ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 168, 2000-12-19 00:00

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת; היום יום שלישי, כ"ב בכסליו התשס"א, 19 בחודש דצמבר 2000 למניינם.

ראובן ריבלין: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הסעיף הראשון בסדר-היום הוא הצעת חוק חובת דיווח בדבר הנזקים הבריאותיים הנגרמים מעישון מוצרי טבק, התשס"א–2000, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה בשם ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת אבי יחזקאל.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יהושע מצא: היה נוהג של שעת השאלות בימי שלישי.

ראובן ריבלין: אדוני צודק.

ראובן ריבלין: זה באמת דבר שבשגרה על סדר-יומה של הכנסת, אבל חשבנו, שבימים אלה, שבהם הכנסת אמורה להתפזר בגלל צוק העתים וגזירת הבחירות שנפלה על ראשינו, השבוע נסטה ממנהגנו על מנת לאפשר קידום כל אותם חוקים שנמצאים בצנרת, על מנת שלא יישאר עם ישראל ללא חוק שהוא ראוי לו ואפשר לקבל אותו.

יהושע מצא: ונחדש זאת לאחר הבחירות לראשות הממשלה.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: הואיל והשבוע הוא השבוע האחרון, ובשבוע הבא נתכנס רק ליומיים כדי לנקות שולחן – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשבוע הבא יש חגים לכולנו.

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: יום שלישי או יום רביעי הוא יום חג למוסלמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ויום שני הוא ערב חג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן זה צריך להיות או ביום חמישי או יום אחר בשבוע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר גם ביום חמישי השבוע.

ראובן ריבלין: אדוני אמר שקרוב לוודאי שביום רביעי לא יהיה חג, אלא ביום שלישי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יכול להיות או יום ראשון או יום שני.

ראובן ריבלין: לפי מזכיר הכנסת, בשבוע הבא המליאה מתכנסת ביום שלישי וביום רביעי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהיושב-ראש אמר שזה יהיה אחרי – – –

ראובן ריבלין: אדוני צודק.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני לפנות ליושב-ראש ולהסדיר את העניין אתו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אבי יחזקאל.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא אחת משלוש הצעות שהגשתי בסוגיית המאבק בעישון.

אברהם יחזקאל: שתי האחרות נמצאות בתהליך חקיקה.

אברהם יחזקאל: הצעה אחת היא בסוגיית הפרסומת נגד עישון, והשנייה היא בסוגיית הרפואה המונעת, כפי שקיים היום במדינות מפותחות, בארצות-הברית.

אברהם יחזקאל: הנזקים הנגרמים מעישון – מחלות סרטן ודומיה – הם נזקים גדולים, שעולים למשק – – –

צבי הנדל: שקר וכזב.

אברהם יחזקאל: אתה אומר זאת בתור מעשן כבד?

צבי הנדל: תאמין לי, זה רק בריאות.

אברהם יחזקאל: אני יודע שזה רק בריאות.

ראובן ריבלין: אומרים שמי שמעשן 90 שנה מאריך ימים.

צבי הנדל: על כל קופסה כתוב – משרד הבריאות.

אברהם יחזקאל: הצעת החוק הזאת מחייבת חובת דיווח בדבר הנזקים הבריאותיים הנגרמים מעישון מוצרי טבק.

אברהם יחזקאל: הצעה זו מחייבת את השר למסור אחת לשנה, ביום העישון הבין-לאומי, נתונים מפורטים.

אברהם יחזקאל: אגב, בתהליך הלמידה של כל תחום העישון נדהמנו לגלות, שאין במדינת ישראל נתונים אמיתיים ומסודרים – כמה, מי ואיך מעשנים, מה ניתן לעשות.

אברהם יחזקאל: מדברים על הנזקים מעישון, אבל לאיש אין נתונים בסיסיים בעניין הזה.

צבי הנדל: יש נתונים על זונות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, האם אדוני רוצה להיות מקהלה קבועה, שכל מלה שחבר הכנסת יאמר – – –

צבי הנדל: זה בזבוז זמנה של הכנסת.

ראובן ריבלין: חבל שאדוני לא מצא לנכון להגיש הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אנחנו עוסקים בחקיקה.

אברהם יחזקאל: על-פי ההצעה, השר ימסור לכנסת אחת לשנה נתונים ופרטים אחרים העוסקים בסוגיית העישון, בעיקר על פעילות משרד הבריאות בתחום מניעת העישון ונזקיו, לרבות פעולות הסברה בכלי התקשורת ובדרכים אחרות, פעילות חינוכית וכל פעילות אחרת שעשה, חקיקה שטרם הושלמה שמטרתה מניעת עישון או צמצומו או מניעת הנזק מעישון ללא-מעשנים, הסיבות לאי-השלמתה ומידע על אכיפתם של חוקים.

אברהם יחזקאל: התהליך הוא כזה, שכשיסתיימו שלוש הצעות החוק, זה יהיה קומפלקס שלם של חקיקה.

אברהם יחזקאל: אני מודה ליושב-ראש ולכנסת.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אין הסתייגויות לחוק זה, ולכן אנחנו יכולים להצביע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נצביע על הצעת חוק חובת דיווח בדבר הנזקים הבריאותיים הנגרמים מעישון מוצרי טבק, התשס"א–2000, בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הואיל ואין הסתייגויות, אני מזמין את כולם להצביע עבור החוק בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד סעיפים 6-1 – 9 נגד – 1 נמנעים – 1 סעיפים 6-1 נתקבלו.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אני קובע, שבקולותיהם של תשעה חברים, מתנגד אחד ונמנע אחד עברה הצעת החוק בקריאה שנייה.

יהודית נאות: משהו לא בסדר, אני נמנעתי וזה לא נקלט.

ראובן ריבלין: אנחנו נבחן עכשיו את ההצבעה בקריאה שלישית, ואם נראה שיש פה איזו תקלה נחזור גם על ההצבעה הזאת.

צבי הנדל: אי-אפשר להעביר חוק ברוב של תשעה חברי הכנסת.

רחמים מלול: צבי, אולי תצא לעשן?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, אנחנו נמצאים עכשיו בהצבעה.

ראובן ריבלין: אני מודיע על כך שאני מתכוון להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 12 נגד – 1 נמנעים – 2 חוק חובת דיווח בדבר הנזקים הבריאותיים הנגרמים מעישון מוצרי טבק, התשס"א–2000, נתקבל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני קובע ש-12 חברי כנסת הצביעו בעד, אחד נגד ושני נמנעים, ואני קובע שהצעת חוק חובת דיווח בדבר הנזקים הבריאותיים הנגרמים מעישון מוצרי טבק, התשס"א–2000, עברה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אני מברך את חבר הכנסת אבי יחזקאל על אישור החוק.

אברהם יחזקאל: תודה לצוות ועדת העבודה והרווחה ולחברי הכנסת.

אברהם יחזקאל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 40), התשס"א–2000, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לברכות לחבר הכנסת אבי יחזקאל על הצעת החוק שזה עתה עברה.

אמנון רובינשטיין: אני חושב שנושא העישון הוזנח כאן.

אמנון רובינשטיין: הוא – כמו תאונות דרכים, ואולי אפילו יותר – קטלן גדול מאוד.

אמנון רובינשטיין: בעיקר כשאנחנו רואים בני נוער וצעירים מעשנים, כואב הלב.

אמנון רובינשטיין: אמר פעם שר בריאות אמריקני, שעישון הוא התאבדות בקצב אטי, ואני מסכים לזה.

אמנון רובינשטיין: לחוק שלנו.

אמנון רובינשטיין: קודם הערה לפרוטוקול.

אמנון רובינשטיין: אתמול או אמש עלתה לקריאה ראשונה הצעת חוק שמספרה גם כן היה 40.

אמנון רובינשטיין: זו טעות במספור.

אמנון רובינשטיין: היא עברה לקריאה ראשונה, ואילו החוק הזה מגיע לקריאה שנייה ושלישית.

אמנון רובינשטיין: הצעת החוק הזאת עוסקת בהצבעת נכים, והיא מאפשרת לנכה להצביע בכל קלפי שיש בה נגישות לנכים.

אמנון רובינשטיין: זה לא הסדר זמני, כמו שהיה בבחירות הקודמות, אלא הסדר של קבע.

גדעון עזרא: מה זה נכה?

אמנון רובינשטיין: נכה הוא איש המוגבל בניידות, תראה את ההגדרה בסעיף 2.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר לחברי הכנסת, שהניסיון שלנו בבחירות הקודמות עם סידור דומה הצליח מאוד.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת לקבל את הצעת החוק, להעביר אותה בקריאה שנייה ושלישית ולדחות את כל ההסתייגויות, למעט הסתייגות של חבר הכנסת שאול יהלום ושלי, שמגדירה את מטרת החוק.

אמנון רובינשטיין: ההסתייגות הזאת התקבלה לבקשת ארגון "בזכות" ולבקשת נציבת זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות וארגוני הנכים.

אמנון רובינשטיין: הוא מצהיר על כך שאנחנו לא מסתפקים בעניין הזה אלא שואפים להגיע למצב שבו תהיה לכל האנשים עם מוגבלויות נגישות לכל הקלפיות בארץ.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה להדגיש, שלאחרונה קיבלה הכנסת הזאת הרבה חוקים בנושא זכויותיהם של אזרחים עם מוגבלויות, ואנחנו רואים בכך תעודת כבוד לכנסת שעשתה זאת למען אזרחינו.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה שהציג את החוק ונימק את הסתייגותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, האם אדוני רוצה לנמק את הסתייגותו?

שאול יהלום: היושב-ראש נימק.

ראובן ריבלין: יש לך זכות לנמק אם אתה רוצה.

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת יהלום שמבקש להצטרף להסתייגותו של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין על-פי הנימוקים שהביא לפנינו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יוסי כץ איננו נוכח, לכן הסתייגויותיו אינן קיימות.

ראובן ריבלין: אנחנו עומדים להצביע על סעיפי החוק בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על שם החוק.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד שם החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

ראובן ריבלין: בקולותיהם של 20 חברי כנסת, באין מתנגדים ובאין נמנעים, אושר שם החוק.

ראובן ריבלין: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בקריאה שנייה על סעיף 1.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע, שבקולותיהם של 19 חברי כנסת, באין מתנגדים ובאין נמנעים, גם סעיף 1 עבר.

ראובן ריבלין: לסעיף 2 קיימת הסתייגות של חברי הכנסת אמנון רובינשטיין ושאול יהלום.

ראובן ריבלין: מי בעד? מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת א' רובינשטיין וש' יהלום לסעיף 2 נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד ההסתייגות 20 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות של חברי הכנסת רובינשטיין ויהלום עברה.

ראובן ריבלין: נצביע עכשיו על סעיף 2 כגרסת הוועדה, עם ההסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 2 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע, שבקולותיהם של 21 חברי כנסת, באין מתנגדים ובאין נמנעים, סעיף 2 עבר יחד עם ההסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: כך עברה הקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני מזמין אתכם להצביע על חוק זה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

שאול יהלום: צריך לשאול את היושב-ראש.

ראובן ריבלין: היושב-ראש כבר אמר לי.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 40), התשס"א–2000, נתקבל.

ראובן ריבלין: ובכן, אני קובע, שבקולותיהם של 20 חברי כנסת, באין מתנגדים ובאין נמנעים, חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 40), התשס"א–2000, עבר בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אנחנו מברכים את חבר הכנסת אמנון רובינשטיין כיושב-ראש הוועדה על שהביא לידי חקיקת חוק זה.

ראובן ריבלין: (קריאה ראשונה)

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מדברים כרגע על הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 24) (שירותי תקשורת ועיתונים), התשס"א–2000, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 24) (שירותי תקשורת ועיתונים), התשס"א–2000 – אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לקריאה ראשונה מטעם ועדת הכנסת.

): בהתאם להמלצות הוועדה הציבורית לבדיקת תנאי עבודתם של חברי הכנסת, בראשות פרופסור גל-נור, שקראנו לה ועדת גל-נור, החליטה ועדת הכנסת לשנות את הכללים הנהוגים לעניין שירותי התקשורת שזכאים להם חברי הכנסת.

): לשם יישום החלטה זו מוצע לשנות את חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, התשי"א–1951, להלן – חוק החסינות, ולהסמיך את ועדת הכנסת לקבוע את שירותי התקשורת, לרבות הציוד הנדרש, שלהם יהיו זכאים חברי הכנסת.

): מוצע לבטל את סעיף 11(ב), הקובע כי "חבר הכנסת זכאי למספר שיחות טלפוניות חינם; ועדת הכנסת תקבע את מספר השיחות לסוגיהן".

): כידוע לכם, בעבר היו פעימות, וזה לא רלוונטי למצב הקיים היום, אחרי כן היו פלאפונים וכל השינויים הנדרשים.

): נוסף על כך מוצע לבטל את סעיף 11(ג) לחוק החסינות, הקובע כי "כל שיחת טלפון בין-עירונית של חבר הכנסת מדירתו או מבניין הכנסת או ממשרד דואר תהיה לה זכות בכורה, אם באה על כך דרישה מאת חבר הכנסת".

): רבותי, אתם יודעים שסעיף זה התאים למועד חקיקתו, בשנות ה-50, אך בוודאי אינו רלוונטי כיום.

): עוד מוצע לקבוע, כי החלטות ועדות הכנסת בעניין שירותי התקשורת השונים הניתנים לחברי הכנסת יפורסמו ברשומות, לשם הבטחת פומביות ושקיפות הקביעות בענייני חברי הכנסת עצמם.

): כמו-כן מוצע להגביל את ההסדר הקיים היום בסעיף 12 לחוק החסינות, הקובע את זכאותם של חברי הכנסת לקבל את פרסומי הממשלה, ולכלול בו פרסומים רשמיים בלבד.

): אני מבקש את אישור חברי הכנסת להצעת החוק החשובה שמתבקשת מהמלצות ועדת גל-נור, להעביר אותה בקריאה ראשונה ולהחזיר אותה לוועדת הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו פותחים בדיון.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חברת הכנסת נעמי חזן – אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב – אין דבר כזה שזבולון אורלב לא יהיה נוכח.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת הכנסת, שתקופה מסוימת זכיתי להיות חבר בוועדה שלו, על החריצות והמסירות של ועדת הכנסת לעריכת השינויים המתחייבים כדי לשפר ולייעל את עבודתם של חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אף שהתקשורת יוצרת תמונה כאילו חברי הכנסת עושים כל היום בכנסת כיף חיים וכולם מוקפים זכויות וכדומה – – –

יהושע מצא: לא כך?

זבולון אורלב: צריך לדעת, ושהציבור ידע – אני אומר זאת כמי שהיה שנים רבות בשירות הציבורי – שכלי העבודה, סביבת העבודה ותמיכת העבודה הניתנים לחבר הכנסת בעבודתו דלים מאוד ויש צורך לחזק ולשפר אותם כל הזמן.

זבולון אורלב: אני מאוד מעריך את ועדת הכנסת, שלא עובדת עם סרגל פופוליסטי לראות מה כותבים במדורים מסוימים, אלא מבינה שחיזוק סביבת העבודה של חבר הכנסת הוא חיזוק הדמוקרטיה, חיזוק בית-המחוקקים ומתן כל הכלים לחבר הכנסת כדי שהוא יוכל למלא את תפקידו באמונה: גם לחוקק, גם לפקח על הרשות המבצעת, גם להיות ער לרחשי הלב בציבור ולהעלות נושאים על סדר-היום וגם לטפל בפניות הציבור.

זבולון אורלב: ולצערנו יש רק 24 שעות ביממה.

זבולון אורלב: אני חושב, שההטבות, הזכויות וסביבת העבודה שבנויות על מסקנותיה של ועדה ציבורית – זו הדרך הנכונה.

זבולון אורלב: צריך שתהיה שקיפות מלאה, שהציבור ידע, שלא יחשבו שיש כאן איזה דברים נסתרים, שאינם גלויים לעין, הכול צריך להיות ברור וגלוי לעין.

זבולון אורלב: לכן אני בהחלט אתמוך בהצעת החוק, ואני מברך את חבר הכנסת סאלח טריף על הצעת החוק שהביא.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת אורלב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא, אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית, אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, נמצאים כאן ביציע תלמידים מבית-הספר התיכון על שם בגין בראש-העין.

שאול יהלום: קודם כול, בשם המליאה אני רוצה לברך אתכם.

שאול יהלום: נפגשתי עם התלמידים האלה לפני כחצי שעה באודיטוריום למטה, והשאלה שחזרה וחזרה וחזרה – תנאי השכר של חברי הכנסת – מראה לנו, שהנוער והצעירים, הנושא מטריד אותם מאוד.

שאול יהלום: השאלה שהם שאלו היתה שאלה שחזרה גם בדברי המדריכים או המורים, אנשים מבוגרים שליוו אותם.

שאול יהלום: הם שאלו, איך זה שחברי הכנסת מחליטים על השכר והתנאים של עצמם.

שאול יהלום: אני אומר לכם, תלמידים יקרים, הנה נפלתם למליאה באופן מקרי – הרי הדברים לא תוכננו – ואתם רואים שיושב-ראש אחת הוועדות שדיברנו עליהן בא לכנסת ומציע הצעה, שאומנם לא קשורה למשכורת של חברי הכנסת, שכפי שהסברתי לכם לא אנחנו מחליטים עליה, אלא החליטה עליה ועדה בראשות פרופסור רוזן-צבי, אלא היא עוסקת בתנאים של חברי הכנסת, דהיינו האם הוא יכול לקבל עיתון או שני עיתונים.

שאול יהלום: וגם על הדברים האלה לא חברי הכנסת החליטו, אלא בא כאן יושב-ראש ועדת הכנסת ואומר לנו: היתה ועדה ציבורית בראשות פרופסור גל-נור, ופרופסור גל-נור הציע שם הצעה, ועכשיו הוא מביא אותה, וכל מה שהוא מביא הם יישומים של אותה ועדה ציבורית.

שאול יהלום: ואכן אני חושב ואומר לחברי חברי הכנסת, אכן נכון הדרך, לרבות החוק שאנחנו עומדים לקבל אולי בימים אלה; נכון הדרך שהכנסת בחרה בה.

שאול יהלום: לא היא – משום שהיא ככלוב זכוכית שכל אחד מסתכל בו, עם כל הבעיות של שכר חברי הכנסת, עם כל הבעיות של התנאים שלהם; היא צריכה תמיד לדאוג לכך, שלא חברי הכנסת, עם כל הלגיטימציה שיש בדבר, יחליטו על שכרם, הוצאותיהם ותנאי עבודתם, אלא אכן אנחנו צריכים להמשיך ולדבוק בעיקרון.

שאול יהלום: רק ועדות ציבוריות שאין להן קשר ישיר לחברי הכנסת, הן צריכות להחליט על כך, ובשל כך נכון עשה יושב-ראש ועדת הכנסת שהביא יישומים של ועדת גל-נור, ואנחנו נשמח להצביע בעד.

שאול יהלום: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם כבודו בחר לדבר על דרך בלשון זכר, כפי שראוי, הוא יצטרך ללכת אתו כל הדרך, אז גם הוא, הוא הדרך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ועדת הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני גם מברך את ועדת הכנסת – – –

ראובן ריבלין: רבותי, למי יש כאן טלפון פתוח?

קריאות: – – –

גדעון עזרא: אני מברך – – –

ראובן ריבלין: למי יש טלפון פתוח כאן?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כנעאן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: גם אני מברך את יושב-ראש ועדת הכנסת על הצעת החוק הזאת, אבל אני מבקש להוסיף לה משהו.

גדעון עזרא: יושב-ראש ועדת הכנסת, אנחנו מקבלים את השירותים הללו, אבל כדאי, לדעת שמהשירותים הללו ייהנו גם האזרחים, ומה שקורה – – –

קריאות: – – –

גדעון עזרא: כדי – – –

ראובן ריבלין: רבותי, יש לי בעיה.

גדעון עזרא: כבר פעם שלישית היום אני מתחיל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא, אדוני בנשיאות, יש לנו בעיה; אנחנו מחויבים להוציא, לפי הוראות יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר כנסת שמפעיל טלפון.

ראובן ריבלין: מה קורה כשיש טלפון שאין לו חבר כנסת?

קריאות: – – –

): להחרים.

ראובן ריבלין: יוחרם לוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: להעבירו ליושב-ראש ועדת הכנסת על מנת שהוא – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: מובן שהדברים האלה לא מתקבלים על הדעת, רבותי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עזרא, מהתחלה, אתה יכול לדבר.

גדעון עזרא: אני מבקש, מעבר לכך שאנחנו מקבלים שירותי טלפון יותר ויותר טובים, חשוב גם שהאזרח ייהנה מהעובדה שיש לנו שירותים טלפוניים כאלה.

גדעון עזרא: וכאשר מתקשר אזרח לכנסת ומבקש לדבר עם חבר כנסת מסוים, אז מעבר לעובדה שיש להם מספר החדר, אין להם שום אפשרות ושום אינפורמציה לתת איך מגיעים – סליחה, זה מפריע.

גדעון עזרא: מפריע, מה לעשות – שום אינפורמציה הם לא נותנים, איך אפשר להשיג את חבר הכנסת אם הוא לא בחדר.

גדעון עזרא: אני מאוד מממליץ שוועדת הכנסת גם תחליט להעביר את מלוא מספרי הטלפונים שמוחזקים על-ידי הכנסת גם לאזרחים שמתקשרים.

גדעון עזרא: הדבר הנוסף, למשרדי הממשלה.

גדעון עזרא: כחבר כנסת, אני לא מדבר על האזרח, אני רוצה לדעת שכל משרדי הממשלה נענים לפניות הציבור ושיהיה שקוף לגמרי מי עונה ואיזה משרד על מה, על מנת שנקצר את הקווים בנושאים הללו.

גדעון עזרא: נדמה לי שגם בנושא הזה מדינת ישראל קצת לוקה, ורק אם יש לך קשרים אתה יכול להגיע למקומות המתאימים.

גדעון עזרא: ואני מאוד ממליץ לאלץ את משרדי הממשלה להעביר את המידע באיזה משרד מי קשור לאיזה חבר כנסת.

גדעון עזרא: לבסוף אני רק רוצה להגיד עוד דבר אחד: שירותי הטלפון היום נותנים שירותים שהם פחות ופחות רלוונטיים לשיחות הטלפון, אלה שירותי אינטרנט כאלה ואחרים.

גדעון עזרא: אני חושב, שמן הראוי שבאיזה מקום נגביל את עצמנו בדברים שאינם קשורים ישירות – – –

): – – –

גדעון עזרא: בבקשה?

גדעון עזרא: תראה, יש שירותים שעולים כסף והם לא רלוונטיים לעבודתו של חבר הכנסת.

גדעון עזרא: שירותים אלה, אני חושב שחבר הכנסת צריך לשאת בהם מכיסו.

גדעון עזרא: תודה.

יהושע מצא: תן לנו דוגמה.

גדעון עזרא: אני אתן לך דוגמה.

גדעון עזרא: אם אתה יכול להוציא את שערי המניות באותו יום באמצעות הפלאפון, אתה משלם על שירות מסוים כזה או אחר.

גדעון עזרא: אני לא חושב שהכנסת צריכה לממן את הדבר הזה, למשל.

שאול יהלום: חוץ ממניות הכנסת.

גדעון עזרא: חוץ ממניות הכנסת.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, בבקשה, אם אדוני מבקש לדבר.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק של ועדת הכנסת, אני מבין שהוא הכרחי בעקבות אישור המלצות ועדת פרופסור גל-נור, ואני באופן טבעי תומך בו.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לומר כך.

אופיר פינס-פז: תראו, יש בבית הזה חברי כנסת שחרדים חרדה גדולה שמא חס וחלילה ראש הממשלה יצליח להביא שלום עד הבחירות.

אופיר פינס-פז: אז קודם כול אני רוצה שהחברים יחששו פחות, שכן אני מניח שכולם מבינים שלהביא הסכם שלום במצב הדברים הנוכחי זו משימה כמעט בלתי אפשרית.

אופיר פינס-פז: אבל המוזיקה הזאת, שאסור לנהל משא-ומתן ולראש הממשלה אין מנדט – – –

שאול יהלום: למה אנחנו יוצאים לפגרה?

שאול יהלום: כי אתה חושש – – – ולא נדון לגופו של עניין.

שאול יהלום: אז ראש הממשלה לא עוסק בפופוליזם?

שאול יהלום: – – – הוא לא רוצה שפרס יעמוד מולו ולכן רק – – – זה העניין?

שאול יהלום: – – – לעסוק בהר-הבית?

אופיר פינס-פז: אני מציע לך, חבר הכנסת יהלום, אני חושב ששמעון פרס יבקש לעצמו סניגורים טובים יותר ממך, חבר הכנסת שאול יהלום – –

שאול יהלום: – – –

אופיר פינס-פז: – – וברגע שאתה מגן – – –

שאול יהלום: – – –

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת יהלום, ברגע – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, האם אדוני רצה להמשיך לדבר, כי נשארו לו 17 שניות קודם.

ראובן ריבלין: אם הוא מבקש להמשיך אני מבקש מחבר הכנסת פינס מייד אחרי כן לאפשר לך לדבר עוד 17 שניות.

ראובן ריבלין: אני לא מבין מה קרה.

ראובן ריבלין: מה קרה פה, אדוני?

אופיר פינס-פז: אני מבקש ממך – – –

ראובן ריבלין: בפעם הבאה אני אוסיף לך 17 שניות.

אופיר פינס-פז: אני מבקש ממך, ואני מניח שזה גם על דעתו של חבר הכנסת שמעון פרס: אל תהיה זה שמגן עליו.

אופיר פינס-פז: תאמין לי שיש לו מגינים מוצלחים ממך.

שאול יהלום: – – –

אופיר פינס-פז: תרשה לי לומר שני משפטים בלי שתתערב.

שאול יהלום: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, אני באמת מבקש מאדוני.

אופיר פינס-פז: נו, טוב.

אופיר פינס-פז: זה נכון שלראש הממשלה יש קואליציה שמונה בקושי 30 חברי כנסת, אבל בבית הזה יש כ-60 חברי כנסת שמייחלים לרגע שיבוא הסכם שלום.

אופיר פינס-פז: הבנת?

אופיר פינס-פז: 60 ואולי אפילו יותר.

מיכאל נודלמן: 120.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת נודלמן, לא.

אופיר פינס-פז: כל הימניים שאומרים שהם רוצים שלום, לא באמת רוצים שלום.

אופיר פינס-פז: הם אומרים שהם רוצים שלום.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת פינס-פז, זה לא – – – ולא מכובד – – –

אופיר פינס-פז: אני לא מסכים לשקר הזה, שיש כאן 120 חברי כנסת שרוצים שלום.

אופיר פינס-פז: אני לא קונה את זה.

שאול יהלום: זאת האמת.

אופיר פינס-פז: זו הטעיה של הציבור.

אופיר פינס-פז: אל תספרו לי סיפורים.

יהושע מצא: אם יש לו 60 – – –

אופיר פינס-פז: שלום זה לא מספר.

אופיר פינס-פז: אל תספר סיפורים.

יהושע מצא: אם יש לו 60, למה הוא התפטר?

ראובן ריבלין: האם אדוני מבין מדוע יוצאים לפגרה?

ראובן ריבלין: עכשיו אדוני מבין מדוע יוצאים לפגרה?

שאול יהלום: – – –

אופיר פינס-פז: הוא אומר לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: אל תדאג.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבין עכשיו למה יוצאים לפגרה?

שאול יהלום: ודאי שאני מבין.

ראובן ריבלין: כי אנחנו עושים פה תעמולת בחירות – –

שאול יהלום: התנגדתי לזה?

ראובן ריבלין: – – ואני מציע לחבר הכנסת יהלום לא לאפשר לחבר הכנסת פינס-פז להצליח – – –

יהושע מצא: – – –

שאול יהלום: עם כל הכבוד, הנושא הוא זכויות חברי הכנסת.

שאול יהלום: מה הוא עושה עכשיו?

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, בחירות ותעמולת בחירות זה הנושא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מצא, אתה מתפלא שחבר כנסת עולה ומהדוכן אומר כל מה שהוא רוצה?

יהושע מצא: ואדוני מתפלא שקריאות הביניים הן בהתאם?

ראובן ריבלין: לי היה תואר אלוף הנואמים במושב החורף הקודם, ולא היה נאום אחד שדיברתי לעניין, אדוני.

ראובן ריבלין: אז מה אדוני רוצה?

יהושע מצא: קריאות הביניים הן בהתאם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אני לא מתווכח על קריאות הביניים, רק שזה על חשבון זמני וזו הבעיה.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: עצרתי את זה.

אופיר פינס-פז: לכן אני אומר שזה דבר אחד שצריך להביא בחשבון.

אופיר פינס-פז: הדבר השני הוא, שבמשך כל השנה וחצי-שנתיים האחרונות, ולדעתי גם הרבה קודם, כל סקרי דעת הקהל שכולם עושים, לרבות עיתון "הצופה", מראים, שיותר משני-שלישים מהציבור הישראלי תומכים באופן עקבי בתהליך השלום הזה – בהסכמי אוסלו, בהמשכם.

שאול יהלום: לא – – – ביבי.

שאול יהלום: רוצים להוריד את ברק.

אופיר פינס-פז: שני-שלישים, לרבות ליכודניקים ולרבות מפד"לניקים שהצביעו לברק.

שאול יהלום: כל המחקרים מראים – – –

אופיר פינס-פז: לרבות חברים מישראל בעלייה ובישראל ביתנו שהצביעו לברק.

אופיר פינס-פז: רוצים שלום.

שאול יהלום: לא רוצים ברק.

אופיר פינס-פז: רוצים שלום.

אופיר פינס-פז: אני מאחל לכולנו, שאהוד ברק יצליח להביא שלום מתי שאפשר, במועד הקצר ביותר.

אופיר פינס-פז: אני מאחל לכולנו, ואני לא בטוח שזה יתממש וקשה מאוד לממש את זה – –

ראובן ריבלין: – – –

אופיר פינס-פז: – – אבל אני מאוד מקווה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עסאם מח'ול – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת יגאל ביבי, ואם לא יהיה – חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואם לא יימצא – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

שאול יהלום: הוא איננו.

ראובן ריבלין: אין דבר כזה שהוא איננו.

נסים זאב: אולי מישהו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא דיבר רק על החוק.

שאול יהלום: אני.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: הוא הותיר אפילו 17 שניות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במתקפה הגדולה שמתנהלת נגד חברי הכנסת גם אנחנו תורמים לא מעט אם בהתנהגות ואם במיני מעשי חקיקה, לפעמים.

תמר גוז'נסקי: לכן, כל שינוי בזכויות ובחובות חברי הכנסת מעורר עניין.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק שמונחת לפנינו לא מרחיבה דבר ואולי אף מצמצמת מעט את הזכויות של חברי הכנסת.

תמר גוז'נסקי: אני מניחה, שכותרת כזאת לא תצוד שום עיתון.

תמר גוז'נסקי: מחר לא יהיה כתוב בראש העיתון, שחברי הכנסת ויתרו על משהו.

תמר גוז'נסקי: יושב-ראש ועדת הכנסת מנסה כמיטב יכולתו לנהוג לפי הדוח של ועדת גל-נור, אבל לפעמים אנחנו נמצאים במצבים בלתי אפשריים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אין ספק שתנאי העבודה השתפרו בעשור האחרון, אבל עדיין יש בעיות קשות ביותר שקשורות בכך שהמערכת התומכת של הכנסת עדיין לא מגיעה לרמה שאנחנו צריכים.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש בוודאי יסכים אתי, שכשאנחנו צריכים, למשל, ייעוץ משפטי בכנסת, אנחנו פונים לחברינו היועצים המשפטיים, שאנחנו מאוד מוקירים את עבודתם ויודעים שהם משקיעים לילות כימים בעבודתם.

תמר גוז'נסקי: אבל אדוני יודע כמה קשה להם להתפנות לרעיונות שלנו, כי הם עסוקים בדברים אחרים.

תמר גוז'נסקי: כלומר, ככל שהרחיבו, עדיין התשתית הזאת מאוד חלשה.

תמר גוז'נסקי: התשתית חלשה גם בכך שאנחנו עדיין לא מסוגלים בלחיצת כפתור להגיע לכל מידע.

תמר גוז'נסקי: אבל הדבר החמור ביותר מבחינת עבודתנו הוא נושא שכבר העליתי בעבר ואעלה אותו בהזדמנות זו שוב – הכמעט עוינות שמציגים לא מעט נציגים של משרדי הממשלה כלפינו.

תמר גוז'נסקי: כביכול אנחנו לא האנשים שמבטאים את דעת העם, את צורכי הציבור, מולם, אלא אנחנו הבזבזנים, אנחנו אלה שמפריעים להם לעשות את עבודתם.

תמר גוז'נסקי: אדוני יודע, שמשרד האוצר למשל עושה לעצמו נוהג קבוע ובא לישיבות בלי להכין שום דבר בכתב, אלא תמיד תורה שבעל-פה, דברים לא מנומקים; כל חוק עולה 3 מיליארדי שקלים עוד לפני שפתחת את הפה וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: אינני מדברת על משרד האוצר בקדנציה זאת או אחרת.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אני חושבת שיש לנו משימה גדולה.

תמר גוז'נסקי: אם אנחנו רוצים לשפר את עבודת חברי הכנסת, השאלה איננה רק מספר שיחות הטלפון או נושאים חשובים כאלה, אלא כלים הרבה יותר מהותיים.

תמר גוז'נסקי: בעיקר שתיפתח בפנינו האינפורמציה המלאה שיש בידי משרדי הממשלה – ולהם יש האינפורמציה המלאה.

תמר גוז'נסקי: אדוני, תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת גוז'נסקי, שגם מקפידה על הזמן הניתן לחבר כנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

האשם מחאמיד: מתי אני?

ראובן ריבלין: עוד מעט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גנדי יחליף בעוד עשרה רגעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנו, בתור מחוקקים, נאלצים להתמודד עם הרבה חוקים שלא תמיד אנחנו מתמצאים בהם או בקיאים בתוכן שלהם, למשל חוקים שנוגעים לענייני מסים, או חוקים שנוגעים לתחום המשפטי או לתחום הקונסטיטוציוני והמינהל הציבורי.

טלב אלסאנע: אנחנו לא צריכים להיות בקיאים בכול.

טלב אלסאנע: ההתייחסות הזאת כאילו הכול אנחנו יודעים מביאה אותנו להרבה טעויות.

טלב אלסאנע: לכן, כבוד היושב-ראש, אני סבור, שצריך להעמיד לזכותו ולרשותו של כל חבר כנסת, במידת הצורך, יועצים בתחומים המיוחדים האלה על חשבון הכנסת.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לדבר על ההתפתחויות שהיו, ואתייחס אליהן בשפה הערבית.

שאול יהלום: אילו התפתחויות?

שאול יהלום: מה זה?

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: גבירותי ורבותי, ברצוני לעבור לעניין ההתפתחויות הפוליטיות שאירעו אמש.

טלב אלסאנע: אחי האשם מחאמיד, ראיתי בכמה עיתונים ערביים מי שאומר כיצד הצביעו חברי הכנסת הערבים בעד חוק נתניהו, וכפי שאתה יודע החוק נקרא חוק נתניהו – –)

ראובן ריבלין: – – –

טלב אלסאנע: (ממשיך לשאת דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: – – אולם זה גל נגד נתניהו, ומי זקוק להוכחה או לראיה בעניין זה, רובי ריבלין.

טלב אלסאנע: אפשר לראות את זה מתוך עמדת הליכוד; למשל, חבר הכנסת רובי ריבלין וחבר הכנסת ישראל כץ.

טלב אלסאנע: כלומר, רוב תומכי נתניהו התנגדו לחוק, משום שהחוק אומנם נקרא נתניהו, אולם הוא נגד נתניהו.

טלב אלסאנע: הוא היה המחסום המונע את הצגת מועמדותו של נתניהו, ולכן כל חבר כנסת או מפלגה שהיו מעוניינים למנוע את הצגת מועמדותו של האיש הזה, אשר סכנתו לאזור, לתהליך השלום ולעתיד האזור הוכחה, ויכולתו היחידה היא רק בתקשורת – צריכים לבלום את הגעתו של איש זה להיות מועמד לראשות הממשלה.

טלב אלסאנע: סקרי דעת הקהל הוכיחו, כי אם הוא יציג את מועמדותו, אפשר שיגיע לראשות הממשלה.

טלב אלסאנע: לכן, עמדתנו היתה תוצאה של ההתפתחויות הפוליטיות, כמו שאומרים: אלה שהיו בעד נתניהו היו נגד החוק, ואלה שהיו נגד נתניהו היו בעד החוק, על מנת למנוע ממי שהם להציג את מועמדותם.

טלב אלסאנע: בעקבות זאת הצלחנו למנוע מנתניהו להציג את מועמדותו.

טלב אלסאנע: הדבר השני הוא, שהיה ברור שיש רבים האומרים: אנו בעד הבחירות, נכון או לא?

טלב אלסאנע: רבים היו מעוניינים לקיים את הבחירות דווקא בתקופה זו שהיה נתניהו, למה?

טלב אלסאנע: משום שהבחירות בתקופה זו משמעותן ממשלה ימנית, רוב ימני.

טלב אלסאנע: גם אם הרשימה הערבית המאוחדת תגדיל את כוחה בשלושה מושבים, בצל של רוב ימני תהיה השפעתה חלשה למדי.

טלב אלסאנע: לכן מצאנו, כי בשלב זה חשוב שלא נשחק לידי הימין ולא נשחק לידי נתניהו ונקבל החלטה אמיצה.

טלב אלסאנע: לפי דעתי, ההחלטה הנכונה לעכשיו נוכח ראש הממשלה, אשר הוכיח כי נכשל בכל המישורים, היא עמדתנו הברורה – לא נצביע בעד אהוד ברק.

טלב אלסאנע: בידינו אופציות העומדות על הפרק, והן: ההימנעות מהצבעה, והאופציה שבה אנו דנים היום היא מועמד ערבי לראשות הממשלה.

טלב אלסאנע: אני תקווה, כי נגיע להסכם עם עמיתינו, וקיים תיאום בעניין זה, שיהיה מועמד ערבי, באמצעות הסכמה ערבית בתוך הרשימה הערבית המאוחדת.

טלב אלסאנע: אף שאנו כוח מספר אחת, לא נכפה את המועמד שלנו.

טלב אלסאנע: איננו רוצים להגיע אל מועמד – – – תודה.

טלב אלסאנע: )

נסים זאב: אל תתרגם – – – די טוב.

האשם מחאמיד: – – –

שאול יהלום: מה – – –

ראובן ריבלין: שוכראן, תודה רבה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: האם צריך להתנצל כדי להצביע בעד נתניהו?

ראובן ריבלין: אני לא מבין, חבר הכנסת אלסאנע?

האשם מחאמיד: אני אסביר לך.

ראובן ריבלין: האם אדוני הסביר זאת בערבית, כי לא רצה ששומעי העברית לא יבינו, או שהוא רצה – – –

טלב אלסאנע: אדוני, זה כל כך פרובלמטי איך אנחנו מצביעים בעד נתניהו.

טלב אלסאנע: מה קרה פה?

טלב אלסאנע: זה הפוך על הפוך.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: שמתי לב, אדוני.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שאדוני גם עבר בכל זאת על איזה דבר פרלמנטרי.

טלב אלסאנע: לא, להסביר – – –

ראובן ריבלין: יש פה איזה דבר שהוא על הסף.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

ראובן ריבלין: קראתי בשמה והיא יצאה.

ראובן ריבלין: היא לא רצתה כנראה לדבר, מה אני אעשה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח; חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח; חבר הכנסת עוזי לנדאו – אינו נוכח; חבר הכנסת אליעזר זנדברג – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

נסים זאב: אני מבקש מכולם לדבר רק בערבית.

האשם מחאמיד: גם אתה.

נסים זאב: גם אני.

צבי הנדל: אני אדבר בבולגרית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב ידבר בערבית בגדדית.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שאתה תבין, חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: – – –

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת נסים זאב, אני חושב שאתה לא צריך להתרגז ולהתעצבן כל כך על כך שהוא דיבר בערבית, כי לפעמים חברי כנסת – – –

נסים זאב: תאמין לי – – –

מוחמד כנעאן: לפעמים חברי כנסת מדברים בעברית מהדוכן הזה ואף אחד לא מבין אותם.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, הרגע התחיל.

מוחמד כנעאן: לא רק שאנחנו לא מבינים אותם – – –

ראובן ריבלין: זה על חשבונך, כי אתה פנית אליו.

ראובן ריבלין: הוא יענה לך.

ראובן ריבלין: זה על חשבון הזמן שלך.

מוחמד כנעאן: חברי כנסת שמדברים מכאן בעברית – לא רק חברי כנסת לא מבינים אותם, גם הקהל לא מבין אותם.

מוחמד כנעאן: כך שלפעמים השפה לא משנה, ועל כן לא צריך להתרגז, לא צריך להתעצבן, כי מותר לחבר כנסת להשתמש בשפה שהוא מוצא לנכון להשתמש בה, במיוחד אם היא שפה רשמית במדינה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, לגופו של עניין, לגבי הצעת החוק שהביא לכאן חבר הכנסת סאלח טריף, אני רוצה לברך עליה.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהיא הצעה טובה ויש מקום לתמוך בה, אף שיש עוד הרבה דברים שצריך להסדיר וועדת גל-נור לא נתנה עליהם את הדעת, לצערי הרב.

מוחמד כנעאן: צריך לפתור גם את העניין הזה, ואני מאוד מקווה שוועדת הכנסת תעשה זאת בעתיד הקרוב.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אנשים שואלים למה הצבענו אתמול בעד חוק בנימין נתניהו, והרי התנגדנו לו בקריאה הראשונה.

מוחמד כנעאן: ההתנגדות היתה התנגדות עקרונית, לא רק לאיש, אלא גם למדיניות שהוא מימש בתקופת כהונתו, אבל כאשר ראינו צביעות מסוימת בבית הזה מצד סיעות שהציעו הצעה דומה וחתמו על הצעת החוק וכתוצאה מלחצים אלה ואחרים הן נאלצו לסגת מתמיכתן בהצעת החוק, אנחנו תמכנו גם על מנת לאפשר לאוכלוסייה זאת או אחרת להציג מועמד לא רק מבין חברי הכנסת אלא גם שלא מבין חברי הכנסת.

מוחמד כנעאן: לדעתי אפשר להגיד שזה היה ביזיון שאנשים שמציעים חוק לא מצביעים בעדו, תוקפים אותו אחר כך בעיתונות, בתקשורת, מהדוכן ובכל מקום, ובאים לידי טענות שנתנו ואפשרו לביבי נתניהו להתמודד, אבל הוא לא רוצה להתמודד, כי הוא מפחד להתמודד.

מוחמד כנעאן: הוא טוען שהכנסת הזאת היא שהכשילה את ראש הממשלה.

מוחמד כנעאן: אם אתה חושב כך, מה אתה מלין, מה אתה בא בטענות?

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש וחבר הכנסת אופיר פינס, אני מאוד מקווה, שראש הממשלה ינצל את הזמן המועט שיש לו עד הבחירות ויוכל להביא הסכם שלום, הסכם שלום אמיתי עם הרשות הפלסטינית ועם היושב-ראש ערפאת, יציג אותו בפני העם בישראל ויגיד: אני הבאתי הסכם שלום חתום בין שני הצדדים, שיאפשר שקט באזור הזה ויאפשר המשך הדו-שיח ושיחות השלום עם הסורים ועם הלבנונים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מוחמד כנעאן: אני תקווה שאכן זה יתממש, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת כנעאן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קרא ידבר במקום חבר הכנסת איתן, שביקש להתחלף אתו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהחוקים שמחוקקים בתקופה האחרונה או בימים האחרונים לא צריכים להיות מחוקקים בבית הזה, ואני מתרה וגם מתריס, שזה לא עיתוי לעשות שום מהלך בתקופה כזאת, כשכבר נקבעו בחירות ונקבע, אדוני השר, שיש בעצם מלחמה פוליטית בין שני מחנות.

איוב קרא: ולכן – – –

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת קרא, אני פשוט רוצה להבין אותך טוב.

אופיר פינס-פז: אתה באופן אישי חושב שאנחנו לא צריכים להביא שום חוק – – –

איוב קרא: אני חושב חד-משמעית שזה נכון לא רק לגבי חוקים בבית הזה, אלא גם לגבי מינויים.

איוב קרא: שמעתי שהשר יוסי ביילין עומד לכנס ועדה למינוי שופטים, ויש כל מיני דברים כאלה.

איוב קרא: אני חושב שבתקופה הזאת – – –

ראובן ריבלין: הוועדה למינוי שופטים לא שייכת לכנסת.

איוב קרא: ברור.

איוב קרא: כל מינוי בתקופה הזאת יש בו לדעתי פגם, כיוון שאנחנו נמצאים בתקופת בחירות, ועם כל הכבוד, אנחנו לא יכולים היום להביא למצב כזה.

איוב קרא: אלוהים ישלח את התשובות ואת העזרה אחרי הבחירות הללו.

איוב קרא: אנחנו עוד נמשיך להיות פה, נמשיך להיות בכנסת, נמשיך להיות במדינה, ואנחנו צריכים לדאוג למדינת ישראל, ואני חושב שזה לא כבוד גדול להעביר היום חוקים כאלה בסיטונות, בלי רגש, והכול עובר פה.

איוב קרא: הרי אין דין ואין דיין בתקופה הזאת, וכל חוק שעובר פה משולם בסופו של דבר על-ידי הציבור, לא על-ידי הכנסת הזאת.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהיה מספיק בזבוז בממשלה הזאת מהרגע הראשון, מרגע הרכבתה, בהרחבתה, במינוי שרים, בדיסאינפורמציה כמה עולים השרים הללו, והציבור לא שוכח כל כך מהר.

איוב קרא: ואנחנו ראינו איך ממשלה שמנתה 18 שרים בתקופת נתניהו מצאה את עצמה עם 24 שרים ולא היתה יכולה להחזיק מעמד אפילו אותה תקופה שבה אנחנו כיהנו בממשלה.

איוב קרא: וכל דבר שקרה סביב הממשלה הזאת היה בזבזני, ראוותני.

איוב קרא: הייתי מציע, שבסוף היום הזה, או מקסימום מחר – להפסיק עם כל ההשתוללות הזאת.

איוב קרא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קרא, אני רק מבקש שלא יובן כאילו יש פה השתוללות בלתי מרוסנת.

ראובן ריבלין: רבים מהחוקים הם חוקים הנוגעים לציבור כולו, והכנסת עמלה וטרחה, וחברי כנסת הגישו הצעות חוק ביוזמה פרטית, והעניינים עברו בוועדות השונות ונתקבלו בשיקול דעת רב, וכמעט אין מחלוקת עליהם, והם באים ועולים כאן, ואנחנו מנקים שולחן, כפי שזה נקרא, על מנת להביא רק דברים שיהיו לתועלת התושבים והאזרחים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: כך אנחנו מאמינים, על כל פנים.

ראובן ריבלין: ובכן, תודה רבה לחבר הכנסת קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לנגנטל, האם אני יכול להפסיק אותך בשיחתך המאלפת על נושא המפד"ל עם יושב-ראש סיעת המפד"ל, חבר הכנסת יהלום?

יולי יואל אדלשטיין: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, סוגיית אופן העבודה של חברי הכנסת והאמצעים שעומדים לרשותם עולה במליאה כבדרך אגב ומסמיכה את ועדת הכנסת לטפל בסוגיית האמצעים הטכנולוגיים והתקשורתיים שעומדים לרשותם.

נחום לנגנטל: אני רק רוצה לומר לכם, אדוני היושב-ראש ורבותי חברי הכנסת, שאם אנחנו לפעמים שואלים – גם את עצמנו, בין השאר – מדוע העם בישראל חושב על נבחרי האומה, אלה שיושבים כאן בבית, שעבודתם אינה רצינית, צריך גם להבין, שבין השאר התשובה נעוצה בסוגיה שמונחת כרגע בפנינו.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, היתה לי פעם הזכות להיפגש עם חברי קונגרס וסנאט אמריקנים, וראיתי שיש שם עשרות עוזרים לכל אחד.

נחום לנגנטל: וכשאני גם בודק את מספר ההצבעות, למשל, שיש בפרלמנט הישראלי מול כמעט כל פרלמנט באירופה או בארצות-הברית, זה דבר מדהים.

נחום לנגנטל: אנחנו במדינת ישראל מצביעים 100 הצבעות.

נחום לנגנטל: אחרי שבדקתי, זה הממוצע שחבר כנסת כמוני מצביע בשבוע בכנסת.

נחום לנגנטל: אני מגיע ל-100 הצבעות בשבוע.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, 100 הצבעות בשבוע, בשלושה ימים.

נחום לנגנטל: האם מישהו במדינת ישראל מצפה, שב-100 ההצבעות שבהן אני מצביע אני אקנה אחיזה, אבין במה מדובר בכל נושא ונושא ואדע בדיוק מה הניואנסים בכל דבר ודבר?

נחום לנגנטל: לכן, אתה עוסק כל היום או בהצלפות במליאה, או בלוביסטים במסדרונות, בוועדות הכנסת, או בהרבה דברים שאין לך בכלל יכולת לבדוק אם מה שעומד בפניך הוא דבר רציני או לא רציני ואם זאת עמדתך או שזאת לא עמדתך.

נחום לנגנטל: לכן, אדוני היושב-ראש ורבותי חברי הכנסת, הייתי מציע לא רק דרך ועדת גל-נור לדון בסוגיה הזאת, אלא לדון בשאלה איך באמת ניתן לעבוד באופן הרבה יותר רציני, על מנת שהעבודה שיוצאת תחת ידינו תהיה עבודה ראויה ורצינית.

נחום לנגנטל: אני אומר זאת כשאני עורך השוואה עם תפקידי הקודם כמנכ"ל משרד ממשלתי.

נחום לנגנטל: בכל תחום ובכל נושא היו במשרד מחלקות ואגפים שלמים שהיו מציגים את עמדתם.

נחום לנגנטל: לפני כל נושא רציני הייתי מקבל תיק.

נחום לנגנטל: הייתי קורא אותו, מחווה עליו דעה, שואל את השאלות ואומר את מה שאני צריך לומר בתוקף תפקידי בממשלה.

נחום לנגנטל: והנה, כשאתה מגיע לכנסת שבה אתה נדרש לפקח ולחוקק, אין לך בכלל יכולת לקבוע את הדברים האלה.

נחום לנגנטל: לכן, אני מוצא לעצמי הזדמנות להעלות מהדוכן דיון קצת יותר רחב בסוגיה שמופיעה בפנינו כבדרך אגב, של ועדת גל-נור בהסמכה של ועדת הכנסת, שטוב תעשה ועדת הכנסת – אפילו שתעשה זאת מצדי לגבי הכנסת הבאה, כדי שלא יחשבו שאנחנו מחוקקים את זה עבור עצמנו – אם תיתן את האפשרות לעשות עבודה הרבה יותר רצינית, כדי שבאמת נצדיק את כל התקוות שאנשים תולים בנו בכנסת הזאת.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל, שבשנייה זאת סיים את השנייה האחרונה שלו.

ראובן ריבלין: אני קורא לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי הסכים שחבר הכנסת האשם מחאמיד ידבר לפניו, כי הוא צריך להתכונן לסעודה המסיימת את הצום.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך.

האשם מחאמיד: חבר הכנסת פריצקי, גם לך אני מודה.

האשם מחאמיד: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני כמובן תומך בכל תוספת של אמצעים לחברי הכנסת, שבעזרתם הם יוכלו לקבל אינפורמציה מלאה ולתפקד בצורה נורמלית.

האשם מחאמיד: אני בטוח שהרבה חברי כנסת אינם יודעים הרבה דברים, משום שחסרים להם הכלים שבעזרתם אפשר לעבוד, ואני אעבור אולי לדברים הרבה יותר פשוטים.

האשם מחאמיד: למשל, אני זוכר שפעם – ואני עשר שנים בכנסת – קיבלנו תמיד יום קודם לכן את סדר-היום של הכנסת שלמחרת.

האשם מחאמיד: אנחנו הולכים לחדרים שלנו, הולכים וחוזרים, ולא יודעים מה יהיה למחרת.

האשם מחאמיד: אני חושב שזה לא תורם לפעילות רצויה ואחראית של חברי הכנסת.

האשם מחאמיד: הייתי מבקש שהכנסת תדאג לכך שבלילה נדע לפחות מה יהיה סדר-היום למחרת.

ראובן ריבלין: בדרך כלל יש לך רוב סדר-היום.

ראובן ריבלין: לפעמים יש שינויים כאלה ואחרים.

האשם מחאמיד: עד כמה שלי ידוע, לא נותנים לנו אותו.

ראובן ריבלין: אם אדוני יבדוק במחשב, הוא יראה אותו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לדבר שקורה לי כל יום.

האשם מחאמיד: אני מתקשר למשרדים, ואני חבר כנסת.

האשם מחאמיד: תקשורת זה לא רק עניין של כלים, אלא גם תקשורת עם בני אדם.

האשם מחאמיד: מתקשרים אלי אנשים כדי שאתקשר למשרד ממשלה זה או אחר, או אפילו לסניף של משרד זה או אחר, ואני ממתין בטלפון שעה, כשאני שומע מוזיקה.

האשם מחאמיד: טוב, פה זה על חשבון הכנסת, אבל מה עושה אדם פשוט כשזה על חשבונו והוא מחכה שעה ויותר והוא שומע מוזיקה?

האשם מחאמיד: אולי יש מוזיקה יפה ואולי לא יפה, אבל הוא מחכה ומחכה, עד שמישהו עונה לו.

האשם מחאמיד: יש עוד דבר, אדוני היושב-ראש.

האשם מחאמיד: בדרך כלל, אין לנו גישה חופשית לשרים.

האשם מחאמיד: אנחנו מתקשרים לפקידים מסוימים במשרדים הממשלתיים, ואז פקיד יכול להגיד לך: שמע, אני לא עובד שלך, אדוני חבר הכנסת, תפנה לשר, כי הקשר שלך הוא ישיר עם השר ולא אתי.

האשם מחאמיד: אנחנו בקושי יכולים לדבר עם פקידים במשרדים השונים.

האשם מחאמיד: ולפעמים, אדוני היושב-ראש, יש דברים אלמנטריים קטנים.

האשם מחאמיד: אני אתן לך דוגמה, ואני אסיים.

ראובן ריבלין: אם היה אומר לי כך פקיד, הייתי מדבר עם השר, והוא כבר לא היה אומר לי כך יותר.

האשם מחאמיד: אבל תראה, עם איזה שר אני אדבר?

האשם מחאמיד: אין שרים.

ראובן ריבלין: טוב, זה עניין אחר.

האשם מחאמיד: דוגמה אחרת, אדוני היושב-ראש, אולי דוגמה אחרונה.

האשם מחאמיד: חברי הכנסת לא יודעים פרטים קטנים.

האשם מחאמיד: למשל, יש מה שנקרא הלשכה הפרלמנטרית.

האשם מחאמיד: אני מבקש לרכוש מה שנקרא מיני בר, מקרר קטנצ'יק כזה.

ראובן ריבלין: יש לך עוד עשר שניות לקנות את זה.

האשם מחאמיד: חכה רגע, ומה אומרים לי?

האשם מחאמיד: אומרים לי: אתה לא יכול לרכוש את זה, כי יש לך מתקן "מי-עדן".

האשם מחאמיד: אמרתי: אני רוצה שתהיה קולה לאורחים.

האשם מחאמיד: באים אלי חברי כנסת ושרים, למה אני לא יכול לקנות דבר מרובע כזה?

האשם מחאמיד: אומרים לי: אתה לא יכול לרכוש את זה מהלשכה הפרלמנטרית.

האשם מחאמיד: הייתי רוצה שהכנסת תציין לחברי הכנסת מה מותר להם ומה אסור להם.

האשם מחאמיד: אני הלכתי וקניתי, ואני משלם עבור זה עכשיו, כי הכנסת לא אישרה.

ראובן ריבלין: אי-אפשר עכשיו שתמשיך לדבר, כי הסתיים זמנך.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת מחאמיד.

האשם מחאמיד: אבל זה קונסטרוקטיבי.

ראובן ריבלין: בהחלט, אני לא בא בטענות אליך.

ראובן ריבלין: אני פשוט מציין עובדה, שזמנך תם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא סגן היושב-ראש החדש, חבר הכנסת רחבעם זאבי, על מנת להחליף את היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לנגנטל, הדבר היחיד שבו יש לך עכשיו יתרון עלינו זה שיש לך תואר קבע של סגן היושב-ראש לשעבר.

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה לדבר קודם?

א' האן: שהוא ידבר אחרי חבר הכנסת פריצקי.

ראובן ריבלין: לא, כבר קראתי לחבר הכנסת פריצקי.

ראובן ריבלין: חכה, אתן לך לדבר ואני אחליף אותך.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת פריצקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי כבר נקרא שבע פעמים וויתר על זכותו – לא לדבר, אבל על תורו.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, לפני שבאתי לכנסת סברתי שמפא"י מתה.

יוסף יצחק פריצקי: כשהגעתי לכנסת הבנתי, שאולי פורמלית היא מתה, אבל היא חיה, בועטת ונושמת.

רחבעם זאבי: הלוואי שהיא היתה חיה.

יוסף יצחק פריצקי: אני חולק עליך, חבר הכנסת זאבי.

יוסף יצחק פריצקי: בייחוד כאשר מדובר בתקנון ובזכויות חברי הכנסת.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

יוסף יצחק פריצקי: משום שפה עושים עבודה של מחוקק כאילו.

יוסף יצחק פריצקי: איך אמרו חתני פרס ישראל, "הגשש החיוור"?

יוסף יצחק פריצקי: יעני ישראבלוף.

יוסף יצחק פריצקי: אתן דוגמה.

יוסף יצחק פריצקי: ועדת הכספים של הכנסת, שיש לי הזכות להיות חבר בה יחד עם חבר הכנסת לנגנטל המשוחח עתה, היא ועדה חשובה מאין כמוה.

יוסף יצחק פריצקי: כל המדינה עוברת דרכה.

יוסף יצחק פריצקי: היום דנו בה על סכומים של 2 מיליארדי ש"ח.

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, לא האנשים שהעבירו את התקציב, ואני חושב שגם לא אלה שהביאו את הבקשות, הבינו עד תום במה הדברים אמורים.

יוסף יצחק פריצקי: אבל הדמוקרטיה לכאורה פעלה.

יוסף יצחק פריצקי: מביאים העברה של מיליארד ש"ח מאיגרות חוב בלתי סחירות לאיגרות חוב סחירות, כדי לממן תשלומי ריבית.

יוסף יצחק פריצקי: עוד הפעם: איגרות חוב בלתי סחירות לאיגרות חוב סחירות.

יוסף יצחק פריצקי: באמת, דבר מופלא מאין כמוהו.

יוסף יצחק פריצקי: למה ועדת הכספים צריכה לעסוק בדבר כזה?

יוסף יצחק פריצקי: למה זה חשוב?

יוסף יצחק פריצקי: למה זה רלוונטי?

יוסף יצחק פריצקי: לא שאלה של הסכום, יש פה עניין של ריבית.

יוסף יצחק פריצקי: לעומת זאת, מבקשים למשל להעביר תקציב מפרויקט מע"צ לפרויקט אחר.

יוסף יצחק פריצקי: יושבים חברי הוועדה ואומרים: סליחה, ספר לנו באיזה פרויקט מדובר, שמא נדע ונבין במה הדברים אמורים.

יוסף יצחק פריצקי: מסתכלים עלינו כתר

יוסף יצחק פריצקי: נגול בבני אדם לפני שחיטתו בערב יום הכיפורים ואומרים: אנחנו לא יודעים.

יוסף יצחק פריצקי: תעבירו, לא תעבירו, כן תעבירו, מה קורה, מה לא קורה.

יוסף יצחק פריצקי: זו עבודה של כאילו.

יוסף יצחק פריצקי: ואז חברי הכנסת שיושבים בוועדה מנתחים רק לפי איזה מפתח פוליטי צר: כן מתאים לי פוליטית, לא מתאים לי פוליטית.

יוסף יצחק פריצקי: ואחרי זה מתפלאים שכל הנושאים הם פוליטיים.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

יוסף יצחק פריצקי: משום שבצורה הגונה של ממשל לא מתחילים לספר לנו שמעבירים 875,492 שקלים מתקנה תקציבית א' לתקנה תקציבית ב' כשאין איש יודע במה מדובר, אלא באים לוועדה מוועדות הכנסת ומתארים לה מה הולך בפרויקט המסוים ומה נתקע בו, אם נתקע בו, ולמה נתקע, ומה צריך לעשות, ומעמידים לרשותה כלים ומידע.

יוסף יצחק פריצקי: למשל, קו מחשב פתוח למשרד החשב הכללי באוצר.

יוסף יצחק פריצקי: תאמינו לי, האקרים אמרו לי שיותר קל לחדור למחשבי משרד הביטחון מאשר למחשב הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אז איך מצפים שחברי כנסת שאמורים לפקח ידעו על מה הם מפקחים ואיך הם מפקחים.

יוסף יצחק פריצקי: ועולם כמנהגו נוהג.

יוסף יצחק פריצקי: ומה המצב הזה עושה, אדוני היושב-ראש?

יוסף יצחק פריצקי: המצב הזה יוצר דבר איום ונורא, הוא יוצר מצב שהכנסת איננה מסוגלת, משום שכל הזמן מאכילים אותה במידע שגוי, חלקי או לא ראוי, למלא אחר פרויקטים לאומיים אמיתיים, כי אין לה הכלים והמידע לקבל החלטות מודעות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, לפניכם יש שעון, ואתם יכולים להסתכל ולדעת בקלות רבה כמה זמן נותר לכם.

ראובן ריבלין: אני מקפיד לאפס את השעון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה, לפני שתחליף אותי כיושב-ראש.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, את מהדורת החדשות הבוקר פתחה הידיעה המסכמת את אירועי הלילה.

רחבעם זאבי: הבולטת בידיעות היתה: אש קשה וממושכת על היישוב פסגות בארץ בנימין.

רחבעם זאבי: ומייד אחרי זה באה ידיעה שנייה: משלחת ישראל למשא-ומתן עם הפלסטינים יצאה לוושינגטון.

רחבעם זאבי: דהיינו, משא-ומתן תחת אש.

רחבעם זאבי: לא ארחיק לכת, אביא כעדות את ראש הממשלה אהוד ברק שאמר:

רחבעם זאבי: לא ננהל משא-ומתן כל עוד נמשכת האלימות.

רחבעם זאבי: אז הוא אמר.

רחבעם זאבי: הוא אמר עוד דברים, אבל הוא לא עמד בכך.

רחבעם זאבי: כאשר מנהלים משא-ומתן תחת אש, זה ניצחון של ערפאת והאסטרטגיה שלו, של שילוב דיפלומטיה עם טרור, שילוב של משא-ומתן עם אלימות, וככל שהוא מגדיל את האלימות היהודים יתרככו יותר, היהודים ייסוגו יותר.

רחבעם זאבי: הוא למד לקרוא אותנו ולהכיר אותנו ולהבין אותנו: רגישות גדולה בחברה שלנו לחללים, ובצדק, בניגוד למה שקיים באסלאם.

רחבעם זאבי: אצלם מי שנהרג במלחמת מצווה הוא שהיד, ומובטח לו העולם הבא וכל תענוגותיו.

רחבעם זאבי: הוא למד לקרוא אותנו, שאצלנו החברה מפוצלת; ויש לו שליחים בתוך החברה הישראלית, גם מבני ברית, גם יהודים, גם בבית הזה.

רחבעם זאבי: הוא למד לראות שיש לו שליחים גם מבני עמו שלו בבית הזה, והוא יכול להמשיך לנהל את המשחק הכפול: מצד אחד משא-ומתן פוליטי, בקשה לאומות המאוחדות, בקשה לנשיא ארצות-הברית, מעורבות כזאת, מעורבות אחרת, ומצד שני לשלוח את שליחיו, את אנשי ה"תנזים" וה"פתח" והארגונים האחרים לירות עלינו, לירות על כלי רכב, לירות על אוטובוסים המסיעים ילדים, להרוג מורות.

רחבעם זאבי: מי יצא למשא-ומתן בוושינגטון מטעמו?

רחבעם זאבי: מוחמד דחלאן, האיש שנושא באחריות לפעולות חבלה קשות ביותר ברצועת-עזה.

רחבעם זאבי: ניצלתי את הדקות הספורות שהיו לי כדי להגיד, שמשא-ומתן תחת אש הוא איוולת, הוא טיפשות מדינית, הוא חוסר מנהיגות של ראש הממשלה, וזו סתירה למה שהוא הבטיח לעם הזה כאשר אמר:

רחבעם זאבי: לא ננהל משא-ומתן כאשר יש אלימות.

רחבעם זאבי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת יובל שטייניץ, מקסים לוי, אברהם הירשזון, ציפי לבני, ויצמן שירי, אברהם יחזקאל, תאופיק חטיב, שלום שמחון, בנימין אלון, זאב בוים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מקדם בברכה את סגן יושב-ראש הכנסת החדש, חבר הכנסת רחבעם זאבי.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, לכבוד הוא לי שאני מדבר ראשון בשבתך על כיסא היושב-ראש.

צבי הנדל: אני מאחל לך הצלחה.

צבי הנדל: אין לי ספק שתעשה את זה יוצא מן הכלל טוב.

שאול יהלום: מזל טוב.

נחום לנגנטל: מזל טוב, בשעה טובה.

צבי הנדל: לעצם החוק, אני חייב לומר שדעתי בעניין זה מוצתה בצורה יוצאת מן הכלל בדבריו של חבר הכנסת זבולון אורלב שאיננו כאן כרגע, ובהמשך בדבריו של שאול יהלום.

צבי הנדל: אני מצטרף לחלוטין להסבר ולנימוק בדבר חיוניות החוק בנושא תנאי חברי הכנסת.

צבי הנדל: שאול יהלום, אין בכך שום רמז, התכוונתי למה שאמרתי ולא לשום דבר אחר.

צבי הנדל: אני רוצה להעלות לרגע את המצב התרבותי בחדר הזה.

צבי הנדל: חבר הכנסת רובי ריבלין, הייתי שמח אם היית שומע, כי לך יש כושר לירי אדיר.

צבי הנדל: קיבלתי ממתנחל מכובד מכוכב-יאיר, מר גד פריימן, שיר.

צבי הנדל: אני רוצה לקרוא אותו לפניכם במשך דקה אחת, והייתי רוצה שתחשבו ותנסו לנחש מי כתב את השיר הזה ומתי.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, ראוי שתשמע, אולי אתה תדע.

צבי הנדל: שיר יפה.

צבי הנדל: אני מצטט: "דברים הרבה מתרחשים והולכים, בכל יום יהודים נהרגים בצנעה ובפרהסיה, ובכל יום מעוטרים העיתונים בעיטורים שחורים.

צבי הנדל: בראשונה, כשהיינו רואים פס שחור בעיתון וקראנו אדם מישראל נהרג, הנחנו את סעודתנו, עכשיו שהצרות מצויות, אדם יושב על שולחנו ואוכל את פתו בחמאה ובדבש, קורא ואומר, שוב נהרג יהודי.

צבי הנדל: שוב נהרגה אשה יהודית, שוב נהרג תינוק מישראל.

צבי הנדל: ואנו יושבים בחיבוק ידיים ונותנים עצמנו להריגה ואומרים, הבלגה, הבלגה.

צבי הנדל: הם הורגים ורוצחים ושורפים, ואנו יושבים ומבליגים.

צבי הנדל: והרשות מה עושה, עושה עוצר.

צבי הנדל: יושבים להם ישראל עצורים בבתיהם ואינם יוצאים לחוץ, כדי שלא יפגעו בהם בעלי חצים, ובעלי חצים מהלכים בכל מקום ומשלחים חציהם.

צבי הנדל: אי אתה יכול לומר שאין אנו עושים את שלנו, הרי אנו מבליגים ומראים לעולם כולו כמה יפים אנו, כמה יפה הוא מוסר היהדות, שאפילו באים עלינו להורגנו, אנו שותקים".

צבי הנדל: מי כתב את זה?

צבי הנדל: מתי זה נכתב?

צבי הנדל: עד כמה זה מתאים לימים אלה, מלה במלה, אפילו פסיק לא הייתי משנה.

צבי הנדל: זה לקוח מהספר "שירה" של ש"י עגנון, שנכתב לפני קום המדינה.

צבי הנדל: היום, לאחר כמעט 60 שנה מאז נכתבו הדברים, זה המצב שבו אנחנו נמצאים.

צבי הנדל: אז לא היתה לנו ממשלה, אז לא היה צה"ל גדול, לא היו שירותי ביטחון.

צבי הנדל: זה לא איזה קיצוני ימני מתנחל.

צבי הנדל: אכן שלח לי את זה והאיר את עיני מתנחל יקר, גד פריימן מהתנחלות כוכב-יאיר, ואני מודה לו על כך.

רחבעם זאבי: וזמנך תם, חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: אבל אני חייב לומר רק משפט אחרון, אדוני היושב-ראש, שראוי לנו להתכנס בתוך עצמנו, לחשוב ביושר, אדם עם עצמו ועם מצפונו, מעבר לחילוקי הדעות הפוליטיים בבית הזה, ולחשוב אם ראוי, מותר, הגיוני, סביר, שבמדינה ריבונית יהודית אחרי 60 שנה יהיו כל כך קולעות מילות השיר הזה.

צבי הנדל: תודה.

רחבעם זאבי: תודה רבה לחבר הכנסת צבי הנדל.

רחבעם זאבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת נסים זאב.

רחבעם זאבי: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשקיבלתי את הטופס של הצעת החוק לגבי חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, חשבתי שרוצים להסיר חסינות של אחד מחברי הכנסת.

נסים זאב: בסוף אני רואה שבטקסט מדובר על טלפונים – כמה לשלם, כמה שיחות, ודברים שהם מאוד בשוליים, שאני חושב שאפילו בטלפון אפשר לסגור עניין, וחברי הכנסת יהיו מוכנים לקבל הסכמה.

נסים זאב: אני חושב שאולי צריך לחלק את הנושא ולתת מונח אחר לחסינות חברי הכנסת כשמדברים על טלפונים.

נסים זאב: אני בהחלט תומך בחוק ובשינויים.

נסים זאב: אני חייב לומר שלא אחת העליתי את הנושא, ואם רוצים לדבר על זכויות חברי הכנסת, זה קודם כול ביטחונם ושלומם.

נסים זאב: חברי הכנסת בימים אלה מסיירים ביהודה, שומרון ועזה, מתבקשים לבוא ולסייר ביישובים, לראות את המצב בשטחים, וחברי כנסת רבים חוששים לבוא.

נסים זאב: אני ביקשתי מיושב-ראש הכנסת, שאולי ניתן להעמיד לרשות חברי הכנסת רכב מוגן מפני ירי, ולא איזה אוטובוס שצריכים לתאם מראש.

נסים זאב: אם רוצים למגן שכונות שלמות, אולי הגיע הזמן למגן גם את חברי הכנסת מפני ירי, לאפשר לכל חבר כנסת שרוצה למגן את המכונית שלו, לרכוש אולי את המיגון בהשתתפות מסוימת, והוא יישא בהוצאה הכספית.

נסים זאב: אני חושב שצריך לקחת את זה ברצינות, כי אנחנו נמצאים עכשיו במצב של טרור ואנחנו לא רואים את הסוף של הטרור הזה.

נסים זאב: נוסף על כך אני רוצה לדבר על זה שחבר הכנסת דיבר פה בערבית נאום שלם.

נסים זאב: אני רואה בזה זילות הכנסת וחברי הכנסת.

נסים זאב: תתארו לכם שמוחמד דחלאן היה עומד בפרלמנט של הרשות הפלסטינית ומדבר עברית בפני יאסר ערפאת.

נסים זאב: איך זה היה נראה?

נסים זאב: אבל אנחנו באמת לא מתייחסים לזה ברצינות.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת נסים זאב, השפה הערבית היא שפה רשמית בישראל, ותקנון הכנסת מאפשר לנאום בעברית ובערבית.

רחבעם זאבי: כל דיבור בשפה נוספת, למשל של אורח שבא מארץ רחוקה, טעון אישור של ועדת הכנסת.

נסים זאב: השאלה מה המטרה שמסתתרת מאחורי הנאום.

תמר גוז'נסקי: כנראה כדי שיבינו אותו.

רחבעם זאבי: זה דבר אחר.

רחבעם זאבי: אבל חוקי – זה חוקי.

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: אם מישהו רוצה לנאום לאומה הערבית, אין לי בעיה.

נסים זאב: שלא ישב בפרלמנט הזה וינאם בערבית.

נסים זאב: אם היתה לו בעיה שהוא קצת מתקשה בשפה, אני מבין.

נסים זאב: אבל יש כאן מטרה ומגמה, ואני מתכוון אולי לבקש לשנות את התקנון, ואם יהיה צורך בחקיקה, אז חקיקה.

נסים זאב: חבר כנסת לא יכול לשאת מבמת הכנסת הזאת נאום שלם בשפה הערבית.

נסים זאב: מאוד שמחתי לראות, למשל, את חבר הכנסת מוחמד ברכה שהיה צריך לתרגם מערבית לעברית את דברי יאסר ערפאת.

נסים זאב: עם כל הביזיון של המשלחת הזאת, איך שהיא נראתה בעיני עם ישראל, זאת פשוט בושה.

נסים זאב: אבל לפחות היה לנו נציג מאוד מאוד מכובד, חבר הכנסת מוחמד ברכה, שתרגם את יאסר ערפאת.

נסים זאב: ראיתי שהוא פשוט – כתוב: הווי מתאבק בעפר רגליהם, והווי שותה בצמא את דבריהם.

נסים זאב: כל מלה שיצאה מגרונו של יאסר ערפאת, פשוט לשונו של חבר הכנסת מוחמד ברכה נדבקה לחכו.

נסים זאב: חבל שזה קורה אצלנו.

רחבעם זאבי: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין – איננו באולם.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מברך את אדוני.

ראובן ריבלין: לכבוד הוא לכנסת, לכבוד הוא לי להיות אחד הדוברים הראשונים כאשר אדוני יושב-ראש, אם כי אני זוכר את אדוני יושב-ראש באחת הכנסות – הוא פתח אותה, נדמה לי.

רחבעם זאבי: מודה באשמה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת סאלח טריף, אדוני יושב-ראש הוועדה הנכבדה, שאני כמובן אתמוך בחוק, כי הוא חשוב.

ראובן ריבלין: הייתי גם בארצות-הברית וראיתי את מכוני המחקר שם, והלוואי שזאת תהיה ראשית דרך.

ראובן ריבלין: יש כמובן הרבה הערות להרבה עניינים, אבל החוק חשוב, ואנחנו נמצה אותו בוועדת הכנסת כאשר נדון בהכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לך, אדוני, את זה נלמד.

ראובן ריבלין: אבל מתי נלמד במדינה הזאת?

ראובן ריבלין: כאשר יושב-ראש הקואליציה חברי הטוב חבר הכנסת אופיר פינס עולה לכאן ואומר שיש רק 60 חברי כנסת שרוצים שלום?

ראובן ריבלין: וכי הורי הורי, זקני זקני הגיעו לארץ-ישראל מהגולה כדי להילחם כאן, כדי לשפוך דמם של אחרים כאן, כדי לשפוך את דמם עצמם?

ראובן ריבלין: הם באו לכאן משום שהגורל אמר לנו: זאת ארצנו היחידה בכל העולם ואין לנו מקום אחר ללכת אליו.

ראובן ריבלין: יש בהחלט בעיות בחזרתנו לכאן עם תושבים שנמצאו כאן, אבל אמונתנו הבלתי-מתפשרת והבלתי-מסויגת היא ברורה.

ראובן ריבלין: וכי יאמר אדם: אנחנו לא רוצים שלום?

ראובן ריבלין: אנחנו לא מוכנים לוותר על כל מה שאנחנו מאמינים שמגיע לנו בזכות תמורת דבר שנקרא שלום, כי אם לא נעמוד על כל אותם דברים שהם יקנו לילדינו ולנכדינו ולנכדי נכדינו את היכולת לשבת כאן לבטח בארצנו, אויה לנו ואבוי לנו.

ראובן ריבלין: אז מה הוא אומר, אנחנו לא רוצים את השלום?

ראובן ריבלין: הוא לא אוהב את הצחוק הזה?

ראובן ריבלין: בוודאי, חבר הכנסת פינס, אנחנו לא רוצים שלום עכשיו, אנחנו רוצים שלום לעולמים, לעולמי עולמים.

ראובן ריבלין: ואיך יהין, ואיך אפשר לחשוב שיורים בפסגות משלושה כיוונים כבר, לא מתוך שטח A או שטח B, מתוך שטח C, על מתיישבי ארץ-ישראל הנמצאים בפסגות, אשר נשלחו על-פי החלטת ממשלה בישראל.

ראובן ריבלין: ובאותה עת שיורים עליהם אנחנו ננהל משאים ומתנים עם אויבינו, עם אדם שהוא רב מרצחים לגבי בני עמנו בשני הדורות האחרונים?

שאול יהלום: מה עם משלחת חברי הכנסת?

ראובן ריבלין: יתירה מזו, אדוני היושב-ראש, אני פשוט לא יכול להבין את ההתרפסות הזאת לעלות לרגל, להיכן?

ראובן ריבלין: לאותו אדם שמבקש בכל שעה ובכל רגע לשים מטעני חבלה, מטעני צד שיכולים להרוג נשים וילדים הנוסעים מבית-הספר הביתה.

ראובן ריבלין: איך עולים אליו לרגל על מנת לחלות את פניו?

ראובן ריבלין: יעקב ועשיו, תקראו את הפרשה שקראנו בשבוע שעבר.

ראובן ריבלין: איך עולה על דעתנו דבר כזה?

ראובן ריבלין: ודאי, יש לנו ויכוח, יש לנו מאבק, יש לנו לפעמים מלחמה.

ראובן ריבלין: כולנו רוצים שלום.

ראובן ריבלין: צריך להידבר לפעמים, כאשר יש על מה להידבר.

ראובן ריבלין: אבל איך לעלות ולדבר ולחשוב שאפשר על-ידי כך לקבל כבוד מהצד האחר?

ראובן ריבלין: הרי אני בטוח שהם רואים את זה ולועגים לנו.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני בטוח, שבמכוני המחקר שיקים סאלח טריף בעתיד, או אלה שימשיכו את דרכו בוועדת הכנסת כשהוא יהיה שר בממשלה זו או אחרת, יוכלו לבוא ולומר לאלה שיבואו במקומנו, או לאלה שנמצאים אתנו – לא זה הדרך.

ראובן ריבלין: אוי לנו, אבוי לנו, אוי לבושתנו.

ראובן ריבלין: כי אם חושב מישהו שהוא יביא כך שלום, הוא יביא רק רצון למלחמת יתר מצד אויבינו, הרואים בנו קנה רצוץ שלא יודע על מה הוא צריך לעמוד.

ראובן ריבלין: תודה.

רחבעם זאבי: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

ד' לב: הצעת חוק מסירת מידע לעובד (עיקר תנאי העבודה), התשס"א–2000, של חברי הכנסת יורי שטרן ומיכאל נודלמן; הצעת חוק קרן מחקר לבחינת בטיחות השימוש בטלפונים סלולריים (הוראת שעה), התשס"א–2000, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון מס' 5) (ארנונה של מפעלים ביטחוניים), התשס"א–2000, של חבר הכנסת אברהם הירשזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות, התשס"א–2000, של חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 7) (זכאות לדיור ציבורי), התשס"א–2000, של חבר הכנסת יעקב ליצמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 126) (זיכוי ממס לתושבי באר-שבע והנגב) (הוראת שעה), התשס"א–2000, של חבר הכנסת ישראל כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 127) (פטור לדמי הבראה), התשס"א–2000; של חבר הכנסת דוד אזולאי; והצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 128) (אי-ניכוי הוצאות בשל עבודה לא חוקית), התשס"א–2000, של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

ד' לב: תודה.

רחבעם זאבי: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

יהודית נאות: איך יכול להיות שהצעות חוק שעברו בקריאה טרומית רק לפני שבוע כבר מונחות לקריאה ראשונה?

זבולון אורלב: הכול יכול להיות – – –

זבולון אורלב: (קריאה ראשונה)

רחבעם זאבי: דברי תשובה לחברי הכנסת מפי יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ירשו לי חבר הכנסת ריבלין וחברת הכנסת נאות לברך את היושב-ראש, חבר הכנסת רחבעם זאבי.

): זכיתי בחברותו המאוד-מרתקת בוועדת הכנסת ובתרומתו החשובה לכנסת בחקיקות רבים ובדיונים רבים.

): תרומה נכבדה מניסיונו הרב בכנסת ובכלל בחיים במדינה, ועל כן אני שמח שהוא מכהן עכשיו כסגן היושב-ראש, שיכול לתרום מניסיונו או ממעמדו בכנסת לכנסת ישראל כולה ולכל חברי הכנסת.

): אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, ששמעתי את דברי חברי הכנסת, לרבות דבריו של חבר הכנסת גדעון עזרא, וניקח לתשומת לבנו דברים שנאמרו כאן.

): אולי צריך ליישם אותם בהמשך הדרך ובהמשך כהונתה של הכנסת הזאת, ובוודאי נביא אותם בחשבון בכנסת.

): רציתי להשיב לחבר הכנסת רובי ריבלין, שאני מאוד מכבד אותו, שאני לא מסכים לכך שבבית נחלקים האנשים לכאלה שרוצים שלום ולכאלה שלא רוצים שלום.

): אני מסכים שיש כאלה המוכנים לראות את השלום הזה במחיר מסוים ויש אחרים הרואים את השלום במחיר אחר.

): זאת באמת המציאות, זה ידוע, ואלה חילוקי דעות לגיטימיים.

): אבל אינני מקבל שיש חלק בבית שאיננו רוצה בשלום, חבר הכנסת ריבלין.

): אני מניח שכאשר דברים נאמרים בלהט, לפעמים הם גם נאמרים בדרך מוטעית, ועל כן טוב לתקן.

): כולנו שואפים לשלום, אני חושב שגם שכנינו יודעים זאת, אבל צריך לזכור, חבר הכנסת ריבלין, ששלום ושיחות עושים עם אויבים.

): אנחנו מנסים לעשות שלום לא בין חברים אלא עם אויבים.

): שמעתי גם את מנהיג האופוזיציה, שגם כאשר יש יריות יש צורך לקיים פגישות כדי למנוע את הירי וכדי להביא לרגיעה וכדי לנסות ולהביא לפיוס.

צבי הנדל: אתה תהיה מוכן לעשות שלום עם השכן שלך בזמן שהוא יורה על הילדים שלך?

ראובן ריבלין: אתה אומר את זה לדרוזי – – –

): חבר הכנסת ריבלין, את החברים שלך אתה אף פעם לא משמיץ.

ראובן ריבלין: להיפך, אני מכבד ומצדיע לעדה וחושב שזאת הדרך.

): חבר הכנסת ריבלין, אני חושב, מתוך פטריוטיזם אמיתי, שראוי שהעם היהודי ברגעים האלה באמת יחשוב שזאת עת קשה לו ועת היסטורית וגורלית; שיחשוב על השלום גם אם הוא קשה, גם אם הוא כרוך במחיר, ובל יתפלג בעניין, אלא יתאחד ויחשוב איך לפתור את הבעיה.

ראובן ריבלין: אדוני יודע, כאיש שלום וכלוחם, עשינו שלום עם המצרים, עשינו שלום עם הירדנים, והיו לנו מלחמות קשות אתם.

ראובן ריבלין: לא נעשה שלום עם הורגי ילדים.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת סאלח טריף.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת ריבלין, אתה מפריע לנו לגשת להצבעה.

רחבעם זאבי: אנחנו אחרי המועד של ההפסקה בהצבעות בשל חג הרמדאן.

רחבעם זאבי: אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 24) (שירותי תקשורת ועיתונים).

רחבעם זאבי: נא להצביע.

רחבעם זאבי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חסינות חברי כנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 24) (שירותי תקשורת ועיתונים), התשס"א–2000, לוועדת הכנסת נתקבלה.

רחבעם זאבי: רבותי, בעד החוק הצביעו 13, 12 המופיעים על הלוח וחבר הכנסת סאלח טריף.

שאול יהלום: משום-מה זה לא קלט את ההצבעה שלי.

שמואל הלפרט: גם את שלי זה לא קלט.

רחבעם זאבי: נוסיף גם את חברי הכנסת שלא נקלטו במכשיר, לאמור חבר הכנסת יהלום וחבר הכנסת הלפרט, כלומר בסך הכול 15 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

רחבעם זאבי: הצעת החוק הזאת חוזרת לוועדת הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

רחבעם זאבי: (קריאה ראשונה)

רחבעם זאבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"א–2000, קריאה ראשונה – מטעם ועדת הכנסת.

רחבעם זאבי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף.

רחבעם זאבי: בבקשה.

): תודה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (הוראת שעה), התשנ"ז–1997, קובע, כי רשות השידור תעביר שידורים מהכנסת בהתאם להסכם שייחתם בין הכנסת לבין הרשות.

): לפי חוק זה – ההסכם שמכוחו מועברים שידורים מהכנסת בערוץ-33, וזאת החל משנת 1997.

): החוק נחקק כהוראת שעה לשנים 1997 ו-1998, ותוקפו הוארך עד לסוף שנת 2000.

): מאחר שהדיונים בוועדת הכנסת טרם הבשילו לכדי תפיסה סופית של המתכונת הראויה לשידורים מהכנסת, מוצע לקבוע כי ההוראה המסדירה את העברת שידורי הטלוויזיה מהכנסת באמצעות רשות השידור תחול גם בשנת 2001.

): עבור העברת שידורי הטלוויזיה מהכנסת משלמת הכנסת לרשות השידור סכומים המתוקצבים מדי שנה בתקציב המאושר של הכנסת.

): בשנת 2001 אמור הסכום לעמוד על סך של כ-3.5 מיליוני שקלים חדשים, סכום זה כלול בהצעת התקציב של הכנסת לשנת 2001.

): אבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהחזירה לוועדת הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): חברי הכנסת, חשוב מאוד לחוקק את החוק הזה, משום שגם בשעה שאנחנו מאשרים הוראת שעה לשנה הנוספת, אנחנו דנים בייעול ובשיפור השידור מהכנסת, וגם בבקשה שקיבלנו מרשות השידור להגשת מהדורת חדשות ברוסית, במהלך השידורים.

): בכל זה נצטרך לדון עם רשות השידור באמצעות תת-ועדה של ועדת הכנסת לענייני ערוץ-33 והשידורים מהכנסת.

): כמובן, זה יבוא לידיעת המליאה וחברי הכנסת לאחר החלטת ועדת הכנסת.

): אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

רחבעם זאבי: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

רחבעם זאבי: אנחנו נתחיל בדיון.

רחבעם זאבי: רשימת הדוברים כלהלן: ראשון, חבר הכנסת מיכאל קליינר – אינו נוכח; שני, חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת שאול יהלום, נוכח ונוכח, יעלה ויבוא.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אף אני מצטרף למברכים אותך בישיבתך הראשונה, מאחל לך הרבה שנים בכנסת, כסגן יושב-ראש וכיושב-ראש.

רחבעם זאבי: אתה בטוח שזו ברכה?

שאול יהלום: כן, אריכות ימים בוודאי, סגולה בוודאי.

שאול יהלום: במלוא הרצון שלא להישמע מתנשא, אני מבקש רשות מחברי חברי הכנסת לומר משהו עלינו, חברי הכנסת.

שאול יהלום: הנושא הזה, שאנחנו נפתחנו לציבור וכל בית בישראל שיש בו כבלים יכול בלחיצת כפתור לראות אותנו בעבודתנו, מצד אחד הוא חיובי ביותר – הכנסת נפתחה לציבור באופן פומבי, אבל הפתיחות הזאת היא אכן פתיחה.

שאול יהלום: הציבור רואה אותנו, הציבור למד מאתנו והציבור מבקר אותנו.

שאול יהלום: בכנות, מה ההבדל בין התנהגות אדם בין ארבעה כתלים ובין התנהגותו בפומבי?

שאול יהלום: ההתנהגות צריכה להיות זהה.

שאול יהלום: בכל זאת, כפי שאומרים, הצדק צריך גם להיראות.

שאול יהלום: הרי גם נבחרי הציבור צריכים לדעת איך הם נראים, ואנחנו נראים רע מאוד.

שאול יהלום: אני מתנצל שאני אומר את זה, אני כולל כמובן גם את עצמי.

שאול יהלום: מי שיסתכל עכשיו, זה אחד הרגעים היותר-מלאים של המלאים.

שאול יהלום: כל אחד מאתנו יכול להסיק, שכאשר מצלמות הטלוויזיה מראות מליאה ריקה, שולחן ממשלה ריק, מה חושב הציבור?

שאול יהלום: אנחנו יודעים שאנחנו לא משחקים, אנחנו עסוקים באותה שעה, אולי בוועדות, אולי בפגישות עם אנשים, אולי בטלפונים, בסידורים למען הציבור – אבל מה הציבור חושב?

שאול יהלום: שחברי הכנסת מקבלים משכורת סבירה, יושבים בכנסת ואינם – היכן הם?

שאול יהלום: זה מקום עבודתם.

שאול יהלום: אני לא אומר שצריך לשבת באופן רצוף, אבל אם היו יושבים כאן בממוצע 10%, 20%, שליש מחברי הכנסת, זה היה סביר.

שאול יהלום: הדבר היותר-קשה הוא רמת הוויכוחים והאלימות המילולית.

שאול יהלום: אין פגישה שלי עם צעירים שהם לא חוזרים ואומרים: איך מתנהגים חברי הכנסת, איך הם מדברים אחד אל השני, איך מתווכחים אחד עם השני; אתם רוצים ללמד אותנו דמוקרטיה ואזרחות וכך אתם מתנהגים?

שאול יהלום: מה אנחנו יכולים לענות?

שאול יהלום: לי אין תשובה על רוב השאלות שאני נשאל.

שאול יהלום: ראוי שהבית הזה יהיה פתוח לציבור, שערוץ הטלוויזיה ימשיך שנה אחר שנה להיות פתוח בפני הציבור.

שאול יהלום: ראוי הבית הזה גם לדעת, שהפתיחות הזאת מחייבת.

שאול יהלום: היא לא רק נותנת לנו את האפשרות להתפרסם, היא לא רק נותנת לנו את האפשרות להיות אולי יותר מוכרים בציבור; היא צריכה לחייב אותנו להתנהגות אחרת, שנדע שברגע שאתה צועק, ברגע שאתה לא נמצא, ברגע שאתה מתווכח בצורה שאינה הולמת חבר כנסת, רואים אותך עשרות אלפי אנשים.

שאול יהלום: אם נחדיר את זה לתוכנו – אני מתנצל שאני אומר את זה, אמרתי, אינני רוצה להישמע כמי שמוציא עצמו מהחבורה אלא כחלק מהחבורה – אני חושב שנתרום לשילוב שבו גם הבית פתוח וגם תינתן הדוגמה שכנסת ישראל צריכה לתת לציבור.

שאול יהלום: תודה רבה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת שאול יהלום.

רחבעם זאבי: אגב, יושבים כעת במליאה 10% מחברי הכנסת, 12 מתוך 120, בדיוק 10%, בקשתך התמלאה.

שאול יהלום: אמרתי שזה אחד הרגעים המלאים.

האשם מחאמיד: אין לך על מה להלין.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון; איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת גדעון עזרא – איננו.

רחבעם זאבי: ישנו כרגיל, חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו.

רחבעם זאבי: בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני עולה לדוכן ורואה אותך בפעם הראשונה כסגן יושב-ראש הכנסת, ואני מברך אותך ומאחל לך הצלחה.

האשם מחאמיד: אני גם חייב לברך, רבותי חברי הכנסת, את עובדי הטלוויזיה, האיש שמימיני והאיש שמשמאלי, שעושים את מלאכתם – – –

נואף מסאלחה: גם מולך.

האשם מחאמיד: סליחה, גם מולי, חשבתי שיש ימין ושמאל באולם, מתברר שיש גם מרכז.

האשם מחאמיד: אני מברך את אלה שמימיני, משמאלי ובמרכז – – –

משה גפני: לא, לא, יש ימין, יש שמאל ויש דתיים.

האשם מחאמיד: רבותי, אתם מסבכים אותי, אני לא רוצה להסתבך, לא עם חרדים, לא עם דתיים, אני מספיק מסובך.

האשם מחאמיד: אני מברך את כולם.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, לטלוויזיה יש מקום בכנסת, אבל יש מינוס ויש פלוס.

האשם מחאמיד: אני אביא דוגמאות.

האשם מחאמיד: אומנם הכנסת נראית מכוער, היא נראית רע בעיני הציבור – תשאלו את הציבור איך הוא רואה את הכנסת, איך הוא רואה את ההתפרצויות ואת האלימות המילולית שאנחנו עדים להן בכל רגע בכנסת הזאת, ואת אלה שקוטעים את אלה ללא כל סיבה, אלא, אדוני היושב-ראש, כדי להצטלם בטלוויזיה בפני בוחריהם, והם עושים כביכול מאמץ גדול וצועקים וזועקים.

האשם מחאמיד: אבל אי-אפשר להאשים את הטלוויזיה, כי אם אתה נראה מכוער, אתה יכול לשבור ראי ועוד ראי, מה זה יעזור?

האשם מחאמיד: אתה נשאר מכוער.

האשם מחאמיד: הטלוויזיה מגלה את הכיעור של הבית הזה.

האשם מחאמיד: אולי טוב שהציבור ידע את זה, אולי לא טוב שהוא ידע את זה, צריך לבדוק את זה.

האשם מחאמיד: אני אביא דוגמה, אדוני היושב-ראש, אם חבר הכנסת נסים זאב ירשה לי להתייחס לדברים שאמר.

האשם מחאמיד: דיברתי כרגע על כיעור.

האשם מחאמיד: חבר הכנסת זאב הזכיר את חברי הכנסת שדיברו בשפה הערבית.

האשם מחאמיד: נדמה לי שהיושב-ראש הגן על כך, אמר שזה מותר.

רחבעם זאבי: ציטטתי את החוק.

האשם מחאמיד: חבר הכנסת זאב, חצי מהנאום שלך היה: מדוע חבר הכנסת טלב אלסאנע דיבר בערבית ומדוע מוחמד ברכה תרגם מערבית לעברית – אני רוצה לומר לך, אתה שובר את הראי.

האשם מחאמיד: יש פה מציאות.

האשם מחאמיד: אל תשבור את הראי, זה לא יעזור.

האשם מחאמיד: השפה הערבית היא שפה רשמית.

האשם מחאמיד: כל אחד וסגנונו – אני מעדיף לדבר עברית.

האשם מחאמיד: אתה יודע למה?

האשם מחאמיד: לא משום שאני מתבייש בשפה הערבית, אלא משום שאני חושב, שתפקידי וחובתי לדבר אליך, לדבר אל העם היהודי, כדי שאותו אני אוכל לשכנע, אותו אני אשנה.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני היושב-ראש, כאשר תוקפים את מי שמדבר כאן בערבית, אני חושב שזה לא לצורך, לא טוב ולא לעניין.

האשם מחאמיד: אם יש לי, אדוני, עוד כמה שניות – – –

רחבעם זאבי: סיימת, אבל אני הוספתי לך, כי בירכת אותי, וזה לקח לך זמן.

האשם מחאמיד: ואת הטלוויזיה בירכתי חמש דקות.

רחבעם זאבי: זה לא נחשב.

נסים זאב: לא בירכת אותו בערבית.

האשם מחאמיד: אם אני אעשה זאת בערבית, תתחיל להתקומם, אני לא רוצה לתת לך במה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, לגבי ההצבעה אתמול, אני רוצה לחזור על משפט אחד.

האשם מחאמיד: אני וחברי הצבענו נגד פיזור הכנסת ובעד החוק שנקרא חוק נתניהו והפך לחוק חוסם נתניהו.

האשם מחאמיד: החוק שעבר אתמול הוא חוק חוסם נתניהו, כי הוא לא רצה אותו.

האשם מחאמיד: לכן, אנחנו הצבענו באחריות.

צבי הנדל: נגד פיזור הכנסת.

האשם מחאמיד: כן, כי הוא רצה חליפה ואנחנו לא מתאימים לו, הוא רצה חליפה תפורה על-פי המידות שלו, של נתניהו, דבר שלא רצינו לתת לו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תודה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת האשם מחאמיד.

רחבעם זאבי: בינתיים הצטרף אלינו חבר הכנסת גדעון עזרא, והוא קודם.

רחבעם זאבי: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבל שסגן שר החוץ נואף מסאלחה יצא מהאולם – – –

נואף מסאלחה: הלכתי רק לברך את חבר הכנסת צבי הנדל.

גדעון עזרא: סליחה.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, כסגן שר החוץ, אתם ודאי עושים במשרד הערכת מצב, וביום שהמשלחות שלנו יוצאות לוושינגטון יחד עם המשלחת של הפלסטינים, מחליטים ביהודה, שומרון וחבל-עזה להשבית את הלימודים.

גדעון עזרא: אני לא מבין איך זה הולך ביחד.

גדעון עזרא: איך הולך ביחד מצד אחד השבתת הלימודים, בגלל שנאת ישראל, ומצד שני אנחנו הולכים לשיחות שם.

גדעון עזרא: זה שהולכים לשיחות זה בסדר, אבל פשוט מרמים את עם ישראל, ועם ישראל לא יודע שהשיחות האלה הן שיחות סרק, אם זה היחס של התלמידים ביהודה, שומרון וחבל-עזה.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, שראיתי את המתנ"ס החדש בנווה-דקלים.

גדעון עזרא: זה מתנ"ס יפה שמפעל הפיס הקים להם.

גדעון עזרא: כדורים חדרו לחדר המחשבים, היכן שיושבים הילדים, ובנס לא נפגע אף ילד.

גדעון עזרא: זה היה יותר מפעם אחת.

גדעון עזרא: לעומת זאת, היינו עדים בימים האחרונים לירי של שני יהודים – אחד מחברון בשם יהושע שני, והשני – – –

נסים זאב: בן-עמי.

גדעון עזרא: – – – על ערבי בכפר שוויכה באזור נווה-צוף.

גדעון עזרא: אני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת נואף מסאלחה, כאשר יהודי מותקף, כאשר הוא מרגיש בסכנת חיים, מה עליו לעשות?

נואף מסאלחה: אנחנו לא שופטים.

נואף מסאלחה: אתה לא סומך על שופטי ישראל?

גדעון עזרא: זה מתחיל בזה שהאיש הזה יושב בבית-סוהר.

גדעון עזרא: האם האיש שירה במתנ"ס בנווה-דקלים יושב בבית-סוהר?

גדעון עזרא: האם מי שירה אתמול על האוטובוס בכביש עוקף יריחו ופצע אנשים יושב בבית-סוהר?

נואף מסאלחה: אני נגד ירי משני העמים.

נואף מסאלחה: אני בעד הפסקת אש – – –

גדעון עזרא: גם אני בעד הפסקת אש, אבל לא אנחנו פותחים באש.

גדעון עזרא: תאמין לי, השר לביטחון פנים שט בעולם, כאשר יש הנושאים האלה שהם בטיפולו.

גדעון עזרא: היום אין אפילו מפקד למשטרת ש"י.

גדעון עזרא: אין מפקד בתפקיד הרגיש הזה.

נואף מסאלחה: זה יהיה חוסיין פארס – – –

גדעון עזרא: אינשאללה.

גדעון עזרא: אינשאללה, חוסיין פארס יהיה מפקד, ואני בעד מינויים מהעדה הדרוזית.

נואף מסאלחה: אני לא אומר סתם.

גדעון עזרא: זה מצב בלתי אפשרי ולא נכון ושגוי, שבראש החדשות מביאים את השם של היהודי שהגן על חייו, ובסוף החדשות מדברים על היריות לעבר האוטובוס.

גדעון עזרא: סדר העדיפויות שלנו השתבש, אנחנו משובשים, העם לא מבין, ואני מאוד מקווה שלעם תהיה הזדמנות להביע את דבריו ולא ישים לב לכל התעמולה שמדברת על שלום – ורוצים שלום – אבל אין עם מי לעשות שלום.

גדעון עזרא: תודה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

רחבעם זאבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה; איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת איוב קרא – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן – איננו.

רחבעם זאבי: חברת הכנסת ציפי לבני – איננה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת נחום לנגנטל – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת יובל שטייניץ – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מיכאל נודלמן – ישנו.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי גם אני מתכבד לברך אותך על תפקידך החדש כסגן יושב-ראש הכנסת ולאחל לך הצלחה רבה.

זבולון אורלב: אני אתמוך בהצעת חוק שידורי הטלוויזיה מהכנסת, שהביא בפנינו יושב-ראש ועדת הכנסת, מפני שאני חושב שערוץ-33 עושה שירות טלוויזיוני חשוב ביותר בכך שהוא מחבר באופן ישיר ובלתי אמצעי את הרשות המחוקקת אל ביתו של כל אחד שמסוגל לקלוט את ערוץ-33.

זבולון אורלב: הקשר הזה, הישיר, עם נבחרי העם, בין שמדובר במליאה ובין שמדובר בוועדות הכנסת, הוא קשר חשוב מאוד.

זבולון אורלב: תזכרו שהדמוקרטיה הבסיסית היא בעצם כינוסים של כל העם בכיכר העיר, מתכנסים ומעלים שם דברים לדיונים ולהצבעות.

זבולון אורלב: והנה הטלוויזיה בעצם מאפשרת לכל העם להיות מחובר, כדי לדעת מה נעשה ואיך נעשה.

זבולון אורלב: אני רוצה להעיר רק הערה אחת לנו, חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אני עוסק כרגע בחוק סימון וסיווג שידורים, כדי ששידורי טלוויזיה שיש בהם אלימות, עידוד אכזריות, מין, סמים וכדומה יהיו מסומנים, על מנת שהורים ידעו להזהיר את ילדיהם.

זבולון אורלב: באחת מתוכניות הרדיו שבהן התראיינתי עלתה לשידור תלמידה בשם מאי מרחובות ואמרה שהיא חושבת, שהשידורים של ערוץ-33, גם הם לפעמים אולי צריכים להיות מסומנים.

יולי יואל אדלשטיין: יש אלימות, אבל לא מין.

זבולון אורלב: אלימות קצת מילולית.

זבולון אורלב: ברור שהשידורים הישירים האלה מחייבים אותנו מאוד, כיוון שאנחנו נראים בדיבורינו ובהתנהגותנו כלפי כל העם, ואורחותינו – – –

צבי הנדל: אולי צריך לסמן שם מה אסור לילדים.

זבולון אורלב: זה מה שהיא הציעה – אולי לסמן שהשידורים מהכנסת הם שידורים שיש בהם סכנת אלימות.

זבולון אורלב: מפני שאני חושב שאורחותינו הן אורחות שמשפיעות על מוסדות החינוך – ואני רואה כאן תלמידים ביציע – כיצד מתנהלת תרבות של מחלוקת, והרי אין מחלוקת גדולה יותר מאשר כאן בכנסת, בין ימין ושמאל, דתיים וחילונים, יהודים וערבים וכל החתכים האחרים, מכיוון שכך הרי מוטלת עלינו אחריות כבדה מאוד בכך שאנחנו לא רק מביעים את עמדותינו ומקבלים החלטות, אלא בעצם אנחנו משפיעים מאוד על האווירה, על התרבות, על הלכי הרוח, על אורחות החיים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה, שהדיון הזה ודברי יתרמו במשהו לכך שחברי הכנסת ינהגו יותר באיפוק, יותר בריסון, וימלאו גם את התפקיד הזה בנאמנות כלפי העם.

זבולון אורלב: תודה רבה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה לברך אותך על התפקיד החדש.

מיכאל נודלמן: אני בטוח, שלאור הניסיון שלך בכנסת ובחיים אתה מתאים לתפקיד הזה.

מיכאל נודלמן: אני מאחל לך עבודה טובה ופורייה.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אני רוצה להגיד כמה מלים על דברים שאמר פה חבר הכנסת פינס-פז.

מיכאל נודלמן: אני לא חושב שאפשר לחלק את חברי הכנסת לאלה שהם בעד שלום ולאלה שהם נגד שלום.

מיכאל נודלמן: זה לא טוב, זה לא מתקבל על דעתם של אנשים ועל דעת חברי הכנסת.

מיכאל נודלמן: אני מאמין שכל חברי הכנסת הם בעד שלום.

מיכאל נודלמן: לאחד יש הרגשה שאפשר להגיע לשלום דרך ויתורים ומדיניות הבלגה.

מיכאל נודלמן: השני חושב שאפשר להגיע לשלום תחת ירי, תחת פצצות וחומר נפץ.

מיכאל נודלמן: שלישי חושב שאפשר להגיע לשלום רק כשמדינת ישראל תהיה חזקה ויהיה לה כושר צבאי כדי להגן על כל המדינה ועל כל האזרחים.

מיכאל נודלמן: יש פה חילוקי דעות, ואני לא חושב שאפשר לחלק כך את כל חברי הכנסת.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו מדברים עכשיו על שידורי טלוויזיה, איך אזרח פשוט שצופה בטלוויזיה ושומע דברים כאלה, מקבל דברים כאלה?

מיכאל נודלמן: איך הוא מקבל את זה שאומרים שחלק מחברי הכנסת הם כמעט האויבים של המדינה וחלק אחר של חברי הכנסת הם טובים ורוצים שלום?

מיכאל נודלמן: אני מבקש מיושב-ראש הקואליציה, שזו תהיה הפעם האחרונה שהוא עושה חלוקה כזאת של ימין קיצוני, שמאל קיצוני.

מיכאל נודלמן: זה לא מקובל.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על תרבות, על תרבות דיון בכנסת, אבל זה לא תרבותי ואפילו לא מוסרי לדבר על דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: אני חושב, שהחוק הזה הוא חוק לא כל כך מסובך, זה חוק טוב, זה פותח בכל בית חלון לדיונים בכנסת, וזה מאוד חשוב.

מיכאל נודלמן: כשהמשפחות צופות בטלוויזיה ורואות בדירות שלהן את הדיונים מהשלוחה בכנסת, הן מרגישות שהן עצמן דנות בדברים חשובים שדנים בהם בכנסת.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לסיים בזה שאני תומך בחוק.

מיכאל נודלמן: תמיד חשבתי שתרבות הדיון בכנסת צריכה להיות באמת תרבותית, בלי ויכוחים גדולים, בלי לחץ של צד אחד על הצד השני.

מיכאל נודלמן: רק כך ננהל את התרבות של הכנסת ואת התרבות של העם שלנו.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת מיכאל נודלמן.

רחבעם זאבי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

רחבעם זאבי: אחריה – חבר הכנסת אליעזר זנדברג; אינני רואה אותו.

רחבעם זאבי: את חבר הכנסת אחמד טיבי אינני רואה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת פריצקי איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת יורי שטרן.

רחבעם זאבי: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השידורים ממליאת הכנסת חוללו, ללא ספק, מהפכה זוטא ביחסים בין הכנסת לבין הציבור.

תמר גוז'נסקי: אין פירוש הדבר שהציבור ברובו המכריע מרותק החל מהשעה 16:00 למסך הטלוויזיה בדיוק לערוץ-33, אבל מי שמתעניין ורוצה לדעת, בעיקר בימים שבהם יש דיונים סוערים והנושאים הם גורליים, יכול לשמוע את הדברים בלי התיווך של הכתבים.

תמר גוז'נסקי: מי שזוכר את המצב לפני שהיו שידורי ערוץ-33 יודע שהיתה עריצות מסוימת של הטלוויזיה בקביעה מי יצוטט ומי לא יצוטט.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שטוב עושה הכנסת שממשיכה את הסידור הזה, ואני מקווה שנמצא דרך לחשוף עוד יותר את עבודת הכנסת בפני הציבור.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בזמן שנותר לי אני מבקשת לומר כמה מלים על דוח ממדי העוני שהתפרסם היום וטרם הונח על שולחן הכנסת, לדאבוני.

רחבעם זאבי: דומני שאושרה לכם הצעה דחופה למחר.

תמר גוז'נסקי: כן?

תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת על זה.

תמר גוז'נסקי: בדקה הזאת אני רוצה לומר משהו על הדוח הזה.

תמר גוז'נסקי: יש קשר בין כל האירועים שאנחנו דנים בהם במשך כל השנה לבין הדוח על ממדי העוני.

תמר גוז'נסקי: הקשר הוא בכך, שככל שהסכסוך נמשך, מחריף ומעמיק, ככל שתשומת הלב הציבורית מוקדשת יותר ויותר לחילופי אש ולקורבנות ולשאלות המדיניות, השאלות החברתיות נדחקות הצדה, למצב שבו הן לא נראות ולא מורגשות.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה בכאב רב, כי עובדה היא שהממשלות מצליחות לעורר תחושה שהכול גורלי כאשר מדובר בשאלה אם התנחלות זו או אחרת תפונה או לא תפונה במסגרת הסדר של שלום, אם "הקו הירוק" יהיה גבול הקבע, אבל לא רואים בכלל שזה משהו ממש גורלי כאשר אחד מכל ארבעה ילדים חי מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: לא רואים כגורלי את המצב שאחד מכל שני ילדים ערבים חי מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: לא רואים כגורלי את המצב שאחד מכל שני ילדים בירושלים חי מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: כשמדובר בירושלים אנחנו מדברים על הרבה דברים, אבל כמה אנשים מוכנים לזכור שכ-50% מהילדים בירושלים חיים מתחת לקו העוני?

תמר גוז'נסקי: קיימנו על זה דיונים בוועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: לא שאין פתרונות לסייע לילדים, אבל הפתרונות הם במשורה.

תמר גוז'נסקי: אולי 10% מהילדים שחיים מתחת לקו העוני, מהילדים בסיכון, מקבלים איזה שהוא סיוע.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, כשאנחנו מדברים על כל הבעיות החשובות, נזכור שאנחנו צריכים את השלום בדחיפות גם כדי שלא יהיו קורבנות, גם כדי שנוכל לחיות בשקט, אבל גם כדי שכל תשומת הלב שלנו תתפנה לשאלות החברתיות הקשות ביותר, וקודם כול השאלה של ילדים מתחת לקו העוני.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחבעם זאבי: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

רחבעם זאבי: ואחריו – אם ירצה, חבר הכנסת משה גפני, שהיה שני ברשימה ולא היה נוכח, וזה לפנים משורת הדין.

יורי שטרן: אדוני היושב-ראש, יש לי הכבוד להופיע בפעם הראשונה על במת הכנסת כאשר אתה יושב בראש, ואני מברך אותך בתחילת כהונתך.

יורי שטרן: הסיעה המשותפת ישראל ביתנו – האיחוד הלאומי דרשה את זה, ולקח לנו שנה עד שהגענו למצב שבו יש לנו שילוב וייצוג בכל המערכות, בכלל זה בנשיאות הכנסת.

יורי שטרן: תבוא על הברכה.

יורי שטרן: לפני שאתחיל לדבר על הטלוויזיה, אני רוצה לפנות אל חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

יורי שטרן: לפי שיטתך, ואני מסכים אתך בכל מה שאמרת על הנושאים החברתיים וחשיבותם המכריעה לחיינו, אבל מה זה יעזור אם כתוצאה מההסדרים, שאת דווקא חפצה בהם, הילדים בירושלים וביתר המקומות בארץ יהיו לא רק מתחת לקו העוני אלא גם בקו האש?

יורי שטרן: זו התוצאה של ההסדרים.

תמר גוז'נסקי: יש בינינו ויכוח.

יורי שטרן: כן.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הבמה של שידורי הטלוויזיה מהכנסת היא אולי הבמה החופשית היחידה במדינת ישראל.

יורי שטרן: מערכות התקשורת הרבות שיש לנו מצנזרות לטעמם של העורכים והעיתונאים את המידע, את הוויכוחים ואת העמדות של הציבור ושל נציגי הציבור.

יורי שטרן: כמי שמייצג את המחנה הלאומי אני מרגיש לא מעט פעמים שהמיון הזה הוא די חד-כיווני ודי מגמתי, והבמה הזאת חשובה מאוד.

יורי שטרן: יש בארץ ציבור גדול של אנשים שצופים בשידורי הטלוויזיה בערוץ הכנסת, ולפעמים אחרי איזו הופעה אתה מקבל תגובות מאנשים שונים.

יורי שטרן: מתברר שבמקום ללכת לבתי-קולנוע, או לראות אופרות סבון, או לראות סדרה זו או אחרת, הם צופים בערוץ-33 בטלוויזיה.

יורי שטרן: כל הכבוד לציבור הגדול הזה שהפוליטיקה מעניינת אותו, שמעניין אותו מי מייצג אותו בכנסת, איך מתנהלים הדיונים ועל מה דנים בכנסת.

יורי שטרן: זה חלק משמעותי של הדמוקרטיה הישראלית והחלק היחיד שלגמרי לא מצונזר ופועל ב-real time, כפי שזה.

יורי שטרן: לכן, בתקופה הזאת, כשראש הממשלה התפטר, ונשיא ארצות-הברית שהולך הביתה, והם רצים אל ראש הרשות הפלסטינית הלא-מגולח לסכם אתו על הסכמי ויתורים חדשים, חשוב שהבמה הזאת תישאר ועם ישראל ישמע ביקורת בכל ימי עבודתה של הכנסת.

יורי שטרן: צריך שהכנסת לא תצא לפגרה ולא תפסיק את הדיונים שלה ולא תיתן יד חופשית לראש הממשלה הנכשל הזה ללא ביקורת.

יורי שטרן: לכן, אני לא מבין למה נשיאות הכנסת החליטה, שביום שני הבא, שזה יום של חקיקה ממשלתית, ואין שום סכנה שתעבור חקיקה פופוליסטית כלשהי, שדווקא ביום שני שהוא יום הדיונים, הכנסת לא תתכנס, הדיונים שלה לא ישודרו ועם ישראל לא ישמע דברי ביקורת ישרים ואמיתיים על מה שקורה בדרג הגבוה בממשלה המתרסקת הזאת, אצל ראש הממשלה הנכשל הזה, ואילו אסונות הם מכינים לנו.

יורי שטרן: אדוני היושב-ראש, לכן אני מבקש ממך כחבר הנשיאות לנסות לשנות את ההחלטה המוזרה הזאת ולא לתת יד חופשית לממשלת ישראל המתרסקת בהובלה לתהום.

רחבעם זאבי: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לגבי הצעת חוק שידורי טלוויזיה – ערוץ-33, בהחלט זה דבר טוב, זה נותן אולי קצת יותר אמביציה לחברי הכנסת להשתתף יותר, להראות את עצמם יותר, כי הם יודעים שכולם יודעים איך הם נראים וכולם שומעים אותם.

נסים זאב: אבל אני חושב, שכל הנושא של ערוץ-33 בכבלים לא נכון.

נסים זאב: הוא חייב להיות בערוץ השלישי, בערוץ ג' מיוחד.

נסים זאב: אם יש ערוץ-1, ערוץ-2, צריך להיות ערוץ-3, ולא בכבלים, כי יש הרבה משפחות שחוששות להכניס טלוויזיה בכבלים, מהסיבה שהערוצים האחרים משדרים סרטים לא מקובלים, לא לרוחן, ושידורי התעמולה והפרסומות למיניהן מעלים ריח רע – – –

צבי הנדל: כדאי להקשיב לרדיו-10.

נסים זאב: לכן, אני חושב שנכון לא להעביר את זה בכבלים, להביא את זה כחלק מהערוץ הממלכתי, אם יש ערוץ-1 וערוץ-2, בערוץ ג' אולי, מיוחד, ולאפשר לכל אחד בכל בית, כל מי שרוצה להסתכל – שיוכל להסתכל.

נסים זאב: אני אפילו רציתי להביא את זה אולי בחקיקה, אולי אתה תעזור לי בעניין הזה, חשבתי על זה, בכל הרצינות, כי נתבקשתי על-ידי הרבה אנשים שרוצים לראות, כי זה הערוץ היחיד שיכולים לראות.

נסים זאב: הם לא יכולים לראות אפילו חדשות.

נסים זאב: אני גם רוצה להעיר לגבי הפרסומות.

נסים זאב: כל פעם לפני תחילת חדשות אנחנו שומעים כל מיני פרסומות, שאני חושב שהן מטמאות את נשמתם של הנערים.

נסים זאב: לא נכון לעשות זאת, כי בדרך כלל כולם צמאים לקראת מהדורת החדשות, לשמוע את החדשות, וכמה שניות לפני כן נותנים כל מיני הדרכות ותעמולות בנושא שירותי מין, וחבל שזה קורה.

נסים זאב: אנחנו לא נראים טוב ולא נשמעים טוב.

נסים זאב: ואת זה אולי צריכים גם כן לעגן בחקיקה.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לעניין שהוזכר כאן, לעוני, לכך שירושלים היא מובילה בעוני.

נסים זאב: מאז ומעולם ירושלים הובילה בעוני, ותמיד 40% מילדי ירושלים היו מתחת לקו העוני.

נסים זאב: לכן אני חושב, אם זה הגיע ל-50%, כפי ששמעתי מחברת הכנסת גוז'נסקי, זה יכול להיות, תמיד זה נע, 40%–45%, אבל כל פעם, כל שנה, מקימים פה קול זעקה מרה, בסופו של דבר מסיימים את הדיונים, אבל תראו איזה אבסורד וכמה זה ציני.

נסים זאב: סוף-סוף עבר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית חוק משפחות ברוכות ילדים, ואפשר ליישם את זה הלכה למעשה ולהעלות את הרף של קו העוני, לטובת עשרות אלפי ילדים ברחבי הארץ, והממשלה לא טורחת לעשות את זה.

נסים זאב: זה דבר שכבר אושר, ואנחנו עכשיו מוציאים כספים לבחירות.

נסים זאב: אנחנו לא חושבים הרבה, יהיה צורך לתת לכל מי שיציג מועמד כזה או אחר 43 מיליון שקל – זה יש בשפע, ברוך השם, לא חסר לנו ואל יחסר לנו.

נסים זאב: אני חושב, שאם רוצים באמת להתייחס במלוא הרצינות לבעיית העוני, קודם כול יש ליישם הלכה למעשה את הצעת החוק שכבר אושרה בקריאה שנייה ושלישית וצריכה לחול מ-1 בינואר 2001.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

רחבעם זאבי: מן הראוי שיושב-ראש ישיבה לא יתערב בדיון, אבל אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת נסים זאב באשר לזה שהרבה משפחות מעוטות יכולת אינן יכולות לצפות בשידורים מהכנסת כי הן אינן מנויות על כבלים – זה נושא שראוי שניתן עליו את הדעת.

רחבעם זאבי: בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך אותך על מינויך כסגן יושב-ראש הכנסת ועל ניהול הישיבה הראשונה – –

רחבעם זאבי: תודה.

מוחמד כנעאן: – – למיטב ידיעתי, נכון?

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהצעת החוק היא טובה, ואני חושב שזה טוב מאוד שהאזרחים, הבוחרים, כלל התושבים או מרבית התושבים, לצערי הרב לא כולם, רואים את נציגיהם בכנסת – מה הם מדברים, אם הם נוכחים, נעדרים; מרבית הפעילות שלהם דרך ערוץ-33, שבהזדמנות זאת ראוי גם לברך אותו.

מוחמד כנעאן: אני חושב שיש נחרצות רבה, אך גם אני מצטרף, אדוני היושב-ראש, להערה שלך, שאומנם זה נכון, יש הרבה בתים בישראל שלא מצליחים להתחבר לרשת הכבלים, ואפילו לאחרונה גם מי שיש לו, סידר בצורה זאת או אחרת, דרך צלחת, בתקופה האחרונה, בחודשים האחרונים – כל הזמן ראו את זה, ראו את הכנסת אלה שיש להם צלחות.

מוחמד כנעאן: בתקופה האחרונה לא רואים, רק מי שמחובר לכבלים.

מוחמד כנעאן: אני חושב שיש מקום לאפשר לכל אזרח במדינת ישראל שרוצה להתחבר, בלי מניעה, כי היום הסכומים שמשלמים לחברות הכבלים, למשפחות חלשות, למשפחות עניות – ואם היום מתייחסים לדוח העוני, זה פשוט מוכיח עד כמה יש צורך לאפשר זאת במחירים יותר זולים, על מנת באמת לאפשר לכל בית בישראל להיות מחובר.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אדוני היושב-ראש, אני שמעתי את ההערה הצינית של חבר הכנסת שטרן, שמדבר על היושב-ראש ערפאת עם זקן, לא מגולח.

מוחמד כנעאן: אני חושב שזאת חוצפה ממדרגה ראשונה.

מוחמד כנעאן: זה כמו לומר לחבר כנסת כאן שהוא עם זקן.

מוחמד כנעאן: זאת חוצפה ממדרגה ראשונה – – –

צבי הנדל: – – –

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת הנדל, תרצה או לא תרצה, זאת חוצפה להגיד על מנהיג של עם אחר – אפילו שאתה לא אוהב אותו, אפילו שאתה לא מסכים אתו, אפילו שאתה חולק עליו, אתה לא יכול לדבר בצורה כזאת.

מוחמד כנעאן: מצד אחד לנהל אתו משא-ומתן ומצד – – –

צבי הנדל: – – –

מוחמד כנעאן: אתה לא יכול ולא רשאי לדבר בצורה כזאת חוצפנית.

מוחמד כנעאן: כמו שאני אדבר אל חבר כנסת אחר, כרגע יושב בכנסת, ללעוג לו שהוא עם זקן.

מוחמד כנעאן: אני חושב שצריך להיות נימוס בצורה כזאת או אחרת.

מוחמד כנעאן: אתה יכול לדבר עליו דברים כמה שאתה רוצה, לתקוף כמה שאתה רוצה, אבל לא בצורה כזאת.

צבי הנדל: – – –

רחבעם זאבי: חבר הכנסת הנדל, אתה מפריע לדובר שכבר גמר את זמנו.

מוחמד כנעאן: גמרתי?

רחבעם זאבי: כן.

מוחמד כנעאן: בסדר, אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

מוחמד כנעאן: עם זאת, אני חושב, ואני מאוד מקווה – אני פונה אל חבר הכנסת טריף, שהוא הנציג היחיד של הקואליציה, שראש הממשלה שלו יצליח מהיום עד הבחירות להשיג הסכם שלום, ויבוא לעם בישראל עם הסכם חתום בינו לבין היושב-ראש ערפאת.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

רחבעם זאבי: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

רחבעם זאבי: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על שאפשרת לי, לפנים משורת הדין.

משה גפני: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי לברך אותך בתפקידך החדש.

משה גפני: אני מדבר לראשונה כאשר אתה מנהל ישיבה, אבל אני כבר שמעתי שניהלת ישיבה – – –

רחבעם זאבי: לא, זו ישיבה ראשונה.

משה גפני: הישיבה הראשונה?

רחבעם זאבי: חיכיתי לך.

משה גפני: אז כנראה אתה בקיא ורגיל ולא נראה עליך שאתה חדש, ובאמת גם מי שחולקים עליך, ואני לא, אבל גם מי שחולקים עליך בוועדת הכנסת, שאנחנו יושבים בה יחד, יודעים שאתה איש ממלכתי ועושה את מלאכתך נאמנה, ואני מאחל לך הצלחה בתפקיד הרם הזה, והשם יעזור שהכנסת תתפזר במהרה ואז תבוא לתפקיד יותר נכבד.

רחבעם זאבי: קניתי.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לא לדבר על החוק שעליו אנחנו דנים עכשיו, אלא מעניין לעניין באותו עניין.

משה גפני: אנחנו מדברים כאן ואנחנו מדברים גם לטלוויזיה.

משה גפני: אנחנו גם מדברים בחוץ ואנחנו מדברים לתקשורת, וחופש הביטוי הוא דבר מאוד חשוב.

משה גפני: מאוד חשוב לאפשר לא רק לכל חבר כנסת אלא לכל אזרח לומר את דברו.

משה גפני: לאפשר לכל אחד את החופש לומר מה שהוא סבור שחשוב שייאמר.

משה גפני: צריך לאפשר זאת לכולם.

משה גפני: אבל אני מציע שאנחנו נעשה לעצמנו את חשבון הנפש, האם האמריקניזציה שבה אנחנו לוקים, שמועמדים לראשות ממשלה נבחרים על-פי השאלה איך הם עוברים מסך, איך הם מצטיירים בטלוויזיה או איך הם מדברים ברדיו או איך הם נראים בתקשורת בכלל, בלי לעשות את החשבון האמיתי של מה עומד מאחורי הדברים האלה – האם המציאות הזאת שנקלענו לתוכה, שקיימת בארצות-הברית כבר הרבה שנים והיא חדרה אלינו באופן מסיבי וחמור, האם הרבה מן המצב הנורא שנקלענו אליו, מבחינת אנרכיה כמעט של משטר דמוקרטי מתפורר, אינו נובע מכך שאנחנו יותר מדי מדברים לטלוויזיה, יותר מדי מדברים לתקשורת, שמעשינו מוכתבים במידה רבה על-ידי השאלה איך יסקרו אותנו?

משה גפני: האם לא זה המצב?

משה גפני: אני, כמובן, לא אומר לטלוויזיה – הרי משדרים את זה עכשיו בטלוויזיה – אני לא אומר על חברים רבים שמדברים אתי דבר אחד ולטלוויזיה אומרים דבר אחר.

משה גפני: למשל, בנושא בחורי הישיבות, באו לכאן והצביעו נגדנו, אבל כשדיברו אתי בשיחות פרטיות אמרו את ההיפך.

משה גפני: נשאיר את זה עכשיו כך לטלוויזיה.

משה גפני: תודה רבה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת איוב קרא.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אני לא רשום?

רחבעם זאבי: דומני שדיברת.

רחבעם זאבי: ניתן לך.

רחבעם זאבי: אם כך, הקדמנו בצלצול, ההערכה היתה לא נכונה.

רחבעם זאבי: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה לשבח את הערוץ השלישי, ערוץ הטלוויזיה המשדר מהכנסת.

איוב קרא: כחבר מליאת רשות השידור הרבה שנים אני יכול להעיד, שהערוץ הזה, דל האמצעים, עשה עבודה גדולה גם בכנסת, גם בתוכניות האקטואליה וגם בתוכניות הבידור.

איוב קרא: אין לי ספק, ש-20 מיליון שקל, שהם תקציב הערוץ הזה, לעומת חצי מיליארד שקל של הערוץ הראשון ותקציב רשות השידור בכלל, מדברים בעד עצמם מבחינה פרופורציונית על העבודה הטובה שנעשית בערוץ הזה, ואני שולח מפה ברכת יישר-כוח למנהל הערוץ ולצוות העובדים של הערוץ.

איוב קרא: הייתי רוצה שערוץ-1 ילמד לקח מערוץ-3.

איוב קרא: אנחנו רואים שבערוץ-1 אין דין ואין דיין, לדעתי.

איוב קרא: הם עושים מה שהם רוצים.

איוב קרא: הכול, לצערי הרב, נעשה שם בצורה לא אובייקטיבית.

איוב קרא: דברים נעשים שם בהתאם לכדאיות.

איוב קרא: נוכח מצב זה, אדוני היושב-ראש, החלטתי להניח על שולחן הכנסת הצעת חוק המדברת על הפרטת השידורים, לרבות שידורי הטלוויזיה והרדיו, כנהוג בארצות-הברית.

איוב קרא: כל איש והכוח שלו והעוצמה שלו, כל גל או כל ערוץ יכול להביא לעצמו פופולריות, כמו ה-CNN וערוצים מסוגו, לרבות שידורי הרדיו.

איוב קרא: אתה בא, תשלם אגרה כנהוג בעסק רגיל ותממן את עצמך.

איוב קרא: למה הציבור בישראל שאינו רואה את שידורי הערוץ הראשון צריך לשלם אגרה, ולמה צריך להמשיך אחרי 52 שנות עצמאות לדכא את האנשים באמצעות תשלום אגרה, כאשר היום לא ראוי שילכו לכיוון של החשיבה המעוותת הזאת.

איוב קרא: היום יש 50 או 60 תחנות לווייניות, ואין שום סיבה.

איוב קרא: פעם זה היה אולי הערוץ היחיד ולא היה אפשר שלא תראה אותו, והיה מוצדק אולי שהציבור ישלם אגרה.

איוב קרא: היום, לדעתי, אין לכך שום הצדקה, ואפילו היום מחפשים להביא רייטינג לכל ערוץ.

איוב קרא: משמעות העניין היא שאתה עושה להם טובה בכלל שאתה רואה את זה.

איוב קרא: אז למה צריך לשלם דווקא את האגרה?

איוב קרא: למה הציבור צריך לשלם אגרה כזאת?

איוב קרא: לכן, אני מקווה שהבית יעמוד לצדי בהצעת החוק הזאת, ויחד נפריט את השידור הציבורי, כדי שלא יהיה עול על השכבות החלשות בישראל.

רחבעם זאבי: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כל חברי הכנסת צריכים לדבר כל פעם על כל החוקים?

אילן גילאון: אולי אפשר לדבר פעם אחת?

רחבעם זאבי: תציע לוועדת הכנסת נוהל דיונים אחר, ואם ועדת הכנסת תאשר את זה, אני אהיה ראשון המבצעים של ההחלטה.

מוסי רז: כל חבר כנסת שעולה ידבר על כל החוקים ולא יעלה כל פעם שוב.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לומר שני משפטים.

נחום לנגנטל: אני מאוד מודה לערוץ-33 על עבודתו הברוכה.

נחום לנגנטל: אני גם מתנצל בהזדמנות הזאת על זה שלפעמים אנחנו מדברים לא לעניין וקצת משעממים אותם, וכל העבודה שהם עושים – – –

תמר גוז'נסקי: לא, הכול מעניין...

נחום לנגנטל: אם גברתי, למשל, היתה רואה מה הצלם של ערוץ-33 עושה שם כרגע, הוא אפילו לא שומע שאנחנו מדברים עליו, והיתה רואה עד כמה הוא שקוע בספר שהוא כרגע קורא והמצלמה מונחית אוטומטית – – – אני מתנצל לפני הקצרנית שאני מצחיק אותה כל כך – – –

רחבעם זאבי: הוא מגיב שהוא שומע.

נחום לנגנטל: עכשיו הוא מגיב שהוא שומע.

רחבעם זאבי: הוא קיבל קריאה.

נחום לנגנטל: אני פשוט גם צריך בהזדמנות הזאת להתנצל בשם חברי הכנסת שאנחנו קצת משעממים אותם.

נחום לנגנטל: אני רק רוצה לומר משפט אחד, כי פשוט מישהו דיבר שלא לגופו של החוק הזה, והוא עשה, לדעתי, דבר לא נכון, וזה לגבי מימון המפלגות בבחירות המיוחדות שצריכות להתקיים בחודש הבא.

נחום לנגנטל: באו ואמרו, תראה מה קורה, יש משפחות עניות, ובמקום לטפל בעוני אנחנו נותנים כסף למפלגות.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר, שהאנשים שאומרים את זה, לפחות יהיו הגונים וסיעתם לא תיקח את הכסף.

נחום לנגנטל: לא יכול להיות שסיעה מסיעות הבית, נציגתה בוועדת הכספים תצעק, תצרח, תדרוש ותעמוד על כך שאף שהיא לא מגישה מועמד לראשות הממשלה היא תקבל מיליוני שקלים לקופתה, ואחר כך היא תבוא ומהדוכן הזה תאמר: איך אנחנו שודדים את הקופה הציבורית, יש אנשים עניים שאפילו לא יכולים לראות את ערוץ-33.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, זה דבר שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, כי זה לא הגון.

נחום לנגנטל: אני מבקש מעצמנו לפחות לקיים בבית הזה את ההגינות המינימלית.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת נחום לנגנטל.

רחבעם זאבי: אחרון הדוברים, פרט ליושב-ראש ועדת הכנסת, יהיה חבר הכנסת צבי הנדל.

רחבעם זאבי: בבקשה.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לערוץ-33 יש יתרון אחד גדול, בצד החסרונות שדובר בהם, של חשיפה בציבור.

צבי הנדל: זהו המקום היחיד שבו חבר כנסת כמוני וכמו חברי, שנמצאים בצד מסוים של המחנה, יכולים להתבטא בלי הפרעה, ויכול ציבור שיש לו הערוץ הזה בבית לשמוע משנה סדורה בלי שיפריעו לו או יקנטרו אותו או אולי לא ישמיעו את עמדתו ובכלל לא יביאו אותה לידיעת הציבור.

צבי הנדל: יש לי הוכחה לכך, כי קיבלתי עכשיו טלפונים מספר לאחר הנאום האחרון שלי, שבו קראתי שיר של ש"י עגנון, וביקשו ממני שאני אחזור על השיר הזה, כי לא כולם הספיקו לשמוע אותו, ואנצל את הדקה וחצי שנותרה לי לקרוא את השיר הזה.

צבי הנדל: ראוי שנלמד, כן, ידידי, ראוי שנלמד מש"י עגנון.

תמר גוז'נסקי: בקצב הכתבה.

צבי הנדל: בקצב הכתבה.

צבי הנדל: "דברים הרבה מתרחשים והולכים, בכל יום יהודים נהרגים בצנעה ובפרהסיה ובכל יום מעוטרים העיתונים בעיטורים שחורים" – אגב, שלח לי את השיר הזה מתנחל מכוכב-יאיר, שכן של ראש ממשלתנו.

צבי הנדל: "בראשונה, כשהיינו רואים פס שחור בעיתון וקראנו אדם מישראל נהרג, הנחנו את סעודתנו.

צבי הנדל: עכשיו שהצרות מצויות, אדם יושב על שולחנו ואוכל את פתו בחמאה ובדבש, קורא ואומר, שוב נהרג יהודי.

צבי הנדל: שוב נהרגה אשה יהודית, שוב נהרג תינוק מישראל.

צבי הנדל: ואנו יושבים בחיבוק ידיים ונותנים עצמנו להריגה ואומרים, הבלגה, הבלגה.

צבי הנדל: הם הורגים ורוצחים ושורפים, ואנו יושבים ומבליגים.

צבי הנדל: והרשות מה עושה, עושה עוצר.

צבי הנדל: יושבים להם ישראל עצורים בבתיהם ואינם יוצאים לחוץ, כדי שלא יפגעו בהם בעלי חצים, ובעלי חצים מהלכים בכל מקום ומשלחים חציהם.

צבי הנדל: אי אתה יכול לומר שאנו אין אנו עושים את שלנו, הרי אנו מבליגים ומראים לעולם כולו כמה יפים אנו, כמה יפה הוא מוסר היהדות, שאפילו באים עלינו להורגנו אנו שותקים.

צבי הנדל: " שיר של ש"י עגנון מלפני למעלה מ-60 שנה.

צבי הנדל: המצב שהיה לפני קום המדינה – גם היום, לאחר 52 שנות קיום המדינה, מתאים כל כך מלה במלה.

צבי הנדל: ראוי היה שילמד ראש הממשלה שלנו, שנלמד כולנו, שיש היום מדינה, שיש צה"ל, ולא ייתכן שזאת תהיה התגובה, כפי שהיינו מצויים בה לפני למעלה מ-60 שנה.

רחבעם זאבי: תודה רבה לחבר הכנסת צבי הנדל.

רחבעם זאבי: האם יושב-ראש ועדת הכנסת רוצה לסכם את הדיון?

): לא.

): אפשר להצביע.

רחבעם זאבי: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"א–2000, קריאה ראשונה – מטעם ועדת הכנסת.

רחבעם זאבי: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"א–2000, לוועדת הכנסת נתקבלה.

רחבעם זאבי: אני רואה שההצבעה שלי לא נקלטת.

רחבעם זאבי: גם בפעמים הקודמות לא נקלטה.

רחבעם זאבי: אבל לא משנה.

רחבעם זאבי: תוצאות ההצבעה: בעד – 12, אין נגד ואין נמנעים.

רחבעם זאבי: לפיכך אני קובע, שהצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), מטעם ועדת הכנסת, חוזרת לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רחבעם זאבי: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אישור הצעות לתיקון התקנון.

): אדוני הנכבד, ביום כ"ג בחשוון התשס"א, 21 בנובמבר 2000, הניחה ועדת הכנסת על שולחן הכנסת הצעה להוספת סעיף 31א ולתיקון סעיפים 33א ו-97א לתקנון.

): סעיף 31א לתקנון הכנסת עוסק בסמכות יושב-ראש הכנסת לכנס ישיבה דחופה בהתרחש אירוע בעל חשיבות יוצאת דופן; סעיף 33א לתקנון הכנסת עוסק בנאומים בני דקה, שלהם מוקדשת מחצית השעה הראשונה של ישיבות הכנסת בימים ב' וג'; סעיף 97א לתקנון הכנסת עוסק בהעברת נושאים ישירות לדיון בוועדה מוועדות הכנסת.

): לפני כשנה הוכנסו הסדרים אלה לתקנון, לתקופה קצובה של חצי שנה.

): סעיפים 33א ו-97א הוארך תוקפם למחצית שנה נוספת.

): לאור הניסיון ביישום הסדרים אלה, מוצע להפוך סעיפים אלה לסעיפי קבע בתקנון.

): ביום כ"ט בחשוון התשס"א, 27 בנובמבר 2000, הניחה ועדת הכנסת על שולחן הכנסת הצעה לתיקון סעיפים 70 ו-103ו לתקנון.

): תקנון הכנסת קובע, כי במקרה שבו הוצא חבר הכנסת מהמליאה או מוועדה כלשהי בשל התנהגותו, רשאי יושב-ראש הכנסת לפנות לוועדת האתיקה.

): מוצע לתקן את התקנון ולהעניק גם ליושב-ראש הישיבה או הוועדה סמכות עצמאית לפנות בקובלנה לוועדת האתיקה.

): מוצע לקבוע, כי כאשר הקובלנה היא בגין התנהגות לא הולמת של חבר הכנסת, שהובילה להוצאתו מהמליאה, תוקנה סמכות הפנייה לוועדת האתיקה ליושב-ראש הכנסת או לסגנו אשר ניהל את הישיבה.

): כאשר הוצא חבר הכנסת מוועדה – יהיה רשאי יושב-ראש הוועדה לפנות לוועדת האתיקה.

): ועדת הכנסת המתינה 14 יום להשגות, אך לא היו השגות.

): בהתאם לסעיף 152 לתקנון הכנסת, הריני מבקש מהכנסת לאשר את התיקונים המוצעים.

): יש עוד דברים, אדוני היושב-ראש, אולי אציג אותם.

רחבעם זאבי: לא, יש עכשיו מתדיינים בנושא הזה.

): גם אם לא הושגו השגות ניתן להתדיין?

רחבעם זאבי: כן.

רחבעם זאבי: סליחה, מתקנת אותי סגנית מזכיר הכנסת, שזו רק הצבעה.

רחבעם זאבי: האם תמו חמש דקות מהצלצול?

רחבעם זאבי: עוד לא.

רחבעם זאבי: בינתיים אתם יכולים לעבור לשירה בציבור.

רחבעם זאבי: אולי נעבור בינתיים להמשך ההודעה.

): אדוני היושב-ראש, למען הסר ספק, אני קורא פעם נוספת את ההודעות של ועדת הכנסת שמבקשות גם אישור, שכנראה אתמול בגלל הפסקת צום הרמדאן לא הוצבעו: 1.

): ביום 11 בדצמבר 2000 העבירה הכנסת לוועדת החוקה, חוק ומשפט את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 52) (ייצוג לאוכלוסייה הערבית בוועדות התכנון והבנייה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת עזמי בשארה, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): הצעת חוק זו הוכנה לקריאה ראשונה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה ובטעות הועברה במליאה להמשך הדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק הנ"ל כנדרש חזרה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

): אני מבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): 2.

): ביום 6 בדצמבר 2000 העבירה הכנסת את הצעת חוק בנייה להשכרה (הוראת שעה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת, לדיון בוועדת הכספים.

): יושב-ראש ועדת הכספים נתן הסכמתו להעברת הצעת החוק לוועדת הכלכלה מן הנימוק שהצעת חוק דומה כבר נדונה בוועדת הכלכלה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות החלטתה ולהעביר את הצעת החוק הנ"ל לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): אבקש את אישורה של הכנסת גם להמלצה זו.

): אדוני היושב-ראש, יש לי הרבה הודעות.

): אפשר להצביע?

רחבעם זאבי: אתה רוצה שנצביע עליהן ביחד במכה אחת?

): כן.

רחבעם זאבי: נעשה את זה.

): ואחר כך אמסור הודעות.

רחבעם זאבי: אם אין התנגדות מצד מישהו מחברי הכנסת, נצביע על כל ההודעות של יושב-ראש ועדת הכנסת בהצבעה אחת.

רחבעם זאבי: האם יש מתנגד?

רחבעם זאבי: אם יש מתנגד אחד די בכך כדי לפצל את ההצבעות.

רחבעם זאבי: אין.

ראובן ריבלין: גנדי לא נמצא פה, לכן אין מי שיתנגד.

רחבעם זאבי: נכון.

רחבעם זאבי: אי לכך אנחנו מצביעים על כל ההודעות של יושב-ראש ועדת הכנסת.

רחבעם זאבי: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני מבקש הצבעה על כל סעיף.

נסים זאב: הצבעה מס' 11 בעד הודעות יושב-ראש ועדת הכנסת – 7 נגד – אין נמנעים – אין הודעות יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלו.

רחבעם זאבי: בעד הודעות יושב-ראש ועדת הכנסת – 7, אין נמנעים ואין מתנגדים.

רחבעם זאבי: אני מוסיף את הקולות של חברי הכנסת כנעאן, גילאון, מוסי רז ולנגנטל.

רחבעם זאבי: אי לכך, ההודעות אושרו ברוב של 11, ללא מתנגדים.

רחבעם זאבי: אנו עוברים להצבעה על הצעת ועדת הכנסת להוספת סעיף 31א ולתיקון סעיפים 33א, 97א, 70 ו-103ו לתקנון הכנסת.

רחבעם זאבי: רבותי חברי הכנסת, אתם יכולים להצביע.

רחבעם זאבי: הצבעה מס' 12 בעד הצעת ועדת הכנסת – 14 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להוספת סעיף 31א ולתיקון סעיפים 33א, 97א, 70 ו-103ו לתקנון הכנסת נתקבלה.

רחבעם זאבי: 14 חברי כנסת הצביעו בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

רחבעם זאבי: לפיכך אני קובע, שהצעת ועדת הכנסת להוספה ולתיקונים אושרה על-ידי הכנסת.

רחבעם זאבי: (קריאה ראשונה)

רחבעם זאבי: אנו עוברים לסעיף הבא:

רחבעם זאבי: הצעת חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ולבני משפחתם, התשס"א–2000, של חבר הכנסת נחום לנגנטל – קריאה ראשונה.

): האם אני יכול להוסיף הודעה?

רחבעם זאבי: תן לו להציג.

רחבעם זאבי: כבר קראתי לו.

רחבעם זאבי: למען הסדר הטוב, גם למען רציפות הפרוטוקול.

רחבעם זאבי: אנחנו נמצא סדק ונכניס.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הבית את הצעת חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ולבני משפחתם, התשס"א–2000.

נחום לנגנטל: בראש ובראשונה אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שחתמו על הצעת החוק שלי.

נחום לנגנטל: כל חברי הכנסת, חברי הבית הזה, שיכולים לחתום על הצעות חוק חתמו על הצעה זו, והיא מוגשת בשם כל חברי הבית, חוץ מהשרים, יושב-ראש הכנסת וסגני השרים, שמנועים על-פי התקנון מלחתום על הצעת חוק כזאת.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני מצוי בענף התחבורה והבטיחות הדרכים כבר כמה שנים.

נחום לנגנטל: כשהייתי מנכ"ל משרד התחבורה לא ידעתי עד כמה לנושא האנושי יש השלכות על אלה שנפגעו בתאונות הדרכים, על משפחות ההרוגים ועל משפחת השכול וגם על האנשים שנפצעים.

נחום לנגנטל: כשהגעתי לכנסת שמעתי כמה סיפורים מסמרי שיער מפי אנשים ששמעו בטלפון, שיקיריהם, הבן שלהם או בן-זוגם, נהרגו בתאונת דרכים.

נחום לנגנטל: לא היה כלל נוהל.

נחום לנגנטל: אדם נהרג בתאונת דרכים, מתקשרים אל האב הביתה ואומרים: תגיד לי, אתה האבא של זה וזה – הבן שלך מת.

נחום לנגנטל: והיו לא מעט מקרים שבהם שמענו את הדברים האלה, והדברים הם מסמרי שיער.

נחום לנגנטל: לא היה נוהל כיצד בכלל מודיעים למשפחות, כמו שזה קיים, למשל, במערכת הביטחון, שבה יש נוהל איך להודיע למשפחה של הנפגע שקרה מה שקרה.

נחום לנגנטל: היתה בעיה גדולה מאוד.

נחום לנגנטל: צריך להבין, כל מוות הוא קשה, אבל במובנים מסוימים מוות בדרך כלל מגיע לאחר איזו מוכנות נפשית של הסובבים את המת.

נחום לנגנטל: אם אדם חולה, לא עלינו, ובסופו של דבר הוא גם מת, המוות הוא קשה – אני חוזר ואומר, שבסופו של דבר התוצאה היא אותה תוצאה, גם הוא וגם מי שנהרג בתאונת דרכים נקברים והם לא קיימים עוד ואי-אפשר להשיב להם את חייהם, אבל המשפחה סביב אותו אדם מוכנה קצת לעניין הזה, היא מבינה במה מדובר.

נחום לנגנטל: במקרה שבו אנשים נהרגים בתאונות דרכים אין שום מוכנות.

נחום לנגנטל: אדם הולך בבוקר לעבודה, חוזר הביתה, ופתאום מודיעים לו שהוא אב שכול.

נחום לנגנטל: זה מה שמודיעים לו.

נחום לנגנטל: או אדם שנוסע לעבודה מגלה פתאום בערב שהוא יתום.

נחום לנגנטל: זאת בעיה גדולה מאוד של ההתמודדות במהלך השבעה, איך להתארגן לדברים הללו, מה עושים.

נחום לנגנטל: וכך הגענו למצב שמשפחות נהרסות.

נחום לנגנטל: חוץ מהעובדה שיקיריהן נהרגו, הן נהרסות רק מעצם העובדה שאין להן שום דרך להתמודד עם הדברים האלה, והרשויות גם לא מיומנות ואינן יודעות כיצד לקדם את הדברים האלה.

נחום לנגנטל: יש הרבה עמותות, גופים וולונטריים במדינת ישראל שעושים דברים טובים, שעוסקים בסיוע לנפגעי תאונות דרכים.

נחום לנגנטל: העמותות האלה, כמעט כולן, הן גופים וולונטריים, אין להן שום תמיכה ממשלתית.

נחום לנגנטל: הממשלה לא תומכת בהן.

נחום לנגנטל: גם ועדת העיזבונות לא מצאה לנכון לתמוך בגופים שעוסקים בדבר בשנה שעברה.

נחום לנגנטל: חשבתי שמן הנכון לטפל בזה, והתלבטנו בזה גם בוועדה לבטיחות בדרכים בכנסת, ועל כן פניתי לכל חברי הכנסת בבית הזה.

נחום לנגנטל: אני אומר שוב שאני מאוד שמח שכולם, ללא יוצא מן הכלל, חתמו על ההצעה הזאת, שבה ניסינו להסדיר בצורה כלשהי מנגנון של מרכז סיוע לנפגעי תאונות דרכים.

נחום לנגנטל: אנחנו נקבע – ומוצע כאן בחוק איך לקבוע – שיודיעו לאנשים גם על המוות וגם על פציעה קשה – וגם זו בעיה, לא פחות מאשר הודעה על הרוגים.

נחום לנגנטל: זה בשלב הראשון.

נחום לנגנטל: לגבי השלב השני, במהלך השבעה, צריך להבין, שכאשר חייל, למשל, נהרג בקרב, צה"ל מבקר בדרך כלל אצל המשפחה במהלך השבעה ומוסר פרטים שידועים לו עד לרגע הביקור.

נחום לנגנטל: נציג צה"ל אומר למשפחה מה הוא יודע, כיצד יקירם נהרג בקרב או בתאונה.

נחום לנגנטל: אבל בתאונת דרכים, אף אחד לא מגיע.

נחום לנגנטל: הרבה מאוד אנשים יושבים שבעה, ובדבר אחד הם מאוד מתקשים – האי-ידיעה כיצד אותו אדם, אותו חלל הלך לעולמו, מה קרה.

נחום לנגנטל: לא שזה משנה את התוצאה, אבל זו הסקרנות, הצורך הטבעי של כל משפחה לדעת איך היא איבדה את יקירה.

נחום לנגנטל: ולכן, נצטרך לטפל גם במהלך השבעה, וגם נצטרך לסייע לעמותות הקיימות, לאותם גופים וולונטריים, שבדרך כלל מורכבים מאנשים שעברו בעצמם את האסון הנורא הזה ומתנדבים לעזור לאנשים שלדאבוננו מצטרפים למשפחת השכול של תאונות הדרכים.

נחום לנגנטל: וזו בעצם המטרה של החוק שאנחנו מביאים בפניכם, כדי שנסדיר את העניין הזה.

נחום לנגנטל: גם אתה, אדוני היושב-ראש, היית שותף באחד מדיוני ועדת הכלכלה, ואני רוצה להודות גם לחבר הכנסת אברהם פורז, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שהתקדם בעניין הזה.

נחום לנגנטל: לדאבוני, רבותי חברי הכנסת, הממשלה התנגדה להצעת חוק זו בקריאה הטרומית.

זבולון אורלב: סימן טוב להביא את החוק.

נחום לנגנטל: היא התנגדה.

נחום לנגנטל: גם בדיוני הוועדה היה מחזה קצת מביש, איך כל משרד ממשרדי הממשלה מעוניין שהחוק הזה יעבור למשרד אחר, לא מוכן שהדבר יהיה במשרדו ומבקש שיהיה במשרד אחר.

נחום לנגנטל: נשארה לי אולי רק האפשרות להכניס זאת למסגרת משרד ראש הממשלה, כי הוא היה היחיד שלא היה מיוצג בוועדה כדי לומר שהוא לא רוצה את הדבר הזה בטיפולו.

נחום לנגנטל: משרד התחבורה בא ואמר שהוא עוסק רק במניעה, והוא לא עוסק במה שקורה לאחר התאונה.

נחום לנגנטל: לכל אחד היו הסברים טובים ביותר למה הדבר הזה לא צריך להיות בבית-ספרו.

נחום לנגנטל: ולכן, בסיכומו של דבר, אנחנו, החברים שהיו בוועדת הכלכלה, התלבטנו וחשבנו, שמן הנכון שהדבר הזה יהיה תחת משרד העבודה והרווחה, כי זה קשור גם למוסד לביטוח לאומי ועוד לגופים אחרים במשרד הזה שמטפלים באסונות שכאלה, ובעניין הזה אני שיניתי את דעתי מההצעה הטרומית להצעה שעומדת כרגע בפניכם, רבותי חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

נחום לנגנטל: תיקנו במקצת דברים נוספים לקראת הקריאה הראשונה.

נחום לנגנטל: צמצמנו את הצעת החוק וקצת דיללנו אותה לעומת ההצעה המקורית שעליה הייתם חתומים, משום שרצינו להגיע לעלויות כספיות מזעריות, קטנות.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר לכם, שהאוצר תקצב את כל הצעת החוק הזאת בסך הכול ב-2.3 מיליוני שקלים.

נחום לנגנטל: זו העלות הכללית לשנה שלמה, כך שזאת לא עלות גדולה.

נחום לנגנטל: בסך הכול, גם חשבנו שהדבר צריך להיות דרך הקרן לבטיחות בדרכים שממומנת מכספי ביטוח החובה.

נחום לנגנטל: כפי שאתם יודעים, בשבוע שעבר העברנו את החוק בדבר שינוי בביטוח רכב מנועי, ולכן אמרנו שהדבר הזה יהיה מתקציב המדינה, מתוך התקציב שהמדינה מקצה בסך הכול לבטיחות בדרכים.

נחום לנגנטל: אני חושב שבכך לא נמנע תאונות דרכים, אבל אותם מאות אנשים שמצטרפים כל שנה למשפחת השכול ולמשפחת הכאב של תאונות הדרכים – נמצא איזו גישה הומניטרית כלפיהם, גישה קצת אנושית, של חברה קצת יותר סובלנית, על מנת לעזור להם באיזו ערבות הדדית בין כולנו יחד בחברה הזאת, כדי ליצור בהיבט הזה איכות חיים קצת יותר טובה, והייתי אומר, עם נפש יותר – אני לא רוצה לומר יהודית, כדי שמוחמד כנעאן, חברי, לא יחשוב שאני חושב שזה לא מוסר ערבי, אבל אני אומר, ללא שום הבדל בעניין הזה.

נחום לנגנטל: לדאבוני, משפחת השכול של תאונות הדרכים חוצה פה את כל הדתות והגזעים והמינים, ובעניין הזה אנחנו שותפים מלאים, רק כדי להקל את הסבל הנורא שפוקד, לדאבוננו, מאות משפחות בישראל מדי שנה בשנה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת נחום לנגנטל.

רחבעם זאבי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

רחבעם זאבי: אני עושה לך את זה כדי להפריד בינך לבין חברת הכנסת נעמי חזן, מתוך קנאה.

): – – –

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, ברכותי על התפקיד החדש.

רחבעם זאבי: אני מקבל את הברכות, אבל אני מקנא שהוא יושב ומשוחח אתך חופשי, ואני פה כלוא על הבמה.

רחבעם זאבי: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק ובהצעות לסדר-היום כדלקמן: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת זיקנה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות החוק האלה: 1.

): הצעת חוק-יסוד: משאל עם על הסכם המסגרת או הסדר הקבע עם הרשות הפלסטינית – של חבר הכנסת סילבן שלום וקבוצת חברי הכנסת; 2.

): הצעת חוק משאל עם על יש"ע ובקעת-הירדן, התש"ס–2000 – של חבר הכנסת ישראל כץ וקבוצת חברי הכנסת; 3.

): הצעת חוק לביטול חוקי יישום הסכם הביניים (ביטול בגין הפרה מהותית), התש"ס–2000 – של חבר הכנסת צחי הנגבי; 4.

): הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור שידול להמרת דת בדואר), התש"ס–2000 – של חבר הכנסת משה גפני.

): ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעת חוק הפיקוח על תוצרת ביולוגית-אורגנית, התש"ס–2000 – של חבר הכנסת שלום שמחון.

): אני חושב שיש כאן טעות.

): תיכף אני אעיין בזה.

): ועדת החינוך והתרבות תדון בהצעת חוק שיעורי העזר לתלמידים עולים, התש"ס–2000 – של חבר הכנסת גנדי ריגר.

): ועדת הכספים תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי לסטודנט), התש"ס–2000 – של חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק מניעת מונופולים וקרטלים בתקשורת, התש"ס–2000 – של חבר הכנסת יובל שטייניץ וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: סירובו של האימאם בעכו לנהל טקס קבורה לחלל צה"ל מוסלמי – של חברי הכנסת בני אלון, שאול יהלום ומיכאל קליינר.

): אני סבור, אדוני היושב-ראש, שעלינו לבדוק את הנושא שהועבר לוועדת החוץ והביטחון: הצעת חוק הפיקוח על תוצרת ביולוגית-אורגנית, של חבר הכנסת שאול שמחון.

): נדמה לי שנקבעה ועדת הכלכלה של הכנסת.

): לכן, אני מבקש לבטל את ההודעה עד שנבדוק שוב את עניין הוועדה.

): הדברים נאמרים לפרוטוקול.

): אני מודה לך.

רחבעם זאבי: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

רחבעם זאבי: למיטב הבנתי, אין הצבעה על כך.

רחבעם זאבי: זו הודעה על החלטות ועדת הכנסת.

רחבעם זאבי: (קריאה ראשונה)

רחבעם זאבי: אנחנו מתחילים בדיון על הצעתו של חבר הכנסת נחום לנגנטל, הצעת חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים.

רחבעם זאבי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת זבולון אורלב – נוכח, כרגיל.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד; איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת שאול יהלום – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת בנימין אלון – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת זאב בוים – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת קליינר – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת איוב קרא – גם הוא כבר איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן נוכח, והוא יהיה אחריו.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לשבח את חברי ועמיתי לסיעה, ידידי חבר הכנסת נחום לנגנטל, על יוזמת חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים.

זבולון אורלב: כפי שצוין, חבר הכנסת לנגנטל מזוהה מאוד כמנכ"ל לשעבר של משרד התחבורה, עם מאבק נחוש ועקבי לטיפול בתאונות הדרכים וצמצומן, ואנחנו מאחלים לו הצלחה.

זבולון אורלב: בראשית דברי אני רוצה לבקש סיוע של חברי, חבר הכנסת לנגנטל: משמרות הזהירות בדרכים של בתי-הספר, שעומדים כל בוקר ליד מעברי החצייה ומחזיקים תמרור "עצור".

זבולון אורלב: מתברר שהתמרור הזה איננו חוקי, כי תהליך אישור של תמרור הוא שרשות מקומית מאשרת אותו.

זבולון אורלב: רשות תמרור מקומית, כך קוראים לה.

זבולון אורלב: האישור נקבע למקום, ומתברר שאין אישורים, ואז עולה שהתלמידים מחזיקים בעצם בתמרור פיקטיבי.

זבולון אורלב: אני מנסה כבר שנה שלמה להסדיר את הנושא הזה, על מנת שלא יעשו צחוק מהתלמידים והם לא יחזיקו תמרור פיקטיבי שאין לו שום בסיס במציאות.

זבולון אורלב: אני בטוח שתוכל לעזור לי בעניין הזה.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר עוד שני דברים בקשר לחוק.

זבולון אורלב: ראשית כול, אני מציע לשקול ולחשוב, חברי חבר הכנסת לנגנטל, שחובת ההודעה של המשטרה תהיה לא רק למשפחה, אלא עוד לשני גורמים.

זבולון אורלב: גורם אחד הוא הרשות המקומית.

זבולון אורלב: אני חושב שחייבים להודיע לה, כיוון שלרשות המקומית יש היכולת לסייע למשפחה.

זבולון אורלב: על-פי סעיף 3(א) בחוק שלך מודיעים רק למשפחה.

זבולון אורלב: דבר שני: בכל מה שקשור בילדים, שהרי ברור שילדים שהתייתמו, חס וחלילה, מאב או מאם כתוצאה מתאונת דרכים, או לפעמים במקרה הרע משניהם גם יחד, יש לכך השפעה מאוד מאוד מרחיקה לכת.

זבולון אורלב: אני מציע לשקול בין מטרות הקרן התייחסות מסוימת לילדים שהוריהם – הורה אחד או שני ההורים – נפגעו, שתהיה לגביהם איזו התייחסות מיוחדת.

זבולון אורלב: כל בר-דעת מבין, שההשלכה הקשה, החמורה והחריפה של תאונת דרכים היא בראש ובראשונה על הילדים, שמאבדים את כל עולמם, שכל האיזון הנפשי שלהם מתערער, לא רק לחודש ימים אלא לשנים ארוכות.

זבולון אורלב: אני חושב שראוי לתת לכך את תשומת הלב.

זבולון אורלב: אני מברך על החוק, וכמובן אתמוך בו.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, היה כאן לפני דקה?

נעמי חזן: הוא ויתר על רשות הדיבור.

רחבעם זאבי: אחריו – חברת הכנסת ציפי לבני; איננה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת יובל שטייניץ – איננו.

רחבעם זאבי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי נוכחת.

תמר גוז'נסקי: מוותרת.

רחבעם זאבי: אחריה – חבר הכנסת אליעזר זנדברג; איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת פריצקי – איננו.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת בני אלון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ברור שהקטל בתאונות הדרכים הוא מכת מדינה.

נסים זאב: כל שבוע, כל יום נפגעים אנשים נוספים.

נסים זאב: בהיותי ממונה על תיק הרווחה בעיריית ירושלים נתקלתי במשפחות שכולות, ביתומים, שהידיעה על הקטל בדרכים הגיעה אליהם באיחור רב, וכפי שאמר חבר הכנסת נחום לנגנטל, הגיעה אליהם דרך שכנים, באמצעות הטלפון.

נסים זאב: ההודעה היתה קשה מאוד, ונמסרה בדרך לא מקצועית.

נסים זאב: לצערי, עובדים סוציאליים לא באים אל משפחות של נפגעי תאונות דרכים.

נסים זאב: רק כאשר מדובר באיזו פגיעה במעשה טרור מתגייסים באופן אוטומטי.

נסים זאב: לצערי הרב, אנחנו למודי ניסיון במעשי טרור, בפרט בירושלים.

נסים זאב: העובדים הסוציאליים ואגף הרווחה בירושלים התארגנו כפי שצריך, אבל לגבי תאונות הדרכים יש מצב שבו כל אחד סומך שהשני יעשה את העבודה, ובדרך כלל גם סומכים על המשטרה שהיא תודיע, כאילו זו חובתה, ולא כן הדבר.

נסים זאב: בלי עובדת סוציאלית, בלי פסיכולוג, בלי אנשי מקצוע שילוו את המשפחה, הטראומה העוברת עליהם גדולה.

נסים זאב: השאלה היא איך נהרג יקירם, האם ניתן או לא ניתן היה למנוע, האם הנהג אשם או לא אשם, האם יש מישהו שמחפה על הנהג, בפרט כאשר מדובר בנהגי "אגד".

נסים זאב: יש תאונות הנגרמות על-ידי נהגים כאלה ואחרים, ויש תחושה קשה מאוד, שהתאונה יכולה היתה להימנע, אך אין תשובות מתאימות, לא לגבי עצם האירוע, עצם הפגיעה, ואין ליווי לאחר מכן, במהלך החודש.

נסים זאב: ההצעה היא הצעה טובה.

נסים זאב: אני מקווה שתוקם הוועדה המשותפת והעבודה תישא פרי.

נסים זאב: זו הזדמנות לברך את חבר הכנסת לנגנטל על הצעתו.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תרשה לי קודם כול להודות לך, אדוני.

בנימין אלון: הייתי בוועדת האתיקה.

בנימין אלון: אני מודה לך על שלא איבדתי את זכות הדיבור.

בנימין אלון: זו הזדמנות להודות לך כיושב-ראש הישיבה.

בנימין אלון: אני חושב שהנאום הראשון שלי בכנסת הקודמת היה כאשר אתה היית היושב-ראש, כזקן הבית – אני עוד זוכר את המעמד – שאינו שר.

בנימין אלון: עברו הרבה שנים, ועד היום אני שומע געגועים לימים ההם, כשהכנסת נוהלה כמו שצריך על-ידי יושב-ראש ממלכתי.

רחבעם זאבי: כמעט כמו חבר הכנסת ריבלין, כמעט.

ראובן ריבלין: קטונתי.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק של חבר הכנסת לנגנטל היא הצעת חוק ראויה.

בנימין אלון: זו הזדמנות, גם אחרי זמן, לברך גם את חבר הכנסת לנגנטל וגם את חבר הכנסת יהלום על העשייה הגדולה שלהם בנושא תאונות דרכים כשהם היו בממשלה, כמנכ"ל וכשר התחבורה.

בנימין אלון: בביתי עדיין נמצאת הקלטת היפה מאוד – יפה לא שייך לכאן – והחזקה מאוד, נדמה לי, של צדוק שמככב שם, לגבי טיפול בנפגעי תאונות דרכים בצורה מאוד מאוד משמעותית.

בנימין אלון: אני חושב שבאמת מעבר למכות הפיזיות המיידיות, יש מכה נפשית שלא מרפה בנושא הזה של – אה, מה זה היה?

בנימין אלון: כאילו חסר משמעות, בין שזאת פציעה ובין שזה הרג.

בנימין אלון: אנשים שחשים את התחושות האלה, לא במהרה נרפאים מהמכה הזאת שמכה בכל מקום, כך שאני חושב שיש באמת מקום לתת לפחות מה שנקרא באנגלית soft landing, נחיתה רכה, לאחר השוק הראשוני, וזאת בעצם מטרת החוק.

בנימין אלון: אנחנו באמת אמורים שלא להרפות מהנושא הזה של שפך דם נקיים מיותר – פשוט מיותר – בתאונות דרכים, שרבות כל כך מהן יכולות להימנע, בגלל הגורם האנושי ובגלל הגורם של הדרך או שאר הדברים; ובעיקר בארץ כמו שלנו ובמדינה כמו שלנו, שנלחמת על קיומה, ובאמת רבים כל כך האויבים שחפצים לרשת את נאות אלוהים ולסלק אותנו מארצנו.

בנימין אלון: ומולם אנחנו צריכים לעמוד, ולעתים להסתכן בחיים ולעתים להיפצע, כשזו מלחמה שהיא מלחמת קיום של עם ששב לאדמתו.

בנימין אלון: ליד זה, קיים המסר היומיומי הזה על קורבנות שווא שנופלים במלחמת הדרכים הזאת, שהיא כל כך נוראה וכל כך לא ניתנת להבנה.

בנימין אלון: אני מקווה, שעם הצעת החוק הזאת ועם הטיפול בנפגעים, אנחנו נדע בכל אופן גם איך להתעלות על עצמנו ולהפסיק את שפך דם הנקיים המיותר הזה.

בנימין אלון: ובעזרת השם יתברך, עוד נהיה חזקים, וגם האויבים שלנו שמנסים, חלילה וחס, לגרום לנו לאבדות, גם הם יאבדו.

בנימין אלון: אנחנו ננצח, ונוכל לחיות פה בשלום ובשלווה, כמו שנאמר: ושכבתם ואין מחריד; וחרב לא תעבור בארצכם; נתתי שלום בארץ, בעזרת השם יתברך, ולא נדע באמת צער, כמו שאנחנו יודעים, לצערנו, בנושאים אלה.

בנימין אלון: תודה.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת בני אלון.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת ראובן ריבלין, ואחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

יהודית נאות: היה צלצול.

רחבעם זאבי: היה צלצול והיתוספו חברים, ואנחנו מגלים היום גמישות.

יהודית נאות: – – –

רחבעם זאבי: אז יהיה צלצול נוסף.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת לנגנטל, אני כאן משנת 1988, ואני זוכר שבאחת התקופות היית מנכ"ל במשרדו של השר לוי, ולאחר מכן של השר יהלום במשרד התחבורה, ועשית עבודה גדולה.

ראובן ריבלין: והרי פה מדובר במלחמה בלתי פוסקת.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, פעמים רבות אנחנו יוצאים מאוד מתוסכלים מהרצון הטוב, הדיבורים הרבים והיכולת הדלה שלנו, בסופו של דבר, לעמוד בפרץ, בגלל טעויות האנוש והזלזול.

ראובן ריבלין: רק כאשר נהגי המסור במשך שנים נהרג, הבנתי את המשמעות הנוראה.

ראובן ריבלין: כשאני הייתי יושב לידו כל הזמן, אמרתי: לנו זה לא יכול לקרות לעולם, וזה קורה, והדבר הזה הוא נורא ואיום.

ראובן ריבלין: אלה הם דברים שאנחנו לא מבינים, עד אשר האסון קורה, חלילה, קרוב אלינו.

ראובן ריבלין: אבל יש אסונות שאנחנו מביאים על ראשנו, ואני לא מבין מאיפה ואיך.

ראובן ריבלין: כאשר מדובר בראש ממשלה, שאיבד לא רק את העשתונות, אלא את האמון בעצמו, והולך היום בניגוד לכל היגיון של אדם אנליטי, של מפקד בצה"ל, של איש מופת, למשכן את כל נכסיו של עם ישראל בארץ-ישראל, רק כדי להיחלץ ממצב – שאני מודיע לו, שהוא לא ייחלץ ממנו לעולם.

ראובן ריבלין: העם הזה החליט שהוא לא יהיה ראש ממשלה עוד.

ראובן ריבלין: אבל לבוא ולמשכן את כל עתידו של עם ישראל בארץ-ישראל, את עתידה של מדינת ישראל כמדינה שצריכה לשבת לבטח לדורי דורות ואת הסיכוי לשלום, כשהוא מנהל, תחת אש ומתוך ידיעה שהוא נכנע לאלימות, משא-ומתן עם רב-המרצחים ערפאת?

ראובן ריבלין: איפה יעלה על הדעת דבר כזה?

ראובן ריבלין: אני אומר לכם, אני זוכר את אהוד ברק כראש אמ"ן, ואני צעיר היושב בוועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: אני זוכר את אהוד ברק, אלוף פיקוד המרכז, יושב כאן – כאשר אני מושבע – במקומו של חבר הכנסת רחבעם זאבי, לשעבר אלוף פיקוד המרכז; באותם ימים נפלאים, לאחר ששחררנו את מולדתנו ואת ארצנו במלחמה שנכפתה עלינו, שאיש מאתנו לא רצה לצאת אליה.

ראובן ריבלין: לבוא היום תחת אש ולנהל משא-ומתן?

ראובן ריבלין: תעשה טובה, אנחנו מבקשים ממך: עזוב.

ראובן ריבלין: אתה יודע מה?

ראובן ריבלין: אנחנו נעשה לך הנחה וניתן לך עוד חודש להיות ראש ממשלה, אבל אל תעשה דברים כאלה.

מוחמד כנעאן: – – –

ראובן ריבלין: ואני אומר יותר מזה, חבר הכנסת כנעאן.

ראובן ריבלין: חברי כנסת, בזמן שאש נורית על אזרחי מדינת ישראל ותושביה, הולכים לעלות לרגל – – –

מוחמד כנעאן: – – –

ראובן ריבלין: לעלות לרגל.

ראובן ריבלין: תשמעו יהודים, תשמעו אזרחי ישראל, היודעים שאנחנו מדינה שבזכות היכולת שלה לעמוד בלחצים קיימת כאן, ועוד תהיה קיימת מתוך רצון משותף של כל העמים מסביב.

ראובן ריבלין: לאמור, אנחנו חלק, והם חלק מאתנו, אבל אם אנחנו נהיה עלה נידף, אם אנחנו ננהג כקש שבור, איך אנחנו יכולים לבוא ולחלום בכלל על איזו אפשרות לשלום?

ראובן ריבלין: באים חברי כנסת ישראל להתחנן בפניו של ערפאת, להסביר לו כמה אנחנו לא צודקים, כמה הוא צודק כשהוא יורה בנו, שאחרת איך הוא יבין זאת?

ראובן ריבלין: אני יורה בהם, אני משלח בהם לבנות חבלה, אני משלח בהם מטעני צד, והם באים אלי.

ראובן ריבלין: הם נותנים לי לגיטימציה לעשות את כל אותם דברים שאני עושה.

ראובן ריבלין: תאונות דרכים הן דבר נורא.

ראובן ריבלין: לפעמים הן נגרמות בצורה לא מודעת, אבל להפיל אסון כזה על-ידי גיבור כזה על עם נפלא כזה?

ראובן ריבלין: שר האוצר, אנה?

ראובן ריבלין: הוא החבר הצעיר שלך.

ראובן ריבלין: הוא רוצה להזכיר לך את החבר שלך הוותיק יותר, זיכרונו לברכה, יצחק רבין.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: איפה אנחנו?

ראובן ריבלין: לאן ירדנו?

ראובן ריבלין: לאן הידרדרנו?

ראובן ריבלין: האם כעם אנחנו באמת נאמר שלאלימות יש איזו תמורה ולאלימות יש איזו הצלחה?

ראובן ריבלין: אני אומר לכם את האמת: אני לא יודע אם אני מתבייש, אבל אני בטוח שאהוד ברק מתבייש בעצמו.

רחבעם זאבי: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת עוזי לנדאו, ואחריו – חבר הכנסת שאול יהלום.

רחבעם זאבי: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוק תאונות דרכים.

עוזי לנדאו: תאונת דרכים היא שראש הממשלה הזה מנהל משא-ומתן בעבור עם ישראל, בשעה שתחת ססמאות של שמירת ביטחון ישראל הוא מפקיר את אזרחי מדינת ישראל ואת יסודות הביטחון של מדינת ישראל.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה הזה, נדמה לי ראשון מכל ראשי הממשלה, מנהל משא-ומתן, מוכן לנהל משא-ומתן עם טרוריסטים, עם פושע מלחמה, כאשר יורים על ירושלים.

עוזי לנדאו: גילה, יורים על גילה.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה מתחיל להקיף את גילה בחומות, חומות של גטו.

עוזי לנדאו: יהודים עזבו את הגטו לפני 50 שנה ויותר.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה מחזיר אותנו אל חומות של גטו.

עוזי לנדאו: גטו איננו חומות בלבד, גטו הוא הלך נפש, הוא מנטליות מסוימת שבה אם אתה נחבא מאחורי חומות וחושש לטפל בבעיה שנמצאת מן הצד השני של החומות – זה ראש הממשלה אהוד ברק, המציג את עצמו כחייל מספר אחת, שמציג את עצמו כמי שהביא להישגים גדולים מאוד בתחום הצבאי, ואני רוצה שכאן נעשה מין ספירת מלאי קצרה לגבי הישגיו של מר ברק כאיש צבא, ואינני רוצה כרגע לגשת לכל הסוגיה של הישגיו עד היותו אלוף-משנה.

עוזי לנדאו: בתחום פשיטות הקומנדו, היכן שרואים את הלבן של האויב בעיניים, בזה הוא בסדר, בזה הוא הגיע להישגים ניכרים באומץ לב ניכר, בכושר יצירה.

עוזי לנדאו: אבל כאשר מדובר בתפקידים ברמה גבוהה יותר, של מפקד אוגדה, של מפקד גיס, של רמטכ"ל, של ראש אמ"ן – שם כישלונותיו, אם לא לפחות אי-הצלחותיו, הם בולטים.

עוזי לנדאו: אהוד ברק היה סגן מפקד גיס בזמן הפעולה שבה נעלמו לנו שלושת הנעדרים מסולטן-יעקוב.

עוזי לנדאו: לא מוצאים אותו.

עוזי לנדאו: הוא היה המפקד הבכיר בגזרה, אז לא יודעים עד היום איפה הוא היה כשזה קרה שם.

עוזי לנדאו: כשהוא היה ראש אמ"ן, הוא נתן תדרוך למשלחת של חברי קונגרס מארצות-הברית ואמר שאין סכנה גדולה שיקרה משהו בעירק.

עוזי לנדאו: אנחנו יודעים מה קרה.

עוזי לנדאו: בהיותו רמטכ"ל, הוא ביטל את פרויקט הצוללות.

עוזי לנדאו: היום אנחנו יודעים עד כמה גדולה החשיבות האסטרטגית של הצוללות.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת לנדאו, הנדון איננו נוכח באולם.

רחבעם זאבי: אנחנו לא יכולים לדבר עליו שלא בנוכחותו.

שאול יהלום: אתה רוצה להביא לכאן צוללות?

רחבעם זאבי: אני לא רוצה צוללות.

רחבעם זאבי: אני לא רוצה שנדבר על חבר כנסת בלי שהוא נוכח.

רחבעם זאבי: דומני שיש בזה פגיעה אתית.

שאול יהלום: חשבתי שאתה מתכוון לצוללות.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, בכל הכבוד, ככל שאני מסכים עם סוג הביקורת, אני חייב במקום הזה שלא לקבל אותה.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה מר ברק נעדר כבוד לכנסת.

עוזי לנדאו: לא רק שהוא ממעט להופיע לישיבות, כמעט אמרתי, הוא התבטא ב"קול ישראל" בבוקר ואמר שהכנסת היא כלי טכני.

עוזי לנדאו: הוא צריך להיות בקשר עם העם, כמו גנרלים בדרום-אמריקה, כמו פרון בשעתו.

רחבעם זאבי: תסכים אתי, חבר הכנסת לנדאו, שראש הממשלה לא יכול היה לנחש שבדיון על חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ידברו עליו, וזו סיבה מספקת כשלעצמה כדי שלא נדבר עליו.

עוזי לנדאו: אני חושב שראש הממשלה צריך לנחש היום שבכל נושא ובכל הזדמנות ידברו בו.

עוזי לנדאו: צריך לומר, שראש ממשלה שמתייחס אל הכנסת בבוז, שמשבש את חוקי המדינה, לא רק את לשונם, בוודאי את רוחם ומביא לבחירות מוקדמות בדרך שיש בה בושה למדינת ישראל, פוגע בדמוקרטיה, ראש ממשלה כזה איננו צריך שהכנסת תטה לו חסד, וצריך למתוח עליו ביקורת שהיא עניינית ונכונה בכל מקום ואתר.

רחבעם זאבי: אז שמענו את הביקורת וזמנך תם.

עוזי לנדאו: אני מודה ליושב-ראש על אורך רוחו ואני אמתין ואמשיך את הביקורת הזאת בסיבוב הבא.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת שאול יהלום, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שני חברי הכנסת שדיברו לפני, יושב-ראש סיעת הליכוד חבר הכנסת ריבלין ויושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה חבר הכנסת לנדאו, דיברו בכאב על המשא-ומתן המדיני המנוהל, לצערנו הרב, בימים אלה, כאשר הצוותים יוצאים לוושינגטון, וקיים הפיתוי לדבר ולהוסיף, כי אני מזדהה כל כך עם דעתם, ואף-על-פי-כן גדול וקשה וכאוב הנושא שאנחנו עוסקים בו, הצעת חוק של חבר הכנסת לנגנטל, שראוי נושא תאונות הדרכים שגם בשעה קשה כזאת לעם בישראל נעסוק בו במשך שתיים עד שלוש דקות.

שאול יהלום: רבותי, בכל מערכות ישראל אנחנו מאבדים את טובי בנינו, וכאשר אנחנו עושים את הסיכומים, עד כמה שמותר לעשות סיכומים של חללים, אנחנו רואים שמספר הנהרגים בתאונות דרכים עולה לעתים על מספר הנהרגים במלחמתנו הביטחונית, במלחמתנו עם אויבינו.

שאול יהלום: והדבר נורא ואיום.

שאול יהלום: לא יכול להיות שנמשיך בדבר הזה.

שאול יהלום: אני מודה לחבר הכנסת בני אלון שציין – ואני לא הייתי מציין אם לא הייתי מודה לו – שבקדנציה הקודמת במשרד התחבורה הגענו למצב אולי בלתי ייאמן, שמספר הנפגעים בתאונות דרכים ירד ב-24%.

שאול יהלום: 24%, רבותי, זה בסביבות 150 אנשים בשנה שלא נהרגו.

שאול יהלום: 150 אנשים, והמצב הזה מחזיק מעמד כשנתיים – 300 אנשים שלא נהרגו.

שאול יהלום: לצערנו, לפי הסטטיסטיקה אנחנו יודעים, שיש היום במדינת ישראל שני אנשים שמחר לא יחיו, כי הם ייהרגו בתאונות דרכים, ואנחנו שווי נפש לעניין הזה.

שאול יהלום: ולפחות אני אומר את זה בגאווה רבה ובתודה לקדוש-ברוך-הוא, שהצלחנו להראות, שאם נאבקים ואם נלחמים, הרי יש גם תקווה להצלחה, ועוד אפשר לעשות הרבה.

שאול יהלום: העובדה שבחוק כה חשוב שר התחבורה אינו יושב כאן ואינו מתייחס לעניין, נציגי הממשלה אינם מתייחסים לעניין, היא קשה מאוד לנו.

שאול יהלום: היא כואבת מאוד לנו.

שאול יהלום: בכל אופן, אני מברך על הצעת החוק.

שאול יהלום: אומנם מדובר כאן במצב לאחר מעשה, במצב שכבר יש נפגעים בתאונות דרכים, אבל עמנו ומדינתנו, עם הרוח היהודית של שמירת כבוד האדם, של שמירת החיים, ידעו גם על-פי החוק הזה, שעלינו לטפל בנפגעים במלוא אורך הרוח כלפי כבוד האדם וכבוד המשפחה, משום שנפגעי תאונות הדרכים נופלים היום בין הכיסאות.

שאול יהלום: אני מברך את מציע החוק וקורא לכנסת לקבל אותו פה-אחד.

שמואל הלפרט: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת שאול יהלום.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

שמואל הלפרט: אם הוא לא יהיה באולם – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

שמואל הלפרט: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ולבני משפחותיהם הוא חוק טוב, ואני רוצה מאוד לתמוך בו.

איוב קרא: אבל, אדוני היושב-ראש, רק לפני שבועיים הודיע שר התחבורה לאחד האישים שפעלו רבות למניעת תאונות דרכים במדינת ישראל, שמואל הרשקוביץ, שבנה במו-ידיו את המועצה לבטיחות בדרכים, קצין צה"ל בדימוס, בחור מאוד מוכשר, עשה עבודה לדעתי גדולה מאוד; הוא איננו מזוהה עם שום מפלגה, מעולם לא זוהה עם שום מפלגה, וכל המטרה היתה בעצם להביא להזזתו כדי לאפשר לעוד עסקן מפלגתי להיכנס לנעליו, לצערי הרב.

איוב קרא: בעוד אנחנו מדברים על המועצה לבטיחות בדרכים, נזכרתי שרק לפני חודשים מספר נתגלה, שבן-ציון סלמן, מנכ"ל משרד התחבורה, בהיותו מנכ"ל מע"צ העלים ראיות ושיבש הליכים בקשר לתאונה שנהרגו בה 17 אזרחי ישראל.

איוב קרא: שום דבר לא קרה, הסירה שטה והקברניט לא אוחז היטב בהגה, לצערי הרב, ושום דבר לא קורה.

איוב קרא: לו זה היה קורה בתקופה של הממשלה הקודמת, אני לא יודע מה היה קורה פה.

איוב קרא: לא קמה ועדת חקירה עד עכשיו.

איוב קרא: 17 הרוגים באוטובוס בצפון ודבר לא קורה, דבר לא משתנה.

איוב קרא: אנחנו גם עדים לכך, שבתוך המשטרה, לצערי הרב, ראש הממשלה כופה דרך השר לביטחון פנים ראש אגף חקירות חדש, ראש אגף חקירות חדש שמתאים לממשלה, מתאים לדרך של הממשלה, אדוני היושב-ראש.

איוב קרא: אי-אפשר שדבר כזה יקרה במדינה דמוקרטית.

איוב קרא: המפכ"ל רוצה מישהו והדרג המדיני רוצה מישהו אחר.

איוב קרא: היעלה על הדעת?

איוב קרא: דבר כזה יכול לקרות במדינה מסודרת?

איוב קרא: שום דבר לא קורה, ממשיכים לעוט קדימה, לפעול ולהביא למינויים חדשים.

איוב קרא: בוועדת הפנים של הכנסת הסתבר לנו היום, שארבעה דרוזים שהגיעו מלבנון עצורים מאז חודש יולי באשמה שהגיעו לישראל, כאשר הם עצמם ברחו מאימת "חיזבאללה".

איוב קרא: שוב, אין דין ואין דיין, אף אחד לא שואל ואף אחד לא מדבר.

איוב קרא: ארבעה אזרחים שעזרו וסייעו למדינת ישראל, מוצאים את עצמם במעצר.

איוב קרא: על שאלה בנושא הזה אף אחד לא נתן תשובה שיכולה לסבר את ההרגשה, אף שיש החלטה, אדוני היושב-ראש, שכל מי שנשקפת סכנה לחייו, על-פי החלטת הממשלה הקודמת, רשאי להגיע לישראל ולקבל מקלט מדיני פה.

איוב קרא: דברים כאלה מזעזעים, דברים כאלה לא יכולים לקרות במדינה שחרתה על דגלה את השוויון, את ההדדיות, את העזרה ואת הסיוע לכל מי שמקופח באזור וגם בתוך מדינת ישראל.

שמואל הלפרט: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

ראובן ריבלין: ברגע שמצלצלים וסוגרים רשימה אי-אפשר להוסיף לרשימת הדוברים.

שמואל הלפרט: הוא אחרון הדוברים, לפנים משורת הדין.

שמואל הלפרט: הוא אומר שהוא היה במליאה והוא יצא רק לצלצל.

שמואל הלפרט: אני מבקש לצלצל.

שמואל הלפרט: בבקשה, חבר הכנסת כנעאן, ונא לעמוד בלוח הזמנים.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך.

מוחמד כנעאן: בראשית דברי אני רוצה לברך את חבר הכנסת נחום לנגנטל על הצעת החוק.

מוחמד כנעאן: זאת הצעת חוק טובה, שבאה לפתור בעיה קשה במדינת ישראל, וחבר הכנסת נחום לנגנטל כנראה מומחה לנושאי תחבורה, כי הוא מביא לנו הצעות שאמורות לפתור בעיות קשות בחברה הישראלית.

מוחמד כנעאן: חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ולבני משפחתם הוא חוק ראוי.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, נוכח המצב הקשה ונוכח ההרוגים והנפגעים הרבים בתאונות הדרכים, וכמעט יום יום שומעים על הרוג כאן והרוג שם בתאונות הדרכים, יחד עם החוק הזה אני חושב שיש גם מקום שהממשלה תיתן את הדעת ותכפיל את התקציב שלה לצורך בניית תשתיות, במיוחד כשמדובר על מקומות, על אזורים, על צמתים ועל יישובים שמספר התאונות בהם רב יותר וקשה יותר.

מוחמד כנעאן: סבלן של משפחות אלה אינו פחות מסבלה של משפחה ששוכלת בן בקרב או בכל מקום אחר.

מוחמד כנעאן: לצערי, עד היום הזה רק מדברים וממשיכים לדבר, אך מבחינת עשייה ממשית – בשטח העשייה היא יחסית מינימלית, לא משקפת את היקף הבעיה, לא משקפת את הקושי ואת הסבל של מאות ואלפי משפחות במדינת ישראל כתוצאה מתאונות הדרכים.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את המציע.

מוחמד כנעאן: אני אתמוך בהצעת החוק ואני מקווה שאנחנו נזכה להצעות חוק טובות מהסוג הזה.

מוחמד כנעאן: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת לנגנטל, אדוני רוצה לסכם את הדיון?

נחום לנגנטל: לא.

שמואל הלפרט: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ולבני משפחתם.

שמואל הלפרט: נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ולבני משפחתם, התשס"א–2000, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, ברוב של 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה והיא עוברת להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכלכלה.

שמואל הלפרט: (קריאה ראשונה)

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון).

שמואל הלפרט: מציע החוק, חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא כל כך מלאה אבל היקירים והטובים פה, משום שדווקא החוק הזה במהלך השנה-וחצי האחרונה איחד את הבית על כל קצותיו; אולי כל כך טוב שהוא מגיע היום אחרי יום האתמול שעבר עלינו.

אילן גילאון: אני אקדיש את הנאום שלי, שיהיה קצר, דווקא לתודות לכל האנשים שעמלו ועשו בחוק שאני חושב שהוא מן החשובים שאנחנו מחוקקים כאן ביחד, חברי הכנסת.

אילן גילאון: אולי הוא המילון או הסילבוס או הפרק השני החשוב, לאחר הפרק הראשון, לחוק שוויון זכויות אנשים עם מוגבלות, אשר נחקק בכנסת הקודמת.

אילן גילאון: בראשית דברי אני חייב תודה לאנשים מספר: לשירלי, מנכ"ל ועדת העבודה והרווחה, להלית היועצת המשפטית של ועדת העבודה והרווחה, לחברי חברי הכנסת בוועדת העבודה והרווחה, כמובן ליושב-ראש הוועדה דוד טל, לארגון "בזכות", שהוא היוזם, הדוחף והמניע בחוק הזה ובחוקים אחרים, לעורכת-הדין נטע דגן, היועצת המשפטית, לסילביה טסלר-לזוביק המנכ"ל של "בזכות", לנציבות שלא מזמן יצאה לדרך ולנציבה, שאני קורא לה הנציבה העליונה, עורכת-הדין אריאלה אופיר, לעוזרתי הנאמנה, אני כבר לא רואה אותה כאן, כנראה היא כבר הלכה, מירה'לה אייזנמן שדחפה, ולכל אחד ואחד מחברי הכנסת, בוודאי לאלה שיושבים כאן באולם.

אילן גילאון: אני בטוח שגם אחרים היו יושבים כאן, אבל אני מניח שבעקבות אתמול הם היו קצת עייפים.

אילן גילאון: משום שכבר עשיתי פרזנטציה מכל הזוויות והכיוונים של חשיבות החוק ושל הפרקים החשובים בו, אסתפק ואומר שמדובר כאן אולי באחד החוקים שצריך להוות בסיס לקוד החברתי שאנחנו בונים.

אילן גילאון: הוא בעצם מעיד עלינו יותר מכל דבר אחר, איך אנחנו מתנהלים כחברה.

אילן גילאון: אין שום ספק, שגורם מכריע במאבק על נושא זכויות אנשים עם מוגבלויות, ביציאה של הנושא הזה מן הארון, היה חלק מכריע למאבק הנכים לפני שנה, שהיה גם חוד החנית למאבק חברתי כללי.

אילן גילאון: לכן, משום שכך, משום שאני גם רוצה לתת דוגמה אישית, אדוני היושב-ראש, ומשום שסבא שלי נולד בעיר שבה אתה נולדת והוא לימד אותי משפט שאומר: תמיד תשתוק; יגידו לך: תדבר.

אילן גילאון: תדבר, יגידו לך: תשתוק.

אילן גילאון: אני מעדיף לעשות כן, ואני רואה שזה יוצר יותר אהדה.

אילן גילאון: אנחנו גם מכירים אלה את אלה ויודעים מה יש לנו להגיד על זה, ולכן אני רוצה להסתפק בכך.

אילן גילאון: אני בטוח שכולכם תצביעו בעד החוק הזה בקריאה ראשונה, ונעבור את מחסום הפחד.

אילן גילאון: חששנו שלא נגיע לקריאה ראשונה וחס וחלילה הכנסת תתפזר, אבל הנה, אנחנו גם עוברים לקריאה ראשונה וגם הכנסת לא מתפזרת.

אילן גילאון: לא הכנסתי שום עניין פוליטי, אם שמתם לב, אבל הדבר הכי פוליטי זה החוק הזה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אילן גילאון על החוק החשוב.

שמואל הלפרט: ניגש לדיון.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם יחזקאל – אינו נוכח; חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אחמד טיבי.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

שמואל הלפרט: בינתיים, סגנית מזכיר הכנסת תמסור הודעה.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו על שולחן חברי הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק שכר חברי הכנסת, התשס"א–2000.

ר' קפלן: לקריאה ראשונה – הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 42) (יום שבתון בבחירות מיוחדות לראש הממשלה), התשס"א–2000.

ר' קפלן: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: (קריאה ראשונה)

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה לברך את חבר הכנסת אילן גילאון על הצעת חוק שמהווה ספר.

זבולון אורלב: בדרך כלל חברי כנסת מגישים הצעות חוק של עמוד, שני עמודים.

זבולון אורלב: פה זו לא הצעת חוק, זה ספר חוקים, וצריך לברך אותך על המאמץ, ואולי היה ראוי שממשלה תעשה את זה.

זבולון אורלב: אני שמח שגם אני חתום על הצעת החוק אחריך ובצדך ושמח לעזור בקידום החוק.

זבולון אורלב: אני רוצה להתייחס לשני דברים מאוד בקצרה.

זבולון אורלב: פרק ד'3 מתייחס לתרבות פנאי וספורט, ופרק ד'4 – לחינוך והשכלה.

זבולון אורלב: אלה שני הפרקים שמטבע הדברים מעניינים אותי.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר לך, שחייבים לקבוע בנוסח שיובא לקריאה שנייה ושלישית פרק זמן; חבר הכנסת גילאון, צריכים לקצוב זמן בחוק לצורך התקנת התקנות.

זבולון אורלב: חוק שאומר, שהשר יקבע תוכנית ויקבע תקנות, ולא קוצבים בו זמן – אתה בעצם מרוקן את החוק מתוכן, ואנחנו יודעים על חוקים בתחומי תרבות, חינוך, ששוכבים, שכן השרים לא התקינו תקנות כי יש עליהם לחץ, והאוצר אומר להם: אם תתקינו את התקנה, אתם תצטרכו לספוג את העלות הכספית וכדומה.

זבולון אורלב: לכן צריכים לחייב את הרשות המבצעת בחוק, לקצוב לה זמן, ולא הרי קביעת תוכנית לצורך נגישות להשכלה גבוהה כהרי תוכנית לימודית וחינוכית.

זבולון אורלב: יש פה לוחות זמנים שונים.

זבולון אורלב: זה דבר אחד.

זבולון אורלב: הדבר השני, בנושא הספורט.

זבולון אורלב: אני חושב, שבשונה מתחום החינוך, נושא הספורט הוא תחום מובהק שאנשים עם מוגבלויות ואנשים נכים מופלים בו לרעה ומקופחים, ודי אם נזכיר את כל הדיונים שקיימנו ביחס להקצבות המדינה לאולימפיאדת הספורטאים הרגילים, או הבריאים נקרא להם לצורך העניין, אף שכולם אנשים בריאים, מול ההקצבה לאולימפיאדת הנכים, פשוט הקצבה מבזה, אף שההישגים הספורטיביים של הספורטאים הנכים עולים לאין ערוך – – –

נעמי חזן: גם הספורטאיות הנכות.

זבולון אורלב: אני מציין את קרן ליבוביץ, שבהחלט הביאה כבוד רב למדינת ישראל בכך שהשיגה מדליות זהב, וכן קיבלנו עוד שבע מדליות.

זבולון אורלב: אני מייעץ לך להפריד את תחום הספורט בסעיף הזה ולקבוע בו מסמרות יותר רציניים על מנת להסדיר גם את הספורט לשם בריאות וגם את נושא הספורט התחרותי שהוא בעל עלויות גבוהות.

זבולון אורלב: את שני הדברים האלה אני מייעץ להביא, ואני אשמח לסייע בכך.

זבולון אורלב: תבורך על החוק.

שמואל הלפרט: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת יובל שטייניץ, מוחמד ברכה, מקסים לוי, אופיר פינס-פז, עוזי לנדאו, עזמי בשארה.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

שמואל הלפרט: ואחריה – חבר הכנסת אברהם רביץ.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לברכות החמות לחבר הכנסת אילן גילאון, שבעצם הקדיש את מירב זמנו מאז נבחר לכנסת לקידום זכויות הנכים, ובתוך המערכה הזאת גם לקידום החוק שמונח לפנינו.

תמר גוז'נסקי: אנחנו אוהבים ילדים ואנחנו אוהבים לדבר על זכויותיהם, ואנחנו אוהבים לדבר על זכויות נכים, אבל כאשר מדובר לא במלים בעלמא אלא במעשים, הבעיה היא רצינית ביותר.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לציין, שיש בהצעת החוק שלנו הרבה סעיפים חשובים, אבל במיוחד אני רוצה לציין סעיף שדנו בו בהזדמנויות שונות בוועדת העבודה והרווחה, וזה הסעיף לגבי נכים שהגיעו לגיל 60 או 65 ובגיל הזה אמרו להם: מהיום אתם מקבלים קצבת זיקנה; וזה שעד היום הייתם נכים זה לא מעניין, תפסיקו לקבל קצבת נכות.

תמר גוז'נסקי: בעצם קצבת הנכות נשחקת באופן הדרגתי לפי הכללים של הביטוח הלאומי, ואני חושבת שהכללים שנקבעו בהצעת החוק שמונחת לפנינו הם כללים חשובים ביותר.

תמר גוז'נסקי: יש לי שתי הערות, חבר הכנסת גילאון.

תמר גוז'נסקי: הערה אחת – השאלה הנצחית היא, מה עושים כאשר מחוקקים חוק והממשלה מתעלמת ממנו באופן גס ובוטה.

תמר גוז'נסקי: אדוני יודע את הסיפור הקשה של שיקום נכי נפש בקהילה, שנכון לרגע זה טרם תוקצב מה שכבר היה קיים בשנה שעברה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאנחנו נמצאים במבוך קשה מאוד במערכה שלנו עם משרד האוצר כאשר מדובר ביישום חוק וכו'.

תמר גוז'נסקי: לכן, יש הבעיה של המימון במקום שנדרש בו מימון.

תמר גוז'נסקי: הנקודה השנייה – אדוני מציע בסעיף 12, בחוק החינוך המיוחד – מדובר על פעוט בעל צרכים מיוחדים עד גיל שלוש שיחול עליו חוק החינוך המיוחד.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שהצלחנו להעביר ועכשיו מתחיל להתבצע חוק מעונות-יום שיקומיים, שבעצם הוא צורה של חינוך מיוחד עד גיל שלוש.

תמר גוז'נסקי: מדובר בילדים בעלי נכויות ולקויות שלא יכולים מצד אחד להיכנס למעונות-היום הרגילים, ומצד שני, מערכת החינוך המיוחד לא חלה עליהם.

תמר גוז'נסקי: מה שאני רוצה לבקש, שנתאם בין שני החוקים, כדי שלא יצא ששר האוצר יגיד: אה, יש חוק חדש, אני לא אתקצב את החוק ההוא.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אברהם רביץ.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אברהם הירשזון.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עוזי לנדאו.

עוזי לנדאו: מוותר, בחוק הבא אני אדבר.

שמואל הלפרט: בחוק הבא.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת ציפי לבני.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מוחמד כנעאן – מוותר.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ויצמן שירי.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

שמואל הלפרט: ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יהודית נאות: גדעון, תוותר, בחוק הבא.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אילן גילאון, נדמה לי שאת הכנסת הזאת יש הרבה שמשמיצים, אבל אני חושב, שבנושא הנכים, הכנסת הזאת יצאה מגדרה על מנת ללכת לקראת האוכלוסייה הזאת.

גדעון עזרא: אינני רוצה להרבות במלים, אני רק חושב שיש לנו בעיה מסוימת כאשר מדובר בתקנות שהמדינה מתקינה, ובסופו של דבר, המועצות והעיריות צריכות להתקין מתקנים כאלה ואחרים ואין להן כספים לעשות זאת.

גדעון עזרא: אני חושב שיש הרבה כללים ותקנות שנופלים בין הכיסאות.

גדעון עזרא: אין לי כל ספק, שחלק גדול מהמתקנים גם דורשים כספים כאלה ואחרים.

גדעון עזרא: אני חושב שצריך לקבוע לוחות זמנים, כפי שחבר הכנסת אורלב אמר, אבל לוחות הזמנים האלה צריכים להיות ישימים, ולא לכתוב לוחות זמנים שאף אחד לא יעמוד בהם.

גדעון עזרא: אני מברך אותך על ההתמסרות שלך לעניין הזה, ולכנסת הזאת – לפחות בנקודה הזאת תהיה נקודת אור.

גדעון עזרא: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת האשם מחאמיד, יורי שטרן, תאופיק חטיב, מיכאל קליינר, שלום שמחון, מאיר פרוש, בנימין אלון, זאב בוים, מיכאל איתן, מאיר שטרית.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת איוב קרא?

איוב קרא: מוותר.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת מיכאל נודלמן, אליעזר זנדברג, יוסף פריצקי.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אילן גילאון, אדוני רוצה לסכם את הדיון?

אילן גילאון: לא.

שמואל הלפרט: אז אנחנו עוברים להצבעה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אפשר להצביע – מי בעד?

שמואל הלפרט: מי נגד?

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון) (נגישות, דיור בקהילה וסיוע אישי, תרבות פנאי וספורט, חינוך והשכלה, המערכת המשפטית, צרכים מיוחדים ומידע), התשס"א–2000, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

שמואל הלפרט: רוב של 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

שמואל הלפרט: אני קובע, שהצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון) אושרה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לוועדת העבודה והרווחה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

שמואל הלפרט: (דין מפלגות המקיימות סיעה אחת), התשס"א–2000

שמואל הלפרט: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על המטבע (תיקון מס' 4), התשס"א–2000.

שמואל הלפרט: שר האוצר אמור להביא את החוק והוא איננו.

תמר גוז'נסקי: שר האוצר נמצא במזנון.

שמואל הלפרט: אני מבקש לקרוא לשר האוצר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, זה לא מכובד.

איוב קרא: אם זו הממשלה ואם זה מה שיש, אתה יכול להמשיך הלאה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אנמק בינתיים?

שמואל הלפרט: בבקשה, אדוני יכול לנמק.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי, חברי וחברות הכנסת, אני מביא לכאן הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 21).

ראובן ריבלין: שכל עוד קיימת שיטת הבחירה הישירה וכל עוד אנחנו עושים קונפדרציה של מפלגות, יש צורך לעשות צדק בין המפלגות, בין הסיעות הנבחרות לבין הבוחר.

ראובן ריבלין: אני כבר מודיע לכם, שחוק זה בא למנוע את האפשרות של איזו מניפולציה כלפי הבוחר.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר, הליכה בקונפדרציה של מפלגות ופירוקה לאחר מכן, תוך חלוקת הכספים על-פי מספר חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: מובן שכאשר סיעה נבחרת לכנסת, חוק מימון מפלגות נותן לה אותם יתרונות באופן שוויוני לכל אחת ואחת מסיעות הבית.

בנימין אלון: אם הן הודיעו את זה מראש?

ראובן ריבלין: גם כיום, כאשר יש כמה מפלגות אשר מבקשות ללכת יחד לבחירות והן מודיעות על כך ליושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית, הרי שהן יכולות לקבל באופן ישיר את מימון המפלגות.

ראובן ריבלין: קורה מצב שבו יש שלוש מפלגות – מפלגה אחת, מפלגת אם, שהיא המפלגה המובילה, ובלי כל פרופורציה היא מחזיקה בחברי כנסת או תורמת לרשימה חברי כנסת לעומת קבוצות נלוות.

ראובן ריבלין: האזרח מצביע בעד השלם, אך לפתע מתברר לו שיכולים לצאת מאותה מפלגה אנשים שהולכים לרעות בשדות הזרים לאותה סיעה ולקבל את מימון המפלגות.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ריבלין, אתה מדבר על חוק מימון מפלגות או על חוק הפיקוח על המטבע?

ראובן ריבלין: אני מדבר על חוק מימון מפלגות.

שמואל הלפרט: אני קראתי לשר האוצר, שיציג את הצעת חוק הפיקוח על המטבע.

ראובן ריבלין: אבל הוא לא היה פה ולכן ביקשתי לעלות.

ראובן ריבלין: כעת כדאי שאסיים את דברי.

שמואל הלפרט: אלה שני חוקים שונים לגמרי.

ראובן ריבלין: אני מדבר כרגע על חוק מימון מפלגות, שבו ייאמר שלא יכול שיהיה הסכם, אלא הוראת החוק תהיה קוגנטית.

ראובן ריבלין: לאמור, אם מפלגה נבחרה לכנסת יחד – אני אקח לדוגמה מפלגה שאין בה רבב כמו מפלגת שינוי, שהלכה פעם ראשונה כמפלגה בתולה בראשותו של פורז לבחירות – – –

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אתה עושה עוול לשינוי.

אברהם פורז: שינוי היתה לפני מרצ.

ראובן ריבלין: אני מדבר על שינוי בלבושה החדש כפי שעיצב אותה חבר הכנסת פורז, אשר הפתיע את כל באי הבית.

ראובן ריבלין: הוא בא ויצר מפלגה, ואין על כך שום ויכוח, שרשומה ומקבלת מימון מפלגות.

ראובן ריבלין: אם שליש מחבריה, והם יותר משניים, יפרשו מהמפלגה, היא תוכל להמשיך ולקבל את מימון המפלגות בהתאם לחוק הקיים.

ראובן ריבלין: אבל אם למשל חבר הכנסת פורז הכניס שמינייה לכנסת ויצר איזו קונפדרציה של כל מיני קבוצות פוליטיות שונות, ושניים מתוך השמונה ירצו לפתע לפרוש ואפילו יעשו הסכם עם פורז שהכסף שמגיע לסיעה מתחלק פר-קפיטה בין החברים הנמצאים בתוך הסיעה, יבוא הבוחר ויאמר: ראו, אני בחרתי בעד שינוי השלמה, בעד הסינרגיה, שהיא יותר גדולה מכל המרכיבים יחד.

ראובן ריבלין: אף שבסינרגיה אין יותר משמונה, בכל זאת יש יותר משמונה.

ראובן ריבלין: מדוע?

ראובן ריבלין: כי הבוחר, כאשר הוא נתן לפורז במסגרת הגדולה את הקול שלו, הוא נתן את הקול לפורז ולכל אחת מהמפלגות, אבל גם כיוון שהם התאחדו היו אנשים שנתנו קול לאותה מסגרת.

ראובן ריבלין: ואני בא ואומר, שדי לנו באותם מעשים ותעתועים, כאשר קבוצות מצטרפות לקבוצות גדולות יותר, שאינן מהוות שליש ממפלגה, והן פורשות או יוצאות מהמסגרת, אבל בהתאם להסכם כזה או אחר הן מקבלות את הכספים כאשר הן גם יצאו מהמסגרת – – –

בנימין אלון: האם רשם המפלגות, כמו היום גשר וצומת, הודיעו לו שהן התפלגו מהסיעה, כל אחת מהפדרציה הולכת לחוד, כמו שהיה שינוי-מפ"ם-רצ, האם זה ישונה לפי החוק שלך?

ראובן ריבלין: כן, בוודאי, ולכן אני מבקש שלא להצביע על החוק היום, ואני אסביר גם למה.

ראובן ריבלין: הרעיון העומד מאחורי חוק זה אומר כך: כאשר באו להצביע – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – –

ראובן ריבלין: אני כבר מסיים.

ראובן ריבלין: אם אדוני היה פה, אני לא הייתי עולה לכאן, ואז הייתי יכול להמשיך את פגישתי.

אברהם-בייגה שוחט: ראיתי שרצת מהמזנון.

ראובן ריבלין: כי הזעיקו אותי.

ראובן ריבלין: לי אין פריווילגיה של שר אוצר.

ראובן ריבלין: אם לא הייתי פה, החוק שלי היה נעלם והולך.

ראובן ריבלין: שר האוצר יבוא, שר האוצר ילך.

ראובן ריבלין: למרות חיבתי הרבה לשר האוצר, האוצר תמיד יישאר, כי האוצר כמעט יותר חשוב מכל המרכיבים שלו.

ראובן ריבלין: אני בא ואומר, שאם יבואו ויצאו אנשים שאינם מהווים שליש מפלגה תוך כדי פעולתה של הכנסת – שניים מהם יאמרו, כדאי לנו ללכת עם פורז, כי הוא נותן לנו ערך מוסף.

ראובן ריבלין: הערך המוסף הוא כפול.

ראובן ריבלין: קודם כול, אולי כיוון שאנחנו עצמנו לא יכולים לעבור את אחוז החסימה.

ראובן ריבלין: הערך המוסף השני הוא, שאתו אולי נוכל לקבל יותר מאשר כוחנו באמת.

ראובן ריבלין: בא פורז ואומר: תשמעו, רבותי, אנחנו הלכנו על אג'נדה מסוימת, בא הציבור ואמר: אני נותן לשינוי את הקול שלי.

ראובן ריבלין: מדוע עכשיו אני אתן לפירורי שינוי, מהכסף שהציבור נותן, כאשר הם הלכו ופרשו בלי שהם שליש מהמפלגה?

אברהם פורז: תיקח את יהדות התורה למשל – – –

ראובן ריבלין: אין לה בעיה במקרה זה.

ראובן ריבלין: אין לה בעיה, כי היא מורכבת תמיד כך שלא יכול להיות שלאחד מהחלקים יהיה פחות משליש מהחלק האחר, אלא אם כן יהיה מצב נורא ואיום שבו ייכנסו רק שלושה ויהיה שליש שהוא אחד, שאז הם לא שניים.

ראובן ריבלין: אני רוצה להביא לסוף ומבחינת חוק מימון מפלגות הדברים הוכרעו.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לתת דוגמאות – – –

בנימין אלון: ישראל אחת למשל – – –

ראובן ריבלין: אני מבקש שלא להתייחס לישראל אחת מטעמים אישיים.

ראובן ריבלין: לא רוצה להתייחס לזה.

בנימין אלון: – – –

שמואל הלפרט: אני מבקש לא להפריע.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ריבלין רוצה לסיים את דבריו.

שמואל הלפרט: בלאו הכי לא תהיה היום הצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פורז, החוק כתוב מלאכת מחשבת.

ראובן ריבלין: למשל פורז, איש אחד, יצא שלא במסגרת שלוש השנים שמלאו, וכל מפלגה בשנה האחרונה לכינונה של הכנסת יכולה ללכת בדרכה שלה, אלא ארבעה חודשים לפני הבחירות הקודמות פרש ממרצ ואמר שהוא רוצה ללכת לבד.

ראובן ריבלין: החוק מאפשר לו זאת.

ראובן ריבלין: אבל אם אחרי חודשיים שהכנסת התכוננה אומר פורז: מה לי ולכל המערכת שנוצרה כאן, אני רוצה להיות לבד – – –

אברהם פורז: אם היו שתי מפלגות מלכתחילה?

אברהם פורז: אם שינוי היתה שניים מתוך 12 של מרצ?

גדעון עזרא: מה עם ישראל בעלייה?

ראובן ריבלין: לצערי הרב, החוק הזה לא יחול על ישראל בעלייה, כי השניים שפרשו ממנה מהווים שליש מהמפלגה.

גדעון עזרא: אם זה פחות משלוש שנים?

ראובן ריבלין: אם יש שליש, אני לא פוגע והם תמיד יכולים לקחת.

ראובן ריבלין: נצא מתוך הנחה שישראל בעלייה היתה מקבלת שמונה חברי כנסת, והיה וברונפמן וצינקר היו עוזבים – – –

אברהם פורז: הם לא היו מקבלים מימון.

אברהם פורז: אבל אם הסיעה מלכתחילה מורכבת מכמה מפלגות – – –

ראובן ריבלין: אני אומר לך עוד הפעם, שגם בעניין זה, כשהולכים אל הבוחר ומציגים – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אני בא ואומר: אם יש שלוש מפלגות והן שליש, שליש ושליש, אין להן בעיה.

ראובן ריבלין: אם מדובר פה בשלוש מפלגות שאחת מהן היא 20, אחת מהן היא שלושה, ואחת מהן היא שניים – אני אומר שהסיפור הזה צריך להיפסק.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לומר, שאם שלוש הלכו יחדיו, הם הולכים לכל אורך הדרך.

ראובן ריבלין: אדם רוצה לעזוב – יעזוב, הכסף נשאר במסגרת הגדולה שלה התכוון הבוחר לתת את הכוח.

ראובן ריבלין: מבחינה אידיאולוגית כל אחד יכול לחשוב כמו שהוא רוצה, אבל מבחינת מימון מפלגות, אנחנו מתחילים לעשות סדר.

אברהם פורז: אם יש הסכם בין מימד לבין מפלגת העבודה ומימד רוצה לצאת, אתה לא רוצה שיכבדו את זה?

ראובן ריבלין: נכון, אם מימד רוצה, תלך לבדה.

ראובן ריבלין: אם היא רוצה ללכת עם מפלגת העבודה – היא הולכת אתה לאורך כל הדרך.

ראובן ריבלין: אני מבקש שהחוק הזה יוצבע מחר.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אני מאוד מודה לך.

שמואל הלפרט: יש כאן רשימה ארוכה מאוד של חברי כנסת שנרשמו לדיון, ומהם נמצאים באולם בסך הכול שני חברי כנסת.

שמואל הלפרט: האם אתם מוכנים לוותר על רשות הדיבור?

שמואל הלפרט: לא.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו – חבר הכנסת שאול יהלום, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודה שאני לא מומחה גדול בחוקי מימון מפלגות, אבל מניסיוני כמזכ"ל המפד"ל אני יודע, שצריך להבחין בין שני מצבים – חבל שיוזם החוק רובי ריבלין לא נמצא פה.

זבולון אורלב: יש מצב אחד, שבו מפלגות באות ביושר אל הציבור לפני בחירות ואומרות: אנחנו מקימים יחד חזית, אבל בתוך החזית אנחנו שומרים על המפלגות, יש לנו עניין להמשיך ולקיים את המפלגות, ואם נחליט יום אחד להתאחד נעשה זאת.

זבולון אורלב: אני חושב, שטוב שיאפשרו לאותן מפלגות להקים גוש של חזית אחת כדי שיוכלו להתמודד בפתק אחד, כשהציבור יודע שבפתק אחד הוא מצביע לשלוש מפלגות, שלכל אחת מהן יש מוסדות, יש מצע ויש מנהיגים, והן יודעות שיום אחד הן נפרדות.

זבולון אורלב: זה הסיכון שהמצביע יודע עליו מראש, לפני שהוא מצביע.

זבולון אורלב: לא כך קלות ההתפלגות המתאפשרת לחברי כנסת ממפלגה שהם נבחרו אליה כדין.

זבולון אורלב: פה אני בעד להכביד.

זבולון אורלב: כל הדבר המצחיק הזה, ש-90 יום לפני הבחירות חבר כנסת יכול בקלות לקחת את המנדט ואת מימון המפלגות שלו ולעבור למפלגה אחרת, זה בלתי נסבל, לא דמוקרטי ואינו עולה על הדעת.

זבולון אורלב: נאמר לי, שהדבר הזה חוקק בזמנו כדי להסדיר בעיה פרטית של שני חברי כנסת.

זבולון אורלב: צריך ללמוד את הלקח, שכל דבר שהוא חקיקה אישית סופו כישלון.

זבולון אורלב: אגב, לכן מפלגתי הצביעה נגד מה שנקרא חוק נתניהו, שבאמצעותו באים להסדיר בעיות אישיות.

זבולון אורלב: אני חושב שאינטרס של הבוחרים הוא למנוע פילוגים.

זבולון אורלב: מי שרוצה להתפלג, שלא ייקח את המנדט מהמפלגה שלו אלא יתייצב באומץ לפני הבוחרים ויבקש את המנדט.

זבולון אורלב: יקבל את המנדט – יקבל אותו, אבל לא ייקח ממפלגה את המנדט, ישיג את מימון המפלגות וישיג את הזמן של השידור בטלוויזיה, משום שזו גנבת מנדט ממפלגה.

זבולון אורלב: אני תומך בהצעת החוק של חבר הכנסת ריבלין, ובלבד שהיא לא תחול על רשימה שהולכת מראש בגוש של מפלגות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהחלט יש מקום לחשיבה בנושא הזה.

גדעון עזרא: יש מפלגה בכנסת, רע"ם, שמורכבת לפי דעתי משלוש מפלגות שונות.

גדעון עזרא: זו סוגיה בעייתית.

גדעון עזרא: אם רע"ם תחליט להתפלג, והרי הם הלכו כשלושה חלקים שונים, מגיע לכל אחד לקבל את שלו.

גדעון עזרא: בדוגמה של ישראל בעלייה, אנשים ידעו שהם מצביעים בעבור מפלגה אחת, ואסור לאנשים לעשות שבת לעצמם.

גדעון עזרא: אם הם עושים שבת לעצמם, הם צריכים להבין שאת הקול שלהם הם קיבלו ממפלגת ישראל בעלייה, מאנשים שרצו להצביע לישראל בעלייה.

גדעון עזרא: זה מונע תרגילים מסריחים כאלה ואחרים, בעיקר לפי השיטה הישנה, אבל שמענו על דברים כאלה גם בשיטה החדשה.

גדעון עזרא: צריך לחשוב היטב על החוק הזה כדי שלא יהיו בו לקונות ודברים שאינם מכוסים, משום שפה בארץ קורה הכול.

גדעון עזרא: רציתי להשתמש בהזדמנות ששר האוצר נמצא פה בסביבה ואולי הוא שומע את הדברים, כדי לספר לו על מצוקה של השבט ערב-א-סוואעד.

גדעון עזרא: אחד החיילים שנחטפו בלבנון הוא מהכפר הזה.

גדעון עזרא: בכפר זה יש שתי בארות מים שמהן הוא שואב את מימיו, אבל מה לעשות, אל תוך הבארות הללו נשפך גם הביוב של הכפר ובסופו של דבר הכפר שותה את הביוב של עצמו.

גדעון עזרא: אני מבקש משר האוצר להקדיש את הסכום הנדרש על מנת להסדיר את נושא הביוב בערב-א-סוואעד.

גדעון עזרא: כבר היתה פנייה לשר האוצר, ואודה אם תטפלו בעניין, כי זה שבט חיובי, 250 בניו משרתים בצבא.

גדעון עזרא: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת הרב מאיר פרוש, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חברי הכנסת אופיר פינס, אברהם רביץ, מאיר שטרית, עזמי בשארה, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, יגאל ביבי, מיכאל קליינר, טלב אלסאנע, חוסניה ג'בארה, סאלח טריף, אבשלום וילן, איוב קרא, עוזי לנדאו, אליעזר זנדברג, מוחמד כנעאן – נמצא.

שמואל הלפרט: אתה רוצה להשתתף בדיון, אדוני?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צר לי שאני לא יכול לתמוך בהצעת החוק של חבר הכנסת ריבלין.

מאיר פרוש: אני רוצה להביא דוגמה, מדוע אני חושב שהצעת החוק הזאת פוגעת גם במפלגות וגם בסיעות.

מאיר פרוש: אני יכול לתת דוגמה מסיעת יהדות התורה.

מאיר פרוש: יש לנו חמישה חברים, שלושה מהם מאגודת ישראל ושניים מדגל התורה.

מאיר פרוש: מה היה קורה אם למפלגה הזאת היו שבעה חברים?

מאיר פרוש: האם אנחנו יכולים להעלות על דעתנו, ששני החברים של דגל התורה לא יוכלו להתפצל לצורך מימון?

מאיר פרוש: למה לעשות את הדבר הזה?

זבולון אורלב: נתפשר על 2%.

מאיר פרוש: אני לא נכנס לוויכוח שהיה לנו בעבר בעניין הזה.

מאיר פרוש: בוודאי לא תרצה שזה יהיה 10%, מכיוון ש-10% יכולים לפגוע בכם, לא בקדנציה הבאה אבל אולי פעם יקרה חלילה משהו.

מאיר פרוש: אותו דבר לגבי הצעת החוק של חבר הכנסת ריבלין, היא יכולה לפגוע במפלגות כדוגמת שתי המפלגות שמרכיבות את סיעת יהדות התורה.

מאיר פרוש: אני לא חושב שכחברי הכנסת באנו לפגוע בקבוצות כך שהן לא יוכלו לבוא לידי ביטוי ובשאלת החיים שלהן, כי מפלגה בלי מימון לא יכולה לחיות.

מאיר פרוש: במקרה הזה לא הצגתי את אגודת ישראל אלא את דגל התורה.

מאיר פרוש: אבל למה למנוע מקבוצות אפשרות לבוא לידי ביטוי ולקבל את המימון שעליו מדבר חבר הכנסת ריבלין?

מאיר פרוש: אני אתנגד להצעת החוק הזאת.

מאיר פרוש: כשמביאים הצעות מן הסוג הזה, זה מתאים לעידן של פיזור כנסת, וכרגע מזרזים את זה יותר.

מאיר פרוש: אני בטוח שבימים הקרובים נראה את הצעות החוק להעלאת אחוז החסימה, כשבימים אלה, כשאין פה קואליציה ואין אופוזיציה, מנסים לגמור חשבונות ושתי המפלגות הגדולות מנסות לעשות את מה שהן חושבות שצריך לעשות, וחבל שעושים את זה.

מאיר פרוש: תמיד צריך לזכור את החברים ולא לפגוע בהם.

מאיר פרוש: תודה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת איוב קרא, אחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו – – –

מוחמד כנעאן: – – –

שמואל הלפרט: אבל הוא לפניך והוא נכנס לאולם.

מוחמד כנעאן: – – –

שמואל הלפרט: הוא מופיע ברשימה לפניך, חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מוחמד כנעאן: – – –

שמואל הלפרט: קורה לפעמים שגם אתה לא נמצא באולם.

שמואל הלפרט: קרה כבר אי-פעם שאתה לא היית ונתתי לך לפנים משורת הדין.

שמואל הלפרט: בבקשה, חבר הכנסת קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב, שהתיקון לחוק הזה, חוק מימון מפלגות, לכל הדעות מתאים לבית הזה, ואני חושב שהוא בא להפגין או להראות כיוון חשיבה חיובי.

איוב קרא: אנחנו עדים בתקופה האחרונה או בכנסת הנוכחית וגם בקודמתה לכך שחברי כנסת מתפלגים מתוך מטרה לקבל מימון שלא מגיע להם, ואז מחשבים לכל חבר כנסת – בעצם שניים, זה הולך זוגי, אחד לא יכול.

איוב קרא: זו עבודה בעיניים על הציבור וקבלת כסף בצורה שלדעתי אין בה היושר המצופה מאיש ציבור או ממנהיג ציבור.

איוב קרא: אני חושב, שגם כל הסוגיה הזאת שנקבעה בזמנה, של הרחבת הממשלה בחוק-יסוד, אדוני היושב-ראש, זה דבר שלא ייעשה.

איוב קרא: אני חושב, שצריכים להיות דברים מוגדרים, מוסכמים.

איוב קרא: לא יכול להיות, שכל העלויות הללו, הציבוריות, הבאות כתוצאה מאילוצים קואליציוניים, כתוצאה מהרצון לרצות אנשים – אלה דברים שלא יעשו, אלה דברים המוכרים במשטרים דיקטטוריים, פנאטיים.

איוב קרא: אני חושב, שכל הסוגיה הזאת שהתעוררה מתחילת הממשלה הנוכחית, לרבות מה שנקרא – הרחבת הממשלה כדי לייצב קואליציה, דבר שכרוך בכל כך הרבה ממון, דבר כזה לא היה בהיסטוריה של הבית הזה, ואני חושב שזה לא מוסיף כבוד – –

שמואל הלפרט: נא לסיים, חבר הכנסת קרא.

איוב קרא: – – אדוני היושב-ראש, לאף אחד.

איוב קרא: אני חושב, שצריך קצת יושר ציבורי, צריך קצת יושר בתוך כל סיעה ובכל מפלגה, ואני חושב שהחוק הזה כולנו צריכים לתמוך בו כי הוא מצייר את הבית הזה בצורה חיובית ביותר.

איוב קרא: תודה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עוזי לנדאו, אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

שמואל הלפרט: בבקשה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בסיבוב הדברים הקודם הזמן לא אפשר להיכנס אל מלוא התיאור של חבר הכנסת ראש הממשלה אהוד ברק, חייל מספר אחת, שמנסים למכור אותו כמר ביטחון למדינת ישראל ובו בזמן מקפידים להסתיר מהתושבים במדינה את הדברים שבהם הוא נכשל כישלון חרוץ.

עוזי לנדאו: יתרונותיו, אני חוזר, כאיש קומנדו, כמפקד פשיטות, כמי שמבצע לחימת חי"ר כשהוא רואה את הלבן בעיניים של האויב, אבל כמפקד בכיר, האיש במקרה הטוב לא הצליח; במקרים הקשים ביותר הוא כישלון חרוץ.

עוזי לנדאו: הספקתי לציין בדברים הקודמים את העובדה שהוא היה המפקד הבכיר בשטח, סגן מפקד גיס, כאשר קרתה התקלה הקשה בסולטן-יעקוב, ולא מוצאים אותו אז גם לא היום, כמי שצריך למסור דין-וחשבון.

עוזי לנדאו: אהוד פשוט נעלם.

עוזי לנדאו: ברח.

עוזי לנדאו: ציינתי את העובדה, שכאשר היתה כאן משלחת של אנשי קונגרס, הוא, כשהיה נדמה לי סגן הרמטכ"ל או ראש אמ"ן, נתן חוות דעת שאין סכנה גדולה של פריצת מלחמה עם עירק.

עוזי לנדאו: כאשר הוא היה רמטכ"ל, הוא היה זה שהחליט על ביטול פרויקט הצוללות.

עוזי לנדאו: נגד דעתו נכנסה ישראל ורכשה צוללות מגרמניה, קיבלה את מרביתן, והן היום, כך כתוב בעיתון, נשק אסטרטגי מן החשובים שיש למדינת ישראל, נגד דעתו של אהוד ברק.

עוזי לנדאו: אהוד ברק התנגד לפרויקט ה"חץ", זה הפרויקט שצריך היום לתת מענה הגנתי על טילים שיתקפו את ישראל חלילה.

עוזי לנדאו: אהוד ברק היה ארכיטקט של מבצע דין-וחשבון, ואחר כך של מבצע "ענבי זעם", שסיבך את מדינת ישראל עמוק בלבנון.

עוזי לנדאו: ואהוד ברק, המוח הצבאי הגדול, הוא האשם הישיר במדיניות הוויתורים הנוכחית, שהביאה עלינו את אחת האינתיפאדות הקשות ביותר, לא שחלילה הוא רצה בכך.

עוזי לנדאו: אבל יורים בגילה, ומדיניותו של אהוד ברק המריצה את הירי הזה.

עוזי לנדאו: יורים בגבעה-הצרפתית – אהוד ברק.

עוזי לנדאו: כאשר מתפוצצות פצצות בחדרה, חלילה לא הוא רוצה את זה, אפשר שגם אלמלא מדיניותו יד ה"חמאס" היתה עושה זאת, אבל הסתברות המעשים האלה, הגל הגדל ועולה, הם תוצאה ישירה של מדיניותו של אהוד ברק, החייל מספר אחת.

עוזי לנדאו: אני הייתי מצפה לקצת יושר מן האיש.

עוזי לנדאו: הייתי מצפה להגינות מן האנשים המריצים אותו לכנסת.

עוזי לנדאו: יש הרבה דברים ראויים וחשובים שהוא עשה כחייל, אבל כישלונותיו כאיש צבא בראייה אסטרטגית גדולים מאוד, ואת זה צריך לדעת.

שמואל הלפרט: נא לסיים, חבר הכנסת לנדאו.

עוזי לנדאו: אני אסיים עוד בדבר אחד.

עוזי לנדאו: מבקר המדינה יצא בביקורת קשה, בדוח על כך שמערכת הביטחון של מדינת ישראל נעדרת תפיסת ביטחון, ואני רוצה לומר שזו האשמה אישית ישירה של אהוד ברק בכך שאין תפיסת ביטחון, אפילו לא לצבא בתקופת היותו רמטכ"ל, שלא תבע מן הדרג המדיני ולא עשה כדי שלצה"ל תהיה תפיסת ביטחון משלו, לפחות כלי עבודה.

עוזי לנדאו: אהוד ברק – – –

שמואל הלפרט: נא לסיים.

עוזי לנדאו: אדוני, אני אמשיך את הדברים האלה אחר כך.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת עוזי לנדאו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה, ואחריו – חברי הכנסת מיכאל איתן, אחמד טיבי, נחום לנגנטל, יובל שטייניץ, מקסים לוי, אברהם הירשזון, ציפי לבני, ויצמן שירי, אברהם יחזקאל, האשם מחאמיד, תאופיק חטיב, שלום שמחון, בנימין אלון, זאב בוים, יוסף פריצקי, רחבעם זאבי.

שמואל הלפרט: נא לקרוא לשר האוצר.

שמואל הלפרט: בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף להערותיו של חבר הכנסת מאיר פרוש על הצעת החוק שהביא לפנינו חבר הכנסת רובי ריבלין, שלדעתי היא פשוט לא דמוקרטית, לא הוגנת, לא צודקת.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת ריבלין עשה בניגוד, אולי, למה שהוא חשב לעשות, כי היום יש כמה מפלגות שמתאחדות, אדוני היושב-ראש, בסיעה אחת ורצות לכנסת.

מוחמד כנעאן: להיפך, הן חוסכות למדינה, ובמקום שיהיו, נגיד, סיעה של חבר אחד או שניים, אז יהיו של חמישה חברים או שישה חברים או עשרה חברים.

מוחמד כנעאן: מה רע בזה?

מוחמד כנעאן: למה חבר הכנסת רובי ריבלין רוצה למנוע מסיעות אלה לממש את זכותן הדמוקרטית?

מוחמד כנעאן: זה קיים ביהדות התורה, זה קיים בסיעת רע"ם – שלוש מפלגות; בישראל אחת – שלוש מפלגות; גם לליכוד בפעם שעברה היו שלוש מפלגות, צומת, גשר והליכוד.

מאיר פרוש: חרות והליברלים.

מוחמד כנעאן: לא, לא, אני מדבר רק על התקופה אחרונה, חבר הכנסת פרוש, בקדנציה הקודמת.

מוחמד כנעאן: היום חבר הכנסת רובי ריבלין בא ואומר, שבשלוש השנים הראשונות לא יכולים להתפלג ממפלגות שהן בסיעה אחת.

מוחמד כנעאן: אבל השאלה שנשאלת, כמו המקרה שכמעט שקרה לנו, שהכנסת התפזרה לפני תום שלוש שנים.

מוחמד כנעאן: אני חושב, שהצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, היא לא ראויה, לא ראויה.

מוחמד כנעאן: היא מנוגדת לכל היגיון ולכל הליך דמוקרטי שהיה קיים וישנו עד היום, ואני חושב שצריך להיפך, לאפשר לכמה שיותר מפלגות להתאחד בסיעה אחת ולרוץ לכנסת.

מוחמד כנעאן: במקום שלוש סיעות קטנות תרוץ סיעה גדולה שמורכבת משלוש, אפילו מארבע, אפילו מחמש מפלגות כסיעה אחת, והמימון הרי לא משתנה; אותו מימון של חבר כנסת, אותו מימון של סיעה, אותה יחידת מימון – – –

שמואל הלפרט: נא לסיים, חבר הכנסת כנעאן.

מוחמד כנעאן: אני לא חושב שיש מקום, אדוני היושב-ראש, להצעת החוק הזאת, ועל כן אצביע נגדה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, תם הדיון בנושא חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 21).

שמואל הלפרט: ההצבעה תהיה במועד אחר.

שמואל הלפרט: (קריאה ראשונה)

שמואל הלפרט: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על המטבע (תיקון מס' 4).

שמואל הלפרט: יציג את ההצעה שר האוצר.

שמואל הלפרט: בבקשה, כבוד שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בחוק הפיקוח על המטבע (תיקון מס' 3), התשנ"ט–1998, הוחלפה ההגדרה "תושב ישראל" בסעיף 1.

אברהם-בייגה שוחט: בין היתר נקבע בהגדרה בפסקה (1), כי תושב ישראל הוא אזרח ישראלי או מי שנמצא בישראל או באזור על-פי אשרת עולה או תעודת עולה, או על-פי רשיון לישיבת קבע, למעט מי שב-12 החודשים האחרונים שקדמו לביצוע פעולה, עסקה או למילוי חובה אחרת על-פי חוק זה, לא שהה בישראל או באזור תקופה העולה על 60 ימים ברציפות או לסירוגין.

אברהם-בייגה שוחט: בעקבות הניסיון שנצבר מאז כניסתו לתוקף של תיקון מס' 3 לחוק, לפני למעלה משנה, מוצע לשנות את ההגדרה "תושב ישראל" ולצמצמה כך, שרק מי שנמצא בישראל יותר מ-180 ימים ב-12 החודשים שקדמו לביצוע פעולה או עסקה או למילוי חובה אחרת לפי החוק, ייחשב לתושב ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים, להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

שמואל הלפרט: תודה לשר האוצר.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנו מתחילים בדיון.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא, ואם הוא לא יהיה באולם – חבר הכנסת מיכאל איתן, חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת יוסף פריצקי, ואחרון – חבר הכנסת עוזי לנדאו.

בנימין אלון: אני לא רשום?

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מאוד מבין את הרציונל של הצעת החוק וגם נוטה להסכים לו, למעט דבר אחד, כבוד שר האוצר.

זבולון אורלב: אנחנו מדינת עלייה.

זבולון אורלב: באים עולים חדשים, ואנחנו הולכים עכשיו להרע את התנאים לעולה חדש, כלומר, רק אם הוא היה במקום 180 יום קודם.

זבולון אורלב: אני לא חושב, שאנחנו, כמדינה שחרתה על דגלה קליטת עלייה, צריכים לפגוע בתנאים של עולים חדשים.

זבולון אורלב: לכן אני מבקש ממך, אם תהיה מוכן – ואנחנו בהחלט נתמוך בחוק, ואני חושב שהרעיון נכון – להוציא מהחוק, כלומר, לא להרע את התנאים של עולים חדשים, כדי שלא יצא שהמסר שלנו כלפי עולים חדשים הוא שזכויותיהם נפגעות כאן במדינה.

אברהם-בייגה שוחט: ההערה שלך נראית הגיונית, ונטפל בזה בדיונים לקראת הקריאה השנייה והשלישית, אחרי שאדבר עם אנשי האוצר שעוסקים בפיקוח על מטבע חוץ ובבעיות מהסוג הזה.

אברהם-בייגה שוחט: לי, על פני הדברים, נראה הגיוני מה שאתה אומר.

זבולון אורלב: אני מודה לשר, ואני אתמוך בחוק.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני לא רוצה – – –

זבולון אורלב: אני מסתפק בהבנה החיובית של השר, וזה בהחלט דבר ראוי, לכן אתמוך בחוק ואקרא לחברי לתמוך בו.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת איוב קרא – מוותר.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מיכאל איתן – אינו נוכח; חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף פריצקי – אינו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עוזי לנדאו, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

מאיר פרוש: ואחריו?

שמואל הלפרט: זהו.

שמואל הלפרט: הוא אחרון המשתתפים בדיון.

זבולון אורלב: ברגע שהיושב-ראש קורא את השמות כולם באים.

זבולון אורלב: אני מייעץ לאדוני שלא לקרוא את השמות, אלא כשכל אחד צריך לדבר.

שמואל הלפרט: טוב.

שמואל הלפרט: הרשימה סגורה.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, שר האוצר – מימון.

עוזי לנדאו: רציתי את תשומת לבך למימון שמממנת מדינת ישראל את הרשות הפלסטינית בזמן שהיא יורה עלינו; מאות המיליונים שמדינת ישראל באיוולתה, בטיפשותה, מעבירה לאותה רשות לא רק במהלך כל השנים האחרונות, כשמלמדים בבתי-ספר שיהודים זה המגפה של האלף השלישי, שאנחנו שטן עלי אדמות.

עוזי לנדאו: ערפאת מדבר בבתי-הספר על ג'יהאד מתוך נכונות להילחם עד הילד הפלסטיני האחרון והילדה הפלסטינית האחרונה, עד אשר הדגל הפלסטיני יתנוסס מעל חומות ירושלים.

עוזי לנדאו: את זה הוא עושה במערכת החינוך המסודרת שלו ובספרי הלימוד שהוא מדפיס בכספים שאנחנו מעבירים לו.

עוזי לנדאו: וזה לא משנה, כל הסיפורים וההבלים והבדותות שאתם תנסו לעטוף בהם את הטענה, כאילו מגיע להם.

עוזי לנדאו: לא מגיע להם.

עוזי לנדאו: הסכמי פריס – כלאם פאדי.

עוזי לנדאו: מי שנלחם בנו ומקבל מאתנו כספים, איננו יכול לחנך את הדור הבא שלו על מלחמה בישראל.

עוזי לנדאו: עכשיו ממשיכים להעביר להם כספים, והם צריכים את הכספים האלה, למה, אדוני השר?

עוזי לנדאו: הם צריכים את זה לתחמושת שאותה הם מבריחים דרך שדה התעופה בדהנייה, ואנחנו פותחים להם את השדה מפעם לפעם.

עוזי לנדאו: את הכספים האלה הם צריכים בשביל לרכוש ולייצר חומרי נפץ, ואת חלקם הם גם כן מבריחים דרך שדה התעופה בדהנייה.

עוזי לנדאו: ואני שואל: מה זה הטמטום שלנו?

עוזי לנדאו: איפה חוכמתה של הממשלה?

עוזי לנדאו: נלחמים בנו, ואנחנו משלמים את מחיר המלחמה הזאת בנו.

עוזי לנדאו: האמת היא שלא היה צריך להתפלא.

עוזי לנדאו: אחרי שממשלה בישראל שאתה היית חבר בה נתנה להם רובים, מתוך אמונה, מתוך הנחה, איך אמר את זה מר פרס?

עוזי לנדאו: – ישראל ואש"ף ירדפו יחד אחר ה"חמאס".

עוזי לנדאו: אני, אגב, רוצה לשאול בנושא הזה: כשיש לך משפחה ערבית וחלק מבניה אנשי "חמאס" וחלק מבניה אנשי אש"ף, נראה בעיניך טבעי שחלק מבני אותה משפחה יעשו אתנו יד אחת משום שהם רואים בבני המשפחה, בחלקה האחר, אויב?

עוזי לנדאו: זה הגיוני?

עוזי לנדאו: זה טבעי?

עוזי לנדאו: זו סהרוריות שמשקפת את אחת ההנחות של תהליך אוסלו.

עוזי לנדאו: לכן אני חייב כמעט לומר, שאם זאת היתה ההנחה שלכם – ניתן להם רובים כדי שהם יגנו עלינו – לא צריך להתפלא שאם ניתן להם כסף הם ישתמשו בכסף הזה כדי לקנות תחמושת נגדנו.

עוזי לנדאו: אני מעלה את הסוגיה הזאת כאן משום שאתה יושב כאן, אדוני השר, וכמה פעמים במהלך השנתיים האחרונות שבהן אני אישית תבעתי, שכאשר הם גונבים לנו כלי רכב, והם גורמים לנו נזקים כבדים גם בתחום הכלכלי, והם אינם מכבדים שיקים, והם אינם מכבדים עסקות, ונגרמים נזקים כבדים למערכת הכלכלית של ישראל, אתה היית אחראי להביא לכך שהנזקים יצומצמו – לא על-ידי שנעביר להם עוד כספים, על-ידי זה שנעצור את הכספים שלהם.

עוזי לנדאו: על כן אני מתפלא, אדוני היושב-ראש, שישראל גם תחת ידך, אדוני השר, ממשיכה להעביר להם כספים והם ממשיכים להיאבק בנו.

שמואל הלפרט: נא לסיים, חבר הכנסת לנדאו.

עוזי לנדאו: אסיים במשפט אחד, ואומר את הדבר הבא: ישראל שילמה מחיר כבד על האינתיפאדה האחרונה, מחיר כלכלי כבד.

עוזי לנדאו: מה שקורה רק לענף המלונאות אנחנו יודעים.

עוזי לנדאו: ממספרים שהתפרסמו לפני כחודש עולה, שהמחיר הכלכלי שישראל שילמה על האינתיפאדה הזאת, אינתיפאדת אוסלו, לא אל-אקצא, לא להיתפס למונחים שלהם, אינתיפאדת אוסלו, הוא 5 מיליארדי שקל.

עוזי לנדאו: אלה הנתונים שהתפרסמו, וזה היה נכון לפני חודש.

עוזי לנדאו: בינתיים זה גדל.

עוזי לנדאו: אני שואל, אדוני: אתה, כשר האוצר, האם תבעת מראש הממשלה לגבות מהם את המחיר הכלכלי של הנזק שנגרם לנו?

עוזי לנדאו: כי אם גם זה לא יהיה, אנחנו באמת הולכים למשא-ומתן בוושינגטון כהלוך הכבש אל הזאב וככבש ההולך על גחונו.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת עוזי לנדאו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת בנימין אלון, אחרון המשתתפים.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אשר לחוק אני מוכרח לומר שאני אאשר אותו עכשיו.

בנימין אלון: אני מבין שההכבדה הזאת מ-60 יום ל-180 יום היא רק לתושב.

בנימין אלון: כלומר, אזרח אין לו בעיה בכלל.

בנימין אלון: זה חל לגבי תושב שאינו אזרח או גם אזרח וגם תושב?

בנימין אלון: אבל אני לא אכביד בשלב זה של הקריאה, והייתי מנצל את יתרת הזמן, ואעשה את זה ממש בקצרה – – –

זבולון אורלב: אזרח הוא לא תושב?

בנימין אלון: החוק אומר, שאזרח ישראלי – – –

שמואל הלפרט: יש הבדל גדול בין אזרח לתושב.

בנימין אלון: בוודאי.

שמואל הלפרט: ערביי ירושלים הם רק תושבים ולא אזרחים.

בנימין אלון: ערבים ממזרח-ירושלים, 150,000, למעט 2,000, הם תושבים שאינם אזרחים, למשל.

בנימין אלון: יש יהודים שמסיבות שונות אינם יכולים לוותר על האזרחות שלהם.

בנימין אלון: יש עולים שבחוק המדינה שלהם, כשהם מקבלים אזרחות ישראלית הם מאבדים את האזרחות של המדינה הקודמת.

זבולון אורלב: בדברי ההסבר כתוב: "בין השאר נקבע בהגדרה בפסקה (1), כי תושב ישראל הוא אזרח ישראלי, או מי שנמצא בישראל".

בנימין אלון: בסדר.

בנימין אלון: אני לא אכנס לזה.

בנימין אלון: אני אכבד את השר ואחרי זה נדון ונראה על מה מדובר.

בנימין אלון: לגבי החוק הקודם, היתה כאן הטעיה, כי ניתקו בין הדיון ובין ההצבעה, ואני מקווה, חבר הכנסת אורלב, שמחר נגייס את כל המפלגות, למעט, כמובן, חבר הכנסת פינס וחבר הכנסת רובי ריבלין, שיש להם חוק משותף.

בנימין אלון: אני בפירוש מסכים לכל מלה שאמרת.

בנימין אלון: אני נגד כלנתריזם ונגד זה שאנשים ייקחו ויפרשו.

בנימין אלון: אדרבה, דווקא בזה החוק שלו לא מטפל.

בנימין אלון: הוא לא מונע את המצב שב-90 הימים האחרונים אפשר לקחת מימון ממפלגה זו למפלגה אחרת.

בנימין אלון: זה נשאר.

בנימין אלון: החוק הזה בא למנוע מצב של פדרציה.

בנימין אלון: פדרציה היא דבר נחוץ מאוד לדמוקרטיה הישראלית.

בנימין אלון: מפ"ם, ר"צ ושינוי התאחדו.

בנימין אלון: הן לא ידעו אם השידוך יצליח או לא.

בנימין אלון: בקדנציה הראשונה, שבה הן הלכו יחד, לכל מפלגה היה מימון המפלגות שלה עם אופציה לפרישה, וכך הן הודיעו לבוחר.

בנימין אלון: כלומר, בוחרים מ"השומר הצעיר" הסכימו להצביע לקפיטליסטים של רובינשטיין, כי הם הבינו שכל מפלגה לא מאבדת את העצמאות שלה.

שמואל הלפרט: נא לסיים.

בנימין אלון: אני מסיים.

בנימין אלון: אחרי זה, בבחירות אחר כך, הן באמת התמזגו, למעט שינוי, כידוע לנו.

בנימין אלון: כנ"ל, אני מאוד מקווה שאנחנו נקים פה בקרוב, אדוני שר האוצר, גוש רפובליקני, גוש דמוקרטי.

בנימין אלון: כדי לעודד התגבשות של גושים גדולים צריך אפשרות של פדרציה.

בנימין אלון: אם הבוחר יודע זאת מראש, כמו ביהדות התורה וכמו בסיעות אחרות, ואומרים מראש ליושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית: מפלגה זאת היא כך, מפלגה זאת היא כך, והכול גלוי ושקוף, למה למנוע את זה בחוק?

בנימין אלון: אני אתנגד לזה.

בנימין אלון: אני מקווה שלא יהיה מחר מחטף של הצבעה.

בנימין אלון: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת בנימין אלון.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

שמואל הלפרט: נא להצביע.

שמואל הלפרט: מי בעד?

שמואל הלפרט: מי נגד?

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על המטבע (תיקון מס' 4), התשס"א–2000, לוועדת הכספים נתקבלה.

בנימין אלון: זה חוק של השר בייגה שוחט.

זבולון אורלב: כל האופוזיציה שומרת עליך.

שמואל הלפרט: ארבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

שמואל הלפרט: הצעת חוק הפיקוח על המטבע (תיקון מס' 4), התשס"א–2000, אושרה בקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: הצעת החוק תעבור לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

שמואל הלפרט: (קריאה ראשונה)

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון מס' 29), התשס"א–2000.

שמואל הלפרט: יציג את החוק שר האוצר.

שמואל הלפרט: אדוני שר האוצר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בסעיף 35 לחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"ג–1963, מוגדר "יישוב ספר" כ"יישוב ששר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, הודיע עליו שהוא יישוב ספר".

אברהם-בייגה שוחט: "נזק עקיף" מוגדר בסעיף זה כ"הפסד או מניעת רווח כתוצאה מנזק מלחמה בתחום יישוב ספר".

אברהם-בייגה שוחט: התיקון בהצעת החוק נעשה בעקבות המלצות שפורסמו בחודש דצמבר 1999 על-ידי ועדה בין-משרדית בראשותו של מר יוני קפלן, נציב מס הכנסה, שמונתה על-ידי הממשלה לבחינת דרכי הפיצויים בעד נזקים הנגרמים בשל אירועים ביטחוניים.

אברהם-בייגה שוחט: כיוון שלעתים נגרם הנזק לאו דווקא בתחום היישוב אלא באזור תעשייה הסמוך לו או בשדות סמוכים לו, מוצע להגדיר "יישוב ספר" כיישוב או אזור הסמוך לו, שעליו הודיע שר האוצר שהוא יישוב ספר.

אברהם-בייגה שוחט: יודגש, כי מטרת התיקון לאפשר מתן פיצוי בעד נזק עקיף שנגרם בשל אירוע ביטחוני רק באזור הסמוך ליישוב ספר ולא לאזורים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: לחוק המוצע השפעה תקציבית.

אברהם-בייגה שוחט: יש להניח, כי תקציב המדינה לפיצויים לפי החוק יוגדל בסכום שקשה מאוד להעריכו כיום.

אברהם-בייגה שוחט: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לכבוד שר האוצר.

שמואל הלפרט: (הצעת חבר הכנסת נ' לנגנטל)

שמואל הלפרט: הצעת חוק נוספת היא הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – אזורי ספר), התשס"א–2000; הצעת חוק פ/2451, של חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, ברשותך, טרם הצגת החוק של חבר הכנסת לנגנטל אתייחס במשפט.

שמואל הלפרט: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: ברשותך, מר לנגנטל.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: סגן יושב-ראש הכנסת.

נחום לנגנטל: לשעבר.

אברהם-בייגה שוחט: סגן יושב-ראש הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: הצעת החוק של חבר הכנסת לנגנטל שונה באופן מהותי מהצעת החוק שמוצעת כאן.

אברהם-בייגה שוחט: בעצם, הצעת החוק של חבר הכנסת לנגנטל מאפשרת לשר האוצר לקבוע בסביבות יישוב שאיננו יישוב ספר באזור מסוים או בקטע מסוים מצב שבו יוכר האזור הזה כאזור עקיף, נניח, דוגמת עטרות היום, אשר יינתן בו פיצוי עקיף לנזקים שנגרמו לאזור.

אברהם-בייגה שוחט: אני בהחלט מזהיר את הכנסת ממצב שבו לא נדע באיזה מקום אנחנו יכולים לעצור עם העניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: יישוב ספר בקו העימות – יישובי הספר שמקבלים פיצוי עקיף עמדו במשך שנים מרובות בהתקפות רצופות, ישבו במקלטים ימים או שבועות, ולכן היתה הצדקה לפיצוי עקיף שם.

אברהם-בייגה שוחט: תיקון החוק שאני הצעתי בא לתת תשובה אם יש אזור תעשייה או שדה חקלאי שהוא מחוץ לתחום המוניציפלי אבל הוא בתחום המקום שבו מתרחש האירוע.

אברהם-בייגה שוחט: לבוא היום ולהציע הצעת חוק שאומרת, שעטרות או כל אזור אחר שנפגע כתוצאה מפעולות חיצוניות מחר בבוקר – ואני לא מדבר על נזק ישיר שהוא מכוסה ואין שום בעיה.

אברהם-בייגה שוחט: כל פגיעה בנזק ישיר מכוסה באופן מלא על-ידי מס רכוש וקרן פיצויים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני אומר לכם, חברי הכנסת, ואני אומר לך, ידידי חבר הכנסת נחום לנגנטל, שלא יהיה לנושא הזה סוף במערכת הלחצים.

אברהם-בייגה שוחט: כשנוצר מצב כזה, המדינה צריכה לטפל בכך באמצעות הפיצוי הישיר.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אם נהפוך את העניין לכזה שבכל מקום במדינת ישראל שיש בו אירוע ביטחוני יינתן פיצוי עקיף, אנחנו נהיה במצב שאי-אפשר לעמוד בו.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע מה יקרה.

אברהם-בייגה שוחט: גם באולם הזה וגם בוועדת הכספים תבואנה משלחות ויבואו גורמים בזה אחר זה, ואנחנו לא יכולים לעמוד בזה.

אברהם-בייגה שוחט: לפיכך אני מבקש לאשר את החוק שנולד כתוצאה משיקולי ועדה לנוכח הרבה מאוד עבודות, ולהתנגד לחוק שמציע חבר הכנסת לנגנטל, שהוא אחר לחלוטין.

שמואל הלפרט: תודה לשר האוצר.

שמואל הלפרט: עתה, הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – אזורי ספר), התשס"א–2000.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

שמואל הלפרט: זו קריאה טרומית.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, מה בעצם אומר פה שר האוצר?

נחום לנגנטל: אם, נניח, יש פעולות איבה במועצה אזורית מסוימת בגבול הצפון ויש איזה שדה מחוץ לגבולות שקובעים יישוב הספר, אומר שר האוצר: השדה הזה – אם נפלה שם "קטיושה", או שאי-אפשר כרגע לצאת לעבוד בו כתוצאה מכך שהאזור הוכרז כמקום שיש בו כרגע פעילות ביטחונית, או שכרגע יש חשש שיהיו שם "קטיושות", אני רוצה לכבד את השדה.

נחום לנגנטל: הכרזתי עליו כעל יישוב ספר.

נחום לנגנטל: בעצם, זו ההצעה של שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: זה בתחום קו העימות, ולא סתם באיזה תחום.

נחום לנגנטל: כן.

נחום לנגנטל: אמת.

נחום לנגנטל: נכון.

נחום לנגנטל: בתחום קו העימות.

נחום לנגנטל: רבותי, מה אני בא ומבקש?

נחום לנגנטל: אם יש מקום שלא הוכרז כקו עימות.

נחום לנגנטל: ירושלים עדיין, ברוך השם, לא הוכרזה כאזור קו עימות, והיא עדיין לא יישוב ספר, אבל לאזור התעשייה אסור להגיע אחר-הצהריים למשמרת שנייה, כי כוחות הביטחון אומרים שאסור להביא את המשמרת השנייה מהרגע שבו נופלת קצת החשכה.

נחום לנגנטל: אז אין נזקים?

נחום לנגנטל: אלה אפילו לא נזקים עקיפים, אלא נזקים ישירים.

נחום לנגנטל: אם בימים מסוימים – – –

זבולון אורלב: יהודה ושומרון מוגדרים כאזור ספר?

נחום לנגנטל: לא.

נחום לנגנטל: חלק כן, וחלק לא.

זבולון אורלב: אז אזור התעשייה – – –

נחום לנגנטל: אני אומר: תבינו מה קורה פה.

נחום לנגנטל: דיברנו על זה בוועדת הכספים.

נחום לנגנטל: באו פקידי האוצר ואמרו לנו: אנחנו לא יכולים להגדיר את עטרות נקודתית כאזור שיש בו בעיה לגבי מס רכוש.

נחום לנגנטל: שאלנו אותם למה, והם אמרו: זה לא חלק.

נחום לנגנטל: ירושלים לא הוגדרה כיישוב ספר.

נחום לנגנטל: היא לא קו עימות.

נחום לנגנטל: אני מבין את זה.

נחום לנגנטל: זה באמת לא הגיוני, שנכריז על אזורי תעשייה אחרים בירושלים.

נחום לנגנטל: באופן תיאורטי, אם לאדם יש חנות בירושלים, האם כתוצאה מזה שיש בעיות ברמות נפטור אותו או את העיר כולה?

נחום לנגנטל: ודאי שלא.

נחום לנגנטל: לכן באה הצעת החוק.

נחום לנגנטל: מה ביקשתי?

נחום לנגנטל: ביקשתי שתהיה סמכות לשר האוצר, ותיכף אני רוצה לומר על כך מלה, להכריז – לא על כל היישוב המוניציפלי, לא על כל הרשות המוניציפלית כעל יישוב ספר, אלא על אזורים נקודתיים, ולומר: עליהם יחולו כל התקנות של מס רכוש – נושא נפגעי איבה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, מה אני מציע?

נחום לנגנטל: חס וחלילה שאנחנו נעשה חקיקה לגבי עטרות, כי אולי, ואני מקווה, מחר כבר הכול יהיה בסדר בעטרות.

נחום לנגנטל: אני גם לא מבקש שזה יהיה באיזה רחוב או מסעדה בגילה שאולי כתוצאה מהמצב נפגעים שם, כי אני מקווה שהכול יהיה בסדר.

נחום לנגנטל: אני מבקש, שבחקיקה הראשית נסמיך את שר האוצר לקבוע, באישור ועדת הכספים, את המקומות.

נחום לנגנטל: על זה להגיד לנו כרגע שלא יהיה לדבר הזה סוף?

אברהם-בייגה שוחט: אם הממשלה, תהיה הממשלה אשר תהיה, תחפוץ לפצות מישהו בעטרות או במקום אחר, יש דרך לעשות זאת.

נחום לנגנטל: איך?

אברהם-בייגה שוחט: דרך תקצוב והליכה לוועדת הכספים.

אברהם-בייגה שוחט: זו הדרך הכי פשוטה.

נחום לנגנטל: אבל זה אומר – – –

אברהם-בייגה שוחט: אם הממשלה רוצה לתת למקום מסוים – – –

נחום לנגנטל: אדוני השר, אם זה כך, למה לעשות את התיקון שלך?

נחום לנגנטל: תן תקצוב ביישוב קו העימות.

אברהם-בייגה שוחט: לא.

אברהם-בייגה שוחט: אגיד לך למה.

אברהם-בייגה שוחט: הדברים האלה מתרחשים בתוך תחום קו העימות.

נחום לנגנטל: גם פה.

אברהם-בייגה שוחט: במפורש, לא.

אברהם-בייגה שוחט: זה בתוך תחום קו העימות.

אברהם-בייגה שוחט: זה פשוט מחוץ לתחום המוניציפלי.

אברהם-בייגה שוחט: נניח שהשדה לא נמצא בתחום מוניציפלי כזה או אחר וקורה שם משהו.

אברהם-בייגה שוחט: האם לא נעזור לו, אף שהוא בתחום קו העימות?

אברהם-בייגה שוחט: ודאי שכן.

נחום לנגנטל: תתקצב אותו.

נחום לנגנטל: לגרסתך, תתקצב אותו.

אברהם-בייגה שוחט: הוא נמצא באזור שכולו קו עימות.

נחום לנגנטל: לכן אני אומר:

נחום לנגנטל: מאחר שאתה רוצה לתת את הפטור דרך חקיקה ראשית של הכרזת שר אוצר, זה מה שאני רוצה.

נחום לנגנטל: אם הפקידים שלך היו באים אלינו ואומרים: אנחנו הולכים לפצות – הרי אני לא רוצה פיצוי תקציבי לאזור התעשייה בעטרות.

נחום לנגנטל: אם מחר תהיה בעיה גדולה מאוד באזור התעשייה בברקן, אני רוצה כרגע להחיל כדבר זה?

נחום לנגנטל: יבוא שר האוצר ויגיד: רבותי, בתאריכים אלה ואלה.

נחום לנגנטל: כפי שאתה יודע, אלה דברים מאוד מסובכים.

נחום לנגנטל: זו לא בדיוק הכרזה פשוטה, וזה צריך לעבור המון מבחני סף.

נחום לנגנטל: אתה צריך להביא את זה, או שר אוצר אחר, וזה לא משנה.

נחום לנגנטל: אני מאחל לך שלעולמי עד תישאר שר האוצר, ואתה יודע מה היחסים שלי אתך.

בנימין אלון: – – –

נחום לנגנטל: מה אני בא ואומר?

נחום לנגנטל: בוא וניתן את האפשרות לך, לשר אוצר אחר, ולא משנה למי, שהוא יוכל לקבוע.

נחום לנגנטל: זה מה שאנו רוצים.

נחום לנגנטל: שלא יבואו אלינו הפקידים ויאמרו לנו: אי-אפשר לתת את התקנות של מס רכוש.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אסיים כדי לא לנצל את כל – – –

אברהם-בייגה שוחט: אז אם שר האוצר מוותר על הסמכות הזאת?

אברהם-בייגה שוחט: אני מוכן לוותר על הסמכות הזאת.

נחום לנגנטל: אני לא רוצה להגיד לך את זה עד הסוף, אבל אני חושב שיכול להיות גם קצת גוון של מחשבות פוליטיות – איפה נמצאים המקומות.

אברהם-בייגה שוחט: בהחלט לא.

נחום לנגנטל: לא יחשוב מישהו לרגע, שקו העימות, יישובי הצפון הם דבר שאינני רוצה אותו.

נחום לנגנטל: אני רוצה אותו מאוד.

נחום לנגנטל: אבל אני חושב, שבעניין הזה צריך להרחיב את הכביש, על מנת שגם שר האוצר יוכל לנסוע לאותם מקומות שאני חושב שצריך לתת להם אותו סיוע.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת נחום לנגנטל.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

שמואל הלפרט: בינתיים יש הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 18), התשס"א–2000; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (הוראת שעה לעניין בחירות מיוחדות לראש הממשלה), התשס"א–2000; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 41), התשס"א–2000; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 42), התשס"א–2000 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט תודה.

גדעון עזרא: רבותי, מה קרה?

גדעון עזרא: (קריאה ראשונה)

גדעון עזרא: (הצעת חבר הכנסת נ' לנגנטל)

גדעון עזרא: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לומר לשר האוצר, שאין שום שדה שהוא לא בתחום מוניציפלי.

זבולון אורלב: אין הגדרה במדינת ישראל לאבן שאיננה בתחום מוניציפלי.

אברהם-בייגה שוחט: מכיון שעסקתי בדברים האלה – –

זבולון אורלב: אני מעיד.

אברהם-בייגה שוחט: – – יש דבר שנקרא מרחב גלילי, והוא לא שייך לשום תחום מוניציפלי – – – והוא לא כפוף לא למועצה אזורית ולא – – –

זבולון אורלב: אם שר האוצר הביא חוק כדי להסדיר כמה דונמים, הרי לא זו הכוונה.

זבולון אורלב: אם אני מבין, כוונת המחוקק כאן היא לטפל לא רק ביישוב אלא גם באזור שהוא חותך תחום מוניציפלי.

זבולון אורלב: הערה ראשונה – מדוע חוק זה יחול על נזק שאירע ביום ב' בסיוון, 17 במאי 1999?

זבולון אורלב: נדמה לי שזה היה יום בחירות, לא?

אברהם-בייגה שוחט: לא.

אברהם-בייגה שוחט: אגיד לך.

אברהם-בייגה שוחט: זה היה בדיוק – – –

גדעון עזרא: זה היה יום בחירות.

אברהם-בייגה שוחט: ועדת-קפלן חלה רטרואקטיבית, כי היו אירועים בצפון וישבו במקלטים.

גדעון עזרא: אבל זה היה ביום הבחירות.

גדעון עזרא: אתה צודק.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות.

זבולון אורלב: זה לא קשור.

אברהם-בייגה שוחט: לא.

זבולון אורלב: אני מקבל.

אברהם-בייגה שוחט: ישבו על זה שבוע ימים.

אברהם-בייגה שוחט: זה יישובי הצפון – – –

זבולון אורלב: שר האוצר, אתה יודע שאני מאמין לך.

זבולון אורלב: ראיתי כאן את התאריך 17 במאי ואמרתי: עכשיו יש בחירות – מחלקים מתנות.

זבולון אורלב: לא יודע.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

זבולון אורלב: דבר שני – אין שום היגיון לא להסמיך את שר האוצר, ולא את חבר הכנסת לנגנטל, לאפשר לתת פיצוי עקיף באופן גמיש.

זבולון אורלב: כל זה שהממשלה קושרת את הידיים ואת הרגליים שלה – למה?

זבולון אורלב: כמו שהיא רוצה לפתוח את ידה באזורי ספר.

זבולון אורלב: אביא כדוגמה את גוש-קטיף.

זבולון אורלב: גוש-קטיף איננו מוגדר כיישוב ספר.

זבולון אורלב: כל אחד מבין מה קורה באזור התעשייה בגוש-קטיף.

זבולון אורלב: ייתכן ששר האוצר הנוכחי, או בממשלה הבאה, ואין לי שום דבר אישי נגדך אבל אני מאחל לממשלה שתתחלף, ישקול, ואולי גם אתה, בזמן מסוים שאזור התעשייה הזה ראוי לא רק לפיצוי ישיר אלא גם לפיצוי עקיף.

זבולון אורלב: למה לקשור את זה רק לאזור ספר?

זבולון אורלב: אולי באזור הספר כרגע יש שקט, כמו שכרגע יש שקט בגבול הצפון, ועיקר הבעיה של התעשיינים, ועיקר הבעיה של המלונאים ועיקר הבעיה של החקלאים הן לא באותם אזורים?

זבולון אורלב: זה צדק בסיסי לאפשר לממשלה, לא לכנסת, לבוא לכנסת ולהגיד: רבותי, האזור הזה כרגע, בגלל נסיבות מסוימות, לפרקי זמן מסוימים, וחלק מהאזור הזה ראוי.

זבולון אורלב: יש כרגע אזורים שהם נתונים.

זבולון אורלב: לכן, אדוני שר האוצר, אני מקווה מאוד שתשתכנע לתמוך גם בהצעת החוק של חבר הכנסת לנגנטל.

זבולון אורלב: אני מקווה שכך יעשו גם חברי הכנסת.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

גדעון עזרא: אדוני שר האוצר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זו הזדמנות טובה לומר דברים, כי אין בדרך כלל מי ששומע אותנו.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, שכאשר אתה מסתובב ביהודה, שומרון וחבל-עזה ואתה בא למפעל מיצים בנווה-דקלים, מפעל שלא יכול לשווק את תוצרתו, מפעל שנפגע מכדורים יום-יום ושעה-שעה, והבעלים אומר לך שאמרו לו שהוא איננו קו עימות, מה הוא צריך לחשוב?

גדעון עזרא: כנ"ל מלון "אשל השומרון" ליד אריאל, שמאז תחילת האירועים לא היה בו אף אחד.

גדעון עזרא: התשובה שניתנה על-ידי משרד האוצר היא: אינך בגדר קו עימות.

גדעון עזרא: אדוני שר האוצר, אני חושב שבנושא הזה צריך להחליט, שהחל מתאריך מסוים אזורים אלו ואלו הופכים להיות קו עימות.

גדעון עזרא: אני חושב, שהתשובה הזאת היא לא רלוונטית ולא נכונה.

גדעון עזרא: אני חושב שגם אתה וגם אני מעריכים מאוד את המתיישבים שנושאים בעול הביטחון השוטף בצורה מעוררת כבוד.

גדעון עזרא: אני חושב, שהתשובה אליהם צריכה להיות יותר רצינית.

גדעון עזרא: קודם, בהיעדרך, דיברתי, והעוזר שלך שמע אותי, על נושא קצת אחר – היישוב ערב-א-סוואעד, שאחד מבניו נחטף בלבנון, בהר-דוב.

גדעון עזרא: היישוב הזה, שמשרתים בו 250 חיילים בצבא-הגנה לישראל, פנה אליך ואמר לך: יש לנו שני קידוחי מים ביישוב, ויש לנו ביוב ביישוב.

גדעון עזרא: הביוב נשפך לתוך הקידוחים, ואנחנו שותים את מי הביוב.

גדעון עזרא: אנא, 17 מיליון ש"ח, על מנת לסייע ליישוב במצוקתו.

גדעון עזרא: הם חלק ממועצה אזורית.

גדעון עזרא: הם הלכו למועצה האזורית, וזו אמרה להם: אנחנו בכלל לא בטוחים שאתם תהיו חלק מהמועצה שלנו בעתיד – ולכן הם ממשיכים לשתות את מי הביוב.

גדעון עזרא: ללא כל קשר, הראו אותם עכשיו בערוץ-2, ולדעתי הראו לא את היישוב הזה אלא יישוב לידו, אך תיארו אותו גם כיישוב של אותו עומאר סוואעד שנחטף, ותיארו את המצב הקשה שם.

גדעון עזרא: אין שם מצב קשה, אבל הם שותים מי ביוב.

גדעון עזרא: אם תרשום לפניך את הנקודות האלה – – –

אברהם-בייגה שוחט: סלאמה.

גדעון עזרא: כן.

איוב קרא: זה על-יד.

גדעון עזרא: אם תטפל בנושא הזה – זה נושא דחוף – לקראת הבחירות הבאות עלינו לטובה, הם ירשמו לך אולי "וי" ואולי מינוס.

גדעון עזרא: אבל מגיע לתושבי הכפר הזה שישתו מים.

גדעון עזרא: אשר לנווה-דקלים, "אשל השומרון" ומפעלים אחרים, אני אודה מאוד אם תודיע חד-משמעית, שהיישובים האלה – מגיע להם.

גדעון עזרא: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו באולם; חבר הכנסת שאול יהלום – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר שטרית – אינו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת לנגנטל מוותר על זכות הדיבור.

ראובן ריבלין: זה סעיף אחרון?

שמואל הלפרט: לא, יש עוד סעיף אחד.

שמואל הלפרט: זה הסעיף שלפני האחרון.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אתחיל בחיובי ואחרי זה אעבור לאיזו הסתייגות.

בנימין אלון: קודם כול מגיע יישר כוח לך, אדוני שר האוצר.

בנימין אלון: אני יודע שאתה הורית להעביר ליהודה ושומרון, ליישובים, סכום של כ-20 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: זה כבר נמצא ביהודה ובשומרון – – –

בנימין אלון: עד כמה שביררתי, זה עוד לא הגיע, אבל זה לא משנה, אני אומר יישר כוח.

בנימין אלון: אני באמת רואה בזה הבטחה שקוימה.

בנימין אלון: בסך הכול מדובר בסכום קטן לעומת הנזקים הנוראיים שקורים לנו, וכשם שצה"ל והמשטרה היו צריכים להידרש להוצאות מיוחדות בשל המצב, כך גם בהתיישבות – בהסעות, באמבולנסים וכו', ואני מעריך את זה.

בנימין אלון: יישר כוח.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה שביום חמישי יאשרו בוועדת הכספים עוד 30 מיליון שקל למיגון אוטובוסים.

בנימין אלון: כן?

בנימין אלון: כי לגבי האישור של ועדת הכספים החבר'ה שלך אמרו לי בהתחלה שזה עבר, אחרי זה – – –

אברהם-בייגה שוחט: לא, 20 מיליון השקלים מאה אחוז עברו.

בנימין אלון: אתה בטוח ש-20 מיליון עברו?

אברהם-בייגה שוחט: זה מאה אחוז עבר.

שמואל הלפרט: שר האוצר מדבר על 30 מיליון שקל נוספים, אני מבין.

שמואל הלפרט: זה מאוד מאוד חשוב – למיגון האוטובוסים.

בנימין אלון: אז יישר כוחו.

בנימין אלון: אני רוצה לגעת בנושא הזה.

בנימין אלון: אדוני שר האוצר, אין לי ספק שאנחנו לא יכולים להתעלם מעטרות, מה שהעלה כאן חבר הכנסת לנגנטל, והדרישה שלו שיהיה שיקול דעת לשר האוצר היא דרישה צודקת.

בנימין אלון: אני בכלל חושב שעטרות קובעת את הגבול הצפוני של ירושלים.

בנימין אלון: אין לנו שם, באצבע הזאת שיוצאת משועפאט עד לעטרות, למעט שכונת רכס-שלמה – – –

שמואל הלפרט: רמת-שלמה.

בנימין אלון: רמת-שלמה – מה שנקרא רכס-שוע

בנימין אלון: פאט – שהיא קצת צדדית לכיוון רמות, קצת מערבית.

בנימין אלון: אבל בכל האצבע הזאת אין שום יישוב, יש רק אזור התעשייה, שבקלות הופך, חלילה וחס, לעיי חורבות, יורים שם ברכבים שנכנסים.

בנימין אלון: יש שם בנייה יפה של הכבישים.

בנימין אלון: אני מקווה שגם כביש 45, שכבר חובר לגבעת-זאב, יחובר לנמל התעופה עטרות.

בנימין אלון: זה קטע קטן שכל העבודה בו נעשתה.

בנימין אלון: כנ"ל כביש מס' 4, שיחבר את מה שנקרא רחוב גולדה מאיר, את הצומת של רמות, לאזור התעשייה.

בנימין אלון: מדובר ב-400 עסקים, מדובר באזור תעשייה של עיר הבירה.

בנימין אלון: אדוני שר האוצר, נכון שהמצב הזה, שלמעלה מחודשיים-וחצי שכונה בעיר הבירה היא שכונת ספר, הוא מצב משפיל, וזה דבר חמור מאוד.

שמואל הלפרט: נא לסיים.

בנימין אלון: בעניין זה יש לי ביקורת נוקבת ביותר על הממשלה, שלא היתה יכולה להרשות שזה יקרה.

בנימין אלון: יש לזה אפקט נורא ואיום מבחינת התדמית של מדינה ריבונית, שאני מדבר בפרלמנט שלה, שנמצא קילומטר מטווח היריות, ואני לא יודע אם הלילה הם יירו או לא יירו.

בנימין אלון: אבל כפתרון לאותם בעלי תעשייה שסובלים, אני לא מסכים שאזור התעשייה עטרות יהפוך אזור שערבים כובשים אותו לאט, כי אף אחד לא מעז להגיע לשם.

בנימין אלון: וזה לא כך.

בנימין אלון: יש שם מפעלים טובים, יש שם תעשיינים מוכשרים ואמיצים שממשיכים, ואם יהיה גם שיפור התחבורה, שהוא הדבר המרכזי – אני באמת מציע שיהיו גם כלים חוקיים.

בנימין אלון: יהיה שיקול דעת לשר האוצר, אבל שיהיו כלים חוקיים.

בנימין אלון: לכן, חבר הכנסת לנגנטל, אני מבקש שאנחנו נאשר כמובן את בקשת שר האוצר, נאשר את הצעת החוק שלך בקריאה טרומית, זה יגיע לוועדה לאיזה דיון משולב, ובסך הכול – בחיוב.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת אלון.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת אברהם הירשזון, אבשלום וילן, ויצמן שירי, אברהם רביץ, אליהו בן-מנחם, מוחמד ברכה – אינם נוכחים.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: יש עוד הרבה?

שמואל הלפרט: לא, עוד שניים-שלושה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כבוד שר האוצר, אני מסכים שיש צורך לגבות את החוק שלך ולתמוך בו.

איוב קרא: אני חושב שזה מאוד חשוב.

איוב קרא: גם אין לי ספק שבחוק שהביא לנו היום חבר הכנסת לנגנטל אין הרבה שוני, ואני חושב שזה לטובת אזרחי ישראל, ואני מאוד מברך גם על החוק שלו ואני חושב ששני החוקים צריכים לעבור.

איוב קרא: אדוני שר האוצר, מכאיבה לי הסיטואציה שאליה נקלעה שכונת גילה במצב החירום, שבו היתה בעצם קריסה אזרחית ביטחונית, ובכמה ביקורים שקיימנו, סיעת הליכוד, עם חברים רבים בבית הזה, מצאנו אנשים שקיבלו הרבה הבטחות שלא קוימו במשך תקופה ארוכה, אף שבלב-לבה של בירת ישראל משתולל טרור אמיתי, יום-יום, שעה-שעה.

איוב קרא: חודשיים עברו, אדוני שר האוצר, ודבר לא נעשה למען אזרחים שאימת הטרור ריחפה מעל ראשיהם כל שעה, כל דקה.

איוב קרא: אני לא חושב שזה חכם שבסיטואציה כזאת לא באה הממשלה לגבות כל נושא ביישוב, לרבות הנושאים הכלכליים, נושא אבטחת בתי-הספר, גני-הילדים.

איוב קרא: שכונה בלב ירושלים הפכה בעצם שכונה בקו העימות לכל דבר, ואני לא חושב שיש היום לאזרחי ישראל סכנה גדולה יותר מבשכונה הזאת.

איוב קרא: אני חושב שצריך היה לחשוב, ובצדק, על גיבוי וסיוע הן לגבי גילה והן לגבי עטרות והן לגבי כל השכונות הפרבריות של ירושלים.

איוב קרא: אני יודע חד-משמעית שממש קיבלו הבטחות שווא.

איוב קרא: אמרו להם: היום מועבר לכם כסף לדיפון ולכל מיני אמצעים ביטחוניים, וכלום לא נעשה על-ידי הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש.

שמואל הלפרט: נא לסיים.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת קרא, בבקשה לסיים.

איוב קרא: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

איוב קרא: אני חושב, שאת החוק שלך, ידידי נחום לנגנטל, צריך לגבות, כי אנחנו בממשלה הבאה נדע גם לגבות את אזרחי גילה, נדע גם לגבות את כל אזרחי המדינה, לרבות קו העימות, ולא נעשה איפה איפה, כמו שעשתה הממשלה הנוכחית.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת ישראל כץ, מיכאל איתן, ציפי לבני, חוסניה ג'בארה, האשם מחאמיד, אליעזר זנדברג, מיכאל קליינר, תאופיק חטיב, יובל שטייניץ, אחמד טיבי, דני נוה, חיים כץ, טלב אלסאנע, מקסים לוי, עבד-אלמאלכ דהאמשה, אהוד ברק – –

נחום לנגנטל: – – –

שמואל הלפרט: כך רשום כאן.

שמואל הלפרט: – – יגאל ביבי, עוזי לנדאו, עסאם מח'ול, יוסף פריצקי, צבי הנדל, זאב בוים, דוד אזולאי, רחבעם זאבי, אברהם יחזקאל, שלום שמחון – אינם נוכחים.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, תם הדיון.

שמואל הלפרט: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

שמואל הלפרט: אנחנו נקיים עכשיו שתי הצבעות.

שמואל הלפרט: הצבעה ראשונה – על הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון מס' 29), התשס"א–2000, של שר האוצר.

ראובן ריבלין: איפה שר האוצר?

זבולון אורלב: – – – הוא ביקש, הבטחנו לו.

שמואל הלפרט: אנחנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: אפשר להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון מס' 29), התשס"א–2000, לוועדת הכספים נתקבלה.

זבולון אורלב: אתה מבין מה זו אופוזיציה אחראית, רובי?

זבולון אורלב: שר האוצר איננו כאן ואנחנו תומכים בו.

נחום לנגנטל: – – –

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של שבעה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

שמואל הלפרט: אני קובע, שהצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון מס' 29), התשס"א–2000, אושרה בקריאה ראשונה והיא עוברת לוועדת הכספים להכנה שנייה ולקריאה שלישית.

שמואל הלפרט: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – אזורי ספר), התשס"א–2000, של חבר הכנסת לנגנטל, קריאה טרומית בלבד.

שמואל הלפרט: נא להצביע, חברי הכנסת.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 7 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – אזורי ספר), התשס"א–2000, לדיון מוקדם בוועדת הכספים נתקבלה.

שמואל הלפרט: ברוב של שבעה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק של חבר הכנסת נחום לנגנטל תעבור לוועדת הכספים להכנה לקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: (תיקוני חקיקה), התשס"א–2000

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון בסדר-היום: הצעת חוק התקנת מעליות שבת בבניינים רבי קומות ובבניינים ציבוריים (תיקוני חקיקה), של חבר הכנסת בנימין אלון – קריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה חוק בנושא לא מי יודע מה, בסך הכול נקרא לו חוק שבת שלום.

שמואל הלפרט: חוק מאוד חשוב.

בנימין אלון: חוק חשוב, חוק שרוצה לאפשר ליהודים לחיות יחד בבניין אחד.

בנימין אלון: אני לא רוצה, חלילה, להגיע למצב, שיהודי דתי לא יוכל לגור בבניין בן כמה קומות שיש בו מעלית, ונמצא את עצמנו במצב שדתיים חייבים לגור בשכונה שלהם, והאחים היהודים שלהם שאינם מגדירים את עצמם כשומרי מצוות חייבים לגור בשכונה אחרת.

בנימין אלון: בבניין שעל-פי החוק מחויב בשתי מעליות, כי יש בו יותר מתשע קומות, אני לא זוכר בדיוק מעל כמה קומות החוק מחייב שתי מעליות – – –

זבולון אורלב: מעל שמונה קומות.

בנימין אלון: החוק הזה אומר, בניין שחייב בשתי מעליות, לפני שבונים אותו יתקינו באחת המעליות מנגנון שיאפשר הפעלת מעלית שבת.

בנימין אלון: זה לא אומר שיפעילו אותו.

בנימין אלון: היה ובאותו בניין מגורים לא יהיה ביקוש לדבר, לא יפעילו אותו, אבל שהמנגנון יהיה קיים.

בנימין אלון: זה הסעיף הראשון.

שמואל הלפרט: איך אדוני מגדיר רב-קומות, כמה קומות?

בנימין אלון: הצעת החוק היא בקריאה ראשונה.

בנימין אלון: הגדרת החוק אומרת: בכל בניין אשר על-פי דין חובה להתקין בו שתי מעליות.

בנימין אלון: אם אני לא טועה, נדמה לי שמדובר בבניין בן יותר משש קומות.

זבולון אורלב: יותר משמונה קומות.

בנימין אלון: בסדר, יותר משמונה קומות לפי החוק.

בנימין אלון: אני בפירוש חושב על אפשרות שחבר כנסת יסתייג לקראת ההצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ויגיד: שש קומות או חמש קומות, כי באמת מדובר בדברים הגיוניים.

בנימין אלון: הלכתי כאן על המינימום שיהיה מוסכם.

בנימין אלון: אני רוצה להעיר לפרוטוקול: נפלה כאן טעות דפוס.

בנימין אלון: ביררתי את הדבר עם משרד המשפטים ועם הייעוץ המשפטי.

בנימין אלון: לחוק שני סעיפים, אך הסעיף השני פשוט הושמט, והוא יובא בהמשך.

בנימין אלון: זה דבר חמור, אבל אני רוצה שזה יהיה לפרוטוקול.

בנימין אלון: הסעיף הראשון עוסק בחובת התקנת המנגנון בבניין שיש בו שתי מעליות.

בנימין אלון: הסעיף השני מגדיר את שיתוף הפעולה בהפעלת המעלית ואיך זה יהיה.

בנימין אלון: אין הוצאות מיוחדות על מעלית שבת, להבדיל ממעלית רגילה, אבל אם תהיינה – איך הן תוטלנה.

בנימין אלון: אם הדיירים הדתיים הם מיעוט, הם יצטרכו לשאת בחלק מההוצאות.

בנימין אלון: על כל הדברים האלה היתה הבנה מקיר לקיר, גם בוועדה, משינוי ועד ש"ס, דרך כל המפלגות.

גדעון עזרא: למה מדובר כאן על בנייני ציבור?

בנימין אלון: בנייני ציבור – אנחנו מורידים את זה.

בנימין אלון: מדובר בבתים משותפים, בבתי-מגורים.

בנימין אלון: הכוונה בבנייני ציבור היא למלונות, לבתי-חולים, למקומות שאנשים משתמשים בהם במעליות שבת.

בנימין אלון: אין שום סיבה לחייב משרדי ממשלה שסגורים בשבת או מקומות אחרים בדבר שכזה.

בנימין אלון: זו הכוונה.

בנימין אלון: לאורך כל דרך החקיקה של החוק הזה לא נתקלתי בשום התנגדות.

בנימין אלון: אני פתוח לכל ניסוח גם בקריאות הבאות, כדי שנוכל באמת לחיות כאן יחד בשבת וביום חול.

בנימין אלון: תודה רבה, אדוני.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת בנימין אלון.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת משה גפני, מיכאל קליינר, אברהם רביץ, יוסף פריצקי, שאול יהלום, האשם מחאמיד, עזמי בשארה, מיכאל איתן.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: אתה רשום.

שמואל הלפרט: אתה יכול לוותר, אדוני.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מי שנשאר פה בכנסת, כולם מהמחנה הלאומי של אריק שרון.

זבולון אורלב: מהמחנה הלאומי של המפד"ל.

גדעון עזרא: אני מקווה מאוד שנוכל להעביר אחרי הבחירות גם את החוקים האחרים שיצאו ביוזמת הממשלה שלנו.

גדעון עזרא: לעצם העניין, אני חושב, שהחקיקה הזאת בכנסת, אין שום סיבה שלא תימשך לאורך כל החודשיים הקרובים.

גדעון עזרא: אני לא חושב שעם ישראל צריך להפסיק את הפעולות הנדרשות.

גדעון עזרא: אני זוכר שבקיץ האחרון, כאשר היינו בפגרה, ממשלת ברק עשתה מה בראש שלה, ללא כל פיקוח וביקורת של הכנסת.

גדעון עזרא: הנושא הזה עלה, חבר הכנסת רובי ריבלין, בישיבה האחרונה של נשיאות הכנסת.

גדעון עזרא: העלינו את הנושא הזה.

בנימין אלון: ברשות היושב-ראש, אין אפשרות להכריז על פגרה ללא אישור ועדת הכנסת.

בנימין אלון: אני לא יודע על כך שוועדת הכנסת אישרה את הפגרה.

בנימין אלון: לכן, כל מי שחושב כמוך צריך לבוא לוועדת הכנסת ולהילחם בכך.

גדעון עזרא: אני חושב שהנושא הזה בעייתי.

גדעון עזרא: אני אומר לכם שהדבר לא יעלה על הדעת.

גדעון עזרא: אני זוכר מה היה בפגרת הקיץ, כאשר היו דברים דחופים, אבל לא יכולנו לדבר עם אף אחד.

גדעון עזרא: בתקופה הבאה עלינו לטובה – שיקטינו את מספר ימי הדיונים משלושה לאחד, אבל חייבים להמשיך בעבודת הכנסת.

גדעון עזרא: אנחנו מתריעים בשער, הוועדות צריכות להמשיך בעבודתן, ואני מציע שבישיבה בשבוע הבא נעלה פעם נוספת את הנושא הזה.

גדעון עזרא: אינני בטוח שההחלטה תישאר כפי שהיתה בשבוע שעבר.

גדעון עזרא: בלאו הכי השרים והמתמודדים לא נמצאים פה.

גדעון עזרא: אנחנו נישאר.

גדעון עזרא: תודה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת מאיר שטרית, חבר הכנסת טלב אלסאנע, חבר הכנסת איוב קרא.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח שהיתה לי הזכות להיות בין מגישי הצעת החוק שיזם הרב בני אלון.

זבולון אורלב: גם אני רואה בו חוק חברתי, חוק של אחדות עם ישראל, חוק שמאפשר לדתיים ולשאינם דתיים לדור בכפיפה אחת, בבניין אחד, וחשוב מאוד שלא תהיינה התבדלויות, ועם ישראל יהיה מעורב זה בזה, ויגורו אלה ליד אלה, ולא יימנע מדיירים דתיים לגור בבניינים רבי קומות רק בגלל הבעיה של מעלית שבת.

זבולון אורלב: עם זאת, ברור שהצעת החוק לא פותרת את כל הבעיות, שהרי יש לנו גם בניינים ישנים שיש בהם מעליות.

זבולון אורלב: ייתכן שצריך לקבוע חוק אחר שיסדיר את היחסים בבניינים משותפים ישנים.

זבולון אורלב: צריך להסדיר גם שם את הנושא של התקנת מעליות שבת.

זבולון אורלב: אני מאוד שמח על ההערה שלך, שנשמט כאן הסעיף העוסק בהפעלה.

זבולון אורלב: חוק כזה בלי סעיף המדבר על הפעלה, פירושו שלא עשינו כלום.

זבולון אורלב: אני בהחלט מברך אותך ומצפה שנקבל את תמיכת הכנסת כדי לקדם החוק.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת איוב קרא, שבוודאי יתמוך בהצעת החוק.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מוחמד כנעאן ויתר.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת ציפי לבני, אברהם הירשזון, נחום לנגנטל, יובל שטייניץ, דוד אזולאי, אליעזר זנדברג, אחמד טיבי וראובן ריבלין.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני תומך בך, ידידי בני אלון, אבל אני לא יודע מה אעשה עם המעליות של משפחת סוואעד באוהל בצפון.

איוב קרא: צריך להתייחס גם ליישובים הלא-יהודיים ולמגזר הערבי.

איוב קרא: אני מעריך שהוועדה בוודאי תתייחס לסוגיה הזאת, ובוודאי תמצאו לה פתרון.

ראובן ריבלין: האם יש בכפרים הערביים בניינים בני שש ושבע קומות?

איוב קרא: בערים הגדולות, בטייבה ובנצרת, אני חושב שצריך להביא זאת בחשבון.

איוב קרא: צריך להביא חוק שיתאים לציבור בישראל בכללו, ללא כפייה דתית כמובן, שלדעתי לא תתאים לאווירה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני חייב להתייחס לכך: היינו במפעל שנבנה בדליית-אל-כרמל, מפעל "בטון הכרמל".

איוב קרא: בדליית-אל-כרמל נמצאים שני מפעלים בסך הכול בקרב אוכלוסייה של 15,000 תושבים.

איוב קרא: צר לי ששני מפעלים בלבד, ביזמות פרטית, הם היחידים שנמצאים בכפר וביישוב הזה, כאשר יישובים סמוכים בגודל אזרחי כזה – יש בהם כ-200 מפעלים, והם מוכרים כאזורי פיתוח א', עם כל מה שמשתמע מכך.

איוב קרא: לא רק שיש רק שני מפעלים, אלא הוחלט שצריך לסגור את אחד המפעלים, ולמה?

איוב קרא: כי הוא צריך להיות באזור תעשייה, ואין, לצערי, אזור תעשייה.

איוב קרא: זה האבסורד של שנת 2000 במדינת ישראל, שיישוב כזה גדול ומתפתח, אין בו אזור תעשייה, אין בו מפעלים, ואם יש סוף-סוף שני מפעלים, אחד מהם צריכים לסגור.

איוב קרא: הוא מהווה 50% מהכוח התעשייתי והתעסוקתי של היישוב.

איוב קרא: אני הייתי קורא פה לממשלה, מבמת הכנסת, להתייחס למה ששמענו כרגע בערוץ-2 ולראות איך מתייחסים לבדואים בערב א-סוואעד, איך הם נראים ואילו מים הם שותים.

איוב קרא: אי-אפשר להמשיך לדכא ציבור כזה לויאלי ואמיתי שמשרת את המדינה ואת העם הזה, ועל אחת כמה וכמה כשמדובר בציבור דרוזי לויאלי, אמיתי וביטחוניסט.

איוב קרא: אי-אפשר להמשיך בצורה הזאת.

איוב קרא: אתם מדברים על מעליות?

איוב קרא: אנשים עדיין חיים באוהלים ובכל מיני סככות, לצערי, במדינת ישראל.

איוב קרא: דבר כזה לא יכול להימשך, ואני מקווה שנחליף ממשלה זו מהר ככל האפשר.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת איוב קרא.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ראובן ריבלין, ואחריו – אחרון הנואמים, חבר הכנסת נסים זאב.

שמואל הלפרט: בבקשה, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת הרב אלון, בדרך כלל, אני בהחלט חושב, כאדם שמכבד את מסורת ישראל סבא, ויש בלבי הרבה רצון לקיים את כל תרי"ג המצוות.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, היכולת שלי והיצר שלי לא מאפשרים לי לקיים את כולן, והלוואי שהייתי מגיע בשלב זה – – –

שמואל הלפרט: מי לא מאפשר לך?

ראובן ריבלין: היצר הרע.

שמואל הלפרט: אה, זה משהו אחר.

שמואל הלפרט: לכל אחד יש יצר רע.

ראובן ריבלין: חולשת הנפש, אתה מבין?

שמואל הלפרט: אתה לא היחיד.

ראובן ריבלין: אבל בין הי"ג מצוות שאני מקיים, החשובות שבהן קיימות.

ראובן ריבלין: אני נגד כפייה כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: אבל אם מדובר באמת ב-5,000 שקל, שהם באמת דבר של מה בכך בזמן התקנה, על מנת לאפשר אי-פעם בדרך כלשהי לאדם שהוא שומר מצוות על-פי אמונתו, לקיים את מצוותו – כי אין כאן חובה להפעיל מעלית שבת – אני רואה זאת בחיוב.

ראובן ריבלין: אם כי יש פה איזה דבר מוזר.

ראובן ריבלין: כי אם לימים הקיבוצים יגדלו כל כך, וחלילה, אנחנו תמיד מקווים שכולם יחזרו בתשובה, אבל עד אותה עת ואולי עד ביאת המשיח – יש מקרים שבהם אנחנו נמצאים באזורים כאלה, שהדעת לא מעלה שאי-פעם מישהו ישתמש במעלית כזאת, או יבקש להשתמש, כאחד מתוך 32 דיירים, במעלית שבת.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ריבלין, לידיעתך, פותחים בתי-כנסת בעין-חרוד ובקיבוצים.

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: מה, זה סימן לגאולה.

ראובן ריבלין: אנחנו בירושלים, חבר הכנסת הלפרט – אדוני מבני-ברק – מאמינים בביאת המשיח, ואנחנו ישנים עם נעליים, משום שאנחנו יודעים שבוא יבוא כל לילה, אז מה אתה אומר לי?

בנימין אלון: בקיבוצים יהיו חוזרים בתשובה מוקדם יותר משמונה קומות.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לאדוני, שהבעיה היא לא בהתקנה.

ראובן ריבלין: המחיר הזה הוא באמת מחיר חסר ערך, שחבל לדבר עליו.

ראובן ריבלין: מה יקרה, כאשר מבין 32 דיירים יבקש אחד להפעיל את המעלית בשבת?

בנימין אלון: החוק מתייחס לזה.

ראובן ריבלין: בסדר, ואתה מבקש להפעיל את המעלית בשבת ומחייב אותי ואת כל 31 הדיירים לעלות ולעצור בכל קומה, משום שמעלית של שבת, מטבע הדברים – – –

זבולון אורלב: מעלית של שבת גם ניתנת להפעלה בשעות מסוימות.

ראובן ריבלין: או.

ראובן ריבלין: קיי.

ראובן ריבלין: אני רק אומר שיש בכך איזה מין כפייה.

ראובן ריבלין: כאדם שלא מסוגל לקיים את כל המצוות בגלל חולשת הלב, חולשת הדעת וחולשת היצר, אני בעד החוק הזה.

ראובן ריבלין: אבל אני בטוח שיהיו פה כמה חברים שיתנגדו לכך.

ראובן ריבלין: אני רוצה להתייחס גם לדבריו של חבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: אתם צריכים להבין, רבותי, שבזמן בחירות לקיים כנסת זאת במה פוליטית – והשאלה היא האם באמת אנחנו צריכים לקיים את הכנסת כבמה פוליטית; הכנסת היא גם במה פוליטית, ובדרך כלל בימי שני אנחנו מתייחסים אליה כאל כזאת – אבל היא גם בית-המחוקקים.

ראובן ריבלין: וכאן טמונה סכנה גדולה.

ראובן ריבלין: קודם כול, ממשלה – ואני מקווה שבעוד חודשיים אנחנו נהיה ממשלה, זאת אומרת, החברים שיושבים כאן בבית.

ראובן ריבלין: הרי הממשלה מעולם לא ישבה כאן בבית, כשהיא היתה ממשלת השמאל.

ראובן ריבלין: בכלל, השמאל – הכנסת קטנה עליו.

ראובן ריבלין: אנחנו נלמד אותו שהכנסת תהיה הכי גדולה עליו.

ראובן ריבלין: אבל בדרך כלל, כאשר ממשלה יושבת והכנסת פועלת והאדם מבקש את אמון הציבור, הוא לא יוכל לעמוד בפני אותם לחצים של חוקים כאלה ואחרים המדברים על מיליוני שקלים, אם לא מיליארדים, ויאמרו לו: אם לא תאשר את החוק הזה, לא נצביע בעדך לכנסת.

ראובן ריבלין: יאמר: לא נצביע בעדך?

ראובן ריבלין: ניתן לך מים עד שיצא לך מהאוזניים.

ראובן ריבלין: אני אומר זאת לכם בלשון הגששים, חתני פרס ישראל.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אלה הם דברים שאנחנו צריכים להיזהר בהם, שחלילה לא נביא לידי מצב שבו אנחנו נהיה תחת השפעה או לחץ כזה או אחר שאינו ממין העניין.

זבולון אורלב: מכובדי, אבל הרי יש חוקים – – –

ראובן ריבלין: אבל אתה לא יכול לבוא ולומר לאדם: זה יעלה וזה לא יעלה.

זבולון אורלב: לא, אפשר לומר – חוקים שלא עולים בכסף.

זבולון אורלב: דבר נוסף, התפרסם היום דוח העוני.

זבולון אורלב: מתי נדון בו?

ראובן ריבלין: נכון, אתה צודק.

ראובן ריבלין: עם זאת, לגבי מה שיהיה בדוח העוני, לא יבוא ויאמר חבר הכנסת ריבלין: ראו נא, אני יודע שברק לא עשה כלום, אבל גם ממשלתי היתה לה יד בנושא העוני.

ראובן ריבלין: אני לא אומר זאת בזמן בחירות.

ראובן ריבלין: ולכן, גם הדיון על העוני יהיה הטחת האשמות ולא מציאת איזו סגולה לריפוי הנגע הממאיר הזה, היכול להרוס את חברתנו.

ראובן ריבלין: לכן אני בא ואומר, שיש היגיון רב לעשות איזה פסק זמן.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אנחנו פותחים בשבוע הבא את הכנסת באמת לאותם חוקים שאינם חוקים שבאים לידי מחלוקת של בני קורח, זאת אומרת, לא מחלוקת לשם שמים.

גדעון עזרא: מה עם הצעות אי-אמון?

ראובן ריבלין: על מה אתה יכול להגיש הצעות אי-אמון כשאין אמון בממשלה?

ראובן ריבלין: כי הממשלה לא מאמינה בעצמה.

ראובן ריבלין: לכן אני בא ואומר, שאנחנו רק יכולים להביע אי-אמון בעצמנו, וכל אחד מאתנו הרי מאמין בעצמו באמונה שלמה.

ראובן ריבלין: אתם לא חושבים ככה, רבותי שם בערוץ-33?

בנימין אלון: אם ראש הממשלה מתחייב לצאת לפגרה – או.

בנימין אלון: קיי.

בנימין אלון: אבל אם הוא חותם על הסכם – אני צריך לעצור אותו.

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: עצור אותו על-ידי כך שתפיל אותה במהרה בימינו, משום שלא תוכל לעשות כאן שום דבר, אלא אם כן תוכל לשנות את החוק.

בנימין אלון: קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: וחוק זה לא תוכל לשנות מהטעם הפשוט, שבמקרה כזה לא תבוא הכנסת לידי מצב שבו היא יכולה לבוא ולהכריע פוליטית.

ראובן ריבלין: זה יבוא להכרעת הציבור.

ראובן ריבלין: מטבע הדברים, כאשר אתה לא יכול להפיל את ראש הממשלה באי-אמון – – –

קריאה: – – –

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

בנימין אלון: אם תלך לבג"ץ הוא יאמר לך: למה אתה לא מפיל אותו באי-אמון – ואין אי-אמון.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: יש בהחלט היגיון לסברה, שבזמן מערכת בחירות צריך שהכנסת לא תהיה פעילה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון המשתתפים.

שמואל הלפרט: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת ריבלין, אתה דיברת על הקיבוצים.

שמואל הלפרט: לפני 50 שנה, כאשר הרב מפוניבז' אמר שצריכים להכין תפילין לאנשי עין-חרוד, אנשים הסתכלו עליו כאילו הוא ירד מן הירח, והנה בעין-חרוד הקימו בית-כנסת.

שמואל הלפרט: ממש פלא גדול, ויכול לקרות גם מה שאתה אמרת, שיקימו בתים רבי קומות בעין-חרוד, ויצטרכו שם מעלית שבת.

שמואל הלפרט: גם זה יכול לקרות.

ראובן ריבלין: אמן.

שמואל הלפרט: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני שמח שאני נמנה עם מציעי החוק למעליות של שבת.

נסים זאב: מספר הקומות שמחייב היום מעלית הוא חמש ומעלה.

נסים זאב: זה תלוי בנפח הבניין, ואם בבניין יש מספר מסוים של דיירים שמחייב התקנת שתי מעליות – חבר הכנסת בני אלון, אני חושב שהחוק שמחייב התקנת מעלית הוא אותו חוק שצריך לחייב התקנת שתי מעליות, לפי מספר הדיירים – אחת תהיה לשבת ואחת תהיה מעלית רגילה.

נסים זאב: אני מסכים עם חבר הכנסת ריבלין, שיכולים להיכנס פה למחלוקת מסוימת אם רוב הדיירים, או חלק מהדיירים אינם שומרי שבת ולא מעוניינים במעלית הזאת.

נסים זאב: השאלה היא, האם יכולים לאכוף את החוק הזה, או לחייב דיירים לעלות דווקא במעלית שבת.

נסים זאב: אגב, אני חושב שאם ביבי נתניהו היה עולה במעלית שבת והיה עושה הפוגה וחושב קצת יותר בין קומה לקומה, הוא לא היה צריך לקבל החלטה כל כך נועזת, נחרצת ומהירה, לרוץ לראשות הממשלה.

שמואל הלפרט: השאלה היא מתי הוא קיבל את ההחלטה.

שמואל הלפרט: אני לא חושד בו שבשבת הוא יקבל החלטות כאלה גורליות.

נסים זאב: אני יודע שבמוצאי-שבת הוא הגיע לארץ.

נסים זאב: אני מאמין שהוא לא קיבל את ההחלטה בשבת.

נסים זאב: אבל יש לי שאלה.

נסים זאב: מה קורה לאותם קניונים שהם רבי קומות והם פתוחים בשבת?

נסים זאב: האם אפשר לחייב אותם שיתקינו מעלית שבת?

שמואל הלפרט: קניונים צריכים להיות סגורים בשבת.

זבולון אורלב: – – –

נסים זאב: מכיוון שמצד אחד זה בניין ציבורי.

נסים זאב: הייתי פעם בבית-הכנסת "שערי ציון", ראיתי שני אמריקנים והם שאלו אותי: איך הגעת היום לבית-הכנסת?

נסים זאב: אמרתי: מה פירוש איך הגעתי?

נסים זאב: הגעתי באוטו של שבת.

נסים זאב: אני שומע את זה במו-אוזני.

נסים זאב: אני לא בא אף פעם חלילה במכונית שלי הרגילה, אני בא באוטו של שבת.

נסים זאב: והוא באמת מאמין שבאוטו של שבת אפשר להגיע לבית-הכנסת.

נסים זאב: אז יש כאלה שחושבים שאולי אם נתקין להם מעלית שבת אפשר גם לעשות את הקניות בשבת.

נסים זאב: אני רוצה לומר לגבי הנושא של הכנסת, שלא מקיימת דיונים במהלך השבועות הקרובים, וזה חבל מאוד.

נסים זאב: אני חושב שכל הנושאים שכבר עברו את הקריאה הראשונה ויש בבית הזה קונסנסוס ביחס אליהם, אנחנו יכולים לקדם אותם לקראת קריאה שנייה ושלישית, מה גם שאנחנו עדים לכך שיש פה חברים קבועים שבאים לכנסת ואפשר לספור אותם.

נסים זאב: תמיד תראה בערך עשרה – – –

ראובן ריבלין: נאמני הבית.

נסים זאב: נאמני הבית, בין עשרה ל-12.

נסים זאב: אולי אנחנו נתחייב בפני הבית הזה שאנחנו נמשיך לנהל פה את הכנסת במהלך הפגרה הזאת ונבטיח שלא נקיים מחלוקת.

נסים זאב: ההצבעה תהיה פה-אחד לגבי כל הנושאים שיש עליהם קונסנסוס.

נסים זאב: זה נושא רציני ששווה דיון.

נסים זאב: אי-אפשר להיות עכשיו חודשיים בקדחת של בחירות ואחרי זה קדחת של הרכב הקואליציה ושל הממשלה, איך להרכיב אותה, אם בכלל יוכלו להרכיב אותה בסיטואציה שתיווצר, שמי יודע מי יהיה ראש הממשלה.

נסים זאב: חלילה וחס, אם ראש הממשלה ברק עוד הפעם ייבחר, אני אומר לכם שממשלה לא תהיה, ואז נצטרך עוד הפעם בחירות, ושוב הכנסת הזאת לא תתפקד – עד הקיץ הבא אולי.

ראובן ריבלין: – – –

נסים זאב: לא, לא, לא.

נסים זאב: אז לכן אני חושב שבאמת צריכים לתת את הדעת על נושאים שאפשר לקדם אותם במהלך השבועות הקרובים, ומכיוון שמדברים על מעלית של שבת, אני אומר לכולם מעכשיו שבת שלום.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

שמואל הלפרט: מי בעד?

שמואל הלפרט: מי נגד?

שמואל הלפרט: נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מעליות שבת בבניינים רבי קומות ובבניינים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשס"א–2000, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, רוב של שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

שמואל הלפרט: אני קובע, שהצעת חוק מעליות שבת בבניינים רבי קומות ובבניינים ציבוריים (תיקוני חקיקה), אושרה בקריאה ראשונה.

שמואל הלפרט: הצעת החוק עוברת לוועדת הפנים להכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

שמואל הלפרט: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום רביעי, כ"ג בכסליו התשס"א, 20 בדצמבר 2000, בשעה 11:00.

שמואל הלפרט: ישיבה זו נעולה.

שמואל הלפרט: תודה.