראובן ריבלין: אתה יכול לתת תשובה ברורה?

איוב קרא: מה זה כולל?

חיים רמון: שנייה, אני מבקש.

אברהם בורג: תנו לו, בבקשה, לענות.

חיים רמון: שאלתי את האוצר.

חיים רמון: זו תשובתו של שר האוצר.

חיים רמון: חברת הכנסת לימור לבנת, אני מבקש ממך.

חיים רמון: שאלתי את שר האוצר.

חיים רמון: ניגשתי לשר האוצר.

חיים רמון: שר האוצר אמר: 9 מיליוני שקלים.

חיים רמון: זה מה שהוא אמר.

נעמי בלומנטל: למה?

אברהם בורג: רבותי, השאלה ברורה, התשובה ברורה.

אברהם בורג: אני מייד אתייחס לזה.

חיים רמון: הרי אם אתם צודקים, זה אפילו לא 9 מיליונים.

חיים רמון: כלומר, אם חס וחלילה – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: כבוד השר, תשלים את תשובתך, בבקשה.

חיים רמון: תנו לי להשלים את התשובה.

איוב קרא: זה 400 מיליון.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת קרא.

גדעון עזרא: – – –

חיים רמון: אם מדובר בשנה, אז ודאי שזה המספר.

חיים רמון: אם מדובר בפחות משנה – – –

רחבעם זאבי: מה זה "אם"?

חיים רמון: העלות השנתית כפי שמסר – חברת הכנסת לבנת, אני מבקש ממך, אני משיב לך – שר האוצר היא 9 מיליוני שקלים.

אברהם בורג: רבותי, עד כאן.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת.

לימור לבנת: יש לי הערה אליך.

אברהם בורג: הערה אלי?

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: מן המיקרופון.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש – – –

אברהם בורג: אני לא יכול לשמוע שניים בבת-אחת.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה.

לימור לבנת: הצעת החוק הזאת הועברה על-ידי הממשלה לכנסת.

לימור לבנת: מכיוון שכתוב כאן 9 מיליונים ולא הצלחנו לקבל פרשנות מהשר חיים רמון, 9 מיליונים לאיזו תקופה – האם זה 9 מיליונים לחמישה חודשים או 9 מיליונים לשנה – לא ידועה לנו עלותו האמיתית של החוק.

חיים רמון: אמרתי לשנה.

לימור לבנת: לא אמרת.

לימור לבנת: הייתי רוצה להבין: אם מדובר באמת ב-9 מיליונים עד סוף שנת התקציב, כפי שניתן היה להבין, מדובר בסביבות 20 מיליון או פחות או יותר לשנה.

לימור לבנת: זאת אומרת, כבר מדובר בכמעט 100 מיליון לארבע שנים, לארבע שנים וחצי, שזו תקופת כהונת הממשלה.

לימור לבנת: כלומר, הממשלה כנראה הטעתה את הציבור כאשר היא דיברה על 9 מיליוני שקלים לעומת הסכומים שהאופוזיציה נקבה.

לימור לבנת: לא יכול להיות שהכנסת אחרי הפדיחה – סליחה על המלה, בשביל הקצרנית והציבור אתקן – אחרי התקלה שנפלה או השגגה שנפלה מטעם הממשלה בהצעת החוק הראשונה שהיא מביאה לכנסת, לא יכול להיות שהכנסת לא תקבל מידע מלא ואמין.

לימור לבנת: לכן אני מציעה, אדוני היושב-ראש, שנעשה הפסקה והשר חיים רמון יברר במה בדיוק מדובר – –

רחבעם זאבי: בשבוע הבא.

לימור לבנת: רגע, עוד לא אמרתי מתי.

אברהם בורג: ההצעה ברורה, חברת הכנסת לבנת.

לימור לבנת: אני מסיימת.

לימור לבנת: – – ויחזור לכנסת ויואיל להודיע לנו במה מדובר, ואז לא נתחיל לחוקק, גם בחשכת הלילה, חוקים שאין לנו מושג ולכנסת אין מושג מה עלותם.

חיים רמון: אני מבקש להביא את התשובה הזאת.

חיים רמון: אני אקרא ממסמך של האוצר.

אברהם בורג: בבקשה, כבוד השר.

חיים רמון: חברת הכנסת לימור לבנת, אפשר להמציא חשבונות.

חיים רמון: אני קורא ממסמך של האוצר: עלות ישירה של הוספת שישה שרים נוספים ושלושה סגנים – זה היה מסמך קודם, כי חשבו על שלושה – ללא יישום החוק הנורבגי, נאמדת בכ-10 מיליוני ש"ח בשנה.

רחבעם זאבי: מה עם המשרדים?

חיים רמון: אני מדבר על שרים.

חיים רמון: אנחנו לא מוסיפים משרדים.

אברהם בורג: רבותי, השאלה ברורה, התשובה תינתן ונסכם את הפרק הזה.

חיים רמון: רבותי, התשובה היא – לשנה.

חיים רמון: כתוב – אני קורא מסמך שכתוב עליו "מדינת ישראל, משרד האוצר".

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: רבותי, חברי הכנסת – – –

ציפי לבני: – – –

קריאות: – – –

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חתמתי יחד עם פריצקי – על המכתב אליך.

ישראל כץ: יבוא שר האוצר.

אברהם בורג: רבותי, חברי הכנסת, תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פורז, להבא תחתום לבד, תדבר לבד.

אברהם פורז: אני רוצה לדבר.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שב, בבקשה, חבר הכנסת פורז.

אברהם בורג: רבותי, חברי הכנסת – – –

רחבעם זאבי: מטעים אותנו, מוליכים אותנו בכחש.

רחבעם זאבי: מדובר במשרדים – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת זאבי, תודה רבה.

אברהם בורג: השר רמון, אני מודה לאדוני.

אברהם בורג: רבותי, חברי הכנסת, מי שמעוניין – – –

ראובן ריבלין: המשרד של פרס לא נכלל גם הוא, גם הוא עולה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: צריך להקים לפרס משרד.

ראובן ריבלין: מה, הוא ישב במשרד התיירות?

אברהם בורג: רבותי, אני עובר לדיון.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: רבותי, אם אתם לא רוצים לשמוע את התשובה, אני אקרא לשר המשפטים להציג את הצעת החוק.

ראובן ריבלין: לא, אדוני.

רחבעם זאבי: זה המשך הזלזול שלהם בכנסת.

אברהם בורג: אם חברי הכנסת מעוניינים לשמוע את תשובתי ואת הכרעתי, היא תינתן עכשיו.

אברהם בורג: ולא, אני אקרא לשר המשפטים להציע את הצעת החוק.

אברהם בורג: פנה אלי חבר הכנסת פריצקי, כפי שהצגתי את הדברים לפני יציאתה של הכנסת להפסקה בישיבה הקודמת.

אברהם בורג: קראתי אלי לחדר במהלך ההפסקה את יושב-ראש האופוזיציה, את יושב-ראש הקואליציה – – –

צחי הנגבי: מי זה יושב-ראש האופוזיציה?

ראובן ריבלין: מרכז האופוזיציה רובי ריבלין.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: – – – את מרכז האופוזיציה, את יושב-ראש הקואליציה, את חבר הכנסת פריצקי.

אברהם בורג: נלווה להם חבר הכנסת זנדברג וכן השר המתאם בין הממשלה לכנסת.

אברהם בורג: הזמנתי את היועצים המשפטיים של הכנסת.

אברהם בורג: מרכז האופוזיציה וחבר הכנסת פריצקי העלו בפני ובפני היועצים המשפטיים את הטענות, ושתיים מהותיות בהן:

אברהם בורג: הראשונה – שדברי הסבר חדשים דינם כהצעת חוק חדשה; והשנייה – אם מדובר בהצעת חוק חדשה על-פי דברי הסבר חדשים, צריך לחזור אל הוועדה המסדרת על מנת להתחיל מהתחלה את הליך הנחת החוק וכו', מתן פטור או אי-מתן פטור ותחילת דיון.

אברהם בורג: לפני שביקשתי את חוות דעתם של היועצים המשפטיים, אמרתי וקיבלתי את הסכמתם של כל השותפים לישיבה, שהיועצים המשפטיים של הכנסת, שהם אחד ממשרדי הייעוץ הטובים ביותר, אולי הטוב ביותר שניתן למצוא – הם אובייקטיבים, הם אינדיפרנטים לסוגיות הפוליטיות שמטרידות את חברי הכנסת, ובשאלות המהותיות שאנחנו שואלים אותם אנחנו מבקשים את הכרעתם, והכרעתם לפעמים נוחה לאלה ולפעמים נוחה לאלה, ובסך הכול היא מאוזנת לחלוטין מבחינת ההגינות של הייעוץ המשפטי.

אברהם בורג: במאמר מוסגר אני אגיד לחברי הכנסת: אם הייעוץ המשפטי איננו מקובל עלינו, בעצם השלד המרכזי של עבודת הכנסת לא יכול לפעול.

אברהם בורג: כל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון, לרבות נציגי הממשלה, קיבלו את ההצעה, שהכרעתו של היועץ המשפטי – – –

ראובן ריבלין: היא מחייבת את אדוני כמובן.

אברהם בורג: הכרעתו של היועץ המשפטי מחייבת אותי, והיא מקובלת על השותפים לישיבה.

אברהם בורג: לגבי שתי השאלות שהצגתי בפני היועץ המשפטי – או שהוצגו בפני היועץ המשפטי – כפי שהצגתי כאן בפני הכנסת, אמר היועץ המשפטי של הכנסת: שינוי בדברי ההסבר לא הופך להצעת חוק חדשה.

אברהם בורג: עוד הוסיף היועץ המשפטי, שהשחרור מחובת הנחה שהתקיים בוועדה המסדרת היה על מנת שהצעה זו תידון בפני הכנסת, וזו אותה הצעת חוק, אף שחל שינוי בדברי ההסבר.

אברהם בורג: יתר על כן, לגבי המחלוקת – כך מקובל עלי, כך קיבל גם היועץ המשפטי – על העלויות, שהיא מהות הצעת החוק, כי זה מטריד את הציבור, אם התומכים ואם המתנגדים, אמר היועץ המשפטי – ועמדתו מקובלת עלי, ואני מקבל אותה גם כהכרעה – שהמקום והשלב לדון בעלות החוק הוא במהלך דיוני הוועדה לאחר הקריאה הראשונה, אם תאושר על-ידי הכנסת.

אברהם בורג: פניתי לחברי הכנסת, גם פריצקי, גם ריבלין וגם יושב-ראש הקואליציה, והצעתי נוהל שבו חברי הכנסת יציגו את עמדתם בפני הבית, יישמעו הדברים ודברי התשובה של הממשלה, ואני אכריע את ההכרעה שבעיני היא היחידה האפשרית, על-פי עמדתו האובייקטיבית של היועץ המשפטי לכנסת.

אברהם בורג: דיבר כאן חבר הכנסת פריצקי שמצא את הפרצה.

אברהם בורג: דיבר מרכז האופוזיציה, חבר הכנסת ריבלין.

אברהם בורג: דיבר יושב-ראש הקואליציה.

אברהם בורג: ענה השר בשם הממשלה.

אברהם בורג: ואני קובע שעמדת היועץ המשפטי מקובלת עלי, ואנחנו נתחיל את הדיון בהצגת החוק על-ידי שר המשפטים.

ראובן ריבלין: עד איזו שעה?

רחבעם זאבי: אפשר להגיד מלה?

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת גנדי.

ראובן ריבלין: אני מבקש לקבוע שעת סיום להיום.

אברהם בורג: חצות זה סביר?

ראובן ריבלין: – – –

משולם נהרי: בואו נגביל את זה לשעה 22:00.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאבי, ובזה אנחנו מסיימים.

ראובן ריבלין: – – – 02:00 – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת זאבי, ואנחנו נעבור לדיון.

איוב קרא: – – –

אברהם בורג: אני מבקש לא לצעוק מכאן.

אברהם בורג: סליחה.

אברהם בורג: חבר הכנסת קרא, שכחת להגיד 400 מיליון.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאבי, בבקשה.

איוב קרא: נכון מאוד, ואני אומר את זה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, הסיכום שלך מקובל עלי.

אברהם בורג: תודה.

רחבעם זאבי: לא רק בגלל הגיונם של הדברים, אלא בגלל זה שאתה יושב-ראש ומישהו צריך לפסוק.

רחבעם זאבי: אבל אני, כחבר כנסת, בלי קשר להיותי איש אופוזיציה או קואליציה, יוצא מבולבל מהנתון המספרי, והוא משמעותי גם לגבינו, גם לגבי הציבור שצופה בנו.

רחבעם זאבי: אנחנו מבולבלים ולא יודעים אם 9 המיליונים הם לחצי שנה או לשנה.

רחבעם זאבי: אנחנו לא יודעים אם זה רק בעבור חברי הממשלה המצטרפים וסגניהם, או שמדובר בהקמת משרדים חדשים.

רחבעם זאבי: הרי משרד התרבות הוא משרד חדש.

רחבעם זאבי: משרדו של מר פרס זה משרד חדש.

רחבעם זאבי: אני לא מאמין שהמספרים שהציגו פה הם מספרים שכוללים את כל הדברים האלה.

רחבעם זאבי: הכנסת לא יכולה לתת את דעתה ברצינות אם לא מזינים אותה באינפורמציה נכונה.

נעמי חזן: בשביל זה יש דיון בוועדה.

רחבעם זאבי: רבין המנוח היה אומר: התנאי להחלטות נכונות זה מודיעין נכון.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש לענות לך, ובכך אני מסיים את הדיון בפרק זה.

אברהם בורג: אני בעיקרון מאמין שכל בני האדם דוברים אמת, אלא אם כן אני רואה אחרת; לא חושב שהעיקרון הוא שכל בני האדם משקרים, אלא אם כן אני רואה אחרת.

אברהם בורג: אין לי יסוד לפקפק בנתונים שהונחו בפנינו, אבל כדי לברר את הדברים, שתי דלתות פתוחות בפני כל חבר כנסת – גם דלתות הבג"ץ וגם דלתות הוועדה לדיון שיתברר.

אברהם בורג: לא תסתיים הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית אלא אם כן יובהרו כל הנתונים לשביעות רצונם הידיעתית-האינפורמטיבית של כל חברי הכנסת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: שר המשפטים, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, עד מתי הישיבה?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת של ש"ס חושבים שעד השעה 22:00.

אברהם בורג: אני אודיע.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: שר המשפטים, בבקשה.

ראובן ריבלין: היושב-ראש זוכר שחברי הכנסת שאלו כמה – – –

אברהם בורג: אני גמרתי את הדיון הפרוצדורלי בנושא.

אברהם בורג: אני אודיע.

אברהם בורג: שר המשפטים, בבקשה.

אברהם בורג: השר רמון, הדיון לא ייפתח אם לא יהיה כאן עוד שר מלבד השר המציע.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, יש בקשה של סיעתנו, סיעת ש"ס, להגביל את הדיון הזה עד לשעה 22:00.

אברהם בורג: אני לא קיבלתי בקשה כזאת.

אברהם בורג: אם תפנו אלי בקשה, אני אדון בה.

אברהם בורג: אני לא דן בהצעות כאלה באולם.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אדוני שר המשפטים, בבקשה.

ראובן ריבלין: השעה 22:00 מקובלת עלינו, אפילו 23:00.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני שר המשפטים.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מוכרח לומר, שכשאני יושב כאן ומתבונן בחברי הטובים מהליכוד, שהם כל כך רגישים לכל תג בחוק ולכל הצעה ממשלתית, אני ממש מעריץ ומעריך את ההתנהגות הזאת.

יוסי ביילין: ואני אומר לעצמי, אילו האנשים הטובים האלה היו מתנהגים כך גם בכלכלת ישראל בשלוש השנים האחרונות, אולי לא היינו נקלעים למיתון העמוק ביותר והארוך ביותר.

לימור לבנת: גירעון של 14 מיליארד.

לימור לבנת: אתה לא שר האוצר, אתה שר המשפטים.

יוסי ביילין: כן, והארוך ביותר שאליו נקלענו.

יובל שטייניץ: זה רלוונטי לדיון?

יובל שטייניץ: מה זה שייך לעניין?

ציפי לבני: ברק נתן לך את תיק המשפטים.

יוסי ביילין: יש לי חשד עמוק, חשד עמוק, שלא מדובר כאן בהתרגשות אמת לגבי ההוצאה הזאת, ואני יכול לגלות לכם, שהסכום שבו מדובר והוצג אתמול בפני שרי הממשלה הוא סכום לשנה אחת – –

איוב קרא: זה כבר 40 מיליון.

יוסי ביילין: – – כך שמי שחרד מתוככם שמא זה לא הוצג בפנינו ואנחנו היינו כסומים בארובה כאשר קיבלנו את ההחלטה, לא היא.

לימור לבנת: אם לא היית סומא בארובה, איך הצבעת בעד?

איוב קרא: זה כולל את המשרד לפיתוח אזורי?

ציפי לבני: – – –

אברהם בורג: רבותי, תודה.

אברהם בורג: פיקחים בארובה.

לימור לבנת: – – –

עוזי לנדאו: מה דעתו של מילגרום – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, תודה.

אברהם בורג: אני מודה לך.

יוסי ביילין: אני מאוד גאה, חברת הכנסת לבנת, גם בעמדתי וגם בהחלטה שקיבלתי בסופו של דבר, ואני אספר לך את הסיפור.

אברהם פורז: כשהצבעת נגד – – –

יוסי ביילין: – – – זאת לא פעם ראשונה שעשיתי את זה, וגם בוודאי לא הפעם האחרונה.

יוסי ביילין: יושבים כאן הרבה אנשים, טובים מאוד, שהצביעו לא אחת נגד עמדתם.

לימור לבנת: לא בממשלה, בכנסת.

יוסי ביילין: בוודאי בכנסת.

לימור לבנת: דווקא העמדה הראשונית שהבעת היתה מאוד – – –

יוסי ביילין: אני רוצה לומר לכם משהו.

יוסי ביילין: הרי יכולתי – – –

יובל שטייניץ: אבל חוקי-יסוד זה לא מקרה מיוחד?

אברהם בורג: תודה לך על הפרעת הבתולין.

אברהם בורג: תודה רבה.

יוסי ביילין: הרי יכולתי להותיר את ההצגה של החוק הזה בידי השר המקשר, ואני עמדתי על כך שאני אציג את החוק, ואני אומר לכם בדיוק מדוע.

יוסי ביילין: מדובר כאן בחוק, שנקרא חוק-יסוד: הממשלה (מספר חברי הממשלה וסגני השרים בתקופת כהונתה של הכנסת החמש-עשרה).

יוסי ביילין: באופן אישי, אני לא התלהבתי משינוי בחוק-יסוד, אף שאתם יודעים שחוק-היסוד הזה הוא חוק שבעיני הוא חוק נורא.

לימור לבנת: מלכתחילה.

יוסי ביילין: מלכתחילה, ואם אפשר היה לוותר על החוק כולו ולחזור לחוק הישן, לא היה מאושר ממני.

ציפי לבני: אנחנו בעד.

אברהם פורז: – – –

יוסי ביילין: אילו היה החוק מתבטל, כל הסיפור של מספר חברים לא היה מוגבל.

יוסי ביילין: לא מספר שרים, לא מספר סגנים.

דני נוה: אז בואו נבטל את החוק – – –

לימור לבנת: בזה אנחנו אתך.

יוסי ביילין: חבר הכנסת נווה, אני מוכן כאן כמעט לעשות קונספירציה אתכם ולבטל את החוק הזה.

אברהם בורג: אולי אפשר לעבור להצבעה עכשיו?

יוסי ביילין: כן.

קריאה: – – –

יוסי ביילין: נכון, יש לנו כאן בעיה אמיתית עם חבר הכנסת פורז.

יוסי ביילין: לגבי הנושא עצמו, זה לא שבאים כאן באיזו התלהבות ואומרים: יש כאן צורך פונקציונלי הכרחי להרחיב ממשלה ולהרחיב את מספר סגני השרים.

ציפי לבני: זאת הבושה.

יוסי ביילין: הסיבה שבגללה אנחנו מביאים את החוק הזה היא הרי הסכם קואליציוני.

יוסי ביילין: זה לא שוחד, כי הסכם קואליציוני – – –

קריאות: – – –

דני נוה: לא זה מה שנאמר בשבוע שעבר.

דני נוה: בשבוע שעבר, בתשובה על שאלתי, נאמר ההיפך הגמור.

קריאה: בהסכם הקואליציוני – – –

יוסי ביילין: אני אסביר לכם בדיוק.

קריאות: – – –

דני נוה: – – – מתי אתם אומרים אמת?

יוסי ביילין: חיים רמון צדק – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: ההערה הובנה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת נווה, ההערה הובנה.

אברהם בורג: תודה.

יוסי ביילין: חיים רמון צדק, ואני אגיד לכם בדיוק – – –

רחבעם זאבי: שוחד זה שוחד – – –

בנימין אלון: למען השלום אתם לא יכולים לוותר על תיקים?

יוסי ביילין: תשמעו אותי.

יוסי ביילין: אני משוכנע שתשמעו אותי ותשתכנעו.

בנימין אלון: אין – – – שרים שמוכנים – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון.

יוסי ביילין: לא תשתכנעו, אגב, להצביע בעד החוק הזה, ואני לא מבקש זאת מידכם.

ציפי לבני: אתה יכול להפנות אותנו להסכמים הקואליציוניים – – –

יוסי ביילין: אני בהחלט יכול לומר לכם, שאין לי ציפייה, בניגוד למקרים רבים אחרים שבהם ממשלה מביאה חוק ורוצה לשכנע גם את האופוזיציה שהחוק הזה מצדיק את הצבעתה.

יוסי ביילין: אני אומר לכם באופן הכן ביותר: אין לנו ציפייה שהאופוזיציה תצביע עם החוק הזה.

יוסי ביילין: מה שאני אומר הוא הגלגול האמיתי והמדויק של הדברים.

יוסי ביילין: בהסכם הקואליציוני – – –

ציפי לבני: אתה יכול להפנות אותנו להסכמים, איזה סעיף מחייב להגדיל את הממשלה?

ציפי לבני: – – –

יוסי ביילין: חברים, אני לא אסתיר מכם דבר כי אין כאן מה להסתיר.

אברהם פורז: הסכם נחתם תחת איום – – –

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת פורז.

אברהם בורג: אני מודה לך על ההומור הדק.

יוסי ביילין: חברי הכנסת, הרי אם אני הייתי בא לכאן ומנסה – תסלחו לי על הביטוי הלא-פרלמנטרי – למרוח אתכם, יכולתם להגיד: תגיד בדיוק מה כן ומה לא.

ציפי לבני: סעיף בהסכם שמחייב הרחבת הממשלה.

יוסי ביילין: אני לא זוכר את הסעיף, אני אצטט אותו.

יוסי ביילין: אני מספר לכם את הסיפור המדויק.

יוסי ביילין: נאמר משהו בהסכם הקואליציוני – –

ציפי לבני: איזה סעיף?

יוסי ביילין: – – מה שנאמר שם זה, שאם ראש הממשלה יגיע למסקנה – – –

ציפי לבני: לפי שיקול דעתו.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבני, תודה.

יוסי ביילין: לפי שיקול דעתו, ורק לפי שיקול דעתו – –

ציפי לבני: ורק לפי שיקול דעתו.

יוסי ביילין: – – שיש צורך להרחיב את הממשלה – –

ציפי לבני: אז הוא יגיש.

יוסי ביילין: – – אז חברי הקואליציה יתמכו בכך גם בממשלה וגם בכנסת.

יוסי ביילין: זה הסעיף הקואליציוני.

לימור לבנת: אז הוא לא בכפוף להסכם קואליציוני – – –

קריאות: – – –

יוסי ביילין: נכון, אבל בהסכם הקואליציוני נאמר, שאם הדבר הזה יועלה – – –

קריאה: – – –

רחבעם זאבי: זה מחייב את חברי הקואליציה, לא את ראש הממשלה – – –

קריאות: – – –

יוסי ביילין: נכון מאוד, וזה מה שאני בא להגיד לכם, רק תיתנו לי לומר לכם את זה.

יוסי ביילין: יכול היה ראש הממשלה להגיד: הוקמה ממשלה, אני מסתפק ב-18 שרים ובשישה סגני שרים – –

ציפי לבני: ואינני חייב דבר לאיש.

יוסי ביילין: – – וטוב לי ואני הולך לעשות את הדברים הגדולים שאני רוצה.

יוסי ביילין: ראש הממשלה השתמש באותו סעיף שהיה מונח לפניכם כאשר הוצגה הממשלה ואמר:

יוסי ביילין: אני רוצה – –

ציפי לבני: אבל אני לא חייב.

יוסי ביילין: – – להשתמש בשיקול הדעת שלי, ולא חייב.

יוסי ביילין: אני רוצה – – –

אברהם בורג: סליחה, חברת הכנסת ביילין של ממשלת הצללים.

אברהם בורג: את לא צריכה להגיד לפניו את מה שהוא הולך להגיד.

אברהם בורג: הוא מסתדר לבד.

יוסי ביילין: אני מבקש להשתמש באותו שיקול דעת שיש לי ואני מבקש להפעיל את הסעיף הזה, וכתוצאה מזה – – –

עוזי לנדאו: לאיזו מטרה?

יוסי ביילין: תיכף אני אסביר.

איוב קרא: מה המטרה?

איוב קרא: למען השלום – – –

רחבעם זאבי: מזרח תיכון חדש.

יוסי ביילין: אני אסביר לכם בדיוק.

יוסי ביילין: אני רוצה – – –

קריאות: – – –

עוזי לנדאו: תנו לו לדבר.

עוזי לנדאו: זה לא הולך כך.

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת 400 מיליון.

יוסי ביילין: אני משתמש בשיקול הדעת שלי ואני צופה בעקבות זה שחברי הקואליציה בממשלה – כי רק שם הם מיוצגים – ובכנסת יצביעו בעד ההרחבה.

יוסי ביילין: ההרחבה מדברת על 24 שרים ועל שמונה סגני שרים, כלומר עוד שני סגני שרים.

יוסי ביילין: המניע מאחורי הדברים האלה – ובכך אני בוודאי חוזר על דברים שכבר נאמרו כאן היום – היה לתת ביטוי לאותו מגוון גדול מן הצפוי – –

ציפי לבני: אבל הם בממשלה, אבל הם כבר שם.

יוסי ביילין: – – של המפלגות שנמצאות בממשלה.

רחבעם זאבי: יש מפלגה שלא מיוצגת בממשלה – – –

יוסי ביילין: חברי הכנסת, אני אומר לכם – – –

קריאות: – – –

יוסי ביילין: הרי אני לא באתי – – –

אברהם בורג: רבותי, כל אחד יוכל לדבר בזמנו ובשעתו.

יוסי ביילין: הרי אילו אני הייתי בא ואומר לכם, שאי-אפשר לנהל משרדים בלי להוסיף את השרים האלה, יכולתם לבוא אלי בטענות.

יוסי ביילין: יכולתם לומר, שאני צבוע, שאני לא עקבי, שאני מספר לכם סיפורים.

יוסי ביילין: הרי לא זה מה שאני אומר לכם.

יוסי ביילין: אני אומר לכם: היה בפניכם הסכם קואליציוני.

יוסי ביילין: בהסכם הקואליציוני היה סעיף.

יוסי ביילין: את הסעיף הזה, בניגוד לסעיפים אחרים, היה צריך להפעיל.

יוסי ביילין: הדטונטור או המניע הוא ראש הממשלה עצמו, ולכן אנחנו מביאים היום את הדבר הזה להצבעה, וחברי הקואליציה, מטבע הדברים, הם אלה שמחויבים על-פי ההסכמים הקואליציוניים להצביע בשבילו.

לימור לבנת: זה ברור, אבל זה החלק הקטן של העניין.

לימור לבנת: אם ראש הממשלה לא חייב, זאת אומרת שסתם בא לו, שסתם מתחשק לו, או, לחלופין, שיש לו התחייבות בהסכמים הקואליציוניים – – – התחייבות שלא ידוע עליה, שהכנסת לא קיבלה עליה דיווח, שאדרבה – אמרו לכנסת בצורה ברורה שאין התחייבות כזאת, שהרי אחרת – – – גם מרצ – – – גם ש"ס מוכנה לוותר – – – אלא אם יש התחייבויות שלא הובאו לידיעת הציבור.

יוסי ביילין: היא הנותנת.

יוסי ביילין: הרי מה שבעצם קורה הוא – – –

עוזי לנדאו: – – –

יוסי ביילין: לא, אני אגיד לך מה כאן העניין.

יוסי ביילין: הרי את עצמך מצטטת – – –

לימור לבנת: לא אני, בכל אופן.

יוסי ביילין: את עצמך מצטטת חברי כנסת שהם שותפים לקואליציה, שאמרו, בכלל זה עבדך הנאמן, שהם מוכנים לוותר על התוספת הזאת.

יוסי ביילין: מה זה אומר?

יוסי ביילין: שאין כאן איזו קונספירציה, רחמנא ליצלן – –

לימור לבנת: להיפך.

לימור לבנת: זה אומר שהובטח להם – – –

יוסי ביילין: – – שאומרת – – –

לימור לבנת: – – –

יוסי ביילין: ודאי שלא – – – שאומרת שבלי זה לא תקום הקואליציה מלכתחילה – –

לימור לבנת: היא כבר קמה.

יוסי ביילין: – – אלא שהוא כראש ממשלה הגיע למסקנה, אולי כדי ליצור כאן תחושה של רשת ביטחון או מין דברים כאלה – –

אברהם פורז: למה אולי?

אברהם פורז: – – – צריך לומר בוודאות, לא אולי.

יוסי ביילין: – – הוא הגיע למסקנה – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת פורז, חבר הכנסת פורז.

יוסי ביילין: הוא הגיע למסקנה שהוא זקוק לממשלה רחבה, גדולה יותר, באותו הרכב קואליציוני.

יהושע מצא: ראית את הממשלה הגדולה יותר?

יהושע מצא: 33 – – –

יוסי ביילין: אחרי שהדברים האלה נאמרו – – –

יהושע מצא: – – – זה כמעט ממשלת מיעוט, עם ריבוי שרים.

איוב קרא: אפשר לשאול שאלה?

יוסי ביילין: מצדי, יש כאן יושב-ראש והוא יחליט.

יוסי ביילין: אני לא מחליט אם מותר לשאול שאלות.

אברהם בורג: אני מבקש שהשר ידבר ברצף.

אברהם בורג: לא, לא, לא, מה קרה כאן?

אברהם בורג: מה, זה שיעור מולדת?

קריאות: – – –

אברהם בורג: רבותי, סליחה, עד כאן.

לימור לבנת: שיעור באזרחות, אדוני היושב-ראש, לא שיעור מולדת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני מקבל את התיקון, גברתי חברת הכנסת.

יוסי ביילין: חבר הכנסת לנדאו, אני מוכן כאן לשבת ולהשיב על כל שאלה, אבל פה יש החלטה אחרת, כנראה, של היושב-ראש.

אברהם בורג: אני מבקש ממך לא לעשות את הדבר הזה.

עוזי לנדאו: – – –

גדעון עזרא: – – –

אברהם בורג: לא, לא, לא.

אברהם בורג: אני מבקש לתת לשר – – –

אבשלום וילן: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת קרא, אתה הדובר ה-15 לפי שלוש דקות לדובר.

אברהם בורג: בעוד 45 דקות אתה תוכל לדבר ולהגיד את כל מה שאתה רוצה, ואני בטוח שתקבל על זה תשובה.

אברהם בורג: תודה.

יוסי ביילין: נדמה לי שאני ראוי להערכה מיוחדת מצדכם על כך שאני החלטתי ברגע האחרון לוותר על עשרות, מאות עמודים של דברי הכנסת, שבהם צוטטו דיונים מהסוג הזה, ממינוי סגן שני לראש ממשלה כאשר משה נסים היה מי שהציג את זה, והאופוזיציה של מפלגת העבודה, בראשות חבר הכנסת לשעבר משה שחל, דיברה על אותם דברים שמדברים כאן היום, ועד הרבה מאוד שינויים מהסוג הזה שהביאו מ"מים וסגנים נוספים בדברים היוצאים באלה, כאשר בכל מקרה – – –

עוזי לנדאו: אדוני השר, אתה אינך עונה.

עוזי לנדאו: מטרתו של חוק-יסוד: הממשלה היא להקים ממשלה.

עוזי לנדאו: ממשלה קיימת, אין איש – – – ועל כן ראש הממשלה מציע לשנות את החוק – – – כדי לתת טובות הנאה אישיות.

קריאות: – – –

עוזי לנדאו: עושים שימוש בחוק באופן לא ראוי, ועל כן, העובדה שרותמים את הכנסת לתהליך לא ראוי, רותמים אותה למטרות – – –

יוסי ביילין: חבר הכנסת לנדאו, מה שאתה אומר כרגע – – –

עוזי לנדאו: – – –

יוסי ביילין: מה שאתה אומר כרגע נאמר עשרות פעמים בעשרות תיקונים – –

ציפי לבני: אז מה?

עוזי לנדאו: – – –

יוסי ביילין: – – בחוק-יסוד: הממשלה, שעבר, כאשר כל ממשלה – – –

קריאה: – – –

יוסי ביילין: ודאי שכן.

יוסי ביילין: אני אומר לך: ודאי שכן.

עוזי לנדאו: אתה מסכים עם הטענה – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו.

יוסי ביילין: כאשר נעשו דברים – – –

עוזי לנדאו: – – שהמטרה של שינוי החוק היא פסולה, זה רק אומר – – – וזאת הסיבה ששר המשפטים – – –

יוסי ביילין: ולכן אני לא מביא את זה, כי אני אומר לך – – –

עוזי לנדאו: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, אל תתווכח עם טיעונים שהשר אמר שהוא לא טוען אותם.

יוסי ביילין: זאת זכותו של ראש הממשלה להחליט בשיקול הדעת שלו שהוא מבקש לתקן חוק, גם אם הוא חוק-יסוד, כדי ליצור ממשלה גדולה יותר.

עוזי לנדאו: אתה לא משיב לעניין.

יוסי ביילין: לגבי עצם העניין – – –

קריאות: – – –

איוב קרא: – – – ממשלת נתניהו.

יובל שטייניץ: – – – למה עם ישראל ומדינת ישראל צריכים את החוק הזה, לא למה ראש הממשלה מותר לו להביא.

יובל שטייניץ: למה עם ישראל צריך – – –

אברהם בורג: תודה.

יובל שטייניץ: – – –

אברהם בורג: תודה.

יוסי ביילין: אם ראש הממשלה חש שלצורך תפקוד המערכת שלו הוא זקוק להגדיל את מספר השרים וסגני השרים – –

יהושע מצא: אפשר שאלה שלא נשאלה עד עכשיו?

יוסי ביילין: – – כדי לממש את התוכנית שלו – – –

ציפי לבני: – – – דברי ההסבר אינם כוללים את המלים "תפקוד המערכת".

יוסי ביילין: – – – כדי לממש את התוכנית שלו, שאני מניח שהיא הפוכה לתוכנית שלך, חבר הכנסת שטייניץ – – –

עוזי לנדאו: – – – איש אין לו מושג – – –

יובל שטייניץ: – – –

יוסי ביילין: אני חושב שזכותו – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, תודה רבה.

אבשלום וילן: – – –

עוזי לנדאו: למה נגד החוק?

ציפי לבני: זה ככה כי מתחשק לכם.

אבשלום וילן: – – –

יוסי ביילין: מדובר כאן בתיקון לגיטימי שכל אחד מאתנו יכול לאהוב אותו או לא לאהוב אותו.

יוסי ביילין: אתם יודעים שאני למשל לא אוהב אותו, אבל הוא לגיטימי, הוא נעשה באופן לגלי.

יוסי ביילין: ויתרון נוסף שלו – הוא רלוונטי רק לחייה של הכנסת הזאת, הוא יסתיים עם הכנסת הזאת, ואני מקווה יחד אתך, חבר הכנסת לנדאו, שעד סוף קיומה של הכנסת הנוכחית, הכנסת החמש-עשרה, חוק-יסוד: הממשלה, בנוסחו הנוכחי – בחירה ישירה של ראש הממשלה – לא יהיה בספר חוקינו.

יוסי ביילין: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, תוך כדי ירידתו של השר, שאל נא.

רחבעם זאבי: אדוני השר – – –

אברהם בורג: אני הבטחתי לחבר הכנסת האדיב מצא שאלה.

יהושע מצא: יש לי שאלה.

דני נוה: אדוני השר אולי יציג את דעתו ולא את עמדת ראש הממשלה?

אברהם בורג: אני לא אאפשר לחבר הכנסת מצא לשאול.

יהושע מצא: אדוני השר, אתה ידוע כמי שהתנגד לחוק הבחירה האישית וגם אמרת זאת.

יוסי ביילין: נכון.

יהושע מצא: בדברים שלך, האם זה נכון, כאשר התנגדת לחוק הבחירה הישירה, טענת גם שהחוק הזה יביא לפיצול רב בתוך הבית בקרב הסיעות.

יוסי ביילין: זה נכון.

יהושע מצא: כך אמרת, וזה נכון.

יהושע מצא: לעומת זאת, אני שמעתי אתמול את ראש הממשלה בטיעונים שלו, שהוא הופתע מהפיצול הזה, וזה מה שמביא אותו להביא לתוספת שרים.

יהושע מצא: מה אתה אומר על כך?

יהושע מצא: הלוא אתה התרעת על כך.

יהושע מצא: ראש הממשלה ידע שיש פיצול.

יהושע מצא: האם ראש הממשלה מיתמם שהוא לא ידע?

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: שאלה ראויה.

אברהם בורג: תשובת השר, ונעבור לדיון.

אברהם בורג: גמרנו, רבותי.

אברהם בורג: תודה, חברי הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, אני מודה לך על האדיבות ועל ההמתנה.

יוסי ביילין: התשובה היא פשוטה.

יוסי ביילין: וחבר הכנסת לנדאו יעיד על כך – היה ויכוח גם בתוך הליכוד, גם בתוך מפלגת העבודה לגבי חוק הבחירה הישירה.

יוסי ביילין: אחת הטענות שלנו היתה לגבי הפיצול.

יוסי ביילין: הטענה של חבר הכנסת דאז אהוד ברק, שהתנגד לעמדה של חלק מאתנו, היתה שלא יהיה פיצול.

יהושע מצא: הוא טען שלא יהיה פיצול.

יוסי ביילין: לכן, הפתעתו היא הפתעה, ואי-הפתעתנו גם היא אי-הפתעה.

אברהם בורג: תודה, כבוד השר.

אברהם בורג: רבותי, נרשמו 55 חברי כנסת לדיון.

אברהם בורג: אני מודיע על סגירת הרשימה.

עוזי לנדאו: שאלה ליושב-ראש.

אברהם בורג: שאלה ליושב-ראש כמעט תמיד אפשר.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אנשי החוק לבחירה ישירה אומרים לנו, כי דנו בחוק שנתיים כדי למנוע חוק מעוות, ועכשיו הם באים עם שינוי בחוק הבחירה הישירה כיוון שנוצרו בו עיוותים, ועכשיו כדי להימנע הם מפילים עלינו דיון באישון לילה – – –

אברהם בורג: זה עוד לא אישון לילה.

עוזי לנדאו: באים לוועדה המסדרת.

עוזי לנדאו: למה עושים זאת?

עוזי לנדאו: אני שואל את אדוני היושב-ראש – – –

אברהם בורג: בסוף הדיון אני אענה, חבר הכנסת לנדאו.

אברהם בורג: תודה רבה.

עוזי לנדאו: באחת בלילה, כשלא נהיה כאן.

אברהם בורג: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, מה סדרי הדיון בשעת ההצבעה.

אברהם בורג: סדר הדיון הוא כזה – אני מודה לחבר הכנסת יהלום – הסיכום שסוכם היום אצלי בחדר על דעת המקום ועל דעת הקהל – ידברו היום כל הדוברים, ההצבעה תהיה מחר בסביבות השעה 16:30.

אברהם בורג: לאחר ששני הדוברים האחרונים, אחד מטעם האופוזיציה ואחד מטעם הקואליציה, ידברו, יהיו תשובת הממשלה וההצבעה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת גוז'נסקי.

אברהם בורג: מסגרת של שלוש דקות לכל אחד מהדוברים.

אברהם בורג: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמי שהתנגדה ומתנגדת באופן עקבי לחוק לבחירה ישירה, לחוק-יסוד: הממשלה הידוע בשמו הרשמי, אני קצת מתפלאה על חברי הכנסת של הליכוד.

תמר גוז'נסקי: כולנו יודעים למה הכלה נכנסת לחופה, אז מה פה כל הוויכוח הפרוצדורלי?

תמר גוז'נסקי: אני לא אמנה את כל הדברים והשינויים שאתם עשיתם כשהיה לכם אינטרס קואליציוני.

תמר גוז'נסקי: הדברים האלה הם לגיטימיים.

תמר גוז'נסקי: הוויכוח הבסיסי – – –

משה קצב: הצטרפתם לקואליציה?

תמר גוז'נסקי: לא, לא.

תמר גוז'נסקי: אני נגד הצעת החוק שהונחה לפנינו.

תמר גוז'נסקי: אני רק אומרת שאתם מנסים לערער על עצם הלגיטימיות של חשיבה כזאת או אחרת.

תמר גוז'נסקי: אני זוכרת את הדיון שהיה פה כשהוקם משרד התשתיות.

תמר גוז'נסקי: תגידו, היה איזה צורך אובייקטיבי בהקמת משרד התשתיות?

תמר גוז'נסקי: – לא.

תמר גוז'נסקי: פשוט חבר הכנסת שרון רצה משרד שמן ונתנו לו משרד רזה, אז הוסיפו והוסיפו לו עד שהמשרד השמין.

תמר גוז'נסקי: ואז הוא היה מרוצה.

תמר גוז'נסקי: לכן – – –

יובל שטייניץ: זה לא היה שינוי חוק-יסוד.

תמר גוז'נסקי: לא אמרתי שזה לא היה שינוי, אני רק מביאה לכם דוגמה איך אתם נהגתם.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר כמה מלים לגופו של עניין.

תמר גוז'נסקי: אני מתנגדת לשינוי הזה, כי אני רואה בו איזו תוצאה בלתי נמנעת של הניסיונות שלא להתמודד עם החוק הרע אלא רק עם ההשלכות שלו.

תמר גוז'נסקי: ולחוק הזה יש השלכות רעות רבות, כפי שהזהרנו.

תמר גוז'נסקי: הוא לא קידם את הדמוקרטיה במדינת ישראל, הוא לא קידם את חופש הדיבור במדינת ישראל, הוא לא קידם שום דבר.

תמר גוז'נסקי: הוא יצר משטר חצי דיקטטורי.

תמר גוז'נסקי: ראינו את זה בעבר, ואני מניחה שזה יהיה גם היום.

תמר גוז'נסקי: החוק פשוט בנה מבנה שלטוני שבו לראש הממשלה יש סמכויות כמעט בלתי מוגבלות.

תמר גוז'נסקי: ועכשיו הסביר לנו השר ביילין, שראש הממשלה הבטיח וראש הממשלה אמר וראש הממשלה כתב בקווי היסוד וראש הממשלה התחייב וראש הממשלה החליט.

תמר גוז'נסקי: ואז באה הממשלה ומחליטה שראש הממשלה החליט, אז היא מקבלת את ההחלטה.

משה קצב: קוראים לזה אוטוקרטיה.

תמר גוז'נסקי: זה לא נובע רק מאישיות כזאת או אחרת.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שבין שהיתה אישיות א' בין שהיתה אישיות ב' כראש הממשלה, התוצאה היא אותה תוצאה.

תמר גוז'נסקי: הזהרנו שהחוק הזה מרפד את הדרך לערעור מעמדן של המפלגות במדינת ישראל, שבלי מפלגות אין דמוקרטיה ואין חשיבה רעיונית ואין חשיבה פוליטית, ולכן נוצרות מפלגות של כדאיות ואינטרסים – –

אלי גולדשמידט: גברת גוז'נסקי, תודה, עברו שלוש דקות.

תמר גוז'נסקי: – – אד הוק, ומפלגות יקומו ומפלגות יתפוררו כבר בכנסת הזאת.

תמר גוז'נסקי: ולכן זה חוק רע לדמוקרטיה, זה חוק שלא מגביר את ייצוג הנשים במקומות המכריעים, כפי – – –

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת גוז'נסקי, את מתעלמת ממני, אני נעלב.

תמר גוז'נסקי: אני כבר מסיימת.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שאין סיבה שנתמוך בחוק הזה, אבל ודאי שלא מהנימוקים של האופוזיציה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת ענת מאור.

אלי גולדשמידט: אחריה – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אלי גולדשמידט: רבותי, אני אעמוד הפעם על שלוש דקות במדויק, כי יש לנו 50 דוברים.

ענת מאור: לילה ארוך.

אלי גולדשמידט: הלילה ארוך, כל אחד עם האורך של הלילה שלו.

אלי גולדשמידט: אני בכל זאת חושב שכדאי לקצר, לעמוד בזמן של שלוש דקות.

אלי גולדשמידט: בבקשה, חברת הכנסת מאור.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני שותפה לדעתך, שחוק הבחירה הישירה הוא חוק מוטעה ושגוי, ואני מקווה שנמשיך במהלך לשינויו.

ענת מאור: עם זאת אני רוצה לומר, שגודל הממשלה לא שייך לשיטת הבחירה, ואני חושבת שדווקא ההיגיון של קואליציה רחבה צריך להביא לנוסחה, שכגודל הקואליציה כן גודל הממשלה.

ענת מאור: ויש היגיון למינוי שר לפי מפתח של חברי הכנסת שבקואליציה.

ענת מאור: חברי בליכוד, שינוי חוק-יסוד הוא דבר מותר על-פי רוח הדמוקרטיה – –

ציפי לבני: – – –

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת לבני, קריאות ביניים בשלוש דקות זה לוקסוס שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו.

ענת מאור: – – והוא מחייב 61 חברי כנסת.

ענת מאור: עובדה שבג"ץ הדף את מי שניסה לעשות דה-לגיטימציה של עצם הצעת החוק.

ענת מאור: אדוני השר ביילין, הבעיה הקריטית עם הצעת השינוי היא, שעושים הרחבה ולא מביאים לפתרון של המחדל, שלא מוסיפים נשים, לא כשרות ולא כסגניות שר.

ענת מאור: אני רוצה לומר לך, אדוני השר ביילין וגם אדוני היושב-ראש, נסעתם ללמוד איך עושים בחירות באנגליה, בצרפת – –

אלי גולדשמידט: השר ביילין לא היה, רק אני הייתי.

אלי גולדשמידט: הפסדת.

ענת מאור: – – בגרמניה.

ענת מאור: אין מדינה דמוקרטית נאורה שמרשה לעצמה ב-1999 להקים ממשלה בלי ארבע-חמש שרות.

ענת מאור: לא בארצות-הברית, לא בשווייץ, אני לא מדברת על הארצות הסקנדינביות.

ענת מאור: זה פשוט מחדל שהממשלה שלנו תרשה לעצמה לעשות דבר כזה.

ענת מאור: לא ייתכן שתביאו הצעת חוק כל כך מרחיקה לכת, ובנושא החשוב הזה – אין שינוי, אין צעידה קדימה, ראש הממשלה שלנו עומד ואומר: נצעיד קדימה את כל המדינה, נצעיד קדימה את המדינה ואת הממשלה; והוא משאיר 52% מאחור?

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת מאור, משפט אחרון.

ענת מאור: אני מסיימת, אדוני היושב-ראש.

ענת מאור: אני פונה אליך, אדוני השר, אל תעמידו אותנו בדילמה לא אפשרית.

ענת מאור: באמת זה פשוט זלזול באינטליגנציה להגיד שנוסיף נשים בהמשך.

ענת מאור: מה, יפטרו שרים לשם כך?

ענת מאור: אני פונה לתשובתך מחר לפני ההצבעה, מה המשמעות הפרסונלית, מה המשמעות של תוספת שרות וסגניות שר בתוך ההרחבה.

ענת מאור: אין שינוי בלי נשים.

ענת מאור: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

אלי גולדשמידט: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הדג מסריח מהחוק לבחירת ראש הממשלה, שגרם ויוצר כבר שתי קדנציות שלטון ריכוזי ודוחק את הכנסת לשולי ההכרעות היסודיות במדינה.

מוחמד ברכה: החוק הזה גרם לפיצול גדול ואדיר במערכת הפוליטית והגיע לשיאים בכנסת הזאת, עד שנדמה שבאולם הזה יושבים נציגים של עמותות וקבוצות אינטרסים ולא נציגים של מפלגות בעלות ראייה כוללת ורחבה החובקת את כל צורכי הציבור ואת כל מאווייו.

מוחמד ברכה: לכן אני תמה על הקלות הבלתי-נסבלת שבה מבקשים להרחיב ממשלה בישראל ולקעקע חוק-יסוד.

מוחמד ברכה: יש להדגיש, שממשלה אינה לשכת עבודה וכלי שבאמצעותו מסדירים ג'ובים לחבר'ה.

מוחמד ברכה: המהלך החפוז והמיותר והיקר הזה נראה לי בכלל כמו קמפיין של חברת וולבו.

מוחמד ברכה: אני רוצה להפנות מלה לספסלי הליכוד, שממהרים לטעון שהממשלה הזאת היא מושחתת.

מוחמד ברכה: יכול להיות שזה נכון, אבל היא מושחתת בדיוק כמוכם, כפי שהייתם בממשלה הקודמת ועוד לפני כן.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו נצביע נגד החוק הזה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

אלי גולדשמידט: אני מבקש מחברי הכנסת לקחת דוגמה מחבר הכנסת ברכה על העמידה בלוח הזמנים.

אלי גולדשמידט: תודה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, חברי הכנסת, מטרת חוק-היסוד היא להקים ממשלה, ומי שמשתמש בו כדי לחלק טובות הנאה עושה שקר בחוק, שקר בנפשו.

עוזי לנדאו: הוא מנצל את הכנסת כדי להכשיר נורמה פסולה.

עוזי לנדאו: אדוני, שר המשפטים צריך היה לעמוד כאן ראשון, כמי שאחראי לשלטון החוק, ולומר: החוק הזה לא יעבור.

עוזי לנדאו: ולא פחות מכבוד שר המשפטים, צריך היה יושב-ראש הכנסת לעשות דברים אלה.

עוזי לנדאו: הם לא נעשו.

עוזי לנדאו: אני רוצה לומר, שעומדים לתת כאן טובות הנאה לכמה אנשים, כל אחד באופן אישי הוא טוב – סגן שר התיירות שחק, מתן וילנאי, ככל הנראה, מלכיאור.

עוזי לנדאו: אני רוצה לשאול, אדוני היושב-ראש, מדוע כדי לספק את צורכי מתן וילנאי, הצרכים האישיים, הוא צריך לבוא למשל לפני העולה החדש יבגני ברונשטיין מחוץ-לארץ?

עוזי לנדאו: מדוע כדי לספק את צרכיו האישיים של סגן שר התיירות שחק, אלה צריכים לבוא לפני הגברת בוסקילה?

עוזי לנדאו: והדוגמאות האלה הן רבות.

עוזי לנדאו: אני שואל, אדוני היושב-ראש, מדינה שהכיס התקציבי שלה מחורר כולו, פותחת את הכיס ומחלקת כספים?

עוזי לנדאו: מה הבסיס המוסרי שלכם כאשר תבואו לתבוע ולהטיל נטל על הציבור?

עוזי לנדאו: מה תאמרו – זה 9 מיליוני ש"ח לשנה?

עוזי לנדאו: זה 45 מיליון ש"ח לקדנציה?

עוזי לנדאו: זה הרבה כסף, וזו רק ההתחלה.

עוזי לנדאו: שאלו פה שאלות.

עוזי לנדאו: התקציב הנ"ל אינו כולל משרדים, ועליו לכלול בנוסף דברים אחרים.

עוזי לנדאו: אדוני השר, כשאנחנו רואים את הדברים האלה, כאשר מדובר על חלוקת משרות, צריך לומר לראש הממשלה: משרות מחלקת לשכת התעסוקה.

עוזי לנדאו: יש לו שר עבודה, את זה הוא צריך לעשות, לחלק משרות.

עוזי לנדאו: אבל מי שאיננו מסתפק בתפקידו כחבר כנסת, אל ילך ראש הממשלה וישנה בגלל זה חוק-יסוד כדי לצ'פרו.

עוזי לנדאו: אדוני יושב-ראש הישיבה, מדובר כאן בכלנתריזם במהדורה מחודשת, מודרנית, משופצת, מהדורת ברק.

עוזי לנדאו: גם למר ברק יש הייחודיים שלו.

עוזי לנדאו: אנחנו מחזירים מחדש בדלת האחורית, בחסות החוק הרע הזה של הבחירה הישירה לראש הממשלה, נורמות פסולות שחשבנו שעברו מן העולם.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה לחבר הכנסת לנדאו.

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת זהבה גלאון.

אלי גולדשמידט: אחריה – חבר הכנסת בני אלון, ואחריו – חבר הכנסת משה קצב.

אלי גולדשמידט: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לחברי ולי בסיעת מרצ קשה עם שינוי חוק-יסוד, ולמרות זאת אנחנו מחויבים להסכם הקואליציוני ולכן אנחנו תומכים בהרחבת הממשלה; ממשלה שעל-פי קווי היסוד והצהרת הכוונות של מי שעומד בראשה הולכת למהלכים מדיניים קרדינליים, והאיתות הראשון לכך ניתן במסע הדילוגים בין ערפאת למובארק ולנשיא קלינטון.

עוזי לנדאו: זה מרצ, זה?

עוזי לנדאו: זה שלטון החוק, גברתי?

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת לנדאו, כרגע היית ליד הדוכן והגנתי עליך.

זהבה גלאון: זה מעיד על תחילתו של עידן חדש, עידן של הידברות אמיתית, של פיוס ושלום.

זהבה גלאון: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו בסיעת מרצ חושבים שיש צידוק לממשלה רחבה.

זהבה גלאון: עם זאת, חבר הכנסת לנדאו, אני חייבת להודות שקשה לי.

זהבה גלאון: קשה לי היעדרן של נשים משולחן הממשלה והיעדרה של נציגות ערבית – היעדרה של נציגות של אזרחי ישראל הערבים.

זהבה גלאון: אני אומנם אתמוך בהרחבת הממשלה, אך אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, שאני עושה את זה בלב כבד.

זהבה גלאון: קשה לי לנוכח התת-ייצוג של נשים בממשלה.

זהבה גלאון: אני שואלת: שרה אחת מתוך 18 שרים?

זהבה גלאון: שרה אחת אולי מתוך 24 שרים?

זהבה גלאון: אף לא סגנית שר?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני שואלת: האם בממשלה הזאת הביולוגיה קובעת את הכיסאולוגיה?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: ראש הממשלה הבטיח שינוי למדינת ישראל, אך שינוי שלא מביא בחשבון 52% מהאוכלוסייה אינו יכול להיחשב כשינוי.

זהבה גלאון: אני חושבת שלא מאוחר, עדיין אני פונה לראש הממשלה לתקן את המעוות.

זהבה גלאון: הדאגה לייצוג של נשים בממשלה אינה אינטרס של נשים בלבד, והדבר הזה חייב לעמוד בראש מעייניו של ראש הממשלה.

זהבה גלאון: ומכיוון שעדיין לא מאוחר, אני קוראת לראש הממשלה לתקן את המעוות ולשבץ שלוש נשים בממשלה בראשותו.

יהושע מצא: לא מאוחר.

יהושע מצא: ג'ומס יכול להעביר אלייך את המקום שלו.

זהבה גלאון: אני לא מועמדת.

אלי גולדשמידט: תודה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בני אלון.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת משה קצב, ואחריו – חבר הכנסת ליברמן, אם הוא יהיה כאן.

אלי גולדשמידט: בבקשה, חבר הכנסת אלון, שלוש דקות.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, אני תוהה ומנסה להיכנס לראשו של ראש ממשלתנו מר אהוד ברק.

בנימין אלון: למה כדאי לו להתחיל כך עם יחסי הציבור הגרועים האלה עם ממשלה שעוד לא התחילה וכבר צעקות, חוסר יכולת לגשת לוועדה המסדרת שהיא אפילו לא ועדת כנסת, והכול בחפזון כזה?

בנימין אלון: מה, הוא איננו רגיש לדעת קהל?

בנימין אלון: הוא איננו רגיש ליחסי ציבור גרועים?

בנימין אלון: לא יודע.

בנימין אלון: אין לו יועצים טובים?

בנימין אלון: אבל הואיל ואני יודע שהוא איש חכם, התשובה היחידה – אלא אם כן יש לך רעיון אחר, אדוני היושב-ראש – התשובה היחידה שאני מצליח למצוא היא תשובה שלא נותנת לי מנוחה.

בנימין אלון: כי אז יכול להיות שראש הממשלה אומר: לעזאזל דעת הקהל, אז יאמרו; לעזאזאל יחסי הציבור, אז תהיה כתבה גרועה.

בנימין אלון: אני אקבע את המדיניות לפי החרצוף שלי?

בנימין אלון: אז בחרצוף יראו שאני נפוליאון.

בנימין אלון: אז השר ביילין יגיד שאני קצת לא דמוקרט.

בנימין אלון: יגיד.

בנימין אלון: הוא לא יתפקד, השר ביילין, בהתאם?

בנימין אלון: יתפקד.

בנימין אלון: אז השר ביילין ימחה.

בנימין אלון: הוא לא יצביע כמו שאני אומר?

בנימין אלון: יצביע.

בנימין אלון: הרי זה רק לשיקול דעת, אין התחייבות ממש לחבר הכנסת שחק.

בנימין אלון: כמעט שהשר ביילין שכנע ברוב הגינותו ונחמדותו את חבר הכנסת שחק לוותר על התפקיד.

בנימין אלון: כי זו לא ממש התחייבות.

בנימין אלון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מודאג.

בנימין אלון: אני מודאג מהשתיקה שלכם, ואתם באמת הייתם חלק בלתי נפרד מן הדמוקרטיה הישראלית.

בנימין אלון: אני מודאג מהחזרה למפא"יניקיות הבולשביקית הזאת שדורסת, ואתם משתפים אתה פעולה.

אלי גולדשמידט: כן, חבר הכנסת אלון.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אני מודאג – ובזה אני מסיים – מחוסר היכולת של אנשים מוכשרים בקואליציה החדשה לדבר דברי טעם והיגיון עם ראש הממשלה ולומר לו: אז זה יהיה בעוד יומיים, לא יקרה כלום.

בנימין אלון: למה אתה חייב לדרוס בצורה כזאת את חוק-היסוד, את הניסיון לעשות פה איזו מהפכה חוקתית?

בנימין אלון: ואני לא מעריך כל כך את הפראזה הזאת, אבל בזה אסיים, אדוני היושב-ראש.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

בנימין אלון: אני מקווה שהדאגה הזאת תופר על-ידיך, על-ידי חברי הקואליציה, שיעמידו את ראש הממשלה על מקומו והדמוקרטיה תחזור למכונה.

בנימין אלון: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת משה קצב.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אלי גולדשמידט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת דוד טל.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק לבחירה ישירה מוביל אותנו, מסתבר, לאוטוקרטיה.

משה קצב: זוהי פגיעה חמורה בדמוקרטיה, שמרסקת את המפלגות הגדולות, שמפצלת את הכנסת ומובילה למשברים פרלמנטריים.

משה קצב: עדיין לא חלף שבוע מאז נבחרה הממשלה החדשה וכבר יש משבר.

משה קצב: היום נמנעה ישראל בעלייה מהצבעת אמון בממשלה.

משה קצב: פירוש הדבר שהיא לא יכולה להצביע אמון בממשלה.

משה קצב: יושב-ראש המפד"ל, השר יצחק לוי, כבר מתלונן שדבריו של השר המקשר, חיים רמון, בעניין ירושלים עומדים בניגוד לקווי היסוד.

משה קצב: הוא מתלונן שדבריו של שר החינוך, השר יוסי שריד, בעניין החינוך הממלכתי, עומדים בניגוד לקווי היסוד.

משה קצב: הוא מתלונן שדבריו של שר התעשייה והמסחר, השר רן כהן, בעניין התיעוש באיו"ש עומדים בניגוד לקווי היסוד.

משה קצב: הוא מתלונן שדברי שר המשפטים בעניין דיני אישות עומדים בניגוד לקווי היסוד.

משה קצב: על רקע כל אלה אני שואל: האם יש הצדקה ליוזמת החקיקה של הממשלה להביא לשינוי כל כך משמעותי בקווי היסוד?

משה קצב: ראש הממשלה לא במקרה לא דיווח לכנסת על כל הסיכומים וההסכמות.

משה קצב: שיקולים קואליציוניים מהווים לראש הממשלה הצדקה לשינוי מהותי בקווי יסוד ולגידול ניכר בהוצאה הציבורית ללא צורך.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, אם כל כך הרבה סיעות מוכנות לוותר על התיק הנוסף בממשלה, מדוע יש צורך בשינוי חוקי-היסוד?

משה קצב: הכריזה מרצ שהיא נגד.

משה קצב: מודיעה ש"ס שהיא נגד.

משה קצב: ישראל בעלייה נגד.

משה קצב: תנועת המרכז נגד.

משה קצב: המפד"ל נגד.

משה קצב: הלוא אלה כולן מרכיבי הקואליציה.

משה קצב: אם כולן נגד ויש שרים מישראל אחת שגם הם נגד, אם כך, ריבונו של עולם, מדוע יש צורך בחוק הזה?

משה קצב: תרהיבו עוז, תגלו אחריות ציבורית, תנו מימוש להצהרות הפומביות שלכם, תבואו לראש הממשלה ותאמרו: זה לא צורך חיוני, אנחנו מוותרים על התיק הנוסף, אנחנו נסתפק ב-18 משרדים, ובכך יבוא הכול על מקומו בשלום.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, בבקשה.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

אביגדור ליברמן: כבוד היושב-ראש, בנאומי הקודם שמעתי אותך מעיר: תהיו זהירים, הרי אלפי צופים, בהם בני נוער, מסתכלים עלינו ועוקבים אחר הדיון ואחר המסר שיוצא מכאן.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לשאול אותך עוד הפעם: איזה מסר יוצא מכאן?

אביגדור ליברמן: אותם מונחים ששכחנו מה הם פתאום הופכים למציאות חדשה.

אביגדור ליברמן: מי כבר זוכר מה זה כלנתריזם ומה המסר של כלנתריזם במציאות של היום?

אביגדור ליברמן: ומי זוכר אותו מונח מדוח מבקרת המדינה – "קניית שלטון בכסף"?

אביגדור ליברמן: שמעתי את כל דברי ההסבר, גם של שר המשפטים, שרק לפני שבוע הודיע שהוא מתנגד להרחבת הממשלה.

אביגדור ליברמן: שמעתי את שר המשפטים, שהוא כה מלומד, שיש לו בדרך כלל כושר רטורי כה חזק וכה אינטליגנטי.

אביגדור ליברמן: שמעתי אותו ואני מבין שהוא אומנם מחויב לייצג את העמדה שהוא ממש כמעט סולד ממנה.

אביגדור ליברמן: שמעתי את כל דוברי הקואליציה.

אביגדור ליברמן: לנאום יותר חריף ולביקורת יותר חריפה ממרכיבי הקואליציה אי-אפשר לצפות.

אביגדור ליברמן: אני גם שומע שבאמת זה חוק – ואני חוזר לנקודת המוצא שלו, להסבר המשכנע – שבא רק כדי לקדם את התהליכים המדיניים.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לשאול שאלה.

אביגדור ליברמן: אומנם לא נוכח פה, למשל, הרמטכ"ל לשעבר, אמנון ליפקין-שחק.

יהושע מצא: הוא סגן שר התיירות, שצריך להיות שר תיירות לפי החוק הזה.

אביגדור ליברמן: סגן שר התיירות.

אביגדור ליברמן: האם עמדתו בנושא ההסדר עם סוריה מושפעת מכך שהוא יהיה שר התיירות, או סגן שר התיירות?

אביגדור ליברמן: איזה מסר אנחנו שולחים מכאן לכל אזרחי המדינה, כשאנחנו מתווכחים סביב השאלה כמה עולים המשרדים החדשים?

אביגדור ליברמן: איפה האמינות ואיפה המוסר?

אביגדור ליברמן: והאם יש מוסר בפוליטיקה?

אביגדור ליברמן: זו אותה ממשלה, או אותם דוברי ממשלה, שכל כך אהבו לדבר על שלטון החוק ועל כיבוד החוק.

אביגדור ליברמן: איזה שלטון ואיזה כיבוד חוק?

אביגדור ליברמן: אדוני שר המשפטים, אני רוצה להזכיר, שבממשלת בגין שחתמה על הסכם קמפ-דייוויד היו 13 שרים בלבד.

אביגדור ליברמן: ממשלת בגין גדלה ל-17 שרים רק לאחר שד"ש הצטרפה אליה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ליברמן.

אביגדור ליברמן: בממשלת ארצות-הברית הגדולה יש 14 שרים.

אביגדור ליברמן: האם מישהו יכול להתייחס ברצינות לטיעונים שלכם?

אלי גולדשמידט: תודה.

אביגדור ליברמן: לכן אני אומר:

אביגדור ליברמן: תכבדו את עצמכם, תגידו את האמת, תגידו שאתם צריכים לקנות כמה אנשים, לרפד כמה אנשים.

אביגדור ליברמן: וזה לא קשור לא לתהליך מדיני ולא לנוחות הקואליציה, אלא זה באמת אותו סיפור ישן-נושן, של כלנתריזם בגרסה חדשה.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, חבר הכנסת ליברמן.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת דוד טל.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אישי הכנסת, אני סבור שנכון וראוי שהחוק הזה ייבחן לעומקו.

דוד טל: אי-אפשר שנעשה צחוק מהבית, אדוני שר המשפטים.

דוד טל: אני רוצה לשאול: מה זאת אומרת לשנות חוקי-יסוד חדשים לבקרים?

דוד טל: האם זה נכון?

דוד טל: האם זה ראוי?

דוד טל: הרי כל הכוונה שבחוק-יסוד היא, שהוא יהווה אולי בסיס לחוקה עתידית בישראל.

דוד טל: על כן נקבע שהחוק נזקק לפחות לתמיכת 61 חברי כנסת כדי לשנותו.

דוד טל: כך שלא הסכים המחוקק שחוקי-יסוד ישונו ויתוקנו בתדירות גבוהה.

דוד טל: וכל זאת למה?

דוד טל: – משום שבין היתר לא נכון שייווצר מצב שהיום הממשלה הזאת תשנה את חוק-היסוד ומחר ממשלה חדשה שתקום תשנה שוב את חוק-היסוד.

דוד טל: או שיוסיפו יותר שרים, או שיצמצמו את מספר השרים.

דוד טל: ואם כך, אדוני היושב-ראש, אם זה המצב שייווצר, השאלה הנשאלת היא: איזה מין בסיס לחוקה ישמשו חוקי-יסוד שמשתנים חדשות לבקרים?

דוד טל: אין לי ספק שחוקי-יסוד שכאלה ישמשו בסיס רעוע מאוד לחוקה.

דוד טל: האם זו כוונתנו, אדוני שר המשפטים?

דוד טל: האם בזאת בחרנו?

דוד טל: האם לשלטון החוק הזה פיללנו?

דוד טל: הרי דיברו אתנו השכם והערב על שלטון החוק.

דוד טל: אי-אפשר שכיוון ששינינו פוזיציה אזי פתאום מה שלא היה טוב אתמול יכול לקבל הכשר היום.

דוד טל: אני חושב שאנחנו צריכים להודות בכל לב – –

אלי גולדשמידט: כן, חבר הכנסת טל.

דוד טל: אני כבר מסיים.

דוד טל: – – שלו הביא ראש הממשלה הקודם הצעת חוק שכזאת, אין לי שום ספק שהוא היה סופג קיתונות של רותחין ואמות הספים היו נעות.

דוד טל: אני חושב שכדאי, נכון וראוי לבחון את הנושא הזה שוב לעומק.

דוד טל: אני יודע שאני חלק מסיעה ששותפה לקואליציה, ויש משמעת גם קואליציונית וגם סיעתית.

דוד טל: אני כשלעצמי, אם אקבל את רשות הסיעה שלי, אצביע נגד החוק הזה.

דוד טל: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, חבר הכנסת טל.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת רביץ.

אברהם רביץ: חבר הכנסת טל, לא תקבל.

דוד טל: הרב רביץ לא היה היום בהנהלת הסיעה כשדנו בכל הנושא הזה.

אברהם רביץ: ומה החליטו?

דוד טל: החליטו לדון בנושא הזה לעומק.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי הרב, כניסתו של ראש הממשלה החלה ברגל שמאל.

מיכאל נודלמן: במהלך מערכת הבחירות הבטיח ראש הממשלה למצוא מקומות עבודה חדשים, וכצעד ראשון לקיום הבטחה זו החליט ראש הממשלה להגדיל את מספר השרים ב-33%.

מיכאל נודלמן: נדמה לי כי הרצון לייעל את תפקוד הממשלה לא עמד לנגד עיניו, אלא סיפוק יצר הסחטנות הפוליטית של חלק מחברי הקואליציה.

מיכאל נודלמן: בכל מדינה ליברלית, הממשלה דואגת לצמצום מספר המשרדים.

מיכאל נודלמן: לדוגמה, בארצות-הברית יש 12 משרדים, בצרפת המספר עומד על 14, ובשבדיה אפילו על 11.

מיכאל נודלמן: אצלנו רוצים 24.

מיכאל נודלמן: מספר כזה יעלה את ההוצאות הממשלתיות וייצור קשיים בתפקוד הממשלה.

מיכאל נודלמן: במקום הרחבת מספר הביורוקרטים עדיף להתמקד בשורה של בעיות שעומדות לפנינו: בעיות של בריאות, בעיות של איכות הסביבה.

מיכאל נודלמן: יש הרבה בעיות שלפתרונן אפשר להזרים כסף.

מיכאל נודלמן: חוקי-יסוד הם לב-לבם של שלטון החוק והדמוקרטיה בישראל.

מיכאל נודלמן: כיבוד החוק נבחן גם בשמירה עליו, וראש הממשלה דורס אותו בקלות בלתי נסבלת.

מיכאל נודלמן: ראש הממשלה יוצר תקדים שלילי ונורמה פסולה.

מיכאל נודלמן: ומה נאמר לראשי הערים ולראשי המועצות האזוריות?

מיכאל נודלמן: כל הזמן אנחנו אומרים שיש גירעון גדול.

מיכאל נודלמן: איזו דוגמה אנחנו נותנים פה?

מיכאל נודלמן: בגלל כל הדברים האלה אני אצביע נגד התיקון המסוכן הזה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה לך.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת גדעון עזרא.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו – חבר הכנסת פרץ, אם הוא יהיה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בחרנו ממשלה חדשה.

גדעון עזרא: אנחנו מצפים מהממשלה החדשה שתקבל החלטות נכונות, משום שהיום מדובר בהצעת חוק כזו ואחרת, מחר בשלום ומלחמה.

גדעון עזרא: האם זוהי החלטה סבירה?

גדעון עזרא: האם זו ההחלטה המתבקשת?

גדעון עזרא: האם זה השינוי שבו מדובר?

גדעון עזרא: יש דבר שראש הממשלה בוודאי יודע, וזה הנושא של הדוגמה האישית.

גדעון עזרא: האם זו הדוגמה האישית של ממשלת ישראל לאזרחי ישראל?

גדעון עזרא: האם יכולה ממשלת ישראל לבוא היום ולבקש ממשרד כלשהו לחסוך?

גדעון עזרא: האם היא יכולה לפטר אדם כלשהו?

גדעון עזרא: האם היא יכולה שלא להוסיף תרופה כזאת או אחרת לסל הבריאות אחרי שעושים את המעשה הזה?

גדעון עזרא: יש לי ויכוח בנושא הזה, באיזו מידה של יעילות המדינה הזאת תתפקד, משום שאנחנו יודעים שאחת המחלות בממשלות שלנו היא התיאום הרופף מאוד שקיים בין מיניסטריון למיניסטריון, וככל שיש יותר מיניסטריונים, התיאום יותר רופף וההחלטות יותר קשות.

גדעון עזרא: אני קורא לממשלה, קורא לחברים שלי באופוזיציה וקורא לכולנו לדון בכל דבר לגופו של עניין ולא לחשוב רק על עצמנו, לחשוב על העם הזה שבחר בנו ולחשוב על זה שמחר נוכל להסתכל לאזרחים ישר בעיניים ולהגיד להם: עשינו את המקסימום עבורכם.

גדעון עזרא: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה לחבר הכנסת עזרא, שעמד בצורה מופתית בזמן.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אברם רביץ.

אלי גולדשמידט: אחרי חבר הכנסת רביץ – חבר הכנסת פרץ.

אלי גולדשמידט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אליעזר כהן, צ'יטה.

אלי גולדשמידט: אני לא רואה אותו פה.

אלי גולדשמידט: לאחר מכן – חבר הכנסת איוב קרא.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מייצג סיעה שבעצם לא לקחה בכלל שרים, לא סגני שרים ולא תפקידים כלל וכלל.

אברהם רביץ: העמדנו את כל המשא-ומתן הקואליציוני שלנו רק על דברים ערכיים, על אותו עניין שהיה נראה בעינינו כדבר החשוב ביותר לקיומו של העם היהודי: שמירת עולם התורה.

אברהם רביץ: אני עומד במעמד זה ומשתאה כיצד מפלגות שכן קיבלו שרים – שר אחד או שני שרים – אינן מסתפקות בכך ומעמידות את הממשלה, מעמידות את ראש הממשלה במצבים בלתי סבירים לחלוטין, ואכן, הוא חייב למנות שרים נוספים, כי אין לו ברירה.

אברהם רביץ: אבל אני מוכרח לומר שדבר אחד טוב יוצא מכל העניין הזה, אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: אני רואה כאן מהלך נכון מבחינת הפגיעה או ה"פגיעה" בחוק-יסוד.

אברהם רביץ: חוק-יסוד הוא חוק שקיבלנו אותו כאן בכנסת.

אברהם רביץ: אנשים, חברי כנסת כמונו, קיבלו את החוק הזה.

אברהם רביץ: החוק הזה איננו מקודש לחלוטין.

אברהם רביץ: אם צריך לשנות אותו, יש לשנות אותו.

אברהם רביץ: אני חושב שטוב שנשנה ונדע שאנחנו יכולים לשנות חוקי-יסוד כאשר המציאות מוכיחה את הצורך בשינוי חוקי-יסוד.

אברהם רביץ: אני חושב שיש לנו כאן היום מסר חשוב מאוד.

אברהם רביץ: המסר הוא: חוקי-יסוד – בפרט אם הם לא חוקי-יסוד ערכיים, הם לא חוקי-יסוד אידיאולוגיים, הם חוקי-יסוד כי כך קראו להם כאשר הצביעו בעבורם; עצם העובדה שקוראים לזה חוק-יסוד, זה דבר כה מקודש שאסור לנגוע בו.

אברהם רביץ: אני חושב, שהמסר של שינוי חוק-היסוד הזה, בגללו לבד כדאי להצביע בעד ההצעה הממשלתית הזאת.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת עמיר פרץ – איננו.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אליעזר כהן – איננו.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת איוב קרא.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמענו היום כמה טיעונים לתיקון הצעת החוק, ולא מצאתי אף טיעון שיכול לתת הסבר נכון לציבור בישראל.

איוב קרא: ביום שישי האחרון נעשה סקר שקבע ש-83% לא תומכים בתיקון החוק הזה.

איוב קרא: מפליא אותי שאנשים בתוך הממשלה עושים הכול כדי להראות כמה חשוב לעשות חוק שיתאים לראש הממשלה, במקום לעשות חוק שטוב לציבור ולמדינת ישראל, ועוד מתרצים את זה.

איוב קרא: מתרצים את זה בכך שהרחבת הקואליציה היא צו השעה ודברים מהסוג הזה.

איוב קרא: אני רוצה להזכיר לכולם, שהקואליציה שהרכיב נתניהו בממשלה הקודמת עמדה על 66 מנדטים והקואליציה היום עומדת על 73 מנדטים, כאשר חלק מתוכה בכלל לא ביקשו משרדים, ויתרו על משרדים.

איוב קרא: בסך הכול מדובר ב-68 מנדטים.

איוב קרא: ההבדל הוא בשני מנדטים.

איוב קרא: האם זה מצדיק הרחבה בשישה שרים, עלות של 400 מיליון שקל?

איוב קרא: מי שירצה, אתן לו את חוות הדעת של רואה-חשבון שקיבלתי היום; שזה עולה 400 מיליון שקל למדינת ישראל, ולא 9 מיליונים.

איוב קרא: 9 מיליונים, עם כל הכבוד, אולי זה שר בלי דוברים, בלי לשכה, בלי עוזרים, בלי פקידות, בלי קלדניות, בלי ציוד משרדי וטלפונים.

איוב קרא: לכן, אין שום הצדקה.

איוב קרא: אנחנו צריכים להתאים את החוק כך שיהיה טוב לעם ישראל ויהיה טוב למדינה.

איוב קרא: אין שום הצדקה, שעם ישראל, הנושא בנטל של למעלה מ-200,000 מובטלים, יישא בנטל כזה.

איוב קרא: אני מציע לתת את הכסף הזה לעיירות הפיתוח, להשקיע אותו בהכשרת אנשים ובהחזרת אנשים למעגל העבודה.

איוב קרא: לכן אנחנו נתנגד.

איוב קרא: אני חושב שההתנגדות לחוק הזה צריכה להיות מקיר לקיר.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת מאיר פרוש.

אלי גולדשמידט: אחריו – אני צריך לדבר, אז אני לא אדבר.

אלי גולדשמידט: אחרי – חבר הכנסת שלום שמחון.

אלי גולדשמידט: הוא איננו כאן.

אלי גולדשמידט: אם שלום שמחון לא יהיה – חבר הכנסת קליינר.

יהושע מצא: אל תוותר על זכות הדיבור שלך.

יהושע מצא: אנחנו רוצים לשמוע אותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אקדים ואומר, שאנחנו, חברי סיעת יהדות התורה, נצביע כנראה בעד הרחבת הממשלה, וזאת משום שאנחנו, כחברי קואליציה, חייבים לתמוך בהסכם בין המפלגות המרכיבות אותה.

מאיר פרוש: אנו מצפים, כמובן, שגם מרכיבי הקואליציה האחרים ינהגו כך בנושאים אחרים, ודי למבינים.

מאיר פרוש: אבל ארשה לעצמי להביע את דעתנו בגילוי לב וביושר, כי מתבצעת כאן, לדעתי, טעות גדולה מהיבטים רבים, ובעיקר מן ההיבט הציבורי.

מאיר פרוש: ראש הממשלה אהוד ברק הבטיח לציבור במערכת הבחירות להביא שינוי בחיים הפוליטיים, החברתיים והכלכליים, והנה מהו השינוי הראשון שמביאים?

מאיר פרוש: שינוי של חוק-יסוד למען נוחות מפלגתית צרה ותו לא.

מאיר פרוש: הרי קואליציה זו, כמו שנאמר כאן מפי הדובר הקודם, נשענת אומנם על 73 חברי כנסת, אך בפועל אנחנו, יהדות התורה, עשינו שירות גדול בכך שלא נטלנו תיקים ותפקידים ביצועיים, מסיבות אחרות שכבר הסברנו אותן.

מאיר פרוש: כלומר, אם מפחיתים את חמשת חברי הכנסת של סיעת יהדות התורה ממניין בעלי התפקידים, אנו מגיעים ל-68 חברי כנסת בלבד, וזה זהה למניינה של הקואליציה בעת כהונת הממשלה הקודמת, והיא הסתפקה ב-18 שרים ובשישה סגנים והיא כיבדה את חוק-היסוד.

מאיר פרוש: חברי הכנסת, אין זה סוד שהציבור אינו רוחש אהדה גדולה לבית זה, וזאת משום שהדעה הרווחת בקרב בני העם היא, שיש בבית הזה מנה גדושה אולי של ציניות, שאין כיסוי להתחייבויותינו, שאין ערך להבטחותינו.

מאיר פרוש: אני מקבל מאזרחים רבים מחמאות על יהדות התורה, כאשר אומרים לי אנשים ברחוב, אזרחים מן השורה: אתם הוכחתם שהינכם שונים, שאתם פועלים בשם הערכים שהינכם מאמינים בהם, ואני לא מקבל זאת כמחמאה, כאילו אומרים על אדם: אתה ישר.

מאיר פרוש: הרי זה מובן מאליו.

מאיר פרוש: איזו מחמאה זאת?

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: הרחבת הממשלה כמוה – דקה, אני מסיים – כמעשה ציני שבו נבחרי העם לועגים לציבור, כאילו ממשלה זו אומרת ששינוי – ואני לא מתכוון למפלגה שינוי – ששינוי שהובטח לציבור משמעו לעג לעקרונות, בוז לערכים והתנערות מחוקי-יסוד.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כבר בימים הראשונים לכהונת הממשלה הזאת הספקנו לראות שני שרים, את שר המשפטים יוסי ביילין ואת שר החינוך יוסי שריד, שלועגים, בזים ומתנערים גם מהסכמי קואליציה שאנחנו חתמנו – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אני כבר מסיים.

מאיר פרוש: משפט אחרון.

מאיר פרוש: בימים הראשונים אנחנו ראינו את שני השרים שיצאו בהצהרות צורמות את האוזניים, הצהרות שמרגיזות את הציבור שומר התורה, נוטר המצוות, ואולי יש קו משותף שמחבר את ההצעה להרחבת הממשלה ואת ההתנערות מהסעיפים בהסכמי הקואליציה והפניית הגב לרוח ההסכמים.

מאיר פרוש: הקו המשותף הוא: אין ערך לערכים, אין כבוד להסכם ואפילו לחוקי-יסוד.

מאיר פרוש: לכן אנחנו אומנם, כנראה, נצביע בעד, אבל אנחנו מחפשים בבית-מרקחת כדור נגד בחילה.

מאיר פרוש: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

אלי גולדשמידט: אם היא לא תהיה – חבר הכנסת חיים כץ.

אלי גולדשמידט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת זבולון אורלב, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מצא.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את אהוד ברק.

מיכאל קליינר: אני – – –

צחי הנגבי: סליחה, אדוני, איפה הממשלה?

אלי גולדשמידט: אני מבקש מסגן המזכיר לקרוא לשר המשפטים או לשר אחר.

יהושע מצא: נא להזעיק את השר – – –

מיכאל קליינר: אני, בינתיים, מתייחס ליושב-ראש הזמני כאל נציג הממשלה – – –

אלי גולדשמידט: לא, לא, לא.

אלי גולדשמידט: אני בפרלמנט.

אלי גולדשמידט: אני לא בממשלה.

מיכאל קליינר: יחסית – – –

אלי גולדשמידט: אני לא ממשלה, לא פה ולא בכנסת.

מיכאל קליינר: – – – יותר מאחרים ואני, אתה יודע שאני הייתי מאחל לך שתהיה.

מיכאל קליינר: אבל אני רוצה לברך את אהוד ברק, אני רוצה לפרגן לו.

מיכאל קליינר: ככה מקובל, ככה מנומס, וחוץ מזה הוא עבד כל כך קשה כדי להקים את הממשלה, יותר מכל ראש ממשלה לפניו.

מיכאל קליינר: היו ראשי ממשלות שפתחו את הקדנציה בנאום מדיני, היו שהציגו פרוגרמה כלכלית, היו שחרתו על דגלם התיישבות ועלייה, אבל אני רוצה לומר לכם, שאהוד ברק הוא המקורי מכולם – הוא תפס כמה ציפורים במכה אחת.

מיכאל קליינר: קודם כול, הוא עושה צעד ראשון בתהליך תיקונם והשלמתם של חוקי-היסוד לקראת הפיכתם לחוקה.

מיכאל קליינר: אקט חוקתי.

מיכאל קליינר: הוא מתמודד עם בעיית האבטלה על-ידי ייצור מקומות עבודה לעשרות, אולי יותר, פקידים, פקידות, נהגים, דוברים, משפצי לשכות, וגם פעילות כלכלית ענפה שמהווה, כנראה, צעד ראשון ביציאה מהמיתון.

מיכאל קליינר: אז היה לנו, אדוני היושב-ראש, ראש ממשלה שנתן משקל רב למאבק על הישרדותו הפוליטית.

מיכאל קליינר: הוא הואשם בכך השכם והערב גם מעל הדוכן הזה, גם מעל דפי העיתונות, אבל עושה רושם שראש הממשלה הנוכחי, שאמור היה להביא שינוי, לעשות את הדברים אחרת – אכן עושה אותם אחרת: בוטה יותר, צורם יותר, חסר מעצורים יותר.

מיכאל קליינר: כשנתניהו הרכיב את ממשלתו גם עליו לחצו, גם לו היו שותפים קואליציוניים, גם בסיעתו היו חברים שהיו משוכנעים שהגיעה שעתם הגדולה לאכול בורקסים ליד שולחן הממשלה, והוא עמד בלחץ.

מיכאל קליינר: אהוד ברק הולך עם הלחץ – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: – – מתוך רצון להוכיח מה שכולם יודעים מזמן, שרק השמאל יודע לשלוט.

מיכאל קליינר: הוא מראה לנו מאיפה הוא משתיק את הח"כ.

מיכאל קליינר: יש לך בעיה של שרידות?

מיכאל קליינר: – הוסף משרדים.

מיכאל קליינר: משרד לפיתוח אזורי, שר לענייני ירושלים, שר לענייני חיפה, שר לענייני פתח-תקווה, שר לענייני כל עיר, שר לענייני כל כפר, שר לענייני קיבוצים.

מיכאל קליינר: עשה לך שר, קנה לך חבר.

אלי גולדשמידט: זה משפט מצוין לסיום – – –

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אנחנו מסיימים, עוד משפט.

מיכאל קליינר: אני יודע היכן אנחנו חיים היום, אני יודע את יחסי הכוחות, האופוזיציה לא תעצור את החוק.

מיכאל קליינר: גם לבג"ץ אין עילה.

מיכאל קליינר: יש רק ברק אחד שיכול לעצור את החוק, ולא קוראים לו אהרן ברק.

מיכאל קליינר: קוראים לו אהוד.

מיכאל קליינר: אני קורא לך, אהוד ברק, אל תתחיל ברגל שמאל – –

אלי גולדשמידט: תודה.

מיכאל קליינר: – – אל תתחיל בקלקול.

מיכאל קליינר: ממשלה חזקה היא לאו דווקא ממשלה גדולה.

מיכאל קליינר: הרי בוודאי גם אתה יודע שהגודל לא קובע.

אלי גולדשמידט: לא הבנתי את המשפט האחרון.

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה – – –

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש – – –

אלי גולדשמידט: כן – – –

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, יש לי בקשה – – –

אלי גולדשמידט: ביקשתי, פניתי לסגן המזכיר.

אלי גולדשמידט: אלה הליקויים של הממשלה בימיה הראשונים.

אלי גולדשמידט: אני מטפל בעניין; העניין בטיפול.

יהושע מצא: – – –

אלי גולדשמידט: אני לא יכול שלא להסכים אתך – – –

יהושע מצא: – – –

אלי גולדשמידט: בסדר, אבל אני מנסה להשיג את השר.

אלי גולדשמידט: בבקשה, גברת חזן.

נעמי חזן: חברת הכנסת.

אלי גולדשמידט: סליחה, חברת הכנסת הפרופסור נעמי חזן.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההצעה להרחיב את הממשלה היא, מטבע הדברים, הצעה מאוד בעייתית.

נעמי חזן: מדובר בשינוי של חוק-יסוד, וכדי לשנות חוק-יסוד שעוסק במבנה המשטר צריכים למצוא נימוקים כבדי משקל.

נעמי חזן: אני עשיתי ביני לביני סדרה של מבחנים ומדדים שיכולים להצדיק את העניין הזה.

נעמי חזן: מבחינה כספית אני חושבת שכבר נאמר על-ידי דוברים רבים, שקשה מאוד מבחינה תקציבית להצדיק את העניין.

נעמי חזן: זה, אגב, שיקול די זניח.

יהושע מצא: זניח?

נעמי חזן: זניח בהשוואה לשיקולים האחרים, חבר הכנסת מצא, שאני אעלה לכן – – –

יהושע מצא: כאשר יש עשרות תרופות בעשרות מיליוני שקלים שלא בסל הבריאות קשה – – – זניח?

נעמי חזן: חבר הכנסת מצא, אתה היית שר בריאות באמת נלחם, ואני אומרת את זה מקרב לב.

נעמי חזן: אני אומרת שגם בדמוקרטיה צריך להשקיע, וכדאי לזכור שמדי פעם יש גם עלות תקציבית לדמוקרטיה.

נעמי חזן: מדד שני שהפעלתי – – –

מאיר פרוש: – – – שני שרים שזוכרים שהאוצר אמר לנו – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת פרוש, תעשה לי טובה – – –

מאיר פרוש: – – –

נעמי חזן: אני מקווה שזה לא על חשבוני.

מאיר פרוש: שני שרים שאמרו לנו, האוצר סיפר לנו – חצי שנה, שבעה חודשים – אין רזרבה – – – אין רזרבה.

מאיר פרוש: מהרזרבה של תקציב 99' – – –

אלי גולדשמידט: זה מהאין רזרבה.

מאיר פרוש: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת פרוש, זה מהאין רזרבה.

נעמי חזן: אם אני לא טועה, יש סעיפים תקציביים שלא הספקתם להוציא.

מאיר פרוש: יושב-ראש הכנסת אמר שהוא רוצה לדעת – – –

אלי גולדשמידט: אני, עכשיו – – –

נעמי חזן: אולי תגן עלי, אדוני היושב-ראש?

אלי גולדשמידט: אני אתן לך את הזמן.

מאיר פרוש: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת פרוש, זה גורם לכך שחברת הכנסת חזן תדבר ארבע דקות במקום שלוש.

מאיר פרוש: – – –

אלי גולדשמידט: אני לא עושה את זה על חשבונה.

מאיר פרוש: – – –

נעמי חזן: למה אתה קורא את זה עכשיו?

נעמי חזן: זה כבר מונח על שולחן הכנסת ארבע שעות.

מאיר פרוש: – – – זה מקפיץ.

מאיר פרוש: אמרו לנו שלא נשארה אגורה ברזרבה; הרזרבה נגמרה.

אלי גולדשמידט: הדברים שאמרת נרשמו.

אלי גולדשמידט: בבקשה.

נעמי חזן: חבר הכנסת נסים זאב.

אלי גולדשמידט: עד עכשיו, באמת, היה דיון שקט, כל אחד אמר את דברו.

אלי גולדשמידט: באמת קשה, בשלוש דקות, גם קריאות ביניים.

נעמי חזן: זה היה שיקול ראשון.

נעמי חזן: אמרתי שבדמוקרטיה לפעמים צריך להשקיע גם מבחינה כספית.

נעמי חזן: שיקול שני זה עצם הכוונה לשנות חוק-יסוד מטעמים מיידיים.

נעמי חזן: לי יש קושי אדיר עם העניין הזה, מה גם שלפי דעתי זה פוגע בנורמות חוקתיות שהן מאוד מאוד חשובות.

נעמי חזן: שיקול נוסף, יכול להיות שעושים מהלך מסוג זה כחלק משינויים יותר כלליים.

נעמי חזן: לדוגמה החוק הנורבגי: אם היו מביאים שני תיקונים לחוק-יסוד בו-זמנית, תיקון אחד שעוסק בהרחבה ותיקון שני שעוסק בחוק הנורבגי, היה לי הרבה יותר קל.

נעמי חזן: הבעיה המרכזית עם ההצעה הזאת, לדידי, היא, שהיא משנה את יחסי הכוחות ואת האיזונים והבלמים בין הרשות המבצעת לבין הרשות המחוקקת.

נעמי חזן: אני מודה ומתוודה, אני נמצאת בקושי רב בעניין הזה.

נעמי חזן: אני חושבת שיש פה שאלות יסוד לגבי מבנה משטר.

נעמי חזן: מצד שני, כחברת קואליציה הפעם, המדברת בעיקר לחברי האופוזיציה היום, כדאי שאזכיר כי אנחנו חתומים על הסכמים, ואנחנו גם יודעים שהסכמים יש לכבד.

נעמי חזן: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, חברת הכנסת חזן.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת חיים כץ, חבר הכנסת זבולון אורלב – אינם.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת יהושע מצא, בבקשה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת צחי הנגבי, יש לך מיקרופון.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש בשם חברי לנעול את הישיבה ולהודיע שהיא לא תחודש עד שהשר יגיע.

צחי הנגבי: אני יודע שזה לא נעים, אני יודע שיש לך תפקיד לא רק כיושב-ראש, אבל קודם כול אתה יושב-ראש הישיבה, וזהו מבחן לדרך שבה מתייחסת הממשלה שלנו לכנסת שלנו.

צחי הנגבי: בעבר אני זוכר ויכוחים נוראיים על כך שישיבות מתנהלות ללא שר, ותמיד היושב-ראש הפסיק את הישיבה.

צחי הנגבי: זו הפעם השלישית שאנחנו מעירים על כך.

צחי הנגבי: דיברנו על כך לפני רבע שעה, לפני עשר דקות ולפני חמש דקות.

צחי הנגבי: אני חושב שהדרך היחידה להביא לכאן את השר היא זו.

צחי הנגבי: אני כבר לא מדבר על שר המשפטים שהציג את החוק וחייב לשמוע אותנו כדי להשיב.

צחי הנגבי: אני מניח שהוא מאזין לנו בחדרו, יש לו הרבה עבודה בתחילת הקדנציה.

צחי הנגבי: לפחות ישב כאן שר אחר ויכבד את הכנסת.

צחי הנגבי: זה בלתי אפשרי, זה לא היה, ודאי שלא בהצעת החוק הראשונה שהממשלה מציגה לבית.

אלי גולדשמידט: תודה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת הנגבי, קודם כול, אתה צודק.

אלי גולדשמידט: דבר שני, אתה מדבר על הקדנציה הקודמת, ואני זוכר את עצמי עומד כמה פעמים, מבקש את הבקשה שביקשת – ולא נענה.

אלי גולדשמידט: אנחנו עושים מאמץ להביא לכאן שר.

אלי גולדשמידט: אני מקווה שיגיע, והנה הוא הגיע – השר אלי ישי.

אלי גולדשמידט: בבקשה, חבר הכנסת מצא, שלוש דקות.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת אברהם פורז, אם מישהו יכול לקרוא לו.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, בראשית דברי הערה.

יהושע מצא: צחי, אנא ממך, תנו לי לסיים.

יהושע מצא: הזמן מדוד, אני מתחיל.

אלי גולדשמידט: בואו נמשיך.

אלי גולדשמידט: שר נשאר שר, לא משנה איפה הוא יושב.

יהושע מצא: בראשית דברי, הערה ליושב-ראש הכנסת, אברום בורג.

יהושע מצא: הצבעתי בעד בחירתו של אברום בורג, אני לא מצטער על כך, אך היום יושב-ראש הכנסת שגה במתן האפשרות להעברת החוק הזה והכשרתו להעברה כגנבים בלילה.

יהושע מצא: הממשלה הגישה חוק שגוי, ואסור היה ליושב-ראש הכנסת לאפשר את המשך הדיון היום.

יהושע מצא: לא צריך היה לנהוג בחוק בחופזה, כדי להעבירו בשעות הקטנות של הלילה.

יהושע מצא: חבל ששגה בנושא זה.

יהושע מצא: שר המשפטים, שאיננו כאן, וחבל שאי-אפשר להתווכח אתו, הודה בתשובה על שאלה ששאלתי אותי, כי בהתנגדותו לחוק הבחירה הישירה יחד עם רבים אחרים שהתנגדו לו, הזהרנו מפני פיצול סיעתי ומפני התרסקות מפלגות.

יהושע מצא: הזהרנו מפני הפיצול הזה, והנה ראש הממשלה ברק מיתמם לו ומופיע בציבור ומופיע בתקשורת ואומר: הפיצול מאלץ אותי.

יהושע מצא: אני רוצה לומר לברק, שיש כאן היתממות גדולה, ואולי יותר מכך.

יהושע מצא: אני חושב שיותר מכך, יש כאן הטעיה של הכנסת והציבור, כי ברק היה מודע היטב לכך שיהיה פיצול סיעתי.

יהושע מצא: אני רוצה להתייחס לאותן הערות, שהנה כאן משנים, או שגם ממשלת נתניהו שינתה: ממשלת נתניהו סירבה לתקן את חוק-היסוד הזה.

יהושע מצא: אני עד חי לכך: המתנתי שישה חודשים עד שהתמניתי לשר, ולא שינו בשבילי או בשביל אחרים את החוק.

יהושע מצא: ואחרי נכנסו עוד שרים, ולא שינינו את החוק, כי ידענו שהעלויות הכספיות שלו כבדות וחוקי-יסוד לא משנים.

יהושע מצא: רמיסת חוק-יסוד, תוך כדי הוצאה תקציבית של מאות מיליוני שקלים – זהו צעד חסר אחריות.

יהושע מצא: כמי שהיה שר הבריאות אני חייב להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, את ההתקוממות בציבור כנגד זה שלא הצלחנו להכניס לסל התרופות תרופה נגד מחלת הסרטן, כגון "הרצפטין".

יהושע מצא: יש התקוממות בציבור כנגד זה שסל הבריאות לא כולל תרופות נגד מחלת האלצהיימר, וכאן מיתממים ואומרים לנו: מדובר רק ב-40–30 מיליון.

יהושע מצא: במשך ארבע שנים מדובר בכמה מאות מיליונים.

יהושע מצא: ואני אומר לך, כי 40–30 מיליון הספיקו כדי להכניס את תרופת "הרצפטין" לסל הבריאות ולתת מזור לנשים חולות סרטן.

יהושע מצא: עם עוד 40–30 מיליון, יכולנו להכניס את התרופה נגד אלצהיימר ולתת מזור לחולים בה ולהאריך את חייהם.

יהושע מצא: אתם נוהגים כאן בחוסר אחריות ומבזבזים כספים כדי לתת איזה צ'ופר וכדי לחזק את הקואליציה, על מנת שברק יוכל להמשיך ולשלוט.

יהושע מצא: אני חושב שחוסר האחריות הזה צריך להיפסק כבר בצעדיו הראשונים.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, חבר הכנסת מצא.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אברהם פורז – איננו.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, שגם הוא איננו.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בריילובסקי.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכיוון שאני חבר כנסת חדש, אני מבקש לשאול את אדוני היושב-ראש, האם מקובל ששולחן הממשלה ריק בשעה שדנים בהצעות חוק?

אלי גולדשמידט: השר נמצא כאן.

אלי גולדשמידט: אדוני השר, זה מאוד מטריד כאן כמה חברי כנסת, שאתה יושב בספסלי חברי הכנסת ולא בספסלי הממשלה.

אלי גולדשמידט: אם תמצא לנכון, אבקש ממך לשבת פה.

יוסף יצחק פריצקי: לא, נוח לי שהשר יושב שם.

יוסף יצחק פריצקי: אולי יעשה זאת לצמיתות.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזו חרתה על דגלה את העיקרון של שלטון החוק.

יוסף יצחק פריצקי: מהו שלטון החוק?

יוסף יצחק פריצקי: שלטון החוק, אדוני היושב-ראש, פירושו, שהרשות המבצעת כופפת את ראשה בפני החוק גם כאשר הוא לא נוח לה.

יוסף יצחק פריצקי: הרעיון של שלטון החוק משמעו, שחוק חל על כולם, ואין משנים אותו חדשים לבקרים לפי נוחות פוליטית, מפלגתית, קואליציונית כזאת או אחרת.

יוסף יצחק פריצקי: על אחת כמה וכמה נכונים הדברים האלה כשמדובר בחוק-יסוד, שלפי שיטתנו הוא חלק מן החוקה.

יוסף יצחק פריצקי: מה הכנסת הזו, או מה הממשלה הזאת משדרת עכשיו לציבור?

יוסף יצחק פריצקי: היא אומרת דבר כזה: חוק-יסוד, יופי, אבל כשלא נוח לי, אני אשתמש ברוב הקואליציוני שלי, כדי לנסות ולשנות אותו.

יוסף יצחק פריצקי: זהו החוק הראשון שהממשלה מביאה לכנסת.

יוסף יצחק פריצקי: הייתי מצפה מממשלה שאמרה שלטון החוק וממשלה של כולם, להביא חוק ממלכתי, למשל להביא חוק שדן בנושא החינוך, למשל חוק בנושא האבטלה ובנושאים כלכליים.

יוסף יצחק פריצקי: במקום זאת מביאים חוק פגום, לא רק טכנית אלא גם מהותית: מתן הכשר לאתנן פוליטי, לקניית שלטון בכסף, כפי שאמרה בזמנו מבקרת המדינה.

יוסף יצחק פריצקי: מה זה אם לא קניית שלטון בכסף?

אליהו ישי: – – –

יוסף יצחק פריצקי: זהו החוק הראשון שממשלה צריכה להביא לכנסת?

יוסף יצחק פריצקי: החוק הראשון שממשלה מביאה לכנסת הוא חוק להרחבתה, לתפיחתה, להשמנתה – ועוד בהוראת שעה?

יוסף יצחק פריצקי: מילא, אני מבין, אדוני היושב-ראש, שלוקחים חוק ואומרים: אנחנו מביאים אותו לדיון בכנסת כחוק-יסוד, כדי לדון בשינוי שיטת הממשל כך או אחרת.

יוסף יצחק פריצקי: בסדר.

יוסף יצחק פריצקי: הוראת שעה בחוק-יסוד, שכל כולה נועדה לעשות דבר אחד, נאמר את האמת: להבטיח לממשלה הזאת שיצטרפו אליה עוד על מנת שהקואליציה הרחבה שעליה היא נשענת לא תצטמק, חס ושלום.

יוסף יצחק פריצקי: זה לא עוזר, היא תצטמק ממילא, הממשלה הזאת לא תחזיק מעמד הרבה זמן.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש משר המשפטים, שאיננו כאן, כאדם שהוא משפטן אמין ורעיון החוק הוא נר לרגליו: אנא, משכו את החוק הזה, הוא לא ראוי, הוא לא יפה, הוא לא יאה; זה לא מכובד לממשלה להביא הצעת חוק ראשונה שכזאת.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, חבר הכנסת פריצקי.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – איננו.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, בבקשה.

אלי גולדשמידט: אחריו – חבר הכנסת חנן פורת.

אלי גולדשמידט: אם הוא לא יהיה – חברת הכנסת יעל דיין.

אלי גולדשמידט: אם היא לא תהיה – חבר הכנסת אבשלום וילן, חבר הכנסת עזמי בשארה, חבר הכנסת דני נווה, חבר הכנסת דוד אזולאי; ונראה מה יהיה הלאה.

אלי גולדשמידט: בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חלק גדול מהציבור הישראלי רוצה להשלים את תהליך בניית חוקי-היסוד ולהגיע לחוקה בישראל.

ויקטור בריילובסקי: רצוננו הוא שהחוקה תבטיח התפתחות דמוקרטית יציבה של המדינה.

ויקטור בריילובסקי: אך על איזו יציבות אפשר לדבר כאן

ויקטור בריילובסקי: אם נשנה את חוקי-היסוד שלנו לנוחיותנו, כשאין צורך אמיתי בכך?

ויקטור בריילובסקי: זהו בדיוק המצב של היום.

ויקטור בריילובסקי: אין לנו צורך אמיתי היום לשנות את חוק-היסוד ולהרחיב את הממשלה.

ויקטור בריילובסקי: תהליך זה קשור בבזבוז עצום של כספי הציבור, ואנחנו אפילו לא יודעים על אילו סכומים אנחנו מדברים.

ויקטור בריילובסקי: בכסף הזה ניתן היה לפתור בעיות עקרוניות כגון סיוע כספי לרכישת השכלה גבוהה, עזרה לעולים חדשים, תמיכה בפיתוח טכנולוגיות מתקדמות ודברים אחרים.

ויקטור בריילובסקי: ולמה נועד הבזבוז הזה?

ויקטור בריילובסקי: כדי לרצות כמה מחברי הקואליציה הנכבדים.

ויקטור בריילובסקי: אם ננהג כך בחוקי-היסוד שלנו, אז למה צריך את חוקי-היסוד ואת החוקה במדינה?

ויקטור בריילובסקי: פירוש הדבר לעשות צחוק מן החוק.

ויקטור בריילובסקי: לכן אני מצביע נגד הצעת חוק-היסוד הזאת.

ויקטור בריילובסקי: תודה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: אקרא לדוברים הבאים: חבר הכנסת חנן פורת – איננו.

אלי גולדשמידט: חברת הכנסת יעל דיין.

אלי גולדשמידט: חברי הכנסת אבשלום וילן, עזמי בשארה, דני נווה, דוד אזולאי, ציפי לבני, יורי שטרן, משה גפני, עבד-אלמאלכ דהאמשה, מוחמד כנעאן, לימור לבנת.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת צחי הנגבי, בבקשה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אדוני היושב-ראש החדש, ראובן ריבלין, לפני שהגעת היתה תקופה לא קצרה שבה לא היה שר מטעם הממשלה.

צחי הנגבי: אנחנו ביקשנו להפסיק את הדיון ולנעול את הישיבה עד אשר יבוא שר מטעם הממשלה.

צחי הנגבי: כרגע שוב אין שר; שר המשפטים, שהציג את החוק, הלך משום מה.

צחי הנגבי: אינני זוכר מצב שבו השר שמציג חוק לא נוכח בדיון.

צחי הנגבי: אני שמח שהשר אלי ישי נמצא אתנו כאן, אבל השר ישי לא יהיה זה שישיב בשם הממשלה.

צחי הנגבי: אני גם מקווה שהוא בכלל לא יהיה בהצבעה בסופו של דבר.

ראובן ריבלין: סלח לי לרגע, חבר הכנסת והשר לשעבר, כל אותם חברי הכנסת שלא נכחו באולם מהטעם שהיו בוועדה המסדרת – היושב-ראש התיר להם להיות בוועדה המסדרת – זכותם תישמר.

ראובן ריבלין: אני מבקש להישאר באולם, כי פעמים כשאין חברים הרשימה מתגלגלת מהר.

ראובן ריבלין: כל אותם אנשים שקראו בשמותיהם ולא קיבלו את רשות הדיבור כיוון שלא היו נוכחים מפאת אותה תקלה, מובן שניתן להם רשות הדיבור, ורק שיישארו באולם.

צחי הנגבי: ביקשנו מהיושב-ראש שקדם לך לנעול את הישיבה ואז הגיע השר ישי.

מאיר פרוש: זה גורם לחברי כנסת שלא היו בוועדה המסדרת לחשוב שיש להם זמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, הכללים ברורים.

ראובן ריבלין: עדיין אין לנו הלוח בחוץ האומר מי הדובר הבא, אבל אנחנו נתחשב בכך, אל דאגה.

צחי הנגבי: אין ועדות כאשר יש ישיבות; כאן זה מקרה חריג.

צחי הנגבי: לכן פסיקת היושב-ראש היא חשובה מאוד.

ראובן ריבלין: אנחנו נתחשב, החוק רציני, הוא הוגש ברצינות על-ידי הממשלה ונתייחס אליו ברצינות.

מאיר פרוש: החוק מאוד רציני...

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, לגוף העניין.

צחי הנגבי: לא בכדי מעטים מאוד מחברי הקואליציה מוצאים לנכון להיות באולם כאשר מוצג החוק הזה.

צחי הנגבי: זה חוק שאם היינו מיישמים לגביו את ההנחיות של הצבעה חשאית ומציבים כאן פרגוד, מציבים כאן קלפי, נדמה לי שהחוק הזה לא היה זוכה אפילו לקול אחד, אולי קולו – – –

אליהו ישי: קולותיהם של המיועדים.

צחי הנגבי: נכון.

צחי הנגבי: נציג הממשלה מעיר בצדק, שאולי ששת השרים המיועדים ושני הסגנים המיועדים היו תומכים בהתלהבות בהצעה הזאת.

צחי הנגבי: יתר חברי הכנסת, ואפילו ראש הממשלה, כשהיה מתייצב עם מצפונו, אולי היה מבין את הנזק הבלתי-אפשרי שנגרם לו ולממשלתו בכל דקה של דיון ציבורי בחוק הזה, וגם הוא לא היה מעז להרים את ידו בעד ההצעה הזאת, הצעה מגונה על-פי כל אמת-מידה ציבורית שבה ניתן לבחון אותה.

צחי הנגבי: דוברי הממשלה, אדוני היושב-ראש, הציגו בימים האחרונים שורה של נימוקים שמצדיקים, לטעמם, את החקיקה הזאת.

צחי הנגבי: מתוכם אני יכול לציין שלושה נימוקים מרכזיים שהופיעו כחוט השני בדברי המצדדים: נימוק מתמטי, נימוק אידיאולוגי ונימוק תקציבי.

צחי הנגבי: הנימוק המתמטי אמר בחגיגיות, שהנה סוף-סוף יש בישראל ממשלה שנשענת על 75 חברי כנסת – לאחר מכן זה ירד ל-73 חברי כנסת – לעומת ממשלתו של ביבי נתניהו, שבה היו רק 66, ולכן מן הראוי להציג ממשלה עם הרבה יותר שרים מקודמתה.

צחי הנגבי: דוברים שקדמו לי, ובראשם סגן השר לשעבר פרוש ואחרים, הבהירו – – –

מאיר פרוש: הוזכר שיש הפעם יותר סיעות מהפעם הקודמת, וגם זה לא נכון.

מאיר פרוש: גשר וצומת הן כל אחת סיעה בפני עצמה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת פרוש על הערתו החשובה.

צחי הנגבי: הבהירו שאין בסיס למשוואה הזאת.

צחי הנגבי: בסך הכול מדובר על הפרש של שבעה חברי כנסת בין הממשלה הקודמת עם 66 שהוצגה עם 18 שרים לבין הממשלה הזאת עם 73.

צחי הנגבי: זאת אומרת, על שבעה חברי כנסת נוספים מבקשים מאתנו למנות עוד שישה שרים ועוד שני סגני שרים.

מאיר פרוש: איפה אנחנו?

צחי הנגבי: אתכם אני כולל בפנים, כי אתם הייתם גם בין ה-66.

צחי הנגבי: אני עושה הנחה לממשלה וכולל את אגודת ישראל בתוך הקואליציה, כיוון שהיא היתה בקואליציה הקודמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה אתם, בקואליציה או באופוזיציה?

צחי הנגבי: על שבעה חברי כנסת נוספים ממנים שרים וסגני שרים שהם יותר ממספר חברי הכנסת הנוספים.

צחי הנגבי: הרי זה אבסורד, זה נימוק שמוטב היה שאפילו לא ישמש את אלה שמנסים לצדד במהלך המופרך הזה.

צחי הנגבי: גם הנימוק האידיאולוגי, אדוני היושב-ראש, אין לו על מה לסמוך.

צחי הנגבי: אומרים לנו, שזו ממשלה ששמה את פעמיה להביא שלום, ימיה העתידיים צופנים בחובם הכרעות דרמטיות, ולכן חשוב שזו תהיה ממשלה שיש ליד שולחנה יותר שרים מאשר בממשלות קודמות.

צחי הנגבי: כאשר אנחנו מסתכלים לאחור, אדוני היושב-ראש, ובודקים תקופות שבהן באמת נפלו הכרעות דרמטיות: הסכם קמפ-דייוויד, הסכמי אוסלו, הסכם השלום עם ירדן – בכל הממשלות האלה, אדוני היושב-ראש, היה מספר שרים שלא התקרב ל-24.

צחי הנגבי: כלומר, גם הנימוק הזה מבחינה אמפירית היסטורית פשוטה בטל ואין לו שום תוקף.

צחי הנגבי: נימוק אחר, שבעיני הוא הנימוק החמור ביותר, כי הוא כל כולו דמגוגיה אחת גדולה, זה הנימוק התקציבי, או ההתמודדות עם הטענה התקציבית.

צחי הנגבי: אומרים לנו, ובעיקר הפליג בנאומו זה השר רמון היום, שבסך הכול מדובר בכ-40 מיליון שקל לתקופת כהונתה של הממשלה.

צחי הנגבי: גם על זה אפשר להתווכח.

צחי הנגבי: יש ידידים עם חוות דעת הפוכות, אחרות, המגיעות עד 400 מיליון שקל.

צחי הנגבי: עוד נעשה את הדיון הזה בוועדה, אם החוק הזה יגיע לוועדה.

צחי הנגבי: אבל, אני שואל את חברי הכנסת ואת השרים, גם הנוכחיים וגם העתידיים, ולרובם כבר יש ניסיון ליד שולחן הממשלה: הרי עוד מעט קט יגיעו הימים של דיוני התקציב, ואני כבר רואה בעיני רוחי ושומע באוזני את זעקות השבר של אותם שרים שיסבירו לציבור כל יום בשידורי התקשורת איך פקידי האוצר האטומים אינם מגלים את הרגישות ומקצצים והעומס הוא בלתי נסבל ומה עם ההתחייבות של הממשלה לנכים ולמובטלים ולעולים.

צחי הנגבי: אנחנו נשמע יום-יום בוועדת הכספים של הכנסת את אנשי אותה קואליציה מגישים הסתייגויות איך הממשלה היא קהת חושים.

צחי הנגבי: מובן שהם יסירו אותן ברגע האחרון, אבל הם ידונו על זה שעות על שעות בתקשורת.

צחי הנגבי: 40 מיליון שקל.

צחי הנגבי: זה הכול.

צחי הנגבי: על מיליון אחד אני זוכר דיונים של שעות ארוכות בישיבות הממשלה, כאשר השרים מתקוממים: איך אתם מעזים את המיליון הזה לקצץ.

צחי הנגבי: בלי המיליון הזה – דיני נפשות.

ראובן ריבלין: כחבר אפשרי בהחלט בוועדת החוקה בוודאי תוכל להמשיך ולפרט שם את ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מבקש לסיים.

צחי הנגבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אסיים ואומר: הדיון בחוק הזה רק מתחיל.

צחי הנגבי: יכול להיות שבאופן פורמלי הוא יסתיים בתוך כמה ימים, אבל החוק הזה והדיון בו ילוו את הבית הזה בכל שנות כהונתה של הממשלה, ואני מקווה שהן לא תהיינה רבות.

צחי הנגבי: איפה נציג הממשלה?

ראובן ריבלין: היה פה השר ישי והוא יצא לרגע קט.

ציפי לבני: אבקש לנעול את הישיבה.

ראובן ריבלין: הנה השר ישי נמצא.

ראובן ריבלין: אנחנו עומדים על משמר הכנסת והשרים נמצאים פה, והשר הנכבד והנחמד, אלי ישי, דואג לרווחתנו וסועד אותנו בנוכחותו.

ראובן ריבלין: אדוני השר לשעבר, חבר הכנסת צחי הנגבי, אודה לך מאוד אם תסיים.

צחי הנגבי: אתה לא יכול להביא איזה שר אחר שנתעמר בו?

צחי הנגבי: זה בלתי אפשרי שכל פעם שאנחנו צועקים "איפה הנציג" אתה נכנס.

אליהו ישי: צריך להוסיף סעיף בתקנון, שכאשר שר תורן רוצה ללכת לשירותים הוא צריך לבקש רשות מהיושב-ראש.

צחי הנגבי: אתה לא היית צריך להסכים להיות שר תורן בחוק הזה.

צחי הנגבי: בכל מקרה, החוק הזה, אדוני היושב-ראש, ילווה אותנו ארבע שנים וחצי, וכל אימת שיעלה כאן שר או חבר כנסת מן הקואליציה ויזעק אותן זעקות שבר על מצוקות התקציב, אנחנו נקום ונחשוף את צביעותו ונביא לו את דבריו שלו כאשר מחר הוא יצביע כאן בעד אישור החוק הזה בקריאה הראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת צחי הנגבי.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת אברהם פורז.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

ראובן ריבלין: אם לא יהיה כאן – חבר הכנסת עזמי בשארה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת דני נווה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עם התור?

ראובן ריבלין: אני הולך לפי התור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, קראו בשמך, אבל, כמובן, נחזור אליך.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך מאוד על כך שהואלת לתת לי את רשות הדיבור.

אברהם פורז: לא הייתי כאן כאשר קראו בשמי משום שהייתי בוועדה המסדרת.

אברהם פורז: אדם שעומד פה על הדוכן לפעמים נמצא בסיטואציה שבה אומרים לו: ומה היה קורה לו אתה היית בסיטואציה הזאת?

אברהם פורז: ובדרך כלל, אין מקובל שאדם אומר את שבח עצמו, אבל הגיע הזמן שאני אומר את זה.

ראובן ריבלין: נאמר: יהללך זר, ולא – פיך.

אברהם פורז: אנחנו ניהלנו משא-ומתן עם ישראל אחת על האפשרות להצטרף לקואליציה, ונאמר לנו שהמודל יהיה שר אחד לכל ארבעה חברי כנסת, וסיעה של שישה תקבל שר וסגן שר.

אברהם פורז: לרגע אחד לא חלקנו על זה ולא תבענו, ואני קיבלתי עלי בהכנעה את הדין להיות רק סגן שר, אף שכל מי שיושב פה מבין שיותר נחמד ויותר כיף להיות שר.

ראובן ריבלין: מפני שקלקלת את השורה לא הכניסו אתכם לקואליציה.

אברהם פורז: יכול להיות.

אברהם פורז: אבל חשבתי שזה לא ראוי לשבור חוק-יסוד ולהגדיל את מספר השרים מעל 18.

אברהם פורז: גם ידעתי עוד דבר, פטנט לגמרי לא רע, שיש אפשרות להפקיד על משרד סגן שר, כשבע

אברהם פורז: צם אין שר מעליו והוא מנהל את המשרד.

אברהם פורז: כמו שיש שר בלי תיק יש תיק בלי שר.

אברהם פורז: זה לגמרי לא רע שסגן שר מנהל משרד ואיננו משתתף בישיבות הממשלה ואיננו נוטל חלק בהכרעות הגדולות על העניינים הפוליטיים הגדולים.

אברהם פורז: לגבי דיברו על התיק לאיכות הסביבה.

אברהם פורז: להבדיל מהשרה הנוכחית, אני ראיתי בזה שליחות גדולה ודבר חשוב, ואפילו התלהבתי.

אברהם פורז: אבל קרה מה שקרה, והשר ישי, שתמיד יושב על יד השולחן הזה ועוד כמה מחבריו מש"ס, עצם העובדה שהם יושבים גרמה לנו לא לשבת.

אברהם פורז: לכן אני יכול לומר, שמה שאני אומר פה הייתי מוכן לגזור גם על עצמי.

אברהם פורז: זאת אומרת, חשבתי שזה לא נכון שהממשלה תהיה גדולה, וממשלה יכולה לתפקד עם 18 שרים ושישה סגני שרים ולהיות מספיק אפקטיבית.

אברהם פורז: מדוע זה לא טוב שמגדילים את מספר השרים?

אברהם פורז: ככל שמספר השרים יותר גדול כך ההחלטות החשובות לא מתקבלות בפורום הזה.

אברהם פורז: כל אחד מאתנו יודע, שכאשר אתה מרחיב את המספר, בסוף ההחלטות מתקבלות בפורום מצומצם וכל המספר הגדול הזה הופך בעצם למין מועדון ויכוחים, כשהכול כבר מבושל מראש.

אברהם פורז: הדבר השני: הממשלה הזאת בסופו של דבר כבר קמה, וראש הממשלה, לפי ההסכמים, לא התחייב אוטומטית שזה יורחב.

אברהם פורז: אז אני מבין את הרב מלכיאור.

אברהם פורז: הוא מאוד רוצה להיות שר, אם כי אם מותר לי לומר, אני חושב שיצא לה לא רע למימד שיש לה חבר כנסת.

אברהם פורז: כמפלגה שהתמודדה ב-1988 ולא הצליחה לעבור את אחוז החסימה, שהיה אז 1%, העובדה שיש לה היום חבר כנסת בלי שתתמודד, זה גם כן הישג יפה.

אברהם פורז: אני לא רואה מדוע יש חשיבות כה גדולה שידידי חיים אורון ממרצ דווקא יהיה שר חקלאות.

אברהם פורז: מה יקרה אם הוא ינהל את משרד החקלאות כסגן שר?

אברהם פורז: מתן וילנאי כבודו במקומו מונח, ועוד כמה אחרים.

אברהם פורז: על מנת למצוא פתרון לשלושה-ארבעה אנשים אנחנו צריכים לשנות את כל חוק-היסוד?

אברהם פורז: בשביל מה?

אברהם פורז: באמת צדקו פה אלה שאמרו, יבואו אלינו ואליכם, אני אופוזיציה, וכשאתם תדברו על חיסכון ועל קיצוץ ועל שאין כסף פה ואין כסף שם, יגידו לכם: מה אתם עשיתם בעניין הזה?

אברהם פורז: בשביל מה?

אברהם פורז: ותראו, זה לא נגמר בסכום שציינו בפנינו.

אברהם פורז: כי ציינו פה, בצדק, יכול להיות שהעלויות הישירות לשמעון פרס עבור לשכה, נהג ודובר באמת אינן עולות על הסכום הזה.

אברהם פורז: אבל צריכים להקים גם משרד.

אברהם פורז: ואם חבר הכנסת מלכיאור ימונה להיות אחראי לנושא העם היהודי, גם הוא יצטרך עוד סגל של כמה אנשים.

אברהם פורז: כל אחד שיתמנה יהיו לו הוצאות גדולות, וזה יגדיל אותן בצורה בלתי סבירה.

אברהם פורז: לכן יש פה בזבוז מיותר של כספי ציבור.

אברהם פורז: זו ממשלה שהיתה אמורה לבשר בשורה אחרת, והיא כבר מתחילה ברגל שמאל.

אברהם פורז: במובן הזה צריך לומר דברי שבח לנתניהו.

אברהם פורז: גם לו היו לחצים, ואנחנו זוכרים את הסיפור של סילבן שלום ומיכאל איתן, והלחץ עליו למנות, ובכל זאת הוא עמד ועשה רוטציה ודברים כאלה, ולא שינה את חוק-היסוד.

אברהם פורז: אני חושב שזה צעד מיותר, צעד בזבזני, ואנחנו נתנגד לו.

אברהם פורז: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם פורז.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת דני נווה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לשמחתי, אני לא חלק מהקואליציה, ולכן אני לא מחויב, אפילו לא קואליציונית, להצביע בעד החוק הזה.

עזמי בשארה: אני גם לא אמנע, אנחנו נצביע נגד החוק, מכיוון שאנחנו לא מחויבים לכל התהליך שהביא למצב שבו נמצא ראש הממשלה, והוא חייב באמת להרחיב את הממשלה.

עזמי בשארה: אני מניח שכל חבר כנסת בקואליציה חייב לראות שהם שמו את עצמם במצב שהם באמת חייבים להרחיב את הממשלה, ואני חושב שהם יכולים להסביר את זה אחד לשני ולשכנע אחד את השני, אבל בשביל זה יש אופוזיציה.

עזמי בשארה: לכן אנחנו קיימים.

עזמי בשארה: אנחנו לא מחויבים לכל התהליך שהביא לכך שהממשלה הזאת מחייבת 24 שרים.

עזמי בשארה: היא חייבת אומנם.

עזמי בשארה: אני בטוח שעכשיו ראש הממשלה מוכרח שיהיו 24 שרים, אבל אנחנו לא אחראים לתהליך שהביא לכך.

עזמי בשארה: ואני רוצה, אדוני היושב-ראש, להגיד שני דברים כאן.

עזמי בשארה: א.

עזמי בשארה: בעניין הדה-פוליטיזציה שבכנסת ובמפלגות, והשארת הפוליטיקה בידי המנהיגים שמתחרים על ראשות הממשלה.

עזמי בשארה: כל מנהיג יגיד לך היום, שמי שיזכה בראשות הממשלה, אין לו בעיה להרכיב ממשלה במדינה הזאת.

עזמי בשארה: אין לו בעיה, ולמה?

עזמי בשארה: כי בשיטה החדשה הפכו המפלגות להיות מפלגות סקטוריאליות.

עזמי בשארה: אם יש להן הישגים שהן יכולות להשיג בממשלה, הן ייכנסו.

עזמי בשארה: אם הן לא ישיגו אותם, הן לא ייכנסו.

עזמי בשארה: וזו מקריות בעניין חלוקת השלל; וחלוקת השלל – אתה ראית בעצמך עכשיו, אדוני היושב-ראש – גם הפכה להיות בחלוקת הוועדות, דבר שלראש הממשלה אין בו שום תפקיד; בעבר, אדוני היושב-ראש, לא היה לראש הממשלה שום תפקיד בחלוקת ועדות בכנסת ליושבי-ראש ועדות.

עזמי בשארה: אין לו שום סטטוס בזה.

עזמי בשארה: גם הדבר הזה נכנס לשיקולים הקואליציוניים – איך מחלקים ועדות, ראשי ועדות, לפי השיקולים הללו.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: מכיוון שאין עוד מפלגות אידיאולוגיות בכנסת, חוץ מאשר בשני הקצוות – רק בקצה, שמאלה מהשמאל וימינה מהימין.

עזמי בשארה: חוץ מזה, כל המפלגות הופכות מפלגות סקטוריאליות, שיכולות לתאר לעצמן את עצמן בכל קואליציה שהיא, כי הן מייצגות סקטור מהחברה.

עזמי בשארה: אם הן מביאות לו את ההישגים, יש הצדקה להיות שם.

עזמי בשארה: אם יש משהו בעייתי לגמרי – בעייתי לגמרי, שהם לא יכולים לחיות אתו – בשביל זה ממציאים להם משאל עם.

עזמי בשארה: הם יכולים לכסות את הערווה במשאל עם ולהמשיך לחיות עם זה.

עזמי בשארה: הנה, רוב העם – זאת אומנם שאלה אידיאולוגית לא מקובלת עלינו, אבל משאל עם הכריע בה, אנחנו יכולים לחיות עם זה ולהמשיך לדאוג לסקטור.

עזמי בשארה: השיטה הקיימת במדינת ישראל הורסת את הדמוקרטיה הפרלמנטרית.

עזמי בשארה: לפי השיטה והמעמד היום של ברק, הוא לא צריך שרים, הוא צריך secretaries, כמו נשיא בארצות-הברית, ואז הוא לא צריך להקים כאן שום קואליציה ולא להרחיב ולא כלום.

עזמי בשארה: זוהי שיטה נשיאותית שרוצה מעטה פרלמנטרי, אני לא יודע למה.

עזמי בשארה: או שיטה נשיאותית, או שיטה פרלמנטרית, כבר חזרנו על זה מיליון פעם.

עזמי בשארה: לא ממציאים את הדמוקרטיה כל פעם מחדש.

עזמי בשארה: יש ניסיון של 400–300 שנים, והוא לא קרה פה, הוא לא קרה בישראל.

עזמי בשארה: בישראל לא ימציאו מחדש את הדמוקרטיה, אז הם יסתבכו כמו שהם מסתבכים היום.

עזמי בשארה: מותר לשנות חוק-יסוד, בשביל זה יש רוב של 60 חברי כנסת.

עזמי בשארה: לא מותר לשנות אותו ברוב רגיל; ברוב משוריין מסוג מסוים.

עזמי בשארה: אבל אנשים לא מרבים לעשות זאת, במיוחד לא לפי שיקולים קואליציוניים של משא-ומתן בין מפלגות.

עזמי בשארה: לא בשביל זה משנים חוק-יסוד.

עזמי בשארה: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהשיטה הזאת חולה, היא ממש חולה, והיא גורמת לדה-פוליטיזציה של המפלגות.

עזמי בשארה: המפלגות הן לא פוליטיות, המפלגות הן סקטוריאליות.

עזמי בשארה: הבחירות הפוליטיות היחידות הן לראשות הממשלה, אלה הבחירות היום בישראל, וכל ראש ממשלה שייבחר – כפי שאמר פרס בפעם שעברה – יקים קואליציה; כל ראש ממשלה שייבחר.

עזמי בשארה: איך יקים קואליציה?

עזמי בשארה: בצורה שאתם רואים: ירחיב ממשלה, לא ירחיב ממשלה וכו'.

עזמי בשארה: בבעיה רצינית רצינית – יעשו לגביה משאל עם וגמרנו.

עזמי בשארה: אבל זה לא פרלמנט.

עזמי בשארה: זה כבר לא פרלמנט.

עזמי בשארה: לדעתי, מה שקורה כאן זאת התמוטטות.

עזמי בשארה: שותפים בה לא רק הבית הזה והאנשים שעשו את החוק הזה, אלא גם התקשורת, שמשניאה את הפוליטיקה על העם, מטלטלת פוליטיקאים; מטלטלים פוליטיקאי עקרוני וערכי בתוכניות טלוויזיה עד שיודה בכך שהוא מסריח ואין לו עניין בערכים, אלא שבאיזה מקום יש לו אינטרסים קואליציוניים.

עזמי בשארה: זאת הדרך הקצרה ביותר להרוס את הדמוקרטיה, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: אם היינו בקואליציה, היינו מצביעים בעד החוק.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי מצאנו את עצמנו במצב הזה.

עזמי בשארה: אני חושב שכל הקואליציה תודה בזה.

עזמי בשארה: אבל אנחנו לא בקואליציה, לא אחראים לתהליך שהביא לכך, ונצביע נגד.

עזמי בשארה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בשארה.

ראובן ריבלין: אני מקווה שלא רמזת, שאם יצטרפו אותך לקואליציה, יש על מה לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דני נווה, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי; אחריו – חברת הכנסת ציפי לבני; אחריה – חבר הכנסת יורי שטרן; אחריו – חבר הכנסת משה גפני; אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה; אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בכל הסוגיה שמעסיקה אותנו ואת הציבור הישראלי ונוגעת לשינוי חוק-יסוד: הממשלה, מעבר לשינוי המבוקש על-ידי ראש הממשלה, אותי מטרידה במיוחד סוגיה אחת, שלדעתי צריכה להציק לכל אזרח במדינת ישראל.

דני נוה: כי מהדיון בכנסת בעת הצגת הממשלה בשבוע שעבר ומהדברים שנאמרו כאן היום על-ידי השר המקשר, חבר הכנסת חיים רמון, נודף ריח רע מאוד של אי-אמירת אמת על-ידי הממשלה לכנסת ולציבור בישראל.

דני נוה: וזהו הדבר החמור מכול בעיני; מעבר לנורמה הפסולה של שינוי חוק-יסוד רק כדי לרצות אנשים ורק כדי לפתור בעיות קואליציוניות, שזה דבר שהוא פסול כשלעצמו.

דני נוה: כי הרי בשבוע שעבר, כשהוצגה הממשלה וכשפניתי ושאלתי את ראש הממשלה: האם יש ביניכם לבין השותפים הקואליציונים שלכם אילו סיכומים שלא הוצגו לבית הזה בכל מה שנוגע להרחבת הממשלה?

דני נוה: התשובה היתה, שיש איזו כוונה, מגמה, רצון, אבל אין סיכומים.

דני נוה: והנה היום מופיע השר המקשר ואומר דברים אחרים לחלוטין.

דני נוה: ריח רע של אי-אמירת אמת לציבור מממשלה שזה עתה קמה.

דני נוה: זהו מסר שלילי ביותר לציבור בישראל מצד ראש הממשלה והממשלה החדשה.

דני נוה: יתירה מכך, אני זוכר דיונים רבים שקיימה הממשלה שבה כיהנתי כמזכיר הממשלה, וזוכר – כבוד שר העבודה והרווחה, שכיהן גם הוא באותה ממשלה – שבאו שרים עם מצוקות, עם צרכים, עם בקשות בנושאים באמת חשובים, באמת בסדרי עדיפויות לאומיים וחברתיים שיש לתת עליהם מענה.

דני נוה: ומה השיבו אז פקידי האוצר ומה השיב שר האוצר?

דני נוה: – אין.

דני נוה: הוא אמר לממשלה: אתם רוצים?

דני נוה: בבקשה, תקצצו מתקציב משרדכם, או בואו נקצץ מתקציב של משרדים אחרים, ובאופן כזה נממן את העלות הנוספת.

דני נוה: אז אני רוצה לשאול אותך, שר העבודה והרווחה, חבר הכנסת אלי ישי, כיצד אתה, שאינך רק שר בממשלה, אתה מייצג תנועה חברתית – איך אתם נותנים את ידכם לזאת שעל חשבון המדינה, על חשבון אזרחי המדינה, מוציאים סכומי כסף כל כך גדולים?

דני נוה: והפעם לפתע פתאום, נס פך השמן, יש כסף ברזרבה; כבר לא דרישה ממשרדי הממשלה או משרי הממשלה: בואו תקצצו מתקציב משרדיכם.

דני נוה: הדבר הזה מעיד על נורמות כפולות, שגם עליהן בסופו של דבר ראש הממשלה וממשלתו וכל השותפים לקואליציה יצטרכו לתת דין-וחשבון לציבור.

דני נוה: בסדר, הרוב הדורסני כאן בכנסת יעביר את החוק.

דני נוה: את הקנס על המעשה הפסול הזה, מבחינת אי-אמירת אמת לכנסת ומבחינת שליחת היד לכיסו של האזרח רק כדי להשיג פתרונות קואליציוניים, תשלם הממשלה בידי הציבור, כי הציבור נבון דיו לשפוט מעשים פסולים מן הסוג הזה.

דני נוה: ואני תמה גם על שותפים קואליציונים נוספים.

דני נוה: הנה, מפלגת המרכז – יש מפלגה כזאת, שמעתי – היא רוממה את נושא החוקה בישראל.

דני נוה: לא היה דבר יותר חשוב בעיניה במשא-ומתן הקואליציוני מאשר חוקה.

דני נוה: והנה, כשמגיעים לסוגיה שנוגעת למינוי סגן שר מטעמם שצריך להיות שר, לפתע פתאום הכול נשכח.

דני נוה: כבר אין חוקה ואין חשיבות לחוקי-יסוד.

דני נוה: שום דבר.

דני נוה: למה?

דני נוה: כי הם רוצים כיסא ליד שולחן הממשלה.

לימור לבנת: עוד כיסא ועוד כיסא ועוד כיסא.

דני נוה: עוד כיסא ליד שולחן הממשלה ועוד כיסא ליד שולחן הממשלה, ובדרך הזאת, חברת הכנסת לבנת, הם יקבלו פחות כיסא ופחות כיסא ופחות כיסא.

דני נוה: אמר פה חבר הכנסת הנגבי, שאנחנו נעבור את זה ארבע שנים.

דני נוה: בדרך הזאת הממשלה לא תאריך ימים, בדרך רצופה כל כך הרבה משגים וקלקולים ומעשים פסולים.

דני נוה: ולא נמצא פה חבר הכנסת רובינשטיין, שאני מבין שמדובר בו כמיועד לשמש כיושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, ויש לי באופן אישי הערכה רבה מאוד, אדוני היושב-ראש, לחבר הכנסת ולפרופסור רובינשטיין, מומחה בעל שיעור קומה, בכל אמת מידה, במשפט הקונסטיטוציוני.

ראובן ריבלין: מיוזמי החוק.

דני נוה: מיוזמי החוק.

דני נוה: ואני רוצה לפנות אליו בהזדמנות הזאת, לעשות מעשה של אומץ ציבורי – – –

ראובן ריבלין: ובכך לסיים, כמובן.

דני נוה: ובכך אסיים את דברי.

דני נוה: – – – לעשות מעשה של אומץ ציבורי ולהודיע שהוא, כיושב-ראש הוועדה המיועד, בשום פנים ואופן איננו מוכן לתת ידו לנורמה פסולה כזאת של פגיעה בחוק-יסוד: הממשלה.

דני נוה: ואולי לשר המשפטים שהיה פה היום והציג עמדה שאיננה דעתו, לפחות כפי שאנחנו למדים, ואותו דבר גם אנשים אחרים, כמו היועץ המשפטי לממשלה וגורמים אחרים, שהתקפלו בפני רצונו של ראש הממשלה.

דני נוה: אני מקווה שלפרופסור רובינשטיין יהיה אומץ הלב הציבורי להתייצב כאן בפני הכנסת ולומר: אני לא אתן את ידי לפגיעה כזאת בחוק-יסוד.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דני נווה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו – חברת הכנסת ציפי לבני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להגיד יישר כוח לראש הממשלה על האומץ להביא להרחבת הממשלה בהחלטה ראשונה.

דוד אזולאי: מעשה זה הוא עשה מבלי להניד עפעף כלפי ציבור המובטלים במדינת ישראל, שלהם הוא הבטיח 200,000 מקומות עבודה.

דוד אזולאי: הייתי דווקא מצפה – – –

קריאה: 300,000.

דוד אזולאי: אז אני עושה לו הנחה.

דוד אזולאי: אין דבר.

דוד אזולאי: מגיעה לו הנחה.

דוד אזולאי: אני בקואליציה ואני רוצה לעשות לו הנחה.

דוד אזולאי: בסדר?

דוד אזולאי: הייתי מצפה דווקא מראש ממשלה נבחר, מממשלה נבחרת, שפעולה ראשונה שהממשלה החדשה תעשה היא להביא בשורה לעם בכל הנוגע לפתרון בעיית המובטלים, לפתרון המצוקה בבתי-החולים, או לפתרון הגירעון ברשויות המקומיות.

דוד אזולאי: אך לצערי הרב, מה שאנחנו רואים כאן הוא בדיוק ההיפך מכך.

דוד אזולאי: לפני חודשים מספר כולנו היינו שותפים כאן למחזה, שבו חברי ואני הותקפנו קשות על כך שבעוונותינו הרבים ישבנו במליאה והעברנו החלטה לאשר תוספת שכר לסגני השרים.

דוד אזולאי: כל אותם יפי הנפש נזדעקו.

דוד אזולאי: ברשותכם, אצטט מעט מדבריו של אלי גולדשמידט.

דוד אזולאי: וכך הוא אמר עלינו: "אתם מפלגה חברתית.

דוד אזולאי: אתם מייצגים שכבות מצוקה, אתם מובילים את המאבק החברתי, ותקעתם אתמול מסמר בארון של המאבק החברתי, בזה שעשיתם את המעשה של העלאת שכר סגני השרים".

דוד אזולאי: אני אומר, שמה שעושים היום אלי גולדשמידט וחבריו, זה לא רק מסמר – – –

ראובן ריבלין: את זה אמר אלי גולדשמידט היום?

ראובן ריבלין: אני לא מבין.

דוד אזולאי: לא, הוא אמר זאת אז, ואני רוצה להזכיר לו זאת היום.

דוד אזולאי: אני מצטט את הדברים מהפרוטוקול.

דוד אזולאי: היום זוהי קבורת המאבק החברתי.

דוד אזולאי: והמשיך חבר הכנסת גולדשמידט ואמר: "אני רוצה לומר לכם: אנחנו, גם כך, נאבקים בתדמית מאוד קשה של חברי הכנסת.

דוד אזולאי: במה שעשיתם אתמול אתם גורמים שאני ואחרים נצטרך להסביר ולהגן, ואין על מה להגן.

דוד אזולאי: הציבור מקיא מהדרך שבה אנחנו נוהגים פה".

דוד אזולאי: הציבור הקיא, אבל היום הציבור לא מקיא.

דוד אזולאי: היום הציבור בוכה על כספי הציבור שמבוזבזים כאן על כיבודים.

דוד אזולאי: ובסוף, אלי גולדשמידט, איש אופוזיציה, נותן בסוף דבריו איזה קומפלימנט לראש הממשלה, שהיה כאן בכבודו ובעצמו, מר ביבי נתניהו, ואומר לו: אני מעריך את ה"נחישות שאתה מגלה בנושא של שכר סגני השרים, שאני מברך עליה, אותה נחישות תגלה כאשר אתה עומד מול המסחטה של המיליארדים בתקציב שלך.

דוד אזולאי: גם המסחטה הזאת גורמת לפגיעה בשכבות ציבוריות רבות.

דוד אזולאי: תהיה אמיץ".

דוד אזולאי: ואני שואל כאן: איפה ראש הממשלה היום?

דוד אזולאי: איפה ברק?

דוד אזולאי: גם זה אומץ לבוא היום לכאן, לגלות לנו ולהסביר לנו מדוע זה חשוב מאוד, כי זה על-פי ההסכם הקואליציוני שלו.

דוד אזולאי: על-פי המלצת ראש הממשלה, הוא היה צריך לעמוד כאן ולשכנע אותנו עד כמה זה חשוב להרחיב את הממשלה, ולא לשלוח נציג מטעמו, שזה אומנם חשוב, אבל עוד יותר חשוב שראש הממשלה יגיד כאן את דבריו.

דוד אזולאי: לסיום, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הנהלת הקואליציה, מר אופיר פינס, שהיה אז באופוזיציה, אמר כך: "אדוני היושב-ראש, מה שקרה כאן אתמול בלילה, זה שיא השיאים של הגועל נפש בפוליטיקה.

דוד אזולאי: ישבה כאן קבוצה של בני אדם" – וטוב שהופעת, חבר הכנסת פינס, כדאי שתשמע – – –

ראובן ריבלין: מתי הוא אמר את זה?

ראובן ריבלין: היום?

דוד אזולאי: לא, לא.

דוד אזולאי: הוא אמר זאת אז על שכר סגני השרים.

דוד אזולאי: וכך הוא אמר: "ישבה כאן קבוצה של בני אדם שהחליטו לדאוג לעצמם, וחלק מהם הם אנשים שמתיימרים לדבר בשם שכבות המצוקה.

דוד אזולאי: איך אתם לא מתביישים להסתכל בעיניים של הציבור שתומך בכם?

דוד אזולאי: " זאת אמר יושב-ראש הנהלת הקואליציה, אופיר פינס.

דוד אזולאי: ואיך אתה לא תתבייש להסתכל בעיניים של הציבור?

דוד אזולאי: לסיום, אדוני היושב-ראש, זהו עוד אחד מהסממנים הלא-טובים של הממשלה הזאת, שהושבעה בימי בין המצרים.

דוד אזולאי: ראש הממשלה ממשיך לנהל משא-ומתן עם שכנינו בימי בין המצרים.

דוד אזולאי: ידוע שכל משא-ומתן בתקופת ימי בין המצרים אין בו שום הצלחה.

דוד אזולאי: אני חושב שטוב יעשה ראש הממשלה אם בימים אלה יחדל מהמעשים הללו.

ראובן ריבלין: יש לך עוד חצי דקה.

ראובן ריבלין: אתה מוכן לענות לו?

דני נוה: איך סיעתך, ש"ס, יכולה להמשיך ולשבת בממשלה כזאת?

דני נוה: אולי תקום ותצא גם מועצת חכמי התורה ותאמר: מקומנו לא בממשלה הזאת?

דוד אזולאי: תראה, אדוני, אנחנו לפחות יכולים להביע את מה שאנחנו חושבים.

דוד אזולאי: אנחנו אומרים את הדברים.

דוד אזולאי: אם מועצת החכמים תורה לנו להצביע נגד – נעשה ונמליץ.

דוד אזולאי: אם לא – נקבל את דין מועצת החכמים, נצביע ונתמוך בקואליציה.

דוד אזולאי: תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו נאמר כך ונצביע כך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת דוד אזולאי על דבריו הכנים.

ראובן ריבלין: כמובן, כולנו הבנו את דבריו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ציפי לבני תעלה ותבוא.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת יורי שטרן.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, לאן נוביל את החרפה?

ציפי לבני: ואני אומרת לאן נוביל את החרפה, כי עד שהתכבדתי להיות חברת כנסת נהגתי להסתכל בדפים הכחולים האלה, בדברי ההסבר להצעות החוק, להסתכל על החוקים, לבוא לבית-המשפט ולטעון מהדפים הכחולים האלה מה היתה כוונת המחוקק.

ציפי לבני: בהזדמנות זו אני רוצה להיזכר בעוד חוק-יסוד מופלא – ואני אומרת זאת במלוא הרצינות – שקיבלה הכנסת הזאת, המדבר על כך שאין פוגעים בקניין אלא לתכלית ראויה.

ציפי לבני: והנה, באה הממשלה ומכניסה את ידה לכיסו של הציבור, ולא רק שזה לא לתכלית ראויה, אלא אין בזה תכלית כלל.

ציפי לבני: זאת אומרת, יש ממשלה בישראל, יש חוק-יסוד שעסקו בו רבות וארוכות לפני כינונו וקבעו שם לא מספר מקרי של 18 שרים, בבחינת ח"י שרים.

ציפי לבני: דובר על כך שמספר השרים לא ירד משמונה ולא יעלה על 18.

ציפי לבני: מה קורה במקרה שבו יופחת מספר השרים משמונה?

ציפי לבני: ראו מערכת שאולי מתחילה ב-18, אבל עם מגמה שתרד לקראת שמונה שרים.

ציפי לבני: מספר השרים הוא פונקציה של התפקידים שאותם ממלאת הממשלה בתחום יחסי החוץ, בתחום הביטחון ובתחום השירותים שהיא נותנת לאזרח.

ציפי לבני: ולא בא ראש הממשלה ואמר: נזקק אני לתת שירותים טובים יותר לאזרחי המדינה, לדאוג להקטנת האבטלה, ולכן אני שם עליכם שרים נוספים, ואולי העלות תהיה כרוכה בתועלת גדולה יותר.

ציפי לבני: הוא בא ברוב יהירותו, ותסלחו לי, ברוב חוצפתו, ועל הדפים הכחולים האלה כתוב ברחל בתך הקטנה: אני שולח ידי לקופת הציבור, כדי לשלם לכמה מקורבים שאני חפץ ביקרם 9 מיליוני ש"ח.

ציפי לבני: כשמדובר על 9 מיליוני ש"ח זה רק עבור השנה הזאת, כמובן.

ציפי לבני: ואני אומרת "חפץ ביקרם", כי הוא לא מוכרח לעשות זאת, כי הוא לא מחויב לעשות זאת, כי אין שום הסכם שהונח על שולחן הכנסת שמחייב אותו לעשות זאת.

ציפי לבני: הוא עושה את זה כי מתחשק לו; אין לי מלה אחרת.

ציפי לבני: ואני שאלתי לאן אוביל את החרפה, כי בסופו של דבר הדפים האלה הופכים להיות חלק מדברי הכנסת, חלק מההיסטוריה של כנסת ישראל.

ציפי לבני: זה החוק שכנסת ישראל נדרשת לאמץ אותו.

ציפי לבני: אין זו רק חרפתה של הממשלה, אין זו רק חרפתו של ראש הממשלה – הוא מוביל את החרפה הזאת אלינו.

ציפי לבני: ולכן, מעבר לסיסמאות של "הסכמים צריך לכבד", הסכם שבו נכפה על כל אחד מהאנשים שיודע שהחוק הזה איננו ראוי, שיודע שהחוק הזה הוא שליחת היד לכיסו של הציבור, הוא צריך לקום ולהגיד: לא אני.

ציפי לבני: או, אתם יודעים מה?

ציפי לבני: שלא יקום, אבל שלא יבוא לאולם להצביע בעדו.

ציפי לבני: ועוד הערה אחת ואחרונה.

ציפי לבני: התגאיתם היום בזה שידעתם.

ציפי לבני: ראש הממשלה ושריו מאוד מתגאים, כפי שנאמר, בזה שהוא גילה מראש את כוונתו.

ציפי לבני: יכול להיות שראש הממשלה גילה את כוונתו, אבל למה הדבר דומה?

ציפי לבני: ואם היה ראש הממשלה מגלה את כוונתו מראש, שלאחר כינון הממשלה ברצונו לקחת 9 מיליוני שקל ולתת לקרובי משפחתו או לחבריו, או לשכניו, אז העובדה שהוא גילה את כוונתו עושה את זה כבר נכון?

ציפי לבני: עושה את זה צודק?

ציפי לבני: רבותי, אולי נאמרו הדברים, נאמרה כוונתו, אבל היא מעולם לא הוצגה ככורח בפני הכנסת, והחוצפה להגיד שהרחבת הממשלה תיתן ביטוי מלא ככל האפשר לדעות השונות – הרחבת הממשלה לא תרחיב את בסיס הקואליציה, לא יצטרפו סיעות חדשות.

ציפי לבני: בטוחני שכל אחד מהשרים יוכל לייצג גם את דעת חבריו שישבו פה בכנסת, וקשה לי להבין איך פתאום דעתו של מישהו נשמעת יותר טוב רק אם הוא נוסע בוולבו לישיבת הממשלה.

ציפי לבני: ולכן אני חושבת שהכנסת חייבת למחות את הכתם הזה לפני שהוא יהפוך לדבר שאיננו בר-תיקון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני; איננו באולם.

ראובן ריבלין: אחריו, אם הוא לא יגיע – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו משתתפים פה באיזו הצגה מאוד לא נעימה.

יורי שטרן: מדובר על מעשה חוצפה שלטונית ועל שוד לאור היום של הקופה הציבורית.

יורי שטרן: כשמדובר היה, למשל, על שכרם של חברי הכנסת, הוציאו את זה מידי הכנסת כדי שחברי הכנסת לא יחליטו על שכרם.

יורי שטרן: ואפילו הנוהל האוטומטי של עדכון המשכורת הפך להיות נושא לדיון ולוויכוח ציבורי.

יורי שטרן: פה מדובר על כך שזכותה של הממשלה, של הקואליציה, של רוב חברי הכנסת, לחלק ביניהם את המשרות, זכות שהיתה מוגבלת בחוק-יסוד.

יורי שטרן: פתאום ההגבלה הזאת נפרצת.

יורי שטרן: נותנים לקואליציה, שיש לה רוב – לפי ההגדרה זוהי הקואליציה – זכות לחלק לעצמה יותר בונוסים ויותר משרות.

יורי שטרן: בשביל מה בכלל קיימות ההגבלות האלה?

יורי שטרן: מאיפה הן באו?

יורי שטרן: אז מחר הכנסת תחליט על 30 שרים, על 40 שרים; אין פה גבול.

יורי שטרן: כשאני קורא את דברי ההסבר ואת התיקונים שבאו אחר כך – זה דבר מגוחך.

יורי שטרן: כתוב, וגם ציטטה את זה חברת הכנסת ציפי לבני, שלנוכח ריבוי הסיעות המיוצגות בממשלה הנוכחית, והצורך לתת ביטוי מלא ככל האפשר לדעות השונות ולקיים ממשלה יציבה, לצורך זה רוצים להגדיל את מספר שרי הממשלה מ-18 ל-24.

יורי שטרן: עשיתי ספירה פשוטה, ויוצא שבממשלה הנוכחית מיוצגות שש סיעות.

יורי שטרן: בממשלה הקודמת היו חמש סיעות.

יורי שטרן: איפה פה אותו ריבוי דרמטי שמחייב תוספת של שישה שרים?

יורי שטרן: יתירה מזו, אם בכנסת הבאה – וזה מאוד יכול להיות – יהיה ריבוי סיעות קטנות עוד יותר ברור ועוד יותר בולט מאשר בכנסת הזאת, אז שוב נרחיב את הממשלה?

יורי שטרן: יש פה פגמים בשלושה תחומים לפחות.

יורי שטרן: בתחום הכלכלי – הרי מדובר בהוצאה כבדה.

יורי שטרן: שוב אני קורא את דברי ההסבר, ואני מתפלא לשמע הדעה המוזרה שהביעו אנשי האוצר כביכול, כי כתוב שלהערכת משרד האוצר עלות החוק 9 מיליוני שקלים.

יורי שטרן: אני מחזיק בדעה מאוד חיובית על המקצוענות של פקידי האוצר.

יורי שטרן: אני לא מבין, בחישוב פשוט יוצא, שעלותו של שר חדש עם לשכתו, ועוד תיקונים ושיפוצים שהוא בוודאי יכניס, רכב צמוד עם הנהג, הדובר, היועצים – – –

לימור לבנת: אילו תיקונים?

לימור לבנת: צריך לבנות לשכות, אין בכלל לשכות.

יורי שטרן: מנהלת הלשכה, מזכירות ועוד, שכל אלה עולים 120,000 שקל לחודש.

יורי שטרן: מאיפה זה בא?

יורי שטרן: ההערכה בעיתונות היתה 5, 6, 7, 8 מיליוני שקלים רק לשר אחד.

יורי שטרן: אני הייתי מעלה את זה כשאילתא לשר האוצר: מאיפה נובעת בכלל כל הערכה הזאת?

יורי שטרן: זה זיוף אחד גדול.

ראובן ריבלין: אולי תוכל לשאול את זה בוועדה.

יורי שטרן: יש פה עלות כספית כבדה ובלתי מבוטלת, שבאה על חשבון משימות אחרות.

יורי שטרן: יושב פה שר העבודה והרווחה חבר הכנסת ישי.

יורי שטרן: בישיבות של ועדת העבודה והרווחה בכנסת הקודמת חיפשנו 200,000 שקלים בשביל מכשירים לחירשים, ובקושי מצאנו.

יורי שטרן: פה בקלות זורקים מיליונים, ועוד כותבים שזה מהרזרבה.

יורי שטרן: איזו רזרבה יש היום לאוצר המדינה, כאשר ההכנסות ממסים לעומת הציפיות הן ב-2 מיליארדי שקלים פחות?

יורי שטרן: מאיפה הרזרבה הזאת?

יורי שטרן: מאיפה הם מוצאים את זה?

יורי שטרן: זה הקטע הכספי.

יורי שטרן: אחר כך יש הקטע המינהלי.

יורי שטרן: הרי ריבוי מספר השרים זה בלגן נוסף בממשלה, ושוב כל מיני סמטוחות בתוך המנגנון הממשלתי.

יורי שטרן: זה אומר פחות יעילות ובזבוז נוסף של כספי ציבור, מעבר לעלות הישירה של כל לשכה ולשכה.

יורי שטרן: זה פשוט ההיפך מיצירת הממשלה כמכשיר להשגת מטרות ציבוריות; זו יצירת הממשלה לצורך חלוקת ג'ובים ובונוסים, והחלוקה הזאת מוצגת היום כחוק, כנורמה.

יורי שטרן: זה מסוכן ביותר, וזה מביא אותי לתחום השלישי, הוא התחום החוקתי.

יורי שטרן: אנחנו פשוט מבטלים כל משמעות של חוקי-היסוד, ועל זה נאמר הרבה – מתחילים לשנות את חוקי-היסוד.

יורי שטרן: היות שחוקי-היסוד במדינת ישראל הם איזה צעד לקראת חוקה כוללת, צעד מאוד מאוד חלקי, בהחלטות האלה מבטלים לגמרי גם אותו אלמנט קונסטיטוציוני, החלש ממילא, שהיה בחוקי-היסוד.

יורי שטרן: ועל כל הדברים הרעים האלה נוסף עוד דיכוי האופוזיציה בחלוקת הוועדות, נטרול האופוזיציה בכנסת, וכך יש לנו ממשלה ששודדת את הקופה הציבורית, שמשנה את כל הנורמות לרעה ומנטרלת את האופוזיציה בכנסת.

יורי שטרן: לא לשינוי הזה קיוו הבוחרים שבחרו בסיסמה של ישראל אחת: ישראל רוצה שינוי.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת משה גפני, ואם הוא אינו במקום, אני אבקש – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה התחלף עם חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע לשאת את דברו, כאשר חבר הכנסת הנכבד דהאמשה יחליפו בתורו שלו.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: מוחמד כנעאן, ובעדין – חברת הכנסת השרה לשעבר לימור לבנת.

טלב אלסאנע: ובעדין מין בעדו?

ראובן ריבלין: הם נמצאים פה.

ראובן ריבלין: הלאה, בבקשה.

טלב אלסאנע: אתה עושה לו את המבחן בידע שלו בשפה הערבית.

ראובן ריבלין: אל תדאג.

ראובן ריבלין: תפאדל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפנינו היא בעייתית מכמה בחינות.

טלב אלסאנע: אני סבור, שהיא מהווה פגיעה קשה מאוד בעיקרון של הפרדת הרשויות, כשיש כאן ניסיון לתת משקל חשוב, משקל רציני, לממשלה על חשבון הכנסת, כשבעצם כל משטר דמוקרטי נבחן במעמדו של הפרלמנט, שמשקף את רצון הבוחרים, ולכן הוא הריבון, הוא הקובע, הוא המחוקק.

טלב אלסאנע: מצד שני, יש ניסיון להשתלטות של הממשלה, הזרוע המבצעת, על הכנסת, כי ברגע שיש אינטרס ישיר של אותו חבר כנסת – ואין כאן שרים בממשלה שאינם חברי כנסת, אלא רוב השרים הם חברי כנסת, ולכן, ברגע שיש להם אינטרס ישיר בתור שרים ויש להם הלשכות שלהם והתנאים שלהם, הם הופכים להיות רובוטים של החלטות הממשלה ובאים לכאן ומצביעים באופן אוטומטי בעבור הממשלה, ואז הם לא מבטאים את התפקיד שלהם בתור ריבון, בתור חברי הכנסת.

טלב אלסאנע: בלאו הכי, כפל התפקידים בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת קיים, אבל במקרה הזה, כשמרחיבים את הממשלה, שוברים את האיזון ויש השתלטות מוחלטת גם מבחינת הכפיפות והמשמעת הקואליציונית וגם מבחינת הניסיון של הביקורת והבקרה של הכנסת על הפעילות של הממשלה.

טלב אלסאנע: אילו היתה כאן, במדינת ישראל, חוקה, היינו אומרים: יש כאן איזה ביטחון שמבטיח הפרדת רשויות, מונע את ההשתלטות הזאת.

טלב אלסאנע: אבל כשאין חוקה והממשלה היא המחוקק הראשי והעיקרי – יותר מ-90% מהחוקים מוגשים ויזומים על-ידי הממשלה – אז באה כאן עכשיו הממשלה ומנסה להפר את האיזון ולהשתלט, לדעתי בצורה דורסנית, על הפעילות של הכנסת ולרוקן אותה מכל תוכן, נוסף על פגיעה במעמד הכנסת בעקבות הבחירה הישירה לראש הממשלה.

טלב אלסאנע: הדבר הנוסף והשיקול הנוסף הוא המשמעות, המהות והתוכן.

טלב אלסאנע: כל משרדי הממשלה שיש להם משמעות, תוכן ופונקציות ברורות, הם כבר מאוישים.

טלב אלסאנע: אפילו יש שרים, מתוך 18 השרים, על-פי החוק – הם שרים ללא תיק, ומקימים ועדות על מנת לבחון ולקבוע מה התכנים ומה הפונקציות שייתנו לאותם שרים.

טלב אלסאנע: אז מה יהיה עם אותם שרים שיוסיפו אותם, כשמתוך השרים שעל-פי חוק-היסוד הקיים – אין הגדרה של סמכויות.

טלב אלסאנע: אם יש כאן מטרה להוסיף שרים אך ורק לשם הוספת שרים, או לשם קנייה וחיזוק הקואליציה על-ידי מתן הטבות ושירותים לאותו אדם שממנים אותו לתפקיד של שר, זה מבחינת התכלית, לדעתי זו תכלית פסולה.

טלב אלסאנע: השיקול האחרון – אילו היו באים ואומרים שבאים כאן לפצות על איזו פגיעה באותם חלקים וסקטורים שלא מיוצגים בממשלה, למשל 20% מהאוכלוסייה בתוך המדינה שהיא האוכלוסייה הערבית שלא מיוצגת, לדעתי בצורה פוגעת, לא יאה, לא דמוקרטית ולא צודקת, ואני לא רוצה להשתמש במושגים אחרים, אבל אין סיבה שבתוך הממשלה, מתוך 18 שרים, מתוך עוד שישה סגנים, אין ייצוג לסקטור הערבי, שמהווה 20% מהאוכלוסייה – ואני לא מדבר על סיעת רע"ם, או חד"ש, או בל"ד, שהן לא שותפות לקואליציה מסיבה זו או אחרת.

טלב אלסאנע: הרי בתוך ישראל אחת יש חברי כנסת – –

ראובן ריבלין: אבקש לסיים.

טלב אלסאנע: – – שהם ערבים, שהם מסכימים עם קווי היסוד, ואין סיבה שלא להוסיף אותם ולתקן את העוול והעיוות, ואילו היו באים ואומרים שאנחנו רוצים להוסיף לייצוג ולפצות ולתקן עוול על-ידי הוספת חבר כנסת בתפקיד של שר בממשלה, אולי יש שיקול הגיוני, או להוסיף ולתקן על-ידי הגברת הייצוג של הנשים, זה שיקול נוסף, אבל אין זה ואין זה, ולכן הצעת החוק איננה מוסיפה והיא רק גורעת, מה גם שיש בה פגיעה קשה מאוד בחוקי-היסוד, שמהווים נדבך חשוב מאוד בחוקה במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: המספר 18 הוא לא מקרי.

טלב אלסאנע: הוא חשוב ליצירת האיזון בין הכנסת לבין הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – את חברת הכנסת לימור לבנת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נתתי לו את המקום שלי.

ראובן ריבלין: כן, אז אתה עובר למקומו.

ראובן ריבלין: זה לא שאתה נותן לו להיות לפניך, אתה התחלפת אתו.

ראובן ריבלין: אתה עכשיו קפצת עשרה מקומות, והואיל ואנחנו יודעים שחבר הכנסת דהאמשה שומע מתמיד, הרי הדבר לא יעלה ולא יוריד, אלא רק הוא ישמע בלאו הכי את דבריהם של חבריו, גם אם הוא גמר וסיים לדבר.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: כן, גברתי חברת הכנסת.

לימור לבנת: לפני שחבר הכנסת כנעאן מתחיל לדבר, בהעדר שר כאן – – –

ראובן ריבלין: לא, השר נמצא.

לימור לבנת: לא, השר איננו.

ראובן ריבלין: אני מבקש – – –

לימור לבנת: אולי כדאי להפסיק את הישיבה עד שיגיע השר.

לימור לבנת: אנחנו לא רוצים – – – במסדרונות.

ראובן ריבלין: גברתי השרה לשעבר, אשר הקפידה הקפדה יתירה – –

לימור לבנת: הקפדתי להיות בכל הישיבות.

ראובן ריבלין: – – על נוכחות, בלי כל ספק ובכל פעם שהדבר היה נוגע למשרדה או כאשר היא היתה שרה תורנית.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהסדרנים לשאול את – – –

יהודית נאות: צריך לתת להם 24 – – –

ראובן ריבלין: כן, בבקשה, אדוני – – –

יובל שטייניץ: זו לא צורה.

יובל שטייניץ: השר לא יכול – – –

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לכם על הערתכם.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד – גם שר הוא בשר ודם, ייתכן מאוד שהיה צריך ללכת להציץ ולא להיפגע, מה קרה?

לימור לבנת: אני רוצה להזכיר ליושב-ראש הכנסת, לפני שהוא מדבר – – –

ראובן ריבלין: השר נקרא לטלפון, הוא מייד יחזור.

לימור לבנת: – – – יושב-ראש הכנסת ולא נציג הקואליציה.

ראובן ריבלין: רבותי, יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת אברום בורג, בבקשה.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, אני הודעתי לממשלה שהדיון הזה יינעל אם לא יהיה שר תורן במליאה, אלא, כפי שהיושב-ראש הזכיר, שמלכים אינם קיסרים והם יוצאים המימה מדי פעם.

אברהם בורג: קריאת הטבע תסתיים בעוד כמה שניות והשר יחזור לאולם.

ראובן ריבלין: ברוך שחלק מכבודו לבשר ודם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לימור לבנת, אני שמעתי את הערתך.

ראובן ריבלין: אנחנו ניתן לחבר הכנסת מוחמד כנעאן לשאת את דבריו, ואם עד סיום דבריו לא יהיה חבר ממשלה – – –

קריאה: הגיע.

יובל שטייניץ: זו לא צורה.

יובל שטייניץ: יוצא, נכנס, מדבר בפלאפון.

יובל שטייניץ: אין שר שמאזין לדיון.

מוחמד כנעאן: אין להם זמן, אין להם זמן.

מוחמד כנעאן: פשוט אין להם זמן.

לימור לבנת: קל וחומר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטייניץ, מה עשינו עד אשר הגעת הנה ולא ידענו ששר צריך לשמש – – –

לימור לבנת: אבל, אדוני היושב-ראש, לא כל שכן – שר המשפטים לא יושב פה.

לימור לבנת: מי שהציג את החוק, מי שישיב, הוא שר המשפטים.

לימור לבנת: יש לי הרבה כבוד לשר אלי ישי, אבל זה לא דומה.

לימור לבנת: כך לא נהוג.

ראובן ריבלין: כן, אני הבנתי את הערתך.

ראובן ריבלין: על כל פנים, כל ממשלה ודרכיה.

ראובן ריבלין: יש כאלה שדרכיהם דרכי נועם – –

לימור לבנת: כל ממשלה ואין דרכיה.

ראובן ריבלין: – – ויש כאלה שדרכיהם הן דרכים שנצטרך ללמוד אותן, ואולי ללמד אותם משפטים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנו דנים היום בחוק-יסוד שמגדיל את מספר שרי הממשלה וסגני השרים כבר בתחילת דרכה של הממשלה, לא על מנת להרחיב קואליציה או על מנת להוסיף סיעות לקואליציה, אלא על מנת לרצות חברים בתוך סיעות הקואליציה, שכנראה לא מספיק להם מה שקיבלו – שרות, או סגני שרים, או יושבי-ראש ועדות, ודברים אחרים, על חשבונן של סיעות אחרות, של חברים אחרים בבית הזה.

מוחמד כנעאן: בו בזמן לא השתנה דבר מהשבוע שעבר, בעיקר בעבור סיעת רע"ם, חוץ מפגישותיו של ראש הממשלה עם הנשיא מובארק ועם היושב-ראש ערפאת.

מוחמד כנעאן: אנו מברכים על שתי הפגישות ועל הפגישה שתתקיים עם המלך עבדאללה מחר, בתקווה שאכן תהיה פריצת דרך אמיתית בתהליך השלום בין הפלסטינים והסורים והלבנונים ונזכה בתקופה הקרובה למימוש הסכם "וואי ריבר".

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אין שום סיבה בעולם שנתמוך בחוק זה אם נביא בחשבון שהממשלה עד היום הזה לא עשתה דבר וחצי דבר.

מוחמד כנעאן: אם היתה הממשלה מביאה שינוי בחוק-יסוד: הממשלה, לאחר שהיינו נוכחים לדעת שממשלת ברק שינתה מדיניותה הן במדיניות החוץ, הן במדיניות השלום, וכמו כן במדיניות השוויון בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה היהודית במדינת ישראל; אם ניווכח לדעת שממשלת ברק עשתה למען כיסוי הגירעונות ההולכים ותופחים של הרשויות המקומיות הערביות – אך לצערנו הרב שום עשייה לא ראינו בשבוע של ממשלת ברק, חוץ מזה שמבקשים היום מהכנסת לאשר שינוי בחוק-יסוד: הממשלה.

מוחמד כנעאן: לצערנו הרב, לגבינו לא חל שינוי שמצדיק להצביע בעד, ועל כן אנו נתנגד לחוק הזה.

מוחמד כנעאן: אני קורא לראש הממשלה לחזור בו, ולחברי הכנסת מהקואליציה שמדברים במסדרונות הכנסת נגד החוק – שיצביעו באומץ נגד החוק הזה.

מוחמד כנעאן: דיבר כאן לפני חבר הכנסת דוד אזולאי, שציטט מדבריהם של החברים אלי גולדשמידט ואופיר פינס.

מוחמד כנעאן: לא הבנתי מדבריו אם הוא מצביע בעד החוק או נגד החוק, עם ראש הממשלה או נגד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: הוא אמר שהוא נגד החוק אבל הוא מצביע בעד.

מוחמד כנעאן: הוא דיבר נגד.

מוחמד כנעאן: הם יצביעו בעד כי קיבלו את החלק שלהם.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי.

ראובן ריבלין: הוא לא הסביר לי למה.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, לצערנו הרב, ראש הממשלה מר ברק המשיך להתעלם באופן שיטתי ומכוון מהסיעות הערביות, ולא רצה אפילו בהזדמנות זו לתקן את הטעות, את העוול שגרם למאות אלפי מצביעים ערבים במדינת ישראל שהצביעו בעבורו.

מוחמד כנעאן: הוא גרם וגורם היום עוד יותר, שאותה אוכלוסייה, שאותם מצביעים יגידו, שאנחנו טעינו בהצבעתנו בעבור מר ברק, אך לא טעינו בהצבעתנו נגד נתניהו.

נעמי בלומנטל: נכון.

נעמי בלומנטל: אתם טועים גם עכשיו.

מוחמד כנעאן: אנו מקווים, אדוני היושב-ראש, שמר ברק ישכיל, הוא וממשלתו, לתקן את המעוות, לתקן את העוול בהנהגת אפליה מתקנת כלפי האוכלוסייה הערבית, הרשויות המקומיות הערביות, התעשייה במגזר הערבי, התשתיות במגזר הערבי, על-ידי הכרה ביישובים ובכפרים לא מוכרים בנגב ובגליל.

מוחמד כנעאן: אולי אז נגיד, שהנה בכל זאת עשה ואכן רוצה לעשות משהו לגבי האוכלוסייה הערבית, כפי שהבטיחו הוא וכל השליחים שלו שהיום יושבים כשרים בממשלתו, אבל לא מדברים – מילאו פיהם מים, לצערנו הרב.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, סיעת רע"ם תצביע נגד החוק.

מוחמד כנעאן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת כנעאן, אשר דיבר בשם עצמו, כמובן, כנושא דברים, כחבר כנסת, בהצעת חוק ממשלתית, שבה לכל חבר כנסת זכות דיבור בפני עצמו.

ראובן ריבלין: הוא לא ייצג כאן את תנועתו, אבל הסביר לנו מה תעשה תנועתו, וחבר הכנסת דהמאישה בטח יבהיר לו את ההבדל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת לימור לבנת.

ראובן ריבלין: אחריה נאפשר לחבר הכנסת גפני אשר עלה לא מן הרחצה אלא מן המרחץ אשר רוחצים אותנו הקואליציה.

משה גפני: כיוון שאתם עזבתם, אני הייתי צריך – – –

ראובן ריבלין: מייד לאחר חבר הכנסת משה גפני יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נציג הממשלה השר אלי ישי, אני רוצה לבקש ממך באמת להאזין לדברים, כי ראיתי שכנראה כפו עליך הר כגיגית להיות נציג הממשלה בדיון הזה.

לימור לבנת: שר המשפטים לא מצא לנכון להיות פה, אף שהוא הציג את החוק וגם אמור להשיב על החוק, על הדיון שמתקיים כאן.

אליהו ישי: לא כפו עלי.

לימור לבנת: אם לא כפו עליך, אולי תיטול חלק יותר פעיל בדיון הזה, מפני שזה קצת לא נעים – – –

מאיר פרוש: עוד לא ראיתי חבר כנסת אחד לא מהקואליציה ולא מהאופוזיציה שתומך בחוק.

לימור לבנת: השאלה היא איך אתם תצביעו.

לימור לבנת: הרב פרוש, זו שאלה טובה – איך אתם תצביעו?

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת פרוש מציע הצבעה חשאית?

אברהם בורג: בקרב התומכים הרוב יותר גדול.

מאיר פרוש: כמו החוק לפיזור הכנסת – אף אחד לא רצה ובסוף פיזרו אותה.

לימור לבנת: פיזרו אותה.

לימור לבנת: אם אתם מרגישים כך, אולי לא תצביעו בעד החוק הפסול הזה.

לימור לבנת: זאת באמת הצעה טובה.

ראובן ריבלין: יש אפשרות בהצבעה של רוב חברי הכנסת – הצבעה חשאית.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת לימור לבנת.

אברהם בורג: ההודעה היא חשאית, ההצבעה היא גלויה.

לימור לבנת: אני חוזרת ואומרת לשר אלי ישי: אתה יודע שאני מכבדת אותך, אבל הייתי שלוש שנים שרה בממשלה, ולא קרה שלא ישבתי כאן כאשר עלתה הצעת חוק שאני כשרה שממונה על המשרד שבו עסקתי, ייצגתי אותה; לא כל שכן כשעסקו בהצעות לסדר-היום ובדברים אחרים, לא קרה שלא הייתי במליאה לכל אורך הדיון.

לימור לבנת: לא קרה דבר כזה.

לימור לבנת: זה חוק ראשון שהממשלה מביאה, והיה ראוי ששר המשפטים יהיה כאן בדיון, יקשיב למה שאומרים חברי הכנסת.

לימור לבנת: הרי יהיו עוד דיונים, כי הצעת החוק תגיע לוועדה, אם היא תעבור מחר; אני לא בטוחה, אבל אם כן, היא תגיע לוועדה, ועוד יהיו על זה ויכוחים ויהיו דיונים ויהיה דיון ויהיו הסתייגויות ותהיה קריאה שנייה ושלישית.

לימור לבנת: איך יכול שר המשפטים, שהביע עמדה ציבורית נגד החוק, אבל אחרי זה הצביע בממשלה בעד החוק ועמד כאן היום והתפתל, איך הוא יכול בכלל להתייחס לזה ברצינות ואיך אנחנו יכולים להתייחס אליו או לממשלה או להצעת החוק הזאת ברצינות אם הוא לא מוצא לנכון להיות כאן?

לימור לבנת: השר אלי ישי, שהוא נציג הממשלה, גם כן נמצא ולא נמצא אתנו במליאה; אז אנא, תהיה אתנו.

לימור לבנת: אני רוצה להעיד, כמי שהיתה חברה בצוות המשא-ומתן של הליכוד עם ישראל אחת, שבניגוד למה שאמר כאן השר חיים רמון היום, אנחנו הגענו לפגישה עם צוות המשא-ומתן של ישראל אחת ואמרנו בצורה הברורה ביותר, שאנחנו מתנגדים מכול וכול להרחבת הממשלה ולחוק הנורבגי ואנחנו נתנגד לזה.

לימור לבנת: אמרנו את הדברים בבירור.

לימור לבנת: בושה וחרפה מה שקורה פה.

ראובן ריבלין: גברתי השרה לשעבר – – –

לימור לבנת: אני אמתין עד שהשר ישי יסיים את דבריו ואז אוכל להמשיך.

ראובן ריבלין: עד שאת ממתינה לשר, אני מוכרח לציין לזכותו של השר אלי ישי, שבדברים הנוגעים למשרדו לא ייפקד מקומו ולו פעם בהצעה לסדר-היום, בשאילתא או בכל דבר הקשור במשרדו, לרבות חקיקה.

לימור לבנת: אני מצטרפת.

ראובן ריבלין: כמובן, לבוא לכאן ולשמוע דברים שהוא לא כל כך שלם אתם קשה לו, וגברתי מלקה בו עוד ועוד.

לימור לבנת: אני לא אחדל לרגע אחד.

לימור לבנת: אני פשוט רוצה את תשומת לבו של השר אלי ישי.

ראובן ריבלין: הזמן עומד לרשותך.

לימור לבנת: אני מקבלת את מה שאמרת לגבי דבקותו של השר ישי במשימות שמוטלות עליו.

לימור לבנת: לכן אני דווקא רוצה את תשומת לבו, כי אני מעריכה ומחשיבה את דעתו.

לימור לבנת: אני גם שומעת את חברי הכנסת של ש"ס, ואני שומעת שדעתם לא נוחה.

לימור לבנת: אגב, שמעתי גם שהם מוכנים לוותר על המקום הנוסף בממשלה.

לימור לבנת: שמעתי גם שמרצ מוכנה לוותר על המקום בממשלה.

לימור לבנת: אבל יוצא מזה, שבעצם כל זה לא נועד אלא לפתור בעיות אישיות כאלה ואחרות בתוך ישראל אחת, ואולי גם במפלגת המרכז, ותו לא, ואין כאן צורך אמיתי, באמת לדאוג לייצוג כל הדעות בממשלה, כפי שכתוב בדברי ההסבר לחוק.

לימור לבנת: מכל מקום, הליכוד אמר במפורש לצוות המשא-ומתן של ישראל אחת, שהוא מתנגד מכול וכול להרחבת הממשלה, ובזה אני צריכה להביא על תיקונם דברים לא נכונים, דברים שקריים שאמר כאן השר רמון מעל הדוכן הזה לפני שעות אחדות.

לימור לבנת: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, הוא חוק מאוד בעייתי.

לימור לבנת: הוא חוק שלכאורה נראה כחוק בלתי חוקתי ומושחת מאין כמוהו.

לימור לבנת: אני רוצה להזכיר כאן, שכשהיועץ המשפטי לממשלה דהיום, אליקים רובינשטיין, היה שופט מחוזי, הוא הרשיע בפלילים ראש מועצה מקומית על שהעניק לאדם משרה מיותרת כדי לרצות שותף קואליציוני – הרשעה פלילית של אדם שקיבל פשוט שוחד עבור השתתפותו או בעבור תמיכתו בקואליציה, כמשרה מיותרת לחלוטין.

לימור לבנת: צריך לחזור כאן ולומר, או להדגיש ולומר, כאשר מרכיבים קואליציה, ובמסגרת המשא-ומתן הקואליציוני נותנים תפקידים כדי להקים את הקואליציה, זה חלק לא רק לגיטימי אלא גם חוקי ודמוקרטי מכללי המשחק הדמוקרטיים.

לימור לבנת: אבל מרגע שבו הוקמה הקואליציה ומרגע שבו עמד כאן על הדוכן השר חיים רמון ואמר בצורה הברורה ביותר, בתשובה על שאלתו של חבר הכנסת דני נווה, שלא היתה שום התחייבות קואליציונית נוספת לאחת ממפלגות הקואליציה, מאותו רגע ממש כל הענקת משרה נוספת וכל הרחבה של הממשלה כדי לתת תפקידים נוספים אין בה אלא שוחד של ממש, שחיתות של ממש שנעשית על-ידי הממשלה בצורה גלויה.

לימור לבנת: רציתי לומר – לאור היום, אבל זה נעשה בחשכת הליל, משום שדחוף, דחוף, דחוף הלילה להביא את זה ולגמור את זה ולשחרר מחובת הנחה.

לימור לבנת: וגם כשמוצאים שהחוק לא הונח כראוי מתקנים אותו ועושים פלסתר את כל התהליכים.

לימור לבנת: אגב, צריך לומר כאן, איש לא אמר את זה, בהצעת חוק ממשלתית בדרך כלל מדובר בהפצת תזכיר הצעת חוק למשרדי הממשלה כדי לקבל הערות בתוך 21 יום שנותנים לכל משרדי הממשלה כדי להביא את הערותיהם, ורק לאחר מכן זה מובא לכנסת ומונח על שולחן הכנסת 48 שעות.

לימור לבנת: את כל התהליכים האלה קיצרו כאן, שחררו את הכול, אף שחוק-יסוד: הממשלה, בחירה ישירה – – –

מאיר פרוש: כמה פעמים ביקשת עוד כמה מיליוני שקלים ונאמר לך שנגמרה הרזרבה?

לימור לבנת: אין רזרבה – כך אמרו לנו בצורה המפורשת ביותר.

לימור לבנת: צודק הרב פרוש.

לימור לבנת: אמרו במפורש: אין רזרבה בתקציב.

ראובן ריבלין: אין לנו גם רזרבה בזמן ואנחנו צריכים להתחיל לסיים.

לימור לבנת: אני יודעת.

לימור לבנת: באחת מישיבות הממשלה האחרונות – והרב פרוש צודק – אנחנו שאלנו את השאלה הזאת במפורש.

לימור לבנת: אני גם אגיד לך על מה.

לימור לבנת: אחרי הקטיושות בקריית-שמונה – – –

מאיר פרוש: על תקציב הבחירות אמרו שחייבים לקצץ.

לימור לבנת: לא רק זה, על סכומים קטנים בהרבה.

לימור לבנת: לאחר התקפת הקטיושות האחרונה על יישובי הצפון, כבר אחרי הבחירות, אנחנו רצינו לפצות אותם על ימי עבודה שהלכו להם לאיבוד.

לימור לבנת: אמר שר האוצר ואמרו פקידי האוצר, שצריך לקצץ את זה מתקציבי המשרדים.

לימור לבנת: אמרנו: למה לא מהרזרבה?

לימור לבנת: אלה סכומים קטנים ביותר.

לימור לבנת: אמרו: אין רזרבה, נגמרה הרזרבה.

לימור לבנת: והנה עכשיו פתאום יש רזרבה בשביל דברים הרבה פחות חשובים מאשר פיצוי לתושבי הצפון.

משה גפני: איך את מסבירה את זה?

לימור לבנת: זה משונה מאוד בעיני, באמת מוזר בעיני, אני חייבת לומר.

לימור לבנת: אני בטוחה, שאם זה יעבור מחר, ואני לא בטוחה שזה יעבור מחר, הדברים האלה יצטרכו להתברר בוועדה ופקידי האוצר יצטרכו להסביר את הדברים הללו.

לימור לבנת: הם גם יצטרכו להסביר מאיפה הם לקחו מספר משונה כזה של 9 מיליוני שקל, כשכל אחד מאתנו יודע שאין לו שום שחר ושום בסיס.

לימור לבנת: אבל לזה צריך להיות הסבר.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, זה נועד לחלק עוד שלל.

לימור לבנת: ממשלה שיהיו בה, על-פי ההצעה הזאת, 24 שרים ושמונה סגני שרים, אבל רק אישה אחת בין כל שלל התפקידים הללו, למרות התחייבות מפורשת של ראש הממשלה.

לימור לבנת: קואליציה שיש בה היום רק בעצם 68 חברי כנסת שהם בעלי תפקידים בממשלה, כי יהדות התורה אינה מקבלת תפקידים של שרים וסגני שרים אף-על-פי שהיא חלק מהקואליציה, שהיא בסך הכול בשני חברי כנסת יותר מהקואליציה של הממשלה היוצאת.

לימור לבנת: נו, מה אתם מתארים לכם?

לימור לבנת: הרי אילו היה בא בנימין נתניהו לכאן ומציע להרחיב את הממשלה, הוא לא יכול היה לשמור על הממשלה לעוד שנה, אולי ליותר?

לימור לבנת: ומי לידנו יתקע שלא יבוא מחר אהוד ברק, או הממשלה, ויציעו למשל לתקן את חוק-יסוד: הממשלה ולהאריך את כהונת ראש הממשלה או את כהונת הכנסת עוד בשנתיים?

לימור לבנת: נו, באמת, למה צריך ללכת לציבור לבלבל לו את המוח כל ארבע שנים?

לימור לבנת: אפשר עם עריצות הרוב הזאת לבוא לכאן לכנסת וברוב של 61 לתקן את החוק ולקבוע שהבחירות יידחו בשלוש שנים, בארבע שנים.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אתם צריכים לזכור, שחברת הכנסת לימור לבנת היתה עד אתמול שרה והיא רגילה לקבל זמן בלתי מוגבל, אבל בכל זאת אני מבקש לסיים.

לימור לבנת: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, בשתי הערות קצרות.

לימור לבנת: נראה לי שחברי הכנסת דווקא מתעניינים – – –

ראובן ריבלין: חזקה עלי מצוותו של יושב-ראש הכנסת לדון בחוק זה בכובד ראש וברצינות ובעומק ראוי לחוק-יסוד שמבקשים לשנותו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת לימור לבנת.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני באמת אקצר.

ראובן ריבלין: לקצר כבר לא תוכלי, אבל לסיים.

לימור לבנת: אני אקצר על פני מה שיכולתי לומר עוד.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, יש כל כך הרבה נימוקים מאוד רציניים נגד החוק הזה, הפסול מכול וכול, המושחת הזה, שבאמת קשה למצות את הכול בפרק זמן קצר.

לימור לבנת: מכיוון שהחליטו שזה כל הלילה וכבר נשארתי וכבר כולנו כאן, מה כבר יכול להיות?

לימור לבנת: מכל מקום, אני רוצה לומר כך: אני ראיתי שהביאו את החוק בצורה של הוראת שעה.

לימור לבנת: זה מין התחכמות כזאת, כאילו כדי שזה יהיה פחות חמור, לא ממש תיקון חוק-יסוד לתמיד.

נסים דהן: כאשר הליכוד יעלה לשלטון, הוא יוכל להאריך את הוראת השעה.

לימור לבנת: אני קראתי את דברי הכנסת וגם את הדיונים – – – השר אלי ישי, אני אודה לך אם תקשיב כי זה חשוב.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הנכבדים, אל לכם לסובב את גבכם לנואמת ולמקום היושב-ראש.

לימור לבנת: לא, להיפך.

לימור לבנת: הם עם פניהם ליושב-ראש בגלל מצוות היושב-ראש.

לימור לבנת: היושב-ראש לא הוציא הנחיות ביחס לסיבוב הגב כלפי הנואמת, הוא הוציא הנחיות ביחס ליושב-ראש, אז הם סובבו את גבם אלי ופנו עם פניהם ליושב-ראש.

לימור לבנת: זה נראה לי מצב הוגן מאוד.

אברהם בורג: ביחס למיקומו.

לימור לבנת: בכל אופן, אני רוצה לומר לכם, שהיום קראתי את דברי הכנסת וגם את הדיונים שהיו בוועדת החוקה, חוק ומשפט בקשר לחוק הבחירה הישירה החל משנת 1990, ושם מצאתי, שב-1992, כשהחוק חוקק, הוחלט שתחולתו תהיה רק מהכנסת הארבע-עשרה ולא מהכנסת השלוש-עשרה.

לימור לבנת: וזאת מדוע?

לימור לבנת: משום שאמרו שתיקון כל כך משמעותי, דברים כאלה לא עושים בחאפ-לאפ.

לימור לבנת: והנה פה באים ועושים את ההיפך.

לימור לבנת: אני רוצה להציע משהו אחר, השר אלי ישי.

לימור לבנת: למה שהתיקון הזה יהיה בהוראת שעה?

לימור לבנת: אם הוא כל כך חשוב ואם הוא כל כך נחוץ, בואו נתקן אותו, בבקשה, אני מוכנה להצביע בעדו.

לימור לבנת: רק מה?

לימור לבנת: נחוקק שהוא יהיה החל מהכנסת השש-עשרה.

לימור לבנת: בואו נרחיק את זה כדי להוכיח שיש פה ניקיון כפיים מלא ולא צורך לפתור צרכים קואליציוניים או צרכים לא קואליציוניים, צרכים אישיים של אנשים כאלה ואחרים.

לימור לבנת: בואו בבקשה נחוקק אותו ונקבע, שתחולתו תהיה רק מהכנסת הבאה, לא מהכנסת הזאת, שהרי אחרת זה לא יהיה בניקיון כפיים.

ראובן ריבלין: זה רעיון מצוין.

לימור לבנת: ודבר אחרון.

לימור לבנת: באותם דברי הכנסת קראתי גם את דבריו של יואש צידון, שהיה בין היוזמים של החקיקה הזאת.

לימור לבנת: הוא בכלל התחיל מכך שהוא רצה שיהיו 12 שרים ועוד שישה סגני שרים.

לימור לבנת: היו על זה דיונים ארוכים מאוד.

לימור לבנת: 18 שרים – זו היתה פשרה שהושגה בקושי רב.

ראובן ריבלין: פשרת יושב-ראש הוועדה אוריאל לין.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: בוודאי ובוודאי איש לא התכוון שיהיו 24 שרים.

לימור לבנת: לכן, אדוני היושב-ראש, השלל הזה לממשלה שכבר קמה, שאין שום צורך קואליציוני אמיתי להרחיב אותה, אלא אם כן נאמרו כאן דברים שאינם אמת, בהנחה שלא נאמרו דברים כאלה – החוקתיות של העניין עוד תיבדק, לדעתי, ועוד תיבחן בהמשך על-ידי הערכאות.

לימור לבנת: מכל מקום, השחיתות הזאת אין לה שום מקום.

לימור לבנת: אני קוראת לחברי הכנסת לגלות אומץ לב.

לימור לבנת: כמו שהליכוד אמר, אף שהיינו במשא-ומתן קואליציוני, אנחנו מתנגדים להרחבת הממשלה.

לימור לבנת: תוותרו על זה.

לימור לבנת: תגידו: ש"ס מוותרת, מרצ מוותרת, גם אחרים מוותרים.

לימור לבנת: תצביעו מחר נגד.

לימור לבנת: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת לימור לבנת על דבריה הממצים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: תיקח דוגמה מהשרה לימור לבנת ותקצר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ראשית אני מודה לך על זה שאפשרת לי.

משה גפני: הייתי בוועדה המסדרת.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אמרו לי חברי בשמאל, בעיקר אנשי מרצ, והסבירו לי באריכות רבה מה החשיבות של חוקי-היסוד.

משה גפני: אני לא כל כך הבנתי, האמת.

משה גפני: אמרתי: לנו יש חוקה שהיא לא משתנה עם הנסיבות ועם קוניונקטורות שמזדמנות.

משה גפני: אומרים "שמור את יום השבת", אז שומרים את יום השבת.

משה גפני: כך היה לפני 3,000 שנה, לפני 2,000 שנה, וזה נכון להיום.

משה גפני: וכן הלאה וכן הלאה.

משה גפני: אי-אפשר לשנות את זה ברוב של 61, משום שמרצ הצטרפה לקואליציה.

משה גפני: לא משנים, כך אנחנו מורגלים, כך נכון וכך אנחנו מחנכים את ילדינו.

משה גפני: כך אמרתי להם.

משה גפני: מה זאת אומרת, חוקים שהכנסת עושה בידי בשר ודם, הרי יכולים להשתנות.

משה גפני: הרי המצב החברתי משתנה, המצב הכלכלי משתנה – יש דברים שמשתנים בחיי היום-יום, בשר ודם עושה אותם.

משה גפני: הסבירו לי באיזו פנאטיות, שלא כל כך הבנתי אותה, אנשים נאורים בסך הכול, שיש דברים שחברה מתקנת ואין משנים אותם.

משה גפני: זה דבר שהוא חוק-יסוד.

משה גפני: טוב.

אחמד טיבי: החברה מתוקנת, אבל היא מתקנת חוקים.

משה גפני: אתה יודע, אני ממש נאיבי, הרי מדובר באנשים נאורים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, עוד מעט תהיה כאן ותאמר את הדברים בעצמך.

משה גפני: אנשים נאורים במרצ, גם התקשורת מגבה אותם כל הזמן, אז חשבתי שהם באמת מדברים ברצינות.

משה גפני: קרה פעם בחוק-יסוד שאנחנו הסכמנו לו, חוק-יסוד: חופש העיסוק, שהתברר כי החוק לא התכוון לייבוא בשר טרף.

משה גפני: אמרנו כי היות שהמחוק לא התכוון לכך, ואנחנו היינו המחוקקים, נתקן את החוק.

משה גפני: רבין, זיכרונו לברכה, הביא את התיקון, ובאה מרצ, בא אמנון רובינשטיין, שאמור להיות יושב-ראש ועדת החוקה, ועלה כאן על הדוכן וצעק: חוק-יסוד, זוהי פגיעה בשלטון החוק.

משה גפני: אבל המחוקק לא התכוון לייבוא בשר טרף, הוא התכוון לחופש העיסוק.

משה גפני: ואנחנו, החשוכים, השחורים האלה, החרדים, צועקים לו, והוא הנאור עומד פה ומסביר, שחוק-יסוד לא מתקנים.

משה גפני: טוב, אז אני הייתי בטוח שזה באמת המצב והוא מדבר ברצינות.

משה גפני: פתאום אני מגיע לכנסת הזאת, והולכים לתקן חוק-יסוד.

משה גפני: חוק-יסוד.

משה גפני: אמנון רובינשטיין, יוסי שריד, רן כהן, זהבה גלאון.

משה גפני: הם ישנים.

משה גפני: על כל פנים, באים לתקן חוק-יסוד.

משה גפני: למה, מה קרה?

נסים דהן: להם מותר הכול.

משה גפני: לא, אני אגיד לך, חבר הכנסת, הרב דהן, אגיד לך מה קרה: בכנסת הקודמת היו שמונה סיעות ו-18 שרים.

משה גפני: עכשיו יש שש סיעות, שתי סיעות פחות, וצריך להגדיל את המספר ל-24 שרים.

אברהם יחזקאל: בסייעתא דשמיא.

משה גפני: תאמין לי שאני יודע שזה בסייעתא דשמיא.

משה גפני: צריך להגדיל את הממשלה, ועל כך הולכים לשבור את העיקרון המקודש של חוק-יסוד.

משה גפני: לבזבז כסף, לפגוע במובטלים, לקחת כסף מהחינוך – בשביל לתת ליוסי שריד להיות שר.

משה גפני: מה יש, שיוותר, שייתן לזהבה גלאון, שתהיה עוד אישה בממשלה.

משה גפני: דווקא הוא צריך להיות שר?

משה גפני: ומגדילים ועושים, ומתקנים חוק-יסוד.

משה גפני: האמת היא, שאני פשוט לא מבין, למה צריך להגדיל את מספר השרים, למה צריך להגדיל את מספר סגני השרים, למה צריך לבזבז כסף?

משה גפני: למה לפגוע בשלטון החוק, בחוק-יסוד?

משה גפני: האמת היא, שאני לא מבין, וזה לא חשוב בכלל אם אני מבין, כי זה בכלל לא רלוונטי.

משה גפני: אגיד לכם מדוע – וכאן יש לי הערה לליכוד, חברת הכנסת בלומנטל.

משה גפני: השרה לשעבר שאלה כמה שאלות, באמת שאלות קשות מאוד, ואני רוצה לומר לכם, שאתם לא יודעים לשלוט.

משה גפני: זאת האמת, צריך להגיד את זה פעם אחת ולתמיד.

נעמי בלומנטל: כי באמת שמרנו על הקופה, לא כמו מפלגת העבודה.

משה גפני: עזבי את הקופה.

משה גפני: הקופה כמעט לא רלוונטית לעניין זה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלומנטל, את מדברת עוד מעט.

ראובן ריבלין: האם את רוצה שהדברים יהיו על חשבון זמנך?

ראובן ריבלין: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת גפני, הנמצא בשלהי נאומו, לסיים את דבריו.

משה גפני: אם היה ראש הממשלה לשעבר נתניהו מגדיל את מספר השרים ל-24 ומגדיל את מספר סגני השרים, ולא פוחד מהתקשורת, הממשלה היתה ממשיכה להתקיים.

מאיר פרוש: ההצעה היתה להגדיל גם את הקבינט.

נעמי בלומנטל: היו עושים לו חקירה משטרתית על נתינת שוחד.

נעמי בלומנטל: היו עושים עליו תוכנית בטלוויזיה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלומנטל.

משה גפני: אמרה כאן השרה לשעבר: אם פקידי האוצר היו באים ואומרים שאין כסף ברזרבה, נתניהו היה אומר: מה אפשר לעשות, אין כסף ברזרבה.

משה גפני: אבל אם מגיעה מפלגת העבודה לשלטון עם מרצ, אומרים פקידי האוצר: יש כסף ברזרבה.

משה גפני: הם אומרים שחור על גבי חוק מושחת כזה.

משה גפני: לא מושחת, אבל זהו תיקון לחוק-יסוד.

משה גפני: כאן אני מגיע לנקודה המרכזית: חודשיים התקשורת יושבת בשקט.

משה גפני: חודשיים, ושום דבר.

משה גפני: נתאר לעצמנו מה היה קורה, אם היו הולכים למנות את הרב פרוש – אם נתניהו היה ממנה את הרב פרוש כשר על מכסה של 24 שרים.

משה גפני: "מבט" היה מתחיל: החרדים לוקחים כסף מהמובטלים.

מאיר פרוש: אתה שוב הפעם מזכיר את שמי.

אברהם יחזקאל: לא אנו מנענו מחבר הכנסת פרוש להיות סגן שר, אלא אתם מנעתם ממנו להיות סגן שר אוצר.

משה גפני: לא.

מאיר פרוש: שנינו בדעה אחת.

משה גפני: בשלוש השנים האחרונות, ויותר ויותר לקראת הבחירות, קמנו כל בוקר להתקפה נגד החרדים.

משה גפני: כל הזמן, כל יום פרשייה חדשה.

משה גפני: הסתכלתי על עצמי כל פעם במראה, לראות אם אני באמת כזאת מפלצת.

משה גפני: בסדר, לא כל כך נורא.

משה גפני: במשך חודשיים הפכתי להיות בחור נחמד.

משה גפני: אני פותח את "מעריב", אני פותח את "ידיעות" ואת "הארץ" – אין התקפה על הציבור החרדי.

משה גפני: הפכנו להיות אנשים נחמדים.

נעמי בלומנטל: כי אתם בקואליציה עם מפא"י.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: איזה יופי.

משה גפני: ואתם, חברת הכנסת בלומנטל, הגיע הזמן שתלמדו ממפא"י איך לשלוט.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ברוך שלא עשני.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חברי הכנסת רחבעם זאבי, אשר היה בוועדה למטה; ומייד אחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין, אשר מוותר על תורו לטובת חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

ראובן ריבלין: אני מקדם בברכה את השר המקשר.

אחמד טיבי: אני מקדם בברכה את השר המקשר.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהשרים להקפיד בכבודו של הדובר ולא להפנות את גבם אליו.

אחמד טיבי: שני שרים שאף אחד מהם לא מקשיב.

חיים רמון: חבר הכנסת טיבי יכעס עלי אם לא אקשיב, ומכעסו אני פוחד.

אחמד טיבי: מובאת היום בפנינו הצעה לשינוי חוק-יסוד, הצעה שאין לה מקום.

אחמד טיבי: אתה לא אוהב את זה, חיים.

אחמד טיבי: אי-אפשר להתחיל את היום בהצבעה נגד הצעת אי-האמון של הליכוד, ובסופו לתמוך בהצעת חוק שעושה את חוק-היסוד פלסתר.

אחמד טיבי: אין שום הצדקה לשינוי חוק-יסוד, ללא הסבר, כאשר כל מי שדיבר בעניין זה, נתן הסבר מאוד משכנע למה לא להצביע בעד ההצעה הזאת.

אחמד טיבי: לצערי, רבים מאלה שמתנגדים לחוק יצביעו בסופו של דבר בעדו.

אחמד טיבי: אני שייך לאלה שיצביעו נגד ההצעה שהממשלה מביאה, להרחבת הממשלה עם בזבוז כספים מיותר, יחד עם המשך מוחלט של התעלמות מהאוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: היום שמעתי כמה דוברים של הקואליציה, שמזכירים שהשתתפות מסוימת בוועדה פרלמנטרית זו או אחרת צריכה לפצות את חברי הכנסת הערבים על עוגמת הנפש שנגרמה להם במשך 45 ימים.

חיים רמון: לא לפצות אלא לנחם.

אחמד טיבי: נחמת עניים.

רחבעם זאבי: אנו בחודש מנחם-אב.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אנחנו רוצים להתקדם עם החוק, על מנת לקדם אותו עד כמה שאפשר יותר מהר, מפאת צורכי השעה.

אחמד טיבי: אני מבקש מהיושב-ראש לאפשר – – –

נעמי בלומנטל: עכשיו תספר את הבדיחה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלומנטל.

אחמד טיבי: אני יודע איזו בדיחה, ולכן אני מרשה לעצמי לצחוק ולהמשיך.

אחמד טיבי: אני דורש מאדוני לאפשר דיון מעמיק כפי שיושב-ראש הכנסת הציע והנחה את אדוני, תוך כדי חופש דיבור של כולם, בכלל זה השר המקשר – – –

ראובן ריבלין: אנחנו חייבים להקפיד, לפחות, על סטייה סבירה – – –

אחמד טיבי: אם היא נורמטיבית – אני אסתפק – –

ראובן ריבלין: בהחלט.

אחמד טיבי: – – בסטייה של השרה לשעבר לימור לבנת.

ראובן ריבלין: לא לסטות משום נורמה.

ראובן ריבלין: אין אנו נוהגים מנהג של – – –

אחמד טיבי: אהבתי את דבריו של ידידי מוחמד חסן כנעאן, שאמר ששבוע עבר ללא עשייה של מר ברק בכל מה שקשור למגזר הערבי.

אחמד טיבי: אני, אבו חסן, מוכן לתת לו לא רק שבוע, שבועיים, חצי שנה, שנה, רק שיעשה.

משולם נהרי: היושב-ראש נתן לו חודשיים.

אחמד טיבי: אני מסכים שהוא ייקח לא רק חודשיים על מנת שיישם את הסכם "וואי ריבר"; הרבה יותר, אבל שיישם.

אחמד טיבי: הוא הבטיח אתמול ליישם, גם בפגישה בארבע עיניים וגם לאחר מכן, ואני מקווה שהדבר יתבצע.

אחמד טיבי: אגב, לפני כמה ימים נמנענו בהצעת האי-אמון לממשלה.

אחמד טיבי: היום הצבענו נגד הצעת האי-אמון – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: – – – הצבענו נגד הצעת האי-אמון שהציע הליכוד – –

משולם נהרי: – – –

אחמד טיבי: – – ושאל אותי ידידי מוחמד חסן כנעאן מה נשתנה ביום הזה מהימים שחלפו, והשתנו כמה דברים: ראשית, זהות מציע ההצעה, חבר הכנסת כנעאן.

אחמד טיבי: אינני חושב שאנחנו צריכים להצטרף, כבר בשבוע הראשון, להצעת האי-אמון של הימין.

אחמד טיבי: שנית, רק אתמול היתה פגישה בעלת מאפיינים חיוביים בין ראש הממשלה לבין היושב-ראש ערפאת – – –

מוחמד כנעאן: – – –

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: ההצבעה שלכם מאוד מרתקת ומעניינת בהתחשב בעובדה שקיבלתם את הוועדות הכי יוקרתיות בכנסת בשיחות שלכם עם השר המקשר חיים רמון – –

רחבעם זאבי: – – –

אחמד טיבי: – – אבל אני משאיר את המבוכה לשר רמון, לא לך, אפילו.

אחמד טיבי: על מנת למנוע מעצמי מבוכה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאבי, אולי אתה מוכן להיות בורר ביניהם או משהו כזה?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אם אתה רוצה – אני מוכן להיות ליברלי מאוד לגבי החוק עצמו – –

אחמד טיבי: שלושתנו נצביע נגד החוק הזה.

ראובן ריבלין: – – אבל אם אתה רוצה לשוחח עם חבר הכנסת כנעאן, אנחנו נאפשר לך – – –

אחמד טיבי: לא, לא, זה דיון עקרוני, קרדינלי, שיכול להפרות – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד טיבי: – – את הדיון הזה.

ראובן ריבלין: רק אני מבקש לסיים.

אחמד טיבי: על מנת למנוע מבוכה מעצמי, אני, אדוני היושב-ראש, אצביע נגד החוק הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת רחבעם זאבי לתפוס את מקומו על מנת לקבל את תורו, משום שדילגנו עליו כאשר הוא היה עסוק בוועדה המסדרת.

ראובן ריבלין: כמובן, הוא רשאי לדבר ולהביע את דעתו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת זאבי.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, לא האזנתי לרוב הדיון, שלא כדרכי, מפני הסיבה שאמר היושב-ראש, הייתי בוועדה המסדרת, וייתכן שאני אחזור על דברים שנאמרו על-ידי עמיתי מסיעות שונות, ואתכם הסליחה.

רחבעם זאבי: אני חושב, שמה שעושה לנו הממשלה, כמהלך ראשון, אני קורא לזה בשם כולל – לגיון השרים, על משקל לגיון הזרים, הזכור אולי לשמצה אפילו.

רחבעם זאבי: ממשלות בישראל קמו ונפלו וניהלו את המדינה ויצאו למלחמות וקלטו עלייה ובנו את הארץ בלי שהן ניפחו את עצמן לממדים כאלה, שהם גם לא מוצדקים וגם נוגדים לחוק וגם בזבזניים מבחינת התקציב.

רחבעם זאבי: טענתו של השר המקשר, השר רמון, כשהוא הציג את הנושא, היתה שיש צורך לראש הממשלה לתת ביטוי לסיעות ולהשקפות שונות.

רחבעם זאבי: אני שאלתי בקריאת ביניים ולא נעניתי:

רחבעם זאבי: אילו סיעות המרכיבות את הקואליציות ואת הממשלה אין להן ביטוי כבר עתה בממשלה "הצרה", כלומר הממשלה שקמה על-פי חוק, 18 שרים בלבד?

רחבעם זאבי: אני קצת תמה על ראש הממשלה ברק, כי אני מכיר אותו הרבה שנים מהשירות המשותף בצה"ל.

רחבעם זאבי: לא אהבתי כאשר הוא אמר פעם, הבטיח בהתמנותו לרמטכ"ל, שהוא עומד להקים צבא קטן אבל ממזרי, והוא לא עמד בזה, ועכשיו הוא מבטיח לנו להקים ממשלה גדולה וממזרית?

רחבעם זאבי: זה מה שהוא רוצה לעשות?

רחבעם זאבי: אם הוא יצליח בזה כמו שהוא הצליח בהקמת הצבא הקטן והממזרי אז הכישלון מובטח מראש.

רחבעם זאבי: יש בעיה של המחיר, ועל המחיר הממשלה הסתבכה היום כאשר היא הציגה לנו את הנושא.

רחבעם זאבי: בהתחלה לא אמרו את המחיר בכלל, עד שחבר כנסת משינוי גילה את הלקונה הזאת, ואז – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי.

רחבעם זאבי: פריצקי, נכון.

רחבעם זאבי: אז אמרו לנו שזה 9 מיליונים, ולא ידעו להשיב לנו אם אלה 9 מיליונים לחמישה חודשים – לא, לא ידעו.

רחבעם זאבי: לפחות התלמידים לא הבינו, סימן שהמורה נכשל.

חיים רמון: – – –

רחבעם זאבי: כאשר תלמידים לא מבינים – המורה נכשל.

חיים רמון: אם אני המורה – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, לפי סעיף – – –

רחבעם זאבי: עוד מעט תהיה לך זכות התשובה.

ראובן ריבלין: יש לך אפשרות להתערב כל רגע בדיון, ואנחנו נקדם בברכה את התערבותך, ברצון רב.

ראובן ריבלין: ראיתי שחבר הכנסת אבי יחזקאל, תחת מצוותו של מישהו, מחק את שמו, אז אני חושב שהתפנה לנו זמן מבורך.

נסים דהן: – – –

ראובן ריבלין: אם השר רוצה – בכל רגע שירצה הוא יוכל להתערב.

ראובן ריבלין: זה לא על חשבונך, חבר הכנסת זאבי.

רחבעם זאבי: לפחות אני לא הבינותי, אני מניח שגם הרבה מחברי הכנסת האחרים לא הבינו את עניין 9 המיליונים וגם לא רואים אותו כמספר אמין.

רחבעם זאבי: אני אמרתי בקריאת ביניים, שלמדתי ממורי וממפקדי יצחק רבין, זיכרונו לברכה, שהחלטות טובות יכולות להיות רק על סמך מודיעין טוב, ולנו, בנושא הנדון, אין מודיעין טוב.

רחבעם זאבי: אני, גם אם היו אומרים לי ש-9 מיליונים זה רק לחמישה חודשים, או 9 מיליונים זה לשנה שלמה וצריכים לעשות את החלק היחסי של חמישה חודשים, מה שלא היו אומרים לנו – את המספר 9 מיליונים אני לא קונה, לא יכול לקנות, מפני שאני לא יודע אם זה כולל רק את השכר, ההוצאות המיידיות על השרים עצמם שמתווספים – מיתוספים צריך להגיד בעברית נכונה, לא שומעים את הווי"ו – עליהם ועל סגני השרים, שני סגני שרים נוספים – – –

ראובן ריבלין: עוד ארבעה סגני שרים.

רחבעם זאבי: – – – עוד ארבעה שרים, זה רק ההוצאות – – –

ראובן ריבלין: שישה שרים וארבעה סגני שרים.

רחבעם זאבי: כן.

רחבעם זאבי: האם זאת הוצאה מיידית עליהם, כלומר השכר שלהם פלוס ההוצאות הנלוות המיידיות, או שזה כולל את כל מה שאנחנו יודעים, כי הרי שר לא בא להיות שר רק בשביל התואר, בשביל ה-title כפי שאומרים.

רחבעם זאבי: הוא בא לקבל אחריות, שותפות.

רחבעם זאבי: הוא רוצה להיות שר שעושה משהו, הוא צריך מייד מנגנון, מנגנון מיידי זה ראש לשכה, זאת פקידה, זה נהג, פקידה מחליפה, זה כל מה שהולך כנלווה, ואחר כך מתחילות כל ההוצאות האחרות.

רחבעם זאבי: משרדים צריכים להקים?

רחבעם זאבי: צריכים לקנות, לבנות או לשכור משרדים?

רחבעם זאבי: אני אקח רק לדוגמה את המשרד שמקימים כעת לשר פרס, שלפי דעתי זה משרד מלאכותי, שבא לפתור בעיה, לא אקרא לה "אישית", אבל לא רחוק מזה.

רחבעם זאבי: המשרד הזה הוא עצמו לא יסתפק ב-9 מיליונים.

רחבעם זאבי: אי-אפשר לעשות תיאום אזורי, לרחף בין חארטום, קהיר, עמאן, אולי דמשק לעתיד לבוא, ביירות – כל זה יעשה ב-9 מיליונים עם כל הנלווים והכתבים והדוברים והעוזרים?

רחבעם זאבי: חברים, כשאמרו לנו 9 מיליונים לחמישה חודשים, בהנחה שזה רק לחמישה חודשים, גם אז זה לא נכון, מפני שהשר פרס לא ייכנס לקרוון, הוא ייכנס למבנה מכובד כראוי לאיש מכובד, איש ותיק, שימש פעמיים כראש ממשלה, שימש כמעט בכל התיקים הממשלתיים.

רחבעם זאבי: אתם תיתנו לו חדרים שנותרו במנגנון הממשלתי ככה בשוליים של משהו?

רחבעם זאבי: – לא.

רחבעם זאבי: צריך לשכור לו מבנה מכובד, צריך לתת לו את העוזרים הנדרשים, יהיה לו כרטיס טיסה חופשי לאן שהוא צריך בתוקף התפקיד או בתוקף האישיות – – –

ראובן ריבלין: זאת התחייבות מצדך לשר פרס?

רחבעם זאבי: לא, לא.

רחבעם זאבי: אני מכבד את פרס מאוד – –

ראובן ריבלין: רק רציתי לדעת – – –

רחבעם זאבי: – – הוא גם חבר אישי שלי – –

ראובן ריבלין: שלא נצטרך לשלם, אנחנו, בתקציב של הכנסת.

רחבעם זאבי: – – אני מכבד אותו מאוד, אבל אני חושב, שלהגיד לנו, לכנסת, תצביעו על תיקון חוק, חוק-יסוד, וכשתופסים את הממשלה כשהיא לא הגישה את זה כדבעי, היא לא הגישה את זה נכון, בלי הצעת המחיר כנדרש וכנתבע בחוק – זורקים לנו מספר שאני לא יכול לקבל אותו.

רחבעם זאבי: ואין עוד אחד כמוני שמאמין לשר רמון.

רחבעם זאבי: הוא לא אכזב אותי מעולם על הבסיס האישי.

רחבעם זאבי: גנבנו סוסים ביחד.

חיים אורון: אולי זה היה מהאורווה שלי.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהסוסים לחזור לאורווה ולסיים את הדברים, בבקשה.

רחבעם זאבי: אבל המספר הזה הוא לא מספר, ולכן ההחלטה תהיה החלטה לא נכונה, הייתי אומר כמעט "לא חוקית" של הכנסת, כי הכנסת לא קיבלה מידע נכון.

רחבעם זאבי: הכנסת קיבלה נתון פיקטיבי, הובילו אותנו בכחש; זאת לא אמת, ולכן לא יכולים לקבל על זה החלטה.

רחבעם זאבי: אני מניח שדיברו על זה קודמי ולא אעלה גירה בזה, אבל אני שואל אתכם ברצינות: האם הרווח שתקבלו מפגיעה בחוק-יסוד שווה את הנזק הציבורי, התדמיתי, ההסברתי?

רחבעם זאבי: רק לפני חודשיים היינו בכיכרות ובתקשורת, שמענו את מר ברק מסביר שהוא יעשה שינוי, הוא ישנה את הסגנון, את האמינות, את היחס.

רחבעם זאבי: הוא ישנה את הסגנון הקודם הפסול, במרכאות או לא במרכאות, שהיה בימי קודמיו; ומה הוא עושה כחוק ראשון?

רחבעם זאבי: חוק ראשון שהממשלה מניחה לכנסת החמש-עשרה – לנפח את עצמה ולהגיע ללגיון השרים.

רחבעם זאבי: לכן אנחנו נצביע נגד החוק הזה, וגם אם הוא יתקבל במכונת הקואליציה, בציווי להצביע בעד, על-פי הסכמים קואליציוניים, זה יירשם ככתם לדיראון לממשלה הזאת.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

ראובן ריבלין: תעלה ותבוא חברת הכנסת נעמי בלומנטל, ואחריה – חבר הכנסת יצחק גאגולה, חבר הכנסת נסים דהן; אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת דהאמשה במקום חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל חבר כנסת שיגיע לפה אני אהיה אחריו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: טלב אלסאנע היה כאן ודיבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש גבול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אתה עשית חסד עם חבר הכנסת טלב אלסאנע, ובדרך כלל, כאשר עושים חסדים, הרי הקדוש-ברוך-הוא, אללה ישלם שכרם.

ראובן ריבלין: אתה תפשת את מקומו של טלב אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני עכשיו עומד בנעליו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, לפני חבר הכנסת טלב אלסאנע ידברו חברי הכנסת חיים אורון, יצחק גאגולה ונעמי בלומנטל – במקום חבר הכנסת ריבלין, שהתחלף אתה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק כדוגמה, חיים אורון רק עכשיו נכנס.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: הרי אני לא פטרון של אף אחד, לכן אני לא מקפח אף אחד.

ראובן ריבלין: כולם היו בני, כולם כאן יושבים על תנאי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת בלומנטל.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עומדים בפני כמה אבסורדים, שנדמה לי שהם אמורים להדהים כל אחד ואחד.

נעמי בלומנטל: באים ואומרים לנו: חוק חדש, חייבים להגדיל את הממשלה.

נעמי בלומנטל: יעני, צו השעה, אי-אפשר להמשיך בצורה כזאת.

נעמי בלומנטל: יש לנו 18 שרים, הם שרירים וקיימים, אנחנו רואים את מקומותיהם כאן, אבל פתאום יש המון המון עבודה חדשה.

נעמי בלומנטל: המדינה פתאום או גדלה בממדים עצומים, או פתאום הגיעו מיליון עולים חדשים, או המדינה מהשטח הזה גדלה לפי-שניים.

נעמי בלומנטל: פתאום לממשלה הזאת ולעומד בראשה יש בלי סוף עבודה, ו-18 שרים זה פשוט לא מספיק.

נעמי בלומנטל: הוא בא לפני הכנסת ואומר: יש כל כך הרבה מה לעשות במדינה, אני חייב עוד סיוע, אני חייב עוד עזרה.

נעמי בלומנטל: זה היה טיעון שאולי היה מתקבל על דעתנו, אבל זה לא המצב.

נעמי בלומנטל: דבר אחר – בא ראש הממשלה ואומר: אתם יודעים מה, נגמרו כל המצוקות.

נעמי בלומנטל: חשבנו שאולי צריך עוד מקלטים לנשים מוכות, לדוגמה; חשבנו שאולי צריך עוד סיוע, למשל בהסעה של ילדים עם מוגבלויות לבתי-הספר, משום שיש לנו עודף תקציב ואנחנו צריכים לסייע; אולי חשבנו שילדים בשכונת מצוקה או בעיירת פיתוח זקוקים לעוד מנת אוכל או ליום לימודים ארוך; או אולי להתחיל את החינוך מגיל שלוש.

נעמי בלומנטל: אבל מה, עשיתי כבר הכול.

נעמי בלומנטל: בא אלינו ראש הממשלה, נאור ככל שיהיה, אהוד ברק שמו, היה רמטכ"ל בישראל, ואומר לציבור הישראלי: האמינו לי, אין יותר מצוקות, אין יותר נשים מוכות שאין להן מקלט, אין יותר ילדים שכבר אין להם גננת מגיל שלוש.

נעמי בלומנטל: הכול אני מילאתי, את כל הדרישות, והנה נותר לי כסף פנוי.

נעמי בלומנטל: המון המון המון תקציב.

נעמי בלומנטל: הוא מדבר על 9 מיליונים לשנה.

נעמי בלומנטל: הרי זה צחוק – אנחנו יודעים שמדובר לפחות ב-90-80 מיליון שקלים לשנה.

נעמי בלומנטל: יש לי עודף אדיר, אני רוצה לחלק אותו לכמה אנשים.

נעמי בלומנטל: תבינו אותי.

נעמי בלומנטל: הם היום חברי כנסת.

נעמי בלומנטל: המשכורת של חבר כנסת, זה לא משהו.

נעמי בלומנטל: אנחנו גם נוהגים לבד, גם אני חברת כנסת, ואני מדברת מניסיון; זה קשה קצת.

נעמי בלומנטל: יש חברי כנסת שקשה להם לנהוג לבד.

נעמי בלומנטל: גם הרכב שיש להם הוא מיצובישי או משהו כזה; לא נוח להם בזה.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, צריך להבין את המצוקה הזאת, כי גם כבר אין מובטלים.

נעמי בלומנטל: שמענו את זה, פתאום יש שלטון חדש, אין מובטלים, אין מצוקות, אבל יש לנו כמה חברי כנסת שרחמנות עליהם.

חיים רמון: – – – אני אקרא את הפרוטוקול.

ראובן ריבלין: האם כבוד השר רוצה שנפסיק את הדיון עכשיו?

ראובן ריבלין: אני אשקול.

חיים רמון: – – –

ראובן ריבלין: מצוותו של היושב-ראש חזקה עלי, שלא ייתכן לקיים דיון מעמיק ונוקב ועמוק בסוגיית שינוי חוק-יסוד, בלי שחבר הממשלה והשר המקשר ישבו כאן, שכן שר המשפטים בחר שלא להיות כאן.

חיים רמון: היושב-ראש כבר ישן, אתה לא צריך לפחד.

ראובן ריבלין: אבל חזקה עלי מצוותו, שאמר לי כהאי לישנא: "חבר הכנסת ריבלין, אלי ישי ישב פה עד שיבוא מחליף".

ראובן ריבלין: הודעתי זאת גם לאופיר פינס-פז, חבר הכנסת הנכבד.

ראובן ריבלין: אם אין שר בישיבה היא תינעל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, בכל רגע שאדוני יתעייף ויבקש להפסיק את הישיבה, אני אשקול בחיוב ובשיקול דעת רב להפסיקה.

חיים רמון: אני מבטל את הבקשה.

מיכאל קליינר: אני מציע להיענות לבקשה של חיים רמון, ובתנאי שייבחן על הפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קליינר, השר חיים אורון הבטיח עד מחר בבוקר לתת לנו כמה תשובות.

ראובן ריבלין: יש לו הרבה חומר לקרוא.

נעמי בלומנטל: חיים רמון, לא חיים אורון.

ראובן ריבלין: חיים רמון.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם את האמת, אף שאני נגד החוק, אשמח לקרוא לשר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שבאופן אישי יעלוץ לבי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת בלומנטל.

ראובן ריבלין: אבקש להתחיל את נאומך מן ההתחלה על מנת שלא נקטע אותך.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין יודע – – – יהיה שר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי הדיון לא ייגמר היום.

חיים אורון: ייגמר, ייגמר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, אני חייב להמשיך כדי לנהל את הישיבה כאן אף שאין לי מחליף.

ראובן ריבלין: אבל אם השר המקשר יבקש ממני לנעול את הישיבה אעשה זאת, לא ברצון, אבל לאחר שיקול דעת.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת בלומנטל.

נעמי בלומנטל: ואולי נשמע את תשובתו של השר המקשר.

נעמי בלומנטל: ייתכן שאדוני מעוניין שנסיים כרגע משום שאנחנו מתחשבים בעייפותך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלומנטל, זה לא תפקידך לשאול את השר המקשר.

חיים רמון: מי שישיב לך זה שר המשפטים, לי אין סמכות להשיב לך.

נסים דהן: בדרך כלל מסתפקים בנוכחותו של סגן שר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת הנכבדים, אולי אתם לא שמים לב שחברת הכנסת בלומנטל נמצאת ברשות הדיבור.

ראובן ריבלין: אני מבקש לאפשר לה להמשיך בדבריה.

נעמי בלומנטל: מכיוון שההיגיון יצא בצורה ממש גורפת, תרשו לי להזכיר את דבריו של חבר הכנסת משה גפני קודם לכן, שהוא איש חרדי.

נעמי בלומנטל: הלוא בעבר, וגם בתוך מערכת הבחירות, זו היתה מלת גנאי; אנחנו זוכרים כמה קולות גרפו מפלגת העבודה, מרצ ושינוי על הדיבורים שלהם נגד החרדים.

נעמי בלומנטל: הלוא גפני ידוע כחבר כנסת מן החרדים, ולכן דיברו כאן השכם והערב על שלטון החוק.

נעמי בלומנטל: מה אמרו בכל מערכת הבחירות?

נעמי בלומנטל: מה אמרו על חבר הכנסת לשעבר דרעי?

נעמי בלומנטל: שלטון החוק, שלטון החוק.

נעמי בלומנטל: יש כאן מדבריו המלומדים של חיים צדוק, משפטן דגול לכל הדעות, בשר מבשרה של מפא"י ההיסטורית, של מפלגת העבודה, של דמותה החדשה בישראל אחת.

נעמי בלומנטל: הוא בא ואומר: "יצירת תקדים של קלות יתירה בשינוי חוק-יסוד, שהוא חלק מחוקת המדינה, היא דבר שראוי להימנע ממנו, בעיקר כאשר השינוי אינו משקף צורך אובייקטיבי" – כפי שאמרתי קודם – "בניהול ענייני המדינה, אלא נוחות קואליציונית בלבד".

נעמי בלומנטל: הרי הדברים נאמרים כהאי לישנא.

נעמי בלומנטל: לכן הייתי אומרת, הנבחר הידוע, שאומר שהוא נבחר ברוב קולות מדהים ולא היה כדבר הזה בתולדות המדינה, הבטיח את השינוי הנאור, והרי הוא מביא בתור חוק ראשון על שולחנה של הכנסת החמש-עשרה ממש את הנאורות בכבודה ובעצמה: הוא מגדיל ללא שום סיבה נראית לעין, מלבד נוחות קואליציונית, את מספר השרים מ-18 ל-24.

נעמי בלומנטל: הרי זה לדעת כולנו כאן השינוי הגדול והמיוחל, שלו ציפינו ולו פיללנו והעם בישראל כמה אליו.

נעמי בלומנטל: לכן, מכיוון שראש הממשלה הכל-כך נאור הזה אולי לא עומד בציפיות הציבור, הייתי פונה לאלה שאמורים לקבל את הפיצוי הזה בדמות הדברים שאמרתי קודם לכן ואומרת להם: שורו והביטו כמה זה עולה לנו.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לפנות כאן, מעל במת הכנסת – – –

נסים דהן: המספרים לא אומרים כלום.

נעמי בלומנטל: חבר הכנסת דהן, הלוא אנחנו תמימי דעים.

חיים רמון: כמה שהאופוזיציה יותר קטנה היא מקבלת יותר זמן.

ראובן ריבלין: אתם הפרעתם לה ולכן זה לא היה על חשבונה.

נעמי בלומנטל: לא, לא.

נעמי בלומנטל: אתם מפריעים כל הזמן, הרי זה עתה סיימתי את דברי.

נעמי בלומנטל: אני מסיימת.

נעמי בלומנטל: אני פונה לחבר הכנסת מתן וילנאי, אני פונה לסגן השר אמנון ליפקין-שחק, גם הוא רמטכ"ל לשעבר, לרב מלכיאור, רבה הראשי של נורבגיה, שיהיה לכם האומץ, שתהיה לכם גדלות הנפש ולא חסרון הכיס וחסרון הכבוד ותופיעו לפני הציבור הישראלי ותאמרו: אנחנו נגד הגדלת הממשלה; גם אם יציעו לנו, אנחנו לא רוצים להיות שרים על חשבון קופת הציבור הדלה.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת בלומנטל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק גאגולה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת חיים רמון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בטוחני שכל חבר וחבר מבאי הבית הזה קשה לו להצביע בעד ההחלטה שתשנה את חוק-יסוד: הממשלה, החלטה שתביא להוצאות יתירות ואולי אף לגירעון בתקציב, מה גם שאנו, חברי תנועת ש"ס, תנועה שחרתה על דגלה את הנושא החברתי-הכלכלי, הסוציאלי, תנועה הקשובה לרחשי לב הציבור ומביטה אל פנים לב החברה ורואה תמונה עגומה – כי אין עיר ויישוב שמלאך האבטלה לא דרכה רגלו בהם; ויש גם מיתון כבד.

יצחק גאגולה: דוח משרד העבודה מורה, כי ממדי העוני בישראל עלו והאבטלה בסימן עלייה.

יצחק גאגולה: חרף כל זאת ועוד, מן הראוי היה שבזמנים קשים כגון אלה היינו זועקים: לא לבזבזנות יתר; לא למינוי נוסף של שרים; לא להוצאות מיותרות של כספי ציבור.

יצחק גאגולה: כל זאת הייתי אומר לכאורה, אבל יש הצד האחר של המטבע.

יצחק גאגולה: הניסיון המר והעגום של הממשלות הקודמות, שבהן גורל הקואליציה והמהלכים המדיניים והכלכליים שהותוו על-ידי ראשי הממשלה נקבע על-ידי חבר כנסת אחד, או מפלגה מסוימת, ועמנו צעד אל עתידו המקווה כאשר מזיכרונו הקולקטיבי לא נשכח אותו מיצובישי מפורסם, הזכור לטובה בתולדות הכנסת.

יצחק גאגולה: כל זאת מלמדנו, כי הקואליציה צריכה להיות איתנה ומבוססת, וכל מחשבתה ומאווייה צריכים להיות מושקעים בחשיבה כיצד לשרת את הציבור נאמנה ולתפקד לקראת עתיד טוב יותר.

יצחק גאגולה: אין הקואליציה צריכה לפרפר תמיד בין החיים והמוות ולהילחם את מלחמת קיומה, דבר יום ביומו.

יצחק גאגולה: לפיכך, קואליציה רחבה מקיר לקיר היא צו השעה.

יצחק גאגולה: כחלק מגורלנו זה, שנחלנו מתוצאות הבחירות האחרונות, ולמען תפקוד הוגן וחשוב, ננהג בחוכמה אם נראה את הנולד, בבחינת סוף מעשה במחשבה תחילה.

יצחק גאגולה: ועל כן ההכרח לא יגונה ויש לשנות את חוק-יסוד: הממשלה ולהרחיב את הממשלה ל-24 שרים.

יצחק גאגולה: על כן, נגד רגשותיי והגיון לבי, אני אצביע בעד הרחבת הממשלה, בתקווה שבסופו של דבר יהא מהלך זה לטובה ולברכה, לתועלת הכלל, לצמיחה כלכלית ולביסוס החברה, לקידום השלום המיוחל למען הווה ועתיד טוב יותר לנו ולבנינו ולבנותינו ולדורות הבאים.

יצחק גאגולה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ונאמר אמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת נסים דהן.

ראובן ריבלין: רבותי, אינני משנה מהסדר, חבר הכנסת אורלב עוד יקבל את מקומו.

ראובן ריבלין: פסחנו על זמנך כאשר אתה היית ספון בוועדה המסדרת.

ראובן ריבלין: האמן לי, אם לא היו נוכחים פה אנשים כאשר הם באו מלשכותיהם לשאת את דברם במועד, היית מקבל את מקומך.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אם יתברר שהשינוי היחיד בין הממשלה הזאת ובין הממשלה הקודמת הוא מספר שריה, צדקת בכל מה שאמרת, ואפילו עוד הרבה יותר.

חיים אורון: אבל אם יתברר מה שמתברר כבר בימים אלה, שיש כמה שינויים, שיש לי הרגשה שאם את כנה את עצמך, הם מטרידים אותך הרבה הרבה יותר מהשינוי הזה – וזה מה שקצת מוציא אתכם מהכלים.

חיים אורון: זו הסיבה שאת היום מדברת מספסלי האופוזיציה ואני מדבר מספסלי הקואליציה.

חיים אורון: מוציא אתכם מהכלים, שראש הממשלה היה אתמול במחסום ארז ומחדש חזר האמון שראש הממשלה שלכם עסק שלוש שנים בכרסומו ובהריסתו.

חיים אורון: מוציא אתכם מהכלים, שיש ממשלה – – –

נעמי בלומנטל: לא נכון.

חיים אורון: מה לא נכון?

נעמי בלומנטל: אנחנו מודאגים.

ראובן ריבלין: אומר לך חבר הכנסת אורון, שבשביל מחסום ארז הכול מותר.

ראובן ריבלין: וכמובן, אני כיושב-ראש חייב לקיים אובייקטיביות מוחלטת, ואני קורא את חבר הכנסת ריבלין לסדר על מנת שלא יפריע לחבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אצלי יציאה מהכלים זו רק דרגה אחת יותר גבוהה מדאגה.

חיים אורון: אני מוכן גם לומר דאגה וחרדה.

חיים אורון: אתם חרדים מאוד שיתברר מה שאני מודה, אני מאוד חרד לו, ועושה מאמצים לא קטנים לקיים אותו, שאולי בכל זאת ניתן לקיים קואליציה של ש"ס והמפד"ל ומרצ.

חיים אורון: אתם חגגתם כל פעם שאפשר היה להגיד: מרצ פה, ש"ס פה.

חיים אורון: ופתאום התברר שאולי, אני לא בטוח, אני לא יודע, אבל פתאום התברר שאולי אפשר אחרת.

חיים אורון: ואז יתברר לכם, חבר הכנסת רובי ריבלין, אתה ממש מתפקע מצחוק – – –

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת חיים אורון, אני פה יושב-ראש זמני ואני כנראה אוותר על מקומי כאן כי אני חייב להיות שם כשאתה מדבר דברים כאלה.

ראובן ריבלין: אנחנו מנענו מכם?

חיים אורון: לא, לא.

חיים אורון: לא עד כדי כך, חבר הכנסת ריבלין.

חיים אורון: שלא יעלה לך – אני לא רוצה להגיד מעל הראש – שאתם מנעתם.

חיים אורון: אבל כל זמן שזה היה, אתם חגגתם.

חיים אורון: כי היה ברור, שיש מי שהולך עם הליכוד, שיש מי שהולך נגד מחנה השמאל, וכך אפשר היה לקיים את השלטון הזה, והייתם בטוחים שהוא יתקיים לעד.

חיים אורון: פתאום השינוי הזה הורג אתכם, פתאום יש מצב אחר, מאוד בעייתי, מאוד מסובך.

חיים אורון: פתאום התברר שראש ממשלה שהולך לבחירות ואומר: "אני הולך להשלים את הסכם-וואי" – חיים רמון, אדוני השר המקשר, אפשר כבר להגיד: "אני הולך להכיר במדינה פלסטינית", כבר מותר להגיד, נכון?

נעמי בלומנטל: זה באמת הישג אדיר.

חיים רמון: אגיד לך איך צריך להגיד: קיימת מדינה פלסטינית דה-פקטו שהוקמה על-ידי הליכוד.

חיים רמון: השאלה עכשיו נותרה איזו מדינה תהיה – שתחיה אתנו בשלום או לא.

נעמי בלומנטל: איזה סילוף.

חיים אורון: נעמי בלומנטל, זה היה הסגנון של מפלגת העבודה היונית.

חיים אורון: עכשיו אגיד לך בסגנון מרצ.

מיכאל קליינר: עם 18 שרים.

חיים אורון: עכשיו אומר את זה בסגנון מרצ: נוצרה מציאות של ישות פלסטינית בשטחים שהולכת ומתגבשת למדינה.

חיים אורון: אני רואה בזה פתרון רצוי וטוב לי כיהודי – – –

נעמי בלומנטל: אני יודעת.

זבולון אורלב: זה לא בקווי היסוד.

חיים אורון: חבר הכנסת זבולון אורלב, היא הנותנת.

נעמי בלומנטל: קיבלתם על זה קולות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, מה שניסה להבהיר לך השר המקשר, שהם בכלל לא רוצים מדינה פלסטינית, רק הליכוד הביא זאת על ראשם.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אני קורא לחבר הכנסת ריבלין לסדר שם למטה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים אורון: חבר הכנסת זבולון אורלב, תראה עד כמה זה בעיני יפה: אני אומר את דעתי, אתה אומר שאתה נגד, הממשלה תקבע מהלך.

חיים אורון: כל זמן שהמהלך המשותף הוא מה שמופיע בקווי היסוד, ובקווי היסוד אין פסילה של האופציה שלי כמו שהיה בממשלה הקודמת, אתה בממשלה תיאבק על האופציה שלך, ויש לי יסוד סביר להניח שגם אתה יודע לא רק את יחסי הכוחות בתוך הממשלה ומה הכיוון המרכזי של המדיניות, אלא, אם אני חש בגוונים השונים במפד"ל, אני אפילו יכול לנחש שלא ממך תבוא הרעה.

חיים אורון: אני אחראי לזה בלבד.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת אורון, למה אתה לא מדבר על הנושא שעל סדר-היום?

מיכאל קליינר: כי הוא לא נוח לך?

חיים אורון: חבר הכנסת מיכאל קליינר, אני באמת לא רוצה לעסוק במה שקורה היום במחנה הלאומי, שהגיע לכנסת כפי שהגיע, ואנחנו שואלים כל הזמן בוועדת הכנסת עם מי נדבר בדיוק מתוך הארבעה.

חיים אורון: בני בגין, ידידי הטוב, היה לו כל היושר הציבורי והיה לו הכבוד הראוי, והוא הסיק את המסקנות.

מיכאל קליינר: מה זה שייך?

חיים אורון: חבר הכנסת קליינר, אתה עברת מפה לפה ומפה לפה ועכשיו אתה עוד צועק עלי.

ראובן ריבלין: האם, חבר הכנסת אורון, היית מקבל את חוות דעתו של בני בגין על החוק המוצע?

ראובן ריבלין: היית מאמץ את חוות דעתו?

חיים אורון: אני תמיד מתייחס במלוא ההערכה ובמלוא הכבוד לדברים – – –

חיים רמון: חבר הכנסת אורון, אתה נשאר בירושלים, אבל זה לא אומר שאני נשאר בירושלים.

חיים רמון: עשה עמי חסד.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהשר המקשר שלא להפריע לשר לעתיד חיים אורון, שאני מקווה שלא בגלל חוק כזה הוא ייבחר, אבל אני מקווה מאוד שייבחר.

מיכאל קליינר: – – –

חיים אורון: היות שלמדתי מאביו המנוח של חבר הכנסת בגין, ייבדל לחיים ארוכים, שלא שואלים גבר איפה הוא מבלה, אל תיתן לי אינפורמציות כאלה.

חיים רמון: אמרתי שאתה נשאר בירושלים.

חיים רמון: אמרתי איפה?

חיים רמון: מה אתה רוצה ממני?

ראובן ריבלין: רבותי, אני יכול להעיד ולהרגיע כל אחד, שהשר חיים רמון היה כל הזמן כאן עד עכשיו.

חיים אורון: אני רוצה להרגיע את חברי הכנסת החדשים, שככה, בשעות הלילה המאוחרות לפעמים מתנהל הוויכוח בסגנון קצת שונה.

אמנון כהן: הכול מותר?

חיים אורון: לא הכול מותר.

ראובן ריבלין: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת חיים אורון, שהוא עדיין לא שר, לכן זמנו מוגבל.

מיכאל קליינר: אני רוצה לדמיין את הנאום שלך, ג'ומס, אם נתניהו היה מציע להגדיל את הממשלה ל-19 שרים.

מיכאל קליינר: איזה נאום היה לך על חוקי-יסוד וכו'.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, תתחיל לסיים.

חיים אורון: אני כבר מסיים.

חיים אורון: אין לך מושג כמה פעמים ביום אני מדמיין מה הייתי אומר אם היה עומד על הדוכן הזה ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו, וכמה אני שמח שזה רק דמיון תעתועים.

חיים אורון: כי זה היה יכול להיות לא דמיון תעתועים, זו היתה יכולה להיות מציאות, ואז אני חושב המון מה הייתי אומר לו, ולשמחתי, מהצרה הזאת נפטרתי.

חיים אורון: לילה טוב.

מיכאל קליינר: שניכם מדברים באותו סגנון.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת חיים אורון, לאו דווקא על דבריו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת נסים דהן, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב איננו פה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נואף מסאלחה איננו פה.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת יהודית נאות, נדמה לי אחרונת הדוברים, אם חבר הכנסת יחזקאל לא יהיה כאן.

ראובן ריבלין: אם הוא נמצא, הוא יהיה אחרון הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, מה שמפליא בדיון הזה הוא, שיש הסכמה כללית נגד החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שמעתי שהגנו על החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באמת, אין טעם מיוחד לשנות חוק-יסוד רק בגלל זה שיש מחויבות קואליציונית זו או אחרת, או שראש הממשלה התחייב בצורה זו או אחרת לשריו ולקואליציה שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל מה שמפליא עוד יותר הוא, שמחר החוק הזה יעבור, ויעבור ברוב.

חיים רמון: נפלאות דרכי הדמוקרטיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל, כבוד השר רמון, אם אכן זה עניין של דמוקרטיה, או שמא זו תעודת עניות, ואולי הדבר מצריך אפילו התערבות בג"ץ, שיגידו לנו: אתם לא כל כך מבינים את התפקיד שלכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שבכנסת ומהדוכן הזה, כמעט באופן מוחלט, לא שמעתי איש שהגן על החוק – – –

ראובן ריבלין: 51 איש דיברו, ורובם דיברו נגד החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן לי אחד שדיבר בעד החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שמעתי אחד שדיבר בעד.

ראובן ריבלין: השאלה אם יהיו 51 שיצביעו נגד החוק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון, אז איך אפשר באמת לתת כזו דוגמה דמוקרטית לציבור, חבר הכנסת רמון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דוגמה של חינוך, תקרא לזה איך שאתה רוצה.

חיים רמון: חבר הכנסת דהאמשה, אתה צודק במיליון אחוז.

חיים רמון: אני חושב שזה לא תקין שתדבר נגד חוק כשאתה מצביע בעדו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – וברוב כזה.

חיים רמון: לא, אני חושב שזה לא בסדר.

חיים רמון: אם אתה נגד חוק ואתה יודע שתצביע בעדו, אז לפחות תשתוק.

חיים רמון: שמור על כבודך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, אז במקרים האלה יש טעם מיוחד נגד החוק ומצביעים מפני שיש טעמים אחרים, למשל: במקרה הזה אילו השינוי הזה היה נחוץ כדי לכסות על איזה דבר גדול, דבר עצום, דבר שהחסירה הממשלה בהרכבה הראשוני וצריך להשלים את זה עכשיו, אז אולי יש טעם, יש סיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, אם אתה מפנה את הדברים אלי, הרי הסיעה שלנו החליטה שהיא בחוק הזה תתנגד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בזה אין לנו ספקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רק מתפלא על זה שרצה לחסוך מעצמו מבוכה וחשב שהוא מביך את האחרים, איך הסיעה שלו ואיך הוא עצמו ובאיזה קו מחשבה הוא הולך, ומסביר כאילו סיעת רע"ם צריכה להיות נבוכה איך היא הצביעה כפי שהצביעה היום, ואילו המחשבה שלו והדרך שלו היא נכונה, כאשר הוא משעבד את רצונו ואת כבוד הסיעה ודברים יסודיים ביותר לעניין טפל כזה של ועדה זו או אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואני חושב שהוא ערבב פה אפילו שני דברים חשובים מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לפעמים שוכחים, כבוד היושב-ראש, את ההבדל בין הכנסת כרשות מחוקקת לבין הממשלה והקואליציה כרשות מבצעת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא בריא אפילו לערבב את התחומים האלה, ותמיד טוב לדעת איפה אנחנו נמצאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בענייני כנסת זאת רשות אחרת וחלוקה אחרת ותפקידים וסמכויות והכול יכול להיות שונה ממה שקרה ברשות המבצעת, ולא צריך לקשר בין שני הדברים או להשליך מהאחד לשני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שזה יביך עוד יותר את חבר הכנסת הנכבד, ואז הוא ידע למה היה צריך הוא להיות נבוך ולא לנסות להביך את האחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, בשתי הדקות שנשארו לי – אני לא רוצה להגזים – אני אסכם את הדברים גם בשפה הערבית.

ראובן ריבלין: ברצון רב, בבקשה.

נסים דהן: שו האדא?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום, האחים המאזינים, שלום לכם ורחמי אללה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק אשר אנו דנים בו הוא תיקון חוק-יסוד: הממשלה, משום שיש צורך להגדיל את מספר השרים וסגני השרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו אומרים כי אין סיבה מבוססת לתיקון הזה ואין צורך לחוק שכזה, במיוחד משום שרוב, וייתכן שכל מי שדיבר כאן, התנגד לתיקון הזה, ובו בזמן תוצאת האילוץ הקואליציוני ותוצאת ההתחייבויות הקואליציוניות היא, שלמרבה הצער, החוק הזה יעבור מחר בהצבעה ברוב מכריע, וזה סימן שלילי נוסף לגבי העבודה הפרלמנטרית מהבחינה הזו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השעה עכשיו מאוחרת ואני רואה שעמיתי רוצים לסיים, ולכן לא אדבר יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להתראות לכם – ורחמי אללה וברכותיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

ראובן ריבלין: שוכראן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת נסים דהן, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: הו, גם חבר הכנסת נסים זאב נמצא כאן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחרי חבר הכנסת זבולון אורלב – חבר הכנסת נסים זאב.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אגיד לכם, אני בנושא הזה קרוע בין השכל ובין הרגש.

נסים דהן: השכל הפשוט, הישר, אומר, שצריך להתנגד לחוק.

נסים דהן: החוק הזה כולו מיותר.

נסים דהן: אין בו שום תועלת.

נסים דהן: לכאורה, לצורך ניהול ענייני המדינה בצורה תקינה לא היה צריך להרחיב את הממשלה.

נסים דהן: אם עד היום עשו את העבודה 18 שרים, אין שום סיבה שהם לא ימשיכו לעשות את זה.

נסים דהן: אם עד היום סמכנו על האינטליגנציה של כל שר ונתנו לו משרד גדול, אין שום סיבה שלא נעריך את השרים הבאים ולא נסמוך על האינטליגנציה שלהם וניתן להם רק חצי משרד, נפצל את משרד החינוך, התרבות והספורט לשניים, נפצל עוד כמה משרדים.

נסים דהן: אם עד היום שרים עשו את זה, אין שום סיבה שלא ימשיכו לעשות את זה, או – – –

מיכאל קליינר: – – שר לענייני ירושלים.

נסים דהן: או שאנחנו פשוט מזלזלים בשרים החדשים.

נסים דהן: הגענו למסקנה, שהדור הקודם היה כזה מוצלח שיכול היה לנהל משרדים גדולים, והדור שלנו, בירידת הדורות הקיימת, אפילו משרד אחד גדול כזה לא יוכל לנהל וצריך לפצל את המשרדים.

נסים דהן: כמובן, את זה השכל הפשוט אומר.

נסים דהן: אבל יש הרגש, והרגש אומר, שכדי שתהיה אפשרות לממשלה לשרוד, וכדי שנוכל לחלק כיבודים זה לזה, בואו נרחיב את הממשלה.

נסים דהן: ואז נוכל לחלק כיבודים.

נסים דהן: ואם מחלקים כיבודים, יש בסיס יותר איתן – רק בגלל הכיבודים ולא בגלל האידיאולוגיה המשותפת, חבר הכנסת רמון – – –

ראובן ריבלין: השר.

נסים דהן: סליחה, אני מתנצל, השר חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: אחרי השעה 23:00 אפשר.

נסים דהן: זאת אומרת שהאידיאולוגיה המשותפת לא קיימת עוד.

ראובן ריבלין: אנחנו הבית"רים נגן קלה כחמורה על האדם.

נסים דהן: האידיאולוגיה המשותפת לא תהיה הדבק המלכד את הממשלה.

מיכאל קליינר: – – – אינפלציה בשרים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קליינר, נא להקפיד בכבודו של השר המקשר חיים רמון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים רמון: אני מוחל על כבודי.

נסים דהן: אדוני השר המקשר, אם האידיאולוגיה היא דבק טוב, אז למה צריך להרחיב את הממשלה?

נסים דהן: אלא, כנראה, האידיאולוגיה לא מספיקה וצריך לקנות בכופתאות אותם אלה שיושבים כדי שלא יברחו, לשמור להם את הלפתן, כי אחרת יש חשש גדול שעל אידיאולוגיה לבד אי-אפשר לקיים ממשלה.

נסים דהן: וזה אומר הרגש.

נסים דהן: אבל אני אצביע בעד החוק, ואני אגיד לכם למה.

נסים דהן: איך אמר פעם מישהו?

נסים דהן: אם שנינו ביחד גנבנו סוסים – אני לא הייתי עושה את זה, למה?

נסים דהן: מהסיבה הפשוטה, אדוני השר רמון, כי אם אנחנו נגנוב ביחד סוסים, מה שיקרה זה שהסוסים יישארו אצלך ואותי יאשימו בגנבה.

חיים רמון: צו-צו-צו.

נסים דהן: אבל יש לי משהו אחר שבגללו אני רוצה לתמוך בחוק.

נסים דהן: אם מחר-מחרתיים תהיה קונסטלציה שאנחנו לא יכולים להסתדר עם חוקי-היסוד ואנחנו נבקש לשנות אותם, אני מבקש שתשתמשו באותו היגיון שעכשיו אנחנו משתמשים בו, שלטובת שלמות הממשלה ולטובת המשך קיומו של השלטון הנוכחי, אנחנו נשנה את חוק-היסוד, ולא נסתתר מאחורי תירוצים: חוק-יסוד לא ניתן לשינוי.

נסים דהן: אני אתמוך בהצעת החוק כדי ליצור תקדים, ותקדים בבית-משפט עליון הוא תקדים, ותקדים בבית-המחוקקים הוא תקדים, ואם אנחנו נשנה היום את חוק-היסוד בקלות כזאת רק כדי לחלק כיבודים, על אותו היגיון הייתי רוצה לשנות את חוק-היסוד כדי לשמור על ערכי היסוד של עם ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דהן.

נסים דהן: רגע, עם כל הכבוד.

ראובן ריבלין: אה, יש עוד.

יהודית נאות: עכשיו ביידיש.

נסים דהן: רק התחלנו.

ראובן ריבלין: לא, חבר הכנסת דהן, התקדים שאתה מבקש לקיים כאן אצלנו, שאתה תוכל לדבר כאילו היית שר, לא יתקיים.

ראובן ריבלין: דיברת כבר כפל זמן, ואני מבקש להתחיל לסיים את דבריך.

זבולון אורלב: מועמד לסגן שר.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אני אסיים במשפט, אף שנדיבות לבך הפעם הגיעה לקצה, שלא כמו אצל דוברים אחרים, שכבודו היה נדיב יותר.

ראובן ריבלין: לא, דע לך שאתה כבר מדבר שמונה דקות.

נסים דהן: אבל זה יכול לקרות, אחרי שנגמרת התקופה, נגמרת גם הנדיבות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהן, אתה מדבר שמונה דקות, כמו חיים אורון.

ראובן ריבלין: כשחברת הכנסת נעמי בלומנטל דיברה היו אילו קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אם יש לך עוד מה לומר, אז משפט או שניים.

נסים דהן: משפט אחרון.

מיכאל קליינר: אם הוא יתחייב שהוא יעייף את רמון.

ראובן ריבלין: לא, הוא כבר שכנע את רמון, מפני שהוא איים עליו בקיום אפשרות של שינוי חוקי-יסוד אחרים, ואני מפחד שחיים רמון ישנה את דעתו, ואז אנחנו עוד נצטרך לקיים דיון נוסף.

נסים דהן: ועוד נקודה אחת, וזאת הצביעות הגדולה גם של הקואליציה וגם של האופוזיציה משני הצדדים, וזה לא משנה מי בשלטון.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, מה זה משנה לנו כשאנחנו קונים שלטון ומיטיבים עם מפלגות כאלה ואחרות על-ידי זה שנותנים להן עמדת השפעה וכוח במשרדים קיימים?

נסים דהן: וזה עשינו כל הזמן, אדוני היושב-ראש, ואתה יודע את זה יפה מאוד.

נסים דהן: בשלטון הקודם חילקו מיליוני שקלים, עשרות מיליוני שקלים, למגזרים כאלה ואחרים, וחלק מהם גם למגזר שאני מייצג.

נסים דהן: ולא נתנו לנו את זה מפני שהגיעו למסקנה שאנחנו מקופחים ומסכנים, שזאת האמת.

נסים דהן: נתנו לנו את זה כי רצו את האצבעות שלנו.

נסים דהן: נכון שביקשנו את זה.

נסים דהן: אז מה זה משנה לכם, האופוזיציה היום, אם אותה שיטה מיישמים, רק לא מחלקים את הכסף ישר לנציגים שלהם בשלטון?

נסים דהן: יפתחו להם משרדים, ייתנו להם מכוניות.

נסים דהן: פעם קנו את השלום במיצובישי.

נסים דהן: היום יקנו את השלטון עם כמה מכוניות וולבו ועוד כמה משרדי ממשלה.

נסים דהן: אבל זאת צורת הדמוקרטיה שאנחנו מייצגים.

נסים דהן: אנחנו לא יכולים להלין אלא על עצמנו.

נסים דהן: אלה כללי המשחק.

נסים דהן: ולכן הצביעות הזאת, שזה חוק-יסוד, והוא לא ניתן לשינוי, או שזו בזבזנות – היו דברים מעולם, בכל תרבויות השלטון של מדינת ישראל, ולא נתפלא על עצמנו שאנחנו ממשיכים פשוט באותה דרך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: תסיים את הדיון חברת הכנסת יהודית נאות.

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת אבי יחזקאל יגיע, תהיה גם לו זכות הדיבור.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודע לכך שכל הנימוקים שהאופוזיציה והקואליציה השמיעו נגד שינוי החוק יש בהם טעם רב.

זבולון אורלב: אני בטוח שהרבה מחברי הקואליציה, לרבות השרים, יכולים לטעון טענות רציניות מאוד נגד שינוי החוק, אבל זו דרכה של מחלוקת, שאין בה צד אחד, וגם לצד שמעוניין בשינוי החוק יש נימוקים טובים.

זבולון אורלב: זה לא ויכוח שיש בו רק צד אחד צודק, אלא שני צדדים צודקים.

זבולון אורלב: כמו שאמרנו בדיון הקודם, של האי-אמון, יש כאן באמת התנגשות של ערכים.

זבולון אורלב: ערך אחד שטוען נגד שינוי חוק-יסוד, שינוי חדשים לבקרים, והתאמתו לצרכים חולפים, גם אם הצרכים החולפים הם של קדנציה, מול ערך של שלטון יציב, רחב, שמייצג גוונים רבים בעם.

זבולון אורלב: המבחן הוא מבחן האזרח, לא מה טוב לממשלה, לא מה טוב לקואליציה, לא מה טוב לאופוזיציה, אלא מה ראוי שיהיה לאזרח.

זבולון אורלב: אני חושב שראוי מאוד שהאזרח יקבל ממשלה רחבה ויציבה.

זבולון אורלב: אני באמת חושב, שכל אלה שמעלים כאן את שאלת העלות – אני תמה ביני לבין עצמי אם הם מעלים את זה באופן רציני, או שיש כאן רק עניינים דמגוגיים, שהרי כולנו מודעים היטב לסדרי הגודל של תקציבי המדינה, ובאמת מדובר פה בסכום שהוא ממש לא פרופורציונלי מול סדרי שלטון תקינים.

זבולון אורלב: אני מכיר את כל הנאומים – מה אפשר לעשות ב-10 מיליוני שקלים בשנה, אבל גם אפשר לטעון: איך אפשר להרוס שלטון, איך אפשר לאבד אמון העם בשלטון, איך אפשר לדרדר סדרי שלטון; ולא שאלת הכסף, במקרה הזה, היא השאלה החשובה, אלא השאלה המהותית – מה הדרך הנכונה, כיצד בונים שלטון ראוי ושלטון נכון.

זבולון אורלב: מספר השרים מעולם לא היה מדד ניבוי להצלחתה של ממשלה.

זבולון אורלב: אפשר שתהיה ממשלה של 18 שרים, והיא תהיה ממשלת כישלון, ואפשר שתהיה ממשלה של 24 שרים, והיא תהיה ממשלה של הצלחה.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת אורלב, היה דוח ועדת-גבאי, בראשות מאיר גבאי, שקבע, שהמספר האופטימלי לתפקוד נאות הוא 14 או 15.

מיכאל קליינר: אי-אפשר להתעלם מזה לגמרי ולומר: 30 שרים.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת קליינר על הערתו המשכילה.

ראובן ריבלין: אתה לא חייב לענות לו, אבל אם אתה רוצה, זה על חשבונך.

זבולון אורלב: אינני מתעלם.

זבולון אורלב: כמנכ"ל לשעבר בשירות המדינה אני מכיר היטב את הדוח, אני גם מכיר את הדעות החלוקות שהיו סביב הדוח הזה, ואם תראה ממשלות בעולם, יש גישות שונות, ואין גישה אמיתית אחת, ואני בוודאי לא יכול לומר, ש-24 שרים, זה השלטון האידיאלי, כמו שאינני יכול לומר ש-18 שרים זה השלטון האידיאלי – תלוי מי השרים.

זבולון אורלב: והמבחן העיקרי בעיני הוא – ואם אפשר את תשומת הלב של השר חיים רמון, אף-על-פי שהשעה מאוחרת – שאם באותה הזדמנות של הרחבת ממשלה, כי אני מבין שהשר חיים רמון ממונה, בין היתר, על הרפורמה במשרדי הממשלה, כך קראתי בתקשורת; אם כבר צריך לפגום בחוק, ולכולנו ברור שהצעד הזה הוא צעד פגום של שינוי חוק-יסוד, אם אפשר לפחות לנצל את ההרחבה הזאת כמנוף, ואולי לעשות סדרים חדשים בתוך ארגון עבודת הממשלה.

זבולון אורלב: כשיש הרחבה זו סיבה טובה, מעין דוגמת ועדת-גבאי, להושיב צוות רציני כדי שהאזרח ייהנה לפחות מהשינוי, והשאלות תהיינה: איך תתייעל עבודת הממשלה, איך לא יהיו כפילויות, איך ישפרו את השירות, איך איכויות הביצוע יהיו טובות יותר.

אברהם יחזקאל: להרחיב במובן המצמצם של המלה.

זבולון אורלב: זה לא להרחיב במובן המצמצם.

זבולון אורלב: באותה הזדמנות – – –

ראובן ריבלין: אנחנו חייבים לצמצם את דיבורנו.

זבולון אורלב: אני כבר מסיים.

ראובן ריבלין: כבר שעת חצות.

זבולון אורלב: לפי השעון שם יש עוד שש דקות עד תיקון חצות.

ראובן ריבלין: אבל יש לנו עוד מספר דוברים מכובד.

זבולון אורלב: הבנתי שאני לא אומר את תיקון חצות.

זבולון אורלב: אם יש התחייבות קואליציונית, אני מניח שסיעות הקואליציה תתמוכנה בחוק הזה, בוודאי המפד"ל, כשותפה בקואליציה, תתמוך בחוק הזה, אף-על-פי שגם היא מודעת לפגמים האלה.

זבולון אורלב: והרי ניתן לנצל ולעורר שאלות, כדי שהאזרח, שבעיני הוא הריבון האמיתי, ואליו צריכים להיות מכוונים הדברים – אנחנו צריכים לשאול את עצמנו כיצד הוא ייהנה מן הדבר הזה.

זבולון אורלב: כאמור, סיעת המפד"ל תתמוך בחוק.

זבולון אורלב: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: ומזכיר פעם נוספת, בזמן שאני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב – – –

מיכאל קליינר: אם יתברר בכל זאת, שרוב הציבור – – –

זבולון אורלב: רוב הציבור יקבע על-ידי – – –

ראובן ריבלין: אתה סיימת את דבריך, חבר הכנסת אורלב.

ראובן ריבלין: ואני מזכיר גם לחבר הכנסת אורלב, שהוא חבר כנסת חדש, שהדיון הוא אישי, בהצעת חוק ממשלתית, וכמובן הוא דיבר בשם עצמו, כי אין כאן הצהרת סיעות.

חיים רמון: תנצל את זה שחבר הכנסת זבולון אורלב גם תמך בחוק וגם מצביע בעדו.

ראובן ריבלין: הוא חריג, כי כולם דיברו נגד.

מיכאל קליינר: רוב הציבור מתנגד בצורה גורפת.

חיים רמון: זה שקר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברי הכנסת, אשר הם שכנים לכיסא.

חיים רמון: – – –

ראובן ריבלין: האם אדוני השר מבקש שאני אעשה הפסקה על מנת שהוא יוכל לשוחח עם חברי הכנסת?

ראובן ריבלין: אני אשמח לעשות זאת.

חיים רמון: לא.

ראובן ריבלין: כרגע עומד על הדוכן חבר הכנסת הנכבד, איש ירושלים, סגן ראש העיר ירושלים, חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: ורשות הדיבור – – –

חיים רמון: לשעבר.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: פעם סגן ראש עיר בירושלים, תמיד סגן ראש עיר בירושלים.

זבולון אורלב: לשעבר זה תואר קבוע.

נסים זאב: אני אדבר גם על נושא עיריית ירושלים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב לומר את דברו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים זאב: קודם כול אני רוצה לברך את ממלא-מקום היושב-ראש.

ראובן ריבלין: זה באופן זמני.

נסים זאב: אני מקווה שיהיה יותר מזמני.

ראובן ריבלין: ברוך שחלק כבודו לבשר ודם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח שסוף-סוף נופץ הבלון הנפוח והשערורייה שחברים רבים מהבית, מהאופוזיציה, ניסו לעורר והציגו את עלות הרחבת הממשלה בכ-90 מיליון שקלים, או עשרות מיליונים רבים.

נסים זאב: טוב עשה חבר הכנסת, יוסי פריצי – – –

ראובן ריבלין: פריצקי.

נסים זאב: פריצי, שדרש שיונח על שולחן הכנסת.

ראובן ריבלין: יוסף פריצקי.

נסים זאב: פרצת עליך פרץ.

אברהם יחזקאל: הוא התכוון לחתול.

סאלח טריף: זה החתול של פורז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יחזקאל.

חיים רמון: אני חושב שמן הראוי למחוק את ההערה הזאת.

חיים רמון: אפילו בשעת לילה מאוחרת – – –

אברהם יחזקאל: זה סיפור שקראתי אתמול לבן שלי: "החתול פריצי".

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אבי יחזקאל, מנפלאות משפחת יחזקאל.

ראובן ריבלין: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת נסים זאב להתייחס לנושא, שהוא רציני.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים זאב: טוב עשה חבר הכנסת מר יוסי פריצי, שדרש שיונח על שולחן הכנסת הסעיף התקציבי, עלותו ומקורותיו, וכך התברר כי העלות הינה 9 מיליוני ש"ח בלבד; דהיינו, 10% ממה שנדמה תחילה.

נסים זאב: זהו ניסיון גס, בלתי אחראי, להפוך את הממשלה למושחתת, לבלתי אמינה, אף שברור לכולם שזהו צורך השעה, לקיים ממשלה יציבה, לקראת המשימות הקשות והאתגרים הרבים העומדים לפניה.

נסים זאב: כפי שהתרשמתי, ראש הממשלה הינו אדם צנוע ועניו.

נסים זאב: אם בכל זאת באה הדרישה להרחיב את הממשלה, הרי היא באה לאזן, לגשר ולאחד.

נסים זאב: כולם תמהים על שינוי חוק-היסוד כאילו אחזתנו פלצות.

נסים זאב: אין לי ספק, כי אם הליכוד או שינוי היו שותפים בקואליציה, היו תובעים להרחיב את הממשלה אולי ל-32 שרים, כמניין לב, לב רחב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עלינו לקחת בחשבון גם את גידול האוכלוסייה במדינה, ובהתאם לכך מוצדקת הרחבה והיא רצויה.

מיכאל קליינר: לפי החישוב שלך צריך 500 שרים.

מיכאל קליינר: באמריקה יש 12 שרים, ויש קצת יותר אוכלוסייה.

נסים זאב: ייתכן מאוד, אבל לא 500.

נסים זאב: דוגמה לכך – בירושלים, עד שנת 1983 היה מקובל לאשר ארבעה סגנים לראש העירייה, ואילו בשנת 1988 הוכפל מספרם לשמונה.

נסים זאב: כמו-כן, מספר חברי המועצה בכל עיר נקבע בהתאם לגודל האוכלוסייה, וייתכן שיהיה צריך בעתיד להגדיל גם את מספר חברי הכנסת – אני מסכים אתך בהחלט.

נסים זאב: לא ברורים לי כל הביטויים המוזרים, בעיקר מצד חברי האופוזיציה: חוסר טוהר מידות, שוחד פוליטי, אתנן פוליטי, תרגיל מסריח, דבק פוליטי בין ש"ס למרצ.

נסים זאב: אין מדובר במחלה מידבקת, אותנו לא מדביקים, אנחנו כבר דבוקים בה' אלוקינו, בתורתנו ובאמונתנו.

נסים זאב: האם מישהו מעלה בדעתו שאני או מי מחברי, מחברי ש"ס, נסכים לדעותיו של השר יוסי שריד בנושא החדרת מורים ומחנכים הומוסקסואלים לבתי-הספר בישראל?

נסים זאב: רחמנא ליצלן, שומו שמים.

נסים זאב: לא ברור לי איזה מסר חינוכי ברצונו להביא לילדי ישראל בהצהרה עגומה זאת, ולכן הניסיון להדביק אותנו אידיאולוגית רחוק מן המציאות.

אברהם יחזקאל: – – –

יהודית נאות: – – –

נסים זאב: מעניין מאוד, כי כל בעיות העוני, התעסוקה, המצוקה, האוטיסטים, המפגרים, מועלות היום, וכן מוזרה תמיהת החברים כי נושא ההרחבה נדון בראשונה, ולא נושאים חשובים אחרים, כחינוך ורווחה וכדומה.

נסים זאב: הרי טבעם של דברים, שממשלה הרוצה לתפקד, חייבים בראש ובראשונה חבריה ובוחריה לדעת מיהם המופקדים על כל נושא.

נסים זאב: ולכן, יפה עשה ראש הממשלה שהעלה את הנושא הנ"ל ראשונה.

נסים זאב: אני לא רואה שום התמוטטות או רעידת אדמה שפוקדת אותנו בגלל שינוי בחוק-היסוד; חוק-יסוד אינו פרה קדושה, ובוודאי לא טבו.

נסים זאב: אדרבה, ככל שהממשלה תהיה רחבה יותר, כך גם תהיה יציבה ואיתנה יותר.

נסים זאב: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף להצעה ותומך בה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יהודית נאות.

חיים רמון: לקראת שעת נעילה, אני רואה שיש – – –

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שאתה עכשיו מתחיל להשיג – 52.

ראובן ריבלין: כבר הגעת, זה יפה מאוד, חבר הכנסת רמון.

נסים זאב: מה המסקנה, אדוני היושב-ראש?

נסים זאב: פריצי או פריצי.

ראובן ריבלין: פריצקי.

נסים זאב: פריצקי.

נסים זאב: אני מבקש שתתקן את זה לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר כנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: תעלה יהודית נאות, שישבה כאן במשך כל שעות הדיון, על כל פנים מאז עליתי לדוכן היושב-ראש בשעה 21:15.

ראובן ריבלין: אני מברך אותה על כך ואני מקנה לה את זכות הדיבור, ככל שיתיר לה הזמן.

יהודית נאות: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כבוד חברי הכנסת, אני הקשבתי במשך רוב רובו של היום כי רציתי לראות או לשמוע טיעון אחד שאולי אני אתחיל להבין ממנו הכיצד זה הממשלה וראש הממשלה – ומותר לגלות, אני הצבעתי בעדו – מחליטים שזו ההצעה הקרדינלית שחייבים לחוקק אותה טרם יציאתו לוושינגטון.

יהודית נאות: קראתי את דברי ההסבר, כי אני עכשיו עוסקת בהצעות חוק משלי, ואני רוצה לשכנע בדברי ההסבר.

יהודית נאות: קראתי את דברי ההסבר וראיתי את מעשה החקיקה המהיר ואת ההנחה המקוצרת ואת הליקויים בדברי ההסבר, עם ההערות של חבר הכנסת יוסי פריצקי בנושא, ואני רוצה לומר שלא שוכנעתי בכלום.

יהודית נאות: ההיפך.

יהודית נאות: הציניות, עדיין לא רכשתי אותה, אני עוד לוקחת את הדברים בכובד ראש, ואני רוצה לומר, שאני מסתובבת היום בכנסת עם כאב לב.

יהודית נאות: לא בשביל זה הגענו הנה, ויש בלבי על חברי הכנסת שגורמים זילות של חוקים בכלל ושל חוקי-יסוד בפרט.

יהודית נאות: מאשימים אותנו בגזענות, מאשימים אותנו בשימוש מופרז בשלטון החוק.

יהודית נאות: אני באמת מאמינה בשלטון החוק.

יהודית נאות: אני אינני תומכת בעקיפה של בג"ץ על-ידי חקיקה של חוקים עוקפי בג"ץ, ובאתי הנה לשבת פה ולהגן על החקיקה, על החוקים, על חוקי-היסוד, ולמנוע חקיקה עוקפת בג"ץ.

יהודית נאות: ומה קורה כאן?

יהודית נאות: הדבר הראשון בכנסת הזאת, שכולנו באופן חגיגי נבחרנו אליה, מציעים לנו הוראת שעה.

יהודית נאות: אני רוצה לומר לך, כבוד השר, שהוראת השעה הזאת הפכה להוראת קבע בשל דברי ההסבר הבלתי-משכנעים שלכם.

יהודית נאות: האם בכנסת הבאה, או בממשלה הבאה, ויהיה מי שיהיה בראשה, לא יהיה צורך לעשות – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נאות, חיים רמון הקפיד לומר שחשוב מי יהיה בראשה, כי לא מה שמותר כאן, מותר שם.

חיים רמון: זה אמר חבר הכנסת ריבלין.

יהודית נאות: כבוד היושב-ראש, אני חושבת, שגם הממשלה הבאה תצטרך להיות – – –

ראובן ריבלין: אז אני קורא אותו לסדר מייד, את חבר הכנסת ריבלין.

יהודית נאות: גם לממשלה הבאה יהיו משימות ואתגרים חשובים.

יהודית נאות: זאת ציניות, זה לגלוג, זה אפילו זלזול באינטליגנציה.

יהודית נאות: ואני החלטתי להישאר פה בשעה הזאת, כדי שבכנסת יהיה מישהו שאומר שזה למעשה מעתה ועד הודעה חדשה, לכל ראש ממשלה יהיה חפץ-לב לחלק כיבודים.

יהודית נאות: יוצא שמ-68 חברי הכנסת שבעצם מיועדים להיות שרים וסגני שרים, 32 יהיו שרים או סגני שרים.

יהודית נאות: נשארו 36 חברי כנסת שהיו בפוטנציה שרים או סגני שרים.

יהודית נאות: היחס הוא אחד לשניים.

יהודית נאות: אומרים לי: לא יכלו לצפות שחוק הבחירה הישירה לראשות ממשלה יביא לפיצול סיעתי כזה.

יהודית נאות: אני רוצה לומר לכם, שכל סטודנט למדע המדינה היה צוחק בפרצוף.

יהודית נאות: חוק הבחירה הישירה לראשי הערים לא קיים כבר שנים?

יהודית נאות: לא ראינו מה זה מביא?

יהודית נאות: ועם זאת, אני חושבת שצריך לקיים את חוק הבחירה הישירה, למרות הפיצול הסיעתי.

יהודית נאות: מה הקשר?

אברהם יחזקאל: יש.

יהודית נאות: אין שום קשר, חבר הכנסת אבי יחזקאל, אין שום קשר.

יהודית נאות: אתה רוצה לתת למגוון הדעות ביטוי בממשלה?

יהודית נאות: האם אין לכל אחת מהסיעות בקואליציה נציג בממשלה, או שרק כל חבר כנסת כשלעצמו הוא זה שמבטא את דעת סיעתו?

יהודית נאות: לא.

יהודית נאות: ולכן, זה לעג לרש, זה בוז וזה זלזול באינטליגנציה.

יהודית נאות: אני גם רוצה לומר: אני, כחברת כנסת, רוצה לדעת אם יש רזרבות.

יהודית נאות: אני שומעת דעות לכאן ולכאן, וזה נראה לי לא רציני.

יהודית נאות: גם 9 מיליוני שקל, לא ברור לי מה הם.

יהודית נאות: אולי זו רק משכורת השר והנלווים לו.

יהודית נאות: האם זה כולל – אמרתם, העלות הישירה – אני גם רוצה לדעת את העלות העקיפה.

יהודית נאות: אדרבה, אם אתם סבורים שזו הצעת חוק ראויה, תקומו, תאמרו מהי העלות.

יהודית נאות: אני זוכרת, כשהייתי בשינוי – ונשארתי בשינוי – בא חבר הכנסת אמנון רובינשטיין ואמר: הצלחתי לחוקק הצעת חוק, שלפיה לא יציעו יותר הצעות חוק בלי שידעו מהו הביטוי הכלכלי העומד מאחוריהן.

יהודית נאות: אמרתי: כל הכבוד.

יהודית נאות: הסרתי את כובעי בפני הפרופסור למשפט קונסטיטוציוני.

יהודית נאות: והנה היום, אני אינני יודעת מהו הנתון הכלכלי, ואומרים לי: בוועדת החוקה, חוק ומשפט יאמרו את הנתונים האמיתיים.

יהודית נאות: לדעתי, הציבור צריך לדעת מה עלות החוק הזה, ואכן, כל אחד יעשה את החשבון בלבו האם הוא יכול היה לקנות מספר כזה וכזה של מחשבים בכיתות, וכיוצא באלה.

יהודית נאות: אני תוהה, ורציתי לעשות את זה מחר בבוקר אם הדיון היה נמשך, כמה מבין חברי הכנסת הנוכחית, מבין 120, ישבו פה במליאה כאשר חוקקו את חוק-יסוד: הממשלה וקבעו את מספר השרים ל-18.

יהודית נאות: ואני תוהה, אבי יחזקאל, האם היית נוכח אז?

אברהם יחזקאל: כן.

ראובן ריבלין: הוא לא היה חבר הכנסת אז.

יהודית נאות: האם אז סברת ש-18 זה מספר פונקציונלי?

ראובן ריבלין: בכנסת השתים-עשרה אבי יחזקאל לא היה חבר כנסת.

חיים רמון: הוא לא היה חבר כנסת.

ראובן ריבלין: אני אומר לך.

ראובן ריבלין: חיים רמון בא עוד כנסת אחת לפני כן, בכנסת האחת-עשרה הוא כבר היה.

יהודית נאות: להערכתי, היו פה לפחות 40.

יהודית נאות: הרי זה לא ייתכן שבשנת 1992 החליטו שזה יהיה פונקציונלי – 18, והיום מספרים לנו שפונקציונלי זה 24.

יהודית נאות: זה לא רציני, זה לא רציני – –

אברהם יחזקאל: הטענה היא לא פונקציונליות.

יהודית נאות: – – כאשר אני זוכרת שהוויכוח היה האם זה לא צריך להיות 12 מבחינה פונקציונלית.

יהודית נאות: ואנחנו מדברים על איחוד רשויות, ואנחנו מקימים רשויות שכוללות יותר ויותר ערים קטנות וקריות, וכאן עושים את התהליך ההפוך.

יהודית נאות: אז אני בושה ונכלמת שזו הצעת החוק הראשונה, אני מצרה על כך בכל לבי, ואני חושבת שזה ביזיון וזילות של המושג שאני מאוד האמנתי בו, שקרוי חוק-יסוד.

יהודית נאות: צר לי להיות האחרונה בדיון הזה.

ראובן ריבלין: לא, אני יכול להרגיע אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יחזקאל יסיים.

יהודית נאות: הכיצד זה?

ראובן ריבלין: יש לו זכות מסיימים.

חיים רמון: יש גם שני דוברים מחר.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: יש גם מחר.

ראובן ריבלין: תם ולא נשלם.

יהודית נאות: בכל מקרה, תודה על ההקשבה.

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד מודים לחברת הכנסת יהודית נאות.

חיים רמון: אני מבקש להעיר לחברת הכנסת יהודית נאות.

ראובן ריבלין: השר חיים רמון יכול תמיד לבקש להשתתף בדיון ולהתערב בו וזמנו אינו מוגבל.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים רמון: הוא יהיה מוגבל בגלל השעה.

ראובן ריבלין: מחר ב-11:15 אני צריך להיפגש אתך.

ראובן ריבלין: עד אז אני מבקש ממך לסיים את הדיבור.

מיכאל קליינר: נדמה לי שזמנו של השר מוגבל.

חיים רמון: לא בהצעת חוק.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, הוא יכול להתערב בכל שלב משלבי הדיון.

ראובן ריבלין: אין הגבלת זמן לשר בהצעת חוק.

חיים רמון: אני רוצה לומר כמה מלים כמעט בשיחה אינטימית עם חברת הכנסת יהודית נאות וגם עם חברי הכנסת האחרים שנשארו כאן.

חיים רמון: קודם כול, אני פשוט אקרא בשביל הפרוטוקול בשקט את העלות, כדי שאנשים יירגעו.

חיים רמון: ושוב אני קורא ממסמך של מדינת ישראל, משרד האוצר, אגף התקציבים.

חיים רמון: זה מסמך שהוכן על-ידי הממונה על התקציבים דוד מילגרום.

חיים רמון: מי שמכיר אותו יודע שהוא קפדן מאוד בהוצאות המדינה.

חיים רמון: וכך הוא כותב:

חיים רמון: העלות הישירה של תוספת שישה שרים נוספים ושלושה סגני שרים – אנחנו מדברים על שניים, ללא יישום החוק הנורבגי, נאמדות בכ-10 מיליוני ש"ח.

ראובן ריבלין: הם אישית.

חיים רמון: לא.

חיים רמון: עכשיו אני אקרא.

חיים רמון: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אנא לא יפריע לי.

ראובן ריבלין: ודאי שלא.

ראובן ריבלין: אגן על זכותך, אדוני השר.

חיים רמון: מה כוללת עלות ישירה של שר?

חיים רמון: עלות ישירה של שר ללא תיק, כדוגמת השרים ללא תיק עמור, ביילין ועמיטל – וזה מה שמתכוונים להיות, כי אין בתוספות הקמת משרדים – מוערכת – –

ראובן ריבלין: פרס.

חיים רמון: פרס כבר הוקם, פרס לא קשור להרחבה.

חיים רמון: אני מדבר על ששת השרים הנוספים, אף אחד מהם לא מיועד להקמת משרד נוסף.

חיים רמון: – – בכ-2 מיליוני ש"ח בשנה, בכלל זה שכר השר, שכר דירה לשר אם הוא גר רחוק – כלומר, הוסיף פה כסף כי יש כאלה, למשל, השר המיועד מתן וילנאי גר קרוב, נדמה לי שגם השר המיועד מלכיאור גר קרוב וכו' וכו'.

חיים רמון: שכר לעובדי הלשכה, חמישה עד שישה עובדים, הוצאות תפעול רכב ודלק ושכר דירה ללשכה.

חיים רמון: כלומר, כל מה שכלול, הכול מכול וכול הוא 2 מיליוני שקלים.

חיים רמון: אם השר משמש גם כחבר כנסת, הרי שתיחסך עלות שכר חבר כנסת, עוזריו הפרלמנטריים וחלק מתקציב התפעול של חבר הכנסת.

חיים רמון: זה מוערך ב-700,000 ש"ח.

חיים רמון: אי לכך נטו, חבר כנסת שהולך להיות שר עולה 1.3 מיליון ש"ח.

חיים רמון: זה כל הסיפור.

מיכאל קליינר: רק לשפץ את הלשכה.

חיים רמון: סליחה, חבר הכנסת קליינר, אני אומר לך מה כותב מילגרום, הממונה על אגף התקציבים, אנא ממך – – –

מיכאל קליינר: מילגרום מתנגד לשיקום הלשכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קליינר, אני רוצה להזכיר לך, שזאת עדות שמיעה, ואתה לא יכול לחקור את השר בחקירת שתי וערב על דברים שלא הוא אומר אותם אלא רק קורא אותם.

חיים רמון: זו לא עדות שמיעה, זו עדות קריאה.

חיים רמון: אני קורא מסמך.

ראובן ריבלין: עדות שמיעה שהיא נקראת על-ידיך, וכמובן תוכל לחקור את הכותב בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חיים רמון: אם יש שיפוץ שעולה 50,000 שקל או 100,000 שקל, אלה הסכומים.

חיים רמון: אז באמת זה לא 400 מיליון שקל, זה לא 100 מיליון שקל, ואם טעו פה בחצי מיליון – זה הרבה כסף, אבל אלה סדרי הגודל.

חיים רמון: סגני השרים – חברת הכנסת יהודית נאות, כדי שתוכלי לישון בלילה רגועה, שאין פה איזה דבר דרמטי שעומד למוטט את הכלכלה הישראלית, כל סכום שלא צריך להוציא אותו, לא צריך להוציא אותו; אבל זה לא הסיפור שסיפרתם.

חיים רמון: עלות ישירה של סגן שר כדוגמת סגן השר מיכאל איתן – דרך אגב, הוא היה סגן שר יקר מהממוצע – מוערכת ב-1 מיליון ו-450,000 שקל; בכלל זה שכר סגן השר, שכר לעובדי הלשכה – חמישה-שישה עובדים, הוצאות תפעול, רכב, דלק, שכר דירה ללשכה.

חיים רמון: מאחר שסגן השר משמש גם כחבר כנסת על-פי החוק, הרי שתיחסך עלות שכר עוזריו הפרלמנטריים וחלק מתפקיד התפעול.

חיים רמון: אי לכך, עלות נטו לסגן שר – 1 מיליון ו-50,000 ש"ח.

חיים רמון: סך הכול, כל העניין שאני לא מזלזל בו – הפרופורציה פחות מ-10 מיליוני ש"ח.

חיים רמון: התחשיב פה על-פי שישה שרים ושלושה סגני שרים; אנחנו עומדים על שישה שרים ושני סגני שרים.

חיים רמון: קודם כול גודל ההוצאה.

חיים רמון: דבר שני שאני רוצה להעיר לך הוא הסיפור הזה של עוקף בג"ץ.

חיים רמון: כשאת מדברת על עניין שנקרא עוקף בג"ץ – אין חוק עוקף בג"ץ.

חיים רמון: בית-המשפט העליון לא פעם ולא פעמיים מקבל החלטות; הוא אפילו אומר לכנסת שהוא מבקש ממנה לחוקק.

חיים רמון: למשל, חוק בחורי הישיבות, היתה פנייה לבג"ץ.

חיים רמון: אמר בג"ץ: ההסדר הקיים איננו חוקי.

יהודית נאות: מה הקשר?

יהודית נאות: קלות ראש.

חיים רמון: סליחה, אני מבקש, אינני מדבר על קלות הראש, אני מדבר על כך שברמה העקרונית הכנסת כאן מחוקקת חוקים, לעתים יש חוק שבית-המשפט העליון – אספר לך אפילו בשעת לילה מאוחרת על חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

חיים רמון: אני סייעתי בידו ב-1992 לחוקק את חוקי-היסוד החשובים: חוק כבוד האדם וחירותו וחוק חופש העיסוק.

חיים רמון: שכנעתי חברי כנסת דתיים שהתנגדו לחוק והרגענו אותם.

חיים רמון: וגם חבר הכנסת אמנון רובינשטיין לא ציפה שבית-המשפט העליון יפרש את החוקים כפי שהוא פירש.

חיים רמון: אני לא מדבר עלי, אני מדבר על משפטן מובהק כמו פרופסור אמנון רובינשטיין.

חיים רמון: והפרשנות של חוק חופש העיסוק יצרה בעיה שלא העלינו על דעתנו – – –

ראובן ריבלין: הפרשנות שלו היתה בניגוד להסבר שהוא הסביר לחבר הכנסת רביץ – – –

חיים רמון: הפרשנות קבעה – אנחנו שבאנו למחוקק, לחבר הכנסת רביץ, לחבר הכנסת יצחק לוי, אמרנו לו: לא ייפגעו נושאים דתיים, ולכן הם הצביעו בעד חוקי-היסוד.

חיים רמון: התברר שבית-המשפט העליון פירש את חוק-יסוד: חופש העיסוק – שמותר לייבא בשר לא כשר לארץ.

חיים רמון: נו, את מתארת לעצמך, שאם חבר הכנסת רביץ או חבר הכנסת יצחק לוי היו מעלים על דעתם שזו הפרשנות, הם היו מצביעים בעד חוק-היסוד הזה?

חיים רמון: הם לא היו מצביעים.

חיים רמון: זה החשש היום של סיעות דתיות מחוק-היסוד.

חיים רמון: ולכן באנו ואמרנו להם: אתם צודקים, ומוכרחים לתקן את החוק.

חיים רמון: זה לא לגיטימי?

חיים רמון: אם יש 61 בכנסת.

חיים רמון: בשביל זה בוחרים כנסת, כדי שהיא תכריע, כדי שהיא תחליט, כדי שהיא תבוא ותדון מתוך ידיעה של מה בג"ץ אומר, מה בית-משפט אומר על החוק שהכנסת חוקקה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נאות שואלת אותך מה הנמשל.

ראובן ריבלין: תסביר לה.

חיים רמון: הנמשל הוא, שמותר לחוקק חוק-יסוד, מותר לתקן חוק-יסוד.

חיים רמון: בנאומי בצהריים – מתי זה היה, אחר-הצהריים – – –

יהודית נאות: צריך נימוק.

חיים רמון: קודם כול, זה לגיטימי.

חיים רמון: עכשיו אני אגיע לנימוק.

יהודית נאות: נמק.

ראובן ריבלין: זה חוקי, אני לא בטוח שזה לגיטימי.

חיים רמון: חברת הכנסת יהודית נאות, את אמרת שעצם הנגיעה בחוק-יסוד היא דבר נורא ואיום.

יהודית נאות: לא.

חיים רמון: לא.

חיים רמון: אז אני טעיתי.

חיים רמון: אני שמח שאת חושבת שאפשר לתקן חוקי-יסוד.

חיים רמון: הראיה – שבעשור האחרון 38 פעמים תיקנו חוק-יסוד בכנסת ישראל.

חיים רמון: לא פעם ולא פעמיים, אלא 38 פעמים תיקנו חוק-יסוד.

מיכאל קליינר: בהוראת שעה.

יהודית נאות: הוראת קבע.

חיים רמון: פעמיים גם בהוראת שעה.

חיים רמון: אפילו זה קרה.

ראובן ריבלין: הוראת שעה, כי חוק חופש העיסוק עבר את זה.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין – – –

ראובן ריבלין: אני קורא את חבר הכנסת ריבלין לסדר.

ראובן ריבלין: בבקשה, תמשיך.

חיים רמון: עכשיו זה הסברים.

חיים רמון: שאל אם בהוראת שעה – גם זה כבר היה.

חיים רמון: לכן זה גם חוקי, גם לגיטימי.

חיים רמון: והשאלה אם המטרה ראויה.

חיים רמון: זאת כל השאלה.

חיים רמון: לכן אני מציע להתווכח על המטרה הראויה.

ראובן ריבלין: וגם עם עמידה סבירה.

חיים רמון: כן, עם עמידה סבירה ומטרה ראויה.

חיים רמון: אנחנו באנו וחשבנו, לאור הניסיון שהיה בשנים 1996-1992 ו-1999-1996, שהקמת ממשלה יציבה בעלת רוב גדול בכנסת היא מטרה ראויה אם המחיר שלה הוא שינוי של תוספת של שישה שרים.

חיים רמון: לא שאני מתלהב מכך, אבל אני שוקל מטרה ראויה.

חיים רמון: אלה שהקימו את הקואליציה חשבו, ובעיני זו מטרה ראויה, שלהושיב את מרצ וש"ס יחד – מטרה ראויה; להושיב את המפד"ל עם המרכז – מטרה ראויה.

חיים רמון: כי אני מאמין שהדבר הזה חיוני לשלום בית.

ראובן ריבלין: שאלה חברת הכנסת נאות, מדוע ש"ס לא תסתפק בייצוג של שלושה שרים, למה לא תסתפק המרכז בשר אחד; זה מה שהיא שאלה.

חיים רמון: גם על כך יש לי תשובה בשעת לילה מאוחרת זאת.

ראובן ריבלין: אני מעביר את שאלתה, כי לי אסור לשאול שאלות.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, עכשיו אני מבין למה הממשלה הקודמת נפלה – כי היו בה רק 18 שרים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קליינר, יש עוד כמה סיבות שהיא נפלה בגללן.

חיים רמון: אני אספר לך סיפור מסיעת שינוי.

חיים רמון: לא חס וחלילה חברת הכנסת יהודית נאות, אלא יושב-ראש סיעת שינוי, אברהם פורז.

יהודית נאות: הוא לא יושב-ראש הסיעה.

חיים רמון: סליחה, חבר הכנסת אברהם פורז מסיעת שינוי.

חיים רמון: הוא ישב ואמר: לא נורא אם יהיו ליושב-ראש הכנסת 13 סגנים.

יהודית נאות: לא נכון.

יהודית נאות: הוא אמר: 11.

חיים רמון: וזה באמת קצת מוגזם, לכל הדעות.

חיים רמון: דרך אגב, זה גם עולה כסף.

חיים רמון: זה עולה תוספת שכר.

חיים רמון: למה?

חיים רמון: כי באמת יש צרכים, וכל סיעה רוצה ייצוג.

חיים רמון: מה לעשות, וזאת דרכה של דמוקרטיה.

חיים רמון: צריך ייצוג, ובצדק עולה זעקת הנשים, והיא גם זעקתי, על כך שייצוג הנשים בממשלה הוא דל ומבייש, כי רוצים ייצוג גם במקומות אקזקוטיביים; גם על-פי גודלן, אבל גם על-פי יחסי הכוחות בתוך כל מפלגה.

חיים רמון: כמו שאני מעלה על דעתי, שסיעת שינוי, ולא רק היא, רצתה תפקידים בכנסת שיספקו לא את סיעת שינוי ככזאת, אלא גם את חברי כל סיעת שינוי.

חיים רמון: וזה נכון לשינוי, וזה נכון לאיחוד הלאומי, וזה נכון לכל אחת מסיעות הבית.

חיים רמון: אז אם זה על תפקידים קלי ערך, תארי לך מה קורה.

חיים רמון: זה מחיר.

חיים רמון: אני אוהב אותו, אני לא אוהב אותו – הוא אנושי, הוא טבעי.

חיים רמון: זה בסופו של דבר המחיר.

חיים רמון: אני לא רוצה לדבר מעל הדוכן, אבל תראי מה קרה בישראל בעלייה.

חיים רמון: אני בטוח שהכול אידיאולוגי שם, אבל אולי יש גם קורטוב קטן, של רבע אחוז, של יחסים אישיים, וגם של חוסר ייצוג של כל מרכיבי ישראל בעלייה.

חיים רמון: אני חושב שזה מעשה שלא ייעשה ולא היה צריך לעשות אותו, ואני חושב שהיפרדות בסיעה זמן קצר אחרי – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, עד עכשיו לא שוכנעתי שאני צודק.

ראובן ריבלין: הרי חוק הבחירה הישירה, אומרת לך חברת הכנסת נאות, נוצר ונחקק כדי למנוע את כל אותם דברים נוראים שאתה מדבר בהם.

יהודית נאות: בדיוק.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, הרי אתה לא שוכנעת גם לפני שפתחתי את פי, לכן זה לא חשוב.

מיכאל קליינר: אני לא משוכנע שאדוני השר משוכנע.

חיים רמון: אני משוכנע במאה אחוז.

חיים רמון: אם לא הייתי משוכנע לא הייתי אומר את זה.

חיים רמון: אני משוכנע במיליון אחוז.

נסים זאב: אנחנו כבר השתכנענו, אנחנו רוצים ללכת.

יהודית נאות: השאלה היא למה עצרתם ב-24 ולא ב-28.

מיכאל קליינר: אדוני השר, אני שואל: למה לא 68 שרים?

חיים רמון: חבר הכנסת קליינר, אתה עצמך יודע את התשובה.

חיים רמון: אני מכיר אותך כל כך הרבה שנים, אני בטוח שאתה כל כך אינטליגנטי, שאפילו אתה יודע להשיב על השאלה של עצמך.

מיכאל קליינר: אתם מתקרבים בקצב מהיר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קליינר, מחר בדיון המסכם ישיב שר המשפטים על כל השאלות.

חיים רמון: לא השיטה של הבחירה הישירה גרמה לפיצול, אני מסכים אתך.

חיים רמון: הכנסת היא בבואה של החברה הישראלית, שהתפצלה והפכה להיות פדרציה של חלקים שונים.

חיים רמון: מה לעשות?

חיים רמון: אוהבים את זה, לא אוהבים את זה – זה מה שקרה.

חיים רמון: ומכיוון שאנחנו בכל זאת רוצים גם לעשות שלום עם אויבינו וגם לעשות שלום מבית, יש לכך מחיר.

יהודית נאות: הרי אנחנו נצביע בעד הסכמי השלום.

חיים רמון: חברת הכנסת יהודית נאות, הבעיה היא, שאני רוצה, שאם וכאשר נביא הסכמי שלום – ואני מאמין שנעשה זאת – לא יצביעו רק 61 ולא 65 ולא רק חלק מסוים בחברה הישראלית, אלא אני רוצה שמקסימום חלקי החברה הישראלית יצביעו בעד.

חיים רמון: הייתי בממשלת רבין; היא היתה בעיני הממשלה הטובה ביותר.

חיים רמון: היה לה חיסרון אחד: לא כל חלקי העם חשבו וחשו שותפים לעשייה הזאת.

חיים רמון: ואם זה המחיר, וזה כנראה המחיר אחרי 45 יום, אז אני, עם כל הצער שיש בגידול הזה של שישה שרים, אני בהחלט בעדו בלב שלם.

חיים רמון: תודה.

מיכאל קליינר: שים לב מה אתה אומר.

מיכאל קליינר: תיקח אנשים שלא יצביעו אחרת ותשחד אותם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר חיים רמון.

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת ורבותי חברי הכנסת, אדוני השר, תם ולא נשלם הדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (מספר חברי הממשלה וסגני השרים בתקופת כהונתה של הכנסת החמש-עשרה) בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: הדיון יימשך היום, כ"ט בחודש תמוז, 13 בחודש יולי למניינם, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.