ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 146, 2000-10-31 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שלישי, ב' בחשוון התשס"א, 31 באוקטובר 2000.

אברהם בורג: הנושא הראשון בסדר-היום הוא הצעת חוק תקציב המדינה לשנת הכספים 2001, התשס"א–2000, קריאה ראשונה, יחד עם הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2001), התשס"א–2000, קריאה ראשונה.

אברהם בורג: הדיון יהיה במשולב ואת הצעות החוק יציג במשולב שר האוצר וחבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

אברהם בורג: בבקשה.

משה גפני: אולי כדאי לדחות את הדיון, יש מצב חירום.

אברהם בורג: מבחינתי אין התנגדות.

אברהם בורג: אם השר ישתכנע, זה בסדר.

משה גפני: אולי כדאי לדחות, אדוני שר האוצר?

קריאה: כמה אתם מקבלים?

משה גפני: מיליארד דולר.

אברהם בורג: ב"קש"?

אברהם בורג: ב"קש"?

משה גפני: לא, אפשר באשראי, אנחנו סומכים על המלה של שר האוצר.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני, קוראים לזה "הקש בדלת".

אברהם הירשזון: אין ידיד נאמן מכסף מזומן.

משה גפני: אדוני שר האוצר, אולי כדאי לדחות את זה?

אברהם-בייגה שוחט: אני אשקול את ההצעה שלך יותר מאוחר.

אברהם בורג: גפני אומר שהוא יודע למה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לכנסת את הצעת חוק התקציב לשנת 2001 וכמו כן את חוק ההסדרים לשנה זו.

אברהם-בייגה שוחט: החומר הונח על שולחן הכנסת כנדרש, הממשלה עשתה עבודה באישור התקציב הזה, אנשי האוצר עסקו בו רבות, והייתי אומר בצניעות הראויה, שהתקציב המונח לפניכם מבטא בצורה נחרצת וברורה את הישגי המשק והכלכלה בשנת 2000, כל זה מעל ומעבר למצופה; כל זה מעל ומעבר למצופה, וכל מי שקורא את החומר המונח כאן, הן הדוח המשותף והן בספר התקציב, רואה את הנתונים, רואה את התוצאות ויודע שאכן מה שקרה בשנה הזאת הוא דבר מופלא מבחינת המשק.

אברהם-בייגה שוחט: לפני שנה בעת הזאת עמדתי כאן על הדוכן והצגתי את הצעת התקציב לשנת 2000.

אברהם-בייגה שוחט: הביקורת היתה קשה מאוד, גם בתוך הממשלה, שרים מתוך הקואליציה, חברי כנסת רבים גם באולם הזה וחברי כנסת לא רק מסיעות הקואליציה, פרשנים, עיתונאים, ובעצם מי לא?

אברהם-בייגה שוחט: מי לא תקף את התקציב ואמר: לא תהיה צמיחה, לא תהיה התפתחות חיובית במשק, לא יגדל הייצור, לא תעלינה ההשקעות, לא יתחילו לראות בשינוי מגמה של ירידה באבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: כל אלה מוזמנים לקרוא את הנתונים שמונחים על השולחן.

אברהם-בייגה שוחט: אלה לא נתונים שיצאו מבית-מדרשו של משרד האוצר, או משולחנו של שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: כל הנתונים מבוססים גם על נתוני בנק ישראל וגם על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

מקסים לוי: לא בקריית-שמונה ולא בדימונה.

מקסים לוי: אולי בסביון ובהרצלייה.

חיים כץ: אתה לא גר בארץ.

חיים כץ: בייגה, תאמין לי שאתה לא גר בארץ הזאת.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, הוא מגיש את התקציב של הארץ שבה הוא גר, ואחרי כן כל אחד יצביע לפי המדינה שלו.

אברהם בורג: תודה.

חיים כץ: הוא מגיש את חוק ההסדרים – – –

אברהם בורג: אדוני לא ידאג, חוק ההסדרים ייראה אחרת בצאתו מבית-היוצר שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבין שמקסים לוי מסתובב במדינת ישראל יותר מכל אחד אחר, הוא עושה את זה כבר כמה שנים טובות והוא חושב שהוא מייצג מישהו.

מקסים לוי: אבל ממדי האבטלה עולים, על מה אתה מדבר?

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא ייצג אף פעם אף אחד וגם עכשיו הוא לא מייצג אף אחד.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך, חבר הכנסת מקסים לוי, לראות גם את הדברים החיוביים וגם את הדברים השליליים.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר, שאני מציע לכל אלה שניבאו שחורות ומתחו ביקורת פשוט לקרוא את החומר שמונח כאן.

אברהם-בייגה שוחט: תמיד יהיו אנשים שיגידו: כן, אבל זה רק פה וזה לא שם, אבל יש משק עם 2.5 מיליוני עובדים, יש תעשייה ויש תיירות ויש מחקר ופיתוח ויש דברים נפלאים שקורים לנו, וכל אמירה דמגוגית כזאת או אחרת לא תכסה על מה שיש.

אברהם-בייגה שוחט: היא גם לא תעזור פוליטית למישהו שחושב, שאם הוא יקרא קריאות ביניים כאלה, יצא מזה משהו.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר, שחלפה שנה והמציאות החיובית עלתה על כל התחזיות.

אברהם-בייגה שוחט: מצמיחה של 2% לשנה הגענו לצמיחה של כמעט 6% השנה.

סילבן שלום: קודם כול, זה 5.4%.

סילבן שלום: באיזה ענפים?

אברהם-בייגה שוחט: 5.8%.

אברהם-בייגה שוחט: לא כמו אותם 3% שהנחנו, שדיברתי עליהם כשעמדתי פה בנאומי לקראת תקציב שנת 2000.

אברהם-בייגה שוחט: לא 3% – וגם על כך נמתחה ביקורת ונאמר:

אברהם-בייגה שוחט: אתה חולם חלומות באספמיה ושום דבר לא יצא מהעניין הזה – אלא קרוב ל-6%.

סילבן שלום: מה עם הבנייה?

אברהם-בייגה שוחט: היצוא – בספר שהונח כאן

אברהם-בייגה שוחט: לפני שנה הנחנו הנחה פראית ונועזת, חבר הכנסת ליצמן, שהוא יעלה ב-10%.

אברהם-בייגה שוחט: אנא מכם, תקראו את התוצאות – היצוא יעלה השנה כמעט ב-20%, ומדינת ישראל, אם הכול יתנהל למישרין, חבר הכנסת ברכה, תייצא בשנה הבאה ב-50 מיליארד דולר.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר, שמדינת ישראל תייצא בשנה הבאה ב-50 מיליארד דולר.

אברהם-בייגה שוחט: השנה לא נגיע לזה, זה יהיה רק 46 מיליארד דולר.

מוחמד ברכה: אבל הדפוקים נשארים דפוקים.

אברהם-בייגה שוחט: מה קרה עוד?

אברהם-בייגה שוחט: ההשקעות גדלו, הגירעון קטן, האינפלציה ירדה, ואני אומר לכם, רבותי, גם אותו דבר שכולנו רצינו בו החל להתרחש בקצב אטי: במקום עלייה שוטפת והולכת במגמת האבטלה, לראשונה שברנו את המגמה, ולראשונה אנחנו רואים תחילתה של ירידה באבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: מי שקורא את החומר והוא משוחרר מכל מיני נושאים פוליטיים וקואליציוניים, יכול לומר בשקט את המשפט הבא – ואני פונה אליך, ריבלין, כי אתה יודע להתנסח כהלכה ואתה גם לא גוזר על עצמך שתיקה ושומעים אותך לא מעט, בטוב טעם, דרך אגב – שככל הנראה שנת 2000 היתה מהשנים הטובות ביותר, אולי הטובה ביותר למשק הישראלי במשך שנים רבות.

אברהם הירשזון: זה הכול תוצאה של שלטון נתניהו.

ראובן ריבלין: שטרית הכין לך את זה.

אברהם-בייגה שוחט: אני כרגע במצב נהדר.

אברהם-בייגה שוחט: לפני חצי שנה עלו לפה דוברי הליכוד, תקפו ואמרו שהכול נכשל.

אברהם-בייגה שוחט: אחרי שראו שמשהו בסדר הם אומרים: זה בסדר גמור, אבל זה אנחנו.

אברהם-בייגה שוחט: בסדר, אני מדבר כרגע על המשק.

אברהם-בייגה שוחט: על מה תקפו אותי?

אברהם-בייגה שוחט: על תקציב מרוסן, על גירעון קטן, על יעד אינפלציה, על תקציב שבו הממשלה פחות מזרימה כספים כדי להפעיל אותו.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אמרתי אז ואני אומר גם היום: אנחנו חלק מהמדינות המפותחות בעולם, ולכן אנחנו חייבים לפעול על-פי הכללים שמנחים את המשקים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: מי שרוצה להיות חבר בחבורה הזאת, של 20 או 25 מדינות מפותחות, חייב לשחק לפי הכללים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר להיות שם ולשחק אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר לשחק כדורסל בכללים של כדורגל או להיפך.

אברהם-בייגה שוחט: מי שרוצה להיות שם, יש כללי משחק תוך התאמה לצרכים הלאומיים, לבעיות הלאומיות, אבל בגדול אלה כללי המשחק, ומי שלא יתנהג לפיהם אכן לא יוכל להתקיים.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, התקציב המונח לפניכם נישא על כתפי ההצלחה של התוצאות הכלכליות בשנת 2000.

אברהם-בייגה שוחט: ומה משמעות העניין?

אברהם-בייגה שוחט: לא היינו יכולים להשיג תקציב כזה אלמלא היתה צמיחה כל כך גדולה.

אברהם-בייגה שוחט: לא היינו יכולים להשיג תקציב כזה אלמלא היו לנו הכנסות ומקורות שדרכם יכולנו להציע הצעה שמפעילה את המשק בהיקפים גדולים יותר.

אברהם-בייגה שוחט: יש לנו אפשרות להקצות יותר, ועשינו זאת בהצעת התקציב הזאת גם לחינוך, גם לתשתיות, גם למחקר ופיתוח, גם למפעלי מים.

אברהם-בייגה שוחט: בשנה שעברה הבטחתי, שאם התוכנית שלנו תצליח, ניתן יותר מקורות לנושאים האלה בתקציב 2001.

אברהם-בייגה שוחט: ואכן זה מה שקרה.

אברהם-בייגה שוחט: הצלחנו מעל המשוער, ולכן מי שקורא את סעיפי התקציב רואה בדיוק מה אנחנו מציעים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל גם שמרנו על כללי הזהב, אותם כללים, חבר הכנסת גפני, שאנחנו מחויבים להם, לא הייתי אומר כמו מה שכתוב בלוחות הברית, אבל בכל אופן כללי משחק, כללי זהב שבלעדיהם משק מודרני לא יכול להתקיים.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מציעים גירעון נמוך.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מקטינים את היחס של התוצר לחוב, ואני מציע לכם לקרוא בספר ולראות, שאם הכול יתנהל כהלכה, אנחנו נגיע לדבר שלא חלמנו עליו.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1985 היחס של החוב לתוצר היה 180%.

אברהם-בייגה שוחט: זאת אומרת, אם התוצר היה 200 מיליון דולר, החוב היה כפול מזה.

אברהם-בייגה שוחט: ככל הנראה, בשנת 2001 נגיע ל-90%.

אברהם-בייגה שוחט: בכניסתי לתפקיד ב-1992, בממשלתו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, היחס חוב–תוצר היה קרוב ל-130%.

אברהם-בייגה שוחט: השנה הוא יהיה 94%, ונרד מטה-מטה.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב כחלק מהתוצר הולך ויורד.

אברהם-בייגה שוחט: אני מקווה, שהכנסת תתגבש מסביב לרפורמה במס, שהיא חשובה מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: אינפלציה יותר נמוכה, אבל הייתי מוסיף משהו חשוב – לראשונה קבעה הממשלה יעדים ארוכי טווח עד שנת 2003, הן בתחום האינפלציה והן בתחום הגירעון, ובשנת 2003, אם נפעל לפי הכללים האלה, נגיע לאותם פרמטרים, לאותם משתנים שבהם פועלת הכלכלה המפותחת, מה שנקרא אמנת מסטריכט, והדברים האלה יאפשרו לנו להשתלב באופן מושלם בכלכלה העולמית.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב מבטא יעדים ברורים של המשך צמיחה, הקטנת האי-שוויון הכלכלי, הורדת האבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל כדי שזה יקרה צריך לעשות הרבה מאוד דברים.

אברהם-בייגה שוחט: חוץ מהתקציב וחוץ מהמדיניות המוניטרית חייבים לעשות שינויים מבניים ולא להרפות מהם.

אברהם-בייגה שוחט: השינויים המבניים לאורך השנים הפכו את המשק שלנו ממשק ריכוזי, ממשק מונופוליסטי, למשק בר-תחרות, למשק שבו יש גורמים עסקיים.

אברהם-בייגה שוחט: לכן השינויים המבניים חייבים להימשך, לרבות רפורמות במיסוי, לרבות רפורמות בתקשורת, לרבות רפורמות בתחבורה הציבורית, לרבות רפורמות בנמלים – כל אותם דברים שהממשלה החליטה.

אברהם-בייגה שוחט: את חלקם היא מבצעת, בחלקם יש קושי רב לביצוע, אבל אין לי ספק שבלי רפורמות לא נוכל לקיים משק מודרני ומשק נכון.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לומר כמה מלים על התשתיות הלאומיות, ואני אומר זאת בנימה מודגשת של ביקורת כלפי מה שמצאתי, גם כשנכנסתי לעניין בתפקידי כשר האוצר, ובעיקר בחודשים האחרונים שבהם אני משמש גם שר תשתיות.

אברהם-בייגה שוחט: לצערי הרב, למרות המשבר העמוק במשק המים, ומשק המים נמצא במשבר עמוק מאוד, לא עשתה הממשלה הקודמת שום מאמץ אמיתי של טיפול במשבר שהיה ברור שהוא מתרחש.

אברהם-בייגה שוחט: היה ברור שהמשבר הזה מתרחש מכיוון שכולם ראו את מפלס הכינרת, כולם ראו את המפלסים באקוויפרים שנושאים את המים החשובים לנו.

אברהם-בייגה שוחט: לא היתה תוכנית, לא נעשה קיצוץ באספקת המים לחקלאים, לא נעשה שום דבר.

אברהם-בייגה שוחט: יזמנו תוכנית רחבת היקף שמטפלת בכל הנושא בהיבטו הרחב, ויותר משאני שבע רצון מהתוכנית, אני מלא ביקורת על כך שלא נעשה במשך השנים שום דבר בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: גם במערכת הגז הטבעי, במשך שלוש שנים לא נעשה שום דבר, אף שהיה לנו שר תשתיות.

אברהם-בייגה שוחט: הטיפול במינהלת הגז הטבעי התחיל ב-1995, אבל במשך שלוש שנים שום דבר לא נעשה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מתכוננים לסיים את הפרשה הזאת, גם להחליט על מוביל מרכזי של גז, שיקבל אספקת גז מכל הגורמים שירצו לספק גז טבעי למדינת ישראל.

עוזי לנדאו: תיתנו למצרים?

אברהם-בייגה שוחט: מחירו של הגז הטבעי הרבה יותר זול ממחירם של דלקים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: הוא מרכיב הרבה פחות מסוכן בזיהום סביבתי, ואני הייתי אומר, חבר הכנסת לנדאו, שלא היה מזיק אם תשאל יום אחד את יושב-ראש מפלגתך מדוע לא נעשה כלום גם בנושא המים וגם בנושא הגז.

עוזי לנדאו: – – – אני שואל אותך מה מדיניות מדינת ישראל בנושא צינור הגז.

עוזי לנדאו: לפני חודש וחצי היה דיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה, ולא ידעתם – – –

אברהם בורג: מזל שיש ועדת ביקורת.

אברהם-בייגה שוחט: אני נתתי לך תשובה ברורה ומוחלטת על ההחלטות בנושא המים.

אברהם-בייגה שוחט: החליטו על התפלה.

עוזי לנדאו: אתה התבקשת להשיב מדוע לא מונה נציב מים.

אברהם-בייגה שוחט: ועדת שרים לכלכלה, בסמכות הממשלה, החליטה אחרי כמה דיונים על תוכנית רחבה ביותר בנושא המים.

ראובן ריבלין: אדוני השר, ראש הממשלה תומך בתקציב?

ראובן ריבלין: למה הוא לא פה?

אברהם בורג: זה סימן שהוא תומך.

אברהם בורג: הוא סומך – – –

ראובן ריבלין: עוד לא שמעתי ששר אוצר כל כך אחראי, כל כך מסור, משלם את כל המחיר על כל השטויות שהוא עושה, והוא אפילו לא מואיל לבוא לשמוע.

ראובן ריבלין: 52 שנה הכנסת קיימת, ועוד לא ראינו תקציב שראש ממשלה לא – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לך.

אברהם-בייגה שוחט: בשנים 1999-1997 יכולת לראות שר עומד כשראש הממשלה איננו.

ראובן ריבלין: אתה טועה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא טועה.

אברהם בורג: מה שהוא אומר, כנראה, שהצמיחה היא אותו דבר.

אברהם הירשזון: אפילו במשא-ומתן הקואליציוני הוא היה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת לנדאו, כאיש שנחשב לרציני ובודק את הדברים, תיקח את החלטת הממשלה בעניין המים ותראה שיצאו מכרזי התפלה ותראה שיצאו מכרזים לטיפול במים מושבים.

עוזי לנדאו: קיבלתם החלטה על התפלה של 50 או 100 מיליון קוב.

עוזי לנדאו: זה טיפה בים.

אברהם-בייגה שוחט: מי אמר לך?

עוזי לנדאו: אני אומר לך.

אברהם-בייגה שוחט: אולי תקרא את החומר.

עוזי לנדאו: אתה אומר לי לקרוא את החומר?

עוזי לנדאו: קיימנו בוועדה שלנו דיונים עם טובי המומחים.

עוזי לנדאו: אין לך מושג על מה אתה מדבר.

אברהם-בייגה שוחט: אם זה טיפה בים, למה שלוש שנים הממשלה שאתה תמכת בה לא עשתה כלום?

אברהם-בייגה שוחט: אולי תסביר לי.

עוזי לנדאו: קיימנו דיונים ואתה לא באת וראש הממשלה לא בא.

אברהם בורג: השאלה ברורה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, שמורה לך הזכות לא להצביע בעד התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אולי תסביר לי, בלי להתבייש, אם זה כל כך חמור, למה במשך שלוש שנים לא התקבלה שום החלטה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, השר ענה לך שזאת ממשלת המשך ואנחנו נמשיך.

עוזי לנדאו: אתה צודק.

עוזי לנדאו: הביקורת היא על כל הממשלות.

אברהם-בייגה שוחט: בנושא הרכבות, כשאנחנו מדברים על תשתיות, יצא מכרז לרכבת הקלה בירושלים והסתיימה פרשת ההסכמה על הרכבת בתל-אביב.

אברהם-בייגה שוחט: תקציב הרכבת יעלה בשנה הבאה ל-750 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לחברי הכנסת שמעוניינים גם בעובדות להסתכל בעמוד 27 בספר עיקרי התקציב ולראות איך וכיצד עלו סכומי הכסף בתשתיות.

אברהם-בייגה שוחט: כביש חוצה-ישראל נמצא בעבודה.

אברהם-בייגה שוחט: כבישי הרוחב בתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: כל הדברים האלה אכן הולכים ומתקדמים.

אברהם-בייגה שוחט: נושא התשתיות קיבל מפנה עצום גם ב-2000 ובוודאי לקראת 2001.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה גם עשתה תוכניות ספציפיות, ששתיים מהן אושרו ואחת תאושר ביום ראשון.

אברהם-בייגה שוחט: תוכנית אחת היא תוכנית פיתוח למגזר המיעוטים, בהיקף של 4 מיליארדי שקלים בארבע שנים.

אברהם-בייגה שוחט: תוכנית שנייה היא תוכנית השלמה למגזר הדרוזי.

אברהם-בייגה שוחט: תוכנית נוספת היא תוכנית טיפול נקודתי, שתובא לאישור ביום ראשון הקרוב.

אברהם-בייגה שוחט: הצורך בתוכניות ספציפיות כאלה הוא צורך של איגום משאבים במשרדי הממשלה ומתוך התקציב על מנת שיהיה אפשר להגיע למצב שבו עוסקים בדברים בצורה ממוקדת.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד, שעם פרוץ האינתיפאדה, ב-29 בספטמבר, חל שינוי מסוים באופי הפעילות הכלכלית שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: חל שינוי מסוים שתהיינה לו השפעות על המשק.

אברהם-בייגה שוחט: הבעיה היא כיצד, באיזה היקף ואיך נתנהג.

אברהם-בייגה שוחט: אני נגד שחרור הרצועה בנושא העובדים הזרים, לא לחקלאות ולא לבניין, ודאי שלא לעת הזאת.

שלום שמחון: איזה פתרון אתה מציע?

חיים כץ: לבטל את הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני חבר הכנסת שמחון, אני מציע, שהמשק הישראלי יעשה מאמץ למצות כוח אדם שישנו בלשכות העבודה תוך כדי עזרה של משרד העבודה גם בהכשרה מקצועית ולפעמים בתחום החקלאות גם בסבסוד.

אברהם-בייגה שוחט: הדרך הקלה ביותר היא למלא את הארץ בעובדים מרומניה ומתאילנד, והעובדים הישראלים יעמדו בלשכות ויקבלו דמי אבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יכול להבין למה מלצר שמוזג קפה בבית-מלון לא יכול ללכת לעבוד בחקלאות.

מקסים לוי: אין לך שום רגישות חברתית.

מקסים לוי: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

אברהם-בייגה שוחט: אהה, אין לי רגישות.

מקסים לוי: אתה לא יודע מה גודל הקיפוח.

מקסים לוי: על מה אתה מדבר?

מקסים לוי: מה עם הקיטוב באבטלה?

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר על כך – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מקסים לוי, הנקודה ברורה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר על כך, שאם היו שם – – –

מקסים לוי: איפה אתה?

מקסים לוי: הקפאת את המשק.

אברהם בורג: חבר הכנסת לוי, תודה.

אברהם בורג: הנקודה ברורה.

מקסים לוי: על מה אתה מדבר?

אברהם-בייגה שוחט: אולי תקשיב רגע אחד?

אברהם-בייגה שוחט: תלמד גם משהו.

מקסים לוי: על מה אתה מדבר?

אברהם-בייגה שוחט: כל החיים שלך שגית וגם עכשיו אתה שוגה.

מקסים לוי: יש גידול באבטלה.

מקסים לוי: על מה אתה מדבר?

אברהם בורג: חבר הכנסת לוי, אני מבקש.

אברהם בורג: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר על כך, שאם באופקים ובשדרות יש מקבלי מענק אבטלה, אנשים בעלי יכולת עבודה, אין שום סיבה שבעולם שהם לא ימצאו דרכם לעבוד גם בחקלאות וגם בבניין, ולא ישבו בלשכות העבודה כדי לקבל דמי אבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: לא יכול להיות מצב, ש-110,000 אנשים מקבלים דמי אבטלה, עוד 50,000 איש נמצאים בהבטחת הכנסה, ואילו חבר הכנסת מקסים לוי יציע להביא עוד 30,000 עובדים זרים משום שאני לא מבין מה קורה בתוך המשק.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת שמחון, צריך למצות כל עובד שאפשר לגרום לכך שילך לעבוד.

אברהם-בייגה שוחט: אם אנחנו נפתח את המשק כולו לייבוא בלתי פוסק של עובדים זרים, אנחנו נהפוך למדינה שלא תתמודד עם הבעיה בצורה חברתית.

אברהם-בייגה שוחט: כבר היום אנחנו המדינה המובילה בעולם – – –

שלום שמחון: אני רק אומר, שכשאתה ואני נלך לעבוד בחממה של 60 מעלות – – –

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היקר, צריך להוציא מסקנות מהעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: מה שאתה מציע הוא, שאנשים ילכו ללשכת העבודה, לא ילכו לעבוד, ואנחנו נייבא עובדים זרים בעשרות אלפים, עם כל הבעיות החברתיות, עם כל השאלה כיצד ואיך נראה המשק הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: אני כן מציע לא לתת ביטוח אבטלה לבחורים צעירים שיכולים לעבוד בחקלאות ובבניין, אלא לשלוח אותם לעבוד.

אברהם-בייגה שוחט: זה מה שאני מציע.

אברהם-בייגה שוחט: מי שמציע אחרת, פשוט עושה נזק גם לחברה הישראלית וגם למשק הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד משהו על הוצאות התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: מטבע הדברים, כשקורה אירוע כזה יש תביעות תקציביות הן של משרד הביטחון, הן של המשטרה, הן של גופים כלכליים בתוך המשק.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נצטרך לבדוק את עצמנו ולראות מה אנחנו יכולים לעשות במסגרות של התקציב הקיים.

אברהם-בייגה שוחט: אסור בשום פנים ואופן לפתוח את התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אסור בשום פנים ואופן להגדיל את הגירעון.

אברהם-בייגה שוחט: גם אם משרד הביטחון תובע סכומים מסוימים של כסף – אנחנו נבחן זאת בעשרה מיקרוסקופים ולא תהיה שום פתיחה של כסף אם הדברים אינם מוצדקים.

אברהם-בייגה שוחט: אותו דבר אני אומר לגבי גורמים במשק.

אברהם-בייגה שוחט: לא יכול להיות, שחודש אחרי שקורה משהו במשק הישראלי, גורמים רבים כל כך במשק פונים לממשלה לעזרה.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא מתקבל על הדעת.

אברהם-בייגה שוחט: זה נכון אפילו לגבי ענף המלונאות, שהוא הנפגע המיידי והמרכזי.

אברהם-בייגה שוחט: צריך למצוא כמה דרכים לעזור לו דרך הכשרה פנים-מפעלית.

אברהם-בייגה שוחט: אבל התביעות לבטל ארנונה והתביעות לתת מענקים פשוט לא ייענו, מכיוון שתשעת החודשים הראשונים של השנה היו חודשים מצוינים, וצריך לבדוק את הענף במהלך של שנה.

אברהם-בייגה שוחט: מי שמציע לשלם למלונאים מייד ומי שמציע לשלם לחקלאים מייד גם ישלם למוסדות התרבות, ישלם לנהגי המוניות, ישלם לבעלי החנויות, ועם ישראל כולו, בגלל המצב, ישחר לפתחה של הממשלה ויעלה אליה כדי לקבל כסף שאין לנו.

אברהם-בייגה שוחט: לכן, לא צריך לנהוג כך.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו צריכים לשדר קור רוח ומצב של עסקים כרגיל ככל האפשר.

אברהם-בייגה שוחט: יש לנו חוסן.

אברהם-בייגה שוחט: יש בעיה מסוימת במצב.

אברהם-בייגה שוחט: אבל יש לנו משק חזק, שמתנהל כהלכה, עם תשתיות כלכליות טובות, וזה צריך להיות מקור הביטחון שלנו, כדי שנוכל לעמוד גם בתקופה הזאת, שאיננה תקופה פשוטה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד מלה על חוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: עשו דמוניזציה של חוק ההסדרים והפכו אותו לדבר הכי אנטי-דמוקרטי שיש.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לחברי הכנסת לראות מה עשו חוקי ההסדרים במשך עשר השנים למשק הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: לצערי הרב, בדרכים האחרות חלק מהדברים לא עבד.

אברהם-בייגה שוחט: צמצמתי את החוק.

אברהם-בייגה שוחט: ניפינו הרבה מאוד דברים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל עדיין כל אלה שאומרים שמקומו של חוק ההסדרים לא יימצא בספרי החוקים של מדינת ישראל, פשוט גורמים נזק גם לכלכלה וגם ליכולת לעשות שינויים.

אברהם בורג: שום דבר לא חזק יותר משיקול הדעת הדמוקרטי, אפילו לא הרצון שלך כשר.

אברהם בורג: אי-אפשר לעקוף את הליך החקיקה המסודר בכנסת באמצעות חוק ההסדרים.

אברהם בורג: אין דבר כזה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שלא מקובל שליושב-ראש יש קריאות ביניים.

אברהם בורג: אבל הפעם אנחנו נעשה איזה תקדים.

מקסים לוי: זה אנטי-דמוקרטי בכלל.

אברהם-בייגה שוחט: אם כך, אענה לך.

אברהם-בייגה שוחט: יש חקיקות בחוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: רובן המכריע קשורות לתקציב.

אברהם בורג: על זה אין ויכוח.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע טוב מאוד, שאנחנו נכונים לפשרות גדולות בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל יש אנשים בכנסת שאומרים, שעצם המושג של חוק הסדרים הוא מושג פסול.

אברהם-בייגה שוחט: הרבה מאוד פעמים האנשים האלה תורמים במשך הישיבה בוועדות לכך שלא תזורז חקיקה.

אברהם-בייגה שוחט: דברים שאפשר לגמור בחודש נמשכים שנתיים ושלוש.

אברהם-בייגה שוחט: חוק העובדים הזרים, שהוא חוק חיוני לגבי העובדים החלשים ולגבי שכר המינימום, שכב שלוש שנים בוועדת העבודה והרווחה ולא הגיע לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם-בייגה שוחט: ולא אכנס לטעמים.

אברהם-בייגה שוחט: כשהוא נכנס עם חוק ההסדרים, הוא עבר בשנה שעברה.

אברהם בורג: דמוקרטיה היא עסק לא יעיל.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, הוויכוח הזה הוא ויכוח ארוך מאוד.

אברהם-בייגה שוחט: בכל דבר יש עניין של מידה.

אברהם-בייגה שוחט: חזרתי ואמרתי, שיש דברים שלא מקובל עלי שהם צריכים להיות בחוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע שיש דברים שאני ביוזמתי הוצאתי מהצעות הממשלה בעניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני מדבר על אותם אנשים שאומרים שחוק ההסדרים פסול מעיקרו.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא פסול מעיקרו.

אברהם-בייגה שוחט: אני מנסה לבנות קואליציה לתקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני מנסה לבנות קואליציה לתקציב, כי כרגע אין לממשלה קואליציה שיש לה רוב.

אברהם-בייגה שוחט: הקואליציה לתקציב צריכה לבטא בצורה מסוימת את היכולת של סיעות הכנסת וחברי הכנסת להבין, שהמצב שבו נהיה על-פי תקציב 2000 בקצב של 1 חלקי 12 יהיה מצב רע מאוד למשק הישראלי.

אברהם בורג: חבר הכנסת לוי, אני מבקש לעזוב את האולם.

אברהם-בייגה שוחט: למה לא ביקשת ממנו לפני קריאות הביניים?

אברהם בורג: אני לא יודע אם אדוני מודע כל כך לתקנון הכנסת, אבל התקנון קובע במפורש, שאם יש שימוש בטלפון סלולרי באולם המליאה, מייד חבר הכנסת יוצא החוצה.

נסים זאב: נעשה שימוש – – – (חבר הכנסת מ' לוי יוצא מאולם המליאה.

נסים זאב: )

אברהם בורג: אבל אין מחלוקת על התוצאה, הוא בחוץ.

אברהם-בייגה שוחט: אני יושב עם סיעות הבית במגמה להגיע לקואליציה על התקציב, שכן האלטרנטיבה של הפעילות הכלכלית של המשק על בסיס התקציב הקודם גרועה יותר, חסרות בה התוספות של יותר מ-5 מיליארדי שקלים שבנויות בתוך תקציב 2001.

אברהם-בייגה שוחט: האמת היא, שקיבלתי תשובה שלילית מוחלטת מסיעה אחת בלבד, וזו סיעת הליכוד.

אברהם-בייגה שוחט: אני מוכרח להגיד, שהם היו מאוד ישרים.

אברהם-בייגה שוחט: הם אמרו: עזוב אותנו, טוב לעם ישראל, רע לעם ישראל, אנחנו באופוזיציה, לא מעניין אותנו שום דבר.

ראובן ריבלין: כמה שהתקציב הזה יהיה טוב לעם ישראל הממשלה הרעה הזאת מבטלת אותו.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת ריבלין, אתם תצטרכו להסביר למה יש פחות חינוך, למה יש פחות תשתיות, למה יש פחות מחקר ופיתוח; את כל זה תצטרכו להסביר, זה לא יעזור לכם.

ראובן ריבלין: יהיה לנו לא קל.

אברהם-בייגה שוחט: יהיה לכם לא קל.

ראובן ריבלין: נאמר שתי מלים.

ראובן ריבלין: אחרי המלה כו-לם נאמר שתי מלים: אהוד ברק.

ראובן ריבלין: אהוד ברק זה כל ההסבר ולא נצטרך יותר.

אברהם-בייגה שוחט: אתם תצטרכו להסביר, ולא נרפה מכם בעניין, אל דאגה.

עוזי לנדאו: אל תרפו, תשבו בספסלים האלה ואל תרפו.

ראובן ריבלין: ככל שתרבו לשאול כך נרבה להכות: אהוד ברק.

אברהם-בייגה שוחט: הבנתי.

אברהם הירשזון: אני שמח שאתה מאמין שאנחנו נצטרך להסביר.

אברהם בורג: נקודה ראויה, חבר הכנסת הירשזון.

אברהם-בייגה שוחט: הקואליציה לתקציב יש לה מטרה אחת, והיא ליצור מצב שהוא יעבור בכנסת לא על-ידי הממשלה ותומכיה אלא על-ידי התומכים במשק הישראלי ובחברה הישראלית.

אברהם-בייגה שוחט: אני מוכרח להגיד, שבפגישות שקיימתי עם סיעות שונות בבית גיליתי נכונות, עם תביעות מסוימות שתהיינה מצד המפלגות, ללכת על העניין הזה, ואכן את הדבר הזה אעשה.

אברהם-בייגה שוחט: בסיום דברי אני רוצה להודות לאנשי האוצר, לאנשי אגף התקציבים, על עבודתם הנאמנה, כרגיל, בהכנת התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: זה התקציב השישי שאני מגיש לכנסת בתפקידי כשר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא יכול להיות בטוח במאה אחוז שגם אצליח להביא אותו לקריאה שנייה ושלישית, אדוני היושב-ראש.

אברהם-בייגה שוחט: אני אעשה מאמץ שאכן כך יהיה.

אברהם-בייגה שוחט: בשלב הזה אינני מבקש להעביר את התקציב לדיון וגם לא את חוק ההסדרים.

אברהם בורג: עכשיו זה דיון תיאורטי?

אברהם-בייגה שוחט: למה?

אברהם בורג: אם אתה לא מבקש להעביר אותו, אז מה – – –

ראובן ריבלין: על-פי החוק הדיון חייב להתקיים.

קריאה: הוא מתכוון להצבעה.

אברהם בורג: על ההצבעה?

אברהם בורג: בסדר.

אברהם בורג: שמעתי אותך מדבר על הדיון.

אברהם-בייגה שוחט: ודאי שאני רוצה שהדיון יתקיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אדרוש שתהיה הצבעה כל זמן שיהיה ברור לי שלא יהיה רוב.

אברהם-בייגה שוחט: הדיון מתייחס כמובן גם לחוק ההסדרים, כפי שאמר היושב-ראש, וגם לחוק התקציב לשנת 2001.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ומציע לקרוא בעיון רב את החוברת של עיקרי התקציב ולראות בעיקר את הנתונים והטבלאות.

אברהם-בייגה שוחט: אני בטוח, שכל מי שדיבר בכנסת הקודמת, בישיבה על התקציב שהתקיימה לפני כשנה, יהיו לו כמה הרהורי חרטה, והם יהיו מוצדקים לחלוטין, חברת הכנסת לבני.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני השר.

אברהם בורג: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, תרשה לי לציין שכמעט אינני זוכר תקדים שבו שר האוצר מגיש את תקציב המדינה וראש הממשלה אינו נוכח באולם.

רחבעם זאבי: ואף שר חבר שלו אינו נוכח.

מאיר שטרית: זה מילא.

רחבעם זאבי: זה מילא?

רחבעם זאבי: יש מיליון שרים, איפה הם?

ציפי לבני: כשהוא דיבר על ראש הממשלה הוא התכוון לשרים.

נסים זאב: ראש הממשלה לא חייב להיות?

מאיר שטרית: חבר הכנסת זאב, לא אמרתי חייב; אמרתי שאינני זוכר תקדים שבו שר האוצר מגיש תקציב וראש הממשלה לא נוכח באולם.

מאיר שטרית: גם בתקופת יצחק רבין, אני זוכר שהוא היה יושב פה ושומע את הדברים.

אברהם בורג: אדוני רואה את הדברים לא נכון.

אברהם בורג: האמון של ראש הממשלה הוא כל כך גדול, שהוא סומך על השר שהוא יעביר את התקציב גם בלעדיו.

ראובן ריבלין: הוא דווקא היה סומך עליו גם בעניינים אחרים.

מאיר שטרית: בהחלט.

מאיר שטרית: אני רק מקווה ששר האוצר לא ימצא איזה פתק שנעשה הלילה עם מישהו אחר.

ראובן ריבלין: שר האוצר יעביר את התקציב מעל ראשו של ראש הממשלה.

מאיר שטרית: אנחנו כאן ונמלא את חובתנו.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, התקציב החדש שמוגש לכנסת הוא תקציב המשך של תקציב השנה שעברה, הוא איננו מביא שום בשורה חברתית חדשה ואיננו מביא שום שינוי בסדר העדיפויות הלאומי, כפי שתיכף אפרט.

מאיר שטרית: כאשר אנחנו נתונים במדינה במצב שבו שני-שליש מהשכירים משתכרים מהשכר הממוצע ומטה, כאשר שני-שליש מבני הנוער – – –

רחמים מלול: שני-שלישים.

מאיר שטרית: שני-שלישים, תודה, חבר הכנסת מלול.

מאיר שטרית: – – – כששני-שלישים מבני הנוער אינם מקבלים תעודת בגרות, מה יש לצפות מתקציב כזה?

מאיר שטרית: תקציב המדינה צריך לתת ביטוי לצורך בשינוי של סדרי העדיפויות כדי לתת תשובות על שתי סוגיות כבדות כאלה.

מאיר שטרית: הצמיחה הכלכלית שיש במדינת ישראל, נהנית ממנה בעיקר קבוצת אוכלוסייה מסוימת, שמתעסקת בתעשיית ההיי-טק ובתעשייה מתוחכמת, ובאמת הם מביאים לצמיחה יוצאת מן הכלל ועושים נפלאות.

מאיר שטרית: לצערי, שני-שלישים מהאוכלוסייה הישראלית אינם יכולים ליהנות מהצמיחה הזאת ומהכלכלה החדשה הזאת.

מאיר שטרית: אין דרך אלטרנטיבית, אלא לשנות את סדר העדיפויות בתקציב, ולטפל בזה טיפול שורש.

מאיר שטרית: זה מה שהייתי רוצה לראות בתקציב לשנת 2001.

מאיר שטרית: למרות הגידול הקטן בתקציב, יש יחסית גידול זעיר בתקציב, באחוזים בודדים, שחלקו נובע באמת מגידול, וחלקו נובע מהסטות בגלל קיצוצי רוחב במשרדים השונים.

מאיר שטרית: התקציבים האלה מיועדים, לפי הצעת האוצר, להשקעה בפרויקטים שונים בחינוך ובתשתית, פרויקטים שיהיה קל להתהדר בהם ולהגיד: אנחנו עושים פרויקט א', אנחנו עושים פרויקט ב'.

מאיר שטרית: חברי הכנסת, בשבילכם אני רוצה לרדת לעומק הנושאים וללבן בפניכם סוגיות אחדות כאלטרנטיבות.

מאיר שטרית: התקציב הזה איננו מעלה אפילו בפרוטה אחת את תקציב יום חינוך ארוך, שהכנסת הזאת חוקקה ב-1997, כשלפי החוק שמאושר בכנסת מדי שנה צריך להפעיל אותו, אבל הוא לא מורחב אפילו בבית-ספר אחד.

מאיר שטרית: החוק הזה איננו מרחיב את הפעלת חוק גני ילדים תת-חובה חינם שאושר בכנסת שעברה.

אברהם בורג: תת-חובה זה טרום-חובה?

מאיר שטרית: כן, טרום-חובה.

מאיר שטרית: דובר שהוא יורחב בכל שנה ב-10%, אבל לא מופיעה בתקציב הרחבה של 10%.

מאיר שטרית: אדוני השר, אני רוצה להתייחס גם לחוק ההסדרים.

מאיר שטרית: בחוק ההסדרים אתם מציעים לדחות את חוק ילדים בסיכון, שעבר בכנסת הזאת ביולי 2000.

מאיר שטרית: החוק הזה מציע, שילדים גילאי אפס עד שלוש שנמצאים בסיכון יקבלו אפשרות למעון יום ליד הבית בסובסידיה של המדינה.

מאיר שטרית: חוק ההסדרים מציע לדחות את החוק הזה בשנתיים נוספות לאוכלוסייה שממילא היא אוכלוסייה פגועה.

מאיר שטרית: תקציב החינוך, אדוני, אם אני משווה אותו לא לשנה שעברה – אומנם הוא גדל בהשוואה לשנה שעברה במיליארד שקל – אלא לשנת 1996, אתה מוצא שהתקציב גדל בהשוואה לשנת 1996 – אתה היית גם אז שר האוצר – ב-5% במונחים ריאליים, כאשר באותה תקופה, מ-1996 עד היום, גדלה אוכלוסיית התלמידים ב-10%.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע למה.

מאיר שטרית: נכון, אבל, בייגה, אני מציין רק עובדה מספרית.

מאיר שטרית: כשמדברים על גידול בתקציב החינוך, הגידול הוא לא גידול ריאלי, מה עוד שהחלק הגדול של מיליארד השקל הזה מחויב מראש בגלל גידול האוכלוסייה ובגלל התחייבויות אחרות.

מאיר שטרית: אילו רצית לעשות שינוי סדר עדיפויות, אני חושב שאם אנחנו רוצים לגרום לכך שאוכלוסייה יותר גדולה תיהנה מהכלכלה החדשה, ההשקעה האולטימטיבית הברורה ביותר, הנחוצה ביותר, החשובה ביותר היא חינוך.

מאיר שטרית: אם הייתי רואה גידול תקציב החינוך ריאלית, עוד במיליארד שקל או ב-2 מיליארדי שקל בשנה, אם היו נותנים באמת, אם היו מפעילים המשך יום חינוך ארוך כמו שאני רוצה שיהיה – ואני בטוח שגם אתה רוצה שיהיה, שבתי-הספר יפעלו על-פי המתכונת שהחוק קובע, מ-08:00 עד 17:00, וייתנו העשרה חינוכית ומדעית ואמנותית, לאו דווקא עם הסתדרות המורים, גם עם מורים מדריכים במקצועות אחרים, ותוך עיגון של תחום מערכות החינוך ברשויות המקומיות, הפורמלי והבלתי-פורמלי, היינו נותנים באמת תשובה שתמנע שחינוך הילדים ייפול בין הכיסאות.

מאיר שטרית: כואב לי מאוד, בייגה, כי אם שיעור התלמידים שלא מקבלים תעודת בגרות בארץ הוא 60%, בהרבה מאוד מקומות האחוז הרבה יותר גבוה, ואני חושב שבעניין הזה אנחנו מוכרחים לעשות מעשה.

מאיר שטרית: אני מסכים שאי-אפשר לקחת אוכלוסייה מבוגרת ולהכניס אותה להיי-טק, אבל הבה לא נפסיד את הדור הצעיר, שאותו כן אפשר להכניס להיי-טק אם נשקיע בחינוך.

מאיר שטרית: שם אפשר לעשות את זה וצריך לעשות את זה, כי זה עתיד המדינה באמת.

מאיר שטרית: אז לשתף יותר אנשים בכלכלה חדשה – נמצא אותם מוכשרים יותר, פתוחים יותר לכלכלה חדשה, והם ישתלבו בצמיחה של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: אני לא מציע לפרוץ את מסגרת התקציב, בזה אני תמים דעים אתך.

מאיר שטרית: אני מציע לנהל את התקציב ביד מרוסנת, לא לפרוץ את מסגרת התקציב, לא להפוך תשלומים מעל ומעבר, אבל בתוכו לשנות סדר עדיפויות – זה נחוץ.

מאיר שטרית: יתירה מזו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לגעת עוד בשניים-שלושה סעיפי תקציב.

מאיר שטרית: התוספת המוצעת לתשתיות – מוצעת תוספת לתשתיות – הולכת בעיקרה לכבישים, ויחסית מעט מאוד תוספת לרכבות.

מאיר שטרית: אין צורך להרבות מלים כדי להסביר, שבוודאי נושא הרכבות, שלצערי במשך הרבה שנים לא הושקע בו מספיק כסף, דרוש לו "פוש" רציני מאוד, כיוון שרכבת באמת מסיעה יותר טוב, מסיעה את ההמונים, יותר נוחה לאוכלוסייה, נותנת פתרונות יותר טובים לתחבורה הציבורית.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר גם מראייתי שלי ביבנה ובמקומות אחרים, במקומות שבהם קווי הרכבת פועלים באופן סדיר – מספר הנוסעים ברכבת עולה בצורה מדהימה, ולדעתי צריך לנצל את המומנטום, להשקיע יותר כסף ברכבות, בין שזה כסף חי מתקציב המדינה, בין שזאת הרשאה להתחייב באמצעות הפעלה חיצונית אחרת, בין שזה באמצעות יזמים פרטיים, בין שזה באמצעות BOT, כל דרך אחרת שנראית – צריך להשקיע ברכבות סכומים הרבה יותר רציניים, צריך לרשת את הארץ ברכבות.

מאיר שטרית: זה ייתן תשובה יוצאת מן הכלל לתחבורה הציבורית.

מאיר שטרית: לצערי, בתוך התקציב הזה אין שינוי מהותי גדול בסעיף הרכבות.

מאיר שטרית: יש תוספת באמת, כמו שאמרתי, לתשתיות.

מאיר שטרית: תקציב הביטחון.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בשנה שעברה קוצץ תקציב הביטחון בהיקף של מיליארד שקל, בצירוף הבטחה שהשנה יחזירו להם את הקיצוץ.

מאיר שטרית: בשנה שעברה אני הגשתי הסתייגות שהצבענו עליה בכנסת, שקובעת שנחזיר חצי מיליארד שקל.

מאיר שטרית: הצבעתי על המקורות בתקציב בלי לפרוץ את המסגרת שלו, מהיכן אני מציע להוריד את 500 מיליון השקל.

מאיר שטרית: ציינתי, שאם זה לא ייעשה, מה שיקרה, בגלל ה-FMS ייסגרו מפעלי תעשייה בעיקר באזורי פיתוח – במצפה-רמון, בקריית-שמונה ועוד.

מאיר שטרית: לצערי, זה בדיוק מה שקרה.

מאיר שטרית: נסגר מפעל בקריית-שמונה, נסגר מפעל במצפה-רמון, השנה יש שוב איום על מפעל "שלאון" בקריית-גת, שמייצר מסכות אב"כ, ואני חושב, שאם מובטח למערכת הביטחון שיחזירו להם את התקציב, זה לא בסדר שלא מחזירים תקציב, ובעיקר לנוכח האירועים, שזאת בכלל חתונה אחרת.

מאיר שטרית: יותר מזה, אדוני שר האוצר, כחבר הוועדה לתקציב הביטחון וכשר האוצר לשעבר – יצא לי להיות שר האוצר בתקופה שהרמטכ"ל הביא את ההצעה לשינוי מבנה הצבא, ואישרנו אז את שינוי מבנה הצבא.

מאיר שטרית: הרעיון של השינוי הזה היה, שצה"ל עושה קיצוץ דרסטי מאוד במערכות שונות, אבל גם חוסך כסף פנימי ומסיט אותו להתעצמות ולרכש.

מאיר שטרית: נודע לי עכשיו, לאחרונה, שצה"ל מתלונן על כך, ולדעתי בצדק, אם זה נכון, שבעצם שואבים ממנו חזרה את כל מה שהוא הצליח להסיט מהתפעול השוטף שלו לאותם יעדים של רכש ושל התעצמות.

מאיר שטרית: אני באמת פונה אליך לבדוק את העניין הזה לעומק ולראות, כי אם זה נעשה, זאת תהיה שגיאה חמורה מבחינת מערכת הביטחון והצבא.

מאיר שטרית: עכשיו, אדוני, אני לא יודע כיצד התקציב הזה בכלל יעבור את הרף של הדיון באווירה הפוליטית שאנחנו נתונים בה.

מאיר שטרית: שר האוצר אמר, בצדק – אנחנו נפגשנו אתו היום על-פי הזמנתו.

מאיר שטרית: הודעתי לו, שלאור ההתנהגות של הממשלה, של ראש הממשלה, במערכת הפוליטית, אנחנו אומרים לו שאנחנו אופוזיציה.

מאיר שטרית: אנחנו לא נתמוך בתקציב בקריאה ראשונה, כי אם טובת המדינה לא מספיק חשובה לראש הממשלה כדי ליצור ממשלת אחדות לאור מצב החירום, למה שניתן יד, כרגע, לתקציב, שאומנם אתה רוצה אותו מתוך כוונות טובות, אתה רוצה לעשות תקציב לאומי – אבל למה ניתן יד לכוונותיך, כשמצד אחד טובת המדינה חשובה לך ומצד שני לראש הממשלה היא לא חשובה.

מאיר שטרית: לכן הודענו, כדי להיות הגונים: אנחנו אופוזיציה, אנחנו לא נתמוך בתקציב בקריאה ראשונה, ואני מקווה שאתנו חברי כנסת רבים לא יתמכו בתקציב הזה.

מאיר שטרית: אני מודע גם לתוצאות.

מאיר שטרית: אם התקציב לא יעבור בקריאה ראשונה, בינואר יהיה תקציב 1 חלקי 12.

מאיר שטרית: אולי זה אפילו יותר טוב.

מאיר שטרית: כבר יש לנו תקציב קיים, נעבוד לפי 1 חלקי 12, עם המגבלות שיש בכך.

מאיר שטרית: אני מודע להן.

מאיר שטרית: אז אף אחד לא יכול לסחוט ממך שום דבר ואתה לא צריך למכור שום דבר ולא לתת שום דבר.

מאיר שטרית: הרי במצב הקיים היום, אין לי שום ספק שבימים הקרובים נראה את כל הסחר-מכר, וכידוע לך, לא הליכוד וגם לא העבודה – אני אומר את זה גם לזכותכם – לא הליכוד ולא העבודה אף פעם לא העמידו תנאים מפלגתיים או פוליטיים או אישיים לדיון בתקציב.

מאיר שטרית: אף פעם לא ביקשנו משהו לעצמנו, לא אתם ולא אנחנו, כי הראייה הלאומית אמורה להנחות את שנינו.

מאיר שטרית: לכן, מתוך אותה ראייה לאומית היה צריך לראות את הכלל, לא רק את התקציב.

מאיר שטרית: ואני כואב מאוד שהאסימון הזה לא נפל לראש הממשלה, לצערי, והוא נפל למלכודת שטמנו לו.

נסים זאב: אתם מקבלים את הכול מראש.

מאיר שטרית: סליחה?

נסים זאב: אתם מקבלים את הכול מראש.

מאיר שטרית: אני לא יודע על מה אתה מדבר, אבל anyway.

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני היושב-ראש – אני בכוונה לא מותח את הדיון הרבה זמן בחוק התקציב.

מאיר שטרית: ברשותך, אף ששר האוצר לא התייחס לחוק ההסדרים, אני מבקש להתייחס לחוק ההסדרים, כי הדיון הוא משולב.

מאיר שטרית: בחוק ההסדרים, רבותי חברי הכנסת, מציעה הממשלה לקבוע את עלות סל הבריאות ב-3% יותר מהעלות בשנה שעברה.

מאיר שטרית: המשמעות היא, שיהיה צורך בהישענות של החולים על קופות-החולים, על תשלומים לרופאים, על רפואה פרטית ועל ביטוחים משלימים ופחות על שירותי הבריאות הציבוריים.

מאיר שטרית: אי-מתן תשובה הולמת לעלות סל הבריאות ימשיך להביא לקיצוץ בשירותי הבריאות לציבור ולהורדת רמת השירות של הרפואה הציבורית.

מאיר שטרית: התוצאה תהא צמיחה של שירותי הרפואה הפרטית.

מאיר שטרית: מי שיש לו כסף, יכול לקבל רפואה פרטית ברמה הטובה ביותר.

מאיר שטרית: מי שאין לו – ימשיך להידרדר בתורים ולשלם על התרופות; וכל ההבטחות של ראש הממשלה לפני הבחירות על ביטול תשלומים לרופאים ולתרופות, הכול נרשם על הקרח.

מאיר שטרית: בעצם משתמשים בביטוי "הזקנה מנהרייה", אז במצבה של הזקנה מנהרייה עוד לא חל שיפור רציני, וחבל, כיוון שהמצב, בעצם – – –

חיים כץ: היא נפטרה, מאיר.

מאיר שטרית: היא נפטרה, אני יודע.

מאיר שטרית: יש עוד זקנות.

חיים כץ: הבעיה לא נפתרה.

מאיר שטרית: חיים, יש עוד זקנות.

מאיר שטרית: זה היה רק סמל.

מאיר שטרית: עלות שירותי הבריאות בשנה הבאה לא תהיה מספקת.

מאיר שטרית: רבותי חברי הכנסת, אם יש משהו שבאמת מדהים אותי בחוק הזה, אומנם אני אומר את זה לא לחובתו של שר האוצר, אבל זה מדהים אותי בחוק ההסדרים הזה, זה חוק הדיור הציבורי.

מאיר שטרית: תקשיבו טוב.

מאיר שטרית: אני כראש הקואליציה, אם אתם זוכרים, ב-1998, עשינו מלחמת עולם נגד החוק של רן כהן, כי אמרנו שהחוק הזה נדיב מדי, אי-אפשר לבצע אותו, הוא לא נורמלי.

מאיר שטרית: והצעתי אלטרנטיבה, מבצע ממשלתי.

מאיר שטרית: לכן הבאתי בחוק ההסדרים את החוק של רן כהן ודחינו את ביצועו כדי להקפיא אותו.

מאיר שטרית: אני לא הסתרתי את זה; הודיתי בציבור, אמרתי לציבור: זה מה שנעשה.

מאיר שטרית: חוק רן כהן הוא חוק לא טוב.

מאיר שטרית: נעשה מבצע ממשלתי – – –

זבולון אורלב: אולי זאת היתה אחת הסיבות – – –

מאיר שטרית: לא, לא, תסלח לי, ראיתי תוצאה.

מאיר שטרית: תשמע, תסתכל בעובדות.

מאיר שטרית: זבולון, תסתכל בעובדות.

מאיר שטרית: האופוזיציה דאז ורן כהן וראש הממשלה הבטיחו לציבור הדיירים – מה זאת אומרת, כשאנחנו נהיה בממשלה מייד נפעיל את החוק של רן כהן.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

מאיר שטרית: באמת?

מאיר שטרית: וראה זה פלא, בחוק ההסדרים הזה אתם מציעים לדחות את חוק הדיור הציבורי כפי שעבר ב-1998, של רן כהן, ל-2001/02.

מאיר שטרית: עוד שנה.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

מאיר שטרית: רגע, רגע, רגע.

מאיר שטרית: ואתם מבקשים להאיץ את חוק זכויות רכישה של החוק שהובא לכנסת, שהוא כמובן, כפי שאתה יודע, הרבה פחות טוב מחוק רן כהן.

מאיר שטרית: הוא נותן 3% לשנה, במקום 4% על-פי הצעת רן כהן – ואני, אגב, מסכים אתך, לא אתו.

מאיר שטרית: 3% במקום 4%.

מאיר שטרית: הוא לא נותן לדיירים עד 12 שנה אפשרות לרכוש את דירותיהם, כשבהצעה המקורית שלנו אדם יכול לרכוש את הדירה שלו אחרי שנתיים.

מאיר שטרית: שומו שמים.

מאיר שטרית: אחרי הבטחות כל כך גדולות.

מאיר שטרית: אתה היית נגד החוק, לכן אני לא בא אליך בטענה.

מאיר שטרית: כשממשלה מבטיחה דבר כזה לציבור ערב בחירות ומגיע רגע האמת ואתה רואה שבחוק ההסדרים נכנס חוק שדוחה את חוק הדיור הציבורי בשנה נוספת, זה לעג לציבור, לעג לדיירי הדיור הציבורי – – –

ראובן ריבלין: בגללו ראש הממשלה נבחר.

מאיר שטרית: – – – לעג לדיירי הדיור הציבורי, ואם דיירי הדיור הציבורי רואים, אני אומר לכם, אתם צריכים להתבייש על הרע שעשיתם בזמנו לליכוד.

מאיר שטרית: אתם צריכים לבקש סליחה, כי בינתיים, נמכרו הרבה יותר דירות על-פי המבצע שלי, למרות הזמן הקצר, מאשר על-פי החוק שעכשיו נמצא בכנסת, או המבצע הממשלתי הזה, ובתנאים יותר טובים; תנאים יותר טובים לרוב הדיירים, חוץ מאלה שגרים מעל 25 שנה.

מאיר שטרית: לכן, תראו את ההונאה בעניין הזה של הציבור הגדול, דווקא של הדיירים הנזקקים.

מאיר שטרית: איך אפשר להעז להביא חוק, לדחות את חוק רן כהן – והוא נותן תמיכה לממשלה.

מאיר שטרית: ממש נפלא.

מאיר שטרית: אני רוצה לראות איך רן כהן יצביע על חוק ההסדרים הזה כשיבוא להצבעה.

מאיר שטרית: עוד נראה.

מאיר שטרית: בייגה, אני אשמח אם הוא יצביע בעד, הלוואי.

מאיר שטרית: אני אשמח מאוד.

מאיר שטרית: אני אעשה אז מה שהוא עשה בזמנו, אשלח לכל דיירי הדיור הציבורי מכתב על מה הוא הצביע.

ראובן ריבלין: אם הייתם חוסכים את המכתבים, כבר היינו יכולים לתת להם את הדירות.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: בחוק ההסדרים, אדוני היושב-ראש, הממשלה מציעה לצמצם את הסובסידיה לתחבורה ציבורית, ובעצם להעלות את מחירי הנסיעה באוטובוס וברכבת.

מאיר שטרית: הרי תסכים אתי, שזה בניגוד להיגיון.

מאיר שטרית: למה לצמצם את הסובסידיה לתחבורה ציבורית?

מאיר שטרית: צריך ללכת בדיוק הפוך – להגדיל את הסובסידיה לתחבורה ציבורית, כדי לעודד אנשים לנסוע בתחבורה ציבורית.

מאיר שטרית: למה לצמצם את זה?

מאיר שטרית: זה אנטיתזה של מה שדרוש.

מאיר שטרית: הנושא הבא, אדוני היושב-ראש, הממשלה מציעה בחוק ההסדרים להקשיח – עמיר פרץ, תקשיב – את התנאים לגמלת סיעוד.

מאיר שטרית: הממשלה מציעה להקשיח את תנאי הזכאות לגמלת סיעוד ולהעמיד את הזכאות על הכנסה שאיננה עולה על 75% מהשכר הממוצע, לעומת 100% כיום, ולבן הזוג – להעמידה על 115% ההכנסה, לעומת עד 150% היום.

מאיר שטרית: זאת אומרת, בעצם יוצרים פה פגיעה בשכבות של העשירונים הבינוניים כשמגיעים לסיעוד.

מאיר שטרית: אני חושב שזה בעייתי.

מאיר שטרית: זו לא בדיוק האוכלוסייה שממנה תראה חיסכון בתקציב.

מאיר שטרית: דבר נוסף: הממשלה מציעה בחוק ההסדרים, חבר הכנסת עמיר פרץ, לדחות את חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם בשנתיים נוספות.

עמיר פרץ: אתה לא יודע שבייגה עובד שעות נוספות נגד ברק?

מאיר שטרית: אני לא יודע אם נגד ברק, אני רק מציין את העובדות שמופיעות בחוק ההסדרים.

מאיר שטרית: כבר ציינתי את העניין של דחיית חוק ילדים בסיכון.

מאיר שטרית: דבר נוסף: יש נושא אחד שאני תומך בו בחוק ההסדרים, אדוני השר, ואני חושב שנתמוך בו כמו שעשינו בשנה שעברה – הרעיון שמופיע בחוק ההסדרים להקשיח את הנושא של קבלת מענקי אבטלה ודחיפת אנשים לתעסוקה.

מאיר שטרית: תקבל את תמיכתנו בעניין, כיוון שאני חושב, שכשיש אבטלה של 220,000 איש, ובאותו זמן מעסיקים 300,000 עובדים זרים, 120,000 עובדים פלסטינים, ולוחצים להביא עוד עשרות אלפי עובדים מבחוץ, הרי זה לא עולה על הדעת.

מאיר שטרית: כולנו יודעים שמצב האבטלה הוא אומנם רע, אבל יש הרבה אנשים, לצערי, שיכלו לעבוד, וצריך להפוך מענק אבטלה, אדוני השר, למענק שייתן תמריץ לאנשים לעבוד, למענק קונסטרוקטיבי, לא מענק דסטרוקטיבי.

מאיר שטרית: לכן בעניין הזה אני תומך בצעדים של הממשלה.

מקסים לוי: אני רוצה לשאול אותך שאלה: אם העובדים הזרים מועסקים בשכר של 2,000 שקל בחודש, לא בשכר מינימום – –

מאיר שטרית: זה רע מאוד.

מקסים לוי: – – אתה רוצה שהעובד יעבוד בסכום כזה?

מאיר שטרית: חלילה וחס.

מקסים לוי: אני מסכים אתך שאסור להביא עובדים זרים.

מאיר שטרית: אתה צודק.

מקסים לוי: אבל צריך לתת שכר הוגן.

מאיר שטרית: אתה צודק.

מאיר שטרית: חבר הכנסת לוי, בכנסת שעברה, תשאל את שר האוצר, גם בוועדת הכספים, גם פה במליאה, אנחנו כאופוזיציה תמכנו בחוק ההסדרים, בחוק שהממשלה הגישה בשנה שעברה, שקובע שגם לעובדים זרים צריך לשלם את תנאי שכר המינימום, את כל התנאים הסוציאליים.

חיים כץ: אתה תצביע בעד העלאת שכר המינימום?

מאיר שטרית: לא, לא אמרתי את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יודע שבמקום עובדים זרים אפשר לתת – – – במקום שיחיו באבטלה ובעוני.

מאיר שטרית: חבר הכנסת דהאמשה, אמרתי שתמכתי בהצעה של השר בשנה שעברה, לגרום לכך שגם עובד זר יקבל תנאים סוציאליים וכל הזכויות, כדי שלא יהיה כדאי למעסיק להביא עובד זר במקום לשלם שכר הוגן לעובד ישראלי.

מאיר שטרית: אני מסכים אתך לגמרי.

מאיר שטרית: לכן אמרתי שצריך להפוך את מענק האבטלה למענק קונסטרוקטיבי.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת הכספים, אני מבקש להקשיב.

מאיר שטרית: ברשותך, אדוני השר, אני רוצה לספר על הצעה בעניין הזה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ביבי, קשה לי מאוד לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יגאל ביבי וחבר הכנסת אמנון כהן, אני מבקש.

מאיר שטרית: אדוני השר, אני מבקש להציע לבחון את האפשרות להפוך את מענק אבטלה למענק קונסטרוקטיבי.

מאיר שטרית: איך?

מאיר שטרית: כשאתה אומר לבן-אדם, גם אם אתה הולך לעבוד בעבודה שהיא לא במקצוע שלך, קודם כול אתה חייב לקבל עבודה.

מאיר שטרית: אם אתה לא רוצה לקבל עבודה, לא תקבל כלום.

מאיר שטרית: אבל אם אתה עובד, מענק אבטלה ישלים את השכר שלך לשכר שקיבלת קודם.

מאיר שטרית: התוצאה תהיה אולי בהתחלה לרעת האוצר מבחינת הכנסות, אבל בסוף הדרך האיש יתרגל ללכת לעבודה כל יום, האיש יתרגל להיות עובד ולא מובטל.

מאיר שטרית: כי, לצערי, וחבר הכנסת לוי יודע זאת גם כראש עיר לשעבר, האוכלוסיות החלשות שמקבלות מענק אבטלה, לפעמים זה הורס אותן סופית.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי אם הם אינם עובדים שישה חודשים, חלק מהם נופל אחר כך בין הכיסאות.

מאיר שטרית: המענק שהוא מקבל הופך להיות ממענק אבטלה למענק הבטחת הכנסה, ואז הוא בכלל לא חוזר למעגל העבודה.

מאיר שטרית: אני מציע לשמור כל עובד בתוך מעגל העבודה.

מאיר שטרית: אם צריך לסבסד אותו, לעודד אותו, לתת לו מענק נוסף על העבודה, זה שווה את ההשקעה, כי לפחות אתה שומר אותו כאיש ששמפרנס את משפחתו, שומר על כבודו העצמי, לא בטלן, לא הולך לאיבוד בדרך.

מאיר שטרית: לא יקרה שום אסון לאף אחד.

מאיר שטרית: הרי התרופה הזאת של מענק אבטלה איננה פותרת כלום.

מאיר שטרית: האבטלה עולה ועולה ונותנים יותר כסף לכולם, וכולם לומדים את הטריקים ומקבלים מענק אבטלה גם כשלא צריך.

מאיר שטרית: לא סוד הוא, וצריך לומר זאת בגלוי, שאנשים רבים מקבלים מענק אבטלה ועובדים מהצד.

מאיר שטרית: זה ברור.

מאיר שטרית: צריך לנקוט שיטת פעולה אחרת, שתביא לתיקון המצב.

מאיר שטרית: הנה יש לך אתגר לטיפול.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כפי שהודעתי, אין ספק שסיעת הליכוד לא תתמוך בתקציב במתכונתו הנוכחית, אלא אם יעבור שינויים דרסטיים במובנים שהצגנו פה בפני הכנסת.

מאיר שטרית: אם התקציב יעבור שינויים כאלה, נשמח להיות בין אלה שיתמכו בתקציב.

מאיר שטרית: בלי שינויים כאלה אנחנו נתנגד לתקציב, כי התקציב הזה, כמו שאמרתי, אין בו בשורה חברתית, אין בו שינוי סדר העדיפויות, ובעיקר אין בו השקעה במקומות הנכונים – חינוך, חינוך, חינוך ורכבת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנעלה את יושב-ראש ועדת הכספים לשמוע את דבריו, הצעה לסדר לחבר הכנסת שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: מן המקום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, במסגרת דקה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, כבוד שר האוצר, זאת דקה שאני רוצה להקדיש לשר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר, פונים אליך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, הוא יכול לדבר בשם יהדות התורה?

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: כבוד שר האוצר, אני מציע, שחלק גדול מהדיון היום ומחר נקדיש לא רק להצעה התקציבית לשנה הבאה, אלא גם למשבר האקוטי ביותר במשק, במיוחד בחקלאות ובבניין.

יורי שטרן: אני קורא לך: אין פה שום שבירת כלים ושום יצירת בעיה נוספת לדורות הבאים.

יורי שטרן: יש במשק הישראלי 150,000 או יותר עובדים זרים.

יורי שטרן: היו במשק הישראלי 120,000 עובדים זרים פלסטינים.

יורי שטרן: אם ניענה עכשיו לדרישות החקלאות והבניין ונרשה לכ-15,000 איש נוספים להחליף 120,000 פלסטינים, אנחנו נציל משקים חקלאים, אנחנו נציל אתרי בנייה ואנחנו ניתן למשק להמשיך להתקדם ולא נעצור את מה שנשאר בענפים האלה.

יורי שטרן: לכן, אני מזמין ואני מבקש לראות בזה צעד פרקטי מעשי, לא אידיאולוגי ולא עקרוני, אלא הצלת משקים, כי אחרת לא תהיה פרנסה גם לישראלים.

יורי שטרן: אנו מחליפים זרים פלסטינים במספר הרבה יותר מוגבל, לזמן הרבה יותר קצוב, של זרים ממדינות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, בבקשה.

קריאה: מי אחריו?

יולי יואל אדלשטיין: אחריו נתחיל בדיון, וראשוני הדוברים הם חברי הכנסת עמיר פרץ, חיים כץ ומקסים לוי.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל במלת ברכה לשר האוצר ולאנשי משרדו.

אלי גולדשמידט: אנחנו סוגרים עוד מעט שנה של תקציב שנת 2000, ובשנה הזאת מדינת ישראל צמחה בשיעורים גבוהים מאוד.

אלי גולדשמידט: בשנה הזאת ראינו ביצועים של המשק כמעט בכל התחומים – בעיקר בנושא היצוא בתחום ההיי-טק, אבל לא רק שם, גם בתעשיות שמרניות יותר.

אלי גולדשמידט: ראינו גידול משמעותי מאוד בהכנסות מדינת ישראל ממסים, דבר שהעיד כאלף עדים שגלגלי המשק פועלים כפי שצריך.

אלי גולדשמידט: אנחנו אפילו הגענו למצב, ששר האוצר יכול היה להודיע במהלך הקיץ על הפחתת מסי הקנייה מתוך התחשבות בעובדה שהיתה גבייה עודפת של מיסוי, על מנת להקל על אזרחים רבים במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: אני חושב, שחובה עלינו, מעבר למחלוקות הפוליטיות – ויש לי הרבה מחלוקות עם שר האוצר, היו לי וכנראה גם יהיו לי במהלך השבועות הקרובים – את האמת צריך להגיד, האמת צריכה להיאמר.

אלי גולדשמידט: אני חושב, שהביצועים של השנה היו ביצועים טובים.

אלי גולדשמידט: כרגע אני לא עוסק בבעיה הקונקרטית – ותיכף אעמוד על זה – שאנחנו מתמודדים אתה היום עקב המצב הביטחוני, וזה לא קשור לפעילות האוצר.

אלי גולדשמידט: אני חושב, שבסך הכול המערכת והמהלכים שנעשו היו מהלכים נכונים בעיקרם, וגם התקציב שמוצע לנו הוא תקציב תקציב חיובי בעיקרו.

אלי גולדשמידט: לפני שאגע בפרטים האלה אני רוצה לומר אמירה מתחום הדברים שמעסיקים אותנו מחוץ להיבטים הכלכליים, כאלה שיש להם השלכה על ההיבטים הכלכליים.

אלי גולדשמידט: אדוני שר האוצר, במשך 16-15 חודש אני משתדל לנהל את ועדת הכספים, כשבעיקרו של דבר אין לי קואליציה.

אלי גולדשמידט: אנחנו עושים זאת, ובסך הכול אני רוצה להגיד, וזה לא שאני מנסה להתהדר פה במשהו, שבעזרת חברים טובים ובעזרת יחסי אמון שנוצרו – גם על רקע זה שחברים בוועדת הכספים, הגם שיש להם מחלוקות אתך הרבה פעמים אומרים שמלה שלך זו מלה, שאתה עומד בה, ושעל בסיס זה אפשר להגיע להבנות ולקדם נושאים – הצלחנו פחות או יותר לשרוד בתקופה הזאת, ומרבית הנושאים עברו בקונסנסוס ולא ברמה של מחלוקות פוליטיות בתוך ועדת הכספים.

אלי גולדשמידט: זה דבר די נדיר.

אלי גולדשמידט: אבל, אדוני שר האוצר – ובאמצעותך או באמצעות אינני יודע מי אני רוצה להעביר את המסר גם לראש הממשלה – אני חושב, שאתמול החמצנו הזדמנות היסטורית שאינני יודע אם תחזור, ואני מקווה מאוד שתחזור.

אלי גולדשמידט: ההזדמנות הזאת היא לאחד כוחות יחד עם מפלגת האופוזיציה הראשית, הליכוד, ולחבור עם מרבית מפלגות הבית הזה ולהתמודד עם מצב החירום שאנחנו מצויים בו היום, עם כל משמעויותיו, וכתוצאה מזה גם להיות מסוגלים להעביר תקציב בצורה נכונה, בלי שיתלוו אליו תחושות כאלה או אחרות של הציבור הרחב במדינת ישראל לגבי יכולת של סיעות או מפלגות לקבל דברים שאולי חלקם גם דברים מוצדקים.

רחמים מלול: אם הליכוד היה בממשלת אחדות, התקציב היה הופך לדידו לתקציב מעולה?

ציפי לבני: לא.

ציפי לבני: אבל הוא היה – – – כי הוא היה שותף – – – לכל אזרחי המדינה – – – באופן שוויוני.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת מלול, מה שאני רוצה להגיד הוא, שאני התכוונתי למוטת כנפיים רחבה של ממשלה, ולא התכוונתי שהליכוד יהיה בפנים וש"ס תהיה בחוץ.

אלי גולדשמידט: אני חשבתי, שהיה נכון בהזדמנות הזאת שנוצרה ליצור מוטת כנפיים רחבה ככל האפשר ולהתמודד יחד עם האתגרים המאוד-קשים שעומדים בפנינו.

אלי גולדשמידט: לצערי הרב, ואני אומר את הדברים האלה בכאב, כי אני נמצא במידה מסוימת בסערת נפש מאתמול בערב, ראש הממשלה שעה לעצות אחיתופל שנתנו לו כמה חברים במפלגתי וכמה חברים במפלגה-אחות שלנו – עצות אחיתופל שבאו ונתנו לציבור הישראלי דוגמה לא טובה.

אלי גולדשמידט: בין היתר, הייתי בין מקבלי פניו של ראש הממשלה בקיבוץ דגניה א', קיבוצי, לפני שלושה שבועות, והיו שם גם חבר הכנסת אופיר פינס-פז, שר האוצר וחברים אחרים.

אלי גולדשמידט: שם, על הבמה, אמר ראש הממשלה בקריאה לציבור שהועברה בשידורים חיים בערוץ הראשון ובערוץ השני:

אלי גולדשמידט: אני קורא לליכוד להצטרף לממשלת האחדות, וההיסטוריה תשפוט את מי שבימים אלה לא ייענה לקריאה הזו.

אלי גולדשמידט: בשם הקריאה הזאת אני יצאתי כמעט ערב-ערב ובוקר-בוקר לתקשורת, אני וחברי, ותמכנו בהקמת ממשלת האחדות הלאומית, כי האמנו שזה מה שצריך לעשות בימים כאלה, האמנו שזה מה שהציבור רוצה שנעשה בימים כאלה.

אלי גולדשמידט: ביום חמישי האחרון ערכנו במפלגתנו ישיבה בתל-אביב, ופה אחד – במפלגה ובסיעת העבודה – קראנו לליכוד להצטרף לממשלת האחדות, והדבר עוד חזר אתמול בשעה 15:00 אחר הצהריים בישיבת סיעת העבודה למעלה, כאן בקומה חמישית.

אלי גולדשמידט: אלא שלא חלפו שעתיים – –

חיים כץ: – – – צירפתם את ש"ס.

אלי גולדשמידט: – – מהרגע הזה – וטריקת הדלת הזאת בפרצופו של אריק שרון מהדהדת עד עצם הרגע הזה.

אלי גולדשמידט: חברי חברי הכנסת, אני לא יכול להשלים עם זה.

אלי גולדשמידט: כך לא מתנהגים בחיים פוליטיים: לא כלפי ידיד פוליטי וגם לא כלפי יריב פוליטי.

אלי גולדשמידט: לאריק שרון יש בעיות בתוך מפלגתו לנסות להעביר את נושא ממשלת האחדות מכל מיני סיבות.

אלי גולדשמידט: אני לא אחראי לליכוד, אין לי מניות בליכוד, ואני לא יודע מה יעשה הליכוד, מה יעשה ביבי נתניהו, וזה לא ענייני.

אלי גולדשמידט: אני יודע, שאני, כאיש מפלגת העבודה, כאדם ציוני שנמצא בימים אלה במצב כל כך קשה יחד עם כל הציבור במדינת ישראל, צריך להגיד את האמת.

אלי גולדשמידט: האמת היא, שהיינו צריכים – שתי המפלגות הציוניות הגדולות – לחבור, לא בשביל להציל את אהוד ברק מבחירות מוקדמות.

אלי גולדשמידט: לדעתי, להיפך – הצעד של אתמול קירב את אהוד ברק לבחירות מוקדמות.

אלי גולדשמידט: אני חשבתי שצריך לעשות זאת, כי אין דרך אחרת להתמודד עם הבעיות הנוראיות שאנחנו מתמודדים אתן בימים אלה.

אלי גולדשמידט: אני גם לא מאמין טקטית, שהברית הזאת עם ש"ס תחזיק מים.

אלי גולדשמידט: אני גם לא מבין איך פתאום מרצ הופכת להיות המובילה, המוציאה והמביאה, של הברית הזאת.

אלי גולדשמידט: אני לא רוצה לעשות כרגע את החשבון ההיסטורי עם סיעת מרצ, שפתאום הם נושאים ונותנים כדי להחזיר את ש"ס לתוך הממשלה.

אלי גולדשמידט: אני הייתי בעד ש"ס בממשלה בזמן שאתם העפתם אותם החוצה.

אלי גולדשמידט: מה אתם עכשיו קוראים להם חזרה?

אלי גולדשמידט: כדי לטרפד ממשלת אחדות.

אלי גולדשמידט: אני אומר, שברגעים האלה כל אחד מ-120 חברי הכנסת היה צריך לבטא אחריות לאומית ממדרגה ראשונה.

אלי גולדשמידט: אני לא מוכן לשמוע את זה פה מכל מיני אנשים בבית, שאומרים את זה בחדרי חדרים, לרבות אנשים ממפלגתי.

אלי גולדשמידט: אני קורא לראש הממשלה עכשיו, בדקה התשעים: תחזור ותקיים משא-ומתן עם אריק שרון ותקים את ממשלת האחדות הלאומית.

אלי גולדשמידט: זה מה שאנחנו צריכים לעשות היום, ועם זה אנחנו יכולים אולי לקדם את המצב שאנחנו נמצאים בו ולפתור את הבעיות.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד עוד משהו.

אלי גולדשמידט: מה קרה, אלי ישי יחזור אלינו וייכנס לממשלה אם ברק יחזור להבנות קמפ-דייוויד?

אלי גולדשמידט: הרי הוא עזב את הממשלה בגלל הבנות קמפ-דייוויד.

אלי גולדשמידט: אם הוא לא ייכנס לממשלה בגלל הבנות קמפ-דייוויד, ממילא אין ממשלה.

אלי גולדשמידט: ואם ברק חוזר בו מהבנות קמפ-דייוויד, אפשר להביא את הליכוד לממשלה.

אלי גולדשמידט: מה העדיפות הזאת שמצא פתאום יוסי ביילין בחבירה המחודשת הזאת, שלא החזיקה מים יום אחד?

אלי גולדשמידט: ועכשיו היא תחזיק מים?

אלי גולדשמידט: והדבר החמור ביותר זה המסר שאנחנו מעבירים לאזרחי מדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: זה לא המסר שמצפים מאתנו להעביר בימים כאלה.

אלי גולדשמידט: ויכולנו עכשיו לגשת לדיוני התקציב מאוחדים, כשאנחנו רואים את האינטרסים האמיתיים, לא אינטרסים פרטיקולריים, ולא איזה ניסיון לחטוף כל פעם מחטף באיזה מקום, לטובת סקטור מסוים.

אלי גולדשמידט: עד היום שתי המפלגות האלה, מפלגת העבודה ומפלגת הליכוד, היו המפלגות היחידות בבית הזה שראו את האינטרס הלאומי הכולל, ולא את האינטרס הסקטוריאלי, והיינו צריכים להחזיר את האינטרס הלאומי הכולל למרכז סדר-היום הלאומי, ולא את האינטרסים הסקטוריאליים של כל סיעה של שניים או שלושה או חמישה חברי כנסת, שצריך לפתור להם את הבעיות.

חיים כץ: – – –

אלי גולדשמידט: אני חושב שזה היה משרת גם את האינטרסים של העובדים במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: זאת לא ביקורת כלפיכם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גולדשמידט, אני מבקש.

אריה גמליאל: הוא מדבר לעניין.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת שטרית דיבר מחצית השעה, ואני נמצא כאן כיושב-ראש ועדת הכספים, תאפשר לי לדבר.

אלי גולדשמידט: אני חושב שמה שאני אומר קשור מאוד לתקציב, בלי שאני נכנס כרגע למספרים של התקציב.

אלי גולדשמידט: אנחנו היינו צריכים לבוא היום אל הכנסת הזאת יחד, להוריד את התקציב לוועדת הכספים, לדון בבעיות המרכזיות.

אלי גולדשמידט: קודם כול, יש לנו היום משבר, משבר כבד מאוד בכמה ענפים, וככל שתקופת החירום הזאת תימשך, המשבר הזה ילך ויתרחב לענפים שונים נוספים במשק.

אלי גולדשמידט: בין הראשונים שספגו את המכה היה ענף התיירות, על כל ההיבטים שלו.

אלי גולדשמידט: בתי-המלון ריקים, חלקם נסגרו.

אלי גולדשמידט: חלק מהעובדים פוטרו, חלק מהעובדים יצאו לחופשה.

אלי גולדשמידט: אבל מדובר לא רק בבתי-המלון.

אלי גולדשמידט: על יד בתי-המלון – מורי הדרך, המסעדות, מוניות ותחבורה ציבורית וחברות תעופה וצ'רטרים וסוכני נסיעות וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.

אלי גולדשמידט: יש לנו בעיה קשה מאוד בענפי הבניין.

אלי גולדשמידט: יש לנו בעיה קשה מאוד בענפי החקלאות.

אלי גולדשמידט: אבל זאת רק ההתחלה.

אלי גולדשמידט: יש לנו בעיה גם עם התעשייה.

אלי גולדשמידט: יש תעשיינים רבים שחלק מהמפעלים שלהם נמצאים ביש"ע והם בבעיה, כמו בעטרות.

אלי גולדשמידט: יש לנו מפעלים שמייצאים או שמוכרים לשטחים, וכרגע יש בעיה בגביית כספים.

אלי גולדשמידט: לשם פתרון כל הדברים האלה היינו צריכים להתמודד יחד, במשותף, לשים את הפוליטיקה בצד, להחליט שהיום כל מה שמעניין אותנו זה איך לפתור את המשבר הזה ולהתקדם הלאה ולנצח במאבק מאוד מאוד קשה שנכפה עלינו שלא מרצוננו.

אלי גולדשמידט: ואני מצר על כך, ואני אומר עוד הפעם: אני קורא מעל הבמה הזאת לראש הממשלה, שאני הלכתי בשמו והגנתי על ההבנות הקשות, הלא-פשוטות בקמפ-דייוויד, לרבות בנושא ירושלים, לרבות בנושא בקעת-הירדן, ואני כמוהו וכמו רבים מחברי עמדנו נדהמים לנוכח התגובה הבלתי-סבירה לחלוטין, הבלתי-צפויה לחלוטין של ערפאת, שהבעיר את האזור באלימות נוראית.

אלי גולדשמידט: ואני הלכתי יחד עם חברי כדי לשכנע את הציבור הישראלי ולשכנע את חברינו מהמפלגות האחרות, לרבות בשיחות פרטיות עם חברים מהליכוד: בואו נלך עכשיו יחד.

אלי גולדשמידט: אני לא אקבל באופן אישי שום דבר אם תקום פה ממשלת אחדות לאומית.

אלי גולדשמידט: אני לא אתמנה לשר ואני לא אתמנה לשום תפקיד, וכך גם מרבית חברי.

אלי גולדשמידט: אנחנו רוצים את הדבר הזה, כי זה הדבר שחשוב לעשות היום, ואני מצפה לכך.

אלי גולדשמידט: יש לנו עוד זמן, הדלת עוד לא נסגרה לחלוטין, ואני בטוח, שאם ראש הממשלה יצא עכשיו בקריאה לאריק שרון, עם כל הפגיעה המוצדקת של אריק שרון מאתמול בערב – אין אדם במקומו שלא היה נפגע, בצדק.

אלי גולדשמידט: צריך להתעשת וצריך ללכת יחד.

אלי גולדשמידט: כמה מלים בכל זאת לגבי התקציב עצמו, כי פטור בלא כלום אי-אפשר.

אלי גולדשמידט: צריך לזכור, שיש בתקציב שני סעיפים שהם מאוד מאוד משמעותיים: האחד, גידול בכמיליארד שקל בתחום החינוך, והאחר, גידול של כ-700 מיליון שקל בתחום התשתיות.

אלי גולדשמידט: זה הרבה.

אלי גולדשמידט: זה משמעותי.

קריאה: – – –

אלי גולדשמידט: השר נמצא כאן, הוא שומע בחצי אוזן.

קריאה: לא, שר החינוך.

אלי גולדשמידט: שר האוצר כאן.

זאב בוים: אם תשאל את שר החינוך, שאיננו כאן, מה המשמעות של התוספת של מיליארד שקל, תראה שממיליארד השקלים יש אולי תוספת ריאלית שנעה בין 80 ל-100 מיליון שקל.

אלי גולדשמידט: אני לא מסכים עם זה, ואני מניח שהדברים של שר החינוך לשעבר יישמעו במהלך הדיון במליאה.

אלי גולדשמידט: אני בהחלט חושב שיש פה גידול ריאלי, גם בתחום הזה וגם בתחום התשתיות.

אלי גולדשמידט: חסר לי במידה מסוימת – – –

שמואל הלפרט: זה כולל את הריבוי הטבעי, או שזה בלי הריבוי הטבעי?

אלי גולדשמידט: חלק מזה זה ריבוי טבעי, חלק גדול זה מעבר לריבוי הטבעי, ולכן אמרתי גידול ריאלי.

קריאות: – – –

אלי גולדשמידט: רבותי, אני עומד לסיים ממילא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גילאון, חבר הכנסת גולדשמידט באמת צריך לסיים.

יעקב ליצמן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר נמצא כרגע במליאה.

יעקב ליצמן: לא, שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

אלי גולדשמידט: אם אני מוחל על כבודי, גם אתה יכול.

אלי גולדשמידט: זה בסדר.

אלי גולדשמידט: אני בכל אופן חושב, שחסרים בתקציב הזה כמה נושאים שנצטרך לדון בהם בוועדת הכספים.

אלי גולדשמידט: אני לא רוצה לטפל בהם כרגע.

אלי גולדשמידט: אני רק אומר אותם בראשי פרקים.

אלי גולדשמידט: יש לנו נושא קריטי: הבטחה שלנו לבוחר הישראלי לגבי התשלום עבור ביקור אצל רופא והתשלום עבור התרופות, ואנחנו נצטרך לטפל בזה בדיוני התקציב, בעיקר בהקשר של הגמלאים במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: נצטרך לטפל גם בסוגיות הקשורות לטיפול בבתי-החולים הממשלתיים ובבתי-החולים של קופות-החולים.

אלי גולדשמידט: בנושא הזה יש בעיה לא פשוטה, שנצטרך לטפל בה.

אלי גולדשמידט: נצטרך לטפל גם בכמה סוגיות בתחום הרווחה שלא טופלו מספיק וכראוי.

אלי גולדשמידט: לדעתי, אנחנו צריכים לעשות יותר ממה שעשינו עד כה בתחום של חינוך לגיל הרך, לבני שלוש עד חמש.

אלי גולדשמידט: לקראת סוף דצמבר אנחנו צפויים למסקנות של ועדת-וינוגרד בנושא שכר הלימוד לסטודנטים.

אלי גולדשמידט: את כל הדברים האלה נצטרך לאגום אלינו, לעסוק בהם, אלא שאני צריך להיות ריאלי ולומר, שנוכח המצוקה התקציבית המסוימת שאנחנו נכנסים אליה בימים אלה על רקע המצב הביטחוני, הדברים לא יהיו פשוטים.

אלי גולדשמידט: נצטרך להחליט על סדר עדיפויות באומץ ובצורה נכונה, כי אי-אפשר שהכול יינתן לכולם, ולכן – ובזה אני רוצה לסכם – הלוואי שהיינו יכולים לעשות את זה בעצה אחת עם כל סיעות הבית או עם מרביתן, ולא בהמשך של פיצול כזה כפי שהיה עד היום.

אלי גולדשמידט: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: האם תהיה מוכן שנגיש הסתייגות ביחד – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גולדשמידט.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אנחנו נעבור לרשימת הדוברים, שהיא ארוכה, כידוע.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת עמיר פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת הכנסת חיים כץ, ואחריו – חבר הכנסת מקסים לוי, ואחרי חבר הכנסת מקסים לוי – חבר הכנסת אליהו בן-מנחם.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, חברי הוועדה, יושב-ראש ועדת הכספים, אלי, לפני שאתה יוצא, אני רוצה רק לומר לך משפט לפני שאני ניגש לתקציב: הרי כל פעם יש כאלה שאומרים לי "אולי יש לך הרהורי חרטה על כך שעזבת את מפלגת העבודה".

עמיר פרץ: אחרי ששמעתי אותך התחזקתי בדעתי שאין לי שום סיבה להרהר ולו הרהור קל שבקלים על המעשה החשוב ביותר שעשינו כאשר הקמנו את מפלגת העובדים והגמלאים בישראל.

אלי גולדשמידט: כך אתה עושה לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא פשוט מזמין אותך להצטרף.

עמיר פרץ: כנראה שום דבר לא השתנה.

עמיר פרץ: אדוני שר האוצר, עמדת כאן בפני מליאת הכנסת והתפארת בהישגים הגדולים של שנת 2000, בצמיחה הגדולה שהבאת לנו.

עמיר פרץ: קוסם ממש, קוסם.

עמיר פרץ: אפילו הצניעות מחייבת שאדם שבכל זאת אומר דברים שהוא מאמין בהם ייתן גם קצת קרדיט לאחרים.

עמיר פרץ: לא עושים צמיחה בכלכלה בשנה אחת, תהיה קוסם ככל שתהיה.

עמיר פרץ: אם אתה לוקח לעצמך את ההצלחות, לפחות תיקח גם את הכישלונות.

עמיר פרץ: תגיד: אשמתי, לא הצלחתי להיאבק בפערים במדינת ישראל, לא הצלחתי לשפר את מצבם של הגמלאים.

עמיר פרץ: מיליון עובדים במדינת ישראל מרוויחים פחות מ-4,000 שקל.

עמיר פרץ: 600,000 עובדים מרוויחים פחות מ-3,000 שקל.

עמיר פרץ: תאמר: לא הצלחתי לשפר את מצבם של הזוגות הצעירים בישראל, לא שיפרתי את המשכנתה שלהם.

עמיר פרץ: הם לא מצליחים לקנות דירות.

עמיר פרץ: תאמר באומץ: לא הצלחתי לשפר את סל התרופות במדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: אם אני הייתי אומר את כל זה, מה אתה היית אומר?

אברהם-בייגה שוחט: אני צריך להשאיר לך משהו להגיד, לא?

עמיר פרץ: בייגה, תאמין לי, אמרתי לך, ולא במקרה, אתה עובד כנראה שעות נוספות נגד העובדים והגמלאים, אבל אתה עובד הכי קשה נגד ראש הממשלה.

עמיר פרץ: הכי קשה.

עמיר פרץ: יש לך מה שנקרא מומחיות, ברגעים שכולנו באווירת חירום ורוצים מאוד לתת לממשלה להתנהל – אם אתה חושב שבאווירת החירום והמלחמה, אנחנו נגמור את אווירת החירום והמלחמה כשהעובדים, הגמלאים וכל השכבות החלשות עשוקים עוד יותר מאשר היו קודם, אתה טועה.

עמיר פרץ: אל תנצל את זה, כי לא ניבהל מזה שתגיד: תראו, מלחמה, והם מעזים לדבר על הגמלאים – נדבר על הגמלאים.

עמיר פרץ: אתה תאמר: מלחמה, והם מעזים לדבר על העובדים – נדבר על העובדים.

עמיר פרץ: אתה תאמר: מלחמה, והם מדברים על החולים – נדבר על החולים.

עמיר פרץ: אתה תאמר: מלחמה, והם מדברים על החינוך – נדבר על החינוך.

עמיר פרץ: אל תשלה את עצמך.

אברהם-בייגה שוחט: זו לא הכוונה שלי.

עמיר פרץ: אדוני, אני לא יודע מה הכוונות שלך, אני יודע מה רשום.

אברהם-בייגה שוחט: זו לא הכוונה שלי.

אברהם-בייגה שוחט: אלה לא הכוונות שלי, אבל אני יודע מה הכוונות שלך.

עמיר פרץ: אני לא מסתיר אותן.

אברהם-בייגה שוחט: הכוונות שלך לנצח בבחירות, ואתה תעשה הכול כדי להביא דברים לא נכונים כדי לנצח בבחירות.

מקסים לוי: על מה אתה בכלל מדבר?

מקסים לוי: על הבחירות?

עמיר פרץ: בייגה שוחט, אני כל כך לא מתרגש ממה שאמרת.

עמיר פרץ: א.

עמיר פרץ: אני מודיע לך, שאם המוטיבציה שלי לבחירות תהיה שמחר יהיה במדינת ישראל 1,000 דולר שכר מינימום, תאמין לי שאני לא מתרגש כהוא זה אם תגיד לי שזה שיקול בחירות.

עמיר פרץ: הלוואי ששיקולי הבחירות יובילו כל אחד, לרבות אותך, לעשות דברים טובים למדינת ישראל ולציבור הישראלי.

עמיר פרץ: אתה יכול להניף יד, הרי כולם בעיניך לא כלום.

עמיר פרץ: קודם דיבר חבר כנסת מהליכוד ועשית לו את זה.

עמיר פרץ: דיבר חבר הכנסת מקסים לוי ואמרת לו שהוא לא מייצג אף אחד.

עמיר פרץ: את מי בדיוק אתה מייצג?

מקסים לוי: את מי הוא מייצג?

מקסים לוי: את עובדי משרד האוצר.

עמיר פרץ: את מי אתה מייצג?

עמיר פרץ: גם אתה חלק מרשימה.

עמיר פרץ: אתה התמודדת פעם על משהו?

עמיר פרץ: למה אתה מזלזל בכולם כל הזמן?

עמיר פרץ: לזה אתה עושה ככה, ולזה אתה עושה ככה.

עמיר פרץ: אתה יותר טוב מכל אחד מהיושבים כאן, אדוני שר האוצר?

עמיר פרץ: במה כבר הצטיינת?

עמיר פרץ: מה קיבלת יותר?

אברהם-בייגה שוחט: לא התמודדתי פעם על משהו?

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע שאתה משקר.

עמיר פרץ: לא פחות ממקסים לוי.

עמיר פרץ: אתה לא מייצג יותר ממקסים לוי, ותפסיק לזלזל בכולם.

עמיר פרץ: כל הזמן עם תנועות יד כאלה.

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע שאתה משקר.

מקסים לוי: – – – מי הוא בכלל?

עמיר פרץ: זה לא יעזור לך.

מקסים לוי: – – – זה הכישלון הגדול.

מקסים לוי: מסכנים האנשים שלא יכולים לדבר.

מקסים לוי: אתה מדבר?

מקסים לוי: תראה מה אומרים בסיעתך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מקסים לוי, הבנו את הנקודה, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש שתאפשר לחבר הכנסת עמיר פרץ להמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: יש לך טלפון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד לשר האוצר, תדבר על התקציב כמה שאתה רוצה, זו זכותך המלאה.

עמיר פרץ: אתה לא נותן לגיטימציה לאף חבר כנסת להיות כאן או לא.

עמיר פרץ: לא אתה, עם כל הכבוד.

עמיר פרץ: אני מציע לך להיפטר מתנועות היד שלך.

עמיר פרץ: גם ככה אתה נחשב מתנשא, מנוכר ורחוק.

עמיר פרץ: תנועות היד שלך לא מקרבות אותך לשום מקום, רק מרחיקות אותך מהאנשים.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר – – –

יולי יואל אדלשטיין: לסיכום.

עמיר פרץ: מה זה לסיכום?

עמיר פרץ: אני רק התחלתי.

יולי יואל אדלשטיין: מה לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: אמרת דברים ברורים, אני מבקש לסכם.

מקסים לוי: תן לו שתי דקות על חשבוני.

מקסים לוי: מה יש, מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: אין בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: לך אני אתן שלוש דקות.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לשר האוצר, שאנחנו באנו באמת מתוך תחושה שרוצים למצוא מגרשים שאפשר לשתף בהם פעולה, אבל לא שיתוף פעולה שבו מישהו מודיע לאחרים מה הוא חושב שטוב למדינת ישראל.

עמיר פרץ: גם לנו יש אחריות למדינת ישראל.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד לזה שאתה אומר שהיתה צמיחה במשק – נכון, היתה צמיחה במשק.

עמיר פרץ: נכון, היתה צמיחה בהיי-טק.

עמיר פרץ: נכון, היו רכישות והיו השקעות במדינת ישראל.

עמיר פרץ: אבל עם כל הכבוד, מכירה של חברה שמכניסה 5-4 מיליארדי דולרים ומשנה את כל הסטטיסטיקות וגורמת לכך שאתה יכול לבוא לפה ולתאר צמיחה סטטיסטית – זה יפה מאוד, ואני בעד שתמשיך בכיוון הזה.

אברהם-בייגה שוחט: עמיר, מכירה של חברה כזאת לא משפיעה על שיעור הצמיחה אפילו בפרומיל.

עמיר פרץ: היושב-ראש לא נותן לי זמן להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לא לפתח את הדו-שיח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פרץ כבר מסיים גם את הדקות של חבר הכנסת מקסים לוי.

עמיר פרץ: לא, צמיחה מצביעה על השיעור שאתה מתאר של הכנסות המדינה, משפיעה על הרבה פרמטרים נוספים, כשאתה עושה עסקאות מהסוג הזה, וזה יפה מאוד, ואני בעד, אבל חברי הכנסת צריכים לדעת, וגם אתה צריך לציין את זה, שבהיי-טק יש במקרה הטוב 70,000 עובדים במדינת ישראל, ואני מציין מספרים של אלה ששמים את הרף העליון.

עמיר פרץ: אני אומר לשר האוצר, אם לא תהיה עבודה ופרנסה בכבוד לעובדי low-tech במדינת ישראל, לא יהיה דור שני של ההיי-טק.

עמיר פרץ: כי אם לעובד low-tech אין כסף לקנות מחשב לבן שלו, ואין כסף להשלים לו חוגים, ואין לו כסף לשלוח אותו לאוניברסיטה, לא יהיה לנו גם דור היי-טק שיתמודד.

עמיר פרץ: אחד קשור בשני.

עמיר פרץ: אי-אפשר להפריד את העניין הזה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לך, אדוני שר האוצר, אני מצטער על מה שעשית בחוק ההסדרים.

עמיר פרץ: אל תתאר את זה כטעות טכנית.

עמיר פרץ: חבר הכנסת בוים, תאפשר לי לדבר עוד דקה עם שר האוצר, ואחר כך הוא לרשותך כמה שאתה רוצה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת חיים כץ מדבר אחריך.

עמיר פרץ: לא יודע, כרגע אני צריך לגמור את העסק הזה, חשוב לי לומר זאת לשר האוצר.

עמיר פרץ: אדוני שר האוצר, כדאי מאוד, ש-200,000 צעירים במדינת ישראל ידעו, שבחוק ההסדרים אתה מתכוון לחסל את כל התקווה שהיתה להם – שהם יפסיקו להיות קורבנות לאותה מניפולציה של עובדי חברות כוח-אדם שמשרתות אותך.

עמיר פרץ: כי באמצעות חברות כוח-אדם ובאמצעות העובדה שאתה לא אוכף חוקי עבודה במדינת ישראל אתה מצליח לדחוק בכוונה את השכר כלפי מטה.

עמיר פרץ: מדוע בשם אלוהים אתה מעז – כאשר רק לפני חודשיים הכנסת ישבה פה וקיבלה החלטה להעביר חוק חברות כוח-אדם בניגוד לדעתך – מדוע אתה מעז תחת מחטף של חוק ההסדרים ותחת מעטה המלחמה לחשוב שניתן לך לחסל את התקווה שלהם?

עמיר פרץ: איזה אומץ, מאיפה החוצפה שיש לך לירוק לכנסת בפניה?

עמיר פרץ: כשרק לפני שלושה חודשים הצביעו כאן.

עמיר פרץ: עוד לא יבשה הדיו על החוק, איך אתה מעז?

עמיר פרץ: איך אתה מעז?

עמיר פרץ: ואם היינו צריכים מצעד שיאמר לך "לא" לתקציב, הנה אני מקווה שבזה אחר זה יעלו כאן חברי הכנסת ויגידו לך: אדוני שר האוצר, נצביע נגד התקציב, אבל נצביע בעיקר נגדך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים כץ, ואם מישהו מחברי הכנסת חושב שאני לא זוכר את הדקות שתרמתם, אתם טועים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כץ מקבל ארבע דקות; חבר הכנסת מקסים לוי יקבל שלוש דקות.

חיים כץ: לקחת לי דקה?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא תרמת כלום, לכן אתה עם חמש הדקות שלך.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר האוצר – – –

ויצמן שירי: תכניס את הידיים לכיסים.

חיים כץ: אדוני שר האוצר – חבר הכנסת זאב בוים, אני אחכה לך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בוים, הנואם צודק.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר, זה לא הולך כך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זאב בוים, אני מבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

חיים כץ: עמדת פה וסיפרת לנו כמה טוב בארץ הזאת.

חיים כץ: שכחת לציין, שבשנת 1985, כשחוקק חוק ההסדרים במדינת ישראל, הוא חוקק כשהמשק היה באינפלציה של מאות אחוזים.

חיים כץ: מאז קרה משהו.

חיים כץ: והיום אתה משתמש בחוק ההסדרים בשביל לצחוק על כל הכנסת הזאת.

חיים כץ: אתה בא, ובדרך מקוצרת משנה 26 חוקים שאנשים עמלו עליהם בוועדות חודשים, ולפעמים שנים.

אברהם-בייגה שוחט: לא חוקים.

אברהם-בייגה שוחט: לא חוקים.

חיים כץ: בייגה, אל תעשה לי "לא" עם הראש.

חיים כץ: עוד מעט אני אגיע לשאר הדברים שלך.

חיים כץ: אתה משנה 26 חוקים, ואתה מזלזל פה בכל חבר הכנסת.

חיים כץ: אתה אומר: כל חקיקה מיותרת, ואני אעשה מה שאני רוצה, ואני אקנה אותם בכסף קטן.

חיים כץ: זה מה שאתה אומר, וכך אתה מתייחס.

חיים כץ: ואולי, בייגה, אתה באמת היחיד שיודע מה טוב לעם הזה, אולי.

חיים כץ: כל אלה שחוקקו את החוקים האלה חשבו שעובדים לא צריכים לעבוד במעמד של עובד קבלן או להיות סוג ב'.

חיים כץ: אתה ישבת פה, ו-32 חברי כנסת הצביעו נגדך, ואתה היית פה לבד סעיף אחרי סעיף, ונשארו פה 35 איש עד 22:00, וזה לא מחזה שכיח פה.

חיים כץ: ובאו אנשים ואמרו: אנחנו רוצים שהילדים של כולנו לא יעבדו דרך סרסורי עבודה.

חיים כץ: ואתה סעיף אחרי סעיף הפסדת פה, והיה לנו כיף לראות אותך מובס.

חיים כץ: והיום אתה בא בדרך לא דרך ומנסה דרך חוק ההסדרים לקחת את כל מה שלא הצלחת לקחת, כש-35 חברי הכנסת שהיו פה אמרו לך "לא".

חיים כץ: ואני מדבר על קיצוץ נוסף שלך, בתקציב הביטחון.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך, בייגה שוחט, שבקיצוץ בתקציב הביטחון אתה ופקידי האוצר פוגעים בביטחון מדינת ישראל, ואני לא יודע כמה בני משפחות מבקרים את פצועיהם בבתי-חולים וכמה הלכו לבתי-קברות כיוון שאתם לא נתתם לתקציב הביטחון, קיצצתם אותו ולא נתתם לפתח אמצעים מסוימים.

רחמים מלול: אתה נסחף.

חיים כץ: אני אומר את האמת.

מאיר פרוש: זה יותר מדי חריף.

חיים כץ: אני אומר את האמת, ואני לא מדבר רק על סגירת מפעלים.

רחמים מלול: עוד מעט תאשים אותו באינתיפאדה, חבר הכנסת כץ.

חיים כץ: שים לב מה אני אומר לך: לא ראו הרבה דברים מפני שחסכו במיליון דולר, הרבה דברים, ולא יכול להיות דבר כזה.

חיים כץ: פקידי האוצר לא יכולים לנהל את המדינה הזאת.

חיים כץ: יש דברים שהם מעל לכסף, ואנחנו בזמן חירום.

חיים כץ: הרבה היה נחסך.

חיים כץ: אני לא מדבר על פיתוח אמצעי לחימה – לא על פיתוח אמצעים להרוג, אלא על פיתוח אמצעים לחסוך.

חיים כץ: אני מדבר על כסף קטן ולא נכנס לפרטים, והוא יודע והבוס שלו יודע על מה אני מדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לסכם.

חיים כץ: ולפעמים לא צריך ללכת ולהילחם.

חיים כץ: בייגה, אנחנו מדברים על מוסר.

חיים כץ: בשנת 1995 נחתם הסכם הפנסיה.

חיים כץ: סוכם אתך הסכם הפנסיה.

מאיר פרוש: פתק צהוב.

חיים כץ: לא, מעבר לפתק הצהוב.

חיים כץ: לקחת את זכויות הפנסיה של הילדים של כולנו.

חיים כץ: אמרת: מי שיחסוך לפנסיה משנת 1995 יהיה סוג ב' – עד פעמיים השכר הממוצע, לא מעבר לזה, השאר ילך לבורסה, על השאר נהמר, ונתת רשת ביטחון והתחייבת בכתב שעשר שנים לא תעשה דבר.

חיים כץ: מהמשרד שלך כל יום יורדות הוראות ביצוע חדשות לקרנות הפנסיה, כל יום.

חיים כץ: אתה בא ופוגע בחוסכים החדשים, ואתה פוגע גם פה באיזה 50 חברי כנסת שיש להם פנסיה חדשה, והם בטח יצביעו אתך כיוון שהם לא מבינים מה הם עושים.

חיים כץ: אז גם בהוראות החדשות האלה אתה לוקח – – –

קריאה: האם זה נכון?

חיים כץ: זה נכון.

חיים כץ: זה נכון, הנה הטבלאות.

חיים כץ: ציפי סמט כדרכה, מדי חודש מנסה לקבוע תקנות חדשות, ולא יכול להיות כזה דבר.

חיים כץ: כבד את מה שאתה מסכם – לא רק את מה שאתה אומר, אלא גם את מה שאתה מסכם.

חיים כץ: לא יכול להיות שאתה עומד פה על הדוכן, ואתה מתראיין שיגעון ואתה מחייך ואתה נחמד, ואני אפילו אוהב אותך, אבל אתה לא מכבד את מילותיך; לא את הכתובות, ולא את אלה שבעל-פה.

חיים כץ: ובזה אני לא מסכים עם חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שאמר שאתה מכבד את מילותיך.

חיים כץ: אתה לא מכבד את מילותיך.

חיים כץ: בייגה, הגיע הזמן שתכבד את הבית הזה, ותכבד את אזרחי מדינת ישראל כשר האוצר, ותכבד את המלים שלך, כי אתה לא מכבד את מילותיך.

חיים כץ: זכור מה שאני אומר לך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש שתכבד את התרומה שלך לחבר הכנסת עמיר פרץ ותסיים.

חיים כץ: ובאווירה אופטימית זאת, כשאני באמת רוצה לקוות שמלה שלך תהיה מלה, לא רק המלה הכתובה, אלא גם המלה המדוברת, אולי בשנה הבאה נחסוך מעצמנו את כל מה שעשינו עכשיו.

חיים כץ: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

יולי יואל אדלשטיין: שר האוצר מבקש להגיב.

דוד טל: חבר הכנסת כץ, האם תתמכו בתקציב?

חיים כץ: לא.

דוד טל: האם אתה יכול לומר את זה מעל הדוכן?

חיים כץ: לאור שאלתו של חבר הכנסת דוד טל – אנחנו לא נתמוך בתקציב בשום סיטואציה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דוד טל: זה גורף.

דוד טל: הייתי מבין אם היית אומר לי בלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טל, אנחנו שמענו את עמדת חבר הכנסת כץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא רוצה להתפלמס לא עם עמיר פרץ ולא עם חיים כץ, אבל אני בכל אופן רוצה לומר שני דברים למען הדיוק.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת כץ אמר, שיש פה 25 חוקים שהתקבלו בכנסת – –

חיים כץ: 26.

אברהם-בייגה שוחט: – – ובעצם מה שמציע חוק ההסדרים הוא ביטולם.

חיים כץ: או דחייתם.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לקבוע, שההצעה מתייחסת לחוק אחד בלבד, וזה חוק בנושא של קבלני כוח-אדם, כאשר ההצעה היא לדחייה.

אברהם-בייגה שוחט: כל שאר הדברים שישנם בספר החוקים, בספר הכחול הזה, אינם ביטול חוקים ואינם דחייה של חוקים.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן בכל האמירה הזאת, בהתלהמות הזאת, בסגנון, בצעקות ובחוסר האמת יש שיא שלא היה כמותו.

אברהם-בייגה שוחט: אתה תראה לי, אדוני חבר הכנסת כץ, איזה 26 חוקים אחרים ירדו.

אברהם-בייגה שוחט: אין דבר כזה.

אברהם-בייגה שוחט: יש כאן תיקונים של דברים מוסכמים.

חיים כץ: הסכם הפנסיה שאתה חתום עליו.

חיים כץ: אחרי חמש שנים, זה הסכם שלך או של מישהו אחר?

אברהם-בייגה שוחט: מייד אני אגיד לך.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת חיים כץ, אתה תואיל להראות לכנסת איזה 25 חוקים בוטלו כאן.

חיים כץ: אני אקרא אותם אחד אחד.

אברהם-בייגה שוחט: שקר וכזב.

יולי יואל אדלשטיין: א.

יולי יואל אדלשטיין: לא תצטרך לבקש את זה משר האוצר אלא ממני, ואני ממליץ שתיתן למישהו – – –

אברהם-בייגה שוחט: הדיבורים האלה על אמת ועל דברים אמיתיים – הכול שקר.

אברהם-בייגה שוחט: עכשיו אומר מלה אחת על נושא הפנסיה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת כץ, שהוא חבר גם בקרן פנסיה, גם קיבל – לא הוא אישית, אלא העובדים שהוא מייצג – תנאים מיוחדים, והקרן "נוהלה לתלפיות" והגיעה למצב כזה שהממשלה היתה צריכה לתת רשת ביטחון.

אברהם-בייגה שוחט: למה?

חיים כץ: בייגה, אתה מטעה, אני לא מדבר על זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כץ, זה לא ייתכן.

יולי יואל אדלשטיין: דיברת זה עתה.

חיים כץ: אתה מטעה את הכנסת.

חיים כץ: אתה לא מדבר לעניין, תסלח לי.

אברהם-בייגה שוחט: אני אגיד מה שאני רוצה, והצעקות שלך לא יעזרו.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא נמצא עכשיו במועצת העובדים של התעשייה האווירית, שם אתה עושה מה שאתה רוצה.

אברהם-בייגה שוחט: פה לא תעשה מה שאתה רוצה.

חיים כץ: אתה מטעה אותם.

חיים כץ: אתה לא מדבר לעניין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כץ, מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: אותה קרן, יחד עם שבע קרנות אחרות – חבר הכנסת כץ היה פעיל והיה נציג הקרן בתעשייה האווירית, והדברים התנהלו כיאות, וקרן הפנסיה העבירה כספים לוועד.

אברהם-בייגה שוחט: הכול היה בסדר, רק דבר אחד לא היה בסדר, שקרן הפנסיה היתה בפשיטת רגל.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת כץ חבר בהנהלה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא קיבל תנאים מיוחדים לעובדי התעשייה האווירית, והוא דאג שמקרן הפנסיה יעבור כסף לוועד העובדים.

אברהם-בייגה שוחט: הוא בא וזכה לממשלה שתיקח ערבות ותכסה את הגירעונות שיש בקרנות הפנסיה.

אברהם-בייגה שוחט: ואני הייתי שר האוצר שהסכים לדבר הזה.

חיים כץ: הוא אמר שחברי הכנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת כץ, אני מקווה שלא נתחיל עכשיו בקריאות לסדר.

חיים כץ: עומד שר אוצר על הדוכן ומשקר לכנסת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תפנה לוועדת האתיקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כץ, מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא במועצת העובדים של התעשייה האווירית עכשיו, שם הוא מטיל טרור כבר עשר שנים.

אברהם-בייגה שוחט: שישב בשקט.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש, לא נתחיל את הדיון התקציבי בקריאות לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להפסיק.

אברהם-בייגה שוחט: אני יודע בדיוק מי הוא.

אברהם-בייגה שוחט: ב-1995 החליטה הממשלה להיכנס לנעליים הכושלות של מנהלי הקרנות, אלה שישבו שם, ואתה היית אחד מהפעילים שם, לא כי רצו לעשות לך טובה, אלא כי היו שם – – –

חיים כץ: אני שילמתי בשביל הפנסיה שלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כץ, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים כץ: הפנסיה שלי לא כמוך – – – אתה מקבל פנסיה על חשבון משלם המסים.

חיים כץ: לא שילמת עבור הפנסיה שלך פרוטה.

חיים כץ: הרצחת וגם ירשת?

חיים כץ: איך אתה לא מתבייש – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כץ, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

אברהם-בייגה שוחט: והממשלה נכנסה לנעליים של העסקים הכושלים שאתה ניהלת, לא כי אכפת למישהו ממך, אלא אכפת מ-600,000 אנשים שישבו שם, שילמו לפנסיה ולא ידעו איזה חבורת מופקרים מנהלת אותם ואיך הם הביאו את העסק לפשיטת רגל.

אברהם-בייגה שוחט: רק בגלל זה הממשלה נכנסה לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אז במקום להחריש, במקום לשתוק – אף אחד לא מבקש ממך לספר כמה כספים הלכו מקרן "מבטחים" לוועד העובדים בתעשייה האווירית, אף אחד לא מבקש שתספר כמה אנשים מועסקים שם וכמה כסף חזר ואיך נוצרו הגירעונות.

חיים כץ: זה לא קשה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כץ, אתה מסתכן כרגע, אתה לא תשמע את המשך הדיון.

אברהם-בייגה שוחט: במקום שתבוא בטענות אל שר אוצר ואל ממשלה שהלכו והצילו את 600,000 החוסכים האלה, ואתה יודע שיש קרן אחת שמשלמי המסים משלמים אותה – קרן פועלי בניין כבר לא מסוגלת לשלם את הפנסיה ותקציב המדינה משלם את זה – –

חיים כץ: ומי מנע ממנה – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – והאזרחים במדינת ישראל משלמים את זה – – –

חיים כץ: – – –

אברהם-בייגה שוחט: ולכן, אדוני היקר, אני מציע לך קצת צניעות.

אברהם-בייגה שוחט: גם באמיתות שאתה מדבר עליהן, גם בצעקות, גם בפוזה שאתה עושה – גם אם זו הצגה לגמרי לא רעה – אתה אחראי לכישלון של קרנות הפנסיה, אתה גרמת לזה.

אברהם-בייגה שוחט: אתה אחד מראשי העניין, בגלל התנאים שהשגת לעובדי התעשייה האווירית.

אברהם-בייגה שוחט: אתה אחד מראשי העניין, כי ישבת בהנהלת "מבטחים".

אברהם-בייגה שוחט: אתה אחד מראשי העניין, כי כסף עבר מ"מבטחים" לוועד שאתה ניהלת, כדי שתוכלו לעשות כל מיני דברים שם.

אברהם-בייגה שוחט: ולכן אני מציע לך שתואיל לשתוק בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מקסים לוי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני פונה לכל הדוברים – אני לא מצנזר שום תוכן, אבל שישימו לב מבחינת הסגנון.

זבולון אורלב: שר האוצר יגיב לכל אחד?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: שר האוצר יגיב בזמן ובמקום שייראו לו.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

מקסים לוי: אולי לא תפריע לי עכשיו?

מקסים לוי: הרי במקום להגיב בצורה כוללת אתה מגיב בצורה ישירה לאנשים.

מקסים לוי: הוא עשה והוא גרם.

מקסים לוי: בינתיים הוא נבחר על-ידי מרבית עובדי התעשייה האווירית.

אברהם-בייגה שוחט: נו, אז מה?

מקסים לוי: תן לו כבוד ותן לאנשים כאן כבוד.

מקסים לוי: תשמע גם ביקורת.

אברהם-בייגה שוחט: נו, אז מה?

אברהם-בייגה שוחט: מה זה אומר?

מקסים לוי: תלמד לשמוע ביקורת.

מקסים לוי: מה קרה?

מקסים לוי: רק אתה הגאון הגדול?

מקסים לוי: מה עשית בכלל?

אברהם-בייגה שוחט: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוי – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – – אתה הרי נכנסת לכנסת – – – מה אתה חושב, שאף אחד לא יודע איך נכנסת לכנסת?

מקסים לוי: אל תפריע לי.

מקסים לוי: אני מבקש מהיושב-ראש שיפסיקו להפריע לי.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר – – –

מקסים לוי: אני מבקש שיפסיק להפריע לי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוי, תרשה לי בבקשה לעשות סדר, אני אוסיף לך על זה זמן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר – – –

מקסים לוי: תקרא אותו לסדר, שיצא החוצה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוי, אני מבקש גם ממך וגם מהדוברים שיבואו אחריך לשמור על הסגנון הראוי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר, אני מבין שהדברים – – –

מקסים לוי: אתה צריך להעיר לשר האוצר לא להגיע לדברים אישיים.

יולי יואל אדלשטיין: אם אתה תאפשר לי להעיר, אני אעיר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר, הדיון סוער והדברים מכוונים אליך.

יולי יואל אדלשטיין: כשתרצה להגיב אנחנו נרשה לך להעלות ולהגיב, אבל אני מבקש לא להגיב תוך כדי הדברים, גם אם הם יישמעו לא נעימים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ממך, מקסים, אני מבקש לשמור על הסגנון הראוי לכנסת.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נכון שקולם של המובטלים ומשפחות המצוקה לא נשמע ברדיו ולא על-ידינו, כי המצב הביטחוני הזיז הצדה את כל התבערה החברתית.

מקסים לוי: לאף אחד בתקשורת, בטלוויזיה ובעיתונות לא היה אכפת לדבר על הבעיות הקשות ביותר שמצויות היום בתוככי מדינת ישראל.

מקסים לוי: אני מדבר על תבערה חברתית שכבר החלה.

מקסים לוי: אני לא מדבר על בעיה.

מקסים לוי: עומד כאן שר האוצר ומדבר על צמיחה במשק.

מקסים לוי: הוא לא היה בשום עיירת פיתוח, הוא לא יודע מה קורה.

מקסים לוי: שיקום ויאמר לי עכשיו איזה מפעל חדש קם בעיירת פיתוח.

מקסים לוי: אחד לא קם.

מקסים לוי: כל המפעלים נסגרו וממדי האבטלה גדלו.

מקסים לוי: אתם אמרתם שיש גידול באבטלה, ורק לפני שבוע פרסמתם את זה.

מקסים לוי: אז למה אתה אומר שנמצאו 70,000 מקומות עבודה, או 40,000?

מקסים לוי: איזה 40,000?

מקסים לוי: ממדי האבטלה גדלים על-פי מה שגם אתם אומרים.

מקסים לוי: מה יעשו 1.6 מיליון שכירים שמשתכרים פחות מ-4,000 שקל?

מקסים לוי: הם מחזירים משכנתה של 2,700 או 3,000 שקל, משלמים ארנונה, חשמל, מים.

מקסים לוי: ממה הם יתפרנסו?

מקסים לוי: הבנקים מוכרים את הבתים של זוגות צעירים, והממשלה הזאת אטומה מלהבין שצריך לעשות משהו.

מקסים לוי: העובדים האלה היו עובדים בעבודה קבועה, אבל פיטרו אותם, עשו הפרטה.

מקסים לוי: זה לא נעשה רק בשנה הזאת, אלא מהתקופה של ביבי נתניהו הפריטו את כל המשק וזרקו אלפי עובדים החוצה ולא נמצא עבורם מקום עבודה.

מקסים לוי: הבנקים מחייבים את הזוגות הצעירים לשלם את המשכנתה.

מקסים לוי: מה היה קורה אם היו מאריכים את תקופת המשכנתה מ-20 שנה ל-40 שנה?

מקסים לוי: זוגות צעירים מתגרשים בגלל זה.

מקסים לוי: אמרתם שתהיה בשורה, אבל הבאתם עלינו אבטלה איומה.

מקסים לוי: אמרתם שתהיה בשורה לעיירות הפיתוח, אך מה התקציב הזה נותן?

מקסים לוי: התקציב הזה מגדיל את האבטלה בעיירות הפיתוח, כי הוא לא נותן את המשאבים הדרושים לעיירות הפיתוח.

מקסים לוי: ואתה מדבר על צמיחה?

מקסים לוי: איפה הצמיחה?

מקסים לוי: ועדות הכנסת יצאו לעיירות הפיתוח וראו את המצוקות בדימונה ובירוחם.

מקסים לוי: על מה רבים העובדים המובטלים במצפה-רמון?

מקסים לוי: הם רבים כדי שהאוצר ייתן להם תקציב לעבודות יזומות בקרן קיימת.

מקסים לוי: על מה אתה מדבר?

מקסים לוי: הרשויות המקומיות במצוקה, כי לאנשים אין לשלם ארנונה ואין הכנסות עצמאיות.

מקסים לוי: ממה הרשויות יתפרנסו, הרי זו הזרוע המבצעת של מדיניות הממשלה.

מקסים לוי: אם לרשויות אין כסף, איך הן ייתנו שירותי רווחה?

מקסים לוי: היום אנחנו מדברים על רשויות מקומיות שלא מקבלות מענק.

מקסים לוי: היינו בשכונת גילה וראינו כיצד הממשלה אינה עוזרת לעירייה בזמן עימות עם הפלסטינים, אז מה נאמר על עיריית קריית-שמונה, ששכחנו אותה כי לא נפלו שם "קטיושות"?

מקסים לוי: כאשר נופלות שם "קטיושות" אנחנו ממהרים לבוא לשם.

מקסים לוי: היום הכול דמגוגיה.

מקסים לוי: התבערה החברתית תגיע אליכם.

מקסים לוי: הממשלה הזאת, שפועלת על-ידי שר אוצר שלא רגיש לבעיות החברתיות, שפועל בניגוד לדעת מפלגתו ובניגוד לדעת יתר השרים, לא יודע בכלל על מה הוא מדבר.

מקסים לוי: אני מדבר עם שר הפנים – נכון שהוא ממלא-מקום, אבל אין לו איך לסייע לרשויות המקומיות.

מקסים לוי: רשויות מקומיות מתבקשות לפטר עובדים סוציאליים ועובדים קהילתיים.

מקסים לוי: על מה מדברים כאן?

מקסים לוי: על רשויות שמאיימים עליהן בחוק ההסדרים להקטין ולקחת מהן סמכויות.

מקסים לוי: על מה מדברים כאן?

מקסים לוי: הבעיות החברתיות מצויות היום.

מקסים לוי: אני לא חי בצפון תל-אביב, אני לא חי בצהלה ואני לא חי במקומות שבהם התושבים מקבלים את הכול; אני חי אצל משפחות ברוכות ילדים שאין להן ולא היה להן עם מה להעביר את החגים, אבל האירועים הביטחוניים הביאו לכך שצעקתן לא באה לידי ביטוי.

מקסים לוי: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש.

מקסים לוי: אני חושב שהתקציב הזה איננו בשורה.

מקסים לוי: אין צמיחה במשק, יש צניחה במשק.

מקסים לוי: הצניחה הולכת וגדלה ומעמיקה את הפערים בחברה הישראלית.

מקסים לוי: אני חושב, שאם נצא מעניין הביטחון תישמע הצעקה החברתית הגדולה שהפילה ממשלות, והיא תוכל להפיל גם את הממשלה הזאת, משום שברק הבטיח לעשות שינויים מהפכניים בתחום החברה.

מקסים לוי: אני רוצה לסיים ולומר על חוק ההסדרים – מה זה חוק ההסדרים הזה?

מקסים לוי: זה חוק שמבייש את כל חברי הכנסת.

מקסים לוי: עמלנו באופן קשה ביותר והבאנו חוקים בצורה דמוקרטית והיה רוב לחוקים האלה.

מקסים לוי: מה אתם מבקשים היום בחוק ההסדרים?

מקסים לוי: לבטל את חוק הדיור הציבורי או את חוק חברות כוח-אדם וחוקים כאלה.

מקסים לוי: אני יודע מה בסופו של דבר – תשלמו למפלגות מבחינה סקטוריאלית; אתה תיתן כסף, הם יתמכו, והמסכנים עוד ימשיכו לסבול.

מקסים לוי: אבל אם תהיינה בחירות בשנה הבאה, בעזרת השם, תזכור מה יעשו אותם אנשים שלא סייעתם בידם למצוא פתרונות חברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מקסים לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אליהו בן-מנחם, אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, יש לך חמש דקות, ואני מבקש להקפיד על חמש הדקות האלה.

אלי בן-מנחם: תודה.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני פונה אליך ומבקש, ישבתי פה והקשבתי ואמרת דברים שלא מתאימים לך.

אלי בן-מנחם: אני מאוד מכבד אותך.

אלי בן-מנחם: שמעתי טענות נגדך שלא עשית כלום וכו', ואולי חלק מחברי הכנסת הצעירים לא יודעים שאתה באת מעיר פיתוח, הקמת עיר למופת במדינת ישראל, את ערד; הייתי אצלך עוד כשלבשת מכנסי חאקי קצרים ועוד לא היית חבר כנסת.

אלי בן-מנחם: עשית, אבל גם אחרים עשו.

אלי בן-מנחם: אני מכיר את חבר הכנסת חיים כץ הרבה מאוד שנים.

אלי בן-מנחם: הוא נציג עובדים אותנטי, נבחר ברוב אדיר בקלפי במקום העבודה שלו, מקובל על עובדי התעשייה האווירית; הוא נבחר בזכות לכנסת, הוא לא גנב את המקום ולא קיבל אותו במתנה.

אלי בן-מנחם: הם עבדו קשה והוא נכנס לכנסת בזכות.

אלי בן-מנחם: אתה אמרת פה דברים מאוד מאוד קשים – אולי כדאי שתקרא את הפרוטוקול – ואני נפגעתי כאשר שמעתי אותם, גם כאחד שבא ממקום עבודה לכנסת.

אלי בן-מנחם: אני מבקש ממך, בייגה, אם אפשר, תבדוק את הדברים.

אלי בן-מנחם: תקרא את הפרוטוקול.

אלי בן-מנחם: אמרת דברים: הלכו על קופות פנסיה, הוא שותף, עשה דברים, לקח כספים, העביר מ"מבטחים" – ועוד כל מיני דברים שזה לא המקום להגיד אותם, בוודאי לא לחבר הכנסת חיים כץ.

אלי בן-מנחם: נכון שאנחנו חיים היום במדינה במצב מאוד מאוד מתוח, עם כל מה שקורה לנו מסביב.

אלי בן-מנחם: בייגה, מכיוון שכולם מכירים אותך ואוהבים אותך, אף שיש ויכוחים אתך על כל מיני נושאים, אני מבקש ממך שתבדוק ותראה איך אתה מתקן את הדברים, כי אני, כידיד שלך מהסיעה שלך, נפגעתי קשה מהדברים שאמרת לחבר שלי חיים כץ, ואני מבקש שתנסה לתקן.

אברהם-בייגה שוחט: אני אקרא את הפרוטוקול, ואם יש שם משהו שלא היה צריך להיאמר, אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: מצוין.

אלי בן-מנחם: כל הכבוד, תודה.

אלי בן-מנחם: לנושא עצמו – בגדול, בייגה, אני אתמוך בתקציב גם כחבר סיעה.

אלי בן-מנחם: אני חושב, שיש בתקציב הרבה מאוד תיקונים – הגדלת תקציבים בנושאים חברתיים, בנושאים שאני קרוב אליהם, ואלה הנושאים שלשמם הגעתי לכנסת – אבל עדיין יש כמה נושאים שלדעתי חובה לתקן אותם כדי שהמדינה תיראה טוב יותר בעתיד.

אלי בן-מנחם: רק לפני שבוע-שבועיים חזרנו לאותו מצב בשכונות המצוקה, שאנשים התחילו לצוף במים – ספינות, סירות, חיל הים ומשטרת ישראל היו צריכים לפנות משפחות, ילד קטן טבע ומת ביפו, בפרדס-דקה, המצב בשכונת-הארגזים חוזר על עצמו משנה לשנה, ובמדינה מודרנית בשנות האלפיים הרבה מאוד תושבים עדיין חיים עם בורות ספיגה שיש להם בבית, אין להם מערכות תשתית נורמליות של ביוב וניקוז.

אלי בן-מנחם: אני מכיר את תוכניות הבנייה.

אלי בן-מנחם: מה שאני מבקש ממך, ואני אעשה את זה בקצרה, הוא שתפנה ליזם שזכה בתוכנית הפינוי-בינוי בשכונת-הארגזים.

אלי בן-מנחם: התוכנית מצוינת, ובזמנו, בשלטון של יצחק רבין, העברנו את התוכנית הזאת.

אלי בן-מנחם: יש שם פיצוי הולם והוגן לתושבים, אבל תדאג לכך, שאנשים שרוצים להתפנות על-פי התוכנית שבה זכה היזם במכרז של מינהל מקרקעי ישראל, שלא יבואו ויגידו להם: נפנה אתכם אחרי שנבנה.

אלי בן-מנחם: שלא יהיה מצב חדש שיבוא יזם, יעשה כסף, יבנה, יברח וישאיר את האנשים מתבוססים בבוץ.

אלי בן-מנחם: מי שרוצה לצאת על-פי התוכנית, חובה על היזם לפנות אותו מייד ולתת לו את הפיצוי שקבוע בחוק.

אלי בן-מנחם: אדם שלא רוצה להתפנות – יש זכות מלאה לאותו יזם לפנות לבית-המשפט, להגיד שהאיש מקבל דירה כזאת, פיצוי כספי, והוא מפריע לתוכנית הפינוי-בינוי של המדינה.

אלי בן-מנחם: אני בטוח שבית-המשפט יזכה את הקבלן ויאלץ את האיש לפנות, כי התנאים לא רעים בכלל.

אלי בן-מנחם: אני שותף לזה ואני יודע מה זה.

אלי בן-מנחם: אסור להגיע למצב שבו מצד אחד יש תוכניות ומצד שני מחזיקים את האנשים בתוך הבוץ, וזה חוזר על עצמו מדי שנה בשנה.

אלי בן-מנחם: יש פתרון למדינה, ואפשר לפנות לבית-המשפט.

אלי בן-מנחם: יש שתי נקודות נוספות שאני רוצה להתייחס אליהן בקצרה, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: ראשית, שמעתי את מאיר שטרית לגבי חוק הדיור הציבורי, ומה לעשות?

אלי בן-מנחם: אני חי בשטח ואני מכיר את החוק של מאיר שטרית מול החוק הנוסף.

אלי בן-מנחם: ההצעה של מאיר שטרית היתה טובה, אבל היא דיברה על מענק על-פי מספר ילדים מתחת לגיל 18.

אלי בן-מנחם: המשפחות שאנחנו מדברים עליהן חיות כבר 20 ו-30 שנה בדיור סוציאלי, הילדים שלהם גדלו, ואין להם שום נכס לאחר מות הוריהם.

אלי בן-מנחם: הכוונה היתה לעזור לאותם ותיקים, ולכן שמנו את המדרגה של 12 שנים, כדי לעזור למשפחות ישראליות ותיקות לצאת מהבוץ הזה באיזו דרך ולזכות בדירה.

אלי בן-מנחם: החוק המתוקן הוא בסך הכול יותר טוב, ועובדה שהרבה אנשים שנרשמו לתוכנית של מאיר שטרית מבקשים לשנות את ההרשמה ולקבל את התנאים החדשים, כי התנאים האלה מקלים על אותן משפחות.

ראובן ריבלין: ישבתי שם כשאתה ישבת כאן, ואתם הצבעתם בעד החוק כי חשבתם שהוא יותר טוב מהחוק של מאיר שטרית, ובגלל זה גם בחרו בכם.

אלי בן-מנחם: אני אומר שהוא יותר טוב.

ראובן ריבלין: הרי בחרו בכם בגלל החוק הזה, אז למה מקפיאים אותו?

אלי בן-מנחם: החוק לא מוקפא בגלל הממשלה.

אלי בן-מנחם: אני יודע שהחוק עובד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי בן-מנחם, זמן אין לך.

יולי יואל אדלשטיין: שני משפטים לסיום, בבקשה.

אלי בן-מנחם: בסך הכול החוק הזה באמת בא לעזור לאנשים שהתכוונו אליהם, ושלא יהיה מצב שהעולים החדשים, שעלו לארץ לפני שנה-שנתיים, יקנו את כל הדיור הציבורי, ולא יישאר לוותיקים.

ראובן ריבלין: כעסת עלינו כשלא רצינו להעביר את החוק והשגת רוב כדי להעביר אותו על אפה ועל חמתה של הממשלה.

ראובן ריבלין: עכשיו ממשלת התקווה שלך, האנשים שבחרו בכם כיוון שאתה באת ואמרת: אנחנו מביאים תוכנית יותר טובה, רואים פתאום שהממשלה שאתה חלק ממנה – – –

אלי בן-מנחם: היא יותר טובה.

אלי בן-מנחם: היא פועלת.

אלי בן-מנחם: אולי אתה לא יודע, רובי, אבל החוק הזה של הממשלה פועל בשטח, זאת החלטת ממשלה.

אלי בן-מנחם: החוק עובד בשטח עד שיאשרו את זה בוועדה.

אלי בן-מנחם: לך תבדוק.

אלי בן-מנחם: אני לא עושה את זה פוליטית, אני עושה את זה חברתית – החוק הוא טוב לאנשים.

זאב בוים: כמה דירות מכרו?

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לסיים.

יולי יואל אדלשטיין: הזמן עבר מזמן.

אלי בן-מנחם: עוד כמה שניות, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-מנחם: לגבי חברות כוח-אדם, חוק שהעברנו, וחיים כץ ועמיר פרץ התייחסו אליו – אני אישית נשארתי פה אף שאני בקואליציה, תמכתי בחוק הזה, שאולי סוף סוף ימנע מאותם קבלני כוח-אדם להמשיך להתעשר על גבם של אותם מסכנים.

אלי בן-מנחם: צריך להביא למצב שבו נוכל לעזור לאותם אנשים.

אלי בן-מנחם: אני בעד החוק, ואני מבקש מבייגה שוחט להוריד את החוק הזה מחוק ההסדרים, לאפשר לחוק הזה לפעול בשטח, כדי לעזור לאותם מסכנים, שהקבלנים לא יתעשרו על גבם.

אלי בן-מנחם: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש, לגבי דברים שאמר אלי גולדשמידט על ממשלת חירום לאומית, ואני אומר: כל הכבוד.

אלי בן-מנחם: אני חושב, שהתקופה היא תקופה כזאת שחובה שישראל אחת, תנועת העבודה והליכוד יובילו את המדינה ביחד בכל הנושאים, בנושאים המדיניים הקשים ובנושאים החברתיים הקשים.

אלי בן-מנחם: קרה פה משהו אתמול, אני לא יודע מה בדיוק הדבר הזה, אבל אני פונה מכאן לראש הממשלה ומבקש ממנו לחזור מייד למשא-ומתן, להזמין את אריק שרון, כיושב-ראש סיעת האופוזיציה הגדולה, להמשיך בהליכים האלה, כי העם רוצה את זה, זה חשוב לעם.

אלי בן-מנחם: צריך להביא למצב של גיבוש העם, ושלא נגיע למצב שבעוד שבוע-שבועיים נישאר באותו מצב שהיינו בו לפני שבוע.

אלי בן-מנחם: חובה ללכת קדימה, חובה ללכת לממשלת חירום עם כל המפלגות הציוניות.

אלי בן-מנחם: יש לנו מדינה אחת שחשובה באותה מידה לכולנו, היא לא חשובה לאחד פחות מאשר לשני.

אלי בן-מנחם: אני בעד חזרה מיידית למשא-ומתן, ואני פונה לראש הממשלה שיעשה את זה.

אלי בן-מנחם: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צופים נכבדים, אני אדבר על התקציב, אבל חשבתי לתומי, שאולי בגלל מצב החירום תהיה איזו ממשלת חירום לזמן מוגבל, ובמקום להיות קטיגור מטעם האופוזיציה אני אוכל למתן את סגנוני ואת הביקורת שלי בתקופה כזאת של חירום בגלל ממשלת חירום, שיכולה להיות מוגבלת במתכונת, שיכולה להיות לזמן מוגבל, לזמן החירום.

יובל שטייניץ: הרי ראש הממשלה כמעט חודש, בכל נאום, מטיף לנו על הצורך באחדות ובממשלת אחדות או חירום בגלל המצב.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אתמול הקשבתי קשב רב לראש הממשלה, והמלים אחדות ובעיקר ממשלת אחדות וממשלת חירום ואיחוד כל הכוחות, אתמול, פה מעל הדוכן הזה, נעלמו, היו כלא היו.

יובל שטייניץ: מה קרה?

יובל שטייניץ: מה שראש הממשלה עשה הוא הולכת שולל והונאה מהסוג החמור ביותר.

יובל שטייניץ: ראש הממשלה נשא את שם החירום הביטחוני לשווא.

יובל שטייניץ: הוא ניהל משא-ומתן שלא בתום לב.

יובל שטייניץ: הוא ניהל משא-ומתן עם הליכוד לא בכוונה להגיע להסכם – ואני התנגדתי לסעיפים רבים בהסכם המתגבש ולאחרים הסכמתי – אלא בכוונה שלא להגיע להסכם.

יובל שטייניץ: אחד בפה ואחד בלב.

יובל שטייניץ: ממי הוא למד את זה?

יובל שטייניץ: מה שראש הממשלה עשה, הוא פשוט למד ממה שאסד וערפאת עשו לו בשנה האחרונה.

יובל שטייניץ: בדיוק כמו שאסד וערפאת הוליכו את ראש הממשלה שולל במשא-ומתן על רמת-הגולן, וברגע האחרון אסד לא חתם, כי הוא לא התכוון לחתום, ובדיוק כמו שערפאת הוליך את ברק – ואולי את כולנו – שולל במשא-ומתן שהתעצם לנקודת השיא שלו בקמפ-דייוויד, ולמרות הוויתורים העצומים ברגע האחרון הוא ברח ולא חתם, כי הוא לא התכוון מראש לחתום, בדיוק כמו ששני המנהיגים הערבים הללו ניהלו משא-ומתן שלא בתום לב כדי להוליך שולל את העולם ואותנו ואולי גם את אזרחיהם, כך בא ראש ממשלת ישראל, שלא שמע, כנראה, על הכלל "מה ששנוא עליך על תעשה לחברך", ומה שערפאת ואסד עשו לו הוא ניסה לעשות לליכוד, לנהל משא-ומתן כדי לא להגיע לסיכום אלא כדי להרוויח משהו אחר.

יובל שטייניץ: אבל, רבותי, ראש הממשלה שכח, לצערי הרב, שהוא לא מוליך שולל רק את הכנסת או רק אותנו, הוא הוליך שולל את כל עם ישראל.

יובל שטייניץ: את כל עם ישראל, בשעת החירום הזאת, ראש הממשלה הוליך שולל.

יובל שטייניץ: הדבר הזה, אין חמור ממנו, קל וחומר בשעת חירום.

יובל שטייניץ: כעת אני עובר לתקציב, אדוני שר האוצר.

יובל שטייניץ: שתי הערות על התקציב, והייתי שמח אם תשמע אותן.

יובל שטייניץ: למרות מה שעשיתם אתמול הן יהיו ענייניות, ואני מקווה שאפילו לא גסות.

יובל שטייניץ: ההערה הראשונה קצרה, מיידית, עניינית.

יובל שטייניץ: אופקים היא עיירה מוכת אבטלה.

יובל שטייניץ: היא יושבת בנגב, באזור לא קל.

יובל שטייניץ: לא מספיק מה שאירע לנו עם "מתפרת רמון", שכמעט נסגרה, ועם מפעלים אחרים בדרום, היום יש מפעל בשם "בונז'ור", שמוכן לעבור לאופקים, להגדיל את היקף הייצור ואת נפח העבודה במפעל בעשרות אחוזים ולקלוט 250 עובדים חדשים, לא במרכז הארץ אלא באופקים.

יובל שטייניץ: למה הדבר הזה מתעכב?

יובל שטייניץ: למה הביורוקרטיה?

יובל שטייניץ: למה אי-אפשר להביא מזור, מזור חלקי, לאופקים ולאבטלה בנקודה הקריטית הזאת בנגב?

אברהם-בייגה שוחט: – – – אני לא אענה לך.

אברהם-בייגה שוחט: אסור לי להיות חשוד, חס וחלילה, שיש לי דעה למה כן ולמה לא.

אברהם-בייגה שוחט: תרים טלפון לגברת חביבה כהן, מנהלת מרכז ההשקעות במשרד התעשייה והמסחר, ותשאל אותה מה היה בדיון ומה היו הסיבות – – –

יובל שטייניץ: אני אעשה לך טובה בתנאי שגם אתה תעשה לי טובה.

יובל שטייניץ: אחרי שאני ארים אליה טלפון, אני ארים אליך טלפון ואתה תחזור אלי אם לא אמצא אותך ונדבר על הנושא הזה ונראה אם נוכל אולי ביחד לקדם את העניין.

יובל שטייניץ: עשינו הסכם טלפוני.

יובל שטייניץ: הנושא השני חשוב מאין כמותו.

יובל שטייניץ: אנחנו מדברים רבות, ובצדק, על תקציב החינוך ועל תקציבים אחרים.

יובל שטייניץ: אני רוצה להסב את תשומת הלב של כולנו לקיצוצים החמורים ביותר שנמשכים כבר השנה השנייה בתקציב הביטחון; וברור לכולנו, שאת תקציב הביטחון וגם את תקציב המשטרה במדינת ישראל צריך לחזק ולהגדיל כדי לתת מענה על איומים.

יובל שטייניץ: היום כולנו רואים, אדוני השר, שבמו ידינו חיבלנו והרסנו את תפיסת הביטחון של ישראל.

יובל שטייניץ: הכנסנו מיליציה של 50,000-40,000 – המשטרה הפלסטינית וה"תנזים" – נושאי נשק ללב הארץ, בקרבת ירושלים ומישור החוף.

יובל שטייניץ: כדי לתת מענה על ה"גול" העצמי האווילי שהכנסנו לעצמנו באוסלו בקונספציית הביטחון שלנו, אנחנו חייבים כעת להגדיל את תקציבי הביטחון ולהפוך את משטרת ישראל לכוח לוחם שיוכל להגן על קו התפר.

אברהם-בייגה שוחט: על חשבון מה?

יובל שטייניץ: אפילו על חשבון הגדלת הגירעון.

יובל שטייניץ: הרי היו לכם עודפים תקציביים.

יובל שטייניץ: אני רק מסב את תשומת לבך, אדוני השר, לכך שתקציבי הביטחון במצרים, ובשנה האחרונה גם בסוריה, גדלו באופן דרסטי, וההכנות שלנו הן בחסר; הן לא נתנו מענה בתפיסת הביטחון שלנו ובהיערכות הביטחונית שלנו, על כל פנים לא מענה מלא, על ה"גול" העצמי האווילי שהכנסנו לעצמנו באוסלו – כוח של כמה דיוויזיות קלות, דיוויזיות רגליות של הפלסטינים בלב הארץ, בקרבת העורף שלנו.

יובל שטייניץ: אם הדבר הזה לא ייעשה, אדוני שר האוצר, זה עשוי להיות מחדל יותר חמור על ראשך ועל ראש מפלגת העבודה מאשר מחדל מלחמת יום כיפור ב-1973.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שטייניץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם רביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בסוף דברי אני אקדיש כמה מלים לחברי בליכוד.

אברהם רביץ: אני רוצה לייסר אתכם על תלונה שיש לי על חברים בליכוד.

אברהם רביץ: אבל את הדבר הזה אעשה בסוף דברי.

אברהם רביץ: בתחילה אני רוצה לדבר אליך, בייגה.

אברהם רביץ: אני כבר מלווה את התקציב ה-13 או ה-14 מאז היותי בכנסת.

אברהם רביץ: אתה יודע מה?

אברהם רביץ: נמאס לי כבר, פשוט נמאס לי.

אברהם-בייגה שוחט: מתי זה היה?

אברהם רביץ: ב-1988.

אברהם-בייגה שוחט: יחד אתי.

אברהם רביץ: כן.

אברהם רביץ: היתה שנה שהיו שני תקציבים.

יובל שטייניץ: אולי זו היתה שנה מעוברת.

אברהם רביץ: על כל פנים, מדברים כאן על שני סוגי תקציבים.

אברהם רביץ: יש תקציבים אוניברסליים לכלל החברה בישראל, ויש תקציבים סקטוריאליים.

אברהם רביץ: סקטוריאליים זה לקבוצות, וכמובן תקציב סקטוריאלי הוא דבר פסול.

אברהם רביץ: חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שאני מדבר בשם התקציב הסקטוריאלי, ואגיד לכם מה הוא התקציב הסקטוריאלי.

אברהם רביץ: למשל, כיתות לבתי-ספר לחרדים.

אברהם רביץ: הייתי פעם גם קבלן.

אברהם רביץ: נראה שיש כיתות שבונים אותן באופן אוניברסלי ויש כיתות שבונים אותן באופן סקטוריאלי.

אברהם רביץ: כאשר מדינת ישראל צריכה להקציב כיתות לבתי-ספר של הציבור החרדי – זה סקטוריאלי.

אברהם רביץ: אתן לכם עוד דוגמה לתקציב סקטוריאלי.

אברהם רביץ: למה כיתות?

אברהם רביץ: שעות לימוד.

אברהם רביץ: שעות לימוד של הילדים שלך, חברת הכנסת לבני, או שלך, חבר הכנסת רובי ריבלין – – –

יובל שטייניץ: ומה עם שלי?

אברהם רביץ: שלך בוודאי.

אברהם רביץ: שעות הלימוד של ילדיכם הן אוניברסליות.

אברהם רביץ: אין כאן מישהו ממפלגת העבודה, אחרת הייתי אומר גם שלהם.

אברהם רביץ: אבל שעות הלימוד של הילדים שלי ושל הנכדים שלי הן סקטוריאליות.

אברהם רביץ: דוגמה נוספת – חינוך מיוחד.

אברהם רביץ: אתם יודעים מה?

אברהם רביץ: בקרב כל האוכלוסייה 4% מהצעירים צריכים ללמוד בחינוך מיוחד.

אברהם רביץ: מה לעשות, וגם בציבור החרדי יש כאלה.

אברהם רביץ: החינוך המיוחד הכללי הוא אוניברסלי והחינוך המיוחד של הילדים שלי הוא סקטוריאלי.

אברהם-בייגה שוחט: הרב רביץ, אולי אפשר לוותר על החינוך העצמאי והבעיה תבוא על פתרונה?

אברהם רביץ: כן, אבל מה לעשות?

אברהם רביץ: במשך 50 שנה אנחנו משלמים את המחיר.

אברהם רביץ: אדוני שר האוצר, באמת במשך 50 שנה אנחנו משלמים את המחיר הזה ונושאים על שכמנו, או על מצחנו, את הכתם של הסקטוריאליות.

אברהם רביץ: יש כאן כמה חברי כנסת שאוהבים למצוץ את העצם הזאת של הסקטוריאליות ואנחנו מושמצים.

אברהם רביץ: אתה יודע למה?

אברהם רביץ: כי אנחנו באמת רוצים לשמור על החינוך שאנחנו קיבלנו מסבינו ומאבותינו מאז מעמד הר-סיני.

אברהם רביץ: מותר לעשות את הדבר הזה במדינת ישראל?

אברהם-בייגה שוחט: מותר.

אברהם רביץ: מותר.

אברהם רביץ: לכן, ומשום כך, החינוך שלנו הוא עצמאי.

אברהם רביץ: הוא עצמאי.

אברהם רביץ: מה לעשות?

אברהם רביץ: כי החינוך הממלכתי וגם החינוך הממלכתי-דתי, עם כל הכבוד לשתי מערכות החינוך האלה, אינם עונים על הדרישה הזאת שלנו.

אברהם-בייגה שוחט: מאה אחוז.

אברהם רביץ: לכן אנחנו נענשים על כל מה שאנחנו מקבלים, אגורה אחת יותר מן האחרים, ולהיפך.

אברהם רביץ: אז אנחנו סחטנים ואנחנו סקטוריאליים.

אברהם רביץ: דוגמה נוספת – יום לימודים ארוך.

אברהם רביץ: תראו, היתה לנו ישיבה עם מנכ"לית משרד החינוך.

אברהם רביץ: היא אשה הגונה, אבל ראו איך שהיא עונה בפשטות.

אברהם רביץ: אמרנו, שאם באותם מקומות שבהם נותנים לגני-הילדים יום לימוד ארוך, באותם יישובים מרוחקים, כמו אופקים, יש גם ילדים של הציבור החרדי – זה סקטוריאלי.

אברהם רביץ: והיא אמרה: אין לי כסף בשביל זה; תלכו לשר האוצר, תביאו עוד כסף, ואתן לכם.

אברהם רביץ: אין לה כסף.

אברהם רביץ: כן, זה מה שהיא אומרת לנו.

אברהם רביץ: דוגמה נוספת – שיפוצים בבתי-ספר, שיפוצים בגני-ילדים.

אברהם רביץ: אנחנו סקטוריאליים.

אברהם רביץ: ריבונו של עולם, איך ייתכן ככה?

אברהם רביץ: די.

אברהם רביץ: אנחנו בשנת 2000.

אברהם רביץ: בשבילי שנת 2000 זה שום דבר.

אברהם רביץ: הלוא זה מספר.

אברהם רביץ: זה תשס"א.

אברהם רביץ: אבל חשבנו שאנחנו נכנסים לאיזה עידן חדש.

אברהם רביץ: אין עיני צרה בחברה בישראל, להיפך.

אברהם רביץ: אני אומר שאנחנו ניבנה על שפע התקציבים שניתן למגזר הערבי, כי אז נוכל לבוא ולומר: במה ייגרע חלקנו?

אברהם רביץ: ממשלת ישראל מבינה ומקציבה 4 מיליארדי שקלים.

אברהם רביץ: בבקשה, אין עיני צרה.

אברהם רביץ: אני חושב, שנהיה חברה בריאה אם כל אזרחי מדינת ישראל יהיו במצב שווה, למרות השוני ביניהם.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לך, שר האוצר, שכאשר ביטלו את משרד הדתות ועשו את המהומה הגדולה שם, שר האוצר אמר: מדינת ישראל תרוויח 100 מיליון שקל.

אברהם רביץ: חיפשתי איפה 100 מיליון השקל.

אברהם רביץ: מצאתי את זה בתקציב החדש.

אברהם רביץ: לכל החברה בישראל לא קיצצו, או קיצצו מעט מאוד בתרבות.

אברהם רביץ: מה לעשות?

אברהם רביץ: גם לנו יש תרבות.

אברהם רביץ: יש לנו פעולות תרבותיות.

אברהם רביץ: אצלנו התקציב קוצץ וקוצץ.

אברהם רביץ: זה היה גם בשנה שעברה, חבר הכנסת גפני?

אברהם רביץ: אתה זוכר?

משה גפני: 61 מיליון.

אברהם רביץ: הוא היה 61 מיליון שקל.

אברהם רביץ: חבר הכנסת ריבלין, היום מ-61 מיליון שקל נשארו 666,000 שקל.

זבולון אורלב: מותר לי לתקן אותך?

זבולון אורלב: לתרבות הכללית הוסיפו 50 מיליון שקל.

אברהם רביץ: הוסיפו.

אברהם רביץ: אדרבה, שיהיה להם טוב.

אברהם רביץ: אני בעד.

אברהם-בייגה שוחט: אתמול העניין עלה, ואמרתי שזה לא יעלה על הדעת.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב לתרבות התורנית היה 46 מיליון שקל, ובהסכמים הקואליציוניים בשנה שעברה נוספו 15 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: אבל באו ואמרו לי אתמול: הייתכן שהתקציב הוא 666,000 שקל?

אברהם-בייגה שוחט: תחפש.

אברהם רביץ: חיפשתי.

אברהם-בייגה שוחט: זה קיים בסעיף אחר.

אברהם רביץ: אדרבה.

אברהם-בייגה שוחט: תאמין לי, נמצאה האבדה.

אברהם רביץ: אדרבה, כמו הרש'לה: בוא נחפש יחד, אולי נמצא משהו.

אברהם-בייגה שוחט: נמצאה האבדה.

אברהם-בייגה שוחט: נמצאה האבדה.

אברהם רביץ: בסדר, עשינו משהו.

אברהם רביץ: בייגה, עשינו משהו.

יולי יואל אדלשטיין: הרב רביץ, צריך לסיים.

יולי יואל אדלשטיין: גם חשוב שתתחיל לחפש זאת מייד יחד עם שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מבקש לזרז אותך.

משה גפני: הסעיף התקציבי הוא 83 מיליון שקל.

משה גפני: הוא קיצץ ממנו 46 מיליון שקל – – –

אברהם רביץ: תנו לי רגע.

אברהם רביץ: אני מכבד את היושב-ראש.

אברהם רביץ: אני לא רוצה לגזול מהזמן של החברים.

ראובן ריבלין: הסעיף יימצא מייד כאשר תודיעו שאתם נכנסים.

אברהם רביץ: זה לא עובד כך אצלנו.

אברהם רביץ: אתה יודע.

אברהם רביץ: אנחנו סוג אחר.

מאיר פרוש: אם תיכנס לרשת – הוא יימצא.

אברהם רביץ: על כל פנים, דבר אחד היה סקטוריאלי, אדוני שר האוצר – – –

מאיר פרוש: אם תיכנס לרשת – – –

אברהם רביץ: רק רגע, חברים, באמת, בואו לא נתלוצץ.

אברהם רביץ: זה חשוב מאוד.

אברהם רביץ: אדוני שר האוצר, דבר אחד היה סקטוריאלי.

אברהם רביץ: אנחנו ישבנו לקראת הדיון בתקציב השנה שעברה והסכמנו שהחקלאים – וזה לא בשבילי, אני לא חקלאי, בעוונותי – שומרי השמיטה יקבלו סיוע של 15 מיליון שקל בשנתיים – 6 מיליוני שקלים בשנת 2000 ו-9 מיליוני שקלים בשנת 2001.

אברהם רביץ: ואני מודיע לך ששכחת את 9 מיליוני השקלים.

אברהם-בייגה שוחט: לא שכחתי.

אברהם רביץ: חיפשתי אותם.

אברהם-בייגה שוחט: אצלנו יודעים, וכל אחד למד זאת כשהוא היה ילד, ששנת שמיטה היא פעם בשבע שנים.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אין צורך להכניס את זה לבסיס.

אברהם-בייגה שוחט: המחויבות בעינה עומדת.

אברהם רביץ: אני מאוד מודה לך.

אברהם רביץ: אני מודה לך.

משה גפני: הוא אמר שהוא שם את זה בספר.

אברהם רביץ: רק רגע, חברים.

אברהם רביץ: אם אפשר להודות לו אז צריך להודות לו.

אברהם רביץ: אני מודה לך, בייגה.

אברהם רביץ: בסדר.

משה גפני: התשובה ברורה.

משה גפני: אם נצביע נגד התקציב, אין 9 מיליוני השקלים שהיו בספר.

משה גפני: זה נמצא בספר.

משה גפני: הוא הציע שזה יהיה בספר.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גפני, אתה תצעק עליו כשהוא לא יהיה בסדר.

אברהם רביץ: אני כבר מסיים.

אברהם רביץ: הבטחתי, אדוני היושב-ראש, לומר משהו לציפי לבני.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר כמה מלים לליכוד.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר כמה משפטים קצרים מאוד, אדוני.

אברהם רביץ: תראו, בערב יום הכיפורים צלצל אלי יושב-ראש הליכוד, אריק שרון.

אברהם רביץ: הוא סיפר לי על המשאים-ומתנים שהיו עם ראש הממשלה.

אברהם רביץ: אנחנו לא הוזמנו למשאים-ומתנים.

אברהם רביץ: אני אמרתי לו: אריק, שמע מה שאני אומר לך, אנחנו לא נכנסים, כי אפילו לא הוזמנו; תיכנס אתה לממשלה, מכיוון שאם אתה תהיה בממשלה, ולא משנה איזה הסכמים יהיו לך, ודאי שתשפיע מבפנים.

אברהם רביץ: זה בדיוק המקרה שבו תוכל להשפיע מבפנים.

אברהם רביץ: תיכנסו.

אברהם רביץ: הוא אמר לי, שהם יבדקו, שצריך לדבר עם החברים.

אברהם רביץ: בשבוע שעבר היו בוועדה מסוימת חבר הכנסת זאבי, אנוכי ועוד כמה חברים.

אברהם רביץ: ישבנו בוועדה, ואמר שר בכיר בממשלה, שר שנוהג לנהל את המשאים-ומתנים עם הפלסטינים ועם האמריקנים, דברים במלים האלה: ראו, אנחנו אומנם אמרנו שמאחר שהסכמי קמפ-דייוויד לא נחתמו הם לא מחייבים אותנו.

אברהם רביץ: אבל איך אתם מבינים?

אברהם רביץ: כאשר נשב ליד השולחן, האם ההסכמים מקמפ-דייוויד לא יבואו לנגד עינינו?

אברהם רביץ: אבל אם תהיה ממשלה אחרת, עם הליכוד, ביחד, אם תהיה ממשלה אחרת הם יוכלו לומר: זה לא מחייב אותנו.

אברהם רביץ: ואני זעקתי מייד במקום לחברי הכנסת מן הליכוד, אמרתי להם: לשיטתכם, אתם חייבים להיכנס לממשלה הזאת.

אברהם רביץ: אני אומר לכם, עם כל החברות וגם עם כל הכאב, שאני חושב שאתם עושים טעות, כי מי מחייב אתכם לשבת יותר ממה שאתם רוצים?

אברהם רביץ: מי מחייב?

אברהם רביץ: אני חושב שיש כאן טעות.

אברהם רביץ: אני אומר זאת בצורה החברית ביותר, ואני יודע את כל החשבונות, תאמינו לי.

ראובן ריבלין: יש פערים, הרב רביץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, תיכף הרב רביץ יורד אליך ותוכל להסביר לו.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים חבר הכנסת משה גפני יעלה ויגיד לנו דברים חשובים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, אני בכלל לא רוצה לדבר היום על תקציב, אני רק רוצה לדבר על תרגילים של משרד האוצר.

משה גפני: אני רוצה שחברי הכנסת ידעו איך משרד האוצר עובד כשהאחראי המיניסטריאלי לעניין הוא שר האוצר.

משה גפני: אני מציע שפשוט לא ישקרו לנו ויגידו את האמת.

ראובן ריבלין: מה היא האמת?

משה גפני: אני הולך לומר אותה.

משה גפני: למה שהתקשורת תגיד שיש לנו משאים-ומתנים על רשת ביטחון לתקציב?

משה גפני: אני הולך לספר לכם בדיוק על המשא-ומתן של יהדות התורה עם משרד האוצר, מה נאמר ומה היה.

משה גפני: אני לא מדבר היום על התקציב, כיוון שהוא לא ריאלי, לא רלוונטי, הוא פשוט לא יעבור; אז בואו לא נדבר על זה, בואו נדבר לעניין.

משה גפני: תראו, רבותי, אני רוצה להמשיך את מה שהרב רביץ אמר, ואני מסכים עם כל מלה; אני רק רוצה לדבר על החלק התרגילי של העניין, ואני מביא דוגמאות.

משה גפני: תקציב התרבות החרדית היה 83 מיליון שקל.

משה גפני: בשנה שעברה הוגש תקציב, ומ-83 מיליון שקל הוא קוצץ ל-46 מיליון שקל.

משה גפני: יהדות התורה ניהלה משא-ומתן עם שר האוצר וביקשה ממנו להחזיר את מה שקוצץ.

אברהם-בייגה שוחט: הוא היה בבסיס 83 מיליון.

משה גפני: 83 מיליון שקל היו שנה קודם, תיכף נגיע לבסיס.

משה גפני: אני לא הולך להסתיר מחברי הכנסת דבר וחצי דבר.

משה גפני: הרי נגיע לבסיס, זה הנושא.

משה גפני: מ-83 מילין שקל קוצצו 46 מיליון שקל.

משה גפני: ניהלנו עם שר האוצר משא-ומתן, ושר האוצר הסכים להחזיר 15 מיליון שקל, קרי, בסך הכול 61 מיליון שקל.

משה גפני: זאת אומרת, הקיצוץ הוא של 22 מיליון שקל.

משה גפני: שר האוצר היה מבסוט כי הוא קיצץ 22 מיליון שקל לתרבות החרדית, אנחנו היינו מבסוטים כיוון שיצאנו אל הציבור החרדי ואמרנו: השגנו לכם 15 מיליון שקל – והכול בא על מקומו בשלום.

משה גפני: אבל הציבור שנזקק לשירותי התרבות החרדית נפגע באופן טוטלי, כי עכשיו המצב הוא, שאי-אפשר עוד לשלם משכורות, כיוון שיש קיצוץ של 22 מיליון שקל.

משה גפני: אגב, כל הסיכומים שהיו עם שר האוצר, עד האחרון שבהם, קוימו במשך כל השנה, להוציא 11 מיליון שקל של בתי-הספר העל-תיכוניים לבנות, שהתחייב עליהם שר החינוך לשעבר, השר שריד, אבל היום הוא לא שר החינוך.

משה גפני: היה ויכוח בין האוצר לבין משרד החינוך, עד היום זה לא בוצע אף שיש התחייבות.

משה גפני: בעזרת השם הסכום יועבר עד ההעברה האחרונה של שנת התקציב הנוכחית בוועדת הכספים.

משה גפני: אני אומר לכם, אני מכיר את בייגה והכול יועבר.

משה גפני: זאת אומרת, לא רק שקיבלנו את הקיצוץ, אלא קיבלנו את כל התקציב הזה במשך כל השנה, כשכל חודש יש העברה נוספת; כל חודש נהיה ילדים טובים ובינתיים יכניסו לנו כל מיני דברים שאנחנו מתנגדים להם באותה העברה תקציבית, והנה הכול בסדר.

משה גפני: הרב רביץ, אני רוצה להגיד מלה על השמיטה.

משה גפני: הרי עכשיו אנחנו מדברים רק על תרגילים.

משה גפני: שר האוצר בייגה שוחט, האיש שאנחנו, חמשת חברי סיעת יהדות התורה, אומרים כל הזמן לציבור שלנו שהוא איש הגון ואמין, אמרנו: לא נחתום אתו הסכם, כיוון שאנחנו מאמינים לכל מה שהוא אומר והוא יעביר את זה.

משה גפני: אמר שר האוצר, ש-9 מיליוני השקלים של השמיטה, שלא נוגעים אלינו אלא לחקלאים שומרי שמיטה – אלה יכולים להיות אנשי ליכוד, אנשי מפלגת העבודה, אנשי ש"ס, חקלאים – יהיו בספר התקציב, הוא אמר שזה יהיה בספר התקציב.

משה גפני: זה לא נמצא בספר התקציב.

משה גפני: זה יהיה, הוא ייתן את הכסף, ואגיד מדוע.

משה גפני: סיעת יהדות התורה תצטרך להחליט אם אנחנו מצביעים בעד התקציב או לא.

משה גפני: אני אמליץ לסיעה להצביע נגדו, כיוון שכבוד יותר חשוב מכסף.

אברהם-בייגה שוחט: אל תיחפז.

אברהם רביץ: בלי נדר.

משה גפני: אני אומר בלי נדר, ואומר לך שאני חושש שזו תהיה הפעם הראשונה שיהדות התורה לא תתמוך בתקציב כששר האוצר הוא בייגה שוחט.

משה גפני: הוא אומר כך: תראה, הרב רביץ, אם אתה מצביע בעד התקציב, יש 9 מיליוני שקל, זו התחייבות של שר האוצר והוא יבצע את זה חד-משמעית; אם תצביע נגד התקציב, התקציב הוא 1 חלקי 12, ו-9 המיליונים לא נמצאים בזה.

משה גפני: אתה הבנת את התרגיל של שר האוצר ואנשיו?

משה גפני: אני עמדתי במליאת הכנסת על הדוכן ובשיחות עם שר האוצר ובדיונים בוועדת הכספים אמרתי: אנחנו, יהדות התורה, לא מנהלים משא-ומתן על התקציבים, לא בשל שעת חירום, אלא בכלל, אנחנו לא מנהלים משא-ומתן, אנחנו נדבר רק – איך קראת לזה – על התקציב האוניברסלי, תקציב הבריאות, תקציב החינוך.

משה גפני: אנחנו אומרים דבר אחד: היה דיון בשנה שעברה ומשרד החינוך אמר מקצועית שהתקציבים האלה נכונים, משרד האוצר אמר שהתקציבים נכונים.

משה גפני: בוועדת הכספים יש לנו מדד פריצקי, כי אפילו הוא מצביע בעד.

משה גפני: הוא אומר: באופן אידיאולוגי אני נגדכם, אבל התביעות שלכם מוצדקות; יש מדד פריצקי בוועדת הכספים, הכול בסדר.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

משה גפני: שב.

משה גפני: הרי אתה מסכים אתי.

משה גפני: אמרנו שאנחנו מבקשים שכל מה שסוכם יהיה בבסיס התקציב, אנחנו לא מבקשים יותר, ונגמר הסיפור.

משה גפני: יש 9 מיליוני שקלים לשעות שמגיעות לחינוך העצמאי, ושזה יהיה בבסיס התקציב, אנחנו לא מבקשים יותר מזה, אנחנו לא מבקשים כלום.

משה גפני: אמר שר האוצר במלים האלה: חלק יהיה בפנים וחלק אנשי המקצוע אומרים שאי-אפשר לתת.

משה גפני: אני לא יודע מה פירוש "אי-אפשר".

משה גפני: אפשר, כי המדפיס הממשלתי מדפיס.

משה גפני: שר האוצר הלך והוציא את הכול, לא השאיר זכר לשום דבר.

משה גפני: עכשיו יש מצב חירום, הרי כולנו חרדים למה שקורה.

משה גפני: עכשיו נתחיל לנהל אתו דיון ומשא-ומתן כשאנשי התקשורת יעמדו בחוץ, ובליכוד עוד יחשבו שאנחנו הולכים לתת להם רשת ביטחון כדי לקבל את מה שהוא כבר נתן כשאנשי משרד החינוך אמרו שצריך לתת.

משה גפני: תראה מה קורה במשרד החינוך.

משה גפני: תקציב משרד החינוך הוא 24 מיליארד שקל.

משה גפני: אוכלוסיית התלמידים החרדית היא 13% מהתלמידים, והתקציב המופיע הוא 800 מיליון שקל.

משה גפני: זאת אומרת, לילד חרדי שליש ממה שיש לילד בחינוך הממלכתי.

משה גפני: באמת אנחנו צריכים לבטל את החינוך העצמאי, תאמין לי.

משה גפני: בייגה, אתה יודע שאני ידיד שלך, אתה יודע שחברי הסיעה הם ידידים שלך, אתה יודע שאנחנו מאמינים לכל מלה.

משה גפני: אני אחד בסיעה, ואני אעשה הכול – – –

אברהם-בייגה שוחט: בלי נדר.

משה גפני: בלי נדר, אמר את זה הרב רביץ עוד לפניך.

משה גפני: אני אומר שאעשה הכול, הכבוד שווה לי יותר מכסף.

משה גפני: לא רציתי לקיים השנה דיון אתך, רציתי לשתות אתך כוס קפה על דברים אחרים.

משה גפני: אני מקווה שבעזרת השם אתה לא תעביר את התקציב; מבחינתנו תחתום עם כולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן, אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת דני נוה.

אברהם-בייגה שוחט: חברה'לך, יהיה בסדר.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה להעיר, שלא יעלה על הדעת וזה לא לכבודו של בית-המחוקקים, לא לכבודו של שר האוצר ולא לכבודה של מדינת ישראל, שנפתח דיון על תקציב המדינה וראש הממשלה לא נמצא בנאום הפתיחה.

אבשלום וילן: אני חושב שהגיע הזמן שנכניס את זה לפרוטוקול וזה יחייב.

זבולון אורלב: כבודו משבח את שר האוצר?

אבשלום וילן: להוציא כוח עליון, אין שום סיבה שזה יקרה.

אבשלום וילן: בהזדמנות זו אני רוצה לשבח את התוצאות הכלכליות של תשעת החודשים הראשונים של שנת 2000, הן מרשימות על-פי כל קנה מידה.

אבשלום וילן: בהזדמנות זו אני בהחלט רוצה לטפוח על השכם גם לשר האוצר וגם לאנשי אגף התקציבים באוצר, שלאורך השנה אנחנו מרבים לתקוף אותם.

אבשלום וילן: מי שראה את נתוני המקרו – חלק מופיע בחוברת של דברי שר האוצר, אבל ראינו את ההצגה גם בוועדת הכספים – כל פרמטר שבדקנו מראה שבהחלט יש התאוששות מרשימה ונתונים יפים מאוד של המשק הישראלי.

תמר גוז'נסקי: כולל האבטלה?

אבשלום וילן: תמר, לאט לאט.

תמר גוז'נסקי: אמרת שנתרשם.

אבשלום וילן: הבעיות העיקריות של תקציב 2001 הן – מה שנאמר בנאום, והדברים מופיעים בו – שהתקציב לא נותן תשובה על השאלות החברתיות שנגזרות מהתוצאות הכלכליות.

אבשלום וילן: לדוגמה, הבעיה הכי גדולה שמצוינת בנאום היא הבעיה של פערי ההכנסה ההולכים וגדלים במשק הישראלי וכתוצאה מכך הגדלה נוראה של תקציבי ההעברה, שהיום הם יותר גדולים מתקציב משרד החינוך ואו-טו-טו מגיעים לתקציב הביטחון של מדינת ישראל.

אבשלום וילן: זה לא רק מעשה ידי התיאוריה הכלכלית אלא גם מעשה ידי אדם.

אבשלום וילן: לא ראיתי לא בתקציב הזה ולא בכל התוכניות הכלכליות שדנו בהן תשובה משמעותית כיצד מתמודדים עם הנושא.

אבשלום וילן: הוקמה ועדת מומחים בראשות הפרופסורים הלפמן, חב"ש – חיים בן-שחר – ואחרים, והיא הציגה בפני הממשלה במשך יום שלם את הניתוח של המשק הישראלי לרבות הנקודות הללו.

אבשלום וילן: אני לא רואה בתקציב הזה באמת התמודדות אתן.

אבשלום וילן: תראו, נושא החינוך; אנחנו משקיעים בחינוך סכום גבוה מאוד יחסית לרוב המדינות המפותחות בעולם.

אבשלום וילן: התוצאות שלנו הן יחסית נמוכות.

אבשלום וילן: בינוניות.

אבשלום וילן: מה עושים עם זה?

אבשלום וילן: יש לנו פערים תקציביים גדולים מאוד שלא מכוסים לא בחינוך המיוחד, לא בכפרי-נוער, לא בקרב גילאים צעירים; יש לנו בעיות אמיתיות.

אבשלום וילן: לא ראיתי התייחסות תקציבית אליהם.

אבשלום וילן: לפני שנה העלינו את זה, השנה העלינו את זה, דבר לא נעשה ואין התמודדות אמיתית עם השאלה כיצד מגיעים לתוצאות.

אבשלום וילן: במשק המערבי, אם שאלת חברת הכנסת גוז'נסקי על אבטלה – 70% מכוח-האדם נמצא במעגל העבודה.

אבשלום וילן: אצלנו רק 61.5%.

אבשלום וילן: עיקר המצוקה נמצא במגזר הערבי, במגזר החרדי.

אבשלום וילן: מדברים על תעשיות היי-טק.

אבשלום וילן: העולם החרדי הוא קלאסי לכניסה מסיבית לתעשיית ההיי-טק, לאפשרות לשלב גם את אורח חייו וגם את תחום תעשיות ההיי-טק.

אבשלום וילן: במקום לדבר פה מבוקר עד לילה, חבר הכנסת גפני, תקציב ישיבה זאת, ישיבה אחרת – עיני לא צרה בישיבות.

אבשלום וילן: אני לא רואה את 80 המיליון ואת 100 המיליון שהולכים.

אבשלום וילן: ובחצי שנה ניתן היום להכשיר דורות של מתכנתים מתחילים, שמתחילים עם משכורות של 10,000 שקל ומעלה, ופה הייתי מחפש את המאמץ הלאומי ופה הייתי מחפש להגדיל את העבודה; שלא לדבר על המגזר הערבי.

אבשלום וילן: והדברים נאמרו בחודש האחרון בלי סוף, ואני מקווה מאוד שהם אינם מס שפתיים אלא תוכנית פעולה במסגרת התקציב.

אבשלום וילן: כיוון שאין לי זמן רב אומר שאני חושב, שתקציב הבריאות ותקציב החינוך ותקציבי הרווחה הם בסכנה ממשית מבחינת אופיה של מדינת הרווחה והחברה הישראלית, ואני מודע לכך שהאילוצים השנה הם הרבה יותר קשים מאלה שהיו בשנים אחרות.

אבשלום וילן: הלוואי ש-2001 תיגמר כמו 2000, עם כל הקשיים.

אבשלום וילן: תראו, איך שאתה לא מסתכל, גם אם אופטימיסט כמוני יצדק והמהומות יירגעו במהרה ונגיע להסדרים כאלה ואחרים, בטווח הנראה לעין, של שבועות ואולי חודשים, ההסתברות להתלקחות כוללת באזור עלתה, ומי שחושב שאין לזה משמעות תקציבית גדולה מאוד – יש ויש.

אבשלום וילן: אני לא רוצה להיכנס פה לפירוטים, אבל הוועדה לתקציב הביטחון כבר ישבה על הדברים הללו, ולא יהיה מנוס, אם נרצה ואם נמאן, לשנות עדיפויות בתחום תקציב הביטחון, וזה משפיע מייד על כלל המערכת, כי לא מדובר פה במספרים קטנים מבחינת התקציב הלאומי, מדובר פה במספרים גדולים, גם אם כל הגבולות יהיו שקטים.

אבשלום וילן: עצם השינוי במעבר הגיאופוליטי באזור מחייב פה הגדלה משמעותית.

אבשלום וילן: אין מה לעשות.

אבשלום וילן: ברשותך, כבוד היושבת-ראש, מלה אחרונה בנושא חוק ההסדרים.

אבשלום וילן: אני חושב, שאם היו מביאים חוק הסדרים שהוא, בעצם, משולב וסוגר את חוק התקציב במובנים האופרטיביים שלו, הייתי מסוגל לחיות עם זה.

אבשלום וילן: מה שאני רואה פה – הסתכלתי על אותם 26 חוקים.

אבשלום וילן: בלי להיכנס כרגע למספרים, עוד יהיה לנו דיון על התקציב, נעסוק בוועדת הכספים בכל חוק וחוק, יש פה שורת חוקים שבאמת נראית הגיונית, שמתקנת עיוותים בתוך התקציב.

אבשלום וילן: אני מניח שתהיה עליהם גם הסכמה די רחבה ללא כל קשר אופוזיציה-קואליציה והם חלק אינטגרלי.

אבשלום וילן: יש פה לעומת זאת התחכמויות של האוצר, שאנחנו, ככנסת דמוקרטית, חייבים לשים להן סוף.

אבשלום וילן: מספיק עם זה.

אבשלום וילן: היה פה חוק, איך הוא נקרא שם בדיוק?

אבשלום וילן: – – –

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

אבשלום וילן: תיקון חוק פעוטות בסיכון.

אבשלום וילן: אז כתוב שם – שאלו אותי – 90 מיליון שקל, אבל הכנסת התאחדה והעבירה אותו.

אבשלום וילן: לא יעלה על הדעת במערכת דמוקרטית, שבאים פקידי אגף התקציבים בגיבוי שר האוצר, ומביאים אחרי זה לכנסת – – –

תמר גוז'נסקי: יש לי תיקון בשבילך: זה יהיה 90 מיליון בעוד ארבע שנים.

תמר גוז'נסקי: בשנה הקרובה אולי 10 מיליונים.

אבשלום וילן: על אחת כמה וכמה.

אבשלום וילן: תודה על התיקון.

אבשלום וילן: אני חושב שהדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

אבשלום וילן: יש פה סיפור עם מועצות ייצוא.

אבשלום וילן: יש כמה חכמים באוצר, שפעם אחרי פעם אוהבים – הם יעבירו את זה אחרי זה לעיתון "הארץ" ויכתבו שם כמה מלים רעות על הלובי החקלאי, וכאשר אתה יושב אתם בשקט אתה אומר: אין מדינה אחת בעולם שהתוצרת החקלאית לא משווקת בה במאורגן, כי אין אלטרנטיבה.

אבשלום וילן: אז הם המציאו את הגלגל.

אבשלום וילן: הם יגיעו לוועדת הכספים והם יפסידו את ההצבעה פה-אחד ויבזבזו זמן ואנרגיה.

אבשלום וילן: וכמה פעמים הצענו לאוצר: בואו, נשב ברצינות על הדברים האלה.

אבשלום וילן: תשכנעו אותנו.

אבשלום וילן: אם הדברים הגיוניים – נעשה.

אבשלום וילן: לא.

אבשלום וילן: תוקעים לנו את זה לחוק ההסדרים, כדי שנבצע את הורדת הידיים ונוכיח שוב שהדמוקרטיה של הכנסת היא מעל פקידי האוצר.

אבשלום וילן: לשם מה?

אבשלום וילן: לכן אני טוען לגבי חוק ההסדרים, שמוכרחים – אני גם לא מבין, למשל, יש שם איזו נקודה – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת וילן, הזמן עבר.

אבשלום וילן: יש שם איזו נקודה: צמצום עבודה מועדפת של חוזרי צבא, שזה יהיה רק באריזה בחקלאות ועוד משהו.

אברהם-בייגה שוחט: בניין.

אבשלום וילן: בניין.

אבשלום וילן: קטונתי מלהבין למה.

אבשלום וילן: יש עוד כמה עבודות שמשמעותן ייצור, ויש בהן עבודות פשוטות, ולא רוצים, ובצדק, להגדיל את מספר העובדים הזרים כי אם להקטינו.

אבשלום וילן: בכל אופן חוזרי צבא, עבודה מועדפת, אני הרי מגיע לאבסורד.

אבשלום וילן: אם הוא הולך לאריזה בחקלאות – כן.

אבשלום וילן: אם הוא ישב על טרקטור ויחרוש – לא.

אבשלום וילן: אם בבניין הוא יעבוד בעבודת כפיים – כן.

אבשלום וילן: אם הוא יעבוד עבודת כפיים במקום אחר – לא.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: איזה מין היגיון יש בזה?

נסים זאב: אם הוא מאבטח במוסד חינוך – גם לא.

אבשלום וילן: אני מודה שאני לא מבין את ההיגיון, ואני חושב שכנסת ישראל צריכה להתאחד ולהגיד: חוק ההסדרים – יש שם מתוך ה-26 כמה דברים הגיוניים – פה-אחד.

אבשלום וילן: כל השאר שלא קשור – לא למדתם דבר מחוק הקולנוע?

אבשלום וילן: הרי מה שעשיתם בחוק הקולנוע הוא פשוט תרגיל מכוער בדמוקרטיה, וקיבלתם לאחר מכן כנסת שלמה – הקואליציה והאופוזיציה התאחדו והעבירו את חוק הקולנוע בשנית.

אבשלום וילן: אי-אפשר ללכת בכוח, אי-אפשר ללכת בתרבות אנטי-דמוקרטית, ואני חושב, ששר האוצר, שיצטרך עכשיו לעמוד מול מרבית הבקשות והצרכים, כפי שציינתי, האילוצים הביטחוניים עלולים להיות כאלה שיהיה קשה מאוד לענות עליהם.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

אבשלום וילן: אבל התקציב הזה חייב לתקן עכשיו את ההתמודדות, כפי שוועדת-הלפמן הוכיחה לכם בממשלה, בתחומי הפערים החברתיים והחינוך, ואפשר עדיין לתקן.

אבשלום וילן: אם הדברים האלה יתוקנו, אפשר יהיה לגייס קואליציה לתקציב, לא על בסיס קואליציה-אופוזיציה, שתעביר אותו – – –

נסים זאב: אז מרצ תתמוך או לא תתמוך בתקציב?

אבשלום וילן: הכול בהתאם לדרך הגשת התקציב.

אבשלום וילן: אם יהיו פה הדברים שדיברתי עליהם, מרצ תתמוך – – –

נסים זאב: אם הוא מוגש כמו שהוא?

אבשלום וילן: שמעת אותי?

אבשלום וילן: אין כמו שהוא.

אבשלום וילן: עכשיו זו תחילת הדיון.

אבשלום וילן: אנחנו יושבים מחר עם שר האוצר, נעלה את הדברים בצורה מסודרת – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה, חבר הכנסת וילן.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

זבולון אורלב: – – –

אבשלום וילן: אני מציע לחבר הכנסת פריצקי לעשות לעצמו חשבון נפש טוב טוב.

אבשלום וילן: ביודעי את עמדותיו המדיניות, אני לא הייתי מתגאה בעמדות של ראש מפלגתו ביומיים האחרונים.

אבשלום וילן: כחבר הכנסת הבא להתעסק אתנו, אנא תשקול אתה – –

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

אבשלום וילן: – – 80% מבוחריך תומכים בתהליך השלום.

אבשלום וילן: לא ראיתי אותך כמפלגה – – –

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה, חבר הכנסת וילן.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת דני נוה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מכובדי שר האוצר, אני לא אחזור על כל מה שחברי הרב רביץ והרב גפני דיברו לפני 15-10 דקות, אבל אני רוצה לפתוח ולומר, שבגדול אנחנו אומרים לעצמנו וגם לאחרים, שמה ששר האוצר מבטיח הוא מקיים.

מאיר פרוש: אבל אני לא יכול לסלוח לא לעצמי ולא לחברי ולא לכנסת ולא לעם ישראל ולא לך.

מאיר פרוש: אמרת לנו בשנה שעברה, אחרי שהכרזת מה שהכרזת פה, שהתוספות האלה יבואו, שזה יהיה באמצע פברואר.

מאיר פרוש: במאי התחילו להביא את ההעברות האלה למפלגה זו ולמפלגה אחרת.

מאיר פרוש: וכמו שהרב גפני תיאר, עד להעברה האחרונה, שם תהיה ההתחייבות האחרונה.

מאיר פרוש: ראית קודם את ההבדל.

מאיר פרוש: כאשר חבר הכנסת שטייניץ רוצה ממך את מספר הטלפון, הוא ניגש אליך פה לבקש את מספר הטלפון.

מאיר פרוש: זה ההבדל הגדול בין חבר כנסת מהליכוד לחבר כנסת מיהדות התורה.

מאיר פרוש: כי חבר כנסת מיהדות התורה צריך לשאול בפברואר את לשכת שר האוצר מדוע לא הגיעו ההעברות שהבטיחו.

מאיר פרוש: וגם במרס הוא צריך לשאול, וגם באפריל, ובמאי, וביוני, וביולי, ובאוגוסט, ובספטמבר, ובאוקטובר ובנובמבר, וגם בדצמבר הוא יצטרך להתקשר ללשכת שר האוצר ולשאול – מה עם ההתחייבויות שהסכמת עליהן, שעמדת פה בגאון ואמרת: כל מה שאני אומר כאן, אני נותן ליהדות התורה, כי זה מגיע להם.

מאיר פרוש: אז מדוע אני צריך להתקשר?

מאיר פרוש: הדבר הזה עלה בינינו בשיחות שהיו לסיעה אתך במהלך השנה האחרונה, ואמרנו: תכניס את הכול לספר התקציב.

מאיר פרוש: ואמרת: אבל החבר'ה אצלי חושבים, שאם אני אתן לכם את זה בספר, תבואו עם תביעות חדשות.

מאיר פרוש: מה יש אם נבוא עם תביעות חדשות?

מאיר פרוש: מה, אסור לנו לבקש עוד דברים?

מאיר פרוש: הרי יש דברים אצלנו, בגני-ילדים, בשיפוצים, שבהם אנחנו מקופחים.

מאיר פרוש: אבל כדי לקבל את זה בספר התקציב אמרנו לך, שר האוצר, מוכנים, נקבל את זה.

מאיר פרוש: אמרת: אני שומע דברים של טעם, נשקול את זה.

מאיר פרוש: ביום שהושבע כאן הנשיא היתה לנו ישיבה אצלך בלשכה ב-19:30, והתשובה שלך היתה: החבר'ה אצלי לא נותנים לי את זה.

מאיר פרוש: אני מבקש ממך, ויש לי הזכות לבקש זאת ממך, כי אני בטוח, שאם אנחנו היינו עושים לכם דבר כזה, אילו היינו פוגעים בבתי-הספר, או פוגעים בגני-הילדים, או בתרבות, היית אתה שואל כאן, מהבמה הזאת: מי הוא זה ואיזה הוא האדם הרע הזה שבגלל המדיניות הזאת גורם לכל כך הרבה שנאה במדינת ישראל; והיו אומרים שהדתיים סחטנים.

מאיר פרוש: כי אתה בליל אישור התקציב לא מודיע ליובל שטייניץ כמה כסף הוא יקבל.

מאיר פרוש: הוא אפילו לא ידע את מספר הטלפון שלך.

מאיר פרוש: אתה מודיע מה תקבל יהדות התורה, ומה תקבל ש"ס, ומה תקבל המפד"ל, ומה תקבל זו וזו.

מאיר פרוש: מי הוא זה ואיזה הוא האדם הרע במשרד שלך שמוביל כל כך הרבה שנאה כאן במדינת ישראל?

מאיר פרוש: אתה יודע, הסכמת אתנו על דברים שאתה מקבל שצריך להכניס אותם ולתת לנו אותם.

מאיר פרוש: מדוע זה לא נמצא בספר התקציב?

מאיר פרוש: למה אנחנו צריכים להתבזות?

מאיר פרוש: למה לעבור עוד הפעם את התרגילים האלה, ואחר כך הכותרות הגדולות, שאנחנו סחטנים?

מאיר פרוש: אני כבר לא רוצה לומר, שמהבמה הזאת, בליל אישור התקציב, ב-31 בדצמבר, אמרת, שבמהלך 2000 יימשך במשרד השיכון ההסדר של שכר דירה ללא מבחן, ובאוגוסט הממשלה החליטה, שהחל מאמצע נובמבר לא קיים עוד הסעיף הזה.

מאיר פרוש: כן צודק, לא צודק, אינני יודע.

מאיר פרוש: אתה הבטחת כאן מעל הבמה הזאת ב-31 בדצמבר, שבשנת 2000 נמשך ההסדר הזה שקיים מקדמת דנה.

מאיר פרוש: אני כבר לא יודע איך אתה מקבל על עצמך לגרום לכך, שכל מקבלי הבטחת הכנסה במדינת ישראל, החלק הזה שהם מקבלים מהביטוח הלאומי ייחשב כהכנסה לגבי סכומי ארנונה שהם צריכים לשלם, לגבי הסכום שהם צריכים לשלם עבור ילדיהם בגני-ילדים, או קיצוצים מקיצוצים שונים שאנחנו רואים אותם כעזים שהכנסת לצורך הדיון.

מאיר פרוש: אני באמת מבקש ממך, אני באמת רוצה לדעת, זה מעניין אותי, מי הוא זה ואיזה הוא האדם הרע הזה במשרד האוצר.

מאיר פרוש: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת דני נוה – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת יוסף פריצקי.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, לאחר עיון ראשוני בתקציב אני חושב, שהתקציב הזה פשוט מאוד משאיר את העניים עניים כפי שהם ואת העשירים הופך ליותר עשירים.

האשם מחאמיד: זאת אומרת: יש שתי קבוצות, עניים ועשירים, אבל יש קבוצה שאינה קיימת כלל.

האשם מחאמיד: היא לא בין העניים ולא בין העשירים.

האשם מחאמיד: אני אומר לאדוני, דיברו פה על סל הבריאות.

האשם מחאמיד: אני מדבר על החינוך, על התחבורה, בארץ בכלל ובסקטור הערבי במיוחד.

האשם מחאמיד: תחבורה, חינוך, כבישים והשכלה גבוהה.

האשם מחאמיד: אדוני שר האוצר, יש חינוך חינם בשנה הבאה?

האשם מחאמיד: יהיה חינוך חינם באוניברסיטאות, זבולון המר?

האשם מחאמיד: סליחה, זבולון אורלב, שתיבדל לחיים ארוכים.

האשם מחאמיד: אתה רואה בתקציב לשנה הבאה משהו לגבי סטודנטים?

זבולון אורלב: לא.

האשם מחאמיד: חינוך חינם?

זבולון אורלב: אין.

האשם מחאמיד: וראש הממשלה הוא של כו-לם.

האשם מחאמיד: אני רוצה לדבר גם על התעסוקה.

האשם מחאמיד: בסקטור הערבי האבטלה גואה – בגליל, במשולש, בנגב.

האשם מחאמיד: העוני, המחסור בשיכון.

האשם מחאמיד: למה אין תיעוש?

האשם מחאמיד: כי בשטחי השיפוט אין תוכניות מיתאר, אין בכלל שטח.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, יש גם אנשים שמפרנסים משפחות.

האשם מחאמיד: לא מספיק שיש עוני ואבטלה בעין-מאהל ובאום-אל-פחם ובנצרת וברהט, עכשיו יש מעצרים של מאות שמפרנסים אלפי משפחות.

האשם מחאמיד: יותר מ-300 אנשים שמפרנסים נמצאים במעצר.

האשם מחאמיד: מספיק לנו העוני, מספיק לנו האבטלה, מספיק לנו חוסר ההתייחסות – ועכשיו גם להיות בכלא.

האשם מחאמיד: לא רק זה, יש תופעה חדשה: פיטורי עובדים ערבים שנעדרו מעבודתם בימי האירועים האלה.

האשם מחאמיד: לאן הגענו?

האשם מחאמיד: על איזה תקציב מדובר?

האשם מחאמיד: אני לא רוצה לדבר על תיאוריות ועל מיליונים שאין לי בהם כלום, שאין לי בהם חלק.

האשם מחאמיד: פיטורי עובדים שנעדרו מעבודתם בימי האירועים.

האשם מחאמיד: האפליה תימשך, גברתי היושבת-ראש.

האשם מחאמיד: מישהו מכם יודע כמה בתי-חרושת הוקמו בסקטור הערבי במשך 52 שנה?

האשם מחאמיד: חבר הכנסת עזרא, אתה מכיר, אתה מבקר בטירה, אוכל שם חומוס.

גדעון עזרא: כמה השקיעו?

האשם מחאמיד: כמה השקיעו בסקטור הערבי בתיעוש?

גדעון עזרא: משקיעים ערבים, לא משקיעים יהודים.

גדעון עזרא: אין משקיעים ערבים.

האשם מחאמיד: באמת?

האשם מחאמיד: אין תעשייה של ממשלת ישראל, אין תעשייה ממשלתית, אין חברות ממשלתיות, אין תעשייה של ההסתדרות.

גדעון עזרא: אתה רוצה את רפא"ל?

גדעון עזרא: את תע"ש?

האשם מחאמיד: אני לא רוצה את רפא"ל, אבל שיהיה תיעוש.

האשם מחאמיד: אני רוצה להקים בית-חרושת באום-אל-פחם – איפה אקים אותו?

האשם מחאמיד: אני רוצה להקים בנצרת – איפה אקים אותו?

גדעון עזרא: אתה צריך אזור תעשייה.

האשם מחאמיד: אין לי אזור תעשייה.

גדעון עזרא: אתה צריך לקבל אזור תעשייה.

האשם מחאמיד: אין לי אזור תעשייה, כי אף אחד אינו מתחשב בכך שיש 20% שהם לא יהודים, שהם ערבים.

האשם מחאמיד: לא רוצים להתחשב בזה.

גדעון עזרא: אתה צריך לקבל אזורי תעשייה.

האשם מחאמיד: אין לנו.

גדעון עזרא: אתה צריך לקבל.

האשם מחאמיד: בדיוק, אבל איפה הם?

גדעון עזרא: כשאנחנו נהיה בשלטון ניתן לכם.

האשם מחאמיד: כבר הייתם בשלטון.

האשם מחאמיד: אולי ממשלת אחדות לאומית שתהיה, אולי אז תתפקחו.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר, שהניכור שמופיע גם בתקציב, במדיניות הנמשכת הזאת, הוא ניכור בלתי נסבל, שנותן לאוכלוסייה הערבית הרגשה שהם כאילו זרים.

האשם מחאמיד: כך רואים אותם.

האשם מחאמיד: זרים, לא שייכים, מחוץ לגדר, אאוטסיידרים, לא מפה, הם אינם שייכים לכאן.

האשם מחאמיד: זה התקציב, זאת המדיניות.

האשם מחאמיד: אני רוצה לשאול שאלה רטורית: תגידו לי אתם, למי שקל להשתמש ברובה ולירות, אם לא אכפת לו מהחיים שלי, אכפת לו בכלל איך אני אחיה ושיהיה תקציב וחינוך?

האשם מחאמיד: אם יורים והורגים אותי, תאמין לי, לא אכפת למי שיורה – – –

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת מחאמיד, אתה צודק בקובלנה שלך לגבי קיפוח המגזר שנים.

האשם מחאמיד: זה קיפוח.

האשם מחאמיד: גם בחיים אני מקופח.

יוסף יצחק פריצקי: הדברים לא קשורים זה לזה.

האשם מחאמיד: לא, חבר הכנסת פריצקי, אני מקופח גם בחיים שלי.

האשם מחאמיד: אתה יודע מה?

האשם מחאמיד: עניין תקציבי: השר לביטחון פנים אומר, שירו בכדורים כי לא היה תקציב לאמצעים אחרים לא רצחניים.

האשם מחאמיד: כי אין תקציב.

האשם מחאמיד: מה, אני צריך ללכת לקבץ נדבות לשר המשטרה, כדי שלא ישתמש בכדורים חיים?

האשם מחאמיד: זה קשור לתקציב.

האשם מחאמיד: גם החיים שלי קשורים לתקציב.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, לכן אנחנו נתנגד לתקציב הזה.

האשם מחאמיד: התקציב אולי מתאים – – –

זבולון אורלב: לכם אין הסדר עם שר האוצר?

האשם מחאמיד: לממשלת אחדות לאומית אולי התקציב מתאים.

האשם מחאמיד: אין לתקציב הזה שום קשר לא לעבודה ולא לעובדים.

האשם מחאמיד: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יוסף פריצקי, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כיסאו הריק של ראש הממשלה, שהוא גם שר החינוך והוא גם שר הביטחון, כיסאו הריק של שר האוצר, שלום לכם, כיסאות יקרים, שולחן הממשלה שהוארך ב-70 ס"מ שכולו ריק.

יוסף יצחק פריצקי: יפה שהשרים משתתפים בדיון על תקציב המדינה, ואם הם לא עושים את זה באמצעותם עצמם – באמצעות כיסאותיהם, שעליהם הם מנסים לשמור מכל משמר.

יוסף יצחק פריצקי: אין ספק שיפה הוא הדבר.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, הרי פטור בלא כלום כלפי מה שקורה כאן מבחינה פוליטית אי-אפשר לפני שניכנס לתקציב.

יוסף יצחק פריצקי: אני מוכרח לומר כאן מלת שבח ליושב-ראש ש"ס, חבר הכנסת אלי ישי.

יוסף יצחק פריצקי: הוא, בהגינותו, התראיין היום ברדיו ואמר כך: "אם ראש הממשלה יתחיל בתהליך מדיני, אנחנו נפסיק את רשת הביטחון".

יוסף יצחק פריצקי: עוד הוא אמר לשדר: "הנה, יש לך כותרת".

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, הוא בא, בהגינות רבה, ואומר: "רבותי, אנחנו לא ניתן יד לתהליך המדיני".

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מסכים, אבל הוא לפחות הגון ואומר זאת.

יוסף יצחק פריצקי: אני מוכרח לשאול שאלה אחת: למה יוסי ביילין, יוסי שריד וכל אוהדי השלום למיניהם רצים אחרי הסיעה שאומרת בהגינותה "לא ניתן יד לתהליך הזה", ומנסים לקנות עוד חודש, עוד שבוע ועוד שבועיים?

יוסף יצחק פריצקי: לשם מה?

יוסף יצחק פריצקי: הם אומרים: לשם תהליך השלום.

יצחק כהן: חבר הכנסת יוסי פריצקי – – –

יוסף יצחק פריצקי: עוד דקה.

יוסף יצחק פריצקי: והרי אומר הפרטנר שלהם לממשלה העתידית: "לא ניתן יד לתהליך הזה".

יוסף יצחק פריצקי: אז בשביל מה כל זה נחוץ?

יוסף יצחק פריצקי: זה לא ברור.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, עכשיו ניגש לעניין שלשמו באנו.

יוסף יצחק פריצקי: יש פה הצעת חוק ההסדרים, ואני מתכבד לקרוא את הסעיף האופרטיבי הראשון שלה, שאני חושב שהוא מעיד על הכול.

יוסף יצחק פריצקי: חוק ההסדרים בעניין הארנונה אומר כך: אם ברשות מקומית יעלה גירעון שוטף על 5% – מה יעשו?

יוסף יצחק פריצקי: יקצצו בתקציב הרשות?

יוסף יצחק פריצקי: – לא.

יוסף יצחק פריצקי: ייעלו אותה?

יוסף יצחק פריצקי: – מה פתאום?

יוסף יצחק פריצקי: יבדקו מה נעשה בה?

יוסף יצחק פריצקי: – לא.

יוסף יצחק פריצקי: ישלחו את היד לכיס האזרח.

יוסף יצחק פריצקי: ואז, הרשות המקומית תוכל להטיל ארנונה.

יוסף יצחק פריצקי: רבותי חברי הכנסת, זהו התקציב.

יוסף יצחק פריצקי: שולחים יד לכיסינו.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, הבעיה של סיעת שינוי היא, שאנחנו לא רוצים עוד.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו רוצים פחות.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו רוצים, שאחרי 52 שנה, במאה ה-21, ישלחו פחות את הידיים לכיסי האזרח; שמי שמשלם מס הכנסה ישלם פחות מס הכנסה.

יוסף יצחק פריצקי: הרי אין הורדת נטל המס.

יוסף יצחק פריצקי: כמו שכתב הפרשן הכלכלי של "הארץ" לפני כמה חודשים: "'פראייר' מי שעובד במדינת ישראל".

יוסף יצחק פריצקי: למה לעבוד ולשלם מס הכנסה, ביטוח לאומי ומס בריאות, ואחרי כל התשלומים האלה לשלם מס ערך מוסף, מסי ארנונה שהולכים ועולים וגם לשלם לפעמים דמי חכירה, ואחר כך "חינוך חינם" לשלם לילדים: ספרים, מחברות, ילקוטים ועטים?

יוסף יצחק פריצקי: אולי הגיע הזמן להפסיק להכביד.

יוסף יצחק פריצקי: אולי הגיע הזמן לעשות פעם אחת קיצוץ נורמלי וראוי בתקציב הציבורי.

יוסף יצחק פריצקי: אולי הגיע הזמן להקטין את מספר הפקידים.

יוסף יצחק פריצקי: אולי הגיע סוף-סוף הזמן להוריד את נטל המס, להוריד שיעורי מסים.

יוסף יצחק פריצקי: רבותי, לא.

יוסף יצחק פריצקי: את זה לא עושים.

יוסף יצחק פריצקי: למה לא עושים?

יוסף יצחק פריצקי: כי, אני חוזר ואומר, פראייר מי שעובד.

יוסף יצחק פריצקי: רבותי חברי הכנסת, סיעת שינוי סבורה, שמי שלא יכול לעבוד ורוצה לעבוד צריך לקבל הכול.

יוסף יצחק פריצקי: במדינת ישראל יש אנשים, לא עלינו, שלא יכולים לעבוד, והם רוצים: נכים ומוגבלים.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, דווקא לאנשים האלה אין סיוע תקציבי מי-יודע-מה.

יוסף יצחק פריצקי: הם רוצים לעבוד ואינם יכולים.

יוסף יצחק פריצקי: יש אנשים שרוצים לעבוד ואינם יכולים, כי אין להם ההכשרה למקצועות החדשים היום.

יוסף יצחק פריצקי: אותם צריך להכשיר, וצריך להגדיל את התקציב להכשרה מקצועית ואת התקציב לחינוך ולהשכלה, להביא עוד ועוד אנשים לאוניברסיטאות ולמכללות ולהעלות את מספר הזכאים לבגרות על מנת שאנשים יוכלו לרכוש מקצוע.

יוסף יצחק פריצקי: בזה אין גידול.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מי שיכול לעבוד ואינו רוצה נשאר כפי שהיה.

יוסף יצחק פריצקי: אז למה לאדם לעבוד?

יוסף יצחק פריצקי: טיפש ופראייר מי שעובד.

יוסף יצחק פריצקי: רבותי חברי הכנסת, בתקציב – זוהי המדיניות הכלכלית של הממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: אם הממשלה באה ואומרת לאזרחיה: אתם, אלה שמשלמים מסים – כי אלה שלא משלמים מסים לא נוגעים בהם – תמשיכו באותו שיעור.

יוסף יצחק פריצקי: כל הכבוד.

יוסף יצחק פריצקי: הסתכלתי בתקציב לראות אם יש, למשל, הגדלת תקציב המלחמה בהון השחור.

יוסף יצחק פריצקי: כולנו פה מסכימים, שיש הון שחור ענקי במדינת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: יש הגדלה? איפה?

יוסף יצחק פריצקי: מתנהלת כלכלה אחרת של אלה שהם לא פראיירים, של אלה שיודעים לעבוד ולגלגל שוק שחור, שיש המעריכים אותו ב-8 מיליארדים ויש המעריכים אותו ב-12 מיליארדים, וכל מספר זוכה.

דליה רבין-פילוסוף: אני מבקשת לסיים.

יוסף יצחק פריצקי: אמרו לי אנשים בנציבות מס הכנסה: אנחנו מוכנים שתקציב המלחמה בהון השחור יהיה תקציב מותנה בהכנסה.

יוסף יצחק פריצקי: לשון אחרת, אם לא נביא יותר מסים, תקזזו את זה מאתנו בשנה הבאה, כי יש המון הון שחור במדינת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: התקציב דואג לזה?

יוסף יצחק פריצקי: לא דואג לשום דבר.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

יוסף יצחק פריצקי: אני מייד אסיים.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, בתקציב הזה אין שום בשורה לאדם העובד.

יוסף יצחק פריצקי: אין בו שום בשורה.

יוסף יצחק פריצקי: התקציב הוא חזרה פחות או יותר על התקציב של השנה שעברה, וזה גם ניסיון לחזור פחות או יותר על המדיניות הכושלת של הממשלה בשנה שעברה.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי, אנחנו, על כל פנים, בתקציב כזה לא נתמוך.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: עתה, חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת ושולחן ממשלה ריק – – –

איוב קרא: צריך להגדיל עוד.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: שאלתי את עצמי, ביני לבין עצמי, האם כדאי להשקיע אנרגיה לדבר על תקציב שאנחנו יודעים שלא נצביע עליו היום ומחר, ואנחנו לא יודעים אם הוא יוגש בכלל כתקציב המדינה, מפני שבעצם לממשלה אין רוב בכנסת.

זבולון אורלב: אנחנו גם נמצאים בימי לחימה, ואיך התקציב הזה עולה בקנה אחד עם שינוי המציאות שאנחנו חיים בה – גם הדבר הזה לא ברור כלל וכלל.

זבולון אורלב: בכל זאת, אומר שני דברים.

זבולון אורלב: דבר אחד הוא, כמובן, תקציב החינוך, שקרוב מאוד ללבי.

זבולון אורלב: שר האוצר אמר, שיש תוספת של כמיליארד שקלים, וברוב יושרו הוא גם אמר, וכתוב בנאומו, שכ-600 מיליונים הם תוספת אוטומטית – מה שנקרא: הטייס האוטומטי – וכ-360 מיליונים הם תוספת נטו.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר, שגם זה בלשון המעטה איננו מדויק, כי גם ב-360 מיליון שקל שנאמר כאילו הם תוספת יש התחייבויות קודמות.

זבולון אורלב: בעצם, למיטב ידיעתי, ואשמח אם יתקנו אותי, התוספת נטו עומדת על כ-150 או 160 מיליון שקל מתוך תקציב של כ-24 מיליארד שקלים.

זבולון אורלב: זה פחות מ-1%, למי שיודע חשבון.

זבולון אורלב: ברור שתוצאה כזאת מביאה לכך, שמערכת החינוך, לצערנו, מגדילה פערים בין עניים לבין עשירים ובין יהודים לבין ערבים ולא יכולה לתת תשובה אמיתית.

זבולון אורלב: אין בתקציב ביצוע חוקים שהכנסת חוקקה.

זבולון אורלב: אין אגורה אחת תוספת לביצוע יום חינוך ארוך.

זבולון אורלב: אין תוספת להרחבת החוק לחינוך חינם לבני שלוש-ארבע.

זבולון אורלב: יש תוספת אולי לצורך צילום המצב הקיים, אבל לא להוספה.

זבולון אורלב: אין תוספת למאבק בסמים.

זבולון אורלב: אין תוספת למאבק באלימות.

זבולון אורלב: התוספת הקטנה שניתנה לחינוך המיוחד איננה מתחילה בכלל לענות על הצרכים.

זבולון אורלב: אין תוספת לתקציב בטיחות בתי-ספר, שכל העולם זועק עליו.

זבולון אורלב: נתקלנו עכשיו בבעיות קשות של אבטחה, שמירה וגידור בבתי-ספר, ומובן שאין התייחסות.

זבולון אורלב: בהשכלה הגבוהה – יש תוספת של 34 מיליון שקל למלגות פר"ח, שגם היום, דרך אגב, הן אינן מנוצלות.

זבולון אורלב: אלה מלגות שניתנות תמורת עבודה של הסטודנטים עם ילדים – כ-40% משכר הלימוד.

זבולון אורלב: מתנהל משא-ומתן.

זבולון אורלב: בכתב המינוי של הוועדה הציבורית יש הפחתת שכר הלימוד, ואנחנו מצפים לראות שבתקציב משוריין תקציב להפחתת שכר הלימוד.

זבולון אורלב: יש הבטחה של ראש הממשלה.

זבולון אורלב: גם הדבר הזה לא מופיע.

זבולון אורלב: אין שום התייחסות לנושא של תשלומי הורים, שגם קודמי, חבר הכנסת פריצקי, התייחס אליו.

זבולון אורלב: מערכת החינוך גובה כמיליארד שקלים, ונוסף על הרשימה שהזכרת יש גם תקציב הטיולים, גם תקציב התרבות ועוד תשלומים מתשלומים שונים.

זבולון אורלב: כך שמי שאומר שיש תוספת לחינוך – צר לי לומר שיש בזה אחיזת עיניים.

זבולון אורלב: יש נסיגה.

זבולון אורלב: הדבר השני שרציתי לדבר עליו קשור לחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: לפי הבנתי, חוק ההסדרים הוא חוק שנועד לעזור לממשלה לעמוד ביעדי התקציב וכל כולו צריך להיות תקציבי, והמבחן הוא אם קבלת החוק הזה מוסיפה כסף או מפחיתה כסף.

זבולון אורלב: והנה, בחוק הזה יש לפחות שני עניינים שאין להם שום קשר לתקציב.

זבולון אורלב: עניין אחד הוא ביטול משרד הדתות.

זבולון אורלב: אינני יודע אם זה עולה בקנה אחד עם הסכם ביטחון הרשת או רשת הביטחון – אינני יודע איך קוראים להסכם בין ישראל אחת לבין ש"ס.

זבולון אורלב: יש ביטול משרד הדתות, זה בכלל לא קשור לתקציב, ויש גם ביטול מועצות דתיות.

זבולון אורלב: גם זה לא קשור לתקציב.

זבולון אורלב: אני מכבד מאוד את האנשים שרוצים לנצל את ההזדמנות לגמור חשבונות עם היהדות הדתית ועם היהדות הציונית הדתית.

זבולון אורלב: זו זכותם, אבל ראוי שחוק שעובד במדינה 50 שנה – ואני מכבד אותך על דעותיך, אבל צריך לבוא בדרך המלך, ולא לבוא כגנבים בלילה ולא לבוא במחטפים – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

זבולון אורלב: צריך לנהל על כך דיונים בצורה מסודרת, ולא במסגרת איזה חוק הסדרים.

זבולון אורלב: מה הם חושבים?

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת אורלב, לא רק שזה לא קשור לתקציב, אלא שביטול משרד הדתות בכלל לא משנה את התקציב.

זבולון אורלב: זה מה שאני אומר.

יוסף יצחק פריצקי: התקציב נשאר אותו דבר.

זבולון אורלב: לכן אני אומר, שיש כאן גנבת דעת, פשוט גנבת דעת, ואני מקווה מאוד, שגם חברי הכנסת שחולקים על דעתנו ביחסי דת ומדינה, דוגמת סיעת שינוי – ויש בינינו מחלוקת – לא יאפשרו, שבמסגרת חוק ההסדרים, כגנבים בלילה, יבואו ויעשו מחטפים וייתנו גיבוי לחוק הסדרים, שאני מקווה שכל כולו לא יעבור.

זבולון אורלב: סיעת המפד"ל, מתוך אחריות ציונית, מתוך אחריות ממלכתית, תדבר עם שר האוצר, תנסה להשפיע עליו לשנות את התקציב גם בסעיפים של בריאות, גם בסעיפים של חינוך, גם בסעיפים של רווחה, על מנת שהתקציב ייתן פתרונות אמיתיים של צמצום הפערים ושל קידום הרווחה והחינוך במדינת ישראל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חבר הכנסת נתן שרנסקי.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כשהסתכלתי על אולם המליאה וראיתי שלממשלה אין ייצוג חרה לי מאוד, כיוון שרק לפני שנה עמד פה ראש ממשלה חדש – – –

זבולון אורלב: ויש גם רק חברת קואליציה אחת.

איוב קרא: כן, רק חברת קואליציה אחת שנמצאת פה בעל כורחה.

איוב קרא: כאמור, רק לפני שנה עמד פה ראש ממשלה חדש שרצה לייצב את הקואליציה בטענה שהכיסאות בממשלה לא מספיקים כדי לייצב קואליציה שתתמודד עם המצב המדיני-החברתי, והוא הלך והגדיל את מספר שרי הממשלה מ-18 ל-24 – –

יוסף יצחק פריצקי: ותיקן חוק-יסוד, לא סתם – – –

איוב קרא: – – תוך תיקון חוק-יסוד, והוסיף גם סגני שרים, ונוצר מצב שבעצם 32 חברים היו בצורה זו או אחרת שרים או סגני שרים.

איוב קרא: כמובן, זה עלה ממון רב לממשלה, והציבור נשא בנטל, ואנחנו יודעים היום שגם היה בלוף גדול בהצגת הסיפור הזה או הפרשה הזאת.

איוב קרא: חיים רמון עמד פה אז באמצע הסיעה והגדיר ואמר שכל העלות של הסיפור הזה של הממשלה הזאת נע בסביבות 9 מיליוני שקלים, וכשהסתכלתי על התקציב היום גיליתי שרק המשרד של הרב מלכיאור, עם חיים רמון במשרד ראש הממשלה, מגיע לבדו לכ-9 מיליוני שקלים.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

איוב קרא: רק הדבר היחיד הזה מגיע לסכום הזה, ועדיין לא הגעתי למשרד שהוכן במיוחד עבור שמעון פרס, עוד לא נכנסתי לעוד משרדים שכמובן טיפחו אותם ורצו מאוד לקיימם.

איוב קרא: אני תוהה לאן הממשלה הזאת רוצה לקחת אותנו.

איוב קרא: זה כמו סירה שהקברניט שלה נפטר פתאום ואין מי שיוביל אותה.

איוב קרא: הסירה שטה בלב ים, נוסעת, טסה, אף אחד לא יודע מה יקרה אתה.

איוב קרא: הסתכלתי על תקציב הבריאות היום וראיתי, שבתכנון ובניית מיטות אשפוז יש, לצערי הרב, קיצוץ בתקציב.

איוב קרא: התקציב ירד מ-172 מיליון שקל ל-158, ואם זה מבשר משהו, זה מבשר שאותה זקנה מסכנה מנהרייה תמשיך, כנראה, לשכב בפרוזדור בלי שאף אחד יחשוב שאולי צריך לשקם אותה או לעשות משהו כדי שהיא תצא משם סוף-סוף.

איוב קרא: הסתכלתי על נושא הבריאות ועל נושא העבודה והרווחה וראיתי, שבשירות למען הילד – וזה דבר שמחריד אותי – יש קיצוץ פראי.

איוב קרא: בנושא החינוך, בפיתוח מוסדות להשכלה גבוהה, ראיתי פגיעה קשה וקיצוץ קשה.

איוב קרא: וכנ"ל בכל משרדי הממשלה, במשרד המשפטים וכו'.

איוב קרא: אם אני מסתכל על התקציב הזה אני מגיע למסקנה, שכל המטרה של הממשלה היא אחת: להעביר תקציב, לשרוד, להמשיך במלחמת ההישרדות.

איוב קרא: נכון, ידידי נתן שרנסקי, רצית מאוד בממשלת חירום, קראת לאיחוד.

איוב קרא: נראה לי שראש הממשלה הזה פועל אולי למען חירום כמסווה לשמירה על הכיסא שלו באופן אישי, ותו לא.

איוב קרא: כך זה נראה על פניו, אחרת אני לא מבין איך אתמול בלילה הוא סגר עסקה עם ש"ס, המדברת על הקפאת רפורמה שרק לפני חודשיים הוא התפאר בה ודיבר למענה, ואני עדיין לא מבין איך הוא יכול להעביר מיליוני שקלים – – –

דוד טל: למה – – –

איוב קרא: אני לא מבין.

איוב קרא: אני רק אומר שנתן כל כך רצה באיחוד הלאומי הזה, ואני מבין שכל מסעותיו או פועלו של ראש הממשלה למען ממשלת חירום לאומית נבעו מרצון לשרוד בכל סיטואציה, ושליחו לדבר עבירה, פואד בן-אליעזר – אולי בתום לב ואולי לא – עשה את כל העבודה בשבילו, ואני מקווה שבעתיד, כשידברו עוד הפעם, זה לא יפגע בהם, משום שהסיטואציה שנקלעו אליה לא רצויה בקרב ציבור שלם שהיה רוצה לראות ממשלת חירום לאומית.

איוב קרא: אדוני שר הפנים לשעבר, ראיתי שלא די שקיצצו בתקציב הדרוזים בשנה שעברה, אלא השנה קיצצו עוד הפעם בתקציבי הפיתוח.

איוב קרא: ב-1998 היה התקציב 142 מיליון שקל.

איוב קרא: בשנה שעברה הוא ירד ל-22 מיליון שקל, והשנה הוא ירד ל-14 מיליון שקל.

איוב קרא: זה משהו מדהים, זה לא יעלה על הדעת, זה פוגע בציבור המרכזי, הלויאלי, הטוב.

איוב קרא: עדיין לא ראיתי בכלל שום חשיבה על צמיחה או טיפול.

יוסף (טומי) לפיד: למה אתה מדבר כשאין פה נציג ממשלה?

איוב קרא: אני אגיד לך, יושב-ראש תנועת שינוי: אנחנו קיבלנו את הזכות לדבר, ואדון שוחט החליט, מסיבותיו שלו, שלא נוח לו לשמוע, כי זו אמת.

איוב קרא: לכן הוא החליט לעזוב את המליאה.

יוסף (טומי) לפיד: אני זוכר שכאשר אני נאמתי כשלא היה פה נציג ממשלה היושב-ראש הפסיק את הישיבה.

איוב קרא: אני אגיד לך, השולחן הזה מסכן, כיוון שהממשלה הזאת הרחיבה אותו ומתכוונת להרחיב אותו עוד, והנגר הזה שכל יום מבלבלים לו את המוח ומבקשים ממנו להגיע לכאן הוא במצב קשה, ואני מקווה שלא יצטרך להופיע עוד הלילה או במשך – – –

דליה רבין-פילוסוף: שר האוצר היה.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם, חברים, זו ממשלת העבודה, אולי זו ממשלת העבודה לשעבר, אבל הממשלה הנוכחית היא ממשלת עבודה בעיניים.

איוב קרא: הממשלה הזאת היא הממשלה היחידה שייקרה את הלחם במשך שנה וחצי ביותר מ-50%.

איוב קרא: ממשלת העבודה, ממשלת העובדים, הממשלה הנוכחית שמתיימרת להיות ממשלת הפשוטים – הלחם התייקר שלוש פעמים בתקופתה, ואנשים לא שמים לב ולא רושמים בפניהם את הדברים.

איוב קרא: בממשלה הזאת התייקר הדלק יותר מאשר בכל ממשלה אחרת בתקופה כזאת קצרה, ואני יכול לספור עוד ועוד דברים, ואני לא רוצה להיכנס לשאלה כמה מפעלים קרסו וכמה מפעלים לא קמו כיוון שאין עניין להביא לצמיחה.

איוב קרא: 300,000 מקומות העבודה – בכל מקום מסתובב אתם מר ברק, שאמר שייצור 300,000 מקומות עבודה, אבל אנחנו רואים שהאבטלה גואה וגדלה, גברתי היושבת-ראש.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

איוב קרא: כשרואים דברים כאלה, חברי חברי הכנסת, אנחנו מגיעים למסקנה אחת ברורה – לגבי הפאשלות המדיניות, הייתי אולי מגדיר אותן כמשהו שאנחנו ביחד צריכים להגיע למסקנה איך פותרים את בעיית האלימות ואת המצב החברתי, אבל הנושא החברתי-הכלכלי מביא אותי למסקנה, שיש פשיטת רגל ברחוב הישראלי, ואנחנו כולנו צריכים לעמוד יחד כדי שהממשלה הזאת תלך כבר מהעולם הזה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת נתן שרנסקי, ואחריו – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

נתן שרנסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אפשר להגיד שאני כבר ותיק בכנסת.

נתן שרנסקי: כבר פעם רביעית שאני משתתף ביום החשוב שהממשלה מציגה את התקציב.

נתן שרנסקי: אני זוכר איך היה מציג את התקציב השר מרידור, ואחר כך השר נאמן והשר מאיר שטרית, ואיך באותו זמן שהם היו מציגים את התקציב כל הממשלה היתה יושבת פה וכל חברי הקואליציה והאופוזיציה היו יושבים פה עם הרבה מתח והרבה סיפוק, או הרבה כעס וויכוחים רבים.

נתן שרנסקי: זה טבעי.

נתן שרנסקי: כשממשלה מציגה את התקציב, זה דבר חשוב מאוד.

נתן שרנסקי: והיום כשנכנסתי לאולם ראיתי את בייגה שוחט מציג את התקציב ואין אף אחד מן הממשלה; מן הממשלה הכי גדולה בהיסטוריה של מדינת ישראל, למספר השרים הכי קטן שהיה בהיסטוריה של מדינת ישראל.

נתן שרנסקי: אף אחד לא היה פה.

נתן שרנסקי: למעשה, רוב מכריע של חברי הכנסת לא היה פה, כי זה היה ממש יום לא חשוב.

נתן שרנסקי: זאת למעשה היתה התמונה של המצב האומלל, כאשר אין קואליציה, כאשר אין שותפות, כאשר למעשה אין ממשלה, וכאשר לראש הממשלה יש רק שרים שיכולים להגיד לו כן.

נתן שרנסקי: באמת היתה תופעה מעניינת מאוד.

נתן שרנסקי: ישבתי יותר משנה בקואליציה הזאת, שהיתה רק קואליציה על הנייר, ואוטומטית היה רוב מכריע לראש הממשלה.

נתן שרנסקי: היתה תופעה חדשה, ששרים מצביעים נגד עצמם, כי הם היו מדברים בישיבות ממשלה ולפעמים מעלים ביקורת חריפה מאוד, גם בקשר לתקציב, וכאשר היה מגיע רגע ההצבעה, ראש הממשלה היה אוסף את שרי ישראל אחת והיה מסביר להם שלא יכול להיות מצב שהם יצביעו נגד, כי אפילו אם אחד יהיה נגד זאת תהיה חולשה; ואם הם מגלים חולשה, ערפאת ידע שאנחנו חלשים ויהיה לנו קשה מאוד לעמוד על הדרישות שלנו.

נתן שרנסקי: אז בצורה מאוד מוזרה, הלוגיקה הזאת היתה עובדת, וכל השרים, שבמשך כל היום היו דורשים תקציבים והיו דואגים למצב של המשרדים שלהם, היו מצביעים בעד.

נתן שרנסקי: היום המצב אפילו יותר פשוט.

נתן שרנסקי: כל אותם שרים שהיו מעזים גם להצביע נגד כבר לא בממשלה, והיום כאשר מביאים לנו תקציב אין בממשלה שר פנים שיכול להגיד: אין תקציבים לרשויות מקומיות, אין תקציבים לאפליה מתקנת.

נתן שרנסקי: גם לא יודעים מה היא הדרך לקבל תקציב לאפליה מתקנת.

נתן שרנסקי: צריך לירות, צריך לזרוק אבנים.

נתן שרנסקי: אז תקבל 4 מיליארדי שקלים.

נתן שרנסקי: כי בדרך של דיון בממשלה אי-אפשר לקבל אפילו 100 מיליון שקל למטרות האלה.

נתן שרנסקי: אין שר חינוך שיגיד: לא, אין כאן כסף ליום חינוך ארוך, וכמובן אין שר לקליטת עלייה ואין שר עבודה ורווחה ואין כל שר אחר שיכול להגיד לראש הממשלה "לא".

נתן שרנסקי: ראש הממשלה עשה באמת מאמצים גדולים בשביל להגיע למצב שאף אחד לא יגיד לו "לא".

נתן שרנסקי: למה?

נתן שרנסקי: כי היה חשוב מאוד להקריב הכול ואת כולם למען תהליך השלום; למען מה שהוא חשב שזה תהליך השלום, ואנחנו היינו בטוחים שזה תהליך שיביא אותנו רק למלחמה.

נתן שרנסקי: וככה הוא הקריב את הקואליציה שלו ואת הפרטנרים שלו.

נתן שרנסקי: ככה הוא הקריב את הרפורמות שלו, את ההבטחות שלו, את המהפכה החילונית שלו, ואתמול הוא גם הקריב את ממשלת האחדות.

נתן שרנסקי: ודווקא ברגע שזה היה כל כך חשוב, ודווקא אחרי מאמצים של חודשים ושנים.

נתן שרנסקי: אני תמיד הייתי בטוח שתשובה אמיתית על הבעיות שלנו היא ממשלת אחדות.

נתן שרנסקי: שנה שלמה הקדשתי רק לדבר אחד – לשכנע את אהוד ברק להתקשר לאריק שרון.

נתן שרנסקי: אריק שרון אמר:

נתן שרנסקי: מה אתה מבלבל את המוח עם ממשלת אחדות, אהוד ברק לא מוכן אפילו לדבר אתי על זה.

נתן שרנסקי: באתי לראש הממשלה ואומר: תרים לו טלפון, הוא מחכה, וזה היה בלתי אפשרי.

נתן שרנסקי: סוף סוף, לצערי בנסיבות מאוד דרמטיות – ואפילו טרגיות – התחיל תהליך של הידברות והתחיל משא-ומתן.

נתן שרנסקי: מימין ומשמאל היו מי שרצו לסנדל את זה עם תנאים אלו ואחרים.

נתן שרנסקי: סוף סוף הגענו למצב שאתמול בבוקר אמרתי לראש הממשלה: זה היום, היום אתה יכול להקים ממשלת אחדות.

נתן שרנסקי: אמרתי לו שאפשר לעשות את זה אפילו לפני "מבט", אם זה חשוב.

נתן שרנסקי: בפני ראש הממשלה היתה אתמול בחירה: או להקים ממשלת אחדות, או להקריב את ממשלת האחדות.

נתן שרנסקי: למען מה?

נתן שרנסקי: למען כמה שבועות שאולי בכל זאת נצליח בצורה זו או אחרת, דרך עזרה של חברים שלנו מוושינגטון, לחתום עם ערפאת הסכם על חלוקת ירושלים, על ויתור על בקעת-הירדן וכן הלאה וכן הלאה.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

נתן שרנסקי: אחרי שהקריבו הכול למען השלום, אנחנו גם באים עם התקציב שאין בו שום בשורה לעולים ולוותיקים, לאלה שרוצים שירותי דת ולאלה שרוצים רפורמות ליברליות, לאלה שמעוניינים ביום חינוך ארוך ובאפליה המתקנת במועצות.

נתן שרנסקי: כמובן, אנחנו לא נתמוך בתקציב הזה ואנחנו נמשיך את המאבק שלנו למען אחדות אמיתית.

נתן שרנסקי: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת תאופיק חטיב – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואחריה – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כל המדינה וכל העם במצב מאוד מוזר, והממשלה הנוכחית היא ממשלה שיוצרת מיתוסים.

מרינה סולודקין: קודם כול היה לנו מיתוס של השלום המהיר, אחר כך המהפכה האזרחית-החילונית, ועכשיו אנחנו נכנסנו לשלב של מיתוס "קואליציות של תקציב".

מרינה סולודקין: לכל פוליטיקאי עם איזשהו ניסיון מובן מאליו, שבלי ממשלת רוב אין העברת תקציב, ומוזר לי איך יכולים לחשוב על העברת התקציב בלי הקמת ממשלת חירום, ממשלת אחדות לאומית.

מרינה סולודקין: זו אשליה, ואשליה מאוד מסוכנת.

מרינה סולודקין: שמעתי את הנאום של שר האוצר שלנו מר בייגה שוחט היום, ואני חושבת שבצדק הוא היה גאה בכך שכלכלת ישראל היא כלכלה פורחת ומוצלחת.

מרינה סולודקין: יש לזה בסיס, אבל זה רק הודות לשוק החופשי שיש במדינה שלנו.

מרינה סולודקין: אם אנחנו חושבים על התערבות ממשלתית, ומה הממשלה עשתה בתחום הכלכלי, יכולים לומר שכאן רואים רק את הכישלון.

מרינה סולודקין: האבטלה הולכת וגוברת גם בפריפריה וגם באוכלוסיות החלשות, מאוד חשוב לציין זאת, ובזה אני רואה חוסר הישגים.

מרינה סולודקין: דוגמה נוספת לכישלון הכלכלי של ממשלת ישראל היא מדיניות הקליטה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, שנדהמנו מאוד לראות בתקציב של שנת 2000 קיצוץ בתקציב של משרד הקליטה.

מרינה סולודקין: לא אמרו לנו שיהיה קיצוץ.

מרינה סולודקין: כל הזמן רצו לומר שהכול בסדר ויש מדיניות של קליטה, אבל במשך שנה סגרו אולפני המשך, הקפיאו את התוכנית של בתי-מהנדס ולא העבירו בזמן כסף לרשויות המקומיות לתוכניות של קליטה, וגם לא נתנו במשך תשעה חודשים כסף לתמיכות בארגונים ובעמותות של עולים למען עולים.

מרינה סולודקין: בזה אני רואה עוד כישלון.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, גם בתקציב החדש – אני ראיתי את החוברת של משרד הקליטה ומשרדים אחרים בעניינים הקשורים לנושא של קליטה – לא ראיתי בכלל בשורות.

מרינה סולודקין: צר לי לומר, שעם תוכניות כאלה, עם שמרנות, עם חוסר מצבים, עם חוסר פתרונות בתחום הדיור הציבורי, בתחום התעסוקה, בתחום הקליטה החברתית, הסיעה שלי, המייצגת את העולים החדשים, ישראל בעלייה, לא יכולה לתמוך בתקציב.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהמסקנה מאוד ברורה – אין סיכוי להעברת התקציב בלי הקמת ממשלת רוב, שבמצב שנוצר יכולה להיות רק ממשלת חירום ואחדות לאומית.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

דליה רבין-פילוסוף: אחריה – חברת הכנסת יהודית נאות.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לי לא מפריעה היעדרותו של שר האוצר, כי ממילא גם כשהוא שומע הוא לא מקשיב.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הממונה על התקציבים באוצר אמר לפני שנה, שכל גידול בהוצאה הביטחונית יעכב את הצמיחה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נמצאים במצב פוליטי, במשבר מדיני חמור ביותר שאנחנו נשלם עליו ביוקר רב גם בתחום האנושי בחיי אדם, אבל גם בתחום הכלכלי.

תמר גוז'נסקי: והמשבר הולך ומחריף.

תמר גוז'נסקי: בשורה של ענפים יש עכשיו כמעט קיפאון.

תמר גוז'נסקי: יש פיטורים רבים, בעיקר של עובדים זמניים.

תמר גוז'נסקי: וכל זה, חברי הכנסת, נוסף על המשמעויות המדיניות מרחיקות הלכת של המשך הכיבוש והמשך הבזבוז על ההתנחלויות.

תמר גוז'נסקי: אני שואלת את עצמי, האם כל אלה שדיברו על התוצאות הנפלאות של החודשים הראשונים של השנה הזאת מבינים בכלל את המשמעות של המשבר שנקלענו אליו?

תמר גוז'נסקי: אבל, חברי הכנסת, תקציב המדינה שמונח לפנינו הוכן לפני המשבר הזה, הוא לא מתייחס בעצם למשבר הזה, ובוודאי בקרוב, אם בכלל התקציב הזה יעבור – יהיה תקציב נוסף.

תמר גוז'נסקי: ברשותכם, אני רוצה להתעכב על כמה נקודות שנראות לי מאוד מהותיות.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, התקציב הזה, כמו התקציבים הקודמים, הוא תקציב של העמקת פערים.

תמר גוז'נסקי: נכון שיש התפתחויות כלכליות אובייקטיביות שלא קשורות ישירות לממשלה והן מעמיקות פערים.

תמר גוז'נסקי: נכון שביד החופשית שניתנת לבנקים אין שום בעיה לאיזה בנק לחלק מיליארד שקל לבעלי המניות שלו.

תמר גוז'נסקי: כך הוא רוצה – לחלק מיליארד שקל לבעלי המניות.

תמר גוז'נסקי: אבל אם אנחנו מדברים על הממשלה ועל התקציב שמונח לפנינו, חברי הכנסת, ההטבות למעבידים שנמשכות גם בתקציב הזה, גם בביטוח הלאומי וגם ביטול מס מקביל – ההטבות האלה כבר הצטברו עד היום ל-100 מיליארד שקל.

תמר גוז'נסקי: אם אנחנו בודקים את ההטבות שניתנות לחברות – מס חברות והטבות אחרות – הן מצטברות בחשבון שנתי ל-40 מיליארד שקל.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים בסכומים של מיליארדים.

תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה, כי שר האוצר מנהל מסע מביש נגד חברי הכנסת בטענות של פופוליזם של חקיקה, ולתת 100 מיליארד שקל למעבידים, מה זה?

תמר גוז'נסקי: זה במסגרת קידום החברה הישראלית?

תמר גוז'נסקי: אמרו שזה ימנע אבטלה.

תמר גוז'נסקי: כידוע, האבטלה לא הצטמצמה בחודשים האחרונים אלא גדלה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביא דוגמה אחרת של העמקת פערים.

תמר גוז'נסקי: בחינוך היסודי הדבר הכי חשוב הוא שעות תקן.

תמר גוז'נסקי: זה דבר שניתן לכל אחד.

תמר גוז'נסקי: אחר כך יש תוספות.

תמר גוז'נסקי: שעות תקן.

תמר גוז'נסקי: בדקתי את התקציב של שעות התקן.

תמר גוז'נסקי: שעות התקן שמתוכננות ל-2001 הן בכסף במחירים שוטפים כמו לפני שנתיים.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, באופן מעשי ריאלי יש שחיקה בשעות התקן לחינוך היסודי.

תמר גוז'נסקי: מה קרה, יש פחות ילדים?

אברהם רביץ: לכן הילודה הצטמצמה.

תמר גוז'נסקי: לכן הילודה הצטמצמה.

תמר גוז'נסקי: המספרים, כידוע, לא מעידים על כך.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שהתקציב הזה מעמיק פערים בדברים הבסיסיים ביותר.

תמר גוז'נסקי: אני כבר לא מדברת על כך שהתקציב הזה לא עושה בעצם שום דבר לגבי העובדים – שמספרם עולה על מיליון איש – שמקבלים שכר מינימום או קרוב אליו.

תמר גוז'נסקי: לא מזמן שמעתי, שעכשיו, כשהפועלים הפלסטינים לא מגיעים לעבודה, אמר מנכ"ל האוצר: אז תשלמו לישראלים שכר יותר גבוה.

תמר גוז'נסקי: סליחה, איפה היית עד עכשיו?

תמר גוז'נסקי: אם היו משלמים שכר יותר גבוה לישראלים, לא היה צריך להביא עובדים מהפיליפינים, מרומניה.

תמר גוז'נסקי: היו מוצאים עובדים ישראלים.

תמר גוז'נסקי: לכן, זאת צביעות עכשיו פתאום לומר את זה ובמשך כל הזמן לשכוח את זה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, נודע ברבים שיש תוכנית של 4 מיליארדי שקל לקידום האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: אני עוד לא ראיתי את התוכנית, ויש לי הרגשה, שכמו בתוכניות מהסוג הזה, אוספים מן הגורן ומן היקב ממה שקיים ואחר כך יוצא 4 מיליארדי שקל.

תמר גוז'נסקי: אני בודקת מה קורה עכשיו.

תמר גוז'נסקי: בחינוך חינם לבני שלוש-ארבע, שהיה צריך לחולל מהפכה באוכלוסייה הערבית, עדיין ממשיכים לבצע את מה שהיו צריכים לבצע בשנת הלימודים הקודמת ועוד לא גמרו לבצע.

תמר גוז'נסקי: אבל שום דבר לא הוסיפו.

תמר גוז'נסקי: ממשיכים לקרטע בהבטחות של שר החינוך לשעבר יוסי שריד, שהבטיח ולא הספיק לקיים, וממשיכים לקרטע וממשיכים לקרטע.

תמר גוז'נסקי: אז על מה מדברים?

תמר גוז'נסקי: על מה מדברים אם היו דרושים פה כמה עשרות מיליוני שקלים, לא מיליארד, ואת הכסף הזה לא מצאו בתקציב 2001 ואחר כך מספרים לנו – 4 מיליארדי שקל לאוכלוסייה הערבית.

יהודית נאות: גם לא אצל היהודים.

גדעון עזרא: זה היה לפני שצריך היה את הכסף בגלל ההוצאות של צה"ל – – –

תמר גוז'נסקי: כבר לא אדבר על משבר הרשויות המקומיות ועל נושאים אחרים.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו בכנסת עובדים לפעמים שלוש, ארבע וחמש שנים על חוקים שבאים לקדם אוכלוסיות חלשות.

תמר גוז'נסקי: למשל, עבדנו חמש שנים על חוק שיקום נכי נפש.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת אילן גילאון ישב אתנו בוועדה, וגם חברי כנסת אחרים.

תמר גוז'נסקי: האוכלוסייה של נכי נפש – 40,000 איש מקבלים קצבה בשל נכות נפשית.

תמר גוז'נסקי: 40,000.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שעד היום לא היה לה חוק שיקום.

תמר גוז'נסקי: ואפילו פקידי האוצר אמרו: אתם יודעים, אתם צודקים, באמת זה לא בסדר.

תמר גוז'נסקי: המצב היום, כפי שכתוב בחוק התקציב 2001, גרוע ממה שכתוב בחוק התקציב 2000 לגבי שיקום נכי נפש: לא מובטחת אפילו אגורה אחת; אפילו אגורה אחת לא כתובה שחור על גבי לבן.

תמר גוז'נסקי: ותבינו לאן זה מגיע.

תמר גוז'נסקי: כשחוקקנו את החוק הרי ידענו את התרגילים האלה, אמרנו: יש סעיף בחוק שאומר – התקציב לשיקום נכי נפש בקהילה חייב להופיע בסעיף נפרד.

תמר גוז'נסקי: קראתי את הספר של משרד הבריאות מההתחלה עד הסוף, מההתחלה עד הסוף, ואין סעיף, נעלם, לא היה ולא נברא.

תמר גוז'נסקי: אז אני שואלת, זאת ממשלה עם רגישות חברתית?

תמר גוז'נסקי: כבר לא מצאתם במי לפגוע, רק בנכי הנפש?

תמר גוז'נסקי: אתם לא יכולים לתת אגורה אחת לנושא הזה?

תמר גוז'נסקי: והחוק לא מחייב אותך, שר האוצר?

תמר גוז'נסקי: החוק מחייב שיהיה סעיף ששמו "שיקום נכי נפש", ואין סעיף כזה בחוק התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: באיזה משרד זה צריך להיות?

תמר גוז'נסקי: במשרד הבריאות, ידידי.

תמר גוז'נסקי: לגבי חוק פעוטות בסיכון.

תמר גוז'נסקי: אתם זוכרים כמה הממשלה הזאת וממשלות קודמות דיברו על כך שהן רוצות לעזור לילדים בסיכון.

תמר גוז'נסקי: יש 330,000 ילדים בסיכון, הלב ממש נקרע.

תמר גוז'נסקי: אז יש חוק אחד קטן שמדבר על ילדים עד גיל שלוש, שאם הם במצב של סיכון, הם יקבלו מקום במעון יום ומשפחתון, וזה יבוצע בתוך שלוש שנים ויתחיל בספטמבר הבא.

תמר גוז'נסקי: אז יש לכם החוצפה השערורייתית לדחות את הביצוע של החוק הסוציאלי הזה בשנתיים?

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: המדינה תתמוטט אם תוציא 10 מיליוני שקל?

מקסים לוי: כיוון שיש צמיחה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אפשר לבוא ולנפנף פה עובדות על כמה ישראלים שהתעשרו בחברות היי-טק.

תמר גוז'נסקי: ממש נוגע ללב.

תמר גוז'נסקי: אפשר לבוא ולנפנף בכמה תחומים צרים שהיתה בהם צמיחה.

תמר גוז'נסקי: אבל בגדול הממשלה הזאת ממשיכה בדיוק באותו נתיב שהעמיק פערים, שלא מטפל באוכלוסיות הקשות, שלא נותן פתרונות לא לנכי נפש, לא לילדים בסיכון, לא לאמהות חד-הוריות ולא להרבה מאוד תחומים אחרים.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, חברי הכנסת, שלא צריך לתמוך בהצעת החוק הזאת, אלא יש להצביע נגדה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת יהודית נאות, ואחריה – חבר הכנסת מודי זנדברג.

יהודית נאות: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, עמיתי חברי הכנסת, מאחר שהצעת התקציב הונחה ממש לפני שעות אחדות, אני אישית לא הספקתי לעבור על כולה.

יהודית נאות: לכן, כל אחד בסיעה שלנו נטל לעצמו פרק.

יהודית נאות: אני רוצה לעסוק בליקויים ובפרקים שאני אכן בדקתי.

יהודית נאות: זה איננו חידוש לאף אחד שראש הממשלה הבטיח לנו הבטחות רבות – וראו, אני אופטימית – ועדיין לא קיים.

יהודית נאות: הבולטת מבין ההבטחות היתה ההבטחה שלה

יהודית נאות: ערכתי היה לה חלק לא קטן בהצלחה שלו בבחירות – זו היתה ההבטחה להפחתה משמעותית בשכר הלימוד לסטודנטים.

יהודית נאות: לפני פחות משנתיים, אדוני שר האוצר, עמד ראש הממשלה, שהיה אז חבר הכנסת אהוד ברק, על הדוכן הזה ואמר: "אדוני ראש הממשלה" – והוא פנה אל ראש הממשלה לשעבר מר בנימין נתניהו – "אמרת אתמול בישיבת הממשלה: תמיכה בסטודנטים מזיקה לממשלה, ואני" – אהוד ברק – "אומר לך: יכול להיות שתמיכה בסטודנטים מזיקה לממשלה שלך, אבל היא חיונית למדינת ישראל ולעם ישראל".

יהודית נאות: המשפט הזה הופיע גם בחומר שחולק על-ידי פעילי מפלגת העבודה במערכת הבחירות.

יהודית נאות: אני רוצה לומר לכם שצדקתם.

יהודית נאות: התמיכה בסטודנטים חיונית למדינת ישראל, והפחתה משמעותית של שכר הלימוד להערכתי לא תעזור רק לקהל המצומצם הזה של 200,000 סטודנטים, אלא היא תעזור למשפחות של מי שרוצים להיות סטודנטים ולאלה שידם אינה משגת להיות סטודנטים.

יהודית נאות: לפני יומיים נפתחה שנת הלימודים באוניברסיטאות.

יהודית נאות: שכר הלימוד הנוכחי עומד על כ-10,500 שקלים.

יהודית נאות: אני יודעת מה תענה לי, שר האוצר – יש פתרון קסם – ועדת השופט וינוגרד.

יהודית נאות: הוועדה אמורה לדון בהפחתה משמעותית של שכר הלימוד.

יהודית נאות: אז בדקתי את תקציב ההשכלה הגבוהה, אדוני השר.

יהודית נאות: להערכתי, אם ועדת-וינוגרד תחליט על 20% הפחתה, אם היא תחליט על 30% הפחתה, אין אפס בתקציב המיועד.

יהודית נאות: ואל תאמר לי שזה יבוא מהרזרבות או מההכנסות העודפות.

יהודית נאות: אין בתקציבך היום חצי המיליארד הדרוש להפחתה משמעותית בשכר הלימוד.

אברהם-בייגה שוחט: הסיכום היה עם התאחדות הסטודנטים, וכך נעשה בשני מסלולים.

אברהם-בייגה שוחט: מסלול אחד – עד תחילת שנת הלימודים הבאה, קרי אוקטובר 2001, יגדילו את המענקים וההלוואות הניתנים כעזרה ספציפית בכמה עשרות מיליוני שקלים.

יהודית נאות: אם כך, מאיזה תקציב זה יילקח?

יהודית נאות: התקציב ירד ב-155.

אברהם-בייגה שוחט: זה מתוך תקציב האוניברסיטאות, וזה נעשה.

אברהם-בייגה שוחט: ועדת-וינוגרד, שכתב המינוי שלה מדבר על הורדה משמעותית בהדרגה בשכר הלימוד, צריכה לסיים את עבודתה בתוך שנתיים, והחל משנת הלימודים הבאה ייושמו ההמלצות.

יהודית נאות: אבל איפה זה בתקציב?

יהודית נאות: שנת הלימודים הבאה תיפתח בשנת התקציב 2001, אדוני שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: זאת לא בעיה.

יהודית נאות: למה זאת לא בעיה?

יהודית נאות: הרי מדובר במיליארדים.

אברהם-בייגה שוחט: כי זה מתייחס לקטע מסוים.

יהודית נאות: מה זאת אומרת קטע מסוים?

יהודית נאות: מהיכן זה יבוא?

יהודית נאות: אם היום אתה לא שם את זה בתקציב – – –

אברהם-בייגה שוחט: לא, כי שנת הלימודים מתפרסת על מספר חודשים מצומצם, מאוקטובר עד דצמבר.

יהודית נאות: אבל התשלום הראשון שסטודנטים משלמים, אדוני שר האוצר, הוא בספטמבר, והוא בתוך שנת התקציב הבאה.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

יהודית נאות: אני רואה בזה הבטחה שלך, שהחלטת ועדת-וינוגרד יהיה לה כיסוי תקציבי.

אברהם-בייגה שוחט: אם הממשלה תאמץ אותה, התשובה היא כן.

יהודית נאות: אהה, אם הממשלה תאמץ אותה.

יהודית נאות: הנה הגענו.

יהודית נאות: מה זה אם?

יהודית נאות: אתם ממנים ועדה כדי לא ליישם את המלצותיה?

אברהם-בייגה שוחט: – – –

יהודית נאות: או.

יהודית נאות: קיי.

יהודית נאות: אז הגענו לשאלה למה אני חושבת שהתקציב הזה רעוע.

תמר גוז'נסקי: אם לא מבצעים חוקים של הכנסת, את רוצה שיבצעו החלטות?

אברהם-בייגה שוחט: הוועדה מונתה וקיבלה הנחיה להוריד את שכר הלימוד, ואני מניח שזה מה שיהיה.

אברהם-בייגה שוחט: קרה שהיתה ועדה שהממשלה לא אימצה את ההמלצות שלה.

יהודית נאות: אז למה אתם מקימים ועדה להפחתה משמעותית של שכר הלימוד, אם אין לכם תקציב ליישם את המסקנות שלה?

יהודית נאות: הרי הכול עניין של כסף.

אברהם-בייגה שוחט: את שומעת אותי?

אברהם-בייגה שוחט: הכול יבוצע.

יהודית נאות: אני מודה לך.

יהודית נאות: ואני מאוד מקווה שלא תהיה לנו כאן עוד הבטחה שאנחנו נחכה לגודו עד שהיא תמומש.

יהודית נאות: אם אנחנו מדברים על שוויון הזדמנויות, אני רוצה לדבר אתך, שר האוצר, על הצעת חוק – וכתבת לנו מכתב, אני קראתי אותו מתחילתו ועד סופו – של מפעל השאלת ספרי לימוד, שהאוצר עד היום לא השכיל להבין שזו הצעת חוק שמדובר בה ב-30 מיליון שקלים; ההצעה מדברת על מפעל השאלת ספרי לימוד שיכלו להחיל בו כבר בשנת הלימודים הזאת.

יהודית נאות: מדובר בהצעת חוק שלא עוסקת במגזר זה או במגזר זה, אלא עוסקת בחילונים, בדתיים, בחרדים, בערבים.

יהודית נאות: היא מדברת על כל מגזרי האוכלוסייה.

יהודית נאות: היא מדברת על האוכלוסיות החלשות במיוחד.

יהודית נאות: זה מפעל שצריך לחסוך כספים, משום ששם היינו צריכים להשקיע.

יהודית נאות: לא מצאנו את זה, ואנחנו יכולים להתווכח עד שנאדים שנינו.

יהודית נאות: מדובר ב-30 מיליון שקל לשנה – ולא תשכנע אותי אחרת – וזו טעות גסה שלא להכליל את זה בתקציב.

יהודית נאות: אני מסכימה עם דברי קודמי, חבר הכנסת אורלב, על התוספת בתקציב החינוך, כי אני יושבת בוועדת החינוך.

יהודית נאות: חלק מהתוספות, אדוני שר האוצר, הן הבטחות שכבר ניתנו בעבר.

יהודית נאות: זו לא הגדלה.

יהודית נאות: זו מראית עין.

אברהם-בייגה שוחט: זו לא מראית עין.

אברהם-בייגה שוחט: אם ניתנה הבטחה בספטמבר להוסיף לפעילות והתקציב מוגדל ב-2001, למה זו מראית עין.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מבין.

יהודית נאות: משום שהבטחתם לתת את זה בספטמבר ולא בשנת הלימודים הבאה.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

יהודית נאות: משום שבספט

יהודית נאות: מבר זה לא ניתן.

יהודית נאות: זה הובטח בספטמבר.

אברהם-בייגה שוחט: זה ניתן בספטמבר מתוך מסגרות תקציב 2000, – – – היה צריך להוסיף 200 מיליון שקל.

יהודית נאות: נבוא חשבון בוועדת חינוך.

יהודית נאות: אני רוצה לדבר על סעיף מאוד מקומם בחוק ההסדרים במשק.

יהודית נאות: הניסיון הזה לתת פרס לראשי רשויות מצטיינים – אלה שיהיה להם גירעון תקציבי שוטף של למעלה מ-5%.

יהודית נאות: אני רואה בזה לא רק שערורייה וניסיון לעקוף את הכנסת, אדוני שר האוצר.

יהודית נאות: אתה רוצה לחוקק חוק?

יהודית נאות: תתייצב בוועדת הכספים עם חוק על כל שלביו.

יהודית נאות: אני חושבת שלא ראוי לתת פרס לראשי ערים שיש להם גירעון שוטף על-ידי הטלת ארנונה נוספת על הציבור.

יהודית נאות: זה מס ישיר – מהנטו שלנו, אחרי ששילמנו מס הכנסה, ביטוח בריאות וביטוח לאומי.

יהודית נאות: אני חושבת שזה לא ראוי.

יהודית נאות: כל שנה אנחנו חוזרים לאותו ריטואל של הטלת מסים באופן לא הגון ולא צודק.

אברהם-בייגה שוחט: זה נטל על ראש הרשות, כי מה אומרים?

אברהם-בייגה שוחט: אם הוא יתנהג בצורה לא אחראית, שלא יפנה לממשלה ולא יגדיל גירעון – – –

יהודית נאות: לא, אתה יודע מה אתה מזכיר לי?

יהודית נאות: שהפריץ מממן לעצמו את חיי ההוללות מכספי האריסים.

אברהם-בייגה שוחט: אבל האריסים לא ישלמו לו יותר.

יהודית נאות: באמת?

יהודית נאות: אכן, הרי ראשי הרשויות באים ואומרים: האוצר והפנים אישרו לנו.

יהודית נאות: מה התושבים יאמרו?

יהודית נאות: האוצר והפנים מאשרים לנו את העלאת המסים.

יהודית נאות: זה בהחלט ניסיון לעקוף את ועדת הכספים, שהיא זאת שאמורה להחליט על גובה שיעור הארנונה.

יהודית נאות: כבר עתרנו לבג"ץ על העקיפה הזאת, ואני חושבת שלא צריך להרשות להשאיר את זה בחוק ההסדרים.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אליעזר זנדברג ואחריו – חבר הכנסת גנדי ריגר.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת בראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, מדי שנה אני נוהג לעלות על הדוכן בשלב הזה של הקריאה הראשונה ולהתייחס לנקודות כאלה ואחרות בהצעת התקציב ובחוק ההסדרים.

אליעזר זנדברג: השנה, אני חייב לומר, אדוני שר האוצר, שהחומר הזה הגיע אלינו, חברי הכנסת, מאוחר מדי.

אליעזר זנדברג: ישבתי היום בדיון בוועדת הכנסת והסבירו שהכול נעשה בחופזה, במהלך החג הדפיסו את הספרים למיניהם.

אליעזר זנדברג: לעניות דעתי היה אפשר לפחות לגרום לכך שחברי הכנסת יוכלו לעיין במסמכים הרבים האלה מבעוד מועד, אלה שמבקשים לעשות כן, גם אם פיזית היכולת להניח את הצעת החוק על שולחן הכנסת התאפשרה רק בפתח המושב.

אליעזר זנדברג: המסמכים האלה יכלו להגיע אלינו, לפחות חלקם, עוד לפני זמן, ואפשר היה להתייחס באופן ראוי לגופו של עניין במהלך הדיון הזה.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזה היה תורם רבות גם על מנת ששר האוצר ילמד וישמע את הרגישויות השונות של חברי הכנסת וגם על מנת שחברי הכנסת יוכלו לדבר בצורה עניינית ורצינית.

אליעזר זנדברג: אבל הפעם, אדוני שר האוצר, אני לא מתייחס לגופו של עניין, לגופו של חוק, לא רק בשל קוצר הזמן, אלא גם בשל התחושה שלי שאני לא בטוח כלל שהנייר, המסמכים היפים האלה שמודפסים ומונחים כאן על שולחנות חברי הכנסת, הם באמת תקציב מדינת ישראל לשנה הבאה.

אליעזר זנדברג: שמעתי גם את שר האוצר בעצמו אומר שהשבוע לא נצביע, כי בכלל לא בטוח שיש מספיק חברי כנסת שתומכים בניירות האלה.

אליעזר זנדברג: זה אומר שצריך לאסוף חברי כנסת שיתמכו בניירות האלה, ולא בניירות האלה הם יתמכו, אלא יהיו מסמכים אחרים, עם שינויים משמעותיים וכספיים.

אליעזר זנדברג: לו היה שר האוצר האיש שמנהל את העניינים לבדו, יכול להיות שהייתי יותר רגוע ואומר לעצמי: אפשר לחלוק על המדיניות של שר האוצר בייגה שוחט, אבל הוא הולך בקו שלו ומוביל אותו.

אליעזר זנדברג: אבל יש ראש ממשלה מעל, וראש הממשלה הזה, כאשר אתה מתבונן במדיניות שלו, בכל תחום של מדיניות, אתה מגיע למסקנה, שמדובר בראש ממשלה ששיטת המדיניות שלו היא שיטת מדיניות של זיגזג – פעם כאן ופעם שם, פעם לכאן ופעם לכאן.

אליעזר זנדברג: זה מאפיין את ראש הממשלה כמעט בכל תחום משמעותי, ומכיוון שזה מאפיין את ראש הממשלה כמעט בכל תחום משמעותי, הערכתי היא שאלה בדיוק הנקודות וזה בדיוק קו המדיניות שראש הממשלה ינהג בו גם בנושא התקציבי.

אליעזר זנדברג: יש לנו ראש ממשלה שלדעתי עסוק אך ורק בהישרדות אישית, בשמירה על כיסאו ובשמירה על תפקידו, והוא ישלם כל מחיר לשם כך.

אליעזר זנדברג: ראש הממשלה הזה עשה זיגזג פוליטי מרשים ביותר החל מן היום הראשון שבו הוא נבחר.

גדעון עזרא: גנבת לי את המלים מהפה.

אליעזר זנדברג: אני זוכר את האנשים, את הבוחרים של ראש הממשלה, מייד לאחר הניצחון, שמעתי את זה ברדיו, מתכנסים וצועקים לו: רק לא ש"ס.

אליעזר זנדברג: הוא מדבר עם הליכוד, ולמחרת כורת ברית עם ש"ס ומרצ והולך לממשלה.

אליעזר זנדברג: למה צריך ללכת רחוק?

אליעזר זנדברג: בחודש וחצי האחרון פעם זאת היתה ממשלת מרצ-ש"ס, ואחר כך ממשלה צרה, ממשלת 61, ממשלת איחוד לאומי, ממשלת חירום לאומי, שוב ממשלת מרצ-ש"ס, זיגזגים, קפיצות מכאן לכאן, מפה לשם.

אליעזר זנדברג: מכנה משותף אחד יש לכל הוורסיות האלה: שאהוד ברק ימשיך לשבת בכיסא שניצב מולי כאן בשורה הראשונה.

אליעזר זנדברג: זאת המשמעות היחידה של כל הניסיונות האלה.

אליעזר זנדברג: ואם אנחנו מדברים על זיגזג פוליטי, אנחנו צריכים לדבר גם על זיגזג חברתי.

אליעזר זנדברג: אהוד ברק בקדנציה הקודמת עמד כאן ודיבר על גיוס בחורי הישיבות.

אליעזר זנדברג: אחר כך הוא בא ואמר: לא, ועדת-טל, שזה בעצם לא לגייס את בחורי הישיבות; ואחר כך הוא אמר לא לוועדת-טל.

אליעזר זנדברג: הוא דיבר על מהפכה שקראו לה בכל כך הרבה שמות: אזרחית, חברתית, חילונית, חוקתית, ומכל הדברים האלה יצא שאהוד ברק התקפל.

אליעזר זנדברג: הוא הצליח להתקפל מארבע מהפכות בחודש אחד, וזה הישג עצום.

אליעזר זנדברג: אני לא בטוח שיש ראש ממשלה בישראל שזכה לו.

אליעזר זנדברג: הוא ויתר על כל דבר מהתוכנית החברתית שלו על מנת לזכות בהישרדות פוליטית, אבל הדבר האבסורדי הוא, שגם ההישרדות הזאת מותנית בזמן.

אליעזר זנדברג: ארבעה שבועות פסקו לו אנשי ש"ס, ומתוכם שלושה ימים, נדמה לי, כבר חלפו.

אליעזר זנדברג: 25 ימים נותרו לסיבוב ההישרדות הנוכחי של ראש הממשלה.

רחמים מלול: לא כולל שבתות.

אליעזר זנדברג: לא כולל שבתות?

אליעזר זנדברג: הוא הרוויח.

אליעזר זנדברג: סליחה, זה חשוב מאוד.

אליעזר זנדברג: תאמר לי, אנחנו סופרים גם את ימי שישי?

אליעזר זנדברג: זה חצי יום, אז אולי הוא הרוויח עוד יומיים.

אליעזר זנדברג: ראש הממשלה זכה עוד בשבעה ימי שלטון.

אליעזר זנדברג: רבותי, בשורה חשובה יצאה היום מהבית הזה.

אליעזר זנדברג: על מה אנחנו מדברים?

אליעזר זנדברג: על עוד תרגיל ועוד תרגיל ועוד תרגיל בכל מישור ובכל דרך לזכות עוד בכמה ימים של שלטון.

אליעזר זנדברג: ראש הממשלה נבחר ודיבר על הצורך בשינויים חברתיים-סוציאליים.

אליעזר זנדברג: בינינו כאן, באמת אכפת לו מהזקנה במסדרון בבית-החולים בנהרייה או ממסעודה משדרות?

אליעזר זנדברג: באמת אכפת לו מאיזה סטודנט?

אליעזר זנדברג: את אהוד ברק מעניין דבר אחד בלבד: אהוד ברק – וכיצד הוא ימשיך לשבת על הכיסא שעליו הוא יושב היום.

אליעזר זנדברג: אגב, מבחינה פוליטית זה לגיטימי, אבל לבוא ולחשוב שראש הממשלה ינהל איזו מדיניות תקציבית מתוכננת, שיש מאחוריה איזה היגיון?

אברהם-בייגה שוחט: תשאיר לי את זה, תשאיר לי את זה.

אליעזר זנדברג: אני אומר לך, שר האוצר, בצער רב – יגיע הרגע בשבוע הבא שבו שעון החול יכה ויאמר: 20 יום נותרו בשעונה של ש"ס, החורים ברשת הביטחון קצת יתרחבו, ומייד גם המדיניות הכלכלית של התקציב הזה תשתנה, תתערבב.

אליעזר זנדברג: חבל על הנייר שעליו הודפסו המסמכים האלה, כי בסופו של דבר יהיה לנו תקציב אחר.

אליעזר זנדברג: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת גנדי ריגר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אין בשורה בתקציב הזה, אדוני השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ודאי שאין בשורה לעניים, אין בשורה לשכבות החלשות בחברה, אין בשורה לסקטור שמוביל באבטלה, בעוני ובדיכוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי אותך, חבר הכנסת רחמים מלול – 4 מיליארדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רואה 4 מיליארדים, לא 4 מיליונים ולא 4 שקלים, אף שהיה מאוד מאוד מוצדק לא רק לגייס 4 מיליארדים אלא לנקוט מדיניות אחרת, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו צריכים מדיניות אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא עניין של סכום כזה או אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שהמדיניות הזאת חייבת להיות גם מתורגמת לכסף בהרבה תחומים, אבל השינוי הדרוש הוא שינוי יסודי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לזה אנחנו מייחלים, את זה אנחנו מבקשים ואת זה צריך לעשות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מקנא בכם, בש"ס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם רשת ופעם לא רשת, אם פתחת תקבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם יודעים לקבל את המיליארדים ואתם יודעים לכופף את היד של כל שר אוצר במדינה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין ממשלה שלא כופפתם אותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברגעי אמת, ברגע ההצבעה, ברגע הקריטי אתם באים והנה פה עוד מיליונים, פה עוד 5 מיליונים, פה עוד זה ופה עוד זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא ננהג בדרך הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי, זכויות שהן זכויות לגיטימיות, זכויות צודקות, חייבות להתקבל בדרך לגיטימית, צודקת, ולא על-ידי מהפכים ומשחקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר את הדברים האלה גם באופן כללי, מפני שהתקציב הוא למעשה בשורה של הממשלה והוא גם סימן למדיניות הממשלה, מה יהיה ואיך היא תנהל לא רק את המשק אלא זה יתורגם לכל ענפי החברה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר, שעדיין יש לנו פתח, עדיין יש אפשרות, ואפשר גם לשנות דברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מן הסתם שר האוצר ישנה דברים לפי דרישתן של קבוצות לחץ, כפי שאנחנו רגילים ואנחנו מכירים, אבל הייתי מצפה לעשות שינוי שמן הדין ומן הצדק לעשות אותו ולא רק בגלל לחץ של קולות ושל הצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר גם להיות צודקים לפעמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, אני אסכם את עיקר את הדברים גם בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי המאזינים, הנושא היום הוא הגשת תקציב המדינה בפני הכנסת על מנת לדון בו ולאשר אותו בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר לשר האוצר הנמצא יחד אתנו כאן באולם, כי התקציב אינו מבשר טוב בכל המישורים, שכן זה תקציב שנועד לשרת את העשירים, להגדיל את עושרם ולהגדיל את עוניים של העניים, של השכבות העניות והבינוניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ייתכן שהתקציב יהיה מונחה על-ידי מדיניות זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקציב הוא, בראש ובראשונה, מדיניות הממשלה, והוא זה שמבטא את מגמת הממשלה באופן כללי לשנה הבאה, לא רק במישור הכלכלי אלא גם במישור החברתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבר הצבעתי על העוול המשפיל שממנו סובל המגזר הערבי באופן מיוחד, היות שמגזר זה "זכה" במקום הראשון מבחינת האבטלה, העוני וחוסר תשומת הלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר קטע אותי אחד מחברי הכנסת של ש"ס באומרו, כי 4 מיליארדים מוקצבים למגזר הערבי, עניתי לו בצורה ברורה: ראשית, ייתכן שיש לתקציב עשרות מיליארדים ולא 4 מיליארדים בלבד, ואנו איננו דומים לשאר המפלגות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איננו כמו מפלגת ש"ס, אשר יודעת היטב לכופף את ידו של שר האוצר בשעות האפס או בשעות ההצבעה, ואפשר שאין לנו הלגיטימציה שיש לש"ס ואין לנו יחס חיובי מצד כל חברי הכנסת ודעת הקהל באופן כללי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו יודעים, כי התקופה האחרונה היתה קשה וטרגית למגזר הערבי באופן מיוחד – תקופה שתירשם בהיסטוריה כאות קלון על מצחה של המדינה הזאת ועל מצחו של כל מי שטוען שיש בה דמוקרטיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ייתכן שיתייחסו למגזר שלנו בדיכוי, בטרור, בהקרבת חללים ובעשרות פצועים ועצורים, ולאחר מכן תציע לנו הממשלה את התקציב הזה ותדרוש, בצורה חצופה כמובן, את אמון ותמיכת חברי הכנסת הערבים בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרנו בצורה ברורה, ואנו אומרים זאת פעם נוספת: לא ייתכן שנתמוך בתקציב מסוג זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נותר לנו כל אמון, לא בשר האוצר ולא בממשלה זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו רוצים ממשלה שתשנה את מדיניותה מן היסוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שינוי זה חייב להיות שורשי באופן שהפנייה אל התושבים תהיה בצורה שוויונית, ולא תהיה ספציפית, כזו שמפלה בין לאומים, מינים וקבוצות שונות בעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לכולם ושלום עליכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

אברהם פורז: גברתי היושבת-ראש, אם חבר הכנסת רוצה לדבר בערבית, הוא צריך להודיע מראש כדי לאפשר לנו תרגום.

אברהם פורז: אני לא צריך לשבת במליאה ולא לדעת מה הוא אומר.

דליה רבין-פילוסוף: בכל מקרה, אתה צריך לסיים, חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למעשה סיימתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לענות לחבר הכנסת פורז, אם את רוצה, או שאשאיר את זה ליושבת-ראש.

דליה רבין-פילוסוף: מאוד בקצרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פורז, רק שתנוח דעתך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה שמעת אותי כשדיברתי בעברית?

אברהם פורז: לא.

רחמים מלול: אני שמעתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והבנת גם.

רחמים מלול: את המלה ש"ס הבנתי גם בערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לומר לך, א.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו זכותי, ואתה יודע את זה; ב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כדי להקל עליך ועל אלה שרוצים לשמוע – ממילא לא היית ולא שמעת – אני אומר את עיקר הדברים גם בשפה העברית לפני שאני אומר אותם בערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, אם יש בעיה של תרגום, אדרבה שיהיה פה מתרגם, שיהיו פה אנשים שמבינים ערבית ויהיה תרגום סימולטני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי עושים את זה, זה קיים וזה אפשרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע לך לפנות ליושב-ראש, ואולי הבקשה הזאת תיענה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת גנדי ריגר, ואחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

בנימין אלון: או לשנות את החוק כך שאפשר יהיה לדבר פה רק בעברית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החוק לא ישתנה.

בנימין אלון: לגנדי יש מיליון אזרחים שמדברים רוסית.

בנימין אלון: למה הוא לא יכול לדבר ברוסית?

גנדי ריגר: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי כנסת נכבדים – – –

רחמים מלול: דבר רוסית.

גנדי ריגר: אני כבר מדבר רוסית.

גנדי ריגר: אתה מבין?

גנדי ריגר: זה אותו דבר.

גנדי ריגר: נקודה ראשונה, אני חושב שהתקציב הוא הכי חשוב לשר האוצר, אבל הוא לא פחות חשוב לכל השרים שנשארו בממשלה, לרבות ראש הממשלה.

גנדי ריגר: נקודה שנייה, אני לא מבין מה קודם – תוכנית אחרי התקציב, או תקציב אחרי תוכנית.

גנדי ריגר: פעמים מספר דיברתי מעל הבמה על תוכנית ממשלתית לקידום תעסוקה מקצועית.

גנדי ריגר: אבל אין תוכנית ואין גם תקציב.

גנדי ריגר: כל יום אנחנו רואים שהאבטלה עולה.

גנדי ריגר: כששמעתי אותך, אדוני שר האוצר, חשבתי שאני עוד בברית-המועצות: הכול בסדר, אין אבטלה, לא צריכים שום דבר, יש הכול בתוך התקציב ואנחנו חיים ברמה מסודרת.

גנדי ריגר: אבל זה לא כך.

אברהם-בייגה שוחט: לא אמרתי את זה.

גנדי ריגר: אנחנו יודעים שבתקציב 2000 היו במשרד העבודה והרווחה כ-900 מיליון שקל להכשרה מקצועית.

גנדי ריגר: היום אנחנו מביאים לארץ עובדים זרים ומהנדסים זרים, אין לנו בעלי מקצוע.

גנדי ריגר: מה קורה במדינה?

גנדי ריגר: איפה בעלי המקצוע שלנו?

גנדי ריגר: אני חושב שהכול תלוי בשאלה מה קודם – תקציב או תוכנית ממשלתית.

גנדי ריגר: עוד פעם אני אומר, קודם אנחנו צריכים לבנות את התוכנית, ואחר כך לבנות את התקציב.

גנדי ריגר: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, רודפת אותי איזו תחושה, שהמציאות שלנו היום בכנסת היא מציאות טרגית-קומית או קומית-טרגית.

יולי יואל אדלשטיין: התחושה הזאת הופיעה אצלי היום בוועדת הכנסת, שיש לי הכבוד והעונג להיות חבר בה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מגיע לוועדת הכנסת בשעה 11:00, ואני רואה סעיף ראשון, אחד הנושאים החשובים מן הסתם שיש לנו במהלך השנה של העבודה הפרלמנטרית שלנו בכנסת: סדר הדיון בתקציב המדינה לשנת 2001.

יולי יואל אדלשטיין: פתאום יש לי איזו תחושה של טרגי-קומדיה.

יולי יואל אדלשטיין: מצד אחד, מי יזלזל בחשיבות התקציב, במיוחד לאור המציאות הכל-כך לא סימפתית שאנחנו נמצאים בה בשבועות האחרונים.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שכלכלה חזקה היא חלק מהפתרונות.

יולי יואל אדלשטיין: מצד שני, שואלים: מתי תהיה הצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: אומרים לפרוטוקול בוועדת הכספים: אם בייגה יסתדר עם הסיעות תהיה הצבעה; אם הוא לא יסתדר עם הסיעות לא תהיה הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, לא נותר לי באותן שלוש דקות שנשארו לי אלא לומר כנראה גם דברים קומיים וגם דברים טרגיים.

אברהם פורז: אם לא הייתם עוזבים את הקואליציה, הכול היה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה על הכבוד שאתה נותן לי.

סופה לנדבר: אם הייתם נכנסים לקואליציה, הכול היה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: תסלח לי אם אומר את הפתגם הידוע: הדג מסריח מן הראש.

יולי יואל אדלשטיין: אם הקואליציה התפוררה, עם כל הכבוד, זה לא בגלל ישראל בעלייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לנדבר, אני חושב שבשמחה היינו נכנסים לממשלת אחדות.

יולי יואל אדלשטיין: שמענו כאן לפני כמה דקות את נתן שרנסקי, שדיבר על זה אפילו במציאות של היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, שיושב-ראש ועדת הכספים, ידידי אלי גולדשמידט, אמר פה דבר מאוד מאוד מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר: כעיקרון, אדוני שר האוצר, התקציב הזה חיובי.

יולי יואל אדלשטיין: ואני שואל אותך: האם במשך 52 שנה הוגש פעם תקציב שהוא כעיקרון שלילי?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אני נזכר בתייר אמריקני שבא לבקר בברית-המועצות של ברז'נייב.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הסתובב ברחובות מוסקבה ושאל כל אחד: תגידו, איפה כאן רשת החנויות "כעיקרון"?

יולי יואל אדלשטיין: אמרו לו: אין דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ניגש לאדם אחר ואמר לו: תגיד, איפה יש פה חנויות "כעיקרון"?

יולי יואל אדלשטיין: והוא אמר לו: אני לא יודע, אין דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלו אותו בסוף: למה אתה מחפש את זה?

יולי יואל אדלשטיין: והוא אמר:

יולי יואל אדלשטיין: כי המדריך שלנו אמר לנו כל הזמן במהלך הסיור, ש"כעיקרון" בחנויות יש הכול.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שזו אותה מציאות.

יולי יואל אדלשטיין: כעיקרון, כנראה התקציב הוא מאוד חיובי, אבל, לצערי, חבר כנסת אחר חבר כנסת עולים כאן לדוכן ואומרים: אין תקציב, אין בשורה בתקציב.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה לחזור על הדברים שרבים דשו בהם, עד כמה שהכול נהדר במציאות הכלכלית שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה רק לומר לך, אדוני שר האוצר, שאותם נתונים יפים של היי-טק, שאתה ציטטת כאן, אני יכול להעיד על כך, ציטטו לנו אותם עובדים שראינו אותם כאן בתאי המומחים.

יולי יואל אדלשטיין: את הנתונים האלה הם ציטטו לנו במשך שלוש שנים, וזה לא הפריע לך בתור חבר כנסת לומר, וכנראה גם במידה מסוימת של צדק, עד כמה המציאות הכלכלית נוראית.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה אותם נתונים של צמיחה הם לא כל המציאות הכלכלית, ויש עוד כמה דברים, לרבות הדברים שדיברו עליהם.

אברהם פורז: אתה טוען שהמציאות הכלכלית נוראית?

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא טוען שהמציאות הכלכלית נוראית.

אברהם-בייגה שוחט: הוא מחזיק בדעה שכמה שיותר גרוע יותר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: לא, את זה תשאיר למישהו אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת פורז, שדיברנו פה הרבה – – –

ראובן ריבלין: האם שר האוצר רומז שחבר הכנסת אדלשטיין הגיע מרוסיה?

אברהם-בייגה שוחט: חס וחלילה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת אברהם פורז, הרי בכנסת הקודמת לא היו רבים שדיברו בסגנון גלוי ופתוח על חוק הדיור הציבורי, כפי שאתה ואני דיברנו.

יולי יואל אדלשטיין: דיברנו על ההשלכות של החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע אני לא דן באותה שאלה מעניינת, שכולם כבר התדיינו עליה: האם תוכנית שטרית היתה טובה יותר?

יולי יואל אדלשטיין: או שמא תוכנית רן כהן, או שמא תוכנית בייגה שוחט היתה טובה יותר?

יולי יואל אדלשטיין: אני רק אומר לכם מן הדוכן הזה, שהדיור הציבורי במדינת ישראל פשוט איננו.

יולי יואל אדלשטיין: מספר הפתרונות הולך וקטן.

יולי יואל אדלשטיין: בדיונים לפני שנה אמר לנו שר האוצר אברהם בייגה שוחט, שהוא אדם אחראי, שבשנת 2000 תיעשה הערכת מצב, ובשנת 2001, אם יידרשו פתרונות, יבואו פתרונות.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו הממעיטים אומרים שיש יותר מ-50,000 זכאים, ואפילו המרבים אומרים שאולי, אולי, יהיו 4,000-3,000 פתרונות.

ראובן ריבלין: הממעיטים אומרים שסיימת את הזמן.

ראובן ריבלין: המרבים אומרים שיש לך עוד דקה וחצי, כי החלפתי את היושבת-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: סיימתי את הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן יושב-ראש הכנסת שמתחשב בקולגה, שהוא גם לפעמים נדיב והיה נדיב עם כמה חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אגיד רק דבר אחד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מהלכים עלינו כאן אימים ואומרים: מה יהיה אם לא תאשרו את התקציב?

יולי יואל אדלשטיין: יהיה תקציב של השנה הקודמת, 1 חלקי 12 וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, למיטב זיכרוני, לפני שנה אמרו מהדוכן הזה, גם אדוני שר האוצר, שהתקציב של שנת 2000 הוא תקציב נהדר.

יולי יואל אדלשטיין: אז איזה אסון יהיה אם יהיה לנו תקציב של 1 חלקי 12 כל חודש במשך עוד שנה?

אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שיש עכשיו עוד 5 מיליארדים.

יולי יואל אדלשטיין: אהה, הוא עוד יותר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: כבר דיברנו על 5 מיליארדים.

נסים זאב: רוצים לחסוך בדיונים ולמנוע דיונים על התקציב כל חודש.

נסים זאב: לכן יש תקציב חד-שנתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, אני אומר לך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, לא הבנתי.

ראובן ריבלין: אתה תומך או לא תומך בתקציב?

יולי יואל אדלשטיין: הוא תומך.

נסים זאב: אני תומך.

יולי יואל אדלשטיין: במהלך שלושת השבועות הקרובים, ידידי חבר הכנסת ריבלין, הוא תומך.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך נחיה ונראה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רוצה לומר לכם בשיא הרצינות, שאני מקווה מאוד שבאמת גם אם זה יקרה והתקציב הזה לא יעבור, אותם חלקי 12 לא יימשכו יותר מדי זמן, אדוני שר האוצר, ותבוא סוף-סוף ממשלה – שכולי תקווה שהיא גם תהיה רחבה, אולי רק עם ראש ממשלה אחר – תבוא ממשלה שתוכל לא רק להעביר את התקציב, אלא לטפל במכלול הנושאים שכלולים בו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אדלשטיין.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: לאחר מכן – חבר הכנסת אחמד טיבי החליף מקום עם משה רז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי עובר למקום ה-25, וחבר הכנסת משה רז יעבור למקום ה-30.

ראובן ריבלין: בשום סיעה בכנסת הם לא היו נבחרים לכנסת במקומות כאלה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד שר האוצר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, אני לא יודע אם התקציב חיובי.

אילן גילאון: אני יודע ששר האוצר הוא איש חיובי.

אילן גילאון: אני מחזיק ממנו כאיש חיובי.

נסים זאב: השאלה היא אם התקציב חיובי ולא אם שר האוצר הוא חיובי.

אילן גילאון: תקציב יהיה תמיד חיובי, ואתה יודע – – –

ראובן ריבלין: לפי הקומפלימנטים ששר האוצר קיבל היום, אני חושב שהוא היה יכול לרוץ לראשות הממשלה.

ראובן ריבלין: זאת גם לפי חוק הבחירה הישירה.

אברהם-בייגה שוחט: תודה, תודה לך.

אילן גילאון: זו רק השנה השנייה שאני מתייצב ליד הקופסה האפורה, ומשום מה יש לי הרושם – ואני לא אדם ציני – שבעצם זה תקציב שנכתב באיזה מרתף עוד בתקופה של מודעי, וכל פעם משכפלים אותו ומשכפלים אותו מחדש.

אילן גילאון: לכן אולי גם אין כל כך הרבה משמעות לשאלה אם זה יהיה 1 חלקי 12.

אילן גילאון: היות שאני לא אדם ציני, היות שאני חושב שבסך הכול זו טיוטה שניתנה לנו כדי לתקן אותה – ולא את כולה, כי רוב הדברים יהיו באמת כתובים כמו אז – אני רוצה להתייחס לתקציב כאילו הוא טיוטת תקציב.

אילן גילאון: בשנה שעברה, אדוני היושב-ראש, עת הייתי באופן מלא בקואליציה, נאלצתי בסופו של דבר להצביע נגד התקציב.

אילן גילאון: זו היתה הפעם היחידה בחיי שהצבעתי למעשה גם אי-אמון בממשלה.

אילן גילאון: שר האוצר יודע שאני יכול ללחוץ על הכפתור האדום.

אילן גילאון: עשיתי זאת, משום שהתקציב של השנה שעברה היה דומה להפליא, אדוני היושב-ראש, לתקציב של לפני השנה של השנה שעברה.

אילן גילאון: ואילו התקציב הנוכחי, אדוני, גם כן דומה לתקציב של השנה שעברה, שגם הוא היה דומה לתקציב של לפני השנה שעברה.

אילן גילאון: בתקציבים של ממשלת ישראל – ושר האוצר איננו האדם הבלעדי שמחבר אותם – יש בסך הכול תנועת מניפה אחת.

אילן גילאון: ואני לא מזלזל בצמיחה, אדוני.

אילן גילאון: הצמיחה חשובה מאוד, אבל היא מעוררת סימן שאלה נוסף.

אילן גילאון: זה גם מה שטענתי בשנת 2000, ואני טוען זאת גם השנה.

אילן גילאון: במדינת ישראל אין מחסור בכסף.

אילן גילאון: לא חסר כסף יותר משהיה חסר בשנות ה-60.

אילן גילאון: יש חלוקה לא נכונה ומעוותת של האוצר הלאומי.

אילן גילאון: שני-שלישים מתושבי מדינת ישראל בעצם אינם נהנים משום תמורה בתקציב.

אילן גילאון: בראש ובראשונה זה כך משום שהתקציב איננו תקציב משתנה כמנוף לגיוס כסף.

אילן גילאון: חברתי תמר גוז'נסקי דיברה קודם על ההטבות לסקטורים שיש כאן.

אילן גילאון: היום במדינת ישראל, אם אתה לא שייך לסקטור, אינך יכול לזכות בהטבה.

אילן גילאון: ומשום שכך, ומשום שאני חושב שצריך לעשות איזה תיקון, אומר רק בקיצור, אדוני, מה לפי דעתי היה צריך לשנות בתקציב.

אילן גילאון: וזה לא משום שאני חושב שאפשר לעשות מהפכה ביום אחד, אף שאני יודע שראש הממשלה הוא לפחות סגן יושב-ראש האינטרנציונל הסוציאליסטי.

אילן גילאון: אבל בתקציב הזה אין ביטוי למגמה הזאת.

אילן גילאון: לכן, במובן הזה, כאשר אנחנו מדברים על גידול ריאלי בתקציב החינוך, צריך להבין, שמאז 1996 הגידול הריאלי בחינוך היה 5%, ואילו הגידול באוכלוסיית התלמידים היה 10%.

אילן גילאון: מדינה שאיננה מבינה שהחינוך שלה הוא השקעה ולא הוצאה, שוגה.

אילן גילאון: מי שאיננו משקיע שקל אחד בילד בן שנה, איננו חוסך 10 שקלים בילד בן ארבע, 100 שקלים בילד בן עשר ומיליונים לאחר מכן, בדור שני ושלישי, כדי שהם יהיו אזרחים מועילים למדינת ישראל.

אילן גילאון: מי שאיננו משקיע בחינוך, למעשה איננו מבין דבר.

אילן גילאון: לכן, איך זה יכול להיות, אדוני, שכל האנשים מבינים את הדבר הזה ואף אחד לא עושה אותו?

אילן גילאון: צריכה להיות חלוקה אחרת במניפה שבה אין תמיד תנועה מתמדת, לא באופן שיותר ויותר אנשים מקבלים פחות ופחות, ופחות ופחות מקבלים יותר ויותר.

אילן גילאון: אני רוצה שזה יהיה ברור לגמרי.

אילן גילאון: התרגיל החשבונאי הפשוט ביותר במדינת ישראל, לפחות בשני העשורים האחרונים, הוא, שיותר ויותר אנשים מקבלים פחות ופחות, ברמת השירותים, ברמת תשלומי העברה, ברמת האחריות של מדינת ישראל כלפיהם, שמפריטה אותם לדעת ונותנת לעמותות לנהל את העניינים.

אילן גילאון: ברמה הזאת יותר ויותר אנשים יוצאים ממעגל הזכאות.

אילן גילאון: לכן, אם נצטרך לעשות היום תיקונים, צריך לעשות תיקונים של מגמה.

אילן גילאון: לפני שנה שמעתי את זה ונסערתי, כשראש ממשלתי האחד שאני מקבל – עדיין אני מקבל אותו, ובעיני הוא טוב מראש הממשלה הקודם, אני לא יודע מה יבוא בעתיד – אמר, שאנשים שיש להם מקרר מלא יעבירו ממנו לאנשים שיש להם מקרר ריק.

אילן גילאון: תלוי למה אתה משווה את עצמך.

אילן גילאון: אם אתה רוצה להשוות את עצמך למדינות בעולם השלישי, יכול להיות שמה שקורה כאן זה מצוין וטוב, אבל אני מאמין במדינה שבה לכל אחד מהאזרחים יש מקרר שבבסיס לפחות הוא מלא בכל מה שמשפחה צריכה.

אילן גילאון: יותר ויותר אנשים מתקשים לגמור את החודש ופחות ופחות הם הזכיינים שזוכים בעיקר הנתח.

אילן גילאון: לכן, אנחנו לא יכולים להמשיך יותר בתקציב הזה.

אילן גילאון: אדוני, הסתכלתי על סל הבריאות.

אילן גילאון: אותם תקציבים ייעודיים, מיוחדים, שניתנו בשנה הקודמת כהטבות כתוצאה מלחצים מסוימים, לא נכנסו לבסיס התקציב, ועד כמה שאני יודע, האוכלוסייה לא נהייתה בריאה יותר; אולי צעירה יותר, אבל לא בריאה יותר.

אילן גילאון: לכן, אין משמעות למדינה שמשקיעה בהגנת האזרחים שלה בכמה מטוסים וממיתה אותם מפאת חוסר תרופות בסל.

אילן גילאון: בשם סיעתי, סיעת מרצ, אני אומר, שהפעם היא בהחלט תבוא עם בתי-הכנסת שלה ועם הכוללים שלה אל התקציב – הכוללים ובתי-הכנסת שלה הם הילדים החריגים, הזקנים, סל התרופות ואותם אנשים בכל הפינות שצריכים לקבל היום הרבה יותר כדי לתקן ולסגור איזה שהם פערים.

אילן גילאון: אם היא לא תקבל את הדברים האלה, אני יכול להגיד לשר האוצר כבר עכשיו, שכעומק ההסכמה שלנו לתקציב כך יהיה עומק התמיכה שלנו בתקציב.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גילאון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת אברהם הירשזון; אם הוא לא יהיה באולם – חברת הכנסת יעל דיין; אם היא לא תהיה – חבר הכנסת אליעזר כהן; אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת משה רז – – –

קריאה: מוסי.

ראובן ריבלין: אני יכול לקרוא רק מה שכתוב לי כאן.

ראובן ריבלין: מוסי זה בלשון העם, ואתה צריך לשנות את שמך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

ראובן ריבלין: חמש דקות עומדות לרשותך, ואני בטוח שאתה תסיים בשש-שבע דקות.

נסים זאב: מה ההשפעה של 4 מיליארדי שקלים על האינתיפאדה?

ראובן ריבלין: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת טיבי להתחיל בדבריו.

אחמד טיבי: אני בטוח שאתם מבינים בענייני כספים טוב מאוד, בביטחון הרשת או ברשת הביטחון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היות שאנחנו מדברים בנושאי תקציב, חשוב לעמוד כאן על תופעה מדאיגה שמתרחשת לאחרונה, כאשר חברות ממשלתיות כמו "בזק" וחברת החשמל מסרבות, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, לתת שירותים למגזר הערבי, בכפרים הערביים ובערים.

בנימין אלון: הן מפחדות.

בנימין אלון: אתה רוצה שיתאבדו?

אחמד טיבי: אני אתייחס בהומור הראוי למה שאתה אומר.

מוסי רז: ואם יפחדו לתת שירותים להתנחלויות?

בנימין אלון: גם שם הן מפחדות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, שמענו את דברך.

אחמד טיבי: תושבי טייבה מבקשים להתקין טלפון וחברת "בזק" מסרבת, בטענה שהיא לא יכולה להיכנס לשם כיוון שזה אולי אזור קרבות, כך היא אמרה על טייבה.

אחמד טיבי: אני גר שם, ולי לא ידוע שזה אזור קרבות.

נסים זאב: אזור עוין.

אחמד טיבי: טייבה היא אזור עוין...

אחמד טיבי: אני מודה שטייבה היא אזור עוין לך, כן, הם עוינים את השקפת העולם הפאשיסטית שלך מאוד, אבל למרות זאת אתה תוכל להסתובב שם חופשי.

אחמד טיבי: אף שהם עוינים את השקפת העולם שלך ואף שאתה מתייחס אל תושבי טייבה שהם אזרחים כאל אויבים – – –

נסים זאב: חס וחלילה, זה אתה אומר.

אחמד טיבי: – – והמשטרה שלך – – –

נסים זאב: אל תוסיף.

אחמד טיבי: זו דעתי, מה לעשות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אם אתה תמשיך להתווכח עם חבר הכנסת זאב, זה יהיה על חשבונך.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה, אני אשתיק אותו מייד, אבל אם אתה רוצה להתווכח אתו, זה על חשבונך.

אחמד טיבי: אני מבקש לא להשתיק את חבר הכנסת, הוא בעל זכות דיבור גם אם דבריו קשים להאזנה.

אחמד טיבי: גם חברת החשמל.

אחמד טיבי: יש רושם שהם רק חיכו להזדמנות לא לתת שירותים לאוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: יש כאן ניסיון של הטלת עונש קולקטיבי – – –

נסים זאב: זו הוצאת דיבה.

נסים זאב: זו חברה ממלכתית בישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, שמעתי מה שאמרת, זה במסגרת הדיון הלגיטימי.

ראובן ריבלין: החברה תנסה לראות מה היא יכולה לעשות, זכותו של חבר הכנסת לומר מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אז אני אמשיך להשמיץ.

אחמד טיבי: זו חברה שנוקטת מדיניות גזענית שלא להעסיק ערבים בשורותיה.

אחמד טיבי: גם חברת החשמל, ובראש ובראשונה חברת החשמל – – –

ציפי לבני: יש חוק חדש.

אחמד טיבי: הם לא מיישמים אותו.

אחמד טיבי: כל הזמן הם אמרו שזה משיקולי ביטחון.

אחמד טיבי: התברר שאין שיקולי ביטחון שמונעים עבודה.

ציפי לבני: – – – של יוסי ביילין לא מיישמת?

אחמד טיבי: זה כל הממשלות.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, הפסקתי את השעון.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו צריכים להתקדם בדיון.

ראובן ריבלין: אם אדוני לא יתווכח אתם כשהם צועקים, אני אשתיק את קריאות הביניים ואת הקריאות שמפריעות לאדוני לדבר.

ציפי לבני: אני לא אצעק יותר.

אחמד טיבי: את לא צעקת.

ראובן ריבלין: אבל אם אדוני ישיב להם על כל קריאת ביניים, בסופו של דבר אצטרך להתחיל לספור את הזמן מאיזה שהוא מקום.

ראובן ריבלין: אני מקפיד על זכותו של כל חבר כנסת לדבר את זמנו.

נסים זאב: הוא נהנה מזה.

אחמד טיבי: אתם גם קומיסרים של ההנאות שלי?

ראובן ריבלין: אם אתה כל כך דואג לטיבי ורוצה לתת לו להמשיך ליהנות, תמשיך לצעוק.

ראובן ריבלין: אם אתה בכל זאת רוצה לנקוט אתו גם מידה רבה של ייסורים, אנא, הסכת ושמע מה יש לו לומר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: זה בא כחלק ממצור כלכלי שמישהו החליט להטיל על המגזר הערבי, גם לא לספק שירותים על-ידי מוסדות ממשלתיים, וגם מופצים מכתבים בין אנשי עסקים במקומות מסחר תחת הכותרת: אל תפרנסו אותם.

אחמד טיבי: זה בתוך מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אל תפרנסו אותם באשר הם ערבים, באשר הם אויבים.

אחמד טיבי: זה נקרא מלחמה על הקיום, זה נקרא ניסיון לפגוע בפרנסה, ניסיון שמצליח לאחרונה.

אחמד טיבי: אין דבר שהוא יותר אנטי-אזרחי ואנטי-דמוקרטי מאשר מלחמה הפוגעת בזכות הפרנסה והקיום בכבוד של אזרחים.

אחמד טיבי: אין דבר יותר קשה מאשר לירות באזרחים ולהרוג אותם – חבר הכנסת גדעון עזרא, שאתה מגחך – בפגיעות ישירות; ורוב הפגיעות הן בחלק העליון של הגוף, בראש, חלקן מאחור, לא תוך כדי הגנה עצמית כפי שהחוק אומר, חוק שמקשה מאוד הוראות פתיחה באש בתוך מדינה.

בנימין אלון: ברמאללה מותר להרוג מפגינים?

אחמד טיבי: ברמאללה הורגים חופשי, הורגים ילדים ברמאללה.

בנימין אלון: מותר?

אחמד טיבי: לא יודע.

אחמד טיבי: לפי השקפת העולם שלך מותר?

בנימין אלון: לא.

אחמד טיבי: אז אפילו אתה אומר מותר – – –

בנימין אלון: – – – כיוון שהם אזרחים.

אחמד טיבי: אני אומר: שבעתיים.

אחמד טיבי: מתנהגים אל האוכלוסייה הערבית כאל אוכלוסייה פלסטינית הנמצאת תחת כיבוש ולכן היא אויב שיש למגר אותו, ומיגרו אותו על-ידי 13 הרוגים ביריות ישירות.

אחמד טיבי: אתה יודע מה, אני לא רוצה לפנות לאנשי השמאל, אני פונה לאנשי הימין.

אחמד טיבי: הרי קעקוע היסודות הדמוקרטיים הוא לא אינטרס שלך, אף שאתה מעדיף את הפן היהודי על הפן הדמוקרטי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, יש כאלה בימין שאומרים – אני מהמרכז כמובן – שאם היה הימין לא היו מהומות ולא היו הרוגים.

אחמד טיבי: לא, לא.

ראובן ריבלין: כך הם אומרים, כך שמעתי.

אחמד טיבי: בצער רב וביגון קודר, וזה אפילו עולה לי בבריאות לומר את זה:

אחמד טיבי: אם נתניהו היה בשלטון הוא היה נזהר שבעתיים, כי משמאלו היו כלבים השומרים על הדמוקרטיה.

נסים זאב: רק בגלל זה לא רוצים אותו בשלטון.

אחמד טיבי: זה כבר לא.

אחמד טיבי: מפלגת העבודה רשאית, אולי חייבת, למצוא מועמד אחר, שיוכל לייצג אותה בבחירות, כי עם אדם כזה בחיים היא לא תוכל לחזור לשלטון.

אחמד טיבי: הוא הפסיד את החרדים, הפסיד את הימין, הפסיד את השמאל – –

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: – – הפסיד את הערבים, הפסיד את – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אתה תאפשר לו לסיים את דבריו.

אחמד טיבי: – – – והוא נשאר עם השעונים שאותם הוא ממשיך לפרק.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

אחמד טיבי: אתה מפריע לי.

ראובן ריבלין: אתה מפריע לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי נמצא על הדוכן זאת הדקה התשיעית ולא דיבר אפילו שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא להפריע לו.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני ער לחששות, לרגשות שלך, חבר הכנסת מלול, שאתה לא אוהב לראות צירים סגורים.

אחמד טיבי: צירים סגורים זה דבר לא נעים, לא נוח, כי אי-אפשר לעבור מהצפון למרכז, ואתה לא אוהב שזורקים אבנים, אבל מי שם את השוטר הזה על מנת לקבוע שעל זריקת אבנים או סגירת ציר צריך להוציא אנשים להורג במקום?

אחמד טיבי: אני מבין, שבדבר כזה, אם מאשימים מישהו שהוא סגר ציר או זרק אבן, מגישים אותו לבית-משפט.

אחמד טיבי: יתירה מזו, המעצרים הדרקוניים לאחרונה, עוצרים מאות צעירים, רובם, אגב, תלמידי תיכון, תלמידי אוניברסיטאות, חלקם תופסים אותם באוטובוסים, מורידים אותם.

אחמד טיבי: בלילה, בשעה 03:00, פורצים לבתים, וחלק מהשוטרים מנבלים את הפה על הנשים בבתים.

אחמד טיבי: אלה דברים שצריכים להדאיג את כל חלקי הבית הזה, כי אני מבין שחלק מכם מודאג ממעצר עד תום ההליכים של נערים יהודים.

אחמד טיבי: שמעתי היום בוועדת הפנים חלק מהאגף הזה שמודאג ממעצר ילדים או נערים עד תום ההליכים, כי זה פוגע באפשרות של הצטרפות לבית-ספר, איבוד שנת לימודים.

אחמד טיבי: אז אף שאנחנו חלוקים במניע שלנו לדאגה, לפחות לשמירה על העיקרון של התנגדות למעצרים הדרקוניים האלה אנחנו צריכים להיות שותפים.

נסים זאב: אבל יש הבדל, אתה יודע – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי ברגע זה סיים את זמנו.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: אתה לא יכול לשאול אותו על הזמן שלי.

ראובן ריבלין: היית יכול לשאול אותו על הזמן שלו, על הזמן שלך.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי, כמה משפטים לסיום.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: יש רצון לחזור לחיים אף שחלק מאתנו איבד את החיים, וכשאני אומר:

אחמד טיבי: חלק מאתנו, אני לא מתכחש לעובדה שאזרח יהודי נהרג מאבן – והמנהיגות הערבית, שלאחרונה זה הפך להיות in להשמיץ אותה ולהגיד שהיא מסיתה, אמרה את דבריה באופן הברור ביותר, הצלול ביותר, כאשר לא שמענו קול מקביל מהצד השני, שהשתתף באופן אמיתי, כן, עמוק, בצער ובעצב של המשפחות שלנו, של כולנו.

אחמד טיבי: הדברים של ראש הממשלה אתמול היו מס שפתיים.

אחמד טיבי: הם לא נגעו ללב של אף אחד מאתנו, כי אדם הבורח מהדרך היחידה לחקור את האמת, וזו ועדת חקירה ממלכתית, לא יכול לשלוח תנחומים, או לצאת ידי חובה כך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, ואחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

): אדוני היושב-ראש, אני מבין שקולו של אדוני נצרד, ואני מאחל לו בריאות.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: כבר הבריאות חזרה אלי, בגלל ברכתך.

): אני שמח מאוד.

): הנני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים כדלקמן: מטעם סיעת ישראל אחת, בוועדת החוץ והביטחון, במקום חבר הכנסת יאיר פרץ תכהן חברת הכנסת יעל דיין על חשבון מכסת ישראל אחת; מטעם סיעת ישראל בעלייה, בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, במקום חבר הכנסת יולי אדלשטיין תכהן חברת הכנסת מרינה סולודקין; בוועדת החוקה, חוק ומשפט, במקום חבר הכנסת גנדי ריגר יכהן חבר הכנסת נתן שרנסקי; בוועדה למלחמה בנגע הסמים, במקום חבר הכנסת גנדי ריגר תכהן חברת הכנסת מרינה סולודקין; מטעם סיעת הליכוד, בוועדה למלחמה בנגע הסמים, במקום חבר הכנסת ראובן ריבלין יכהן חבר הכנסת מאיר שטרית.

): תודה, לאדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: (קריאה ראשונה)

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם פורז, לרשותך חמש דקות כמובן.

ראובן ריבלין: כחבר ותיק אתה בוודאי תעמוד בלוח הזמנים.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לנגוע בנושא שהולך לעלות מחר על סדר-היום של הכנסת, והנושא הוא הצעת החוק של חבר הכנסת הלפרט להגדלה משמעותית של קצבאות הילדים החל מהילד החמישי ואילך.

אברהם פורז: מדובר בהצעת חוק שעלותה כ-500 מיליון שקל, וזה אחרי שהיא עברה קיצוצים.

אברהם פורז: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שבעיני החוק הזה הוא שערורייתי.

אברהם פורז: הוא שערורייתי משום שממילא המשפחות הקטנות בישראל מקופחות היום בקצבאות הילדים.

אברהם פורז: על הילד הראשון משלמים היום 171 שקלים, על הילד השני 171 שקלים, על הילד השלישי משהו כמו 334 שקלים, ורק מהילד הרביעי ואילך – – –

ראובן ריבלין: 349.

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: 334, אלא אם כן זה השתנה בשקל אחד או שניים.

אברהם פורז: ורק מהילד הרביעי ואילך זה קופץ כמעט ללמעלה מ-600 שקלים, ופה מדובר בהגדלה עוד יותר משמעותית.

אברהם פורז: רבותי, לא יכול להיות מצב, שמדינה מעודדת ילודה על חשבון הקופה הציבורית.

אברהם פורז: אם טוענים שהמשפחות רוצות עוד ילדים ויכולות לקיים את הילדים האלה – זה בסדר גמור.

אברהם פורז: אבל לא יכול להיות מצב, שהציבור הגדול, שלו יש פחות מחמישה ילדים, וזה החלק המכריע של הציבור, יממן את קצבאות הילדים של משפחות שרוצות חמישה, שישה, שבעה, שמונה ועשרה ילדים.

אברהם פורז: הם רוצים הרבה ילדים על חשבונם – זה בסדר גמור, אבל לא על חשבון הקופה הציבורית.

אברהם פורז: לכן, אדוני היושב-ראש, צריך לעשות מחר כל מאמץ כדי שהצעת החוק הזאת לא תעבור, ואני פונה אל אנשי הליכוד.

אברהם פורז: אני רוצה לומר לכם, שאתם אומנם רוצים לקבל את הקולות של החרדים במאבק על ראשות הממשלה, וזה בסדר גמור; הקולות האלה, נדמה לי, יינתנו לכם.

אברהם פורז: אין לכם שום חשש, אל תחששו שהציבור החרדי יתמוך פעם נוספת באהוד ברק.

אברהם פורז: אגב, הם לא תמכו בו גם בפעם הקודמת, גם לא יתמכו בו בפעם הבאה.

אברהם פורז: אין לכם שום סיבה לפגוע באינטרסים של הציבור שאתם מייצגים.

אברהם פורז: נושא נוסף, אדוני, שאני רוצה לומר בהקשר – – –

נסים זאב: – – – הם מייצגים את הילדים – – –

אברהם פורז: הם מייצגים את הילדים של המשפחות שמצביעות לש"ס, את זה אני יודע.

נסים זאב: – – – מה לעשות?

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: תודה רבה שאתה מייצג את הליכוד.

ראובן ריבלין: בשם הליכוד אני מודה לך.

אברהם פורז: הנושא השני שאני רוצה לגעת בו בקצרה הוא הנושא של מיסוי שכבות הביניים.

אברהם פורז: אני חושב, שהמס על שכבות הביניים גבוה מדי.

אברהם פורז: הדבר הזה מבריח לחוץ-לארץ את מיטב הנוער, ואם אנחנו לא נעשה משהו בעניין הזה אנחנו נמצא את עצמנו בפני משבר גדול.

אברהם פורז: תעשיית ההיי-טק, שהיא התעשייה שסוחבת היום את כל המשק הישראלי קדימה, היא תעשייה שניתן בקלות להסב אותה לחוץ-לארץ.

אברהם פורז: אלה אנשים שעושים את זה באנגלית, הם עושים את זה עם מחשבים, ויש פיתויים גדולים.

אברהם פורז: אם אנחנו לא נקל את נטל המס על השכבות האלה, אנחנו נמצא יותר ויותר ישראלים שעוזבים את הארץ; והם משתכרים סכומים גבוהים בחוץ-לארץ.

אברהם פורז: הנושא השלישי שאני רוצה לגעת בו בקצרה – אני חושב, אדוני היושב-ראש, שלא צריך להיכנע ללחץ ההולך וגובר בתקופה האחרונה לפתוח את שערי הארץ בפני עובדים זרים.

אברהם פורז: כאשר אנחנו מביאים עובדים זרים מהעולם השלישי, שמתחרים בעובדים הישראלים, אנחנו גורמים לירידת השכר, ואחד כך באים ואומרים, שעל-ידי אילוצים חוקיים צריך להעלות את שכר המינימום.

אברהם פורז: אני לא מסכים, אדוני היושב-ראש, למצב, שבו מצד אחד טוענים שיש לנו 140,000 מובטלים, 140,000 אנשים שרוצים לעבוד, ומצד שני באים גם בחקלאות וגם בבנייה וגם בענפים אחרים ואומרים שאין להם ידיים עובדות.

אברהם פורז: נראה שאנחנו חוטאים בנושא דמי האבטלה.

אברהם פורז: אנחנו כנראה נותנים דמי אבטלה לא לאלה שלא מוצאים עבודה, אלא לאלה שלא רוצים לעבוד, וודאי שאין להסכים עם התופעה הזאת.

אברהם פורז: לכן, אם כרגע עובדים פלסטינים לא מגיעים, צריך להפנות מובטלים לעניין.

אברהם פורז: מעבר לזה אני רוצה גם לומר לכם, באיזשהו מקום העובדים הפלסטינים חזור יחזרו.

אברהם פורז: תוכניות ההפרדה הכלכלית בין ישראל לפלסטינים הן כמעט בלתי אפשריות.

אברהם פורז: ייתכן שבעתיד הקריטריונים יהיו יותר מחמירים, יהיו אולי אנשים יותר מבוגרים – כמו שהיום עושים איזה סינון כדי לקבוע מי שיכול לעלות להר-הבית.

אברהם פורז: בסופו של דבר העובדים הפלסטינים יחזרו, ואוי לנו אם נהיה במצב שאנחנו – – –

בנימין אלון: – – –

אברהם פורז: אני רוצה לומר, שהטעות הכי גדולה היא להיכנס עכשיו לפניקה ולאפשר לייבא, נניח, עוד 20,000 רומנים לבנייה ועוד 30,000-20,000 תאילנדים לחקלאות.

אברהם פורז: קל לעשות זאת.

אברהם פורז: עושים רכבת אווירית, ותוך זמן קצר הם פה.

רחמים מלול: – – –

אברהם פורז: הטענה הבסיסית שלי, שלא את הרומנים ולא את התאילנדים אנחנו צריכים, אלא אנחנו צריכים להביא ישראלים לעבוד בענפים האלה.

אברהם פורז: אם השכר יעלה – – –

נסים זאב: אין לנו שר עבודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת פורז גמר את זמנו.

אברהם פורז: יש לי עוד דבר אחד אחרון, אדוני היושב-ראש.

אברהם פורז: אני מצטרף לתביעות להגדלה בנושא אחד: הגדלת שכר החיילים בשירות חובה.

אברהם פורז: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שבתקופה זו, כאשר אנחנו יודעים שציבור גדול בארץ לא משרת בכלל בכוחות הביטחון, ואני לא רוצה להיכנס כרגע לעניין למה, והחיילים שמשרתים כמעט שאין להם חופשות, כמעט שלא יכולים לצאת, ואנחנו רואים שחייל ביחידה קרבית מקבל 600 שקלים לחודש וחייל ביחידה עורפית 300 שקלים – אני חושב שזאת שערורייה, זה סקנדל, ואני מציע שנתאחד סביב הרצון להגדיל את שכר החיילים בשירות חובה.

אברהם פורז: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם פורז.

ראובן ריבלין: תעלה ותבוא חברת ועדת החוץ והביטחון החדשה, חברת הכנסת הוותיקה יעל דיין.

יעל דיין: החדשה-ישנה.

ראובן ריבלין: כן.

רחמים מלול: שתחליף את חבר הכנסת יאיר פרץ.

יעל דיין: לא, זה בסדר, הוא נשאר, הוא מחליף את רענן.

יעל דיין: הכול בסדר.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, הכול בהסכמה, ואני אכן מודה על ההודעה הזאת, מאחר שהפרישה שלי מוועדת החוץ והביטחון היתה כרוכה במהומה קלה של הסכמה עם ש"ס על העברת חוק שהוכח באמת, תודו, כלא-מזיק מבחינה עקרונית, וחוק חשוב מאוד – שיווי זכויות האשה, 2000.

יעל דיין: היתה החלפה על דעתי, והייתי במלוא דעתי אז, שיאיר פרץ יחליף אותי כממלא-מקום בוועדת החוץ והביטחון.

יעל דיין: בינתיים רענן כהן עזב ודברים התחלפו.

יעל דיין: החוק הוא חוק, ואני חברה בוועדת החוץ והביטחון.

בנימין אלון: את דואגת שבפרוטוקול יהיה זכר לחילופין המפוארים האלה.

יעל דיין: אני רואה אותם כמפוארים בהסכמה.

יעל דיין: אף אחד לא לחץ כאן.

יעל דיין: אני לא חושבת שהיתה כאן מכירת כיסאות.

יעל דיין: זה לא כיסא שלי שמוכרים.

יעל דיין: חבר הכנסת אלון, אתה אל תעשה במקומות שלך ובחוקים שלך מה שאני עשיתי או הצעתי לעשות וההצעה התקבלה, בהסדר הזה.

יעל דיין: אין לי אפילו שמץ של התביישות.

יעל דיין: כפי שאני אומרת, החוק הוא חוק, ואנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: עכשיו נתחיל לדון על התקציב ונפעיל את השעון.

ראובן ריבלין: עד כאן זה היה על חשבון הבית.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: האמת היא שאני מבינה שאין כאן שר בהסכמה.

ראובן ריבלין: כן.

יעל דיין: לכל משך הדיון?

ראובן ריבלין: לא, הוא יצא לככב בתוכנית הטלוויזיה המתחרה לתוכנית ערוץ-33, ב"שבע וחצי", ואני בטוח שהרייטינג שלך הרבה יותר גבוה.

יעל דיין: ללא ספק.

יעל דיין: לכן אחלק את דברי הקצרים לשני חלקים; חלק אחד מתייחס לנושא תקציב המדינה.

יעל דיין: נאמר כאן על-ידי אחרים, ושמעתי את הדברים מהחדר, שהיה קצת מאכזב שתקציב השנה הקודמת היה דומה לתקציב השנה שלפניו, והתקציב השנה דומה לזה של השנה שעברה.

יעל דיין: במעט הזמן שהיה לי, אף שאישרנו הנחה היום, לא קראתי את כל מה שנמצא בקופסה הכבדה הזאת, אלא עיינתי בסעיפים שמעניינים אותי.

יעל דיין: לא באתי על סיפוקי, אני אגיש הסתייגויות.

יעל דיין: אני מדברת על נושאים שנאבקנו עליהם גם בפעם שעברה והצלחנו במאבק.

יעל דיין: זאת אומרת, בנושאים שאז היו אמונים עליהם שני שרים של ש"ס – השר אלי ישי והשר בניזרי.

יעל דיין: בשני הנושאים האלה, בקטע של רווחה לנשים, מקלטים, סיוע, מאבק באלימות כלפי נשים, קיבלנו הגדלה תקציבית ניכרת, אחרי מאבק שהשרים היו שותפים לו.

יעל דיין: אבל זה היה מאבק ציבורי.

יעל דיין: בקטע של הבריאות, כפי שאתם ודאי זוכרים, היה נושא ה"הרצפטין", שדרש הגדלה רצינית, ונושא ה"פוסלאן", שתי תרופות שמיועדות בעיקר לציבור הנשים הלא-בריאות – אחת לאוסטיאופורוזיס והשנייה לסרטן השד.

יעל דיין: הסכומים האלה נתקבלו ונכנסו לסל.

יעל דיין: השנה נבקש דברים דומים גם בתחום הבריאות, גם בתחום החינוך.

יעל דיין: זה חוזר כל שנה.

יעל דיין: בתחום מעמד האשה הערבייה כבר הוקצה סכום נוסף.

יעל דיין: עכשיו במסגרת ה"צ'יפור" של המגזר הערבי יש סכום לא מספיק, לא מספק, לקידום האשה הערבייה, בעיקר בתחום החינוך, ההשכלה, השלמת ההשכלה.

יעל דיין: אנחנו נקרא את החומרים, ואני מקווה שיש די זמן כדי לבוא בדברים עם שר האוצר, ואם יש דברים שאינם מספקים להסדיר אותם.

יעל דיין: אני יכול להגיד "בליינד" שאני אצביע בעד התקציב, בהנחה שיש עם מי לדבר ויש על מה לדבר בנושאים שאני עוסקת בהם, ונוכל להגיע, לא לדברים שאנחנו באמת רוצים, שהם סבסוד מעונות יום לנשים עובדות, טיפול ספציפי יותר מסיבי בנשים חד-הוריות.

יעל דיין: זה לא יהיה בתקציב הזה – לא מעונות יום ולא הטיפול הנדרש למשפחות חד-הוריות.

יעל דיין: גם לא יהיה מאמץ ראוי לסגירת פערי שכר בין נשים לגברים, שהם עדיין מדהימים – כ-40%, לרבות בשירות הציבורי.

יעל דיין: אבל, כפי שאמרתי, אנחנו ננסה להיטיב עם ציבור הנשים במקומות הלוחצים ביותר והצודקים ביותר.

יעל דיין: אני רוצה להוסיף כמה מלים בנושא שפתחתי בו אתמול, והוא נושא שאני באמת מקווה שזו הבמה המתאימה להעלות אותו, מאחר שהוא עוסק במצב, אבל, ולטעמי, הוא איננו פוליטי.

יעל דיין: חבר הכנסת ריבלין, יושב-ראש הישיבה היום, היה בצד אתמול ואולי לא שמע את דברי.

יעל דיין: הזהרתי את כולנו וביקשתי תמיכה וגינוי מצד הימין לגבי סוג של הסתה שאנחנו מתחילים לראות ברחובותינו ובכיכרות ועל פוסטרים ובאתרי האינטרנט.

יעל דיין: אני מתחננת לכולנו, אני גם לא מאשימה אף אחד בבית הזה, אני מתחננת לכולנו, תנו יד להפסיק את זה.

יעל דיין: דיברתי אתמול על שלט מסוים, אחזור על כך.

יעל דיין: זה שלט שמופיע היום גם באינטרנט, של החלון האיום והנורא ברמאללה עם הידיים שטופות הדם של הרוצח השותף ללינץ', ומתחת לזה כתוב "הידיים ידי אוסלו".

יעל דיין: חבר הכנסת ריבלין, חברת הכנסת ציפי לבני, חבר הכנסת אלון, אל תיתנו, זה לא מבית-מדרשכם.

יעל דיין: לא יכול להיות שזה מבית-מדרשכם.

יעל דיין: אל תיתנו לזה, לא על המכוניות שלכם ולא בכיכרות של כולנו.

יעל דיין: אל תיתנו.

יעל דיין: יש כאן תמרור מהמסוכנים ביותר שראינו.

יעל דיין: אנחנו רואים זאת חזור וראה.

בנימין אלון: מה העיקרון של הסתה אצלך?

יעל דיין: העיקרון של הסתה הוא שרבין הוא הרוצח, רבין, וכמובן, ייבדלו לחיים ארוכים, פרס וביילין ואולי כולנו, מה שחבר הכנסת שרון קרא "הביילינים והשרידים".

יעל דיין: אנחנו כולנו הרוצח מהלינץ' עם הידיים שטופות דם, אם הידיים ידי אוסלו.

בנימין אלון: – – –

יעל דיין: אם אתה לא רואה בכך משהו לא ראוי, בבקשה, אל תגיב על דברי.

יעל דיין: אותי זה מצמרר.

יעל דיין: אני רואה בזה סימן אזהרה.

יעל דיין: היום אני רואה באינטרנט דבר שנראה אולי יותר מתון: שלד של בובה של ברק ושל פרס, מאחורי זה "ברק מפקיר דם יהודי", וכתוב "אשם" על החזה.

בנימין אלון: זו הסתה.

יעל דיין: זו הסתה.

יעל דיין: כתוב "אתם נתתם להם רובים".

יעל דיין: אני מתחננת, ואין צורך בתחינה כאן.

יעל דיין: אני מבקשת, בואו נעצור את הדברים האלה לפני שהם מציפים אותנו.

יעל דיין: הרי לא אתם בית-המדרש של זה, לא אתם, אבל מספיקה השתיקה, מספיקה ההתעלמות, כדי שהדברים האלה יתחזקו ככל שהמצב מחמיר.

יעל דיין: יש הבדל בין אשם או בין דברים שנאמרים כאן:

יעל דיין: אתם מחסלים את החוסן הנפשי שלנו, ואתם אשמים, ואוסלו הכושל ואשם במצב; יש הבדל בין זה לבין ידיים עקובות מדם של רוצח מוכח ברמאללה, שמגדירים אותן "הידיים ידי אוסלו".

יעל דיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה מאוד לחברת הכנסת דיין.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת מוסי רז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו באולם.

יעל דיין: תברר עם חבר הכנסת מוסי רז, אחת ולתמיד אם הוא מוסי או מוסי, עם חולם.

יעל דיין: נדמה לי שרובכם טועים.

ראובן ריבלין: זה מוסי רז.

יעל דיין: זה עם חולם, נכון?

ראובן ריבלין: בתעודת הזהות זה משה רז.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת משה רז.

מוסי רז: שיניתי.

ראובן ריבלין: שינית כבר?

ראובן ריבלין: תבקש – – –

רחמים מלול: השם משה הוא לא – – –

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, תקציב הולך ותקציב בא וממשלה הולכת וממשלה באה וגם התקציבים שלהן פחות או יותר דומים, ומי שממשיך לצחוק כל הדרך אל הבנק – המתנחלים.

מוסי רז: גם בתקציב הזה יותר ממיליארד ש"ח הולכים למתנחלים, למטרות מיועדות של המתנחלים.

מוסי רז: אני לא מדבר על בתי-ספר ועל דברים שהם מוצדקים לכל אחד.

מוסי רז: אמנה כאן כמה דוגמאות.

מוסי רז: ראשית, תחבורה וכבישים.

מוסי רז: אינני כולל בכך כבישים עוקפים שהם מתקציב משרד הביטחון.

מוסי רז: מה לעשות?

מוסי רז: אין לי הנתונים.

מוסי רז: בתקציב מופיע: פרויקטים תחבורתיים בשטחים בעלות – ולא הכול בשנה הזאת – של 793 מיליון שקלים חדשים.

בנימין אלון: זה לא מספיק.

בנימין אלון: צריך הרבה כבישים עוקפים.

מוסי רז: חלק מזה לפרויקטים מופרכים ביותר, כמו לדוגמה כביש מס' – – –

נסים זאב: זה פחות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, אתה צריך להודות שחבר הכנסת רז הוא אחד מהבקיאים ביותר בבנייה ביהודה ושומרון.

בנימין אלון: בקיא במה?

בנימין אלון: בנתונים?

ראובן ריבלין: ודאי, בנתונים.

בנימין אלון: אני אומר לו שזה לא מספיק.

בנימין אלון: צריך יותר כסף.

מוסי רז: כביש מס' 45 שבחלק התחתון שלו בתחומי מדינת ישראל מחריב – – –

בנימין אלון: למה צריך כביש עוקף?

בנימין אלון: כי – – –

ראובן ריבלין: זה לא חשבונך.

ראובן ריבלין: אל תדאג.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

רחמים מלול: כביש המנהרות – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני רק רוצה להסביר לכם שזה לא על חשבונו של חבר הכנסת רז.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול.

ראובן ריבלין: סליחה, חברי הכנסת מלול ומח'ול.

בנימין אלון: עוד מעט צריך לסלול כביש עוקף ואדי-עארה.

רחמים מלול: – – –

ראובן ריבלין: פניתי פה לחבר הכנסת מח'ול, ומייד לאחר מכן לחבר הכנסת מלול.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת מח'ול נמצא, וגם חבר הכנסת מלול נמצא.

רחמים מלול: מחול לך.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לחברים, שאנחנו רוצים מאוד לסיים את הדיון בשעה זו או אחרת.

ראובן ריבלין: לכן כדאי שניתן ונתקדם.

ראובן ריבלין: קריאות הביניים מפעם לפעם הן בסדר, אבל לא על חשבון הדובר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רז, בבקשה.

מוסי רז: כביש מס' 45 בחלקו התחתון בתחומי מדינת ישראל מחריב את קברות המכבים ואת הפיתולים הנהדרים של נחל מודיעין, ואז הוא עובר אל מעבר ל"קו הירוק" ועובר בשיפולי ביתוניא.

מוסי רז: אני חושב, שזה באמת דבר חכם מאוד בימים אלה לסלול אוטוסטרדה בביתוניא.

מוסי רז: ואז הוא עובר לכיוון ירושלים בתוך הכפר ביר-נבאלה, שזה יותר מחודש הכניסה אליו אסורה לישראלים.

מוסי רז: כלומר, אנחנו סוללים פה כביש בעלות של 176 מיליון שקל, שספק אם ישראלים יוכלו להשתמש בו.

בנימין אלון: אולי תגיד – – –

מוסי רז: היום אנחנו שומעים, שצה"ל התחיל לסלול כביש עוקף לכביש המנהרות.

מוסי רז: כביש המנהרות – קטע של כמה קילומטרים – – –

בנימין אלון: אולי תגיד משהו על אלה – – – זה – לא.

בנימין אלון: אותם אתה מבין.

מוסי רז: אדוני, עכשיו זה דיון על תקציב.

בנימין אלון: רק לסלול כביש עוקף, כדי שלא נמות מיריות – –

מוסי רז: עכשיו זה דיון על התקציב.

בנימין אלון: – – אז אתה מתלונן שזה עולה כסף.

מוסי רז: בסדר.

מוסי רז: שמענו.

תמר גוז'נסקי: – – – הביתה – אתה לא תמות בכלל.

בנימין אלון: הביתה – – –

מוסי רז: היום שמענו, שאת כביש המנהרות – – –

ראובן ריבלין: גברת גוז'נסקי, האם "הביתה" זה לווילנה?

מוסי רז: מה לעשות?

מוסי רז: האמת מפריעה לך.

ראובן ריבלין: מקורו של חבר הכנסת אלון הוא מווילנה.

תמר גוז'נסקי: – – –

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוסי רז, זה לא על חשבונך.

נסים זאב: כל אחד – הבית שלו במקום אחר.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת – – –

רחמים מלול: אדוני, גם ליפו כבר אי-אפשר – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

מוסי רז: היום שמענו, שאת כביש המנהרות – קטע קצר – – –

בנימין אלון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, שאלתי בשמך את חברת הכנסת גוז'נסקי אם לווילנה.

ראובן ריבלין: וילנה זה כבר לא במסגרת – – –

בנימין אלון: היא צריכה לייצג את המפלגה שלה.

בנימין אלון: מי מצביע לה?

בנימין אלון: כמה יהודים מצביעים לה?

ראובן ריבלין: למה אדוני יעשה – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

בנימין אלון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, אני מוכרח לומר לך, שאני תקווה רבה שהרבה אזרחים ערבים יצביעו בעדך.

ראובן ריבלין: על כל פנים, אני מקווה מאוד שיצביעו בעדי – – –

מוסי רז: לכן הוא רוצה לספח את יהודה, שומרון ועזה – –

תמר גוז'נסקי: לספח – – –

מוסי רז: – – הוא חושב שאולי הם יצביעו בעדו.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: לא תהיה דרך אחרת, אלא לחיות יחד.

רחמים מלול: היא צועקת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רז, אל תדאג.

ראובן ריבלין: אתן לך את כל הזמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מלול, האם יש לך עוד שאלות לחברת הכנסת גוז'נסקי?

רחמים מלול: – – –

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גוז'נסקי, האם סיימת?

ראובן ריבלין: יש לך עוד מה לומר לחברים?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

בנימין אלון: רוצים שתחזור הביתה.

בנימין אלון: כשחקנית רכש אני מוכן להשקיע בה – – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: קודם כול היא חברת כנסת מעולה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רז, בבקשה.

מוסי רז: היום שמענו, שכביש המנהרות – כביש וקטע קצר שעלה 130 מיליון שקל, וזה במחירים שלפני שמונה שנים, היום העלות בערך כפולה, עם המנהרות והגשרים הכי מרשימים בארץ, ואגב כבר יש לו כביש עוקף אחד – כביש עוקף וואלג'ה – שמתחילים לסלול לו עוד כביש עוקף.

מוסי רז: כלומר, אנחנו מתחילים לעקוף את עצמנו לדעת.

מוסי רז: יש כביש אחד שעוקף את בית-לחם, וזה חזרת המתנחלים ל"קו הירוק".

מוסי רז: 14% מתקציב הפרויקטים התחבורתיים של מדינת ישראל מופנים אל מעבר ל"קו הירוק".

מוסי רז: מה זה אם לא עיוות חברתי?

מוסי רז: אנחנו שומעים, שבזמן שיורים על גילה ועל מקומות אחרים, יש אנשים שיש להם משטרה פרטית.

מוסי רז: מי מממן אותה?

מוסי רז: משרד הבינוי והשיכון.

מוסי רז: זו כבר המצאה ישראלית ותיקה של יותר מעשר שנים.

מוסי רז: יותר מ-20 מיליון שקל למשטרה פרטית של המתנחלים, שחלק מהם נכנס בניגוד לחוק לבתים בסילואן וברובע המוסלמי.

מוסי רז: זה יותר מ-20 מיליון שקל.

בנימין אלון: במקום שייהרגו – כל כך הרבה כסף?

בנימין אלון: שומרים עליהם?

בנימין אלון: אני ממש מזועזע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, הבהרת את הנקודה שלך.

עסאם מח'ול: – – –

מוסי רז: יש משטרה במדינת ישראל, והיא צריכה לשמור על כולם, יהודים וערבים, בכל מקום, שלא ייפגעו, אבל לא משטרות פרטיות ובטח לא על חשבון תקציב המדינה.

נסים זאב: – – –

מוסי רז: אנחנו רואים ובודקים את אזורי העדיפות הלאומית.

מוסי רז: אזורי העדיפות הלאומית של מדינת ישראל סורסו ועוותו, כדי להתאים אותם לתוכנית הפוליטית של הימין.

מוסי רז: תקראו את הנתונים של הביטוח הלאומי.

בנימין אלון: אולי כאיש שמאל תביע מלת הזדהות עם הערבים הישראלים ולא – – – המתנחלים.

עופר חוגי: – – – החברים שלך מסכימים לזה.

מוסי רז: אני לא חושב שהם מסכימים לזה, אבל זה לא – – –

עופר חוגי: שנה וחצי הם לא שינו, אפילו שצעקנו – – –

ראובן ריבלין: ברוך הבא.

מוסי רז: לפי נתוני הביטוח הלאומי, העוני במדינת ישראל בתחומים שאינם אזורי העדיפות גדול מאשר בתחומי אזורי העדיפות.

מוסי רז: כלומר, מדינת ישראל מעדיפה את האזורים היותר-עשירים.

מוסי רז: אם אנטרל מאזורי עדיפויות את אלה שזוכים לעדיפויות באמת, עיירות הפיתוח במדינת ישראל, נותרנו עם ההתנחלויות העשירות, שממשיכות לקבל את כל ההטבות.

מוסי רז: זיכוי במס הכנסה, שעולה כ-400 מיליון שקל מדי שנה – מקבלים את זה תושבי אלקנה שהכנסתם למשפחה 17,000 ש"ח בחודש, אבל לא תושבי תל-שבע שהכנסתם 4,000 בחודש, וגם לא תושבי לוד, יהודים וערבים, שהכנסתם 7,000 בחודש.

מוסי רז: למה?

מוסי רז: מה זה אם לא עיוות?

מוסי רז: ממשיכים לתת את המענקים.

מוסי רז: שמענו, שהשנה יותר מ-2,000 משפחות חדשות עברו לגור בהתנחלויות בשטחים.

מוסי רז: כל משפחה כזאת מקבלת מענק של כמעט 100,000 שקל, וגם הלוואות שסכומיהן מתקרבים לחצי מיליארד שקל בשנה.

מוסי רז: תקציב החטיבה להתיישבות במשרד החקלאות הוא תקציב שמיועד כמעט כל כולו לבריכות השחייה של המתנחלים, לעמותות מסוגים שונים, ואקרא לכם מה אומר תקציב המדינה עצמו על 93 מיליון השקל האלה.

ציפי לבני: בריכות שחייה – זה היה טוב לפני חודשיים.

מוסי רז: זה כתוב בתקציב המדינה, ולא בדף שאני כתבתי.

מוסי רז: כתוב כך: "היקפי הפעילות של החטיבה גדלו, ונוצר אי-שוויון בהיקפי התמיכות והסיוע בין יישובי החטיבה ליישובים אחרים.

מוסי רז: כך נוצרה אפליה של היישובים ביש"ע" – והכוונה כמובן לאפליה לטובה – "בבקעה ובגולן לעומת יישובים באזורים אחרים.

מוסי רז: שורה ארוכה של פעילויות שמממנת החטיבה זוכות לסיוע כפול – – – התקציב המיועד לתפעול מנגנון החטיבה מהווה כ-23% מתקציב החטיבה – –

רחמים מלול: הוא מדבר על החטיבה להתיישבות.

רחמים מלול: זה ירד מ-140 מיליון שקל ל-90 מיליון שקל.

רחמים מלול: מה הוא מדבר?

עופר חוגי: קיצצו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חוגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רז לא יודע.

ראובן ריבלין: הוא סיים את זמנו.

מוסי רז: – – מנגנון זה יקר בצורה בלתי סבירה ביחס לפעילות הנסמכת על סיוע דרך משרדי הממשלה – – – עלות ההעסקה של עובד ממוצע בחטיבה להתיישבות עומדת על 301,000 ש"ח בשנה, לעומת 140,000 ש"ח לעובד מדינה ממוצע".

ציפי לבני: איך תקציב 2001 בעניינים אלה?

מוסי רז: זה מה שאומר תקציב המדינה על עצמו, על 93 מיליון שקל שמוצע לתת כאן לעמותות לבריכות השחייה של המתנחלים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מוסי רז: את מיליארד השקלים האלה, קצת יותר מזה, שנותנים למתנחלים, צריך לקצץ.

מוסי רז: יש מספיק מטרות טובות לתת אותם להן.

ראובן ריבלין: לסיים במלים טובות.

ראובן ריבלין: אלה המלים הטובות.

בנימין אלון: אלה מלים טובות – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אליעזר כהן – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת גדעון עזרא, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

ראובן ריבלין: אני הולך לפי הרשימה.

בנימין אלון: – – – זה כבר לא מביא מנדטים, נגמר.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת בני אלון, מטבע הדברים התייחסות ספציפית יותר לתקציב על שורותיו תהיה במסגרת ההסתייגויות, והעירו כאן הדוברים לפני – אני לא זוכרת מי מהם בדיוק – שהתקציב משנה לשנה מעתיק פחות או יותר את תקציב השנה שקדמה לו, פלוס שינויים פוליטיים כאלה או אחרים מדי שנה, וצר לי על כך, כי, לדעתי, אכן פעולת ההכנה של תקציב המדינה צריכה להתחיל באופן אחר.

ציפי לבני: היא צריכה לקבוע קודם כול יעדים, היא צריכה לקבוע את הסכומים שצריך כדי להשיג אותם יעדים, ולא לקחת רק את תקציב השנה שעברה ולעשות בו התאמות כאלה ואחרות ברמת המשבצות, וצר לי שמשרד האוצר עד היום לא פועל כך.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, שהוא גם יושב-ראש סיעתי, אני רוצה לשתף אתכם בתחושותי.

ראובן ריבלין: ואני יושב-ראש של כו-לם.

ציפי לבני: גם, לרבות.

עסאם מח'ול: זה מתחיל להיות מסוכן.

ציפי לבני: לפני שנה ראיתי לראשונה את מלאכת העברת תקציב המדינה, שהתבצעה בחלקה מול המצלמות כאן, וחלקה המרכזי היה מאחורי האולם.

ציפי לבני: מי שרואה עכשיו את האולם אינו רואה את זה – מאחורי האולם יש כמה כורסאות, ושם סוגרים את העניינים באמת.

ציפי לבני: לשם יצאו במהלך עבודת התקציב הקודמת שר האוצר עם סיעת ש"ס – זה היה לפני שנה – לסגור מעת לעת כל מיני חישובים והתחשבנויות כאלה, שלטעמי – – –

עופר חוגי: בשנה שעברה לא קיבלנו אפילו מה שמגיע לנו.

ציפי לבני: מאה אחוז, אבל כך זה נסגר.

ציפי לבני: ואני הסקתי מסקנות לפחות ממה שראיתי.

ציפי לבני: לא ראיתי לנכון לשתף אתכם רק בתחושה הקשה שהיתה לי כשראיתי איך נרקם לו תקציב המדינה, אלא חשבתי שאולי הדרך לשנות היא מעשה שכמעט לא ייעשה ביחסי אופוזיציה וקואליציה במדינת ישראל.

ציפי לבני: אולי הליכוד צריך לבוא לממשלה ולהגיד: יש תיקונים שצריך לעשות בתקציב המדינה, ודרך אגב, גם השנה הזאת יש הרבה תיקונים לעשות בתקציב המדינה.

ציפי לבני: אם אזכיר את חלקם, אנחנו מדברים על העדר המימוש של יום חינוך ארוך, בתי-הספר, גני טרום-חובה; אנחנו מדברים על בעייתיות בנושא המיסוי של נשים עובדות, ובשביל השעשוע אפילו חשבתי לקרוא מתוך נאום שר האוצר את דבריו על הצורך בצמצום ובייעול המגזר הממשלתי והציבורי, מול הסכומים שרשומים, למשל, בצד משרד ראש הממשלה, בנושא התקציב השוטף שגדל מכ-400 מיליון שקל לכ-552 מיליון שקל, והחלק המעניין זה אותם מיליונים שבמונחים תקציביים הם באמת לא משמעותיים, כ-4 מיליוני שקל, שפעם, כשתהיה שביתת נכים, לא יהיה אפשר למצוא אותם, והם כולם תוספת שמוספת השנה לייעוץ לראש הממשלה.

ציפי לבני: וחשבתי, שמאחר שהליכוד הוא מפלגה – פעם הוא יהיה גם ממשלה, אבל מאחר שהוא בעיקר מפלגה אחראית שטובת העם כולו מול עיניה, ולא רק עניינו של סקטור כזה או אחר, היא צריכה לבוא ולהגיד מה הם הדברים שצריך לשנות בתקציב המדינה, אבל באמת לטובת כלל הציבור, לא לצורך עניינו של סקטור כזה או אחר, ולומר: במקרה כזה, ממשלה, אם את תעשי את התיקונים האלה בתקציב, אנחנו אפילו נתמוך בך.

ציפי לבני: חשבתי שאני לא אוכל לעמוד יותר ולראות את הבושה שמתרחשת בחדרי החדרים ערב העברתו של תקציב המדינה.

ציפי לבני: אמרתי את זה עד שראיתי שאותם יועצים, שלהם משלמים מיליונים במשרד ראש הממשלה, לא משכילים לייעץ לו מה טוב למדינה, ואולי מייעצים לו והוא לא שומע בקולם, ואני לא יכולה להימנע מלהתייחס למה שאירע אתמול במדינת ישראל.

ציפי לבני: ומה שאירע אתמול במדינת ישראל, זאת לא שאלה אם תהיה או לא תהיה ממשלת חירום.

ציפי לבני: זה כבר הפך להיות העניין השולי אולי.

ציפי לבני: במשך כחודשיים ראש הממשלה מביא את אזרחי מדינת ישראל למצב של חרדה קיומית קשה.

ציפי לבני: הנהגה, שבדרך כלל תפקידה לשדר מסרים של תקווה, מסרים של פתרון, עומדת כל יום מול כל מיקרופון ומספרת כמה מצבנו חמור, איך המצב הוא מצב חירום, המצב הוא מצב קשה, המצב ילך וייעשה עוד יותר קשה, ולאחר שכל עם ישראל נמצא בחרדה קשה ומפלגה אחראית כמו הליכוד מתייחסת למצב לגופו של עניין, אנחנו קמים בבוקר ומסתבר לנו שהעניינים הסתדרו.

ציפי לבני: העניינים הסתדרו כך שעם ישראל היום צריך לחשוב, שאם יהיה כסף או לא יהיה כסף לרשת החינוך של ש"ס, או אם תהיה או לא תהיה מהפכה חילונית, ייפתרו בעיות הביטחון.

ציפי לבני: ואני מתחילה לחשוב, שבעצם לראש הממשלה שלי לא אכפת להשאיר את העם שלו ושלי באותה חרדה עמוקה שבה הוא נמצא ולהציל את עצמו.

ציפי לבני: ובתרגיל של אמש ודאי שראש הממשלה יצא פוליטיקאי באמת מהזן הנמוך ביותר, אבל אני מוטרדת ממה שנשאר או ממה שלא נשאר אצל העם בהעדר הבשורה הנוראי הזה.

ציפי לבני: ואני רוצה להשלים ואני רוצה להתייחס לדברים – – –

עופר חוגי: – – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: תמיד אתם קוראים קריאות ביניים כשאנשים מסיימים את דבריהם.

ציפי לבני: דרך אגב, אני רואה את ההסכם בעניין רשת הביטחון, אני לא מופתעת.

ציפי לבני: יוסי ביילין חתום עליו כשר הדתות, ומשום מה התעלם מתפקידו כשר המשפטים.

ציפי לבני: אני לא בטוחה שהוא חשב שנכון לחתום עליו גם כשר המשפטים.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ציפי לבני: אבל אני רוצה להתייחס למה שהועלה כאן גם על-ידי חברת הכנסת יעל דיין בעניין ההסתה, כי אני באמת חושבת שזה נושא חשוב.

עופר חוגי: – – –

ציפי לבני: אני אנצל את הבמה הזאת, ככל שיש לי השפעה על ציבור שחולק על דרכה של הממשלה, שלא להיגרר או לא לעשות פעולות שיש בהן משום הסתה.

ציפי לבני: היה לנו די מאלה במדינת ישראל, ואין לנו צורך לחזור לשם, ואת צדקתנו נוכיח בדרכים שהן ראויות.

ציפי לבני: אני מופתעת, שמי שמעלה את זה כאן על הדוכן זו חברת הכנסת יעל דיין, כשבמשך שבוע שלם אנחנו שומעים – כן, מהביילינים ומהיוסי שרידים – שאי-אפשר לשבת בממשלה עם מישהו שהוא יושב-ראש הליכוד, כי זה יהיה אסון איום ונורא למדינת ישראל.

ציפי לבני: ואני אומרת להם היום בהזדמנות חגיגית זו: אין לכם מונופול על השלום, לא יהיה לכם מונופול על השלום, ולצערי, רחוק מלהיות לכם מונופול גם היום, בימים האלה, על החוכמה ועל התבונה.

ציפי לבני: ואם אני חושבת שבתהליך הזה שבו אנחנו נמצאים ראוי שנשמע מה יש לכם להגיד, היהירות מסנוורת את עיניכם.

ציפי לבני: תשמעו גם מה שיש לימין במדינת ישראל להגיד, לא כדי לעצור את התהליך, אלא כדי לקדם אותו לכיוונים אחרים, כי, לצערי, כשאתם עוצמים את עיניכם, כשאתם מתעלמים מהכתובת שעל הקיר, אנחנו נמצאים במכונית הזאת יחד אתכם.

ציפי לבני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא, סגן יושב-ראש הכנסת, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפי דעתי, ציפי לבני היתה הדוברת ה-20 שאמרה את מה שאני רציתי להגיד כדובר ה-21.

ציפי לבני: כיוונתי לדעת גדולים, אדוני.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד, שעד אתמול בלילה היתה שעת חירום, ומאתמול בלילה נגמרה שעת החירום, אין יותר שעת חירום.

גדעון עזרא: ואני מודיע לכם, רבותי, יש ויש שעת חירום.

גדעון עזרא: וראינו מה שקרה אתמול בירושלים וראינו מה שקרה על-יד ירושלים, בגבול של גילה עם בית-לחם, ויש ויש שעת חירום.

גדעון עזרא: ואני מוכרח להגיד בסוגריים, שאני לא מקבל את האיומים של יושב-ראש הכנסת, אברהם בורג, על מהלומות פה בכנסת, אבל מצד אחר, אני ציפיתי מחברי הכנסת הערבים, שיעשו קצת יותר כדי לקרוא למטורף הזה שנקרא ערפאת ולהגיד לו שיפסיק את הסבל של בני עמו.

עסאם מח'ול: – – –

גדעון עזרא: המטורף הזה, שסיבך את לבנון, שסיבך את ירדן, שמסבך את התושבים שלו, ואתם יושבים ושותקים כמו דגים.

עסאם מח'ול: מי סיבך בלבנון?

עסאם מח'ול: תספר לציבור מי סיבך בלבנון.

גדעון עזרא: כשנכנסנו ללבנון, עשה ערפאת מלבנון "פתחלנד".

עסאם מח'ול: – – –

גדעון עזרא: בסדר.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

גדעון עזרא: רבותי, אי-שעת-החירום הזאת עולה הרבה הרבה כסף.

גדעון עזרא: יום לחימה של צה"ל עולה הרבה הרבה כסף, זה לא דבר שתוכנן, לא דבר שחשבנו שיהיה, אבל זו עובדה קיימת.

גדעון עזרא: והיום צריך לבוא ולשאול מאין לוקחים את הכסף לממן.

גדעון עזרא: לערפאת לא כל כך אכפת אם האנשים שם אצלו יעבדו, אם האנשים ירוויחו ותהיה תעשייה – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

גדעון עזרא: תגני עליו, תמשיכי להגן עליו.

גדעון עזרא: תמשיכי להגן עליו כל הזמן באומץ לב.

גדעון עזרא: במקום סטלין יש עכשיו ערפאת.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד, לערפאת לא אכפת, אבל לנו כן אכפת, ואנחנו צריכים תקציב מאוזן.

גדעון עזרא: לפני כמה ימים הבטיחו למגזר הערבי בישראל 4 מיליארדי שקלים למשך ארבע שנים.

גדעון עזרא: אני מאוד מציע לבחון את תקציב הלחימה ולקחת באופן מאוזן מכל התקציבים, וגם מהתקציב הזה.

גדעון עזרא: בעקבות מה שהיה אתמול בירושלים, ציפיתי שממשלת האי-חירום הזאת – ואנשי ש"ס, אתם היום רשת ביטחון, ציפיתי שתגידו לראש הממשלה שיסגור את ה"אוריינט האוס" ויעצור את כל המסיתים ששמענו הבוקר ברדיו, מסיתי ה"פתח" שיושבים בירושלים, משרדי ה"פתח" בירושלים, ושם לא צריך להגיע למסק"רים – מסוקי קרב – אפשר להשתמש במשטרה לצורך העניין הזה.

גדעון עזרא: היום היה לנו דיון על העובדים הזרים.

גדעון עזרא: מישהו אמר: תדעו לכם, מדינת ישראל צריכה לשמור על כך שהעסקים בה יתפתחו.

גדעון עזרא: חקלאי שעמל שנה שלמה ולא יכול לקטוף את פרי עמלו, ואיש שבונה והפועלים לא מגיעים לעבודה – המשק הישראלי נעצר.

גדעון עזרא: הממשלה הזאת בחדלונה, במקום לבוא ולהגיד: אנחנו רוצים להמשיך לגלגל את גלגלי המשק ונקבע אדם אחד, נציב עובדים זרים, והוא ינתב בין הפלסטינים שכן מגיעים או לא מגיעים לבין הישראלים שכן רוצים או לא רוצים לעבוד בענפים הללו וימלא את החסר על-ידי עובדים זרים – זה לא מתקיים.

גדעון עזרא: היום שמעתי את השר רענן כהן נלחם בקבלנים בגן-אורנים בתל-אביב, כאשר הוא הציע הצעות לא רלוונטיות, לא רציניות, ובעזרתן המשק לא יתקדם.

גדעון עזרא: באותו הקשר, יש לנו פועלים מרומניה ויש לנו פועלים מסין ויש לנו פועלים מתאילנד, אנחנו לא משלמים לא לממשלת תאילנד ולא לממשלת סין ולא לשום ממשלה אחרת את כספי מס ההכנסה והביטוח הלאומי.

גדעון עזרא: אני שואל את עצמי: מדוע אנחנו משלמים את הכסף הזה לערפאת?

גדעון עזרא: מדוע הרשות הפלסטינית שונה?

גדעון עזרא: והתשובה שלי היא פשוטה, משום שאנחנו התחייבנו לכך בהסכמי אוסלו.

גדעון עזרא: אבל עד מתי נמשיך בהסכם הזה שלא מקוים על-ידי איש, אף סעיף ואף שורה הם לא מקיימים, ואינני בטוח שאנחנו צריכים לקיים אותו.

גדעון עזרא: אני מבין שזמני עומד להסתיים.

גדעון עזרא: נותרו לי עוד 23 שניות.

גדעון עזרא: אני רוצה לחזור על מה שאמרתי בהתחלה.

גדעון עזרא: אני חושב שעם ישראל הפסיד ברצינות את אריק שרון.

גדעון עזרא: עמדתי היתה ברורה.

גדעון עזרא: אני לא בעד הכניסה המסיבית לממשלה אלא לשעת החירום.

גדעון עזרא: אני בעד כניסתו של אריאל שרון, שידע ללחום במחבלים בעזה במצב כמעט בלתי אפשרי.

גדעון עזרא: הוא צריך להימצא בתפקיד הזה גם עכשיו.

גדעון עזרא: אני משוכנע, ואני מקווה שאני טועה, שעוד ניקרא לדגל.

גדעון עזרא: תודה.

תמר גוז'נסקי: רק זה עוד חסר לנו.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

ראובן ריבלין: והנה חבר הכנסת עסאם מח'ול יוכל לענות בעצמו בזמנו.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא אתמודד עם הטיעונים של חבר הכנסת גדעון עזרא.

עסאם מח'ול: אני חושב שהתשובה הכי טובה היא לבקש מהציבור להאזין לדבריו ואז התוצאות יהיו ברורות.

עסאם מח'ול: זאת תהיה התשובה הכי טובה למה שהוא עושה.

עסאם מח'ול: הגיע הזמן לא להמשיך ולהתל בציבור ולא להזמין את הציבור ואת העם בישראל להיכנס עוד יותר עמוק לבוץ.

עסאם מח'ול: כניסה לבוץ והתעקשות להיכנס עוד יותר לבוץ יכולות רק להביא לשקיעה.

עסאם מח'ול: אני מכיר יצורים שצומחים ופורחים מתוך הבוץ.

עסאם מח'ול: אני לא מאחל, לא לציבור היהודי ולא לציבור הערבי, לא לעם בישראל ולא לעם הפלסטיני, לשעות לעצותיו המסוכנות האומללות של גדעון עזרא.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים על תקציב המדינה.

עסאם מח'ול: מבשרים לנו שיש כאן תקציב שהמאפיין שלו הוא צמיחה.

עסאם מח'ול: אני שואל: צמיחה של מה, צמיחה של מי, מי ייהנה מהצמיחה?

עסאם מח'ול: מדברים על חיסכון או על הכנסות ממסים בשנה שעברה מעבר לציפיות – 9 מיליארדי שקלים – מי נהנה מזה, בידי מי זה נופל?

עסאם מח'ול: האומנם התקציב המוצע בפנינו מצמצם את הפערים בחברה הישראלית, שידועה כחברה שהפערים בה הם הגדולים ביותר בעולם?

עסאם מח'ול: האם האבטלה יורדת, האם העוני פוחת?

עסאם מח'ול: אלה השאלות שאנחנו צריכים להעמיד שנה אחרי תקציב גרוע שהעמידו בפנינו, והזהרנו ואמרנו מה קורה, מה מבשר לנו התקציב הנוכחי.

עסאם מח'ול: אנחנו עדים לכך, או נדרשים בימים אלה גם לשאלה האמיתית של הקשר בין כלכלה לבין שלום, בין כלכלה לבין כיבוש.

עסאם מח'ול: אנחנו שמענו את גדעון עזרא עכשיו.

עסאם מח'ול: אנחנו שומעים את הקולות שאומרים: עכשיו תשקיעו יותר תקציב או יותר מיליארדים בביטחון, לדיכוי, לכיבוש, לחיזוק ההתנחלויות.

עסאם מח'ול: התקציב שהוצע לפנינו לפני חודש, שהוכרז עליו, היה ורוד יותר גם לשיטתו של שר האוצר מהתקציב שהוצג בפנינו היום, כי כבר מבשרים לנו, שבגלל הכיבוש, בגלל הדיכוי, בגלל פשעי הכיבוש שקורים בשטחים הכבושים, התיירות לא נחשבת, החקלאות נפגעת, ההכנסה נפגעת.

עסאם מח'ול: אנחנו שואלים: האם מישהו יכול לשכנע את הציבור, שצריך להחזיק בכיבוש וצריך להמשיך במדיניות של מלחמה נגד עם שאינו מזוין, ללחום בו, ואז לזעוק שהאבטלה גואה והמצב לא משתפר והכלכלה לא פורחת והצמיחה נופלת?

עסאם מח'ול: ההיגיון המרכזי שיש בתקציב שמציעים לנו הפעם הוא התעמרות בשכבות שחיות היום במצב יותר קשה, בתנאים קשים – החלשים.

עסאם מח'ול: אנחנו לא רוצים ביטוח השלמת הכנסה, אנחנו לא רוצים לשלם למובטלים, אבל מול זה, כדי לא לשלם צריך לתת תעסוקה.

עסאם מח'ול: כדי לא לשלם צריך לטפל בעוני ובסיבותיו.

עסאם מח'ול: היום שני-שלישים מהציבור בישראל נמצאים מחוץ לגבולות הכלכלה החדשה שהופכת להיות הכלכלה השלטת, קובעת הכול.

עסאם מח'ול: אלה שני-שלישים של הציבור בישראל שהופכים לאט-לאט למיותרים בחברה הישראלית, ולכן משלמים להם דמי מיותרות, וזה האסון הגדול במדיניות הזאת, בהיגיון הזה.

עסאם מח'ול: אני רוצה להתייחס ל-4 המיליארדים שמנפנפים בהם כל הזמן לגבי האוכלוסייה הערבית.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על אוכלוסייה – 75% מהיישובים מוכי האבטלה בישראל חודש אחרי חודש הם יישובים ששייכים ל-20% המיעוט הלאומי הערבי בארץ הזאת.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על 20% שמהווים 40% מקרב העניים, מאלה שחיים מתחת לקו העוני.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים על 50% מנוער לא עובד ולא לומד ששייך ל-20% האלה.

עסאם מח'ול: אני חושב, שהמצב הזה לא יכול להיות.

עסאם מח'ול: מספרים לנו סיפורים על 4 מיליארדים.

עסאם מח'ול: איפה הם?

עסאם מח'ול: האם הם קיימים באמת בתקציב, האם הם קיימים באיזה סעיפים, איך הם מופיעים, או אלה הם 2 מיליארדים שקיימים והם החובה הבסיסית של התקציב המפלה שקיים במשך שנים, ועכשיו מספרים לנו על עוד 2 מיליארדים שאף אחד לא יודע איפה הם.

עסאם מח'ול: אני אומר, שמי שרוצה באמת לטפל בבעיות האלה, צריך ללכת על סקר צרכים של האוכלוסייה הזאת, ומי שלא עושה את זה, מספר מעשיות על שוויון ועל מהלכים בכיוון השוויון.

עסאם מח'ול: היום אנחנו חיים בצל מצור על היישובים הערביים – לא רק "בזק", לא רק חברת החשמל, אלא גם חברות שיווק, למשל "מי עדן".

עסאם מח'ול: אני דווקא שמח ש"מי עדן" החליטה להחרים, כי אנחנו היינו צריכים להחרים תעשייה כזאת, או ייצור כזה שמיוצר בשטחים כבושים.

ראובן ריבלין: שני משפטים לסיום.

עסאם מח'ול: אני אומר שאולי התקציב לא השתנה במשך השנים האחרונות, אבל אני רוצה להזהיר את שר האוצר, שאיננו כאן, ואת הממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: התקציב לא משתנה, אבל התגובה של הציבור תשתנה, וראינו את הניצוצות של זה בהפגנה בתל-אביב לפני חודש וחצי, במקביל להפגנה שהיתה בפראג נגד הבנק העולמי, וראינו את זה בכיוון שנתנו ההפגנות של סיאטל.

עסאם מח'ול: ולכן אני אומר: לא ייתכן להמשיך עם העיוורון הזה.

עסאם מח'ול: השאלה המרכזית שתרדוף את כולם היא, האם יש כאן מדינה שיש לה בנקים, חברות ובורסה, או שיש אצלנו בנקים, חברות ובורסה שיש להם מדינה ויש להם שר אוצר ויש להם מדיניות שתשמור על האינטרסים שלהם ותתרפס מול האינטרסים האלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, האם הממשלה לא היתה צריכה – – –

ראובן ריבלין: שר האוצר, ברשות היושב-ראש, הלך להתראיין בתוכנית "שבע וחצי", ובהחלט ביום של תקציב אנחנו הסכמנו לכך.

יורי שטרן: השעה כבר 20:10.

ראובן ריבלין: כן, הוא נמצא בטלוויזיה וצופה בך כל הזמן במסך כאשר הוא מרואיין.

יורי שטרן: אומנם, הממשלה היא צרה וכל אחד נושא בכמה תיקים, אבל חשבתי שאיזה נציג יכול היה להיות בכל זאת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יורי שטרן, יש פה איזו מידה של שוויוניות.

ראובן ריבלין: אם ראש הממשלה לא בא לשמוע את שר האוצר, באותה רמה גם שר האוצר לא בא לשמוע אותך.

יורי שטרן: אז למה הוא מחזיר לי?

יורי שטרן: שיחזיר לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: והנה שמנו אותך במעמד של ראש ממשלה, ואתה רואה שזו מידת – – –

יורי שטרן: זה בדיוק מראה את רמת התקינות של השלטון הנוכחי.

ראובן ריבלין: זו מדיניות התגובה.

יורי שטרן: כן, שיגיבו לערפאת, לא לנו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת שטרן.

יורי שטרן: אתמול, בישיבת ועדת הכלכלה שדנה במשבר במשק נאלצתי – הייתי אומר – לספר בדיחה על הרב שמגיע אליו יהודי ואומר: כבוד הרב, מתות לי התרנגולות, מה לעשות?

יורי שטרן: הרב אומר: מה אתה נותן להן לאכול?

יורי שטרן: הוא אומר לו: אורז.

יורי שטרן: הרב אומר: אתה יודע מה?

יורי שטרן: תן להן חיטה.

יורי שטרן: היהודי מחליף אורז בחיטה ומגיע שוב לרב ואומר: כבוד הרב, הן ממשיכות למות.

יורי שטרן: הרב אומר לו: אתה יודע מה?

יורי שטרן: תן להן במקום זה חמניות.

יורי שטרן: כך ביום אחר הוא אומר לו: אל תיתן להן לשתות.

יורי שטרן: ביום אחר הוא אומר להן: תן להן לשתות, אבל תוסיף קצת יין.

יורי שטרן: בקיצור, עוברים כמה ימים, בא היהודי ואומר: כבוד הרב, מתו כל התרנגולות, והרב אומר: חבל, היו לי עוד כמה רעיונות.

יורי שטרן: זה בערך מה שקורה היום בדו-שיח החירשים בין גורמי המשק, נציגי האוכלוסייה, לבין השלטון.

יורי שטרן: יש להם המון רעיונות והמון עצות, רק שאף רעיון ואף עצה לא מתייחסים למה שקורה בשטח; לא למשבר שפוקד את החקלאות, כשהולכת לאיבוד תוצאה של השקעה של עבודה של שנה שלמה.

יורי שטרן: הרי בחקלאות זה לא שכל חודש אתה קוצר פירות.

יורי שטרן: יש תקופת קציר.

יורי שטרן: אם עברת אותה, כפי שזה היום, ללא תוצאה, הלך לאיבוד הכול.

יורי שטרן: אתרי בנייה עומדים שוממים.

יורי שטרן: אין שום יכולת להפעיל אותם.

יורי שטרן: פרויקטים יקרים מאוד נכנסים עכשיו לתקופת החורף, ואז יהיו עוד כמה חודשי הפסקה.

יורי שטרן: נזק טוטלי למשק.

יורי שטרן: יש בעיות ביטחון שמזמינות גישה אחרת גם בתקציב ועדיפויות אחרות בתקציב.

יורי שטרן: תקציב המדינה שהוגש לנו מתעלם מזה בכלל.

יורי שטרן: המדיניות הכלכלית מתעלמת מזה בכלל.

יורי שטרן: מדינת ישראל ממשיכה לספר סיפורים על התיכוניסטים ובני הישיבות שאו-טו-טו יבואו לקציר ולמסיק זיתים.

יורי שטרן: בינתיים הזיתים נרקבים והקציר נגמר.

יורי שטרן: וזאת במקום לתת לעוד קווטה מסוימת של העובדים הזרים לבוא ארצה.

יורי שטרן: העובדים הזרים האלה לא מגיעים להחליף את הישראלים.

יורי שטרן: הם מגיעים להחליף עובדים זרים פלסטינים שהיו לנו עד כה – כ-120,000 – ואין.

יורי שטרן: כנגד 120,000 פלסטינים שחסרים, מבקשים הקבלנים כ-20,000 רשיונות לעובדי בניין, במקום הפלסטינים שעבדו אצלם ברשיון – היו גם רבים שעבדו ללא רשיון – לפחות במקום אלה שברשיון.

יורי שטרן: מספרים להם סיפורים.

יורי שטרן: אמרתי בהחלטות הוועדה לעובדים זרים: תנו חצי ממה שמבקשים החקלאים והבנאים, ואם יבוא מחר מובטל ישראלי, יהודי או ערבי, יקבלו אותו, כי ממד הזמן הוא הכי חשוב פה.

יורי שטרן: אם הוא בא מחר והרומני יבוא בעוד שבועיים, והתאילנדי – בעוד שבועיים, יקבלו את המקומי, אבל לא נותנים.

יורי שטרן: גם לא נותנים להזמין ולהמשיך בתהליך הזה של מיון עובדים בחו"ל, וגם אין בעצם מענה פנימי ולא יכול להיות בממדים שאנחנו דורשים.

יורי שטרן: אנחנו במצב של מיתון במשק.

יורי שטרן: הממשלה צריכה לעשות משהו.

יורי שטרן: במיוחד במדינה כמו שלנו היום, כשיש מצוקת דיור נוראית, יש 100,000 עולים מבוגרים שעומדים בתור לדיור סוציאלי ויש ישראלים ותיקים וזוגות צעירים – תנו עידוד לענף הבניין, תגדילו משכנתאות, תזכו את משלמי המשכנתה במס הכנסה, בכסף שהם מחזירים כהחזרי משכנתה.

יורי שטרן: יש כמה וכמה צעדים שאפשר לעשות כדי לעודד את ענף הבניין, והיום הוא מושך הרבה מאוד ענפים במשק.

יורי שטרן: אין שום דבר.

יורי שטרן: העסקים הקטנים שמתים כל יום פולטים עובדים.

יורי שטרן: מדברים כבר כמה שנים על הקמת קרן הון חוזר לעסקים האלה שהיום הם בקשיי נזילות.

יורי שטרן: אין שום מעשה.

יורי שטרן: אני יכול למנות עוד ועוד דברים.

יורי שטרן: אני אתן רק עוד דוגמה אחרונה.

יורי שטרן: השתעשעו לא מזמן במשרד האנרגיה ובמשרד האוצר במכרזים העתידיים לספקי גז אפשריים ממצרים, מפלסטין, כאשר יש לנו כבר יצרני גז ישראלים שאומרים: אנחנו השקענו את הכסף לפי חוק הנפט.

יורי שטרן: החוק הקיים מאפשר לנו לבנות עכשיו צינור ולהתחיל בתוך זמן קצר מאוד להוביל את הגז לחברת החשמל, לצרכנים אחרים, לתעשייה, להוזיל עלויות במשק – תנו לנו לבנות.

יורי שטרן: אבל נאמר להם: לא, חכו, אנחנו נוציא מכרזים, אנחנו נשנה את החוק, ואנחנו נדאג לכך שגם המצרים וגם הפלסטינים יהיו שותפים לאספקת הגז.

יורי שטרן: אחרי האירועים האחרונים, לחכות למצרים, לחכות לפלסטינים ולחכות למכרזים זה הרי טמטום.

יורי שטרן: תנו לספקי הגז הישראלים וליצרני הגז הישראלים לעשות את העבודה שלהם.

יורי שטרן: בשלב מאוחר יותר יבוא השלום, ויבוא הגז המצרי יחד אתו.

יורי שטרן: לסיעה שלנו, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, אין שום דרישות קואליציוניות.

יורי שטרן: אנחנו לא רוצים את הממשלה הזאת ולא רוצים להיות חלק ממנה ולא רוצים לקחת חלק במעשי החלם האלה.

יורי שטרן: אבל באנו היום – היו אביגדור ליברמן והיה בני אלון – לשר האוצר, ושמנו על השולחן הצעות שהן צעדי חירום להצלת המשק.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת נודלמן.

יורי שטרן: לא, היו היום שניים כנציגים.

יורי שטרן: צריך לדחות קצת תשלומי מע"מ.

יורי שטרן: יש כמה צעדים מיידיים שצריך לעשות כדי לתת הצלה במשק לאנשים שמפרנסים את עצמם ואת האחרים.

יורי שטרן: הרי מדובר בעוד אבטלה ובעוד מיתון.

יורי שטרן: לגבי תוכנית הדיור שבנויה על גיוס כסף פרטי לבנייה להשכרה, הממשלה צריכה להשתתף יותר בצעדים ארגוניים מאשר בכסף.

יורי שטרן: בניית כבישים עוקפים, כי זה היום צו השעה מבחינת המצב הביטחוני, וכל מיני תוכניות הפרדה.

יורי שטרן: איך נפריד, אם ליישובים שלנו – גדולים וקטנים – עדיין אין כבישי גישה?

יורי שטרן: וכמובן, אם אנחנו מדברים – – –

ראובן ריבלין: וכמובן לסיום.

יורי שטרן: כמובן זה תמיד לסיום.

יורי שטרן: אם אנחנו מדברים על כך שיש מאין מוצאים 4 מיליארדי שקלים – אני עוד רוצה לראות איך זה מגיע, אבל נגיד שמוציאים 4 מיליארדי שקל, לפחות מובטחים – למגזר הערבי, שיביאו גם 4 מיליארדי שקל לבנייה, לנזקקים, לעולים, למבוגרים, למקרים סוציאליים, לזוגות צעירים ולעידוד למשק, וזה יהווה פתרון לבעיה הסוציאלית.

יורי שטרן: ואם כבר נותנים סיוע למגזר הערבי, ויש שם תחומים שבאמת לא טופלו במשך הרבה מאוד שנים, אז קודם כול זה צריך להיות לאותם יישובים שהוכיחו את נאמנותם למדינת ישראל, שלא השתתפו בפרעות, שלא חסמו כבישים, שלא הסיתו ולא השמיצו ולא שרפו את דגלי המדינה.

יורי שטרן: אבל הולך להיות הפוך – פרס למתפרעים.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יורי שטרן.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת הרב בני אלון.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, ואם הוא לא יימצא – חבר הכנסת עופר חוגי.

ראובן ריבלין: הוא יהיה כנראה אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: אם חברת הכנסת סופה לנדבר תהיה פה, היא תדבר גם כן, ואם לא – סיימנו.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אתחיל במקום שחבר הכנסת שטרן סיים.

בנימין אלון: פרס לעבריינים הוא מדיניות גרועה ביותר.

בנימין אלון: זה שמפירים את הכלל שחכמים לימדו אותנו "שלא יהא חוטא נשכר", זה לא רק מין שיעור במידות טובות, אלא אלף-בית של חוסר אחריות וחוסר הנהגה וכניעה לטרור.

בנימין אלון: אילו הייתי אזרח ישראלי-ערבי-פלסטיני והיו אומרים לי: בוא קח כסף ותשתוק, או: בכמה קונים אותך, אני הייתי זועם.

בנימין אלון: אם יש לי השקפות פטריוטיות ואני פלסטיני גאה שרוצה להביע את המחאה של העם שלו – לא קונים אותי בכסף.

מוחמד כנעאן: – – –

בנימין אלון: גם אם יהיה כלוב של זהב – – –

מוחמד כנעאן: אנשים שכמוך נקנים בכסף.

בנימין אלון: גם אם יהיה כלוב של זהב, הפלסטינים הגאים לא ינוחו.

בנימין אלון: גם אם יהיו וילות.

בנימין אלון: איזה מין זלזול זה?

בנימין אלון: יש להם השקפת עולם לאומית ברורה, והשקפת העולם שלהם היא ההשקפה שכבשו אותם ב-1948, בעל כורחם כבשו אותם, והם לא רצו להיות אזרחים במדינה הזאת, והם חלק מהעם הפלסטיני, והם מורדים במדינת ישראל.

בנימין אלון: זה חלק מההשקפה הבסיסית הלאומית שלהם.

בנימין אלון: אז מה קשור פה כסף?

בנימין אלון: בשביל מה נותנים להם 4 מיליארדים?

בנימין אלון: זה זלזול בכבוד הפלסטיני וזה זלזול באינטליגנציה של האזרחים היהודים בישראל, כאילו שהאזרחים בישראל לא יודעים, שאחרי הכסף הזה, בהזדמנות הראשונה יקום העם הפלסטיני וימרוד וינסה לבטל את מדינת ישראל.

נסים זאב: יש להם שלוש מדינות – ירדן, ישראל ופלסטין.

בנימין אלון: נכון.

בנימין אלון: העם הערבי הפלסטיני איננו מסתפק במדינת ירדן, שיש לו בה 80% או 75% פלסטינים.

בנימין אלון: העם הערבי הפלסטיני רוצה עוד מדינה ערבית פלסטינית כאן, ביהודה ושומרון.

בנימין אלון: וממה שהוא משאיר ליהודים בין חדרה לגדרה, רוצה העם הערבי הפלסטיני – אחרי שיש לו שתי מדינות פלסטיניות – את מה שהוא משאיר בין חדרה לגדרה, ושם הוא יזרוק אבן בג'סר-א-זרקא ויהרוג אזרח יהודי.

בנימין אלון: וזאת למה?

בנימין אלון: כי זו צריכה להיות מדינת כל אזרחיה.

בנימין אלון: אוי ואבוי אם בעולם תהיה מדינה יהודית.

בנימין אלון: אוי ואבוי.

בנימין אלון: מדינות ערביות – יש עשרות.

בנימין אלון: מוסלמיות – הרבה.

מוחמד כנעאן: לימדו אותם איך הורגים פלסטינים.

בנימין אלון: מדינה ערבית פלסטינית – שלוש, ולא יספיק להם.

נסים זאב: הפלסטינים רוצים הכול.

נסים זאב: זה הרצון שלהם – – – העיקר שיהיו להם שהידים.

בנימין אלון: חבר הכנסת כנעאן, אני אינני מקבל את הטענות של חברי הכנסת הערבים על כך שיורים באזרחים.

בנימין אלון: מה זה יורים באזרחים?

מוחמד כנעאן: ירו באזרחים, הדברים ידועים.

בנימין אלון: ואם הם לא אזרחים?

מוחמד כנעאן: – – –

בנימין אלון: אתה רוצה להגיד לי שמותר להרוג פלסטיני ברמאללה, כי הוא לא אזרח?

בנימין אלון: אם הוא לא אזרח מותר להרוג אותו?

בנימין אלון: זה מה שמשנה, שאתה 19 שנה פה אז אתה יותר טוב ממנו?

בנימין אלון: הדם שלך יותר טוב משל הפלסטיני ברמאללה?

מוחמד כנעאן: מה אתה מערבב עכשיו?

מוחמד כנעאן: מה אתה מערבב?

בנימין אלון: יש עם פלסטיני אחד, וערביי 1948 הם חלק מהאומה הפלסטינית.

חוסניה ג'בארה: נכון.

בנימין אלון: ולא יקנו אותם בכסף, חברת הכנסת ג'בארה.

בנימין אלון: הם ידרשו את הכבוד הלאומי שלהם, והם ידרשו שהמדינה הזאת תיתן שוויון לאומי לשני לאומים.

בנימין אלון: מדינה דו-לאומית תהיה פה, לא מדינה יהודית.

בנימין אלון: מה זה מדינה יהודית?

בנימין אלון: הם צריכים לשיר "כל עוד בלבב פנימה, נפש יהודי הומייה"?

חוסניה ג'בארה: – – –

בנימין אלון: זה יחס?

בנימין אלון: העם הערבי הפלסטיני, שיש לו את ירדן, ששם רובם פלסטינים, שיש לו עכשיו אולי עוד מדינה פלסטינית, יסכים להתבזות ולהיות תחת התמונה של הרצל?

בנימין אלון: ואיפה ליד זה סלאח א-דין?

בנימין אלון: רק הרצל?

בנימין אלון: רק דגל שמזכיר את הטלית של היהודים?

בנימין אלון: איזו אפליה זאת?

בנימין אלון: רק עברית ידברו בכנסת?

בנימין אלון: לא, גם ערבית.

ראובן ריבלין: זה גם היום.

בנימין אלון: כן, צריך לשנות את החוק הזה, אדוני.

בנימין אלון: זה השריד מהמנדט הבריטי, הרי אתה עורך-דין ואתה מכיר את זה.

ראובן ריבלין: בכל זאת רבים מאזרחי מדינת ישראל הם ערבים.

בנימין אלון: יש מיליון עולים חדשים שעלו מרוסיה וקשה להם להתמודד, והם מדברים פה עברית והם אזרחים בישראל.

בנימין אלון: בישראל ידברו עברית.

בנימין אלון: ובמדינת ישראל צריכה להיות הבנה בסיסית, שכל האזרחים בה שווים – – –

ראובן ריבלין: אדוני רק מסכים, שכל עוד החוק קיים, השפה הרשמית בישראל היא גם ערבית?

בנימין אלון: אמרתי שצריך לשנות את החוק הזה.

ראובן ריבלין: בסדר, אבל כל עוד הוא קיים, זה החוק.

בנימין אלון: דרך אגב, אורה נמיר הציעה זאת בזמנה, ואני חושב שהגיע הזמן לחזור לכך.

בנימין אלון: האזרחים בישראל, יהודים וערבים, יש להם שוויון זכויות ושוויון חובות.

בנימין אלון: ולראות אזרחי ישראל נאמנים – דרוזים, בדואים, מוסלמים – שמשרתים בצבא ולא יכולים למצוא אימאם שיספיד אותם, ולא מוכנים לקבור אותם בבית-הקברות של הכפר שלהם, ושחבר כנסת יקרא להם "תתביישו, אתם בושה לעם הפלסטיני שאתם משרתים בצה"ל", ועל כל זה צריך להבליג, אדוני היושב-ראש?

בנימין אלון: ואת כל זה היהודים צריכים לבלוע ולהעניק פיצוי של 4 מיליארדי שקלים, ואולי אז הם ישתקו?

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: הם לא ישתקו, כי יש להם כבוד.

בנימין אלון: זה שלממשלה אין כבוד, זה לא אומר שלהם אין כבוד.

מוחמד כנעאן: תהיה תקופה שלא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כנעאן, חבר הכנסת בני אלון סיים את זמנו.

מוחמד כנעאן: – – –

בנימין אלון: ולכן הכאב האנושי של כולנו על קורבנות חפים מפשע – יהודים וערבים – שיש בכל מלחמה.

בנימין אלון: זה דבר איום.

בנימין אלון: החובה מוטלת על ההורים לחנך את הילדים לקדושת ערך החיים, להסביר להם מה הם חיים, ולא לומר להם שאם הם יהיו שהידים הם יוכלו לטייל עם נשים בגן-עדן ויהיה להם כיף.

בנימין אלון: שידעו מה זה לחיות, שידעו להעריך את החיים.

בנימין אלון: כל רגע ורגע שהקדוש-ברוך-הוא נתן לנו לחיות צריך לדעת להעריך, ולא לרצות להיות שהיד.

בנימין אלון: אני מקווה, שאכן הלקח יילמד וכל אזרחי ישראל יחזרו להיות אזרחים, או יתחילו להיות אזרחים שווים בחובות, ביחס לצבא ולמדינה, ואז גם יהיה אפשר לדבר על שוויון בזכויות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עופר חוגי, בבקשה.

עופר חוגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי לפני כחצי שעה או שלושת-רבעי שעה את חבר הכנסת פורז, שקורא פה מעל הדוכן בקול רם ובלי בושה, שלא לתמוך בחוק משפחות ברוכות ילדים, וזאת משום שהוא חומל על הקופה הציבורית ואי-אפשר לממן משפחות אלה.

עופר חוגי: אני מאוד מתפלא על דבריו.

עופר חוגי: אני חושב שאנחנו אולי נמצאים במדינה אחרת.

עופר חוגי: הלוא במי מדובר?

עופר חוגי: מדובר במשפחות שנמצאות מתחת לסף העוני, המצב הכלכלי מאוד קשה, הילדים אוכלים עוף אולי פעם בשבוע וחיים על מים ולחם כמעט כל השבוע.

עופר חוגי: הגרושים, ששר האוצר דואג לא לעדכן אותם – היום יש שם חוב של כמעט 300 מיליון שקל שלא עודכן – את הגרושים האלה פורז רוצה לקחת, ואני לא מתפלא, כי המפלגה שהוא מייצג היא מפלגה שרודפת את הדתיים ואת הדת בכל צורה ובכל דרך.

עופר חוגי: אף שהחוק הזה, חוק משפחות ברוכות ילדים, הוא לא חוק מגזרי, זה לא רק החרדים אלא גם המגזר הערבי, שגם בו יש משפחות ברוכות ילדים, אותה מפלגה, מפלגת שינוי, חרתה על דגלה לרדוף את הדת.

רחמים מלול: גם הציבור החילוני.

מוחמד כנעאן: כל המגזרים.

עופר חוגי: כשאני מתבונן בספר התקציב אני רואה, שהשנאה והרדיפה חלחלו גם לשר האוצר ולפקידיו.

עופר חוגי: אם אנחנו נתבונן בספר התקציב, נראה שיש מגמה.

עופר חוגי: רואים בתוך ספר התקציב שמחקו כל תקציב שקשור לענייני דת, או שהחביאו אותו בכל מיני סעיפים, וזאת למה?

עופר חוגי: כי שר האוצר רוצה לעלות יום לפני אישור התקציב לדוכן ולקרוא מה החרדים סחטו ואיך הם שדדו את קופת המדינה.

עופר חוגי: זה הכסף שמגיע להם, כסף של חינוך, כסף של תרבות.

עופר חוגי: אני אתן לכם דוגמה קטנה – כבר 50 שנה יש תרבות חרדית, ומול תקציב של 750 מיליון לתרבות הכללית, בסך הכול יש לתרבות החרדית 62 מיליון.

רחמים מלול: היה.

עופר חוגי: בספר התקציב של שנת 2001 זה לא מוזכר בכלל.

עופר חוגי: וזאת למה?

עופר חוגי: כי שר האוצר רוצה לקרוא את זה ולהראות כמה הדתיים הם סחטנים.

עופר חוגי: אני רוצה להגיד לכם, שאנחנו לא ניתן לזה לקרות, אנחנו לא ניתן לתופעה הזאת להימשך.

עופר חוגי: הוא לא הביא את ספר התקציב של משרד הדתות, שבשנה שעברה היה 1.576 מיליארד.

עופר חוגי: הוא חילק את תקציב הדתות בין כל מיני משרדים: משרד השיכון, משרד הפנים, משרד המשפטים, משרד החינוך, ויש שם – ראו זה פלא – חוסר של 300 מיליון, בלי התחשבות בזה שיש גידול טבעי, יש הצמדות, צריך לתת שירותי דת.

עופר חוגי: אפילו למגזר הערבי, הוא קיצץ בשירותי הדת לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: אין שירותי דת.

עופר חוגי: רשום פה בספר התקציב שמקבלים כמה שמקבלים, אבל בייגה וחבריו רוצים למחוק הכול.

עופר חוגי: זאת המהפכה.

עופר חוגי: ומה תגידו על כך, שבאמת המדינה במצב קשה והיה צריך לקצץ?

עופר חוגי: המצב מאוד קשה.

עופר חוגי: אני אגלה לכם: ראו את משרד ראש הממשלה – בשנת 1999 תקציב משרד ראש הממשלה היה 400 מיליון, אני מעגל, והיום הוא 552 מיליון, גידול של 150 מיליון במשרד ראש הממשלה.

עופר חוגי: ברק לא חילק מספיק ג'ובים לחברים שלו, הוא צריך לחלק עוד הרבה ג'ובים לחברים שלו.

עופר חוגי: ליכוד, אני מציע לכם ללמוד.

ראובן ריבלין: יש עוד ג'ובים בשביל להחזיק את הרשת.

עופר חוגי: הלוואי.

רחמים מלול: עוד ג'ובים יש בשביל – – –

עופר חוגי: אני מקווה שהתקציב הזה יישאר גם לממשלת האחדות.

נסים זאב: זה מתוכנן לממשלת אחדות, אבל התקציב של "מעיין החינוך התורני" הוא בתוך תקציב משרד ראש הממשלה.

עופר חוגי: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: אתם לא שמים לב, אבל חבר הכנסת חוגי כמעט סיים את זמנו.

עופר חוגי: אני אתן לכם עוד כמה דוגמאות.

ראובן ריבלין: עוד שתי דוגמאות כדי לסיים.

עופר חוגי: משרד המשפטים, המשרד של החברים שלנו – התקציב היה 1.3 מיליארד ב-1999, והיום הוא 2.1 מיליארדים, כשהכניסו בתוך זה תקציב של משרד הדתות, בסך הכול 130 מיליון.

עופר חוגי: יש גידול של כמעט 650 מיליון שקל במשרד המשפטים.

עופר חוגי: מה קרה?

עופר חוגי: הגדילו את מספר השופטים?

עופר חוגי: לא, לא הגדילו את מספר השופטים.

עופר חוגי: האם יש שירות יותר טוב במשרד המשפטים?

עופר חוגי: לא, אלא צריך לחלק לחברים את הכסף, יש כמה אליטות שצריך לתת להן את הכסף.

ראובן ריבלין: אני יודע שיש דוגמאות למכביר, אבל לכל חבר כנסת יש חמש דקות.

עופר חוגי: דוגמה אחרונה.

עופר חוגי: ניקח את הקיבוצים – זה מגזר של כל החבר'ה.

עופר חוגי: התקציב ב-1999 היה של 230 מיליון.

סופה לנדבר: אל תשכח שאנחנו שם גם בני בית.

סופה לנדבר: איך שאתה מתאר את זה בצורה כזאת כאילו אנחנו גדלנו שם.

עופר חוגי: הקיבוצים, שהם 3% מהאוכלוסייה, הם מגזר חשוב מאוד.

סופה לנדבר: – – –

עופר חוגי: את יודעת שעד היום הם קיבלו 200 מיליארד ש"ח?

סופה לנדבר: נו, אז מה?

ראובן ריבלין: סופה לנדבר, האם את רוצה לעלות ולדבר?

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: נא לתת לו לסיים.

סופה לנדבר: הוא מדבר במקומו ובמקומי.

ראובן ריבלין: לא, לא, אני מנסה לגשר ביניכם כדי שהוא יסיים ואת תוכלי לדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עופר חוגי: הסדר החובות של הקיבוצים, שזה כמעט מחצית מתקציב משרד החקלאות, ב-1999 הוא היה 230 מיליון.

עופר חוגי: הוא קפץ בשנה שעברה ל-420 מיליון, והשנה הוא הגיע כמעט ל-500 מיליון שקל.

סופה לנדבר: ומה קורה עם "אל המעיין"?

עופר חוגי: תקציב "מעיין החינוך התורני" הוא בסך הכול, כשמדובר על ילדי ישראל, 150 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סופה לנדבר, חבר הכנסת חוגי אינו שר, וזאת לא שעת שאלות ותשובות אליו.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת חוגי, ועכשיו תעלה ותבוא אחרונת הדוברים להיום, חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפעמים, כאשר אנחנו מתחילים לדון בתקציב ומדברים על תקציב, זה דומה להכנת סלט אחד גדול.

סופה לנדבר: אנחנו מכינים את הסלט, מכניסים לפוד-פרוססור המון המון ירקות, יוצא סלט, ואני לא יודעת לטעם של מי הוא מתאים.

סופה לנדבר: היום הייתי מעדיפה לדבר לא על תקציב, וראיתי שגם חברים שלי דיברו על הממשלה, דיברו על רקע של אלימות, לינץ' וקורבנות, ואני חושבת שזה לא רקע לתקציב.

סופה לנדבר: זה רקע לממשלה, ממשלה של כולם.

סופה לנדבר: אני חושבת, שבימים אלה כולנו, כל הפוליטיקאים, מימין, משמאל, מהמרכז, מכל המפלגות, היינו צריכים, לפי דרישת הציבור, לפי דרישת העם במדינת ישראל, לגלות יותר אחריות, לדבר על ממשלה של כולנו, ממשלה יציבה.

סופה לנדבר: לצערי, בינתיים זה לא קורה.

סופה לנדבר: רק אתמול היינו, חברי ועדת הפנים, בגילה, ושמענו שם את דרישות העם, שמענו את דרישות העם גם בירושלים, גם בתל-אביב, גם בדרום וגם בצפון, והדרישה היא לממשלה יציבה.

סופה לנדבר: בינתיים זה לא יוצא.

סופה לנדבר: בעצם רציתי להגיד, שבימים האלה, כאשר כל העולם הערבי מתאחד, אנחנו הפרלמנטרים צריכים להיות יחד ולתת לציבור תשובה בנושא הביטחון.

סופה לנדבר: דווקא היום, כאשר אנחנו מדברים על התקציב, רציתי להגיד, אדוני היושב-ראש, שבעצם כל שר – וחבל ששר האוצר לא נמצא פה – היה יכול לעלות על הבמה ולהיות גאה בדברים שבעצם הם תוצאה של שנת 2000.

סופה לנדבר: ואיך לא לדבר על הורדת שיעור האבטלה בשנה הזאת, על התחלת צמצום פערים ושוויון כלכלי, על שמירת היציבות במשק, סדר עדיפויות חדש בחינוך ובתשתיות.

סופה לנדבר: עם זאת אני צריכה לומר, שבעצם יש עוד הרבה דברים שהייתי רוצה לראות, כמו חברי בסיעה, בכלל חברים בפרלמנט של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: רצינו, כנראה, כולנו לראות עוד כמה דברים שלי אישית חסרים.

סופה לנדבר: ולי אישית חסרים דברים בדרום, ולי אישית חסרים דברים שאנחנו בעצם ראינו ורואים היום גם בדרום וגם בעיר אשדוד כדוגמה.

סופה לנדבר: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, דווקא אנחנו כולנו, כל הסיעות, גרמנו לכך שהיום בעיר אשדוד, עיר כל כך גדולה, שגדלה בעשור האחרון כמעט פי-שניים, יהיה בית-חולים.

סופה לנדבר: דווקא אנחנו נתנו דוגמה, שמדבר שהוא בלתי אפשרי לעתים קרובות כנראה, אפשר לעשות יחד דבר שישרת ציבור, ישרת עם וישרת עיר מסוימת.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד, שאזור הדרום משך עלייה, משך אנשים חלשים שעברו ממרכז המדינה לדרום, ובדרום יש אבטלה גדולה.

סופה לנדבר: היום בוועדת הפנים דנו על התרבות מקרי הפשיעה באזור הזה.

סופה לנדבר: כאשר מתרבים מקרי הפשיעה, אפשר להגיד שיש אבטלה, יש בעיות סוציו-אקונומיות קשות, ולדעתי, לבעיות האלה תקציב מדינת ישראל צריך לתת פתרון.

סופה לנדבר: לדעתי, התקציב של מדינת ישראל צריך לתת פתרון.

סופה לנדבר: עוד דבר שאנחנו בעצם כאילו עברנו עליו לסדר-היום.

סופה לנדבר: רק לפני כמה ימים היו שיטפונות.

סופה לנדבר: ראינו ילד שטבע בבית ביפו.

סופה לנדבר: אנחנו רואים זאת כל שנה כאשר יש גשם או כאשר יש שיטפונות.

סופה לנדבר: רבותי, לזה, בתקציב הנוכחי, מדינת ישראל צריכה לאשר את הכספים, כספים שהיא צריכה להחזיר לתושבים שסבלו ואיבדו את הרכוש, לתושבים שסובלים כל שנה.

סופה לנדבר: לא יכול להיות, שבשנת 2000, אחרי השיטפונות, אנחנו רואים את התמונה הקשה, המזעזעת, תמונה שבעצם פגעה כמעט בכל בית ביפו, וזו תמונה שחוזרת על עצמה כל שנה.

סופה לנדבר: אני חושבת שבתקציב הזה צריך לאשר שוב כספים לתשתיות.

סופה לנדבר: אנחנו כנראה צריכים לאשר אותם גם בשנה הזאת וגם בשנה הבאה.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לתקצב כספים לאסונות טבע.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שבדיונים על התקציב נחזור לנושא שאני רוצה להעלות עכשיו, והוא בעיית הדיור הציבורי.

סופה לנדבר: זו בעיה שבעצם לא פתרנו אותה גם בשנה זו, וכנראה אנחנו צריכים לפתור אותה במשך כמה שנים.

סופה לנדבר: אבל התחלה של פתרון אנחנו צריכים לראות, ואני מצפה לראות התחלה לפחות בתקציב הנוכחי; ולא רק אני, גם הרבה חברי כנסת מכל הסיעות, כי זו בעיה רצינית מאוד במדינת ישראל, ואם לא נמצא לה פתרון ולא נתחיל לטפל בה – אני חושבת שהפתרון צריך לבוא דווקא בתקציב.

סופה לנדבר: ליקויים בביטוח בריאות, זה נושא מיוחד.

סופה לנדבר: יש שם הרבה ליקויים, וצריך להתחיל לפתור אותם.

סופה לנדבר: דווקא התקציב צריך לתת תשובה על הבעיות האלה.

סופה לנדבר: אני מצפה, שבתקציב של שנת 2001 יהיו פתרונות לכל הנושאים שהעליתי ולכל הנושאים שעוד אעלה במשך הדיונים.

סופה לנדבר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

ראובן ריבלין: רבותי, תם ולא נשלם הדיון בתקציב.

נסים זאב: אפשר להעיר הערה קצרה, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: כן, בבקשה.

נסים זאב: יש סעיף משרד המשפטים לענייני דתות.

נסים זאב: דתות זה רק עניין או משרד?

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך להעביר את השאילתא מחר לשר האוצר והוא יאמר לך כיצד הוא כתב את ספר התקציב, המשרד לענייני דתות או משרד הדתות, אני לא יודע איך זה נקרא.

נסים זאב: לענייני דתות.

ראובן ריבלין: שאלתך נשאלה, ואין לי מענה עליה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ישיבת הכנסת הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ג' בחודש מרחשוון התשס"א, 1 בנובמבר, בשעה 11:00.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת נעולה.