ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 39, 1999-10-26 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שלישי, ט"ז בחשוון התש"ס, 26 באוקטובר 1999.

אברהם בורג: דבר ראשון, הודעות ליושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36, כמה וכמה הודעות.

אברהם בורג: האם יש חברי כנסת שמעוניינים לשמוע את הפירוט או שאני יכול להעביר את ההודעות לפרוטוקול?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה יכול להעביר לפרוטוקול.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ההודעות הועברו לפרוטוקול: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי – השר יוסי ביילין מילא את מקומו של השר שמעון פרס מיום ח' בחשוון התש"ס (18 באוקטובר 1999) ועד ליום ט' בחשוון התש"ס (19 באוקטובר 1999); השר מיכאל מלכיאור ימלא את מקומו של שר המשפטים מיום י"א בחשוון התש"ס (21 באוקטובר 1999) ועד ליום ט"ז בחשוון התש"ס (26 באוקטובר 1999); השר שמעון פרס חזר ארצה ביום ט' בחשוון התש"ס (19 באוקטובר 1999); שר הבריאות חזר ארצה ביום י"א בחשוון התש"ס (21 באוקטובר 1999); השר מיכאל מלכיאור ימלא את מקומו של שר המדע, התרבות והספורט מיום י"א בחשוון התש"ס (21 באוקטובר 1999) ועד ליום כ"א בחשוון התש"ס (31 באוקטובר 1999); השר אמנון ליפקין-שחק ימלא את מקומו של השר לביטחון פנים מיום י"א בחשוון התש"ס (21 באוקטובר 1999) ועד ליום ט"ז בחשוון התש"ס (26 באוקטובר 1999); שר הפנים חזר ארצה ביום י"א בחשוון התש"ס (21 באוקטובר 1999); השר אלי ישי מילא את מקומו של שר הבריאות מיום ח' בחשוון התש"ס (18 באוקטובר 1999) ועד ליום י"א בחשוון התש"ס (21 באוקטובר 1999); שר התקשורת חזר ארצה ביום ח' בחשוון התש"ס (18 באוקטובר 1999); השרה דליה איציק תמלא את מקומו של השר שמעון פרס מיום י"ב בחשוון התש"ס (22 באוקטובר 1999) ועד ליום י"ט בחשוון התש"ס (29 באוקטובר 1999); השר חיים אורון ימלא את מקומו של שר התעשייה והמסחר מיום י"ד בחשוון התש"ס (24 באוקטובר 1999) ועד ליום כ"א בחשוון התש"ס (31 באוקטובר 1999).

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: הנושא הבא יהיה קצר באותה מידה – הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה, יחד עם הצעת חוק תקציב המדינה, דיון משולב.

אברהם בורג: יציג את ההצעות במשולב שר האוצר, בבקשה.

אברהם בורג: אני מציע, אדוני השר, אם מקובל עליך, קודם נצביע ואחרי כן נקיים את הדיון.

אברהם-בייגה שוחט: מקובל עלי.

אברהם בורג: מקובל עליך – טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, על שולחנכם מונח הר של ספרים.

אברהם-בייגה שוחט: למראית עין, אלה הם הספרים המשעממים ביותר בעולם.

אברהם-בייגה שוחט: טורים טורים של טבלאות ומספרים ושורות יבשות.

אברהם-בייגה שוחט: במשך 50 שנה, מדי שנה הם מונחים כאן בארגזים גדולים ואפורים, אבל בהיפתח הקופסה נשמע, לדעתי, סיפורה המרתק של מדינת ישראל בתחום הכלכלי והחברתי.

אברהם-בייגה שוחט: הספרים האלה פורסים בפניכם עלילה מרתקת, המבטאת את אורח חייה, את התפתחותה ואת קיומה של המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: המספרים אכן משעממים, אבל באופן מעשי הם סיפור התשתית והשיכון והכביש, המדע והחינוך, הרווחה והבריאות.

אברהם-בייגה שוחט: סיפור כמו מועדוניות שלא ייסגרו, כבישים שייסללו, אבטלה שתפחת, צמיחה שתעלה.

אברהם-בייגה שוחט: זה הסיפור של התעשייה, התיירות והחקלאות.

אברהם-בייגה שוחט: זה הסיפור של גן-הילדים והאוניברסיטה, וזה סיפורם של תושבי המדינה כולם.

מיכאל איתן: זה סיפורו של הסקטור הציבורי, זה הסיפור של הממשלה.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, כל הממשלות, לא הן בנו את המדינה הזאת.

מיכאל איתן: מי שבנה את המדינה הזאת אלה הפועלים והתעשיינים – – –

מיקי לוי: מיקי איתן, מיקי איתן, מיקי איתן, אני קורא אותך פעם ראשונה לסדר.

מיכאל איתן: מה קרה?

מיכאל איתן: מותר להעיר הערה.

מיקי לוי: תעיר הערה.

מיקי לוי: אתה כבר נואם.

מיקי לוי: יהיה לך זמן לנאום פה.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, זה סיפור של הממשלה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך, מיקי איתן, יש לך זמן ויש לכל חברי הכנסת זמן לדון.

מיכאל איתן: מותר לקרוא קריאת ביניים.

מיקי לוי: קריאת ביניים, אבל אתה כבר נואם.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שמה שעשית זה לא מכובד, אבל אני לא אענה לך עכשיו.

מיכאל איתן: מה לא מכובד?

מיכאל איתן: מה קרה?

יוסף (טומי) לפיד: צילמו אותך, זה בסדר.

אברהם-בייגה שוחט: נוטים לראות בכלכלנים, משום מה, אנשים יבשים שכל עולמם בתורות הכלכליות, במספרים, בנתונים של המשק, בדברים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם, המציאות היא לגמרי אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: כך גם הנטייה במשך כל השנים, להטיח האשמות בשרי אוצר לדורותיהם, אלה אשר לדעת המבקרים לא רואים ולא שומעים את האזרח, את המובטל, את הנכה; אלה אשר כביכול הכלכלה בשבילם היא נתונים תיאורטיים, ולעולם אין הם נפגשים ומכירים את מצוקת האזרחים.

אברהם-בייגה שוחט: אין שקר וזיוף גדולים מזה.

אברהם-בייגה שוחט: הספרים שלפני

אברהם-בייגה שוחט: כם כוללים דאגה יקרה, דאגה חשובה לתכולתו של המקרר של המובטלת מנתיבות ומבית-שאן.

אברהם-בייגה שוחט: הספרים האלה, בתוכם יש אותם דברים אשר יעשו לחזרתם לעבודה של המובטלים האלה, ואותם ספרים דואגים גם לעידוד תעשיית ההיי-טק בתל-אביב ובמגדל-העמק.

אברהם-בייגה שוחט: מאחורי כל מספר יבש בספרים הללו נמצאים אנשים נושמים, אשר חיים את חייהם ואשר חשוב לי כשר האוצר לשפר את איכות חייהם – – –

טלב אלסאנע: לא חיים.

אברהם-בייגה שוחט: לאפשר להם חיים בכבוד, למצוא פרנסה טובה, קורת גג וחינוך טוב לילדיהם.

לימור לבנת: בספרים לא רואים את זה.

אברהם-בייגה שוחט: זה תקציב שנכתב על-ידי אנשים בשביל האנשים.

אברהם-בייגה שוחט: ספר התקציב מדבר על צמיחה ועל תל"ג גבוה, אבל הוא מתכוון באותו זמן גם לנכים, הוא מתכוון גם ליוצרי הקולנוע והתיאטרון, הוא מתכוון לתעסוקה, לאיכות החיים, הוא מתכוון לישראל טובה יותר.

לימור לבנת: הוא מתכוון, אבל לא יוצא לו.

אברהם-בייגה שוחט: חברי הכנסת, אנחנו נמצאים רק ימים אחדים אחרי ציון יום השנה הרביעי להירצחו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

גדעון עזרא: מה זה שייך?

אברהם-בייגה שוחט: כידידו, כמי שהיה שר האוצר בממשלתו, אני מבקש, ברשותכם, לומר כמה מלים על הישגי ממשלתו בתחום הכלכלה והמשק ועל משנתו הכלכלית כפי שראיתי אותה בארבע השנים ההן.

ציפי לבני: עכשיו זה במסגרת מורשת, שאי-אפשר לבקר?

אברהם-בייגה שוחט: ארבע השנים האלה היו שנים של צמיחה אדירה.

אברהם-בייגה שוחט: ארבע השנים האלה היו שנים של גידול ביצוא, אלה היו ארבע שנים של גידול בהשקעות, של ירידה באבטלה, של יצירת 450,000 מקומות עבודה.

אברהם-בייגה שוחט: אלה היו שנים שתקציב החינוך גדל ב-70%, אלה היו שנים שתקציב הכבישים הוכפל, אלה היו שנים שתקציב המחקר והפיתוח שולש, אלה היו שנים שבהן השקעות חוץ הלכו וגדלו ב-200%.

מיכאל איתן: איזו אינפלציה?

מיכאל איתן: של 15%.

לימור לבנת: איזה גירעון?

מיכאל איתן: גירעון אדיר – – –

אברהם בורג: תודה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה, תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

קריאות: – – –

מיכאל איתן: מה זה רלוונטי?

מיכאל איתן: אתם מסתכלים קדימה או אחורה?

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן, מה, אתה האופטומטריסט של הכנסת?

אברהם בורג: אכפת לך לאן הוא מסתכל?

אברהם בורג: תודה.

מיכאל איתן: כן.

מיכאל איתן: אני רוצה ממשלה שתסתכל קדימה.

אברהם בורג: אני שמח לשמוע.

אברהם בורג: זאת הממשלה של – – –

מיכאל איתן: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן, תודה רבה.

מיכאל איתן: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני השר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: השנים האלה היו שנים – – –

מיכאל איתן: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם-בייגה שוחט: השנים האלה היו שנים שבהן עשה המשק הישראלי את קפיצת הדרך הגדולה ביותר שלו, והדבר יכול אולי להטריד את חבר הכנסת מיקי איתן, אבל על העובדות האלה אני מציע שנתווכח בהזדמנות אחרת.

אברהם הירשזון: אדוני השר – – –

אברהם-בייגה שוחט: השנים האלה היו שנים של קליטת עלייה, של החלטות כלכליות נכונות.

אברהם-בייגה שוחט: יצחק רבין כראש הממשלה התעניין בנושא הכלכלי, היה מעורב בו, ולשמחתי הרבה, כפי שאמרתי, בכל מבחן ובכל אמת מידה אותן ארבע שנים – הדברים שנעשו בהן – היו שנים שייזכרו כשנים טובות ביותר בהיסטוריה הכלכלית של מדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: יש לי הכבוד להגיש את התקציב הראשון בכנסת של המילניום החדש, בשנה הראשונה שבה אנחנו נכנסים לתקופה זו.

אברהם-בייגה שוחט: ישראל נכנסת לתקופה הזאת כאחת המדינת החזקות בעולם מבחינה כלכלית.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נמצאים – – –

ראובן ריבלין: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נמצאים – – –

אברהם הירשזון: אחרי שלוש שנים – – –

דני נוה: בתוך שלוש שנים חוללתם נס עולמי.

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: תראו, הרי אפשר להפוך את הדיון הזה – – –

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: שר האוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר להפוך את הדיון הזה – – –

קריאות: – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – – אפשר להפוך אותו, חבר הכנסת איתן וחבר הכנסת הירשזון, לדיון שבו אני אצטרך להוציא את הארגזים מהמחסן ולפתוח אותם, ואני לא רוצה לעשות את זה.

אברהם-בייגה שוחט: תאמינו לי שאני לא רוצה לעשות את זה.

קריאות: – – –

לימור לבנת: – – –

אברהם-בייגה שוחט: תאמיני לי שאני לא רוצה לעשות את זה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, תודה.

קריאות: – – –

דני נוה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת נווה, תודה.

אברהם בורג: אדוני השר, תמשיך.

ישראל כץ: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, תודה רבה.

אברהם-בייגה שוחט: ישראל נכנסת לתקופה הזאת כאחת המדינות החזקות בעולם מבחינה כלכלית, כמדינה שיש בה תשתית חינוך ותשתית של תעשייה, מערכת פיננסית בריאה, מערכת בריאות ומחקר ופיתוח.

אברהם-בייגה שוחט: בידינו להתקדם ובידינו ליסוג לאחור.

אברהם-בייגה שוחט: רק ההחלטות שאנחנו נקבל, רק המדיניות שאנחנו ננהל, הן יקבעו לאן נצעד; האם נהיה שוב בנסיגה אחורה או אם אכן נוכל להתקדם קדימה.

אברהם-בייגה שוחט: התבונה, הנחישות ושיקול הדעת והאומץ להחליט החלטות – אם נקבל את הדברים שעלינו לעשות, ואותם נעשה, נצעד קדימה.

אברהם-בייגה שוחט: צעידה קדימה משמעותה יותר תוצר, יותר יצוא, יותר תעסוקה בשכר גבוה, יותר חינוך, יותר בריאות, ויותר ביטחון סוציאלי, יותר איכות חיים, יותר רצון של אזרחי ישראל לחיות כאן ויותר רצון של יהודים מכל העולם לבוא אלינו.

מיכאל איתן: רוצים פחות מסים.

מיכאל איתן: פחות מסים רוצים.

אברהם בורג: בסדר.

אברהם בורג: נסדר לך.

מיכאל איתן: מה עם המסים?

אברהם בורג: בסדר.

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת איתן.

אברהם-בייגה שוחט: מטבע הדברים – – –

מיכאל איתן: הכול יהיה יותר.

אברהם-בייגה שוחט: מטבע הדברים, המדיניות הכלכלית והתקציב נגזרים מהמצב במשק.

אברהם-בייגה שוחט: עברו עלינו שלוש שנים – אפשר להתווכח עליהן – והנתונים ישנם וכתובים לא במשרד האוצר, בנאומו של שר האוצר, אלא בפרסומי הלמ"ס; הם נמצאים בפרסומי בנק ישראל, ואני אומר לכם שיכולתי לעמוד פה כמו שעמד ראש הממשלה הקודם ולדבר ולהאשים עד אין קץ.

אברהם-בייגה שוחט: שעה יכולתי לנאום על התוצאות הכלכליות של שלוש השנים, ואני לא עושה את זה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא עושה את זה רק מסיבה אחת – – –

דני נוה: אתה יודע שהם התחילו מהגירעון שהשארת בשנת 1996 – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני לא עושה את זה – מייד תשמע על הגירעון של השנה.

דני נוה: – – –

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת נווה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא עושה את זה כי אני חושב שאנחנו, באמת, צריכים להסתכל קדימה.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול לנהל פה עכשיו דיון פולמוסי, חבר הכנסת נווה, אבל אני אגיד כמה דברים – – –

ישראל כץ: אדוני השר, חזרת מחוץ-לארץ עם שבחים רבים – – – ודיווחת לנו על זה.

אברהם-בייגה שוחט: אין לי – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: אין לי מלה אחת טובה להגיד על ראש הממשלה הקודם לא במדיניות החוץ, לא בכלכלה ואפילו לא בתחום האישי – – –

קריאות: – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – – מלה אחת לא.

קריאות: – – –

אברהם-בייגה שוחט: רצח אופי.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד, שכאשר באנו להכין את התקציב אלה היו הנתונים: משק ממותן במיתון הארוך ביותר שהיה במדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: שלוש שנים, שנה אחרי שנה, של צמיחה שלילית לנפש, וגם השנה יהיה כך.

מיכאל איתן: במקום להידרדר – – –

אברהם-בייגה שוחט: ירידה בהשקעות – – –

מיכאל איתן: במקום להתמוטט.

אברהם-בייגה שוחט: מיקי איתן, יש לי אליך בקשה.

אברהם-בייגה שוחט: לא כל פעם יש נאום תקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אתה תוכל לדבר הרבה על התקציב, בטח גם תעשה את זה בפיליבסטר.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש ממך, כחבר כנסת, תן לדבר בשקט.

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן, אני מצטרף לבקשתו של השר.

מיכאל איתן: יש לי זכות לקריאת ביניים?

אברהם בורג: כן, אבל לא רצופה.

אברהם-בייגה שוחט: יש לי זכות לנאום לאור קריאות הביניים שלך?

אברהם-בייגה שוחט: נדמה לי שמה שנשאר זאת קריאת ביניים.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להתווכח אתך – – –

מיכאל איתן: אני אצנזר חצי ממה שהתכוונתי.

אברהם בורג: גם מזה תוריד איזה שליש.

אברהם-בייגה שוחט: כשבאנו להכין את התקציב, הנתונים היו כדלקמן – חבר הכנסת נווה יצא מכאן, לצערי – משק ממותן במיתון הארוך ביותר מאז קומה של מדינת ישראל.

אברהם-בייגה שוחט: שלוש שנים ברציפות צמיחה שלילית לנפש.

אברהם-בייגה שוחט: ירידה בהשקעות בהיקף של בערך 6% כל שנה, שנה אחרי שנה.

אברהם-בייגה שוחט: עלייה באבטלה מסביבות 6% לסביבות 9%, ואפילו, חבר הכנסת נווה, ואפילו, הגברת לבני, גירעון תקציבי במקום 2%, 3% תוצר.

אברהם-בייגה שוחט: אני זוכר פה את ראש הממשלה מדבר על הגירעון, ואני לא אחזור על ההצגות שלו, כיוון שמבחינתי הוא נעלם ואיננו.

אברהם-בייגה שוחט: כדאי שתדעו את הדברים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: לא רק גירעון תקציבי; גם מיתון, גם אבטלה, גם ירידה בתוצר לנפש.

ציפי לבני: את כל זה אתם משנים עכשיו?

מיכאל איתן: מה עם האינפלציה?

אברהם-בייגה שוחט: התקציב שמונח לפניכם הוא תקציב שיעדיו המרכזיים והעיקריים הם צמיחה תוך כדי שמירה על רמת רווחה בלי לפגוע בשכבות החלשות.

אברהם-בייגה שוחט: זה תקציב שצריך להפוך את כיוון הגרפים ואת המגמה.

אברהם-בייגה שוחט: במקום ירידה מתמשכת, והשנה תהיה ירידה נוספת בתוצר, היא תהיה אולי 2%; זו תהיה שנה שבה תתהפך המגמה, ואנחנו מניחים שבשנה הבאה הגידול יהיה כ-3%.

יהושע מצא: הכול הנחות.

אברהם-בייגה שוחט: ודאי.

אברהם-בייגה שוחט: זו שנה שבה האבטלה תשנה מגמה, ובמקום גידול באבטלה תתחיל ירידה באבטלה – – –

דני נוה: – – –

קריאות: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, זו שנה שנצא בה מאותן שלוש שנים במשק הישראלי שכמעט בכל מבחן, כמעט בכל מבחן כלכלי התוצאה היתה שלילית שנה אחרי שנה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד שאנחנו פועלים בעולם פתוח.

אברהם-בייגה שוחט: המשק הישראלי, הכלכלה הישראלית, כולם צריכים להיות מבנה שקוף, שכל העולם יסתכל עליו.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו חיים במשק שהוא מעורב בקהילה העסקית הבין-לאומית, אנחנו חיים במשק שההחלטות שלו נבדקות מדי יום על-ידי גורמים עסקיים, על-ידי בנקים, על-ידי גורמים בין-לאומיים, שבוחנים אותנו איך וכיצד אנחנו מתקיימים.

אברהם-בייגה שוחט: ישראל במדיניות שלה חייבת להיות חלק מהעולם המפותח, ועליה לפעול על-פי כללי העולם המפותח.

אברהם-בייגה שוחט: היא יכולה להחליט מה היא תעשה עם הכנסתה – מה ילך לעלייה, מה ילך לביטחון, מה ילך לחברה, מה ילך לרווחה, מה ילך לחינוך, אבל כללי המשחק צריכים להיות כללי המשחק של העולם הגדול.

אברהם-בייגה שוחט: אם לא ננהג כך, לא נוכל להתקיים כמשק מפותח.

אברהם-בייגה שוחט: בדילמה שהיתה לנו בין גירעון גדול בתקציב ובין אחריות בתקציב, בחרנו באחריות.

אברהם-בייגה שוחט: בדילמה בין הרמתה או הורדתה המהירה של האינפלציה, בחרנו ביעד מתון ואחראי, המבטא ירידה בזהירות בשנתיים הבאות.

מיכאל איתן: מה קרה לאינפלציה?

מיכאל איתן: מ-14.5% שהשארתם לנו, מה קרה לאינפלציה?

אברהם-בייגה שוחט: בחרנו ליצור מקורות דרך הצמיחה.

מיכאל איתן: השארתם לנו אינפלציה של 14.5% כאשר עזבת.

אברהם-בייגה שוחט: מיקי, רק להזכיר לך: בשנת 1995 היתה האינפלציה 8%.

מיכאל איתן: 14.5% בשנה שעזבת.

אברהם-בייגה שוחט: מיקי איתן, אתה רוצה להפריע – תמשיך.

אברהם-בייגה שוחט: מבחינתי אתה לא קיים לצורך תשובה, בסדר?

אברהם-בייגה שוחט: אל תפריע.

ישראל כץ: אדוני, לא קוראים לו אלי ישי.

ישראל כץ: רק אל שותפיך בממשלה מותר לך לדבר כך.

מיכאל איתן: זוהי המציאות, מה אפשר לעשות.

אברהם-בייגה שוחט: מיקי איתן, אפסיק את דברי ואומר כמה מלים: השנים הנוראות ביותר למשק הישראלי היו שלוש שנות המיתון האלה.

מיכאל איתן: שנות הצלה.

מיכאל איתן: שנות ישע מהאסון שהשארתם.

אברהם-בייגה שוחט: זו חוצפה.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי את כל שרי הממשלה הקודמת, כיצד דיברו על המצב הכלכלי.

אברהם-בייגה שוחט: שמעתי מה קרה עם האבטלה, אני יודע מה קרה אצלכם עם הגירעון ועם ההשקעות.

אברהם-בייגה שוחט: אלה היו השנים הקשות ביותר, הגרועות ביותר למשק הישראלי.

מיכאל איתן: אתה שינית את חוק צמצום הגירעון.

מיכאל איתן: אתה הבאת אותו.

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן, תודה.

אברהם בורג: הגענו לסף ה-50% לנושא זה.

ישראל כץ: מנכ"ל משרד הבריאות דיווח שלשום על תקציב הבריאות.

ישראל כץ: מאות חולים ימותו השנה, כי אין תקציב.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אנחנו רק בהקדמה לנאומו של שר האוצר.

ישראל כץ: אני מבקש שהשר יתייחס לתקציב משרד הבריאות.

אברהם בורג: אדוני ימשיך בהתאם.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, תודה.

אברהם-בייגה שוחט: בקשות תבקש מאריק שרון.

אברהם-בייגה שוחט: הוא חבר שלך, והוא מדבר אתך אמת.

ישראל כץ: אולי תרים את הרגל, שנראה את קצה האצבע שלך.

אברהם-בייגה שוחט: דבר, דבר עם אריק שרון.

ישראל כץ: אולי תרים את הרגל.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: דבר עם ראש הסיעה שלך, שאתה אומר שהוא שקרן.

אברהם בורג: אדוני שר האוצר, חבר הכנסת כץ, תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, זוהי קריאה מקדמית לסדר.

ישראל כץ: אם זה הסגנון, תרים את הרגל, אולי האצבע זזה.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ישראל כץ: אתם תהיו אחראים לכך שאלפי אנשים ימותו השנה, כי תבזבזו את הכסף על מטרות אחרות.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אברהם בורג: תודה רבה, עכשיו אתה מסודר.

אברהם-בייגה שוחט: דיברת לאחרונה עם אריק שרון?

אברהם בורג: אדוני שר האוצר, אותך אני לא יכול לקרוא לסדר.

אברהם בורג: תודה.

ישראל כץ: חוצפה, על כל שאלה הוא עונה בשאלה.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, עד כאן.

ישראל כץ: אני פונה אליך.

אברהם בורג: פנית, תודה.

אברהם בורג: אדוני השר ימשיך.

ישראל כץ: הוא לא יכול לדבר אל חבר כנסת כאילו היה מנכ"ל.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני מבקש ממך לא למתוח את הגבול.

אברהם בורג: קראתי אותך לסדר פעמיים, מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול לומר, שיש כמה דברים שילוו את המדיניות הכלכלית: דבר ראשון, אנחנו נערכים לרפורמה במס.

אברהם-בייגה שוחט: לא כפי שהיה בממשלה הקודמת, שדיברו על זה שלוש שנים, וזה אפילו לא הגיע להחלטה בממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: תוקם ועדה שתעסוק ברפורמה במס.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת שרון, חבר הכנסת כץ נמצא כאן, אתה יכול לדבר אתו.

ישראל כץ: את סגנונו של הנואם הוא צריך לשמור לישיבת הממשלה ולא לכאן.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני אוציא אותך מן האולם.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני אוציא אותך מן האולם, וזה עוד מוקדם מדי בשביל הדיון.

אברהם בורג: אנחנו צריכים את ההפרעות שלך בשלב יותר מאוחר.

אברהם-בייגה שוחט: בימים הקרובים אנחנו מקימים ועדה שתהיה מורכבת מכמה נציגים של האוצר ומקבוצה של אנשים מהאקדמיה ומהמגזר העסקי.

אברהם-בייגה שוחט: הוועדה תכין בתוך זמן מוגבל הצעה לרפורמה כוללת במס, ואני מקווה שנוכל לבוא אתה לכנסת, כך שבתחילת 2001 נחיה במשטר מס אחר.

אברהם-בייגה שוחט: הבסיס יהיה הורדת השיעורים, הרחבת הבסיס ורפורמות נוספות רבות שמתלוות להחלטות הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני קורא לעובדי הנמלים, שנמצאים כעת בעיצומים, לחזור לעבודה ולהיכנס לשיחה ולמשא-ומתן עם נציגי רשות הנמלים.

מקסים לוי: למה לא נכנסת אתם למשא-ומתן?

אברהם-בייגה שוחט: הרפורמה בנמלים היא חשובה.

אברהם-בייגה שוחט: נפגשתי עם עובדי הנמלים יחד עם שר התחבורה, ודיברנו אתם ועל לבם, לאפשר מצד אחד לקיים שינוי מבני, ליצור תחרות, לאפשר הוזלה של מחירים, ומצד שני לשוחח אתם כדי להבטיח להם רשת ביטחון וכדי שהם יבינו שאנחנו לא יכולים להישאר עם הדברים כפי שהתקיימו במשך 50 שנה.

אברהם-בייגה שוחט: בית-הדין לעבודה קרא להם לחזור לעבודה ולהיכנס למשא-ומתן.

אברהם-בייגה שוחט: אני קורא מכאן לעובדי הנמלים לאפשר ביצוע שינויים שהם חיוניים למשק, ולשבת ולדבר על אותם דברים שהם זכויותיהם, ובכך אסור לפגוע.

אברהם-בייגה שוחט: בקשר למדיניות המוניטרית, אנחנו מניחים שהריבית הריאלית תהיה יותר נמוכה בשנה הבאה.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נמצאים היום בסביבת יעד האינפלציה, ואני בטוח כי המדיניות המוניטרית תתאים את עצמה להחלטות הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: המדיניות התקציבית שעשינו והרפורמות יאפשרו לנו בהחלט לחיות במצב שבו הבנק המרכזי אכן יוריד את הריבית, וכל זאת בלי לגרום לעלייה באינפלציה.

אברהם-בייגה שוחט: בימים האחרונים הופנתה אצבע מאשימה גם על-ידי חברים מתוך הקואליציה, לגבי רגישותו של שר האוצר לנושאים חברתיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא מתבייש בדרך הציבורית שעברתי, אני גם לא מתבייש בדברים שנעשו בממשלה שבה כיהנתי כשר האוצר, מבחינת המהפכה בהקצאת משאבים לחינוך, מבחינת חוק הבריאות שתמכתי בו כשר האוצר, ומבחינת מה שנעשה להבטחת זכותם של אנשים שהיו בקרנות הפנסיה, שלצערי הרב חלקן לא יכולות לעמוד בחשבון האקטוארי.

ישראל כץ: מה אתה אומר בנושא סל הבריאות?

אברהם-בייגה שוחט: אבל אני אומר לכם, לכל אלה שמציעים שנחלק משאבים בלי שתתחדש הצמיחה, לכל אלה שחושבים שאפשר לעשות מעשה שנראה טוב ויפה מבחינה חברתית: אי-אפשר לעשותו, אלא אם נחדש את הצמיחה.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם, חברי הכנסת, כי בשנה הבאה הצמיחה תהיה יותר גדולה מכפי שהיא השנה.

יהושע מצא: צמיחה לעשירים.

דני נוה: תספר את זה לילדים שיחיו השנה בסיכון, כי אין כסף עבורם.

ישראל כץ: תספר את זה לאנשים שימותו השנה, כי אתה לא נותן כסף לסל הבריאות.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת נווה, אחת הממשלות שקיצצה בחינוך במשך שלוש שנים, שנה אחרי שנה, שנה אחרי שנה, סכום של מיליארד ו-300 מיליון שקל, היתה הממשלה שאתה היית מזכירה.

דני נוה: בגלל הגירעון שהשארתם לנו.

דני נוה: 15 מיליארד שקל גירעון.

דני נוה: אין לך בושה לעמוד כאן ולומר את זה?

אברהם-בייגה שוחט: ומה הגירעון השנה?

אברהם-בייגה שוחט: 18 מיליארד שקל.

אברהם-בייגה שוחט: איזו חוצפה זו.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אפשר להמשיך, אדוני השר.

אברהם בורג: אני חושב שהנקודה ברורה מטעם שני הצדדים.

אברהם-בייגה שוחט: מכאן אני רוצה לפנות לחברי בקואליציה ולומר להם, שהתקציב כפי שהוגש הוא המסגרת.

אברהם-בייגה שוחט: המסגרת לא ניתנת לשינוי, לא בגודל ההוצאה, לא בשיעור הגירעון ולא במיסוי שקיים בהצעות למיניהן.

אברהם-בייגה שוחט: לאחר קריאה ראשונה אפשר לקיים דיונים, להכניס כמה שינויים בתוך מסגרת התקציב, וכך אכן ייעשה.

ציפי לבני: זה קשור לסחיטה מתמדת.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר פה שזו הדרך לעשות את הדברים האלה, אבל אני רוצה להוסיף ולומר, שיושב-ראש הכנסת, בהתאם לפנייה של מישהו מהאופוזיציה, ישאל אותי מחר אם יש הסכמים, אם נחתמו דברים, אם הובטחו סכומים.

אברהם-בייגה שוחט: אני כבר חוסך את המצב הזה ואומר, אדוני היושב-ראש: אין הסכמים, לא נעשו שום הסכמים עם שום מפלגה.

ראובן ריבלין: עד מחר בערב יהיה שינוי?

אברהם-בייגה שוחט: לא יהיה שום שינוי.

אברהם בורג: אם יהיה שינוי נקבל דיווח.

אברהם-בייגה שוחט: לא יהיה שום שינוי.

אברהם-בייגה שוחט: נפגשתי עם ראשי הסיעות.

אברהם-בייגה שוחט: תשמע, זאת לא הממשלה שלכם – כשדן מרידור עמד פה וראש הממשלה עמד מאחור ועשה הסכמים.

אברהם-בייגה שוחט: הרי ראינו את זה.

ראובן ריבלין: אמרו לי לחכות, שמחר יהיה שינוי.

אברהם-בייגה שוחט: בדיבורים שלי לא היתה מלה נגד הממשלה הקודמת.

ראובן ריבלין: אדוני שר האוצר, הם אמרו שיהיה שינוי.

ראובן ריבלין: למי להאמין?

אברהם-בייגה שוחט: לא יהיה מצב, שעומד פה שר אוצר כמו דן מרידור, ומאחורי הקיר הזה – – –

אברהם בורג: לא יהיה.

אברהם בורג: אני חושב שזו הבטחה ראויה.

מיכאל איתן: בממשלה הזאת לא היה?

אברהם בורג: הוא אמר "לא יהיה".

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: זה רק תיקון לשוני.

אברהם בורג: אדוני השר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד מלה – – –

יהושע מצא: – – – הוא עומד וצוחק ומגחך.

אברהם בורג: אדוני השר, תמשיך, אני מבקש ממך, תיעתר לבקשתי.

אברהם-בייגה שוחט: ראיתי אותך בוועדת הכספים משתולל, צועק על הממשלה, אומר שלא תצביע בעד הממשלה, הרי ראיתי אותך, ראיתי אותך בקלונך, ראיתי איך התנהגו כלפיך, ראיתי אותך בוועדת הכספים.

יהושע מצא: הממשלה הוסיפה תקציב לבריאות, אתם הפחתתם מהבריאות.

אברהם בורג: אדוני שר האוצר, להתווכח – כן; לפגוע, אני מבקש – לא.

יהושע מצא: – – –

אברהם בורג: אדוני שר הבריאות לשעבר.

אברהם בורג: חברת הכנסת לימור לבנת.

אברהם בורג: אדוני השר, תמשיך בבקשה.

ראובן ריבלין: – – – ועוד נפגעתי.

אברהם-בייגה שוחט: יחד עם התקציב מונח גם חוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: הוצאנו מתוכו את הדברים שאפשר היה לא להכניס לתוכו.

אברהם-בייגה שוחט: החוק עוסק ברפורמות שונות, בנושאים שכרוכים וחייבים להיות בתוך החוק לצורך הפעלת התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני יכול להגיד לכם, שמבחינת שינויי החקיקה, הוא הרבה יותר מצומצם מהחוק שהוגש בשנה שעברה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא עדיין גדול למדי, אבל נמצאים בו הדברים החשובים.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ומסכם ואומר את זה פה מעל דוכן הכנסת, ודברי נרשמים: השנה הבאה תהיה שנה שבה הנתונים הכלכליים יהיו יותר טובים מאשר השנה.

אברהם-בייגה שוחט: תיפסק ההידרדרות של המשק, תיפסק ההידרדרות באבטלה ונראה איך הדברים יתבצעו בפועל.

לימור לבנת: בינתיים אתם מוסיפים עוד תקנים ומשרות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש להודות לאנשי אגף התקציבים ולאנשי האוצר שעסקו בהכנת התקציב על העבודה הקשה ועל המסירות שהיתה בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש מהכנסת לאשר את את חוק ההסדרים במשק המדינה ואת חוק התקציב ולהעבירם לוועדת הכספים להכנתם לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם-בייגה שוחט: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני השר.

אברהם בורג: אני רוצה להגיד מלה לגבי חוק ההסדרים.

אברהם בורג: פניתי אליך לפני שבועות רבים בנושא של חוק ההסדרים.

אברהם בורג: אני חושב שחוק ההסדרים שמונח על השולחן הוא הרבה יותר מצומצם ממה שהיה בפעמים קודמות, עדיין לא למדתי את כולו.

אברהם בורג: דומני שהעיקרון שצריך להנחות את הכנסת מעתה ועד הקריאה השנייה והשלישית אלה דברים שהם נסמכי תקציב בחוק ההסדרים וצריכים להיות חלק מחוק ההסדרים, ודברים אחרים צריך לבוא עליהם בדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני, ישבתי עם יושב-ראש ועדת הכנסת, עם יושב-ראש הקואליציה, עם יושב-ראש ועדת הכספים, והוצאנו מחוק ההסדרים כל מה שאפשר היה להוציא.

אברהם בורג: הרבה כן, את הכול – אני לא בטוח.

אברהם בורג: תודה רבה, אדוני השר.

לימור לבנת: כל מה שידעתם שלא יעבור.

אברהם בורג: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

אברהם בורג: לאחר מכן, חבר הכנסת אריאל שרון.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד בזאת להודיע על חילופי אישים מטעם סיעת המרכז בוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי: במקום חבר הכנסת אורי סביר, יכהן חבר הכנסת מיכאל איתן.

): אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום לחלק את ועדות הכנסת לשתי קבוצות, אשר יקיימו את ישיבותיהן בימים ב' וג' כדלקמן: קבוצה א' בשעות 11:00-09:00, וקבוצה ב' בשעות 13:00-11:00.

לימור לבנת: למה עכשיו?

): חשוב לי שכולם ישמעו, גברתי.

): אנחנו מסיימים בתוך שנייה.

): את מתעצבנת, זה לא בריא.

אברהם בורג: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, זה לא היה צריך לעלות עכשיו.

אברהם בורג: תמשיך, בבקשה.

): קבוצה א' תכלול את הוועדות הבאות: ועדת הכנסת, ועדת הפנים ואיכות הסביבה, ועדת העבודה והרווחה, הוועדה לענייני ביקורת המדינה וועדת הכלכלה.

): קבוצה ב': ועדת הכספים, ועדת החוץ והביטחון, ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, הוועדה לקידום מעמד האשה והוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי.

אלי גולדשמידט: אתה רוצה שאתחיל את הדיונים רק בשעה 11:00?

): אני מסיים.

): אם יש איזה שאלות – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: יושב-ראש סיעת הליכוד, בבקשה.

אלי גולדשמידט: אני מודיע כאן שאני לא יודע לא לעשות תקציב ולא הסדרים, אם אני מקיים ישיבה של שעתיים ביום.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טריף, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת גולדשמידט, תודה רבה.

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, בבקשה.

אריאל שרון: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מקובל שהאופוזיציה פותחת ותוקפת את הממשלה.

אריאל שרון: הרשו לי לפתוח ולומר מה אומרת הממשלה על עצמה.

אברהם בורג: רק שנייה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טריף, חבר הכנסת גולדמשיט, אני מבקש לא לקיים את הוויכוח הזה באולם המליאה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא אומר מלה.

אברהם בורג: אדוני השר שוחט.

ישראל כץ: אולי תזהיר אותו גם כן?

אברהם בורג: גם זה יגיע.

אברהם בורג: בבקשה.

אריאל שרון: הרשו לי לפתוח ולומר מה אומרת הממשלה על עצמה, ואני מצטט: "הממשלה עדיין לא מבינה את חומרת המצב וממשיכה לפגוע בחלשים.

אריאל שרון: רשימת מוקדי האבטלה מבטאת את ההתייחסות המפלה של הממשלה כלפי שתי קבוצות אוכלוסייה הרחוקות ממרכז המדינה ורחוקות מלבם של אנשי האוצר – –

אברהם-בייגה שוחט: אתה דאגת לה.

אברהם בורג: אדוני השר, זה לא מקובל עלי, עם כל הכבוד.

אברהם בורג: אם אדוני השר רוצה לקרוא קריאת ביניים, שיעביר את זה לאחד מחבריו מן הסיעה שיעשה את זה במקומו.

ישראל כץ: לא היה שר אוצר שבמקום להגיד – – – הוא צועק.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני מבקש ממך.

אברהם בורג: חבר הכנסת כץ, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, ופעם שנייה, אני מבקש ממך.

ויצמן שירי: – – – האינדיאנים.

אריאל שרון: – – והם תושבי ערי הפיתוח וערבים.

אריאל שרון: זו תקופה ארוכה שבראש מוקדי האבטלה אנחנו מוצאים את היישובים הערביים ואת ערי הפיתוח ולאיש לא אכפת".

אריאל שרון: כאמור, דברי הממשלה על עצמה.

ויצמן שירי: מי גרם לאבטלה?

אברהם בורג: שאלה טובה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אריאל שרון: שאלה טובה, יש גם תשובה טובה.

אריאל שרון: כאמור, דברי הממשלה על עצמה.

אריאל שרון: אלה הם דברי השר אלי ישי ביום 18 באוקטובר 1999; ציטוט מדויק.

ויצמן שירי: אתה מתכוון ליד ימין, לא ליד שמאל.

אריאל שרון: בעצם, מכל ההבטחות של הממשלה, כל מה שנותר הוא כרטיסי הביקור עם הבטחות שווא; כל מה שנותר הוא זעקות השבר של מוכי גורל, של מובטלים, של מופלים לרעה בחינוך.

אריאל שרון: אני שואל אתכם: את החירשים-אילמים שהופיעו אתמול באחת מוועדות מהכנסת ראיתם?

אריאל שרון: כל מה שהם צריכים כדי לאפשר להם ליהנות מן המעט שהם יכולים הוא 800,000 ש"ח.

אריאל שרון: הדיון התנהל בדממה – ציין הכתב בעל הנפש הפיוטית – אבל עומק הטרגדיה הדהד כסערת רעמים.

אריאל שרון: ואתם מחייכים, מרוצים מעצמכם.

אריאל שרון: את הורי הילדים עם תסמונת דאון, המבקשים על נפש ילדיהם ועתידם כדי שיוכלו ללמוד במערכת החינוך הרגילה, שמעתם?

אריאל שרון: האם הסתכלתם – ואני הסתכלתי – בפניו של האב החרד, שיודע שעל-ידי הכשרה נוספת, מצומצמת בסך הכול, ניתן לאפשר לילדו ללמוד יחד עם ילדים אחרים ולהיות לאדם יוצר?

אריאל שרון: ואתם מנעתם זאת.

אריאל שרון: אתכם זה כנראה לא מעניין.

אבשלום וילן: חבר הכנסת שרון, שלוש שנים הייתם בממשלה.

אבשלום וילן: מה עשיתם עם כל אותן בעיות כואבות?

ויצמן שירי: הוא רואה טוב.

ויצמן שירי: הוא לא שומע – – –

אריאל שרון: לזעקת הנכים השובתים כאן לידנו האזנתם?

אריאל שרון: אתם יודעים לחבק נכה ולהוביל את עגלתה בערב שבת, כשבלבכם כבר החלטתם לפגוע בנכים והכול הצגה כדי לתמרן את מוכי הגורל.

אריאל שרון: כולנו ראינו את החיבוק.

אריאל שרון: דיברתם על תעסוקה למובטלים.

אריאל שרון: והנה, בחודש ספטמבר האבטלה גדלה אצלכם בכ-1% והגיעה ליותר מ-160,000 מובטלים.

ויצמן שירי: אלה אותם אנשים ששלחתם להכשרה.

ויצמן שירי: הם חזרו מההכשרה.

ציפי לבני: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ויצמן שירי, זה לא נכון.

אברהם בורג: אני מבקש.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני מודה לך.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש – – –

אברהם בורג: לא בהכרח.

אבשלום וילן: שאלתי רק אם אפשר.

אריאל שרון: מספר המשפחות הזקוקות להבטחת הכנסה גדל.

אריאל שרון: הממשלה כבר צריכה 320,000 מקומות עבודה.

אריאל שרון: אני שואל אתכם: מה יהיה מחר?

אריאל שרון: בחינוך, שהוא המפתח להתפתחותה של ישראל וללכידות החברתית שלה, אוכלוסיית התלמידים והסטודנטים בשנת 2000 צפויה להיות גדולה בהשוואה לשנה החולפת.

אריאל שרון: אבל התקציב יהיה זהה במונחים ריאליים.

אריאל שרון: פירוש הדבר פחות כסף לתלמידים, למערכת החינוך ולמימוש הבטחות לסטודנטים.

אריאל שרון: אבל החמור ביותר הוא – – –

שלום שמחון: אם היה כל כך טוב אתכם, למה החליפו אתכם?

אברהם הירשזון: גם אתכם החליפו.

אברהם הירשזון: שמעתם את שר האוצר – – –

לימור לבנת: – – – סיפרתם בלוף לכולם, והציבור קנה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אלה היו 60 שניות על ההיסטוריה הפוליטית של מדינת ישראל.

אברהם הירשזון: אפשר לחשוב שאתם הייתם חסיני אש.

אברהם בורג: חבר הכנסת הירשזון, אני מודה לך.

שלום שמחון: אתה מצייר פה איזו תמונה פסטורלית כזאת, ואפשר לחשוב – – –

אברהם הירשזון: אתה לא יכול לומר – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שמחון, אפילו נוסטלגיה זה לא מה שהיה פעם.

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ויצמן שירי, ברוך הבא.

אברהם בורג: חבר הכנסת ויצמן שירי, תודה.

אברהם בורג: נא לאפשר ליושב-ראש האופוזיציה להמשיך בדבריו.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, בבקשה.

אריאל שרון: החמור ביותר הוא בכך, שבהצעת התקציב הזאת ימשיכו בתי-הספר העשירים לפרוח על חשבון בתי-הספר העניים שבפריפריה ובשכונות המצוקה, שימשיכו לדרוך במקום או אף להידרדר.

אריאל שרון: דווקא כאן היה צריך להשקיע הרבה יותר ולתת הזדמנויות שוות.

אריאל שרון: האלימות גוברת.

אריאל שרון: מעשי רצח נוראיים של נשים וילדים, מעשי אלימות והתאכזרות שהולכים וגוברים – כולנו מזועזעים, כולנו מדברים, וגם טוב שמדברים.

אריאל שרון: באופוזיציה זה גם תפקידנו.

אריאל שרון: אבל אתם בממשלה, ואתם לא עושים מאומה.

אריאל שרון: גם בנושאי תרבות קיצצתם.

אריאל שרון: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה הזאת נכשלה, כפי שמסתמן מהצעת התקציב, בחינוך, בבריאות ובטיפול באבטלה.

אריאל שרון: הממשלה נכשלה בטיפול באלימות הפנים, נכשלה במתן הזדמנויות שוות.

אריאל שרון: אתם מגבירים את העוני ומגדילים את הפער החברתי, והתקציב שלכם הוא ההיפך ממה שצריך להיות.

אריאל שרון: צריך להביא ללכידות חברתית.

אריאל שרון: אתם, במדיניות

אריאל שרון: כם הכלכלית, מגבירים את הפירוד.

אריאל שרון: מדינת ישראל אינה מדינה רגילה, ואי-אפשר לשקול הכול במונחים כלכליים קרים של עלות-תועלת.

אריאל שרון: צריך לקלוט עלייה, ליישב, לבנות תשתיות מן היסוד, לקלוט עולים מ-102 מדינות, דוברי 82 שפות.

אריאל שרון: יש גידול בעלייה.

אריאל שרון: השנה יעלו 70,000-65,000 עולים.

אריאל שרון: כבוד היושב-ראש, אם אני יכול בהזדמנות זו לפנות אליך בבקשה: הייתי שמח מאוד לו אחת לחודש היית מדווח לכנסת על מספר העולים שהגיעו.

אריאל שרון: הרי אנחנו כנסת ציונית.

אריאל שרון: אני חושב, שהיה מאוד טוב לו היינו מכניסים את הנוהג הזה.

אריאל שרון: אני פונה אליך בבקשה.

אברהם בורג: אני אבדוק את זה.

אריאל שרון: זה לשיקול דעתך.

אברהם בורג: אבדוק את זה.

אברהם בורג: תודה.

אריאל שרון: בהרבה נושאים העלות היא עכשיו והתועלת מאוחרת יותר.

אריאל שרון: זו דרכה של הציונות.

אריאל שרון: אתם, במדיניות שלכם, בהסכם הכלכלי עם הפלסטינים, הרסתם את החקלאות הישראלית.

אריאל שרון: הפכתם רבים מן החקלאים הישראלים לאריסים באריסות – – –

שלום שמחון: תאמין לי שאני ממש לא יודע אם לצחוק או לבכות.

אברהם בורג: עדיף לבכות.

אברהם בורג: זה הרבה יותר בטוח.

אברהם בורג: תודה.

שלום שמחון: זה משהו.

אריאל שרון: מאחר שאתה נמנה עם אלה שחיפו על זה, כדאי שתבכה.

ציפי לבני: אתה מביא – – – אותם עובדים זרים.

שלום שמחון: – – – באנו אליך שתעזור לנו – – –

אברהם-בייגה שוחט: עזוב את השטויות שלו.

אריאל שרון: הזמן כאן מוגבל.

אריאל שרון: אבל אם כבר העלית את זה, תרשה לי להגיד לך דבר אחד: נושא החקלאות והזכויות – אלמלא העסקנים של החקלאים, הוא היה נפתר כבר מזמן.

אריאל שרון: אני אמרתי לכם מאה פעמים – – –

שלום שמחון: לא ידעתי שהעסקנים – – –

אריאל שרון: – – – אלא מה הייתם עושים?

אריאל שרון: מה אתם הייתם עושים, אם הבעיה היתה נפתרת?

אריאל שרון: במה היית מתעסק?

שלום שמחון: סוף סוף – – –

אריאל שרון: את הדבר הזה היה אפשר לעשות מזמן.

אריאל שרון: הפכתם רבים מן החקלאים הישראלים לאריסים באריסות הפוכה.

אריאל שרון: אצלנו האריס הוא בעל הקרקע המשועבד לסוחר פלסטיני מעזה.

שלום שמחון: כדאי שתדע את הנתונים.

שלום שמחון: התקציב בממשלה החולה של פרס היה מיליארד ו-700 מיליון שקל.

שלום שמחון: אתם הורדתם אותו במיליארד שקל.

שלום שמחון: קיצצתם אותו ב-700 מיליון שקל.

אברהם בורג: חבר הכנסת שמחון, תודה.

שלום שמחון: תגיד את האמת.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא יודע.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא יודע על מה הוא מדבר.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שמחון, אני מודה לך.

שלום שמחון: 700 מיליון שקל.

אברהם בורג: חבר הכנסת שרון, בבקשה.

אריאל שרון: אני יודע שזה מכאיב לכם.

אריאל שרון: אתה יודע את המאבקים שלי בנושא הזה.

שלום שמחון: – – – בממשלה שלך אולי.

אברהם-בייגה שוחט: – – – מי שכתב לו את הנאום לא יודע על מה הוא מדבר.

אריאל שרון: אתם, עסקני המושבים, גרמתם לכך שהחקלאים קופחו.

שלום שמחון: 700 מיליון שקל – 70% מתקציב משרד החקלאות.

שלום שמחון: התקציב האחרון שהוא השאיר היה מיליארד ו-700 מיליון שקל.

אברהם בורג: חבר הכנסת שמחון, תודה רבה.

ראובן ריבלין: כל מה שעשיתם היה להביא פועלים זרים.

ראובן ריבלין: שום דבר לא עשיתם.

אברהם בורג: תודה.

ראובן ריבלין: זה הדבר היחיד שעשיתם.

שלום שמחון: זו ססמה.

אריאל שרון: אולי כדאי שאת זה שר האוצר – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, כל אחד – שיתעסק עם האדנית שלו.

ראובן ריבלין: כל אחד – איפה שכואב לו.

אברהם בורג: תודה.

אריאל שרון: אולי כדאי שכל אחד ישמע.

אריאל שרון: זה יקרה השבוע – עומד פלסטיני מעזה, ואני מכיר אותו אישית והוא אדם מאוד סימפתי, לרכוש 50% ממניות "מרבק" באזור התעשייה בבאר-טוביה.

אריאל שרון: נראה שזו התגשמות החלום הציוני בעיניכם.

בנימין אלון: – – – קריית-מלאכי.

אריאל שרון: חזון יישוב הנגב נגנז על-ידי הממשלה הנוכחית.

אריאל שרון: אני יודע שלא נעים לשמוע.

שלום שמחון: לשמוע דברים שלא – – –

אריאל שרון: חזון יישוב הנגב נגנז על-ידי הממשלה הנוכחית, פרט לשפן אחד קטן ששלפתם בקזינו.

אריאל שרון: על מה יהמרו?

ויצמן שירי: 20 שנה שלטתם.

ויצמן שירי: מה עשיתם?

ויצמן שירי: 20 שנה שלטת.

ויצמן שירי: מה עשית בנגב, במקום שממנו באת?

אריאל שרון: על מה יהמרו שם?

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, תן לדברים לזרום.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני מבקש ממך.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני קורא אותך לסדר.

אריאל שרון: על מה יהמרו שם, על דמי האבטלה?

אריאל שרון: על מה יהמרו שם?

אריאל שרון: מצפה-רמון לא צריכה קזינו.

אריאל שרון: טיפלו בה טיפול נקודתי, בשלושה-ארבעה צעדים.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אריאל שרון: תשנו שם את המצב.

אריאל שרון: כך גם בקריית-שמונה, מכובדי שר האוצר.

אריאל שרון: לפני כמה ימים עמדתי לידך.

אריאל שרון: זה היה אחרי טקס האזכרה ליצחק רבין, זיכרונו לברכה.

אריאל שרון: דיברתי אתך על הנושא הזה.

אריאל שרון: שלושה-ארבעה צעדים קטנים תעשו.

אברהם-בייגה שוחט: – – – איזו חוצפה.

ויצמן שירי: למה לא עשית את זה במשך 20 שנה?

אברהם בורג: רבותי, רבותי.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, מספיק.

אברהם-בייגה שוחט: מה החוצפה הזאת?

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אברהם בורג: אדוני השר, בבקשה.

ויצמן שירי: השארתם אדמה חרוכה אחריכם.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני מבקש ממך.

אריאל שרון: שר האוצר, מכובדי שר האוצר, אתה יודע, אני דואג להתיישבות יותר מכם.

אברהם בורג: לא פחות.

אריאל שרון: בדיבורים, כן.

אברהם-בייגה שוחט: בדיבורים.

אריאל שרון: כשיש בעיה בתנועה הקיבוצית, היא באה אלי.

אריאל שרון: ותרשה לי לשאול אותך שאלה: מדוע אתה כשר האוצר עושה מאמצים לפטור קיבוץ בצפון הארץ, שאני מאוד מעריך ואני תמיד עזרתי לו, ממכרז בעניין מחצבה – –

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אריאל שרון: נו, באמת.

אריאל שרון: אני אגיד לך את זה אחר כך, שתדע בדיוק.

נסים דהן: לא, תגיד בקול רם.

אריאל שרון: – – ואינך מוכן לפטור חברה יחידה שעובדת באבן במצפה-רמון, חברה יחידה שמעסיקה אנשי מצפה-רמון?

אריאל שרון: ומה קורה היום?

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אריאל שרון: לא למדת, לא התכוננת.

אריאל שרון: אתה כנראה לא גר הרבה שנים בנגב.

אריאל שרון: אז אני אומר: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו.

אריאל שרון: אפשר לפתח תעשיית שיש במצפה-רמון, אבל מה קורה היום?

אריאל שרון: רבותי, היום חוצבים שיש ערבים מחברון.

אריאל שרון: הוא לא מעובד במצפה-רמון.

אריאל שרון: יש רק מפעל אחד שמעבד – אחד – ועליו אתם מקשים.

אריאל שרון: זה אחד מאותם שלושה-ארבעה הצעדים שאמרתי.

רוני מילוא: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אריאל שרון: ולאן מעבירים את האבנים היפהפיות?

אריאל שרון: לאן מעבירים אותן?

אריאל שרון: למפעלי שיש יפים מאוד של נאסר נאסר, של חוסיין נאסר – כל אלה בבית-לחם – ל"שיש פטרה".

ויצמן שירי: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, בבקשה.

קריאה: – – –

אברהם בורג: אז מה?

אברהם בורג: אז מה?

אברהם בורג: גם לך מותר להגיד הכול, אבל לא בקול גדול.

ויצמן שירי: שידייק.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אברהם בורג: אדוני השר, אני אבקש שתהיה מסודר בלי שאני אקרא אותך לסדר.

אריאל שרון: והמדיניות הכלכלית של הליכוד נתנה – – –

קריאה: – – –

אברהם בורג: זאת הדדיות.

משה קצב: – – –

ציפי לבני: – – –

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת ריבלין, אני מצר על דבר אחד, שלא הגענו להסכמה בינינו שלא מפריעים לא לנאום שר האוצר ולא לנאום ראש האופוזיציה.

ישראל כץ: – – –

משה קצב: – – –

אברהם בורג: אדוני חבר הכנסת קצב, גם במליאה יש הדדיות.

אברהם בורג: אני רואה מכאן את שני הצדדים.

משה קצב: שר האוצר נאם נאום מלא – – –

אריאל שרון: רבותי, אנחנו נתנו ניכוי במס הכנסה, כדי 25%, למצפה-רמון.

אריאל שרון: הוא עומד להסתיים בסוף השנה.

אריאל שרון: תאריך אותו.

אריאל שרון: אנשים שחיים שם לא יודעים היום – להאריך, לא להאריך.

אריאל שרון: מדובר באוכלוסייה בעלת הכנסה בתחום הזה.

אריאל שרון: תאריך.

אריאל שרון: תודיע עכשיו שאתה מאריך.

אריאל שרון: זה קשור באחיות, זה קשור במורות, זה קשור בגננות.

יהושע מצא: את הקזינו תקים בשדה-בוקר.

דוד טל: – – –

אריאל שרון: מה שחסר לנגב – – –

יהושע מצא: הגשמת החלום הציוני של בן-גוריון.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, אתה מפריע לחבר הכנסת שרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אריאל שרון: מה שחסר לנגב אינן התופעות החברתיות הנלוות לקזינו.

אריאל שרון: הנגב משווע להשקעות בתשתית.

אריאל שרון: וכמובן, יש שאלה – יש פה שאלה אמיתית, ואני לא מתעלם ממנה – כיצד תשקיע מדינת ישראל, דלת המשאבים, את הסכומים הגדולים הדרושים על מנת לחולל שינויים בנגב.

אריאל שרון: אני מתרכז בנושא הזה במיוחד, ואני מציע – והצעתי את זה, זה כבר מופיע בדוח-רונן שיזמתי בזמנו, שבו מצויה אולי המהפכה הגדולה ביותר בתחום משאבי הקרקע ושהממשלה שלנו אימצה אותו – – –

אבשלום וילן: על דוח-רונן לא תהיה תפארתך.

אריאל שרון: אני מציע לעשות זאת בעזרת המשאב היחיד המשמעותי העומד לרשותה של ישראל: הקרקע.

אריאל שרון: הצעתי – להציע ליזמים זכויות בקרקע על שטחים נרחבים, וזאת בתמורה להשקעתם בפיתוח תשתיות חיוניות לפיתוח הנגב – –

שלום שמחון: – – –

אברהם הירשזון: – – – מהקיבוצים.

אריאל שרון: – – כמו הקמת מסילת ברזל מהירה לנגב, בתמורה – – –

שלום שמחון: אתה יודע על מי אתה מגן?

שלום שמחון: אתה לא מגן על אריק שרון.

שלום שמחון: אתה מגן על – – –

ישראל כץ: – – –

ראובן ריבלין: חברים, אל תנצלו את טוב לבו של היושב-ראש לקריאות ביניים רבות מדי.

ראובן ריבלין: לא לנצל את טוב הלב של היושב-ראש, אני מבקש.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריאל שרון: אני מאוד מצר שאני לוקח את הזמן, אבל כנראה – – –

ראובן ריבלין: אנחנו לא נביא בחשבון את הרגעים שבהם חברי מפלגת ישראל אחת רצו לבוא לידי ביטוי.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נביא את זה בחשבון.

אריאל שרון: אני רוצה לתת דוגמאות מה ניתן לעשות: הקמת מסילת ברזל מהירה לנגב, בתמורה לקבלת קרקע לאורך תוואי המסילה, במסגרת מכרז שהמדינה תפרסם; הקמת בית-חולים חדיש נוסף, בתמורה לזכויות בנייה מסחריות ואחרות כחלק מהמיזם.

אריאל שרון: תוספת אוכלוסין משמעותית לנגב חייבת להישען על תשתית מוצקה של שירותים ברמה גבוהה – בחינוך, בתחבורה, ברמת חיים.

אריאל שרון: לדוגמה: הקמת מכללה טכנולוגית, שתהווה אבן שואבת לצעירים מכל הארץ, היא צעד הכרחי על מנת לצעוד בקצב ובכיוון של התעשייה המתוחכמת במערב.

אריאל שרון: מתן זכויות קרקעיות ליזם, על מנת שיפתח מכללה כזאת – פתרון ראוי מבחינה חברתית וכלכלית, שמדינת ישראל יכולה להתגאות בו כמתנה לנגב לקראת האלף הבא.

אריאל שרון: ואינני רוצה להזכיר שוב את הנושא של האזור – – –

אבשלום וילן: – – – עשרות שנים.

אבשלום וילן: למה לא עשית דבר?

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת וילן.

אריאל שרון: צריך צמיחה, אבל צריך צמיחה מתמשכת, ואני גם רוצה לומר, אני מאוד מקווה, מכובדי שר האוצר, שבשנה הבאה יהיו סימנים מעודדים, כי הרי יש סימנים של התאוששות, אבל הסימנים של ההתאוששות הם מצעדי הממשלה ב-1998.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אריאל שרון: – – – מצעדי הממשלה ב-1998, ואתה יודע את זה.

לימור לבנת: – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אריאל שרון: אמרתי: צריך צמיחה, אבל צריך צמיחה מתמשכת.

ראובן ריבלין: האם שר האוצר רוצה להתערב בדיון?

ראובן ריבלין: אם שר האוצר רוצה להתערב בדיון, אנחנו ניתן לו לעלות מייד אחרי חבר הכנסת שרון.

אברהם-בייגה שוחט: הצמיחה – – – אבל האבטלה נוצרה – – –

לימור לבנת: – – –

יהושע מצא: בייגה, ב-1996 איזה גודל אבטלה השארתם לנו?

אברהם-בייגה שוחט: 9%.

ראובן ריבלין: חברי הליכוד, אני מבקש מכם לא להפריע ליושב-ראש הליכוד לדבר.

יהושע מצא: – – –

שלום שמחון: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, רשות הדיבור לחבר הכנסת אריאל שרון.

ראובן ריבלין: אני מבקש, מספיק.

שלום שמחון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שמחון, אתה רשום לדיון, ודאי נשמע את דבריך בקשר רב.

אריאל שרון: צריך צמיחה, אבל צריך צמיחה מתמשכת.

אריאל שרון: צמיחה כמו שהיתה בשנים 1994, 1995, שאתם מנופפים בה כל הזמן, לא היתה בריאה, כי היא התבססה על גירעונות.

אריאל שרון: ממה היא היתה הצמיחה הזאת?

אברהם-בייגה שוחט: מה היה הגירעון ב-1994, אתה יודע?

אברהם-בייגה שוחט: אדוני יודע – – –

אריאל שרון: לא כל צמיחה טובה.

אריאל שרון: צריך צמיחה בריאה וצריך מדיניות – – –

משה קצב: כמה היה ב-1996?

אברהם-בייגה שוחט: – – –

משה קצב: 12 מיליארד ש"ח – – –

ויצמן שירי: – – –

ציפי לבני: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, חבר הכנסת קצב, זו לא שעת שאלות לשר האוצר.

ראובן ריבלין: שר האוצר בוודאי ישמח לענות על שאלות, שהרי הוא כבר ותיק.

אברהם-בייגה שוחט: יותר ממה שהיה – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני לא יכול ואפילו אסור לי לקרוא לשר לסדר, אני אפילו לא מעלה על דעתי.

ראובן ריבלין: אנא ממך, תאפשר לי.

דני נוה: נראה שהוא רוצה לחזור לאופוזיציה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת של הליכוד, אני לא יכול לעשות – – –

אריאל שרון: צריך צמיחה בריאה וצריך מדיניות עקבית.

אריאל שרון: צריך היה להוריד את הגירעון בתקציב הנוכחי – אתם הגדלתם.

אריאל שרון: נכון, אי-אפשר לעשות הכול, לכן צריך להתרכז בעיקר ביצירת צמיכה בשני נושאים.

אריאל שרון: אני יודע שאי-אפשר לעשות הכול.

אריאל שרון: הראשון – תשתיות; השני – חינוך.

אריאל שרון: לתשתיות אני מציע להשתמש במשאב הקרקע.

אריאל שרון: אם תרצה, אדוני שר האוצר – אתם לא זקוקים לשום עצה בשום נושא, לא מדיני, לא ביטחוני, שום דבר; אבל אם תרצה בכל זאת, אני אשמח לבוא ולפרט את הנושא הזה יותר, איך משתמשים במשאב הקרקע כדי לאפשר פיתוח תשתיות בהיקף רחב.

אריאל שרון: אנחנו רואים בחינוך השפעה מכרעת על רמת האבטלה.

אריאל שרון: מעניין להסתכל ולראות, הדבר הזה מאוד מעניין, אני מציע שתלמדו את הנושא הזה, אולי אתם מכירים אותו – אם היום האבטלה היא 8.6%, ומסתכלים על הקשר שבין החינוך לבין האבטלה, אנחנו מוצאים שבין אפס שנות לימוד ל-13 שנות לימוד, לעשר שנות לימוד, האבטלה היא 13%.

אריאל שרון: אם נרד, נגיע לקצה השני, אנחנו נראה, שלמי שיש השכלה של 16 שנים ויותר, שיעור האבטלה שם הוא 4.2%.

אריאל שרון: זאת אומרת, יש קשר ישיר, בעיקר בגלל הטכנולוגיה.

אריאל שרון: יש קשר ישיר בין שיעור האבטלה לבין רמת החינוך, טיב ההשכלה, טיב החינוך, רמת המורים, רמת השירותים שניתנים בבתי-הספר בפריפריה ובאותם אזורים מקופחים שהזכרתי קודם.

אריאל שרון: היא זו שקובעת.

אריאל שרון: לכן, צריך להבין שהדרך לטיפול במובטל היא טיפול בילדו ובילדתו.

אריאל שרון: צריך לטפל באבטלה דרך המשפחה.

אריאל שרון: תנו לילד של המובטל חינוך, אבל כמו שצריך, עם הזדמנויות שוות, עם כל מה שצריך בנושא הזה.

אריאל שרון: תנו חינוך לילד, תנו לילדה – תאמינו לי, הוא יראה בכך גם את פתרון בעיית האבטלה, כי אנחנו נותנים לו תקווה.

אריאל שרון: זה מה שצריך לעשות.

אריאל שרון: אין אצלכם רמז בתקציב לדבר הזה, רמז אחד אין, כי זה לא מעניין אתכם.

אריאל שרון: אני אומר, הטיפול באבטלה – –

אבשלום וילן: החינוך יותר מעניין – – –

אריאל שרון: – – הוא טיפול בילדו ובילדתו של המובטל.

אריאל שרון: הטיפול באבטלה צריך להיעשות דרך המשפחה ועל-ידי מתן חינוך הולם.

אריאל שרון: איננו מצפים לגדולות מהממשלה הזאת.

אריאל שרון: ראינו אתכם כבר בכל הנושאים.

אבשלום וילן: ראינו גם אותך, אדוני השר לשעבר.

אריאל שרון: איננו מצפים לגדולות מהממשלה הזאת.

אריאל שרון: ובכל זאת, אנחנו פונים אליכם ואומרים: עשו משהו.

אריאל שרון: אני חוזר ואומר: עשו משהו.

אריאל שרון: זה חשוב לכולנו.

אריאל שרון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל שרון.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת אלי גולדשמידט, יושב-ראש ועדת הכספים, נמצא במקום?

ראובן ריבלין: כי הוא צריך להיות הדובר ללא הגבלת זמן מטעם הקואליציה.

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת גולדשמידט לא כאן, אני מזמין את חבר הכנסת דוד טל כראשון הדוברים מטעם הסיעות.

ראובן ריבלין: 15 דוברי סיעות יעלו ויבואו לפנינו; חבר הכנסת אריאל שרון דיבר גם בשם הליכוד.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

אלי גולדשמידט: חשבתי ששר האוצר עונה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הפסוק בישעיהו בפרק מ"ד אומר: "לא ידעו ולא יבינו כי טח מראות עיניהם מהשכיל לבתם", ואני מוסיף: למי?

דוד טל: לדלים, לנכי רוח ולעשוקי העם.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, כאן מונחים לפני דברי כבוד שר האוצר, שאמר את מה שאמר, אבל יש לי כאן הנאום של שר האוצר בדיוק מלפני שנה, בייגה.

תמר גוז'נסקי: איך קראו לו?

דוד טל: לפני שנה חבר הכנסת בייגה שוחט, כאן, מהדוכן הזה, אם אני אקרא לו מה הוא אמר ואיך הוא התייחס לממשלה שבאה מהכיוון הזה – ותיכף אולי נצטט לו רק מבחר פנינים כדי להזכיר לו ולהסביר כאן לציבור וליושבים בבית, ששר האוצר שיושב כאן בקרבנו, כשהוא יושב במקום הזה, סבור חד-משמעית, וזה לצורך ניגוח, וזה לצורך הצגת הממשלה הקודמת במערומיה – ודאי שהוא ייתן יד לדיור הציבורי.

דוד טל: הגם שאז הוא ידע, מי כמוהו, הוא היה שר האוצר, שזה קשה וכמעט בלתי אפשרי, ולכן אז אנחנו התפשרנו.

דוד טל: היה עדיף לצאת עם מחצית תאוותנו בידנו ולא ללכת על כל הקופה, אדוני השר; ובסוף – יוק.

לימור לבנת: איך תצביעו?

דוד טל: תיכף, עוד לא גמרתי, אני אסיים, אני אגיד לך בסוף.

לימור לבנת: אני רק עוזרת לך.

דוד טל: אדוני שר האוצר, אני רוצה לומר לך, שמאוד נפגעתי מדבריך ברדיו – שלא ישבו אתך, דוד טל, הדמגוג הזה לא ישב אפילו פעם אחת אתך.

דוד טל: כך צוטטת ברדיו, ויושב כאן – הוא יצא, חבר הכנסת גולדשמידט?

ראובן ריבלין: הנה הוא כאן.

דוד טל: ביום חמישי בלילה ישבנו יחד כאן במזנון ודיברנו על נושא הנכים.

דוד טל: ואתה, לא אחר, לא שר האוצר שטרית, לא שר האוצר דן מרידור, אתה ולא אחר, ישבת אתנו.

דוד טל: איך יכולת לומר שדוד טל לא ישב אפילו פעם אחת אתי בנושא הנכים?

לימור לבנת: חבר הכנסת טל, אתם לא מגיעים לו עד קצה הנעל.

לימור לבנת: כך הוא אמר.

דוד טל: כן, זו גם התייחסות מאוד ראויה.

ראובן ריבלין: האם השאלה היתה רטורית, או ביקשת מהשר להשיב?

דוד טל: לא, שאלה רטורית.

ראובן ריבלין: רבותי, השאלה רטורית.

ראובן ריבלין: נא להירגע.

ראובן ריבלין: דוד טל שאל זאת כשואל, והוא גם יענה.

אברהם-בייגה שוחט: חשבתי שאתה יושב-ראש ישיבת הכנסת כמו שצריך.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: רציתי לתת לאדוני את ההזדמנות לענות.

דוד טל: אדוני השר, אי-אפשר, ואני אומר זאת כאן באחריות גמורה, ששר האוצר לא יקיים את החוק.

דוד טל: אדוני שר האוצר, אתה לא מקיים את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חד וחלק.

דוד טל: חוק ביטוח בריאות ממלכתי, להזכיר לאדוני, אומר, שהאוצר ישלים את מה שחסר בין סכום הגבייה לבין עלות הסל.

דוד טל: את ההפרש הזה האוצר ואתה, שעומד בראשו, חייבים להשלים על-פי חוק הבריאות.

דוד טל: אתה לא משלים אותו.

דוד טל: יתירה מזו, כל שנה אתה גורם לכך שנוצר מצב שהיום חסרים – אתה יודע מה, אני לא אלך אפילו על-פי דעתו של שר הבריאות – מיליארד שקל לפחות לסל הבריאות.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר לשאול שאלה?

דוד טל: הוא מפריע לי.

ראובן ריבלין: השר רוצה לשאול את אדוני שאלה.

ראובן ריבלין: האם הוא מוכן לשמוע.

דוד טל: לא.

ראובן ריבלין: מצטער, אדוני השר.

לימור לבנת: שאלות רטוריות.

דוד טל: אני אומר שאתה חייב בחוק, ממני אתה תובע את זה.

דוד טל: מהסיעה שלי אתה תובע לקיים את החוק.

דוד טל: איך אמרתם, הרס שלטון החוק?

דוד טל: אני לא יודע למה אתם לא מקיימים את זה.

דוד טל: זה טוב רק לחלק מחברי הכנסת, לא טוב לשר האוצר?

דוד טל: ואתה, ולצערי גם עובדי האוצר – בלי לפגוע באיש מהם, מפני שהם בסך הכול עושים את עבודתם, אבל אתה היית צריך לנווט, אתה היית צריך לכוון, אתה היית צריך להורות להם שאת החוק צריך לבצע ולקיים.

דוד טל: ולא היא.

צבי הנדל: סליחה, אתה בקואליציה או באופוזיציה?

לימור לבנת: אז איך תצביעו?

דוד טל: תיכף אני אסביר הכול.

דוד טל: אדוני שר האוצר, חקיקה סוציאלית שעוברת כאן עולה כסף.

דוד טל: מה לעשות.

דוד טל: אבל ברגע שהיא עוברת כאן – אז זה חוק.

דוד טל: כל חוק שעובר כאן צריך לקיים, ואי-אפשר לקצץ חדשות לבקרים את תקציב הרווחה, ב-70%, ב-72% שמעתי, ואולי קצת יותר עכשיו, אני לא יודע לאן זה יגיע, אולי ראש הממשלה כבר הסתדר עם השר ישי, אולי מחר נדע, אבל אי-אפשר שמיתוספים חוקים שהריבון, שהכנסת מחוקקת, ומישהו צריך לשלם, לפרוע את השטר.

דוד טל: אתה אחראי שהשטר הזה ייפרע ואתה לא עושה זאת, אדוני השר.

לימור לבנת: אז איך תצביעו?

דוד טל: כתוצאה מכך הגענו למצב שבתקציב של ער"ן – עזרה ראשונה נפשית – יש קיצוץ של 75%.

דוד טל: אני מקווה, בעזרת השם, ששירות זה לא ייסגר.

דוד טל: אני מאוד מקווה.

דוד טל: אני מאוד מאוד מקווה.

דוד טל: זו התוצאה.

דוד טל: זו ההשפעה הנגזרת מההחלטה שלך לגבי התקציב, כפי שהוא מונח כאן.

דוד טל: אם לא היית מקצץ – – –

אברהם-בייגה שוחט: תשאל את בניזרי מי קיצץ את זה, דוד טל; הרי זה קוצץ השנה, לא בשנה הבאה.

אברהם-בייגה שוחט: תשאל את בניזרי, הוא אחראי לזה.

אברהם-בייגה שוחט: תשאל את בניזרי.

ראובן ריבלין: כבוד השר, עם כל הכבוד לכבודו, זה אולמה של הכנסת, ואני מוכרח להפנות את תשומת לבו של השר, שהוא גם פרלמנטר ותיק, שזכותו של שר להתערב בכל שלב משלבי הדיון, וממש יהיה לי הכבוד לקרוא לשר לענות בכל רגע שיבקש לעשות זאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

לימור לבנת: אבל לא בקריאות ביניים.

דוד טל: אין בעיה לסגור את ער"ן.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את כל הזמן שלי.

ראובן ריבלין: אדוני לא יקופח.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני להתלונן רק אחרי שיקופח, לא לפני שאני מתכוון לקפח אותו.

דוד טל: אי-אפשר לקצץ בתקציב לחולי טרשת נפוצה – 5,000 חולים לא יקבלו שירותים; אי-אפשר לקצץ לעמותה "בזכות" – אין שם כסף למוגבלים; "אל-סם" – היום דיברו על 40,000, אני לא יודע אם הנתון נכון או לא, לא בדקתי אותו, אבל אם זה נכון, אתה, אדוני השר, צריך להזדעזע ולזעזע את הכנסת.

דוד טל: אני לא יודע במה אתה עוסק, אבל אם הנתון הזה נכון, 40,000 ילדים, נערים, נגועים בסמים – לאן הגענו?

דוד טל: וגם לזה אין כסף.

דוד טל: אבל למה יש כסף?

דוד טל: לא שאני נגד, אדוני השר, לקולנוע יש כסף, זה דבר טוב, זה תרבות, פנטסטי.

ראובן ריבלין: יש חוק.

דוד טל: ואני מוכרח לציין, כדי שלא להטעות את החברים שלא היו בכנסת הקודמת, שיש חוק.

דוד טל: לפי החוק אפילו צריך לתת להם יותר ממה שנתנו להם.

דוד טל: שר האוצר היה צריך לתת להם 30 מיליון, והוא היה צריך לתת להם הרבה יותר, אבל חוק דיור ציבורי גם עבר, זה גם חוק.

דוד טל: יש חוק שאנחנו נקיים וניתן קצת יותר, ויש חוק שלא נקיים ולא ניתן בכלל?

אברהם-בייגה שוחט: אתה יודע שחוק הדיור הציבורי מוקפא בהוראה של הממשלה הקודמת.

דוד טל: אנחנו נראה מה אתה תעשה, אנחנו נראה מה אתה תעשה עם זה, אדוני השר.

דוד טל: זה מונח היום לפתחך.

דוד טל: אנחנו נבחנים יום-יום, שעה-שעה, והדבר הזה מונח לפתחך.

דוד טל: אבל מה לעשות, אנחנו מגיעים למצב, אדוני השר, שכתוצאה מהתקציב הזה יותר ממיליארד ש"ח מקוצצים מתקציב הביטחון, ואתה גורם במישרין – למה?

דוד טל: לאבטלה.

דוד טל: היכן?

דוד טל: בקריית-מלאכי, בבית-שאן.

שלום שמחון: האבטלה הזאת נוצרה אתמול?

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, הוא מהקואליציה.

דוד טל: כן, כן, זה כתוצאה מהקיצוץ של מיליארד ש"ח.

דוד טל: זה כתוצאה מהמיליארד ש"ח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי, אתה מפריע לשר להאזין לדברי חבר הכנסת טל.

יוסף יצחק פריצקי: כבוד היושב-ראש, רק הסבתי את תשומת לבו של השר.

דוד טל: לא רק זאת אלא גם זאת, אדוני השר – היום נודע לי, שבהחלטת הממשלה מ-22 באוגוסט, החלטות מס' 56 ו-57, החליטו לפתוח את השוק ליבוא של אוטובוסים מוגמרים.

דוד טל: המשמעות של זה, אדוני, ואני מניח שאדוני ער לכך, אבל מה זה חשוב ש-350 עובדים של "מרכבים" באור-עקיבא – אדוני, לא בצפון תל-אביב, באור-עקיבא – ייזרקו לרחוב?

דוד טל: מה זה חשוב ש-300 אנשים ב"הארגז" בתל-אביב ייזרקו לרחוב?

דוד טל: נפתח את השוק, נעשה פה שוק חופשי, לא מתוכנן בשום דבר, הכול נמדד דרך החור של הגרוש ונהרוס את מה שעוד נותר.

דוד טל: אני סבור, אדוני, עם כל הכבוד – אגב, בתוקף תפקידי כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, הייתי בביקור במפעל בערד.

דוד טל: מפעל יפהפה, באמת יפהפה, של הנדסת חשמל, "פקר – יעד מוצרי פלדה בע"מ".

דוד טל: עושים שם עמודי חשמל, עמודי תאורה יפים.

דוד טל: השקיעו שם טכנולוגיות פנטסטיות, ממש תענוג לראות.

דוד טל: פתחו את השוק, הטורקים מביאים את זה יותר בזול, הדבר הזה מתחסל.

דוד טל: אבל תנסה אתה, אדוני השר, לייצא משהו לטורקיה, עמודי חשמל לטורקיה.

דוד טל: הטורקים יותר חכמים מאתנו, הם לא נותנים, הם מגינים על המוצר שלהם ועל התוצרת שלהם כדי ששם לא יהיו מובטלים.

דוד טל: אנחנו דואגים לעובדים שם ובארצות-הברית; ומפעל העורות שיש בקריית-מלאכי – שיעשו זאת בארצות-הברית; ו"מנועי בית-שאן" – מה שעשו עד היום יעביר לארצות-הברית.

דוד טל: ובאור-עקיבא יהיו לנו עוד מובטלים.

דוד טל: וזאת הדרך – ואני כבר מסיים, משפט אחרון ואולי שניים – ומה גולת הכותרת?

דוד טל: הקזינו שלנו, זה יבוא ויגאל את עם ישראל.

דוד טל: זה יבוא ויביא לנו מזור.

דוד טל: מדוע אדוני השר לא יעלה את מס הבריאות, או את התקרה?

דוד טל: העליתם את התקרה דרגה אחת, אבל למה לא יעלו את מס הבריאות לעשירונים העליונים?

דוד טל: מה יקרה?

דוד טל: יחסר להם אוכל?

דוד טל: יחסר להם לחם?

דוד טל: הרי אתה – וגם קודמך, אגב, בפירוש גם הממשלה הקודמת עזרה להם במאות מיליארדי ש"ח, מאות מיליארדי ש"ח למעסיקים.

דוד טל: היום נוצר מצב אבסורדי, שאתה משלם 4.8% מס בריאות, והם, על-פי ההכנסה שלהם, אולי 4 פרומיל.

דוד טל: זה נכון שיהיה מצב כזה במדינה סוציאליסטית כזאת שממשלה סוציאליסטית כזאת עומדת בראשה?

דוד טל: אם תעלה את זה רק בכמה עשיריות – אני חושב שכל עשירית אחוז מביאה לנו כ-150 מיליון – אתה יכול להביא מזור לכל נושא הבריאות.

דוד טל: אבל נראה שבאיזה מקום אנחנו מנותקים, מנותקים מהציבור, ולא אכפת לנו מה קורה.

דוד טל: אני רק רוצה להזכיר, שמעבר לכך, וכאן אני מסיים – אתה פשוט לא נתת לי לקרוא, אולי מחר אני אומר עוד משהו.

ראובן ריבלין: אדוני נמצא על הבמה זאת הדקה ה-18.

ראובן ריבלין: ח"י דקות.

ראובן ריבלין: אם אדוני חושב שהוא צריך עוד דקה, בבקשה.

דוד טל: אני רוצה לצטט מה שאמר חבר הכנסת בייגה שוחט, אדוני השר, בשנה שעברה.

דוד טל: הוא אמר: "ואני רוצה לומר לכם, שגם זה, התקציב שמונח היום פה, לא שונה מתקציב אחר שהיה.

דוד טל: תקציב המדינה שמונח על שולחן חברי הכנסת איננו תקציב שונה במהותו מהתקציב של השנה שעברה.

דוד טל: אין פתרון אמיתי למערכת הבריאות" – גם היום אין פתרון אמיתי – "כך שאנחנו יודעים שמערכת הבריאות לא עומדת על בסיס יצוק ואיתן".

דוד טל: גם אנחנו היום יודעים את הדבר הזה.

דוד טל: לסיום, אדוני השר, גינית את החוברת של חוק ההסדרים עם כל הדפים.

דוד טל: דיברת על 60 עמודים ו-50 הצעות חוק שהציעו בחוק ההסדרים, ומה אתה הבאת לנו?

דוד טל: לא 60 עמודים, הבאת לנו 50 עמודים.

דוד טל: נכון, קצת פחות חוקים, 30 חוקים שאתה רוצה להעביר בחוק ההסדרים.

דוד טל: אני שואל: איפה הדמוקרטיה?

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טל, שהיה ראשון הדוברים.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה להתערב בשלב זה, כי חבר הכנסת גולדשמידט היה אמור לדבר לפני כן כנציג ועדת הכספים ונציג ישראל אחת.

ראובן ריבלין: לצערי הרב הוא חשב בטעות ששר האוצר צריך לעלות.

ראובן ריבלין: אני מתנצל אם נפלה טעות.

צבי הנדל: הוא מכיר את שר האוצר והוא יודע ששר האוצר – – –

ראובן ריבלין: הישיבה חייבת להתנהל, וכשאחד הדוברים שנמצא בתור אינו באולם – הבא אחריו.

אלי גולדשמידט: עמדתי פה בחוץ.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: ביקשתי מחבריך לסיעה לקרוא לך מבעוד מועד.

ראובן ריבלין: נתתי לחבר הכנסת שרון שתי דקות נוספות רק כדי לחפש אותך.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיב ממש בשניים-שלושה משפטים גם על דבריו של חבר הכנסת טל וגם על דבריו של יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת אריק שרון.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת טל, סל הבריאות שלפיו אנחנו עובדים נקבע על-ידי הממשלה הקודמת.

אברהם-בייגה שוחט: כל פרוטה שצריך להעביר מהממשלה כדי למלא את המחויבות כלפי שר הבריאות שולמה במלואה.

דוד טל: לא נכון.

דוד טל: חד וחלק, לא נכון.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היקר, שולמה במלואה.

אברהם-בייגה שוחט: אי-אפשר שלא לשלם את זה.

אברהם-בייגה שוחט: לא רק זה, אלא ששולם עוד יותר כדי לפתור את בעיית בתי-החולים הממשלתיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לבקש ממך דבר שהוא אולי אלמנטרי, אולי הוא לא מובן מאליו – שבדיקת הנתונים תיעשה על ידך ביתר יסודיות.

אברהם-בייגה שוחט: דבר שני – ער"ן.

אברהם-בייגה שוחט: תקציב ער"ן קוצץ, ושוחחתי על כך רק אתמול עם השר בניזרי ושאלתי מה קרה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא אמר לי: אדוני שר האוצר, העניין באחריותי, לא אתה אשם.

אברהם-בייגה שוחט: במשרד הבריאות שינינו את הקריטריונים של הקצאת כספים לגופים נתמכים, וכתוצאה מהשינוי נפגעה ער"ן.

אברהם-בייגה שוחט: זה מה שהוא אמר לי.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך, חבר הכנסת טל, עם כל הכבוד – – –

דוד טל: תאמין לי שאני מכיר את הסיפורים האלה.

דוד טל: זו השפעה נגזרת.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא יכול להכיר את הסיפורים אם זה מה שאמרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, אתה יכול לקרוא קריאות ביניים, כי לך אין זכות להתערב בדיון.

אברהם-בייגה שוחט: אם אתה מכיר את הסיפור וזה מה שאמרת, זה חמור כפל כפליים.

אברהם-בייגה שוחט: יש לי אליך הצעה.

אברהם-בייגה שוחט: בתום הדיון תרים טלפון לחברך לסיעה, השר בניזרי, ותשאל אותו אם מה שאני אומר איננו נכון ואם לא זה מה שהוא אמר לי אתמול כשניסיתי לברר מה קרה.

אברהם-בייגה שוחט: אבל בינתיים אגיד משהו נוסף.

אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שהבנתי שיש שם בעיה ולא ידעתי אם בניזרי אשם או הקריטריונים אשמים, דאגתי שיועבר לשם כסף מגוף שעוסק בתרומות למוסדות, והעבירו לשם 150,000 שקל כדי שיוכלו להמשיך לפעול.

אברהם-בייגה שוחט: לא חשבתי לספר את זה כאן, אבל כאשר ראיתי את העיוותים המתמשכים בעובדות שאתה מציג, אני מציע לך לבדוק את זה.

אברהם-בייגה שוחט: מלה אחת לאריק שרון, שאיננו נוכח כאן.

אברהם-בייגה שוחט: איך יכול להיות אבסורד גדול יותר – תסכים אתי, חבר הכנסת רביץ, בעניין – שיושב-ראש מפלגה או סיעה שיש לה 19 חברים בכנסת עומד וקורא מהנייר ואומר משפט מהסוג הזה: האבטלה עלתה ביישוב הערבי.

אברהם-בייגה שוחט: אני ממש חשבתי שצריך להביא לו כוס מים מרוב דאגה.

אברהם-בייגה שוחט: בנגב האבטלה הזאת עלתה בחודש ספטמבר.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר היה לחשוב שבשלוש השנים האחרונות לא היו שלושה חודשי ספטמבר.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר לחשוב שהממשלה הזאת מכהנת שנה או שנתיים והנגב מוזנח ויש לו פתרונות, הוא יביא אבנים למצפה-רמון והוא יחלק קרקעות לאורך הכביש.

אברהם-בייגה שוחט: אבל איפה הוא היה שלוש שנים?

אברהם-בייגה שוחט: אני אפילו לא שואל על מדיניות הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: אני שואל איך הוא היה השר האחראי למים ולא היה דיון אחד רציני בבעיית משק המים.

אברהם-בייגה שוחט: שלוש שנים הוא דואג לכלכלה, הוא מביא אבנים למצפה – – –

ישראל כץ: אולי תסביר מה אתה עומד לעשות בתקציב הזה?

אברהם-בייגה שוחט: אני הסברתי מה אני אעשה.

ישראל כץ: אתה עומד כאן שעה ולא אומר.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה שהביאה לפריחה בנגב היתה ממשלתו של יצחק רבין בשנים 1996-1992.

אברהם-בייגה שוחט: בשלוש השנים האחרונות שום דבר לא קרה בנגב.

ישראל כץ: מה יהיה בעתיד?

אברהם-בייגה שוחט: אבל אריק שרון כנראה בתוך שבוע יודע לפתור את הדברים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר האוצר על רצונו להתערב.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת הנכבד אלי גולדשמידט.

ראובן ריבלין: זמנך אינו מוגבל.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני וחברי שר האוצר, קודם כול שתי מלים על מה שנשמע עד עכשיו.

אלי גולדשמידט: אני שותף לתמיהה המסוימת, בלשון המעטה, שהעלה כאן שר האוצר – תיכף תראו שגם אני לא חוסך את שבטי במה שצריך לומר על התקציב, אבל אני באמת חושב שצריך יותר מאשר עזות מצח כדי לעלות כאן ולדבר על פרויקטים.

אלי גולדשמידט: הדבר שהכי תפס את אוזני הוא שחבר הכנסת אריאל שרון שואל את שר האוצר איך זה אין רכבת מהירה לבאר-שבע.

אלי גולדשמידט: נו, באמת, איך זה באמת אין רכבת מהירה לבאר-שבע?

אלי גולדשמידט: אני לא שמעתי שאפשר לבנות מסילת ברזל בתוך שלושה חודשים, בתוך מאה ימים של ממשלה, אבל שמעתי שאפשר לבנות מסילת ברזל לרכבת מהירה לבאר-שבע במשך שלוש שנות שלטון.

אלי גולדשמידט: אני זוכר שהיה זה ראש הממשלה נתניהו שהצהיר שהוא עומד לבנות מסילת ברזל ורכבת מהירה.

נחום לנגנטל: אריאל שרון היה השר.

אלי גולדשמידט: ועוד אריאל שרון היה השר, עוד יותר טוב.

אלי גולדשמידט: שכחתי.

אלי גולדשמידט: עוד יותר טוב.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת כץ, מאוד לא אהבתי כשישבתי באופוזיציה, כשהשרים עלו וכל הזמן דיברו על הממשלה הקודמת.

אלי גולדשמידט: עובדה, אכן הוחלפתם, ואנחנו התחייבנו הרבה מאוד התחייבויות, ואנחנו צריכים לקיים אותן.

אלי גולדשמידט: לא הייתי חוזר כל הזמן למה שעשתה הממשלה הקודמת, אבל אי-אפשר – אחרי שהוא אמר את הדברים מוכרחים להגיב עליהם.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד דבר נוסף על ההתנהגות הקואליציונית שלנו – אני מאוד מודאג.

אלי גולדשמידט: מי שהיה היום בכינוס חברי הקואליציה עם ראש הממשלה היה יכול להבין מה אנחנו עוברים בוועדת הכספים זה ארבעה חודשים.

אלי גולדשמידט: פשוט אי-אפשר להמשיך כך.

אלי גולדשמידט: אני אומר את הדברים בלי שום קשר לביקורת מהותית, לביקורת לא מהותית, ביקורת עניינית, ביקורת לא עניינית, שיש למי מאתנו על התקציב.

אלי גולדשמידט: הרי ממה נפשך?

אלי גולדשמידט: היום אנחנו עומדים מול קריאה ראשונה של התקציב.

אלי גולדשמידט: אני מודיע לכם באחריות, שאני באופן אישי הייתי מצביע נגד התקציב הזה בישיבת הממשלה, אילו הייתי חבר ממשלה.

אלי גולדשמידט: אבל אני חבר בקואליציה, ויש כאן קואליציה קשה מאוד, מורכבת ניגודים פנימיים בתוכה.

אלי גולדשמידט: אבל תקציב בקריאה ראשונה הוא לא דבר שאתה יכול לתקן בו משהו.

אלי גולדשמידט: ותיכף אני אגיד מה אני חושב שצריך לתקן.

אלי גולדשמידט: אני לא יכול לתקן את זה במסגרת הקריאה הראשונה.

אלי גולדשמידט: אין שום אפשרות, חבר הכנסת טל.

אלי גולדשמידט: אנחנו יכולים לעשות את העבודה הזאת בתהליך של חודשיים ימים, ותיכף אומר מה אני חושב על התהליך הזה של חודשיים ימים, ואני לא בטוח ששר האוצר יאהב את מה שאני עומד להגיד.

אלי גולדשמידט: אני כמעט בטוח שהוא לא יאהב את הדברים, וזו תהיה זכותו.

אלי גולדשמידט: אבל אי-אפשר, כשיש קואליציה, בישיבה שמנסה לפשר בין כל חברי הקואליציה, שיהיה מצב שקם יושב-ראש התנועה שלך ואומר: מחר נשב ונחליט אם להצביע בעד התקציב, שקם נציג סיעת המפד"ל, חבר הכנסת שאול יהלום, סגן השר, ואומר: מחר נשב ונחליט אם נצביע בעד התקציב, ואז לא נותר לי אלא לומר: אדוני ראש הממשלה, מתי ישראל אחת תתכנס ותחליט אם להצביע בעד התקציב.

אלי גולדשמידט: באמת, יש גבול.

בנימין אלון: איזה הבטחות אתה צריך?

אלי גולדשמידט: אתה יודע, אתה יכול להיות מתווך טוב.

אלי גולדשמידט: אגב, אני משוכנע שבסופו של דבר, אם אנחנו רוצים – ועכשיו אני מדבר באמת בלי כובע פוליטי – אני באמת חושב שהגיע הזמן, ואני רוצה פה להגיד משהו לחברי באופוזיציה.

אלי גולדשמידט: בכנסת הקודמת שימשתי יושב-ראש סיעה, ובאחת הישיבות אמרתי: אולי נעשה מעשה, אולי נודיע שאנחנו תומכים בתקציב.

אלי גולדשמידט: לא משום שאנחנו מסכימים.

אלי גולדשמידט: אל תצחק, חבר הכנסת כץ, תקשיב טוב למה שאני אומר.

ישראל כץ: אחרי שפירקת את הקואליציה אתה פונה לאופוזיציה.

אלי גולדשמידט: לא, לא, עזוב רגע.

אלי גולדשמידט: תתעלם מכל – – –

ישראל כץ: אולי כדאי שישראל אחת תתכנס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אתה עוד לא יודע מה הוא מבקש ממך.

ראובן ריבלין: אולי כדאי שתשמע.

אלי גולדשמידט: אני לא מצפה שתתמוך בתקציב, אני לא משלה את עצמי.

אלי גולדשמידט: אני רק אומר – – –

ישראל כץ: היושב-ראש פנה אלי.

ראובן ריבלין: כרגע אתה הנציג הבכיר של הליכוד, ולכן אני מציע לך לשמוע טוב ואולי תכנס ישיבת סיעה.

אלי גולדשמידט: יש שאלה מתי אנחנו חברי כנסת, ולא משנה איזו סיעה אנחנו מייצגים.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד יותר מזה.

אלי גולדשמידט: לדעתי אין מחלוקת של אמת בין חברי הכנסת מכל סיעות הבית לגבי סדרי העדיפויות האמיתיים בתקציב.

אלי גולדשמידט: אין חילוקי דעות אמיתיים.

אלי גולדשמידט: יכול להיות שיש ניואנסים כאלה או אחרים, אבל אין חילוקי דעות אמיתיים.

אלי גולדשמידט: עכשיו, מה קורה?

אלי גולדשמידט: כתוצאה מהמאבק נגד התקציב, שנובע כמובן משיקול פוליטי לגיטימי, נוצר מצב שגורמים בקואליציה מבינים שהם יכולים ללחוץ יותר, ואז השורה התחתונה היא 31 בדצמבר – עולה ראש הממשלה בנימין נתניהו, או מיכאל איתן, שהיה אז השר המתאם, וקורא את כל רשימת ההתחייבויות הקואליציוניות.

אלי גולדשמידט: זה לא היה לכבודו של בנימין נתניהו ולא לכבודה של הקואליציה ולא לכבודה של הכנסת.

אלי גולדשמידט: אנחנו כאופוזיציה, או כל אופוזיציה באשר היא, בעצם משרתים את היכולת הזאת לבוא ולבקש – – –

ישראל כץ: מה תמכתם?

אלי גולדשמידט: אני לא אמרתי שאני צדיק יותר ממך.

אלי גולדשמידט: תשים לב, מה שאמרתי על אריק אמרתי במסגרת ביקורת על אופוזיציה.

אלי גולדשמידט: עכשיו אני לא מותח ביקורת על אופוזיציה, אני מתאר מצב דברים אינהרנטי, שחל כל פעם, לא משנה מי יושב בצד הזה של הבית ומי יושב בצד הזה.

ישראל כץ: אפשר להעיר הערה אחת?

אלי גולדשמידט: כן.

ישראל כץ: פתחת בפתיחה מאוד אמיצה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, מי שיכול להרשות לך זה אני.

ראובן ריבלין: האם אדוני מסכים לענות לחבר הכנסת כץ?

אלי גולדשמידט: אני מרשה לך להרשות לו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת כץ, שאל את שאלתך.

ישראל כץ: כמנה

ישראל כץ: גך פתחת בפתיחה מאוד אמיצה, ואחרי ששילמת את מס ההתקפה על שרון ציפיתי שתפתח בביקורת – – –

אלי גולדשמידט: חכה רגע, שתהיה לך סבלנות.

ישראל כץ: אני לא יודע אם זמנך מוגבל – – –

אלי גולדשמידט: אגב, זמני לא מוגבל.

אלי גולדשמידט: זמני לא מוגבל, זה כל העניין, ולכן אני יודע מתי אני אגיע לזה.

ראובן ריבלין: אני מבקש תשובה על שאלה ולא דו-שיח.

אלי גולדשמידט: ישראל, תאמין לי שאני אגיע לדברים, אל תחשוש.

אלי גולדשמידט: אני מצפה שפעם אחת נתעלה לרמה של הבוחרים של כולנו ונתייחס לדברים לא בכובע הפוליטי, לא ברמה הפוליטית, אלא באמת נראה מה חשוב בתקציב, כשאנחנו יודעים מה המגבלות; ויש מגבלות.

אלי גולדשמידט: כולנו יודעים זאת.

אלי גולדשמידט: יש מגבלות.

אלי גולדשמידט: מדינה עמוסה עם צורכי ביטחון, עם חוב גדול, עם בעיות אבטלה קשות, עם מצוקות גדולות, שכל אחת מהן לגיטימית – אין האחת יותר לגיטימית מהשנייה, כולן לגיטימיות.

אלי גולדשמידט: כל אחד מאתנו שיושב מול הנכה בכיסא הגלגלים או מול נציגי ער"ן או מול כל הגופים שבאים, לבו נכמר.

אלי גולדשמידט: זה ידוע.

אלי גולדשמידט: בשלב הזה אני רוצה לומר, שגם כשאני אבוא בביקורת, הרי זה לא משום ששר האוצר פחות רחום וחנון מאיזה חבר כנסת שיושב בבית הזה.

אלי גולדשמידט: אנחנו יודעים את זה.

אלי גולדשמידט: אז בואו נשים לפחות את הדבר הזה בצד, כדי שהוויכוח שלנו יהיה ויכוח ענייני.

אלי גולדשמידט: עכשיו, כפי שאתה ביקשת, אני עומד לומר את מה שאני אומר.

אלי גולדשמידט: קודם כול, אדוני השר, יש לי אתך ויכוח, והוויכוח הוא על המשמעות של ועדת הכספים והתפקיד שלה בנושא התקציב.

אלי גולדשמידט: אני כבר קראתי, היו גם עיתונאים שכתבו את זה, שתפקידו של יושב-ראש ועדת הכספים הוא להביא לכך שהתקציב שמובא לפני הכנסת בקריאה ראשונה יגיע בתום הקריאה השנייה והשלישית פחות או יותר עם שינוי של "קניפל" כזה או "קניפל" אחר, סליחה על הביטוי.

אלי גולדשמידט: פעם נתנו מתנה 50 מיליון שקל לוועדת הכספים שתעשה חלוקות לכל מיני גופים – – –

ראובן ריבלין: 30 מיליון.

אלי גולדשמידט: 30 מיליון.

אלי גולדשמידט: אני התנגדתי, אני לא מוכן שזה יגיע לסיפה של הוועדה שאני עומד בראשה.

אלי גולדשמידט: ושהוא יביא את התקציב.

אלי גולדשמידט: אני אומר לך, אדוני שר האוצר, זה לא תקין מבחינה קונסטיטוציונית.

אלי גולדשמידט: ואני אגיד לך מדוע.

אלי גולדשמידט: תראה קודם כול כמה חברים בממשלה יושבים סביב השולחן – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך לא לפגוע לא ברביץ, לא בגדליה גל – –

אלי גולדשמידט: אני לא פוגע באף אחד.

אברהם-בייגה שוחט: – – לא באברהם שוחט, לא בפלדמן, לא באנשים שישבו בוועדת הכספים.

אברהם-בייגה שוחט: הם לא היו חותמת גומי, הם עשו עבודה טובה.

אברהם-בייגה שוחט: אתה לא המצאת את העניין.

אלי גולדשמידט: אדוני שר האוצר – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, אם אדוני ירצה להגיב על נאומו של חבר הכנסת אלי גולדשמידט, יבקש ממני ומייד אתן לך לעלות אחריו.

אלי גולדשמידט: אתה יכול לעלות אחרי ולעשות ממני עפר ואפר.

אלי גולדשמידט: זאת זכותך.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אנהל אתך ויכוח.

אלי גולדשמידט: תן לי לומר את הדברים – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אלי גולדשמידט: בייגה, אני חבר של גדליה גל לא פחות ממך.

אלי גולדשמידט: עשה לי טובה.

אברהם-בייגה שוחט: תיזהר בדבריך – – –

אלי גולדשמידט: אני לא מדבר פה ברמה האישית, אני מדבר על התפיסה של מה זה נקרא ועדת כספים.

אלי גולדשמידט: תן לי לומר את הדברים גם אם הם לא נוחים לשמיעה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לתת כבוד לכנסת, זו לא ישיבת – – –

אברהם-בייגה שוחט: אמרת שהם היו חותמת גומי.

אלי גולדשמידט: אני לא הזכרתי את הביטוי חותמת גומי.

אלי גולדשמידט: אתה רוצה לומר חותמת גומי, תקבל חותמת גומי.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהנואם הנכבד, יושב-ראש ועדת הכספים, שלא לנהל ויכוח אישי עם שר האוצר.

אלי גולדשמידט: אני לא פתחתי בוויכוח אישי.

ראובן ריבלין: לא אמרתי את זה, אני מבקש לא לנהל.

ראובן ריבלין: לא אמרתי מי פתח.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהשר הנכבד – – –

דוד טל: הוא ידוע כאיש ישר, עם יושר ציבורי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, האם אדוני לא קיבל מספיק זמן להביע את דבריו?

ראובן ריבלין: ברוחב לב ובנדיבות רבה?

דוד טל: להכניס את הראש כבת יענה?

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר פה חד-משמעית – אני מכבד, ואני חושב שכל קודמי בוועדות הכספים לדורותיהם, לרבות שר האוצר דהיום, טובים ממני.

אלי גולדשמידט: אין לי שום מלה ושום ביקורת על איזה יושב-ראש ועדת הכספים.

אלי גולדשמידט: אני מבקש לומר את הדברים כפי שאני תופס אותם, והם יכולים להיות שנויים במחלוקת, לגבי תפקידה של ועדת הכספים.

אלי גולדשמידט: אדוני שר האוצר, ממשלת ישראל דנה בתקציב המדינה שלוש ישיבות בלבד.

אלי גולדשמידט: ישיבה ראשונה היתה ישיבה כללית שקבעה את מסגרת התקציב ואת גובה הגירעון ויעד האינפלציה.

אלי גולדשמידט: הישיבה השנייה היתה ישיבה על השינויים המבניים, שחלקם בא לידי ביטוי בהצעת חוק ההסדרים.

אלי גולדשמידט: הישיבה השלישית, אדוני שר האוצר, דנה בתקציבים הפרטניים של כל משרד.

אלי גולדשמידט: אין לי ספק, אילו הייתי חבר ממשלה, הייתי עושה אותו דבר – פרט לך ופרט לראש הממשלה, מרבית השרים עסקו בעיקר בתקציב משרדו של כל שר ושר.

אלי גולדשמידט: וזה לגיטימי.

אלי גולדשמידט: שר החקלאות רוצה שיהיה כמה שיותר תקציב למשרד החקלאות, ושר הבריאות רוצה שיהיה כמה שיותר תקציב למשרד הבריאות, והשרה לאיכות הסביבה רוצה כמה שיותר תקציב לאיכות הסביבה.

אלי גולדשמידט: לא היתה ראייה, למעט הראייה שלך ושל ראש הממשלה בתוקף תפקידכם, של התקציב בכללותו, והתקציב אושר.

אלי גולדשמידט: עד היום ישבה ועדת הכספים – עדיין לא על פרטי התקציב, כי זה יקרה רק אחרי שההצעה תעבור בקריאה ראשונה והעניין יעבור לוועדת הכספים – לא מעט ישיבות, לפחות כמספר הישיבות של הממשלה, ויותר מזה.

אלי גולדשמידט: ועדת הכספים עומדת לשבת על תקציב המדינה ועל חוק ההסדרים מיום חמישי הקרוב, בהנחה שהתקציב יאושר, לפחות עד 31 בדצמבר, אם הוא ייגמר בקריאה שנייה ושלישית במסגרת הזמן, יום יום, כל יום, הרבה מאוד שעות.

אלי גולדשמידט: תגיד לי, אדוני שר האוצר, בשביל מה אנחנו צריכים לעשות את כל העבודה הזאת, אם הציפייה היא שאנחנו נחתום על תקציב המדינה כמו שאתה מביא אותו אלינו?

אלי גולדשמידט: בשביל מה אנחנו נמצאים פה?

דוד טל: אתה צודק בהחלט.

אלי גולדשמידט: למה לא תבוא אלינו ותגיד: אדוני חבר הכנסת אלי גולדשמידט, תקיים שתי ישיבות, תקבל את המסגרת הכללית, תחתום ולך הביתה.

אלי גולדשמידט: מה אני צריך את זה?

בנימין אלון: הוא רוצה שתוציא את העזים שהוא הכניס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בני אלון, אל תחסום את חבר הכנסת גולדשמידט בדבריו.

אלי גולדשמידט: בשביל מה אני צריך את בזבוז החשמל?

אלי גולדשמידט: את הסדרנים שיושבים פה עד שעות מאוחרות?

אלי גולדשמידט: את מיזוג האוויר?

אלי גולדשמידט: את הסנדוויצ'ים שמביאים לנו בשעה 13:00?

אלי גולדשמידט: בשביל מה אני צריך את כל זה אם אומרים לי: שמע, נעשה סידור, 50 מיליון שקל לפה, 50 מיליון שקל לשם.

אלי גולדשמידט: לא בשביל זה קיימת ועדת כספים.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לשנות את הדבר הזה, ולדעתי גם יושב-ראש הכנסת רוצה לשנות את זה.

אלי גולדשמידט: אתם צריכים לקבל זאת לא כהתרסה מול ממשלה.

אלי גולדשמידט: אתם צריכים לקבל זאת משום שאם זה יתחיל להיות דיון אמיתי, ואני יודע גם מה העמדה שלך בעניין הזה, שהדיון בעצם לא אמיתי – –

אברהם-בייגה שוחט: לא נכון.

אלי גולדשמידט: – – שהוא דיון של קואליציה-אופוזיציה.

אלי גולדשמידט: אתה אמרת לי שזה לא אקדמיה וזה לא בית-משפט, שיש אינטרסים פוליטיים.

אלי גולדשמידט: ומכיוון שיש אינטרסים פוליטיים, אז אנחנו כקואליציה צריכים לאשר.

אלי גולדשמידט: אמרת לי את זה, ואני מקבל את הגישה הזאת אם אכן זה יהיה כך.

אברהם-בייגה שוחט: זה נאום של יושב-ראש ועדת כספים מטעם הקואליציה – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני ממש מתחנן לפני אדוני השר לא לתת ציונים לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: כבוד הממשלה – – –

ישראל כץ: הוא מגן על הממשלה טוב מאוד בוועדת הכספים.

דוד טל: – – –

אברהם-בייגה שוחט: – – – חבר שלי, אם זה הנאום שלו על התקציב – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, כאן יש חברי כנסת, אין חברים אישיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני השר.

אלי גולדשמידט: אדוני שר האוצר – – –

ישראל כץ: אנחנו מבינים שאתה מועמד להחלפה לאור – – –

ויצמן שירי: אף אחד לא יחליף אותו וגם לא אתה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת הכספים אינו מוגבל בזמנו, ואני מבקש מכם לאפשר לו להתקדם במעלה הנאום שלו.

ישראל כץ: אנחנו לא מבינים את התנהגותו של שר האוצר – – –

אלי גולדשמידט: עכשיו אני אגיד לך בדרך הדוגמה, שתסבר את האוזן, אדוני שר האוצר, למה אני מתכוון, בצורה מאוד מאוד מוחשית.

אלי גולדשמידט: אנחנו קיימנו בוועדת הכספים כמה דיונים אגב העברות תקציביות, וביום ראשון האחרון היה לנו דיון של שש שעות ארוכות בנושא תקציב משרד הבריאות.

אלי גולדשמידט: וישבו, אדוני שר האוצר, בוועדת הכספים, פרט למנכ"ל משרד הבריאות ופרט לנציגי האוצר, מנהלי בתי-החולים הממשלתיים בארץ באמצעות נציגותם, שני מנהלי בתי-חולים: מנהל בית-החולים "רמב"ם" ומנהל בית-החולים "פורייה", מנהלי קופות-החולים במדינת ישראל, נציגי ההסתדרות הרפואית ונציגי האחיות.

אלי גולדשמידט: כל מה שרצינו לדעת בדיון הוא – מה המשמעות של סל הבריאות וסל התרופות.

אלי גולדשמידט: ואני רוצה לומר לך מה עומד כאן, אתה בוודאי יודע את הדברים.

יעקב ליצמן: – – –

אלי גולדשמידט: לא בכדי לא אמרתי.

אלי גולדשמידט: אני עוד לא התחלתי לחסל חשבונות עם הפקידות באמצעות הדוכן הזה.

אלי גולדשמידט: אני עובד רק מול הדרג הפוליטי, נכון לרגע זה, גם כאשר הם מתייחסים אלי אחרת, או אל הוועדה.

אלי גולדשמידט: מה למדנו?

אלי גולדשמידט: למדנו שיש עדכון של סל הבריאות ב-3%, מהם טייס אוטומטי.

אלי גולדשמידט: ה-3% זה 540 מיליון שקל.

אלי גולדשמידט: מתוך 540 מיליון השקל, 2% זה בגין גידול אוכלוסייה והזדקנות.

אלי גולדשמידט: זאת אומרת, זה לא גידול, זו התאמה לפי מספר האוכלוסין, כאשר האוכלוסייה גדלה ביותר מ-2%.

אלי גולדשמידט: אבל יש טענה שיש תקורות ולא נותנים את מלוא הסכום.

אלי גולדשמידט: אומרים שבמדינות אחרות עושים את זה ברמה של 3%.

דוד טל: גם 4%.

אלי גולדשמידט: אבל נעזוב רגע את זה.

אלי גולדשמידט: 1% – 170 מיליון שקל מיועדים למה שקרוי סל תרופות ושיפורים טכנולוגיים.

אלי גולדשמידט: ואני רציתי לדעת בישיבה ביום ראשון מה התרופות שלא ייכנסו למסגרת השיפור הטכנולוגי וסל התרופות.

אלי גולדשמידט: יושבים פה כמה חברים ששמעו, ואם אטעה, אתם תוכלו כמובן לתקן.

אלי גולדשמידט: יש דברים שכולנו יודעים: "הרצפטין" לחולות סרטן השד – מחוץ לסל התרופות נכון לרגע זה.

אלי גולדשמידט: אני מקווה, שבעקבות לחץ, בעקבות זה שהעניין קיבל ביטוי ציבורי, זה ישתנה.

אלי גולדשמידט: יש נושא של "פוסלן", אותה תרופה שמיועדת לחולות באוסטיאופורוזיס, בבריחת סידן מהעצם.

אלי גולדשמידט: אני אספר לך מה אמר מנהל בית-חולים גדול מאוד בצפון הארץ, בית-החולים "רמב"ם".

אלי גולדשמידט: אני אביא דברים בשם אומרם.

אלי גולדשמידט: יש פרוצדורה מאוד נפוצה שנקראת צנתור, אדוני שר האוצר.

אלי גולדשמידט: כאשר עושים צנתור – ואני מודיע מראש שאני לא רופא, אף שנציגת הסתדרות האחיות שהיתה שם אמרה, שעוד מעט אני אקבל גמול השתלמות על מה שאני לומד תוך כדי; אבל את זה היא אמרה כמובן בבדיחות הדעת.

ראובן ריבלין: כמה זמן אדוני מבקש בשביל הניתוח שלו?

ראובן ריבלין: אין ויכוח, אני גם לא אחסום אותך.

ראובן ריבלין: אני רוצה להפנות את תשומת לבו של אדוני, שהוא נמצא כבר כמעט 25 דקות על הדוכן.

דוד טל: אלה דברים של טעם.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבין שאין לך בעיה להאריך.

ראובן ריבלין: אני אומר לך את האמת, אני גם איש פוליטי ואני מאוד נהנה לשמוע את יושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: אבל עם זאת – – –

אלי גולדשמידט: עד עכשיו לא אמרתי שום מלה פוליטית.

ראובן ריבלין: לא, לא, חס וחלילה.

ראובן ריבלין: אמרתי: אף שאני איש פוליטי, אני מאוד נהנה.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אנחנו באופוזיציה שוקלים לתת מזמננו לטובת היהודי הנחמד הזה.

ראובן ריבלין: אילו היה הדבר תלוי בכם, ודאי הייתי נותן לו גם זאת, רק אני נותן לו על חשבונו.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אחרי שיש תהליך של צנתור ופותחים סתימת עורק – אני לא רציתי להגיד, אתה חווית את החוויה, ואני מאחל לך בריאות שלמה, כמובן, כולנו.

אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: אבל אתה יודע שאנחנו מתחלקים בין אלה שהם אחרי צנתור לבין אלה שהם לפני צנתור.

אברהם-בייגה שוחט: תמיד יותר טוב להיות לפני זה.

אלי גולדשמידט: אחרי שעושים את הצנתור ופותחים עם בלון ורוצים לשמור או להימנע מאפשרות שהעורק ייסתם פעם נוספת, שמים מתקן שקוראים לו: סטנט.

אלי גולדשמידט: הסטנט הזה הוא מעין ספירלה.

אלי גולדשמידט: הוא עולה בין 1,000 ל-1,500 דולר.

אלי גולדשמידט: אומר מנהל בית-החולים "רמב"ם", שהוא מנחה את הרופאים שלו לא לשים בכל מצב סטנט, כי אין לו כסף.

אלי גולדשמידט: אדוני שר האוצר, יש תרופה שנקראת: "ריאופרו", שנותנים אותה אחרי צנתור, והיא מאפשרת או מורידה את הסבירות שהעורק ייסתם פעם נוספת.

אלי גולדשמידט: התרופה הזאת ניתנת במשורה.

אלי גולדשמידט: לפי מיטב ידיעתי, היא לא נמצאת במסגרת סל הבריאות.

אלי גולדשמידט: אם היא היתה ניתנת והיו שמים סטנט לכולם, יכול להיות שפחות אנשים היו מקבלים התקפי לב, פחות אנשים היו עוברים ניתוח מעקפים.

אלי גולדשמידט: יש תהליך שנקרא תהליך קרינה רדיואקטיבית, שבעקבות תהליך של צנתור מוריד בעשרות אחוזים את הסבירות שהעורק ייסתם פעם נוספת.

אלי גולדשמידט: התהליך הזה לא ניתן אלא במשורה וכמעט שאינו קיים.

אלי גולדשמידט: כל זה בגלל חוסר תקציב.

אלי גולדשמידט: אני מדבר על הפרוצדורות הפשוטות ביותר.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד לך, אדוני שר האוצר, שאם אתה או אני או רובי ריבלין נצטרך צנתור, אנחנו נקבל סטנט ואנחנו נקבל "ריאופרו" – – –

ראובן ריבלין: אני מוותר.

אלי גולדשמידט: אנחנו נקבל תרופה שקוראים לה "אוקסר", שזו תרופה להורדת לחץ דם, שנמצאת מחוץ לסל התרופות, כיוון שאנחנו מיוחסים ובנו לא יפגעו.

אלי גולדשמידט: המוני בית ישראל אפילו לא יודעים שחלקם לא מקבלים את התרופות האלה.

אלי גולדשמידט: אלה דברים בשם אומרם, הפרופסור רווח, מנכ"ל בית-החולים "רמב"ם".

ראובן ריבלין: כמה ניתוחים כאלה יש בשנה?

אלי גולדשמידט: אני לא יודע.

בנימין אלון: זה לא עניין של כסף.

בנימין אלון: מה הקריטריונים?

אלי גולדשמידט: אין להם כסף לעשות את זה.

אלי גולדשמידט: הרי מה אומר לנו משרד האוצר?

אלי גולדשמידט: הוא אומר: תתייעלו במערכת הבריאות.

אלי גולדשמידט: מה זה להתייעל במערכת הבריאות?

אלי גולדשמידט: זה פחות סטנטים, זה פחות בדיקות יקרות.

בנימין אלון: המאזינים חושבים שיש לנו שר"פ – – –

אלי גולדשמידט: תן לי לסיים.

אלי גולדשמידט: אדוני שר האוצר, יש דלקת ריאות, שאם אדם זקן נפגע ממנה, אומרים לנו הרופאים שהיא ברוב המקרים קטלנית.

אלי גולדשמידט: קוראים לה: פנוימוקוקוס.

אלי גולדשמידט: יש חיסון שאפשר לתת לאותם אנשים זקנים.

אלי גולדשמידט: האנשים האלה לא מקבלים את החיסון, הוא לא נמצא בסל הבריאות.

אלי גולדשמידט: יש מחלה שנקראת צהבת זיהומית, הפאטאיטיס A, שאם אתה נותן את החיסון לילדים בגיל הרך, הם לא יקבלו צהבת זיהומית בגיל מבוגר, מחלה שלעתים היא קטלנית.

אלי גולדשמידט: יש טיפול במניעת כאבים לחולי סרטן, שהסרטן התפשט לעצמות שלהם והם סובלים כאבי תופת; טיפול חדשני של הזרקת תרופות ישירות.

אלי גולדשמידט: הטיפול הזה נמנע ברוב המקרים או בחלק גדול מהמקרים כי לבתי-החולים אין כסף.

אלי גולדשמידט: אני יכול לתת רשימה ארוכה.

אלי גולדשמידט: אני שאלתי שאלה, ואני מבקש, חבר הכנסת ליצמן, אתה תהיה עד שלי.

אלי גולדשמידט: זה היה השלב, נדמה לי, שאתה כבר לא היית, אבל חבר הכנסת ליצמן נשאר.

אלי גולדשמידט: שאלתי את נציג משרד האוצר שהיה בישיבה: תגיד לי, כשאתם החלטתם על 170 מיליון שקל עדכון, האם ידעתם את כל זה?

אלי גולדשמידט: הוא התחמק ובאיזשהו שלב אמר: אני לא רוצה לענות על השאלה.

אלי גולדשמידט: נכון, חבר הכנסת ליצמן?

יעקב ליצמן: נכון.

דוד טל: חוצפן מאין כמוהו.

אלי גולדשמידט: שאלתי אותו ושאלתי את מנכ"ל משרד הבריאות: האם התקיים דיון רחב באוצר, וכל רשימת התרופות ומניעת הטיפולים האלה הוזכרו בדיון הזה?

אלי גולדשמידט: התשובה היתה: לא.

אלי גולדשמידט: שאלתי אם הרשימה של כל התרופות האלה, הנמנעות מהחולים, הוצגה בישיבת הממשלה שדנה בתקציב, כי הרי הממשלה יותר מוכשרת לעסוק בתקציב מאשר חברי הכנסת, השרים יותר אינטליגנטים מחברי הכנסת בהגדרה.

אלי גולדשמידט: שאלתי, לא היתה תשובה.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

ראובן ריבלין: זאת אקסיומה, חבר הכנסת פריצקי.

ראובן ריבלין: זאת אקסיומה שאינה ניתנת להפרכה.

אלי גולדשמידט: מה אני רוצה להגיד, ובזה אני רוצה לסיים.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, שחשוב מאוד שוועדת הכספים תבדוק כל דבר, כי חסר, מבחינת מערכת הבריאות, היקף של קרוב למיליארד שקל, אם לא למעלה מזה, בנושא עדכון סל התרופות.

אלי גולדשמידט: העדכון הוא רק בשיעור של 170 מיליון שקל.

אלי גולדשמידט: ואני אומר לך, חשוב למדינה, מעבר לכל בעיה של פרסטיז'ה, שוועדת הכספים תבדוק כל דבר בתחום תקציב המדינה.

אלי גולדשמידט: זו צריכה להיות סמכותה של ועדת הכספים – להסכים לדברים, לחלוק על דברים, להתווכח על דברים.

אלי גולדשמידט: זאת המשמעות של דברי כשאמרתי שאני לא רוצה להיות חותמת גומי.

אלי גולדשמידט: אני לא רוצה להיות חותמת גומי שבעקבותיה אנשים לא יקבלו את הטיפול הרפואי הנכון, וכתוצאה מזה תוחלת החיים שלהם תתקצר, חס וחלילה.

אלי גולדשמידט: ואם, אדוני שר האוצר, אם אנחנו נוכל להידבר ולפעול ביחד ולדאוג לכך שאכן לפחות בשלב הראשון חלק מהתקציבים הנדרשים יועברו למקומות שבהם צריך לפתור את הבעיות האלה – אני בטוח שגם מדינת ישראל וגם תושביה ייהנו משיתוף הפעולה בין ועדת הכספים לבין שר האוצר וראש הממשלה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: האם אדוני מסכים – – –

אלי גולדשמידט: כן, אדוני.

ראובן ריבלין: רק רגע, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים לשעבר.

ראובן ריבלין: האם אדוני מוכן לענות על השאלה של חבר הכנסת רביץ?

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם רביץ: אני אגיד לך, חבר הכנסת גולדשמידט, לא משום שנרמז שיושבי-הראש הקודמים היו חותמות גומי – – – אני סבור שאתה בהתחלת הדרך, כיוון שאתה תצטרך מהר מאוד להשיג את מיליארד השקל האלה אבל גם להצביע מאיפה – – –

קריאות: – – –

דוד טל: אז נגדיל את הגירעון.

אברהם רביץ: זה האומץ – – –

דוד טל: נעלה מסים, מה קרה?

אברהם רביץ: זה לא רק להוסיף אלא גם להפחית – – –

אלי גולדשמידט: אני אענה לך, אדוני – – –

ראובן ריבלין: רבותי, כאן לא ישיבת ממשלה, זאת ישיבת כנסת, ואני מבקש מחברי הכנסת להתנהג בצורה – – –

אלי גולדשמידט: אדוני חבר הכנסת רביץ, אתה יודע שאני מאוד מוקיר ומעריך אותך לכל אורך הדרך, גם כשיש לנו חילוקי דעות בנושאים מסוימים.

אלי גולדשמידט: קודם כול, אני דיברתי על סדרי גודל.

אלי גולדשמידט: אתה יודע שמיליארד שקל הם רבע אחוז בגירעון, זה רבע אחוז תוצר, ויש ויכוח קשה האם תהיה פה קטסטרופה כלכלית כתוצאה מזה שהגירעון יגדל ברבע אחוז.

אלי גולדשמידט: היה ויכוח בממשלה: היתה שם דעה אחת שאמרה 2.75, והיתה דעה אחת שאמרה 2.5.

אלי גולדשמידט: החליטו 2.5, אז קודם כול יש פה לדעתי איזה פער שבשביל הדברים החשובים, לדעתי, שאני הצגתי, שחבר הכנסת דוד טל הציג, שאחרים הציגו, בהסכמה של חברי ועדת הכספים, של ישראל כץ ושל לימור לבנת ושל שירי ויצמן ושל אבי וילן ושלי, מכל סיעות הבית, ושל חבר הכנסת ליצמן ושל גפני, נגיע למסקנה שאלה הדברים החשובים ונעשה אותם, ואם נצטרך למצוא גם מקור – גם נמצא מקור.

אלי גולדשמידט: אני רק מבקש משר האוצר שיבין, שאם ועדת הכספים – –

ראובן ריבלין: בזה תסיים.

אלי גולדשמידט: – – תרצה לדון בעניין ולחפור בתוך העניין – שהוא לא ירגיש שזה אי-אמון בו, שהוא לא ירגיש שזה אי-אמון בממשלה.

אלי גולדשמידט: אני בסך הכול רוצה לעזור לו ולראש הממשלה לבנות את התקציב בצורה נכונה יותר, כי לדעתי לפחות, הזמן שנשקיע בזה – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: – – יהיה פי 20 מהזמן שהממשלה השקיעה – – – תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מתחילים את הדיון בהודעות הסיעות, וחברי הסיעות יעלו אחד אחד.

ראובן ריבלין: הראשון – חבר הכנסת אבשלום וילן.

ראובן ריבלין: לכל אחד מדוברי הסיעות שבע דקות.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים מהם להשתדל להצטמצם באותן שבע הדקות הניתנות להן מעבר לדקות הניתנות לחברי הכנסת האחרים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני שמח לבשר לכם על סוף עידן הפסטיבל שנערך בבית הזה במהלך שלוש השנים האחרונות, על סיום תקופת המסחר או המסחרה, בלשון העם, בכספי ציבור לצרכים פוליטיים.

אבשלום וילן: לך, אדוני שר האוצר, אני רוצה להודות פעמיים: פעם אחת על שלקחת את ההגה לידיך ופעם נוספת על הנכונות לשאת שוב בנטל האוצר.

אבשלום וילן: על משקלו של הנטל אוכל לומר לך, שכשראיתי אתמול במשרדך את התמונות, ראיתי שהממוצע שם הוא שנתיים לכל שר אוצר ב-20 השנים האחרונות, להוציא את הקדנציה שלך ב-1996-1992.

אבשלום וילן: אני מאחל לך הצלחה מלאה ומאמין כי מהפרי שעליו אתה עמל תשבע הארץ נחת.

ישראל כץ: אתה רומז על כך שהוא עומד להתפטר – – –

אבשלום וילן: אמרתי בדיוק להיפך, ישראל כץ.

אבשלום וילן: הבנת הנאמר.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לנואמים, שאם הם מבקשים להתווכח עם החברים בכנסת זה על חשבונם.

ויצמן שירי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויצמן, אתה מפריע לחבר הכנסת וילן לומר את כל דבריו.

ויצמן שירי: הפחד הגדול שלכם – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויצמן, זה על חשבון חברך וילן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אבשלום וילן: כמו בכדורסל אתה צריך להוריד את השעון, כבוד – – –

ראובן ריבלין: אני לא יכול לעצור את השעון אם אתה ממשיך לדבר אתם.

אבשלום וילן: לא, אני – – –

ראובן ריבלין: אני אעצור את השעון כשאתה תאמר: הם מפריעים לי.

אבשלום וילן: היעד המרכזי של התקציב הנוכחי הוא צמיחה, אך עם זאת חסרה בו רגישות חברתית, ובלעדיה לא נוכל ליצור את מערכת האיזונים הראויה בין צורכי המשק והמדינה לבין צורכי החברה.

אבשלום וילן: שלוש השנים האחרונות התאפיינו בפונדמנטליזם ליברלי אכזרי של ממשלה ששכחה מה היא אחריות חברתית, ממשלה שמדיניותה הכלכלית היתה הקטנת גירעון, ממשלה שכיוונה את האמצעים העומדים לרשותה כדי להביא לצמצום מעורבותה במשק אבל התעלמה מהנזקים האדירים שהיא גורמת, ממשלה שהביאה למיתון חריף, להגדלת מעגל האבטלה ולפגיעה קשה בשכבות החלשות, והן ששילמו את מחיר כישלונותיה.

אבשלום וילן: אין כלכלה מנותקת.

אבשלום וילן: מדיניותה הכוללת של הממשלה הנוכחית עיקרה חידוש תהליך השלום.

אבשלום וילן: השלום הוא הקטר המניע את גלגלי המשק כולו.

אבשלום וילן: אווירה של שלום ויציבות היא שתפרוץ את מעגל האבטלה והיא שתגדיל את העוגה הלאומית.

אבשלום וילן: מדיניות חכמה איננה מקדשת מודל כלכלי זה או אחר אלא משלבת בין האמצעים, מתערבת כשצריך ונמנעת כשההתערבות מיותרת.

אבשלום וילן: ההפרטה אינה כלי מדיניות מגונה אך היא אינה יכולה להיעשות במנותק משאלות חברתיות.

אבשלום וילן: אני תקווה כי קברניטי התקציב הנוכחי הפנימו את העובדה כי צמיחה על חשבונם של חלשים היא משוואה שלנו אסור להשלים עם קיומה.

אבשלום וילן: יציבות כלכלית איננה יכולה להיעשות רק באמצעים מוניטריים.

אבשלום וילן: משחק בשערי הריבית בלבד אינו יכול להשיב את המשק למסלול הצמיחה.

אבשלום וילן: תקציב נכון, המאזן בין צמיחה להרחבה, זהירות ורגישות חברתית, חייב לבטא את שינוי סדרי העדיפויות ולכלול את שורת הצעדים הבאים: קיצוץ בהזרמת הכספים להתנחלויות ולחטיבה להתיישבות.

אבשלום וילן: מדוע יש צורך להשקיע 117 מיליון שקל בכבישים בשטחים?

אבשלום וילן: למה צריך להעביר 46 מיליון לתעשייה ביהודה ובשומרון?

אבשלום וילן: כמה תקציבים חסויים עוד יועברו לבנייה ביהודה ובשומרון?

אבשלום וילן: יש למגר את תופעת התקציבים הפוליטיים.

אבשלום וילן: הרי התרעומת העולה מגרונותיהם של חברי ש"ס איננה רק בגלל שחיקה בהקצאה למטרות חברתיות.

אבשלום וילן: על זה אני מאמין שיש הסכמה רחבה בבית.

אבשלום וילן: הם הרי נזעקים על כללי המשחק שהשתנו.

אבשלום וילן: סחטנות ומניפולציות חדלו להיות הדרך להגשמת שאיפות פוליטיות.

אבשלום וילן: דמוקרטיה אינה הליך בחירה אלא כיבוד אלה העושים אותה.

אבשלום וילן: התניית ההצבעה על התקציב במילוי תביעות סקטוריאליות חייבת לעבור מן העולם.

אבשלום וילן: אני לא מתווכח רק עם ש"ס, אני קורא גם למפד"ל, לישראל בעלייה וליהדות התורה.

אבשלום וילן: הממשלה הזאת מכתיבה סגנון אחר.

אבשלום וילן: הממשלה הקודמת משלמת את מחיר העסקנות וההתניות והיא יושבת היום באופוזיציה.

אבשלום וילן: תפארת

אבשלום וילן: כם לא תהיה על הדרך הזאת יותר.

אבשלום וילן: בירמיהו פרק י"ז נאמר: "אני אדוני חקר לב בחן כליות, ולתת לאיש כדרכו כפרי מעלליו".

אבשלום וילן: הגיע הזמן, ידידי, להפנים את הנורמות האלה.

אבשלום וילן: יש כמה נקודות עיקריות נוספות המחייבות שינויים בנוסח התקציב המוצע.

אבשלום וילן: בנושא מצוקת האבטלה והתוויית מדיניות של תעסוקה מלאה, הצעות החוק הנדונות בחוק ההסדרים בלתי אפשריות.

אבשלום וילן: נוסף על כך, עלינו למלא את ההתחייבות שניתנה בכנסת הקודמת וליישם את חוק הדיור הציבורי.

אבשלום וילן: מדובר במהלך שמטרתו לתקן את העוול ההיסטורי ולפתוח במהלך שיאפשר צדק חברתי ופתרון הוגן לציבור רחב של אנשים שלא הצליח במשך שנים לרכוש דירה ולא באשמתו.

אבשלום וילן: במקביל – אני יודע שזה קשה, אולי סותר – יש להבטיח בנייה ציבורית רחבה על מנת לתת אפשרות דיור הוגנת הן לעולים והן לנזקקים.

אבשלום וילן: יש להשקיע בתשתיות כבישים ומים, להפסיק את המחדל הביורוקרטי בתחום התפלת מי-ים.

אבשלום וילן: יש לכך מקורות כספיים.

אבשלום וילן: אני לא מציע לחכות לבצורת הבאה, כפי שחיכה במשך שלוש שנים שר התשתיות לשעבר, השר שרון.

מקסים לוי: מה תעשו בנושא הדיור הציבורי?

מקסים לוי: נגיד לכל עם ישראל האם אתם – – – אבל אתה מדבר בשם מרצ.

אברהם-בייגה שוחט: – – – יש ממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מקסים לוי, אני מצווה לנהל את ישיבת הכנסת ולא את ישיבת הקואליציה; אני מציע שתשאל את חבר הכנסת וילן ואת השר בישיבת הקואליציה, פה מליאת הכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר ירשה לי להתגבר על רגשותי ולהישאר רציני.

מקסים לוי: – – –

ישראל כץ: גם אתה מדבר נגד ומצביע בעד.

מקסים לוי: אתה אל תגיד לי מה לעשות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אל תפריע לחבר הכנסת מקסים לוי להפריע לחבר הכנסת וילן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, עוד שתי דקות.

אבשלום וילן: אני מניח, שאם הממשלה, במדיניות משולבת, תתחיל בתהליך שיימשך אולי שנים, היא תגיע לפתרון.

אבשלום וילן: אני נגד ההתניות, נגד סחטנות, אני לא מקבל את התפיסה של מניפולציות והצגות – נחליט מחר בבוקר איך להצביע – בחיים ציבוריים.

אבשלום וילן: את הנורמה המופקרת הזאת צריך להוציא מהשורש.

אבשלום וילן: אנחנו ניאבק על הדיור הציבורי, ניאבק על פתרונות במסגרת הנורמות, לא במסגרת סחטנות.

נחום לנגנטל: – – –

אבשלום וילן: חבר הכנסת לנגנטל, תפארתך לא תהיה על סחטנות.

אבשלום וילן: הגיע הזמן שהציונות הדתית-לאומית תתחיל לעבוד בנורמות הוגנות של מדינת חוק מודרנית ולא בסחטנות.

נחום לנגנטל: אתה מדבר על סקטוריאליזם – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לנגנטל, אתה מדבר אחרי חבר הכנסת מילוא.

אבשלום וילן: ביום שבו תלמדו להילחם בצורה הוגנת על ה"אני מאמין" שלכם, אפשר יהיה לכבד.

אבשלום וילן: לא בסחטנות, לא – – –

נחום לנגנטל: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לנגנטל, אני לא אתיר לאיש להפריע לך, ואתה לא תפריע לחבר הכנסת וילן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, אני מבקש ממך לסיים.

אבשלום וילן: גם הנשיא רוזוולט התחיל את ה"ניו דיל" בפרויקט עמק הטנסי – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת וילן מסיים את דבריו.

אבשלום וילן: – – וכך חילץ את ארצות-הברית מהמשבר הכלכלי הגדול.

אבשלום וילן: מחובתנו להעניק לתעשיית המחשבים והאלקטרוניקה בישראל את הגב הדרוש להבטיח את תפקידה המרכזי במהפכת ההיי-טק ובהעמדת המשק הישראלי בחזית הטכנולוגיה העולמית.

אבשלום וילן: עלינו להעמיד משאבים לחינוך בכלל ולחינוך הטכנולוגי בפרט.

אבשלום וילן: לצערי, רק על שליש מבתי-הספר אנחנו יכולים להגיד שהם ברמה טובה ומספקת.

אבשלום וילן: שני שלישים מבתי-הספר בישראל זקוקים לסיוע.

אבשלום וילן: חינוך אינו הוצאה אלא משאב לאומי, חיסכון בחינוך היום משמעו משכון העתיד.

אבשלום וילן: ישראל היא המדינה הרביעית בעולם במספר האקדמאים.

אבשלום וילן: ניתן ודרוש לעלות מדרגה.

אבשלום וילן: בתחום החקלאות עלינו להחזיר עטרה ליושנה ולהחזיר לחקלאות את מרכזיותה בכלכלת המדינה.

אבשלום וילן: יש לפתור את שאלת הקרקעות הלאומיות ולעגן את הזכות המשפטית של החקלאים בקרקע.

אבשלום וילן: עלינו לדאוג לחלשים בתוכנו, נכים, ילדים, אנשים המתפרנסים משכר מינימום וכל אותן מצוקות שעליהן צריכה חברה נאורה לתת מענה.

אבשלום וילן: לסיכום, הקטנת המעורבות הממשלתית במשק – כן, אך תוך גילוי אחריות לאומית ורגישות חברתית.

אבשלום וילן: דרוש ליישם את המודל השבדי ולא האמריקני; לפעול למימוש חזון הנביאים ולא למימוש מאוויים של כיבוש.

אבשלום וילן: מרצ תצביע בעד התקציב בקריאה ראשונה, בידיעה כי המלאכה עוד רבה ומתוך רגישות אמיתית לביצוע השינויים הדרושים להבטחת האיזון הדרוש, הכלכלי והחברתי.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: יעלה ויבוא חבר הכנסת יוסף פריצקי, שבע דקות.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת רוני מילוא.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ב-17 במאי 1999, לפני פחות מחצי שנה, הלך עם ישראל לבחירות.

יוסף יצחק פריצקי: היום, לפני הנאום, עיינתי במודעות הבחירות של ראש הממשלה כיום, אהוד ברק.

יוסף יצחק פריצקי: מה הוא לא הבטיח במודעות האלה: כסף לעבודה לפני כסף לישיבות.

יוסף יצחק פריצקי: מקומות עבודה למובטלים.

יוסף יצחק פריצקי: הלוואות נוחות לסטודנטים ועוד ועוד.

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לך, אדוני שר האוצר, לו היה חוק במדינת ישראל שהיה מחייב ראש ממשלה לשלם שקל על כל הבטחה שהוא אמר, הגירעון היה יורד ואולי אפילו נעלם.

יוסף יצחק פריצקי: תחשוב על זה.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אין חוק כזה, וכפי שאמר פעם לוי אשכול המנוח: מותר להבטיח, אבל לקיים זה כבר עניין אחר.

יוסף יצחק פריצקי: אז אהוד ברק, שנישא על גבי הבטחותיו אלה למשרה הרמה של ראשות הממשלה, מתעלם מהבטחותיו, מצפצף על בוחריו ומביא לכנסת תקציב שהוא העתק כמעט מדויק של תקציב 1999, התקציב שאתה, אדוני שר האוצר, תקפת בשצף קצף לפני פחות משנה.

אברהם-בייגה שוחט: אז למה הליכוד תוקף אותו?

יוסף יצחק פריצקי: את זה תשאל את הליכוד.

יוסף יצחק פריצקי: רבותי חברי הכנסת, תקציב הוא כלי שבו מבטא שלטון את המדיניות שלו, ובאמת אפשר לדבר גבוהה גבוהה ולהתפלסף על נושאים, אבל בסוף מדיניות נקבעת בתקציב.

יוסף יצחק פריצקי: אם יש ממשלה שרוצה לעודד צמיחה, היא לא צריכה לדבר, היא צריכה לעשות, ועשייה היא בתקציב.

יוסף יצחק פריצקי: כדי להגביר צמיחה צריך להוריד נטל מס; צריך לעודד השקעות במפעלי היי-טק; צריך לבצע סוף-סוף יום לימודים ארוך בישראל כדי להשקיע בהון האנושי שלנו; צריך להגדיל, למשל, את תקציב ההכשרה המקצועית כדי להחזיר מובטלים למעגל העבודה.

יוסף יצחק פריצקי: ומה מבשר לנו התקציב החדש?

יוסף יצחק פריצקי: איזו מדיניות חדשה יש בו?

יוסף יצחק פריצקי: צריך לומר בכנות, אין בו כמעט שום דבר חדש לעומת התקציב הקודם.

יוסף יצחק פריצקי: זה בסדר, אדוני שר האוצר, מותר לעמוד על הדוכן ולומר: רבותי, נבחרנו לא מזמן, לא היה סיפק בידנו לערוך תקציב שיקבע מדיניות חדשה, אנחנו לוקחים את התקציב הקודם, בהתאמות הדרושות, ומביאים אותו לכנסת.

יוסף יצחק פריצקי: זה הגון, זה בסדר.

יוסף יצחק פריצקי: אבל לעמוד כאן ולומר שזה מבשר את בוא האביב החדש – בכל הכבוד הראוי, זה לא נכון.

יוסף יצחק פריצקי: לדוגמה, אדוני שר האוצר, לפי הספר הזה אתה מקווה לתוספת מסים של 820 מיליון שקל, כמעט מיליארד שקל; עמוד 117 בחוברת הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: ואני שואל אותך, אדוני שר האוצר, כך בונים צמיחה?

יוסף יצחק פריצקי: על-ידי הגדלת נטל המס בונים צמיחה בישראל?

אברהם-בייגה שוחט: התוצר גדל ב-3%.

יוסף יצחק פריצקי: לא, אדוני השר, אתה כנראה מבקש לקיים בדיחה ידועה, ואתה אומר: מינימום התקציב זה מקסימום המס שאני יכול לקבל.

יוסף יצחק פריצקי: זה קודם כול, ואתה מבקש להעלות מסים ב-820 מיליון שקל, כך כתבת.

אברהם-בייגה שוחט: אתה מוכן שאסביר לך?

יוסף יצחק פריצקי: לא על חשבוני, אדוני שר האוצר.

גדעון עזרא: לא על חשבונך, אתן לך את עשר השניות.

גדעון עזרא: בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: מדיניות המסים מתייחסת – – –

גדעון עזרא: תודה רבה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, אתה מעלה את שיעורי המס משום שאתה מעלה את תקרות הביטוח הלאומי, ועל כך התווכחנו ועוד נתווכח.

יוסף יצחק פריצקי: אבל נמשיך הלאה.

יוסף יצחק פריצקי: למה לא לומר את האמת שהמסים לא מוטלים באופן שווה על כל שכבות העם?

ישראל כץ: אתה נשאר בלי שר.

יוסף יצחק פריצקי: מצוין.

יוסף יצחק פריצקי: לפי הנוהג שקבע חבר הכנסת ראובן ריבלין: כשאין שר, אין זמן.

יוסף יצחק פריצקי: השעון עומד.

גדעון עזרא: השר עדיין באולם.

יוסף יצחק פריצקי: נטל המס אינו מוטל בצורה שווה על כל שכבות העם, והנושאים העיקריים בנטל המס הזה הם משקי הבית החילוניים, בעלי ההכנסה הממוצעת פלוס, ונטל מס כמו שיש היום במדינת ישראל מונע צמיחה, מעודד העלמות מס, מעכב פיתוח, אבל מעודד תעשייה שחורה והון שחור, וזו הבשורה בתקציב.

יוסף יצחק פריצקי: תאמרו: אולי התקציב הזה הוא תקציב חברתי?

יוסף יצחק פריצקי: אולי יש בו התחשבות בשכבות החלשות באוכלוסייה?

יוסף יצחק פריצקי: אולי יש בו תוספת לתקציבי הרווחה?

יוסף יצחק פריצקי: אולי יש בו הגדלה של תקציבי הבריאות?

יוסף יצחק פריצקי: איפה?

יוסף יצחק פריצקי: בקושי התחיל החורף וכבר שוכבים חולים במסדרונות בתי-החולים.

יוסף יצחק פריצקי: קצבאות הילדים עד הילד השלישי, שערכן הריאלי נשחק בשנים האחרונות ביותר מ-30%, לא עודכנו.

יוסף יצחק פריצקי: רק כדי לסבר את האוזן, ב-1975 היה ערך נקודת זיכוי לילד הראשון, השני והשלישי כ-4.4% מהשכר הממוצע במשק; כיום, לפי מחקר של המוסד לביטוח לאומי, ערך נקודת קצבה הוא רק 3%.

יוסף יצחק פריצקי: שוב, השחיקה הזאת לא חלה על כל משקי הבית בישראל, היא חלה רק על משפחות שיש להן עד שלושה ילדים.

יוסף יצחק פריצקי: למשפחות שיש להן ארבעה ילדים ויותר נתנו פיצויים בדרך אחרת.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

יוסף יצחק פריצקי: כי משפחות שיש להן עד שלושה ילדים הן, שוב, רובן ככולן משפחות חילוניות, עובדות, משלמות מס אמת – המשפחות שמהוות את חוט השדרה של המשק הישראלי, את עמוד התווך של הכלכלה בישראל, ואלה משפחות שמותר לחלוב אותן עד הפרוטה האחרונה.

יוסף יצחק פריצקי: התקציב הזה, כמו התקציב הקודם, שוחק את הישראלי החילוני עד דק.

יוסף יצחק פריצקי: הוא משלם מסי עתק, אבל הילדים שלו גומרים ללמוד בבית-הספר בשעה 12:00 או בשעה 13:00, ואת ארוחת הצהריים הילד החילוני הוא צריך לחמם לבד במיקרוגל, כי גם אמא צריכה ללכת לעבוד כדי לשלם עוד מסים.

יוסף יצחק פריצקי: הישראלי החילוני משרת בצה"ל, אבל אחר כך הוא משלם שכר לימוד באוניברסיטה.

יוסף יצחק פריצקי: הוא עובד על מנת שהמסים שלו יפרנסו עשרות אלפי פרזיטים שממשיכים לינוק מעטיני השלטון הזה בדיוק כמו שהשלטון הקודם פרנס אותם.

יעקב ליצמן: אתה מדבר שטויות.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש להפנות אתכם לחוברת הזאת, להצעת התקציב שדנה במשרד הדתות.

יוסף יצחק פריצקי: שימו לב למספרים המדהימים שיש שם.

יוסף יצחק פריצקי: 186,313 תלמידים למדו במאי 1999 בישיבות ובאולפנות לבנות חרדיות, ולכל אחת מהן הממשלה שילמה ותשלם.

יוסף יצחק פריצקי: איזה מין דבר זה?

יוסף יצחק פריצקי: תקציב שמיועד להלכה, למחקר ולימוד תורני, שכמעט כולו מוקדש לתמיכות לתלמידי ישיבות, עולה השנה על מיליארד שקל.

יוסף יצחק פריצקי: 1,000 מיליון שקלים משלמים להלכה, למחקר וללימוד תורני ושר האוצר מחפש מיליארד שקל?

יוסף יצחק פריצקי: איזה מין דבר זה?

יעקב ליצמן: – – –

גדעון עזרא: עכשיו אתה מתחיל את חצי הדקה שלקחתי.

יוסף יצחק פריצקי: המועצות הדתיות שבג"ץ כבר דיבר עליהן ונפשנו נקעה מהן – 158 מיליון ש"ח.

יוסף יצחק פריצקי: מי צריך את כל הבזבוז הזה?

יוסף יצחק פריצקי: אבל, רבותי, בקואליציה הזאת יש צביעות.

יוסף יצחק פריצקי: יש מפלגה אחת שיושבת שם, היא קוראת לעצמה מפלגה חברתית.

יוסף יצחק פריצקי: עלה כאן חבר הכנסת דוד טל וקונן על העניים.

משה גפני: יש גבול לחוצפה.

משה גפני: חוצפה.

יוסף יצחק פריצקי: יש לי הצעה, חבר הכנסת טל וחבר הכנסת פרץ, תוותרו על תקציב הישיבות ותיתנו לעניים.

יוסף יצחק פריצקי: אל תעמוד ותיקח מתקציב הישיבות ותבכה למה יש עניים.

יוסף יצחק פריצקי: טוב לכם עוני, כי אתם רוצים להגביר שנאה ומדון, אתם רוצים להמשיך ולחלוב את תקציב המדינה ושימשיך להיות עוני.

יוסף יצחק פריצקי: זאת האמת.

משה גפני: זה פאשיזם.

משה גפני: אתה חצוף.

גדעון עזרא: חבר הכנסת פריצקי, נתתי לך זמן נוסף.

גדעון עזרא: אני מבקש, הלילה הוא ארוך.

יאיר פרץ: אתה עושה ויכוח באולם.

יוסף יצחק פריצקי: אני מסיים.

יוסף יצחק פריצקי: שינוי, אדוני היושב-ראש – – – חבר הכנסת פרץ, לא, אגורה אני לא רוצה מהתקציב.

משה גפני: זה פאשיזם.

יוסף (טומי) לפיד: הם לא מסוגלים לשמוע את האמת.

יוסף יצחק פריצקי: שינוי לא תוכל להצביע בעד תקציב כזה.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו נאמנים לבוחרינו, אדוני היושב-ראש, כי בניגוד לראש הממשלה אנחנו הבטחנו ואנחנו מקיימים.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו נילחם בכפייה החרדית ובתקציבי העתק, ואנחנו מקיימים.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

יאיר פרץ: אנחנו עולם יהודי – – –

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נחום לנגנטל, אחריו – חבר הכנסת רוני מילוא.

גדעון עזרא: שבע דקות, אדוני.

משה גפני: זה פאשיזם.

יוסף (טומי) לפיד: רגע, אדוני היושב-ראש, שלא תישמע בכנסת מלה כזאת.

משה גפני: תישמע ועוד איך.

משה גפני: התקציב היחיד שקוצץ הוא החרדי.

גדעון עזרא: סליחה, חבר הכנסת גפני, גם בלי המלה הזאת אתה יכול לבטא את מה שאתה חושב.

משה גפני: ילד חרדי מקבל שליש מהילד שלו.

משה גפני: זאת חוצפה להגיד את זה על התקציב הזה.

גדעון עזרא: אני מציע שנמחק את המלה הזאת מהפרוטוקול.

גדעון עזרא: זה הכול.

גדעון עזרא: אתה מוכן למחוק את המלה הזאת מהפרוטוקול?

גדעון עזרא: שתיקה כהודאה?

משה גפני: זו חוצפה לבוא ולשקר.

משה גפני: ילד חרדי מקבל שליש.

גדעון עזרא: חבר הכנסת גפני, בוא נגמור את העניין הזה לטובת המדינה, לטובת האחדות בעם – תוותר על המלה הזאת.

נחום לנגנטל: הוא ויתר, הוא ויתר.

גדעון עזרא: המלה נמחקה מהפרוטוקול.

משה גפני: איך הוא מעז.

משה גפני: יש פה ספר תקציב, ילד חרדי מקבל שליש מהילד שלו, והוא עומד כאן בחוצפה ומדבר כך.

יוסף יצחק פריצקי: אני משלם, אדוני, פי-עשרה מאנשים שלא משלמים.

משה גפני: איזו חוצפה זאת?

גדעון עזרא: תן לו רגע שיירגע, נרגעת?

גדעון עזרא: שבע דקות, בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מאחר שאין שר ליד שולחן הממשלה, אדבר כאילו שר יושב כאן, ואולי אפילו שר האוצר.

אחמד טיבי: למה אין שר?

גדעון עזרא: אני חושב שהנושא הזה מספיק חשוב כדי שהשר יהיה פה.

נחום לנגנטל: אני לא רוצה לומר את דבריו של צ'רצ'יל בזמנו על הלורד אטלי:

נחום לנגנטל: הגיע אוטובוס ריק לדאונינג 10 ויצא ממנו הלורד אטלי.

נחום לנגנטל: אני לא רוצה לומר אם ריק פה או לא ריק פה כשהם נמצאים או לא נמצאים.

נחום לנגנטל: מאחר שאני חס על זמנם של החברים, אגש לנאום.

נחום לנגנטל: רבותי, אני אומר את זה כאיש קואליציה: התקציב הזה איננו מבשר בשורות טובות.

נחום לנגנטל: אתייחס דווקא לסעיף ההכנסות.

נחום לנגנטל: זה שברגע האחרון החליטו בממשלת ישראל לקחת עוד כסף מהביטוח הלאומי בכפולה של 5 ולא בכפולה של 4, וממילא לקחת גם עוד מס בריאות – זה דבר לא טוב, כי זה מונע את הצמיחה במשק הישראלי.

תמר גוז'נסקי: נו, באמת.

נחום לנגנטל: האינסנטיב לאנשים כדי ליצור מקומות עבודה זה אותו מעמד בינוני שכל הזמן נושא בנטל.

תמר גוז'נסקי: איזה מעמד בינוני?

תמר גוז'נסקי: זה העשירון העליון.

נחום לנגנטל: איזה עשירון עליון?

נחום לנגנטל: 20,000 שקל זה עשירון עליון?

נחום לנגנטל: זה לא עשירון עליון.

נחום לנגנטל: אדוני, תוריד את זה מהזמן, כי היא מפריעה לי.

גדעון עזרא: אין בעיה.

נחום לנגנטל: זה חלק מתהליך שהוא לא טוב בתקציב הממשלה הזאת.

נחום לנגנטל: יותר מכך, אילו היה נלקח כסף ממס הבריאות, מה אתה מצפה?

נחום לנגנטל: שהדבר הזה יישאר בתקציב הבריאות.

נחום לנגנטל: והנה, מה אנחנו רואים?

נחום לנגנטל: שהממשלה מקטינה את חלקה בתקציב הבריאות, מנצלת את זה שנכנס עוד כסף ממס הבריאות ומ-9 מיליארדי שקלים היא יורדת ב-150 מיליון שקל בצפי ההכנסות שלה ממסים.

נחום לנגנטל: בכך היא מקטינה את חלקה.

נחום לנגנטל: זה בדיוק אותו הכסף שחסר בתקציב הבריאות, אמר את זה לפני יושב-ראש ועדת הכספים.

נחום לנגנטל: זו אם-החטאת היסודית בהגשת התקציב הזה, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: דבר שני, גם אני הייתי בין אלה שלא בחרו באהוד ברק, אבל קיוויתי שביום שהוא יכונן את ממשלתו אכן יהיה שינוי בסדר העדיפויות הלאומי של מדינת ישראל באותם דברים שאולי הוזנחו בשנים האחרונות.

נחום לנגנטל: והנה מה אתה רואה, למשל, בתקציב העבודה והרווחה?

נחום לנגנטל: בדברים כמו אלימות נגד נשים, ילדים בסיכון וכל אותם דברים וסעיפים שהם באמת נצרכים?

נחום לנגנטל: אנחנו רואים איך האלימות בחברה הישראלית גוברת – ציפיתי שלפחות בסעיפים אלה לא יעשו קיצוץ.

נחום לנגנטל: אתם יודעים מה?

נחום לנגנטל: בסתר לבי אפילו קיוויתי שתהיה תוספת.

נחום לנגנטל: בעניין הזה לא רק שהשאירו את התקציב כמו בשנה שעברה, אלא כאילו לא קרה כלום בחברה הישראלית – מקצצים.

נחום לנגנטל: אני רוצה לומר עוד דבר לחבר הכנסת גילאון, שנכנס לפה עכשיו.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת וילן שדיבר פה לפניך אמר דבר שמוציא מהכלים.

נחום לנגנטל: אני אומר את זה לך ותעביר את זה אליו, כי הוא אמר וברח.

נחום לנגנטל: להגיד על דרישות של קבוצות בתוך המליאה שהן דרישות סקטוריאליות זה דבר מקומם ולא במקומו.

נחום לנגנטל: אני לא מעלה פה את העניין, לא חשבתי לעלות פה לדוכן ולא האמנתי שאומר על התקציב פה איך חצי מיליארד שקל הולכים להסדר הקיבוצים ולהסדר המושבים.

נחום לנגנטל: רק בשנה זו, בתקציב 2000, יש תוספת של 125 מיליון שקל להסדר הקיבוצים; סעיף 332605, למי שרוצה לדעת.

נחום לנגנטל: חשבתי לומר שזה דבר סקטוריאלי ולכן לא מגיע להם?

נחום לנגנטל: אני לא חושב שהקיבוצים עסקו פה בבניית הארץ?

נחום לנגנטל: לא מגיע להם?

נחום לנגנטל: זה חלק מהמרקם של החברה הישראלית, ואם מישהו עשה פעם שגיאה גדולה מאוד, המדינה צריכה להיחלץ לעזרתו.

נחום לנגנטל: אנחנו באמת לא הולכים כאן למשק חופשי של היצע וביקוש בלבד.

נחום לנגנטל: גרעינים לעיירות פיתוח קיבלו בתקציב 1999 18 מיליון שקל וביצעו פעולות ב-18 מיליון שקל, והם מתוקצבים כאן ב-800,000 שקל לשנת 2000 – 0.8 מיליון; אני רוצה לדעת, במה עוד הורידו כל כך הרבה כסף?

נחום לנגנטל: האם זה דבר הגיוני?

נחום לנגנטל: האם זה תקציב אפשרי?

נחום לנגנטל: אני חושב שהחטיבה להתיישבות צריכה לעסוק בהתיישבות בפיתחת-שלום ובערבה התיכונה והדרומית.

נחום לנגנטל: קיצצו את תקציבה ב-88 מיליון שקל.

נחום לנגנטל: במה עוד הורידו כל כך הרבה כסף?

נחום לנגנטל: יש פה תקציב שמוכיח כי אין כאן רגישות חברתית.

נחום לנגנטל: הורידו וקיצצו במה שהיה קל לאותו אדם לקצץ.

נחום לנגנטל: אותו אדם החזיק בסכין המנתחים ועשה את מה שעשה.

נחום לנגנטל: אני אומר לכם שזה דבר שקשה להשלים אתו, וכך גם בתקציב הבריאות.

נחום לנגנטל: אלי גולדשמידט הוא היושב-ראש שלי בוועדת הכספים, ואני מאוד מכבד אותו ואת דעתו.

נחום לנגנטל: אני מכבד אותו כאישיות וכפוליטיקאי במדינת ישראל, על היושר שלו.

נחום לנגנטל: הוא עמד כאן ומנה את כל תחלואי תקציב הבריאות.

נחום לנגנטל: קל לנו להצביע בעד תקציב כזה?

נחום לנגנטל: אני חבר כנסת שלושה חודשים בסך הכול; כמה פעמים כבר נאמתי מעל דוכן זה על התרופה "הרצפטין" לנשים חולות סרטן?

נחום לנגנטל: ודאי שאפשר היה להאריך את חייהן, וזאת על-פי כל קריטריון ובדיקה.

נחום לנגנטל: ודאי שאפשר היה להקל עליהן את סבלן, על-ידי הפסקת הטיפולים הכימותרפיים.

נחום לנגנטל: תאמינו לי, אני ממש מאמין במשפט שאומר עכשיו – ולא שלא האמנתי במה שאמרתי עד עכשיו: אני מאמין באמונה שלמה, שאילו היה מדובר בסרטן האשכים, ב-25 דקות היה נמצא פתרון, והתרופה הזאת היתה נכנסת לסל התרופות.

אחמד טיבי: אילו היה מדובר בסרטן הערמונית.

נחום לנגנטל: אם היתה תרופה לסרטן הערמונית, היה נמצא פתרון.

נחום לנגנטל: אך מאחר שמדובר כאן בסרטן השד, תהיה עוד ועדה, עוד ועדה ועוד ועדה, ותמיד זה יגיע אחרון בתור.

נחום לנגנטל: אחר כך מתפלאים שקיימת אלימות נגד נשים, או שיש אפליה בחברה הישראלית?

נחום לנגנטל: אנחנו המפלים, אנחנו הנותנים יד לתקציב שעושה את מה שהוא עושה.

נחום לנגנטל: קחו את שיפור השירות לאזרח: מה אומרים בתקציב הבריאות?

נחום לנגנטל: אם אתה רוצה להיפטר מתשלום לרופא המקצועי, לך לרופא המשפחה והוא יפטור אותך.

נחום לנגנטל: מה אנחנו עושים פה – תראו מה יקרה בחורף, מאות אנשים יעמדו בתור לרופא המשפחה, כדי שייתנו להם את ההפניה לרופא המקצועי.

נחום לנגנטל: מה הרווחנו בכך?

נחום לנגנטל: לא עדיף לתת להם ללכת ישירות לרופא המקצועי?

נחום לנגנטל: אז יהיו כמה שילכו יותר מדי.

גדעון עזרא: חבר הכנסת לנגנטל, אתה כבר בזמן פציעות.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, אני מכבד אותך על שביקשת ממני ומייד אסיים.

נחום לנגנטל: זה שיפור השירות לאזרח?

נחום לנגנטל: כך מתנהגים?

נחום לנגנטל: כך מסרבלים את הביורוקרטיה, כך מחנכים את האזרחים?

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, עדיין לא דיברתי על תקציב השיכון.

נחום לנגנטל: קיצצו וביטלו בעצם את שכר הדירה לזוגות צעירים, החלשים ביותר במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: לא עדכנו משנת 1995 את המשכנתאות.

נחום לנגנטל: זה תקציב בעייתי, תקציב בעייתי מאוד.

נחום לנגנטל: אם ניקח "טיים אאוט" ונשקול את הצבעתנו, זה בגלל הדברים האלה.

נחום לנגנטל: אני לא מכחד – גם בגלל בעיות סקטוריאליות של הציבור שלנו.

נחום לנגנטל: אנחנו רוצים לדעת כיצד הוא לא יופלה לרעה.

נחום לנגנטל: אנחנו אפילו לא מבקשים שיופלה לטובה.

נחום לנגנטל: אני חושב, שטוב תעשה ממשלת ישראל אם תעזור לנו בוועדת הכספים על מנת שנבצע את השינויים המתבקשים ביותר בסעיפי התקציב, כדי שהתקציב הזה יהיה נכון יותר, צודק יותר, מפלה פחות וטוב יותר לאזרחי מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רוני מילוא – שבע דקות.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

רוני מילוא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רואה שיש כאן אווירה של חשש, חשש נסוך על פניהם של חלק מחברי הכנסת, במיוחד חברי הקואליציה, האם התקציב אכן יעבור.

רוני מילוא: אני רוצה להרגיע את כולכם, להרגיע את עם ישראל, להרגיע את שר האוצר ולהרגיע את ראש הממשלה: התקציב יעבור.

יולי יואל אדלשטיין: שר האוצר כל כך רגוע, שהוא אפילו לא נמצא כאן.

רוני מילוא: התקציב יעבור.

רוני מילוא: כל שנה, כל תקציב הוא אותו ריטואל.

רענן כהן: תגיד להם.

רוני מילוא: עברתי את התקציבים בממשלת אחדות לאומית, בממשלה צרה כזאת ובממשלה צרה אחרת.

רוני מילוא: הייתי בתוך הממשלות, הייתי בתוך הקואליציות – תמיד הוא עבר.

רוני מילוא: בהתחלה עושים קצת שרירים, וכל אחד מנסה לחלוב עוד קצת בשביל העניין שהוא חפץ ביקרו, ובסופו של דבר כולם מצביעים בעד התקציב.

רוני מילוא: ואם אחד או שניים נעדרים – אני מתכוון מבין חברי הקואליציה, לא אתם, כי לכם אין מה להפסיד – אתה רוצה להגיד לי שמישהו מהשרים יוותר על כיסאו, בגלל בעיה של עוד חלק מהתקציב?

רוני מילוא: אתה רוצה להגיד לי שש"ס תוותר על עטיני השלטון הנעימים ותעזוב את הממשלה?

יאיר פרץ: אני מוכן לוותר.

רוני מילוא: אל תדאג, אתם לא תוותרו, אתם תישארו בקואליציה.

רוני מילוא: עד היום הייתם בכל הממשלות, בממשלות של ביבי, של שמיר, של רבין, זיכרונו לברכה, ואתם תהיו גם בממשלה של ברק, ואתם תהיו שותפים נאמנים לאורך כל שנות קיום הממשלה, כל זמן שתקבלו אפילו חלק ממה שאתם רוצים.

רוני מילוא: אז אני פשוט רוצה להרגיע את עם ישראל, שלא יתרשם ממה שאתם אומרים בטלוויזיה, ואתם יוצרים התרגשות גדולה – לא תעזבו את הממשלה.

רוני מילוא: יותר טוב עטין קטן מאשר קש.

רוני מילוא: זהו.

רוני מילוא: גם אם העטין יהיה קצת יותר קטן ממה שאתם רוצים, זה יותר טוב מאשר לאכול קש באופוזיציה.

רוני מילוא: מי כמוך יודע את זה.

רוני מילוא: קודם כול אני רוצה להרגיע את כולם פה.

רוני מילוא: ודבר שני שאני רוצה לעשות הוא לפנות אל ראש הממשלה ואל שר האוצר, גם אם הם לא פה – שיקראו את "דברי הכנסת", שישמעו את זה מידידיהם: בממשלה הזאת תלה חלק גדול מהציבור תקוות גדולות, שהיא תעשה באמת שינויים משמעותיים בנושאים חשובים במדינת ישראל.

רוני מילוא: אתמול נפגשתי יחד עם חברים אחרים עם חברי הלובי של הקולנוע, עם אנשי תרבות שרובם הגדול אם לא כולם תמכו בברק ובממשלתו בבחירות.

רוני מילוא: אחרי שהממשלה קמה והוגש תקציב, מתברר שלא מכבדים חוק שכבר חוקק על-ידי הכנסת, לאחר שחלק מסעיפיו זכה לתמיכתם של אנשי הקואליציה דהיום.

רוני מילוא: פתאום מודיעים להם שהם לא יקבלו את מה שהחוק קובע.

רוני מילוא: חוק שכבר נחקק.

רוני מילוא: ידידי שר האוצר, קודם כול הרגעתי ואמרתי שלא תדאג, התקציב יעבור, ש"ס לא תפרוש, המפד"ל לא תפרוש, כולם יישארו בפנים.

רוני מילוא: אמרתי כי טוב עטין קטן מקש גדול.

רוני מילוא: הם יישארו בפנים.

גדעון עזרא: מי כמו מפלגת המרכז יודע זאת.

אילן גילאון: הוא מהיהודים המודאגים.

רוני מילוא: אם אתה דואג למפלגת המרכז, גם היא תישאר בקואליציה.

רוני מילוא: אין מה לדאוג.

רוני מילוא: זמן קצר לפני רצח ראש הממשלה יצחק רבין הייתי יחד אתו בכנס של מה שנקרא "האוסקר הישראלי".

רוני מילוא: לפני הכנס טלפן אלי ראש הממשלה רבין, זיכרונו לברכה, ושאל אותי האם כדאי שיבוא.

רוני מילוא: בכלל, באירועים שהיו בתל-אביב כאשר הייתי ראש העיר, הוא היה שואל אותי קודם אם כדאי או לא כדאי שיבוא.

רוני מילוא: אמרתי לו: יצחק, בוא.

רוני מילוא: אתה תבוא ואתה תיהנה.

רוני מילוא: הוא בא לשם, וראיתי באיזו אהבה ובאיזו התרגשות קיבלו אותו.

רוני מילוא: גם אתה, שר האוצר, זוכר את זה.

רוני מילוא: פשוט היה תענוג לראות את זה.

רוני מילוא: היום באים אלי אותם אנשי קולנוע שאז אירחו אותו ותמכו בממשלה הזאת, ותומכים בה גם היום, ושואלים אותי למה דווקא הממשלה הזאת צריכה לעקר חוק שכבר התקבל בכנסת ונתמך גם על-ידך.

אברהם-בייגה שוחט: התחייבתי בממשלה ובכנסת, וגם במסגרת חוק ההסדרים, שתקציב הקולנוע יגדל ב-25%.

אברהם-בייגה שוחט: אתה מתייחס לדבר שהוא לא רלוונטי כלל.

תמר גוז'נסקי: למה תמכת בחוק הקולנוע?

רענן כהן: שר האוצר אומר שהם יקבלו 25% יותר ממה שמופיע בתקציב.

רוני מילוא: אדוני השר, אני רוצה לפנות ולבקש שהנושא הזה בכל זאת ייבדק ויישקל שוב.

רוני מילוא: תעשיית הקולנוע יכולה באמת לתרום לכלכלה הישראלית תרומה חשובה.

רוני מילוא: הדבר השני – אני קיויתי כאזרח, וגם כחבר כנסת, כמי שפעל במסגרת מפלגה לקראת הבחירות, כמי שתמך בראש הממשלה בבחירות האלה – אני קיוויתי שבאמת יחול שינוי במבנה של נושאים מרכזיים במשק הישראלי וגם בשיטה הישראלית בכלל; לא רק במבנה הכלכלי, אלא גם למשל בנושא החינוך.

רוני מילוא: קשה לי לראות שעם ממשלה שאהוד ברק הוא ראשה ויוסי שריד הוא שר החינוך שלה ממשיכות להיות במדינת ישראל מחיצות וממשיכים להיות הבדלים כאלה בין הזרמים בחינוך.

רוני מילוא: אין עיני צרה בזרם של ש"ס ולא בזרם של אגודת ישראל – לא החינוך העצמאי ולא "מעיין החינוך התורני".

רוני מילוא: אבל, אדוני השר – ראש הממשלה איננו אך הוא בוודאי שמע זאת ממני במסגרת אחרת – לא יכול להיות שבמדינת ישראל לא יהיה בסיס אחד משותף לכל מערכת החינוך, שכולם ילמדו אותו.

אברהם-בייגה שוחט: קיבלנו – – –

רוני מילוא: רוצים להוסיף יותר משניות אצל ש"ס – אין לי בעיה.

רוני מילוא: רוצים להוסיף יותר גמרא בחינוך העצמאי – אין לי בעיה.

רוני מילוא: אבל יש הבסיס, היסוד.

רוני מילוא: אני מדבר עם אנשי חינוך בתל-אביב–יפו, שהם עד היום בקשר אתי – –

גדעון עזרא: זמן פציעות.

רוני מילוא: אני כבר מסיים.

רוני מילוא: – – והם אומרים לי, שהילדים מזרם החינוך של ש"ס באים אחר כך עם ידע מאוד לקוי במקצועות יסוד כמו מתמטיקה, פיזיקה וכימיה.

רוני מילוא: אני רוצה, שגם הילדים האלה יהיו רופאים ושגם הם יוכלו להגיע להשכלה גבוהה.

רוני מילוא: אין לי בעיה עם הכסף, שייתנו להם כמה כסף שנותנים לכולם.

רוני מילוא: צדק חבר הכנסת גפני: להשוות לכולם.

רוני מילוא: אבל צריך שגם הם ילמדו, מבחינת חוט השדרה החינוכי, אותם דברים.

גדעון עזרא: תודה.

רוני מילוא: אני חושב, שכל ילד בישראל, גם מהחינוך החרדי וגם מהחינוך הערבי ומכל מערכת, צריך לקבל אותם תנאים עם השקעה גדולה יותר, אדוני השר.

רוני מילוא: למשל: יום לימודים ארוך, לא רק ש"אל המעיין" יוכלו לתת יום לימודים ארוך – –

גדעון עזרא: גם זכות דיבור שווה.

רוני מילוא: – – אלא שגם כל ילד אחר יוכל לקבל את זה, שהבחירה לא תהיה לפי מי שמקבל יום לימודים ארוך אלא לפי מי שירצה ללכת לזרם הזה או לזרם הזה, שהזרמים האלה יהיו זרמים קטנים מאוד מבחינת המהות שלהם והזרם המרכזי של תוכניות החינוך במדינת ישראל יהיה משותף לכל ילד שגדל כאן.

גדעון עזרא: תודה רבה.

רוני מילוא: אני מייד מסיים, וזה המשפט האחרון.

רוני מילוא: אני מקווה מאוד, ששר החינוך יוסי שריד לא רק ידבר גבוהה גבוהה, אלא גם יעשה בעניין הזה מעשה יחד ובהתייעצות עם כולם.

רוני מילוא: אין לי בעיה עם ההתייעצות, אבל שיעשה את מה שצריך לעשות.

רוני מילוא: אחרת, לדעתי, הרבה זמן נצטער על התופעות האלה ועל כך שלא טיפלנו בהן כשיכולנו.

רוני מילוא: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: אני מבקש מכל הנואמים להתחשב בלילה הארוך שעומד לפנינו.

גדעון עזרא: עתה חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

גדעון עזרא: שבע דקות.

גדעון עזרא: בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רוב הנואמים שהיו כאן עד רגע זה היו מן הקואליציה.

אברהם רביץ: לכל הנואמים שהיו עד רגע זה היו נאומים אופוזיציוניים מובהקים.

אברהם רביץ: אני מכיר את הריטואל הזה.

אברהם רביץ: גם אני רוצה להרגיע אותך, כפי שחבר הכנסת רוני מילוא הרגיע אותך: בסוף יצביעו כפי שצריך.

אברהם רביץ: אני לא מהקואליציה, אבל אני דווקא רוצה להתחיל בדברי שבח ולומר לך, שאני עיינתי מעט בתקציב ואני רוצה להיות שותף לתקוות שלך, שאכן אנחנו בתחילת יציאה ממיתון, ויש סימנים לכך, ובתחילת צמיחה.

אברהם רביץ: אני מקווה, שאכן כך יהיה הדבר לטובת כולם, לטובת החלשים, בראש ובראשונה, ולטובת החברה, המשק והכלכלה במדינה.

אברהם רביץ: אבל, אני רוצה לדבר אתך על השיטה של הגשת התקציב.

אברהם רביץ: אני אומר זאת מתוך ניסיון שצברתי יחד אתך בוועדת הכספים ובכלל כחבר כנסת במשך כמה שנים.

אברהם רביץ: השיטה הזאת – ואני יודע איך היא מוכתבת ומדוע היא מוכתבת בצורה הזאת – היא לדעתי רעה חולה.

אברהם רביץ: היא מביאה לתופעות שיש לנו היום בקואליציה שלך ולחוסר ההבנה של התקציב בציבור, אצל השרים ובקרב חברי הכנסת.

אברהם רביץ: מה עושים?

אברהם רביץ: מביאים את התקציב לקריאה ראשונה בעיון רב של פקידי האוצר, כי הם כן משקיעים זמן רב להכנת התקציב.

אברהם רביץ: אבל אלה שצריכים להחליט על כך – גם שרי הממשלה וגם חברי הכנסת – מתבקשים להחליט.

אברהם רביץ: היום אתם עומדים בפני חברי הכנסת ואומרים: התקציב המוגש לכם היום הוא איזו מסגרת, כאילו המסגרת הזאת איננה מחייבת בכלל לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

אברהם רביץ: תצביעו עבורה, גם אם אתם לא מסכימים וגם אם אינכם שבעי רצון.

אברהם רביץ: תצביעו עבור המסגרת הזאת.

אברהם רביץ: אני חושב, שהשיטה הזאת איננה נכונה.

אברהם רביץ: היא לא בריאה.

אברהם רביץ: היא גם לא מכובדת.

אברהם רביץ: אני יכול לומר אולי מן ההיבט האישי של העשייה שלי, שאנו מסתכלים על התקציב ואנחנו מדברים אתך ועם הפקידים, ואתה יודע שאין אנו דורשים דברים שהם חריגים, שהם תוספת על מה שכל אזרח בחברה הישראלית מקבל, אבל בצורה שלנו, כי אנחנו, כידוע, בראש ובראשונה, רוצים לשמור על העצמאות החינוכית הרוחנית של החברה שלנו.

אברהם רביץ: כל הדיבורים הרמים של אותה מפלגה שקמה כדי להשפריץ שנאה על כל דבר שזז כמו יהודי הם הרי דיבורי הבל, דיבורי סרק.

אברהם רביץ: הם שקר מובנה.

אברהם רביץ: האמת היא, שהציבור החרדי – ואני מדבר על מערכות החינוך – נמצא גם כיום בעדיפות נמוכה.

אברהם רביץ: אני מוכרח לומר שהיתה קצת התקדמות, אבל עדיין אנחנו מצפים לאותו רגע שאתה, כשר האוצר, תוביל מהלך בספר התקציב, מהלך מכובד, עם השוני, אבל שוני ושוויוניות.

אברהם-בייגה שוחט: חלק מהדברים נעשה.

אברהם רביץ: אני לא רואה את זה בספר.

אברהם רביץ: אני רואה שם הפחתות, ואני לא מבין אותן.

אברהם רביץ: אני מקווה מאוד שנעשו דברים כאלה, ואולי לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית ייעשו.

אברהם רביץ: אמרתי לך בפגישות שהיו לנו, ואני אומר זאת כאן בפרהסיה: אותי מעניין הרבה פחות אם זה יהיה עוד שקל או פחות שקל, אבל שהדבר ייעשה בצורה מכובדת.

אברהם רביץ: מה קורה היום ואולי שלא באשמתם של האנשים האלה?

אברהם רביץ: אנחנו לא מקבלים באופן שוויוני כמו כל אזרח, כמו כל ילד במדינת ישראל.

אברהם רביץ: הילד אצלנו – אם תיקח את תקציב משרד החינוך – מקבל הרבה פחות מאשר כל ילד אחר.

אברהם רביץ: אלא מה?

אברהם רביץ: השיטה עקומה.

אברהם רביץ: לכן, כאשר השיטה עקומה, לא רק שאנחנו מקבלים פחות, אלא שלגבי אותם הסכומים שבכל זאת ניתנים לחינוך החרדי אומרים לנו: אתם סחטנים.

אברהם רביץ: אני אומר לך, שהשיטה הזאת – להביא תקציב ואחר כך להסתדר ולעלות כאן על במת הכנסת ולהכריז על סכומים קואליציוניים – זו שיטה שמביאה לפירוד בחברה הישראלית.

אברהם רביץ: החברה לא קונה את זה.

אברהם רביץ: היא איננה מבינה את הדבר.

אברהם רביץ: לכן אנחנו סובלים כפליים: ראשית, אנו מקבלים פחות, הילדים שלנו מקבלים פחות, ובעיקר אנחנו מוכפשים כסחטנים של הקופה הציבורית.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לך, שאני דווקא נהניתי מאוד כשעלה לכאן השר מתן וילנאי – ודומני שזה היה במסגרת הצעה לסדר – ואמר, שממשלת ישראל החליטה לשפר את מצב המבנים של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, והיא עושה אפליה מתקנת באופן שבשנת התקציב הבאה 500 כיתות מתוך הסל של כ-2,000 כיתות ייבנו במגזר הערבי.

אברהם רביץ: ואני חושב – אני גם בדקתי, גם ביקרתי במקומות – שיש לעשות שם תיקונים, ויכול להיות שזה עוד לא מספיק, אבל אני אומר לך: בייגה, יש לך גם אוכלוסייה יהודית.

אברהם רביץ: גם הם אזרחי המדינה בסופו של דבר.

טלב אלסאנע: לא היית חושב שכדאי להשוות בין המצב במגזר החרדי, שהוא בעייתי, לבין המצב הקטסטרופלי במגזר הערבי?

אברהם רביץ: אני לא עושה השוואות.

אברהם רביץ: אני מדבר על כיוון.

אברהם רביץ: אני לא עושה השוואות, אני לא עושה כאן משא-ומתן ומסחר.

אברהם רביץ: אני מדבר על כיוון של הסתכלות תקציבית לגבי כלל אזרחי המדינה.

אברהם רביץ: זו רעה חולה, שאני מוכרח לומר כאן, שחלק מיוצריה היו עסקני הציבור החרדי, שלא הבינו כיצד נוהגים במדינת ישראל – –

גדעון עזרא: אתה צריך לסיים, ידידי.

אברהם רביץ: כן, אדוני, אני כבר מסיים.

אברהם רביץ: – – כי סחבו אתם את ההרגלים שהיו בגלות, עסקנות ומשא-ומתן ותן וקח ותן וקח.

אברהם רביץ: צריך לגמור את העניין הזה.

אברהם רביץ: יש לפניך כמה שנים טובות להיות שר האוצר.

אברהם רביץ: תעשה את הדבר הזה, ואני מבטיח לך, שאם יהיו תופעות של דרישות מעבר לשוויון, מעבר לדברים המקובלים, אני אלחם נגד זה בתוך המחנה שלי, אבל בתנאי שאתה תביא תקציב מאוזן, מכובד, שכלל אזרחי המדינה – גם הציבור החרדי – יקבלו לפי דרכם אותם דברים שכלל ילדי ישראל מקבלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם רביץ: לא שמעתי אותך.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

גדעון עזרא: למטה, למטה.

גדעון עזרא: ידידי, דבר אתו למטה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – בשביל לסגור את הפער.

גדעון עזרא: דבר אתו בצד.

אחמד טיבי: בדיוק על הנושא הזה אני הולך לדבר, חבר הכנסת דהאמשה.

גדעון עזרא: שבע דקות, ידידי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, הצעת התקציב לשנת 2000 משקפת את החלטת הממשלה לנקוט עמדה שמרנית ומצמצמת ולהכין תקציב שאינו שונה כמעט במאומה, מבחינת היקפו ומרבית סעיפיו, מהתקציב האחרון של הממשלה הקודמת.

אחמד טיבי: הממשלה מציעה, שהיקף הגירעון התקציבי הכולל לא יעלה על 3% תמ"ג – תוצר מקומי גולמי – וכי יעד האינפלציה לשנת 2000 יעמוד על 3% עד 4%.

אחמד טיבי: כתוצאה מכך התקציב המוצע לשנת 2000 יעמוד על 214 מיליארד ש"ח, או 223 מיליארד ש"ח בשנה לפי חישובים אחרים – סכום זהה למעשה לזה של תקציב 1999.

אחמד טיבי: המשמעות: לא יהיו משאבים נאותים למימוש הבטחות הממשלה החדשה – למימוש הבטחת השינוי – לא בהעדפת מערכת החינוך, לא בהעדפה מתקנת לערבים, לא בצמצום האבטלה ביישובי הערבים ובעיירות הפיתוח, לא במצב הקשה בחינוך החרדי – כן, אני מסכים אתך, הרב רביץ, גם האוכלוסייה החרדית סובלת מהעדר העדפה מתקנת, צריך לומר את הדברים האלה בצורה ברורה ביותר – לא בצמצום אחוז האבטלה הגואה בעיירות פיתוח כמו קריית-מלאכי, לוד, רמלה, רהט, עין-מאהל, ג'סר-א-זרקא ועוד מקומות רבים רבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה לא?

אחמד טיבי: איפה לא?

אחמד טיבי: לא יהיו משאבים לצמצום הגירעון במערכת הבריאות.

אחמד טיבי: הצעת התקציב של הממשלה מעוגנת בעמדה האידיאולוגית שלפיה הסקטור העסקי הוא מחולל הצמיחה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, עמדה זו אכן משקפת את התפיסות הרווחות במדינות העשירות בעולם, שבהן המגזר העסקי גדול ועשיר, אבל אינה משקפת בהכרח את האינטרסים של ארצות פחות עשירות שהמגזר העסקי שלהן לא חזק דיו, אינו גדול ומבוסס או שאינו מסוגל לבדו לשאת במאמץ הצמיחה.

אחמד טיבי: חינוך, רווחה, בריאות, איכות הסביבה, ערבים, עיירות פיתוח, חרדים – אינם בראש סדר העדיפויות בתקציב זה.

אחמד טיבי: אומנם שר החינוך הצליח למנוע קיצוץ מתוכנן של 300 מיליון שקל בתקציב משרדו, אך לא הצליח להגדיל את התקציב כפי שרצה, בסכום של 1.5 מיליארד שקל.

אחמד טיבי: תקציב החינוך מוקפא זה ארבע שנים.

אחמד טיבי: במונחים ריאליים ב-2000 הוא זהה לזה של 1996, אף שאוכלוסיית התלמידים תגדל ב-7%.

אחמד טיבי: פירוש הדבר פחות כסף לתלמיד.

אחמד טיבי: לא רק בגלל הגידול במספר התלמידים צריך להעלות את תקציב החינוך, כי אם גם – ובעיקר – בגלל פער המשאבים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ריבלין, לא רק ששר האוצר סירב להיפגש אתנו, או ביטל פגישה בצורה מאוד תמוהה, אתה גם לא נותן לי הזדמנות להשמיע לו את הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: לא היתה אלי פנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, יש לי קשרים טובים עם השר, אני יכול לסדר לך פגישה.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת טיבי, לא היתה אלי פנייה – – –

אחמד טיבי: אני, חבר כנסת ערבי, ביקשתי פגישה.

אברהם-בייגה שוחט: השר חיים רמון נפגש אתכם.

אברהם-בייגה שוחט: אתם רוצים – – –

אחמד טיבי: אז מה אם רמון נפגש אתנו?

אברהם-בייגה שוחט: לא היתה פנייה – – –

אחמד טיבי: הוא גר ליד החדר שלי כאן, אני רואה אותו כל יום.

אברהם-בייגה שוחט: לא היתה פנייה של הסיעות.

אברהם-בייגה שוחט: אני אשמח להיפגש – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת טיבי, אתה יודע למה הוא לא – – –

גדעון עזרא: רבותי, אני מבקש.

טלב אלסאנע: מתברר שזה התקציב של הממשלה הקודמת, רק העתיקו אותו.

אברהם-בייגה שוחט: – – –

אחמד טיבי: כל זה על חשבוני, אדוני היושב-ראש.

גדעון עזרא: בוודאי על חשבונך, אלא על חשבון מי?

גדעון עזרא: אתה התחלת את זה, מה אתה רוצה?

אחמד טיבי: אל "תטלטל" אותי.

טלב אלסאנע: אנחנו נפגשנו, וזה לא עזר לנו.

אחמד טיבי: לא רק בגלל הגידול במספר התלמידים צריך להעלות את תקציב החינוך, כי אם גם – ובעיקר – בגלל פער המשאבים שהתהווה בין בתי-ספר שונים: בתי-ספר עשירים, או משרתי סביבה מבוססת, מול בתי-ספר עניים, של עיירות פיתוח, ערבים, שכונות.

אחמד טיבי: אני, כרופא וכאזרח, חרד מאוד למצב הבריאות בארץ.

אחמד טיבי: סל הבריאות ימשיך לסבול ממימון חסר, ופירוש הדבר נטל מתמשך, ואף גובר, על צרכני שירות הבריאות החולים.

אחמד טיבי: 170 מיליון השקל, המיועדים להוספת תרופות וטיפולים חדשים לסל שירותי הבריאות, אינם עונים על הצרכים.

אחמד טיבי: הממשלה החדשה גם לא עמדה בהבטחתה לבטל את התשלומים שהטילה הממשלה הקודמת על – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין שר.

אחמד טיבי: הערבים בכיס שלו.

אחמד טיבי: זה מה שהוא אמר בימים האחרונים.

אחמד טיבי: הוא אומר: רמון דיבר אתכם.

טלב אלסאנע: זה לא משנה.

טלב אלסאנע: גם אם היה נפגש אתכם, זה לא היה עוזר.

אחמד טיבי: הוא אמר: השר רמון דיבר אתכם.

טלב אלסאנע: – – –

אחמד טיבי: איך?

גדעון עזרא: אתה שואל שאלות עכשיו?

גדעון עזרא: דבר.

אחמד טיבי: הממשלה החדשה גם לא עמדה בהבטחתה לבטל את התשלומים שהטילה הממשלה הקודמת על ביקור במרפאות חוץ ועל בדיקות שונות וגם את ההעלאה במחירי התרופות.

אחמד טיבי: ערבים – תראו את סעיפי משרד הפנים: "מענק כללי לאיזון".

אחמד טיבי: לרשויות הערביות ב-1999 היו 777 מיליון שקל.

אחמד טיבי: ב-2000 – 753 מיליון שקל, כלומר, פחות.

ראובן ריבלין: מי נתן יותר, הליכוד נתן יותר?

אחמד טיבי: נדמה לי שב-1999 הליכוד היה בשלטון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

טלב אלסאנע: – – –

אחמד טיבי: לרשויות הדרוזיות – 149 מיליון שקל, וב-2000 – 144 מיליון שקל.

אחמד טיבי: טלב, אתה מפריע לי.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אלסאנע, עכשיו אתם מפריעים לאחמד טיבי.

גדעון עזרא: הוא ממהר, אין לו זמן.

גדעון עזרא: קדימה.

אחמד טיבי: מענק האיזון הכולל הוא 3.5 מיליארדי שקלים, בהשוואה ל-3.699 מיליארדי שקלים ב-1999, דבר אשר יפגע בעיקר בעיירות פיתוח וביישובים ערבים.

אחמד טיבי: הבעיה שלנו היא עם תקציב הפיתוח.

אחמד טיבי: התקציב הזה ממשיך במדיניות של ההתעלמות הבוטה של הממשלה – של כל ממשלות ישראל – מצורכי הפיתוח של היישובים הערביים.

אחמד טיבי: הרי ליישובים שלנו צריך להכפיל פי-10, פי-20, את תקציב הפיתוח, ומה קורה כאן ב-2000?

אחמד טיבי: 158 מיליון שקל, מול 235 מיליון שקל ב-1999.

אחמד טיבי: מה ההבטחות שראש הממשלה ברק נתן לערבים לפני הבחירות?

אחמד טיבי: הרבה הבטחות, עקרונות ברק למגזר הערבי.

אחמד טיבי: יכול להיות שהוא לא הודיע על כך לשר האוצר, אבל אנחנו מזכירים כל הזמן לשר האוצר: העסקת אקדמאים ערבים, יותר תקנים, הבטחת דיור לזוגות צעירים.

אחמד טיבי: מה לגבי הדרישה הצודקת שלנו לביטול רטרואקטיבי של חובות מס רכוש, הפוגעים בעיקר בערבים?

אחמד טיבי: ומה לגבי תקציב שירותי הדת למוסלמים, למשל?

אחמד טיבי: צדה עיני סעיף של שירותי דת.

אחמד טיבי: – 22 מיליון שקל, כמעט כמו בשנה שעברה.

נואף מסאלחה: רובי – – –

אחמד טיבי: "שירותי דת ביישובים מוחזקים", סגן השר נואף מסאלחה – "שירותי דת ביישובים מוחזקים", יעני, בשטחים הכבושים – עלייה מ-54 מיליון שקל ל-57 מיליון שקל בשנה.

אחמד טיבי: מה הבשורה לחקלאים בארץ?

אחמד טיבי: מה הבשורה לחקלאי הערבי שקורע תחת הנטל?

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: אתה צריך לסיים.

אחמד טיבי: אני מסיים.

אחמד טיבי: מה הבשורה לתושב רהט?

אחמד טיבי: מה הבשורה לחולת הסרטן?

אחמד טיבי: מה הבשורה לתושב קריית-מלאכי ולוד?

אחמד טיבי: מה הבשורה למשכיל הערבי?

אחמד טיבי: מה הבשורה לערבים שדורשים תעשיית היי-טק?

אחמד טיבי: מה הבשורה לדורשי איכות הסביבה?

אחמד טיבי: מה הבשורה לזקנה בפרוזדור במחלקה הפנימית?

גדעון עזרא: תודה.

נואף מסאלחה: ביוב – – –

אחמד טיבי: מה הבשורה לאלה שהביוב זורם בכבישים שלהם?

אחמד טיבי: מה הבשורה לרופא המתמחה שכורע תחת נטל התורנויות הרצחניות?

אחמד טיבי: מה הבשורה לאזרח בישראל?

גדעון עזרא: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, ובזאת אני מסיים, זו שעה לא יפה, אבל החודשיים הבאים – – –

ראובן ריבלין: למען השלום תוותרו על כל זה.

אחמד טיבי: – – – אבל החודשיים הבאים חייבים להיות חודשיים של שעות כושר, כושר ומאמץ – טלב, אתה מפריע לי מאז תחילת הנאום.

גדעון עזרא: אתה מוכרח לסיים, ידידי.

אחמד טיבי: עוד עשר מלים.

גדעון עזרא: אז מה אם כתבת?

אחמד טיבי: אבל החודשיים הבאים חייבים להיות חודשיים של שעות כושר, כושר ומאמץ – –

גדעון עזרא: תודה רבה, לא יעזור עכשיו שום דבר.

גדעון עזרא: הזמן נגמר מזמן.

אחמד טיבי: – – עלינו לנתק ולנתץ את מגבלות התקציב – – –

גדעון עזרא: לא שומעים אותך, אני מדבר.

אחמד טיבי: אתה "מטלטל" אותי מתחילת הדיון.

אחמד טיבי: תפסיק.

גדעון עזרא: לא נכון.

גדעון עזרא: בחייך, אתה צריך לסיים.

אחמד טיבי: ואז, אחרי שננתץ את המגבלות של התקציב הזה, התקציב הזה אולי – –

גדעון עזרא: תודה רבה, ידידי, כבר עברת שמונה דקות.

גדעון עזרא: כבר לא שומעים אותך.

אחמד טיבי: – – יקום על רגליו והעיטים יסתלקו משמינו ואולי אולי תגיע השעה היפה.

אחמד טיבי: אשרי המאמין.

אחמד טיבי: אני לא.

אחמד טיבי: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

גדעון עזרא: שבע דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני צריך לומר, אדוני היושב-ראש, שקרה לי משהו כאן באולם.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא הייתי רגוע מאוד אחרי ישיבת הקואליציה, כשהבנתי מדברי שר האוצר וגם מיושב-ראש הקואליציה, שבעצם אין חשיבות לדיון היום, כי על כל השאלות – – –

גדעון עזרא: חברים, אתם מפריעים.

גדעון עזרא: סגן השר מסאלחה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, כשהבנתי ששר האוצר וגם יושב-ראש הקואליציה אומרים שזה בעצם לא התקציב, שיהיו שינויים, שכל הבעיות שיש לחברי כנסת אלה או אחרים, תבואו לקראת קריאה שנייה ושלישית – הבנתי שבסך הכול אין חשיבות רבה לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: צריך לדבר במסגרת הזמן שהוקצב.

יולי יואל אדלשטיין: ופתאום כמה חברי כנסת – הרב רביץ, למשל, או לפניו חבר הכנסת מילוא – ניסו כאן להרגיע ואמרו: תהיו רגועים, התקציב יעבור.

יולי יואל אדלשטיין: ואז אני פתאום הבנתי שאני כבר לא רגוע.

יולי יואל אדלשטיין: כי אם התקציב ממילא יעבור, ואם ממילא אין מה לעשות, תקציב עובר תמיד, ואם הוא יעבור בצורה כפי שהוא מוצע, אז אני מאוד לא רגוע, אני פחות רגוע ממה שהייתי לפני דקות ספורות, לפני ששמעתי את החברים מדברים.

יולי יואל אדלשטיין: למה אני לא רגוע?

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות שבאמת אפשר לשנות דברים לקראת קריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות שכן.

יולי יואל אדלשטיין: אילו מדובר כאן באמת, כפי שכבר רבים לפני אמרו, בתביעה קואליציונית זו או אחרת, באיזה מיליון שקל פה או 10 מיליוני שקל שם, אז יכול להיות שאפשר להיות רגוע.

יולי יואל אדלשטיין: יבוא מצעד הסיעות לשר האוצר כפי שרואים כל שנה ויסדרו את העניינים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש, לדעתי, דברים ששום סיעה ושום מסגרת בין שתי הקריאות לא תסדר.

יולי יואל אדלשטיין: הדוגמה הבולטת ביותר היא נושא חוק הדיור הציבורי.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר כאן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שדעתי על החוק הזה ידועה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפסיק להביע אותה.

יולי יואל אדלשטיין: פאסה.

יולי יואל אדלשטיין: עבר זמנו בטל קורבנו.

יולי יואל אדלשטיין: החוק הזה עבר בכנסת והוא כנראה ייושם.

יולי יואל אדלשטיין: דורשות את זה שותפות קואליציוניות שונות, הרבה מחברי הבית הזה רוצים את החוק הזה, לא יודע למה, רוצים אותו, הוא ייושם.

מקסים לוי: למה אתה לא יודע?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה להיכנס לדיון הזה, חבר הכנסת לוי.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע למה – כי החוק הזה מעשיר, לדעתי, את העשירים, ולא יעשה שום צדק עם הנזקקים.

מקסים לוי: למה אתה לא יודע?

מקסים לוי: אבא שלי הגיע בשנות ה-50 למדינה הזאת ולא נתנו לו דירה בהרצלייה ואפילו לא אפשרו לו לקבוע לאן ללכת.

מקסים לוי: הוא הלך לבית-שאן וגר בדירת "עמידר", שילם 50 שנה שכר דירה, ולא מגיע לו – – –

יולי יואל אדלשטיין: יהיו לו עכשיו 30,000-20,000 דולר חופשיים לקנות אותה?

מקסים לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לפתוח את הדיון על החוק הזה, כמו שאומרים, הזמן יראה לנו מי צדק בוויכוח הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הנקודה שלי, וכאן אנחנו כן נסכים אתך, חבר הכנסת מקסים לוי, וגם עם כל אחד אחר – הדעת לא סובלת, שבעקבות החוק הזה לא יהיה יותר דיור ציבורי במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הדעת פשוט לא סובלת.

יולי יואל אדלשטיין: לא חשוב אופוזיציה, קואליציה, מפלגה זו או מפלגה אחרת, סקטור ערבי, סקטור יהודי – הדעת לא סובלת דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: עברתי על תקציב משרד השיכון בספר התקציב.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי שאולי לא חיפשתי היטב, חיפשתי במקומות אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אין.

יולי יואל אדלשטיין: והרי לא מדובר כאן, אדוני היושב-ראש, ב-5 מיליוני שקלים.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר כאן אולי בסכומים של מיליארדים.

יולי יואל אדלשטיין: לא, בשום קריאה, אני אומר לכם, אם זה לא מופיע בתקציב אז לא נסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אז עכשיו אני פחות רגוע.

יולי יואל אדלשטיין: אולי התקציב, כפי שכולם אומרים, יעבור ממילא.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יעבור בלי שיתייחסו בכלל – – –

מקסים לוי: – – – המדינה לא מוציאה אגורה מזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוי, אני רואה שאנחנו באמת צריכים לשוחח על החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: כל ההכנסות מן החוק, כפי שכתוב בחוק, הן קודש לחברת "עמיגור" ולסוכנות היהודית.

יולי יואל אדלשטיין: כך כתוב בנוסח החוק.

יולי יואל אדלשטיין: לפיצוי "עמיגור" והסוכנות היהודית ילך בדיוק אותו כסף שישלמו אותם ותיקים שירכשו את הדירות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, באיזה שלב התמלאתי תקווה, כי עברתי על דברי שר האוצר לפני הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי, אולי איזו בשורה אני לומד כאן.

יולי יואל אדלשטיין: יש פה סעיף קליטת עלייה: תרומתם של גלי העלייה לכלכלת ישראל זכתה להתייחסות בעשרות מחקרים כלכליים.

יולי יואל אדלשטיין: בכולם צוינה העובדה הפשוטה והידועה, שגלי העלייה, ובעיקר הגל הנוכחי אשר העשיר וכן הלאה וכן הלאה, תורמים להאצת הצמיחה של המשק על פני הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי פתיח כזה הייתי בטוח, אדוני היושב-ראש, שיבואו המלים: ולכן, ואז סעיפי הכשרות מקצועיות ותעסוקה והסבות וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: מה אנחנו קוראים?

יולי יואל אדלשטיין: בשנה שעברה היה התקציב בנוי על 70,000, השנה הוא בנוי על 60,000 עולים, ואם יהיו יותר עולים אז ניתן יותר תקציב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, זה החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אם יבואו יותר עולים, איש לא מעלה על הדעת שהם לא יקבלו סל קליטה.

יולי יואל אדלשטיין: זה חוק במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אז מה בעצם הבשורה אחרי פתיח כל כך מרשים שאנחנו רואים כאן על קליטת העלייה?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, במקום לראות בעקבות הדברים האלה איזו בשורה לציבור העולים, אני אתייחס רק לדבר אחד – לתחום הדיור.

יולי יואל אדלשטיין: בתחום זה, אגב, לא רק עולים אלא גם כל מגזר אחר, ותיקים וכל מי שאתה רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי שבעקבות עליית הדולר, כפי שקרה בממשלה הקודמת שלוש פעמים, יעדכנו גם את הסבסוד של משרד השיכון לשכר דירה לנזקקים.

יולי יואל אדלשטיין: על מי אנחנו מדברים?

יולי יואל אדלשטיין: מי נזקק לסיוע כזה?

יולי יואל אדלשטיין: במקום זה התבשרנו, שמתבצע קיצוץ, שבעצם מעלים את הניקוד על מנת לזכות בסיוע הנחשק כנראה כל כך של משרד השיכון לשכר דירה, וכתוצאה מזה כ-9,000 יחידות משפחתיות נמחקות, על-פי רוב אלה חד-הוריות ומקרים כאלה, והכול במקום לבשר שאולי בעקבות עליית הדולר יהיה איזה עדכון.

יולי יואל אדלשטיין: אגב, הצענו מנגנונים, ואני אומר: אשמנו, בגדנו, לא הספקנו להביא אותם לקביעה, הכול נשאר במסגרת עדכונים חד-פעמיים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מקווה שאולי במקום הקיצוצים בתחום הזה יהיה סוף-סוף איזה מנגנון שיגדיר: נכון, משלמים בשקלים, אבל זה בכל זאת קשור לשוק הדיור, שהוא כולו בדולרים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אני לא אכנס להרבה נושאים של משרד הקליטה.

יולי יואל אדלשטיין: נכונו לנו עוד דיונים רבים.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק רוצה לומר, שמנצלים כנראה גם את תום הלב של השרה החדשה.

יולי יואל אדלשטיין: היא עמדה פה ב-13 באוקטובר, אם אני לא טועה, בעקבות איזו הצעה לסדר-היום בנושא קליטת העלייה, ואמרה מעל במה זו: השנה יש לי תקציב ל-400 דירות נ"ר.

יולי יואל אדלשטיין: שמחתי, באמת שמחתי, בשם אותם נכים שכנראה יקבלו את דירות הנ"ר האלה.

יולי יואל אדלשטיין: והנה אנחנו לוקחים את התקציב, ויש בתקציב 180 דירות נ"ר, ולא למשרד הקליטה אלא לכל עם ישראל – 180 דירות נ"ר.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שכתוב בתקציב שחור על גבי לבן.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, אני חושב שנכונה לנו עוד עבודה רבה אם אנחנו אכן רוצים שהתקציב הזה יבשר לנו משהו, ואני מבקש מכל חברי, ואני מעריך את חוש ההומור שלהם, לא להרגיע ולא לומר: זה ממילא עובר כל שנה וזה יעבור – לא להרגיע, כי אם זה התקציב שיעבור, לא תישאר לנו סיבה לחוש הומור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן.

גדעון עזרא: נאום בכורה, חבר הכנסת הנדל.

גדעון עזרא: בבקשה, שבע דקות.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אומנם לא הייתי ארבעה חודשים בכנסת, אבל אני רואה שהשתנו סדרי בראשית.

צבי הנדל: מה, אין אף שר מהממשלה בדיונים על התקציב?

רחבעם זאבי: באמת שערורייה, אדוני היושב-ראש.

רחבעם זאבי: דיון על חוק התקציב פעם בשנה ואין ממשלה.

צבי הנדל: יש לי כמה הצעות.

גדעון עזרא: השר נאמן ישב פה לאורך כל הדיון בשנה שעברה.

צבי הנדל: אני מציע להפסיק את הדיון עד ששר האוצר ישב פה, אחרת אני מדבר אל הקיר.

גדעון עזרא: אני מבקש לבדוק איפה – – – הוא יצא לכמה דקות.

גדעון עזרא: אתה מוותר על זכות הדיבור?

צבי הנדל: אם אתם מתחייבים שהפרוטוקול יעבור אליו והוא יוכל לעיין בו.

גדעון עזרא: מבטיחים.

גדעון עזרא: בבקשה.

אברהם רביץ: זה עדיין כמו שזה היה.

אברהם רביץ: זה עובר.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב להגיד שאין לנו הרבה עבודה באופוזיציה.

צבי הנדל: שמעתי את הדוברים מטעם הקואליציה, ובראשם את יושב-ראש ועדת הכספים.

צבי הנדל: שמעתי גם את התחינה שהוא התחנן לחבריו בקואליציה שישנסו מותניים, אבל מנגד את ההתנגדות הנחרצת להיות חותמת גומי ולאשר תקציב כזה.

צבי הנדל: אני לא בדיוק יודע מה התפקיד שלנו באופוזיציה.

צבי הנדל: אולי אנחנו צריכים להגן קצת על שר האוצר, אולי עם אחריות ממלכתית, שבוודאי טבועה בנו, באופוזיציה, נצטרך לעזור לו להעביר את התקציב.

צבי הנדל: נשקול את העניין.

צבי הנדל: בכל מקרה, אני באמת רוצה להתייחס לתקציב עניינית ולא אוטומטית, בגלל היותי שייך לאופוזיציה.

צבי הנדל: אני חייב לומר, שבתקציב הזה אין חזון, אין מחשבה לטווח ארוך.

צבי הנדל: אם אני אקח את זה מהתהליך המדיני; שם יש באמת הרבה חלומות, הרבה משיחיות, מזרח תיכון חדש, יש כאילו איזה מין חזון מסולף, שבעקבותיו מביאים לנו את רב-המרצחים הזה, נואף חוואתמה, ובעקבותיו עושים כל מיני שטויות, אבל בתקציב אני לא רואה חזון.

צבי הנדל: אם אני לוקח כמעט כל סעיף – נושא הילדים החריגים מקוצץ; נושא הבריאות; לעומת זאת מוסיפים מסים לחקלאים כאילו החקלאות יש לה איזה כוח אדיר כזה, כאילו היא שבעה נחת גם בממשלה הקודמת.

צבי הנדל: היא לא שבעה נחת.

צבי הנדל: קוצץ התקציב.

צבי הנדל: מה אני רואה בספרי התקציב?

צבי הנדל: רוצים להעלות את מחירי המים, רוצים להטיל מסים על מי שדואג להפיק מים נוספים בנגב, למשל.

צבי הנדל: במקום לעודד מי שקודח מכספו ומוציא מים מליחים ועושה איזה ערבוב כדי להפיק עוד קצת מים לישראל, הולכים להטיל עליו מסים, עונש על ההשקעה שהוא עושה.

צבי הנדל: תודה, אדוני שר האוצר, שחזרת.

צבי הנדל: אני משוכנע שבגללי.

אברהם-בייגה שוחט: אני מתנצל.

אברהם-בייגה שוחט: השר התורן סויסה מגיע בעוד כמה דקות.

צבי הנדל: מבחינתי ההתנצלות מתקבלת.

נעמי חזן: חבר הכנסת הנדל ביקש שתקרא את הפרוטוקול כדי שתוכל – – –

צבי הנדל: אמרתי, שאם תקרא את הפרוטוקול, אני מסתפק בזה.

אברהם-בייגה שוחט: בטח אמרת דברים טובים.

צבי הנדל: עוד לא הגעתי אליך.

צבי הנדל: זה במקום נוכחותך פה.

אברהם-בייגה שוחט: בהצלחה.

צבי הנדל: תודה.

נעמי חזן: גם לך, אדוני.

צבי הנדל: בעניין החקלאות, ודאי שלא ניתן יהיה להעביר את זה.

צבי הנדל: לא ניתן יהיה להסכים שייתוסף לחקלאים נטל כזה, כי בכל זאת, מעבר לעניין הכלכלי, יש גם איזה ערך בהתיישבות החקלאית.

צבי הנדל: לא הייתי רוצה שברגל גסה כל ממשלה תתחרה בחברתה, איך רומסים עוד קצת את החקלאות.

צבי הנדל: לעומת זאת, בנושא המים דווקא הופתעתי.

צבי הנדל: אין שם אגורה שחוקה להתפלת מי-ים.

צבי הנדל: כבר זעקתי בממשלה הקודמת ולא הצלחתי באוצר, אבל הקדוש-ברוך-הוא רצה והיתה לנו שנה שחונה.

צבי הנדל: מה עוד צריך לעשות בשביל לנער אותנו, את כולנו – במקרה הזה עכשיו את האוצר, את שר האוצר הנוכחי – על מנת להבין שיש לנו פה מאגר מים אדיר, יש לנו טכנולוגיות שאנחנו מוכרים לכל העולם בנושא התפלה, לרבות למדינות ערביות עוינות, שאין לנו שום יחסים אתן, בדרכים עקלקלות, כי אין טכנולוגיה יותר טובה ממה שיש לנו.

צבי הנדל: אנחנו לא מתפילים מי-ים כי נערי האוצר אומרים: מה יהיה אחר כך?

צבי הנדל: נראה.

צבי הנדל: בינתיים מסתדרים.

צבי הנדל: בואו נעלה את מחירי המים לחקלאות, רק לחקלאות, שהחקלאים ייחנקו קצת, אולי הם יצטרכו פחות מים, בינתיים יהיו לנו קצת מים לשתות ונראה.

צבי הנדל: אחר כך מאיפה נביא תוצרת חקלאית?

צבי הנדל: נביא אולי מירדן, נביא מעזה.

צבי הנדל: ואם לא ירצו למכור לנו או תהיה אינתיפאדה?

צבי הנדל: נראה, נביא מאירופה אולי.

צבי הנדל: לכן, כשאני אומר שאין חזון בתקציב הזה, אני מביא דוגמה אחת אבל יש עוד הרבה דוגמאות.

צבי הנדל: עוד דבר שקפץ לי בעיניים ומאוד הכעיס אותי הוא במשרד החינוך.

צבי הנדל: ישבה ועדה – זאת לא היתה החלטה פוליטית – מקצועית שבחנה את התקציבים לסוגי חינוך שונים.

צבי הנדל: יש חינוך טכנולוגי, והוא קיבל העדפה, ויש תוספת תקציב, והחליטו שגם לחינוך הישיבות התיכוניות והאולפנות להוסיף תקציב, מפני שלומדים בהן עד 19:00, ויש מקצועות שונים, ובגלל אלף ואחת סיבות מקצועיות שאני לא מכיר את כולן על פרטיהן כי לא ישבתי בוועדה הזאת – החליטו להוסיף גם להן, לא כמו לחינוך הטכנולוגי, אבל להוסיף מעט.

צבי הנדל: אני שומע שכל מה שהחליטו נשאר, אבל לישיבות התיכוניות ולאולפנות מקצצים.

צבי הנדל: ומי ישלם את זה?

צבי הנדל: – ההורים.

צבי הנדל: חשוב שנדע כולנו, גם גברתי היושבת-ראש, שהורה ששולח את ילדו לחינוך תיכון, ורוב האוכלוסייה החובשת כיפות סרוגות שולחת לישיבות תיכוניות ולאולפנות, משלם לפחות 1,000 שקל בחודש.

צבי הנדל: בחודש, לא לשנה.

צבי הנדל: אני לא יודע אם משלמים כך באוניברסיטה.

אברהם רביץ: באוניברסיטה זה פחות.

צבי הנדל: זה פחות.

צבי הנדל: אני משוכנע שאם העניין הזה לא יתוקן אני הולך על זה לבג"ץ, הרי יש גבול לציניות, אבל אני מקווה שזה יתוקן.

צבי הנדל: זו דוגמה, והבאתי רק דוגמאות כי אני רואה שהשעון זז ונשארו לי רק שלוש שניות.

צבי הנדל: אי-אפשר להגיד את כל מה שצריך להגיד.

נעמי חזן: לא נשאר זמן.

נעמי חזן: תם זמנך.

רחבעם זאבי: זה נאום בכורה של חבר כנסת חדש.

צבי הנדל: בכל זאת, מאחר שהייתי בקדנציה הקודמת, אפשר להחמיר אתי, לא נורא, אבל אני כבר מסיים.

צבי הנדל: אני אתן לכם רק נקודה אחת, רשמתי לי יותר נקודות, מנין אפשר לקחת את הכסף.

צבי הנדל: כולנו אומרים: לא לקצץ, לא לקצץ, לתת לזה ולתת לזה.

צבי הנדל: מנין אפשר לקחת?

צבי הנדל: מכל הרשימה דוגמה אחת אני חייב לציין, כי זמני נגמר אבל עליה לא אוכל לוותר – חישבו כלכלני האוצר ומצאו, שבגנבת המכוניות לרשות הפלסטינית – ואגב, ברוב הרכבים החדשים שנגנבים משתמשים אנשי הרשות הפלסטינית והקצינים של המשטרה.

יורי שטרן: לא רוב – –

צבי הנדל: אנחנו מעבירים בצורה עקיפה 300 מיליון ש"ח כל שנה.

צבי הנדל: אדוני שר האוצר שאיננו כאן, רבותי חברי הממשלה, לו הורדנו את 300 מיליון הש"ח האלה כל שנה מהמסים שאנחנו מעבירים לרשות הפלסטינית, אולי היו נפסקות הגנבות, וודאי שהיינו מרוויחים 300 מיליון ש"ח.

נעמי חזן: תודה.

צבי הנדל: תודה רבה לגברתי שנתנה לי עוד ארבע שניות.

נעמי חזן: עוד 67 שניות.

נעמי חזן: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

נעמי חזן: חבר הכנסת שטרן, נמסר לי שזה נאום הבכורה של חבר הכנסת הנדל, ואם כך, כדאי גם לברכו על שובו לכנסת.

יורי שטרן: כבוד היושבת-ראש, עמיתי, אני רוצה לברך את חבר הכנסת צבי הנדל.

יורי שטרן: אי-אפשר לקרוא לו חבר כנסת חדש, ההפסקה היתה כל כך קצרה.

יורי שטרן: אני חושב שחזרתך לבית הזה מתקבלת בברכה על-ידי כולם, מקיר לקיר.

צבי הנדל: בעיקר – – –

יורי שטרן: אני לא יודע.

יורי שטרן: אתם, במידה מסוימת, שכנים.

יורי שטרן: אם מדובר ביצירת איזו מסגרת של חיים בדו-קיום ובשלום, הנה שדה הניסוי, ובראש ובראשונה – גוש-קטיף וחבל-עזה.

יורי שטרן: בוא נראה איך זה מסתדר עכשיו.

יורי שטרן: עדיין לא כל כך.

יורי שטרן: התכנסנו פה היום להתחיל בדיוני התקציב, ומובן שאת כל הספרייה הזאת שנקראת ספרי תקציב אי-אפשר ללמוד בזמן הקצר שלפני הדיון הראשון, לכן אני אתייחס רק למסגרת הכללית ולכמה דגשים שבתקציב.

יורי שטרן: נאמר פה פעמים מספר שהתקציב הזה לא מבשר שום דבר חדש.

יורי שטרן: זה לא נכון.

יורי שטרן: התקציב הזה מבשר שני דברים חדשים, שביחד אולי עושים את התקציב הזה לאחד הגרועים, לפחות בעשור האחרון.

יורי שטרן: מצד אחד, זה תקציב שכולו צמצום בשטחים הסוציאליים, החברתיים החיוניים, ומצד שני, כמעט שאין בו הקצאת משאבים חדשה לצמיחה במשק.

יורי שטרן: זאת אומרת, היו תקופות שביקשו מעם ישראל באמת להדק את החגורה, להצטמצם, לחסוך בשביל להגיע לצמיחה.

יורי שטרן: התקציב הזה לא מבשר חדשות טובות בתחום החברתי ולא בתחום הצמיחה וחידוש הפעילות הכלכלית.

יורי שטרן: אם כן תהיה צמיחה, זה יקרה לא בגלל הפעילות הממשלתית אלא כיוון שההתפתחות בכלכלת השוק עוברת עליות וירידות, ואולי נגיע גם לשלב עלייה.

יורי שטרן: בינתיים הירידה נמשכת.

אליעזר כהן: – – – על תוכניות הממשלה.

יורי שטרן: כן.

יורי שטרן: אין שום חזון ואין שום ראייה, אין שום טיפול בגורמי הצמיחה.

יורי שטרן: מה הם גורמי הצמיחה?

יורי שטרן: הם אותם גורמים שהביאו למיתון במשק.

יורי שטרן: המיתון במשק התחיל – אני לא מדבר על הנסיבות הפוליטיות ועל מעשי החבלה ועל השינויים שחלו בציפיות למזרח תיכון חדש, אלא על התהליכים הכלכליים.

יורי שטרן: זה קודם כול הצטמצמות של ענף הבנייה, שהוא ענף גורר צמיחה או גורר ריסון במשק הישראלי.

יורי שטרן: צמצום בענף הבנייה בא בנסיבות מאוד מאוד ברורות.

יורי שטרן: מחירי הדירות עלו, המשכנתה לא הספיקה לרכישת חדר שירותים אחד בדירה, הביקושים ירדו והענף הצטמצם.

יורי שטרן: התחייבויות רכישה וכל הצעדים שהממשלה נקטה בתחילת העשור בעקבות גל העלייה החדש מוצו, ואז התחיל הענף להצטמצם ואתו נכנס המשק כולו למיתון.

יורי שטרן: הגורם השני היה ענף התיירות, שמכניס 3 מיליארדי דולרים כל שנה לקופת המדינה.

יורי שטרן: בתקופת השיא שלו, בשנת 1995, ההכנסות האלה התקרבו ל-5 מיליארדי דולרים, ואחרי מעשי חבלה בתחילת שנת 1996 התחילה ירידה בענף.

יורי שטרן: היא התחזקה, והנה באה שנת 2000, שהיתה נותנת לתיירות הישראלית הזדמנות חד-פעמית, אחת במילניום, לחזור לצמיחה.

יורי שטרן: ההתעוררות בענף הזה מתקיימת כעת ומתרחשת מול עינינו, אבל בממדים מאוד קטנים.

יורי שטרן: דיברנו על כך שנגיע ל-5-4 מיליוני תיירים בהערכה הכי שמרנית, ואנחנו לא מגיעים בינתיים אפילו ל-3 מיליונים.

יורי שטרן: למה?

יורי שטרן: כי הממשלה לא הכינה שום תשתיות ולא עשתה שום מאמץ – – –

נעמי חזן: סליחה, רק שאלה.

יורי שטרן: הממשלה הקודמת.

נעמי חזן: אה.

נעמי חזן: זה לא היה ברור לי.

יורי שטרן: לדעתי, בקטע הזה אנחנו איזו קואליציה רחבה בין הממשלה הקודמת לממשלה הזאת באי-עשייה הכלכלית.

יורי שטרן: חשבתי שאולי בשנת 2000 יושם דגש, וכוונתי קודם כול לתקציבים לשיווק ועוד לכמה דברים ראויים שנזכה בהם בשנת 2000, ואין.

יורי שטרן: היום ביקרנו בכניסה לבית-לחם, ואמרתי שהרושם שלי הוא ששנת 2000 מגיעה כהפתעה מוחלטת.

יורי שטרן: לא ידענו שתגיע שנת 2000.

יורי שטרן: ולכן, מה שהיו צריכים לעשות לפני שנתיים עושים בחודשיים האחרונים של שנת 1999.

יורי שטרן: פשוט חלם כל העניין הזה.

יורי שטרן: הדבר השלישי שגורם או לצמיחה או לריסון הוא מצבה של המאסה הגדולה של העסקים בארץ, שרובם עסקים קטנים ובינוניים.

יורי שטרן: היתה מערכת של טיפול בעסקים קטנים, היתה מערכת עידוד ליזמות הטכנולוגית במשק, לרבות יזמות טכנולוגית של העולים.

יורי שטרן: היתה מערכת של עידוד היצוא.

יורי שטרן: כל המערכות האלה הצטמצמו.

יורי שטרן: בכולן היתה ירידה בתקציבים בשליש ואף יותר.

יורי שטרן: זה תקציב שפשוט הולך להמית עסקים רבים, במקום לתת להם סיכוי לצמוח.

יורי שטרן: בקטעים האחרים – אנחנו שומעים שהממשלה מחליטה על צמצום מכסת עובדים זרים.

יורי שטרן: מה זה צמצום מכסת עובדים זרים?

יורי שטרן: לצמצם אפשר רק מכסת עובדים חוקיים, כי על עובדים לא חוקיים לא חלה שום מכסה, גם לא חלים עליהם היטלים ולא מסים ולא שום דבר אחר שהממשלה מחליטה.

יורי שטרן: אז בעל העסק עומד בפני ברירה.

יורי שטרן: או שהוא לוקח עובד חוקי בתנאים סבירים, ואז הוא ממשיך בפעילות שלו, כי הוא לא יכול בן-רגע, בן-לילה, בענף הבניין או בענף החקלאות – כי אלה שני הענפים הראשיים שצורכים כוח עבודה של עובדים זרים.

יורי שטרן: הוא לא יכול פתאום למצוא להם תחליף.

יורי שטרן: הממשלה הולכת לצמצם את מכסת העובדים הזרים בשליש – מ-75,000 ל-50,000 עובדים חוקיים, ועוד להטיל היטלים נוספים.

יורי שטרן: על מה זה יחול?

יורי שטרן: על 36,000 עובדים בבניין ועל עוד 17,000 בחקלאות, אם אינני טועה.

יורי שטרן: שם הקיצוץ אמור להיות 60%.

יורי שטרן: תראו לי עסק אחד או ענף אחד שיכול להתקיים כאשר מקצצים ממנו בצורה כזאת.

יורי שטרן: מה תהיה התוצאה?

יורי שטרן: חלק יצטמצם וחלק יעסיק עובדים לא חוקיים, חד-משמעית.

יורי שטרן: כל המכות שלנו, כל המחלות החברתיות, כל הסכנות הדמוקרטיות באות מהעובדים הלא-חוקיים, לא מאלה שמגיעים כחוק ומועסקים כחוק; ויוטלו בעתיד כל מיני דברים משמעותיים על המעסיקים, כדי שיטפלו בהם לא בשביל שהמדינה תרוויח מזה גרוש.

יורי שטרן: אנחנו מגיעים לתקציב שכולו בשורה רעה.

יורי שטרן: אני לא מדבר על שינוי קריטריונים בלשכות התעסוקה, שזה דבר אבסורדי – טרטור של מובטלים; מלחמה במובטלים במקום מלחמה באבטלה.

נעמי חזן: חבר הכנסת שטרן, זמנך תם.

נעמי חזן: אני מתארת לעצמי שבסיבוב הבא תיתן גם את הפתרונות.

יורי שטרן: רק אמרתי על מה אני לא מדבר.

נעמי חזן: לא, לא, דיברת שבע דקות ובשלב ראשוני זה לא רע.

יורי שטרן: שלושה משפטים.

יורי שטרן: משפט אחד בתחום קליטת העלייה, שראש הממשלה מרבה לשבח אותה.

יורי שטרן: הכול קיצוץ אחד גדול.

יורי שטרן: זה מופיע בסעיפים לא של משרד הקליטה, אלא בכל מיני תקציבים נוספים.

יורי שטרן: בתחום הדיור, שזאת המצוקה הכלכלית מדרגה ראשונה, אין שום דבר טוב, הכול רק יותר גרוע ממה שהיה.

יורי שטרן: כשאנחנו מדברים על חוק ההסדרים, שר האוצר הנוכחי, שהיה אחד הלוחמים נגד שימוש מורחב בחוק ההסדרים, הוא משתמש בחוק ההסדרים כדי להכניס כל דבר שחברי הכנסת מתנגדים לו.

יורי שטרן: לכן אני מציע שהכנסת תפרק את חוק ההסדרים לפי הסעיפים ולפי הוועדות והדיונים בחוק ההסדרים יתקיימו בוועדות השונות בכנסת, ואז נראה מה יצא מזה.

יורי שטרן: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לך, חבר הכנסת שטרן.

נעמי חזן: הנואמת הבאה – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הרבה מים נשפכו והרבה מלים נזרקו כאשר הממשלה הנוכחית והממשלה הקודמת דיברו על כך שהן יביאו צמיחה, והצמיחה תביא גם צדק חברתי, ואז יבוא שלום על החברה שלנו.

תמר גוז'נסקי: האמת היא, שאנחנו בעד צמיחה ובעד עבודה למובטלים, אבל אין קשר בין הדברים האלה, כי אנחנו רואים את הפערים החברתיים גדלים גם בתקופות של צמיחה – אולי אפילו יותר מהר – וגם בתקופות של שפל כלכלי.

תמר גוז'נסקי: אז מה לא משתנה בין התקציבים הקודמים לתקציב הזה?

תמר גוז'נסקי: קודם כול, כמו בתקציבים הקודמים, כמחצית מהתקציב הולכת לשני סעיפים – להוצאות הצבאיות ולהחזר חובות.

תמר גוז'נסקי: המצב הזה, ששני הסעיפים האלה גוזלים מחצית מהתקציב, מוריד בעצם את התקציב הריאלי לפעולות לסכום שהוא מחצית ממה ששמים בפנינו בכנסת.

תמר גוז'נסקי: לכן המדיניות של הממשלות למיניהן בעצם גרמה בשנות כיבוש, בשנות מלחמות, למצב בלתי נסבל, שלא קיים בשום מקום אחר בעולם.

תמר גוז'נסקי: הדבר השני שלא משתנה הוא התמיכה בהון.

תמר גוז'נסקי: תמיכה בהון זו אקסיומה, זו הנחה שאי-אפשר כאילו להתווכח אתה, לא חשוב איך קוראים לשר האוצר, אם קוראים לו נאמן, קוראים לו שטרית, קוראים לו שוחט – מה זה משנה?

תמר גוז'נסקי: אנחנו מקבלים תקציב שכתוב בו שהממשלה מעבירה לביטוח הלאומי 18 מיליארד שקל.

תמר גוז'נסקי: באמת זה מרשים – 18 מיליארד שקל היא מעבירה, אבל בתוך 18 מיליארד שקל האלה יש בעצם 10 מיליארדי שקל של החבות למעבידים כתוצאה מביטול מסים, מס מקביל וחלק מהמס לביטוח הלאומי.

תמר גוז'נסקי: נוסף על כך, גם לפי אומדני האוצר, יש הטבות מס של רווחי הון בשווי של 5 מיליארדי שקל.

תמר גוז'נסקי: סך הכול, שני הסכומים האלה הם 15 מיליארד שקל.

תמר גוז'נסקי: אבל זה נצחי, היה בממשלה הקודמת, זה מתקיים בממשלה הזאת.

תמר גוז'נסקי: אסור לשנות שום דבר, זה קדוש.

אליעזר כהן: זה היה בזמן שר האוצר של היום כשהוא היה שר אוצר.

תמר גוז'נסקי: בוודאי.

תמר גוז'נסקי: כל הזמן זה קדוש.

תמר גוז'נסקי: לכן, המסקנה שלי, מאחר שהממשלה גם מתכננת – כל זה לא מספיק לה – עוד רפורמה במס הכנסה, שתוריד את מס הכנסה לשלושת העשירונים העליונים ל-35%, אני חושבת שהדבר הנכון הוא, שהכנסת הזאת תתאחד בהצעת התקציב הבאה לשינוי שיכיל לפחות את הטלת המס על הבורסה נוסח בייגה שוחט 1993.

תמר גוז'נסקי: אותו בייגה שוחט הציע מס על הבורסה, אחר כך נבהל.

תמר גוז'נסקי: בואו נעשה מעשה, לפחות את הדבר המינימלי הזה, שלא יצא ששכיר ששכרו בקושי עולה על שכר מינימום, חייב לשלם מס הכנסה, אבל מי שעושה עסקים בבורסה ומחוצה לה – פטור ממסים.

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: איפה הצדק החברתי?

תמר גוז'נסקי: הדבר השני, איפה חוסכים.

תמר גוז'נסקי: כל הזמן חוסכים.

תמר גוז'נסקי: חוסכים בביטוח אבטלה, והנימוק הוא שהמובטלים פשוט "מתים" להיות מובטלים.

תמר גוז'נסקי: זאת שאיפת חייהם להיות מובטלים.

תמר גוז'נסקי: כל חבר כנסת מקבל אין-סוף טלפונים ממובטלים שמבקשים, אולי הם יכולים למצוא לו איזו עבודה.

תמר גוז'נסקי: אז כותבים פה שצעירים לא רוצים לצאת לעבודה.

תמר גוז'נסקי: איזו שטות, הרי צעיר עד גיל 35 חייב לקבל כל עבודה, אם לא, הוא לא מקבל דמי אבטלה.

תמר גוז'נסקי: אז על מה הם מדברים.

תמר גוז'נסקי: אבל להוריד את דמי האבטלה, להקטין את הזכות לדמי אבטלה משישה חודשים במקרה הקיצוני לארבעה חודשים וחצי וכו' – – – הדבר השני שרוצים לקצץ בו הוא הסיוע לשכר דירה.

תמר גוז'נסקי: כמה רוצים להרוויח שם?

תמר גוז'נסקי: 40 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: בקיצוץ לאנשי הקולנוע רוצים להרוויח 30 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: על מה אנחנו מדברים?

תמר גוז'נסקי: מצד אחד מיליארדים ומצד שני הגרושים האלה שאותם מקצצים.

תמר גוז'נסקי: אז אתה שואל את עצמך: סליחה, הממשלה השתנתה?

תמר גוז'נסקי: הדבר הנוסף שרציתי לומר הוא בנושא החינוך.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה חשוב שמתממשות התוכניות לקידום החינוך באוכלוסייה הערבית, ואני חושבת שהתוספת של 30 מיליון שקל, שהיא נמוכה ממה שהובטח, היא בכל זאת משהו שמתקדם.

תמר גוז'נסקי: אבל אני רוצה לומר שלא מנצלים גם כספים שישנם.

תמר גוז'נסקי: אני אביא דוגמה למה שקרה ב-1998.

תמר גוז'נסקי: הקציבו לפעולות בחינוך הערבי 130,000 שקל.

תמר גוז'נסקי: אתם יודעים כמה ניצלו?

תמר גוז'נסקי: 131 שקל.

תמר גוז'נסקי: 131 ניצלו.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת ששלחו כמה מכתבים, הדביקו בולים.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני רוצה לומר, שיש זלזול מחריד בתחום הזה ובתחומים אחרים, ובעצם גם חינוך חינם מגיל שלוש באוכלוסייה הערבית כמעט לא מתבצע, כי לא בונים גנים, כי אין גנים.

תמר גוז'נסקי: פורמלית הילדים זכאים, מעשית אין להם לאן ללכת.

תמר גוז'נסקי: דוגמה נוספת בתחום החינוך: ב-1998 הקציבו 288 מיליון שקל ליום לימודים ארוך.

תמר גוז'נסקי: בשנת 2000 זה יורד ל-254.

תמר גוז'נסקי: אבל שנה קודם לכן הקציבו 400 מיליון שקל ליום חינוך ארוך.

תמר גוז'נסקי: התחילו עם 400, עכשיו ירדו כבר ל-250.

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: משום שהשיטה שבה מבצעים את החוק הזה, שיטה שלא נותנת שום דבר לילדים, רשויות מקומיות בורחות מהחוק הזה, ואז מה?

תמר גוז'נסקי: נשאלת השאלה: ואז מה?

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר לבצע חוק כמו שצריך?

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר לחפש, לתגמל, להוסיף, להגביר את הסיוע, כדי שחוק יום לימודים ארוך יהיה אמיתי, ולא שינצלו ממנו בסך הכול רבע ממה שהקציבו לו?

תמר גוז'נסקי: בתחום המשכנתאות נשארו מיליארד שקל בשנה שעברה ועוד מיליארד שקל נשארו קודם.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, מספר התחלות הבנייה הוא הכי נמוך בעשור האחרון, אבל המשכנתה היא הכי יקרה.

תמר גוז'נסקי: הריבית הכי יקרה.

תמר גוז'נסקי: ומשרד השיכון אומר: באמת, לא קונים דירות.

תמר גוז'נסקי: באמת לא קונים דירות.

תמר גוז'נסקי: איך יקנו דירות?

תמר גוז'נסקי: המובטלים יקנו דירות?

תמר גוז'נסקי: מקבלי שכר מינימום יקנו דירות?

תמר גוז'נסקי: לא, הם לא יכולים לקנות דירות.

תמר גוז'נסקי: אז כעונש על זה שהם לא קונים דירות בריבית הכי גבוהה שהיתה בעשור האחרון, מורידים להם את הסובסידיה לשכר דירה.

תמר גוז'נסקי: גם בתחום הזה של השיכון יש עוול משווע וקיפוח משווע של האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: בדקתי תקציב שנקרא "תקציב הפיתוח של משרד השיכון", תקציב חשוב מאוד של השקעה בתשתיות וכו'.

תמר גוז'נסקי: האוכלוסייה הערבית, שמונה קרוב ל-20% מהאוכלוסייה בארץ, מקבלת 1% מתקציב הפיתוח של משרד השיכון.

תמר גוז'נסקי: וכך אנחנו יכולים ללכת לאורך כל הדרך.

תמר גוז'נסקי: לכן אני רוצה לסיים ולומר, שאי-אפשר לתמוך בתקציב הזה, שהוא תקציב המשך ותקציב מחמיר ואינו עונה על הצרכים החיוניים ביותר.

תמר גוז'נסקי: חייבים להתנגד לתקציב שבעצם ממשיך את ההקפאה של חוק הדיור הציבורי.

תמר גוז'נסקי: חייבים להתנגד לתקציב שאין בו הגדלה הנחוצה לסיוע ולטיפול בילדים בסיכון, בילדים שצריך להוציא אותם מהבית, לילדים שצריך לסייע להם להישאר בבית.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שאנחנו צריכים להתלכד פה בכנסת, גם כדי לבטל או לפעול לביטול הדרגתי ככל שניתן של החובות שנצברו למס רכוש, בעיקר במגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, שר האוצר בייגה שוחט התפלמס פה עם קודמו והם דיברו וכו' וכו'.

תמר גוז'נסקי: הם כולם מתווכחים על העבר.

תמר גוז'נסקי: אני שואלת: מה הפנים לעתיד?

תמר גוז'נסקי: הממשלה הזאת מבטיחה לנו משק שיישאר למעשה במיתון, עם אותה אבטלה; משק שבו לא יהיו עוד דירות; משק שבו לא יהיו יותר תקציבים לפתרון בעיות רווחה; משק שבו בעצם כל סדר העדיפויות לא משתנה.

תמר גוז'נסקי: לתקציב כזה חייבים להתנגד.

תמר גוז'נסקי: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

נעמי חזן: חבר הכנסת תאופיק חטיב.

תאופיק חטיב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, קודם כול, באופן עקרוני, אנחנו מתנגדים בכלל לקיומו של חוק ההסדרים במשק המדינה.

תאופיק חטיב: כבר דיברו לפני שנתיים ואמרו, שהחוק הזמני הזה, ואני מדגיש את המלה זמני, הפך לחוק הקבוע ביותר.

תאופיק חטיב: יש כל כך הרבה שינויים בחוקים, חוץ מחוק ההסדרים במשק המדינה, והביאו אותו לעולם הזה לשנה-שנתיים, כדי לפתור בעיה זמנית, והוא רובץ עלינו כבר הרבה הרבה שנים.

תאופיק חטיב: לא רק זה, אלא שהוא הלך וצמח.

תאופיק חטיב: צמח – משמע שהוא כרסם בחוקים, שלקח הרבה שנים כדי לחוקק אותם לרווחת התושבים ובמחי יד הוא בא ומוחק אותם.

תאופיק חטיב: זה בצד העקרוני.

תאופיק חטיב: עברתי על חלק מסעיפי התקציב לשנת 2000.

תאופיק חטיב: אני חייב לומר שלא מצאתי שום בשורה בתקציב הזה; שום בשורה באופן כללי, אבל במיוחד לא לאוכלוסייה הערבית שאני מייצג.

תאופיק חטיב: לקחתי לי דוגמאות מספר מסעיפי התקציב, כדי לסבר את האוזן.

תאופיק חטיב: במשרד ראש הממשלה מצאתי לפי הסדר: הרשות למלחמה בסמים קיבלה תקציב בשנה הקודמת, שנת 1999, 41 מיליון שקל.

תאופיק חטיב: בשנת 2000 יקוצצו ממנה 15 מיליון שקל, שזה כ-40%.

תאופיק חטיב: הרשות למלחמה בסמים תצטרך להסתפק ב-26 מיליון שקל, כאשר עם 41 מיליון שקל היא לא הסתדרה.

תאופיק חטיב: במשרד האוצר לא ראיתי שום פתרון מוצע לנושא מס רכוש, שכבר בוטל, משמע, הקנסות, הריביות וההצמדות של החובות הקיימים.

תאופיק חטיב: לא מצאתי פתרון, ואינני יודע אם שר האוצר יודע שהממשלה הקודמת ביטלה את מס רכוש.

תאופיק חטיב: הוא צריך לתת פתרון לשאריות החובות שנותרו מאותו מס לא הגיוני, לא רציונלי אפילו.

תאופיק חטיב: עוד סעיף במשרד האוצר, האופוטרופוס על נכסי נפקדים – 2.8 מיליארדי שקלים.

תאופיק חטיב: כבר היו לי כמה שאילתות בנושא זה בקדנציה הקודמת ובקדנציה הזאת.

תאופיק חטיב: מה עם נכסי הווקף המוסלמי באותה מסגרת של האפוטרופוס לנכסי נפקדים?

תאופיק חטיב: האם הם עדיין בגדר סוד כמוס?

תאופיק חטיב: הכור של דימונה כבר פחות סודי אולי מנכסי הווקף המוסלמי.

תאופיק חטיב: משרד הפנים – במשרד הפנים יש ירידה במענק לרשויות המקומיות שחילקו השנה להשלמת אותם 15% מנוסחת סוארי.

תאופיק חטיב: דווקא יש ירידה, ואינני יודע מתי אותה בשורה תגיע אליהם, עם כל ההבטחות ואף שהם על סף קריסה ופשיטת רגל.

תאופיק חטיב: פיתוח – בשנה שעברה הוקצבו במשרד הפנים 234.8 מיליון שקל לפיתוח.

תאופיק חטיב: השנה – 158 מיליון שקל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

תאופיק חטיב: השר סויסה עדיין לא יודע על כך, הוא לא שם לב.

אליהו סויסה: אני מוכן לחזור למשרד הפנים.

תאופיק חטיב: טוב.

תאופיק חטיב: בשידור חי: השר סויסה מוכן לחזור למשרד הפנים.

אליהו סויסה: גם אתה מוכן.

תאופיק חטיב: משרד הדתות – מ-1.9% בתקציב משרד הדתות למוסלמים, יש עלייה דרסטית – 2%.

תאופיק חטיב: זאת אומרת, 0.1% עלייה.

תאופיק חטיב: אותם מוסלמים שמהווים 16% מהאוכלוסייה עכשיו יקבלו 2% מתקציב משרד הדתות.

תאופיק חטיב: כל הכבוד.

תאופיק חטיב: במשרד העבודה והרווחה – אני רק מביא דוגמאות, רבותי.

אליהו סויסה: התלבשת על ש"ס היום?

תאופיק חטיב: לא, משרד העבודה והרווחה.

נעמי חזן: הוא התייחס למשרד הפנים, אדוני.

תאופיק חטיב: יש מיליון שקל בסעיף שנקרא תחום פעולה, ותשימו לב לסעיף: "שירותים למיעוטים ולשטחים".

תאופיק חטיב: אומרים שיש בעיה בהגדרה.

תאופיק חטיב: הערבים בישראל, ערבים ישראלים, ערביי ישראל.

תאופיק חטיב: יש כאן שילוב של ערביי ישראל והיהודים הפלסטינים בשטחים.

תאופיק חטיב: זה שילוב מושלם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תקציב משאלות לב.

תאופיק חטיב: רבותי, צריך להבהיר, שוב זה בתחום ש"ס, כבוד השר.

תאופיק חטיב: אחרי 51 שנים עדיין אין מוסד סגור שיקלוט את הנערים הערבים שנשפטים בבתי-משפט בעבירות שונות.

תאופיק חטיב: יש מוסדות כאלה לנערים היהודים כדי שישלימו את לימודיהם עד לבגרות.

תאופיק חטיב: הנערים הערבים נשלחים לכלא, כי אין מוסד כזה.

תאופיק חטיב: אז הם אשמים כי אין מוסד כזה, פשוט מאוד.

תאופיק חטיב: הסתכלתי בתקציב הזה.

תאופיק חטיב: אחרי שתי שאילתות שלי אמרתי: אולי השר ישים לב ויעשה משהו.

תאופיק חטיב: אבל שוב, כמו שהתבדיתי בכל הסעיפים שקראתי ואחרים, גם בסעיף הזה אין, לצערי, שום תרופה.

תאופיק חטיב: משרד השיכון – הרשימה ארוכה והזמן נגמר.

תאופיק חטיב: במשרד השיכון כמעט שאין תקציב פעולה לרשויות הערביות.

תאופיק חטיב: ההתחלה היתה בזמנו של פואד.

תאופיק חטיב: אני זוכר שהוא אמר:

תאופיק חטיב: אני אתן 50 מיליון שקל, וזו תהיה ההתחלה.

תאופיק חטיב: בעוד כמה שנים יגיע הסכום ל-250-200 מיליון שקל שיסדירו את נושא הרשויות המקומיות.

תאופיק חטיב: ה-50 ירדו ל-24 מיליון שקל לשנת 2000.

תאופיק חטיב: זו עלייה בירידה.

נעמי חזן: חבר הכנסת חטיב.

תאופיק חטיב: אני אמשיך כנראה בנאומים הקרובים, ובינתיים אני מסיים.

תאופיק חטיב: תודה.

נעמי חזן: אני מודה מאוד לחבר הכנסת תאופיק חטיב.

נעמי חזן: חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת אלכסנדר צינקר, שיושב פה זמן רב ובקשב רב גם.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אתמול הניחו על שולחן הכנסת את ספר התקציב לשנת 2000.

נעמי חזן: למען הדיוק, ביום ראשון.

חיים כץ: ביום ראשון לא היינו פה.

חיים כץ: תראי איזה ספר כבד זה, הוא כולל כמה כרכים.

חיים כץ: אנחנו בשנת 2000, אני מקווה שנקבל את כל ספר התקציב על דיסק כדי שנוכל לעשות שיעורי בית, נראה את זה במחשב, יהיה לנו קל להגיש את ההסתייגויות שלנו ונוכל להתייחס לנושא זה ביתר רצינות, כי לא נראה לי שיותר מדי אנשים יקראו את מה שכתוב פה.

חיים כץ: אני מקווה שזה יעבור ונקבל את הספר עד להצבעות, לפחות השנייה והשלישית, על דיסק.

מוחמד כנעאן: אין סיכוי.

חיים כץ: אני מקווה.

נעמי חזן: אני לא בדקתי את האתר של משרד האוצר, אבל יש לי הרושם שהספר נמצא באתר.

חיים כץ: כיאה לממשלה חדשה, שנבחרה לפני חמישה חודשים או חצי שנה, היה ראוי ורצוי, שסדר העדיפויות במדינה ישתנה; שראש הממשלה יזכור את מה שהוא אמר ערב הבחירות לאותה זקנה בפרוזדור, לאותם 300,000 מובטלים, שייצור עבורם מקומות עבודה, לאלה שלא יכולים ללכת בגיל שלוש לגן כי אין להם כסף ולאותם סטודנטים שלא יכולים ללמוד כי אין להם כסף – להרחיב את סל התרופות, לשפר את חוק הסיעוד.

חיים כץ: איך הוא אמר?

חיים כץ: בגלל הזקנה ברחוב, מר ביבי נתניהו, אתה תלך לאופוזיציה; בגלל 300,000 מובטלים, מר ביבי נתניהו, אתה תלך לאופוזיציה; בגלל החולים שלא מקבלים מזור תלך לאופוזיציה.

חיים כץ: והנה אנחנו מקבלים את התקציב, ובמקום שנראה בו איזה חזון, איזו רווחה, איזו תשובה – מר שוחט, מה אתה נותן לנכים, ששלושה שבועות מתגלגלים בכניסה למשרד, מסכנים?

חיים כץ: איזו רגישות חברתית.

חיים כץ: לא ראיתי את שוחט נכנס דרך הדלת הראשית, כי לא נעים לו להסתכל להם בעיניים.

חיים כץ: הוא לא יכול להסתכל להם בעיניים.

חיים כץ: לא מתאים לו להסתכל להם בעיניים.

חיים כץ: איזו תשובה, אדוני ראש הממשלה, אתה נותן לעליזה בלום, אותה זקנה שממשיכה לשכב בפרוזדור?

חיים כץ: היא לא יכולה לחכות יותר.

חיים כץ: היא והחברים שלה ממשיכים לשכב בפרוזדור.

חיים כץ: אתה תבוא בבחירות הבאות ומה תגיד, שנשפר, שנעשה?

חיים כץ: איזו תשובה אתה נותן לכל חולות הסרטן, ששליש מהן לא מאריכות יותר מדי ימים משום שאתה מגביל את סל התרופות?

חיים כץ: אתה מאפשר להן למות ולאחרות אתה מאפשר לסבול.

חיים כץ: איזו תשובה בתקציב שלך אתה נותן להן – גם אתה, ראש הממשלה, וגם אתה, שר האוצר?

חיים כץ: איך זה נראה?

חיים כץ: למה אתה מחכה?

חיים כץ: איזו תשובה אתה נותן לאותו ילד שכתב לרוב חברי הכנסת על כך שאתה מצמצם בדיאליזות?

חיים כץ: איפה זה מתבטא בתקציב שלך?

חיים כץ: איפה זה נראה בתקציב שלך?

ויצמן שירי: שכר המינימום הוא 1,000 דולר.

חיים כץ: איזו תשובה אתה נותן לסטודנטים?

חיים כץ: או מה אתה מספר להם?

חיים כץ: שלא קרה כלום?

חיים כץ: והם לא שובתים.

חיים כץ: הם לא שובתים.

חיים כץ: אבל איזו תשובה אתה נותן להם?

חיים כץ: איזה חזון יש בתקציב שלך לאותם סטודנטים שיושבים היום בשקט?

חיים כץ: איזו תשובה אתה נותן לאותם זקנים מסכנים, שמקבלים 15 שעות סיעוד ולא מספיקות להם גם 40 שעות?

חיים כץ: ועד שהם מקבלים את שעות הסיעוד האלה.

חיים כץ: איזו תשובה יש בתקציב הזה?

חיים כץ: מה אתה יודע לענות למסכנים האלה?

חיים כץ: איזו תשובה אתה נותן ל-300,000 מובטלים?

חיים כץ: והבטחת ליצור 300,000 מקומות עבודה.

חיים כץ: בקיצוץ בתקציב הביטחון, בקיצוץ השקלי, אתה הולך להעביר עבודה מישראל לארצות-הברית.

חיים כץ: ראינו את המסכנים במפעל "פליציה" לייצור עורות; אחרי 40 שנה – ושכרם הוא שכר מינימום – שולחים אותם הביתה.

חיים כץ: איזה מקסיקני יעשה זאת אי-שם בארצות-הברית?

חיים כץ: איזו תשובה אתה נותן למפעל "מנועי בית-שאן"?

חיים כץ: על מיליון שקל סוגרים להם את המפעל.

חיים כץ: אז אתה מפתח את התעשייה בארצות-הברית ומחסל את העבודה בארץ.

חיים כץ: איפה בתקציב שלך רואים את המזור למועסקים ולמובטלים?

חיים כץ: איפה?

חיים כץ: איך אתה כראש ממשלה, שעמדת לפני העם לפני חמישה חודשים, ובגלל כל הדברים האלה שלחת את ביבי הביתה, חוזר על אותם דברים?

חיים כץ: במה אתה יותר טוב?

חיים כץ: למה אתה מצפה?

חיים כץ: האם זה מה שמגיע למדינת ישראל?

חיים כץ: עוני?

חיים כץ: מצוקה?

חיים כץ: אבטלה?

חיים כץ: מחלות?

חיים כץ: האם זה מה שמגיע לנו במדינה הזאת?

נעמי חזן: חבר הכנסת כץ.

חיים כץ: עוד משפט וחצי.

חיים כץ: אני חושב, שאנחנו, בכנסת הזאת, צריכים להיות אנשים נאורים, רגישים חברתית, ולהבין שעניי עירך קודמים.

חיים כץ: אני מקבל בברכה כל פעולה שבאמצעותה אנחנו הולכים לעזור לכל מיני נפגעים בעולם.

חיים כץ: אבל אנחנו שוכחים את עניי ביתנו.

חיים כץ: אנחנו שוכחים את חולי ביתנו.

חיים כץ: אנחנו שוכחים את מובטלי ביתנו.

חיים כץ: אם אנחנו לא נזכור זאת, לא תהיה לנו זכות קיום.

חיים כץ: תודה רבה לך.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת כץ.

נעמי חזן: חבר הכנסת אלכסנדר צינקר, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

אלכסנדר צינקר: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, זהו הנאום הראשון שלי בכנסת.

אלכסנדר צינקר: מצד אחד, זה אירוע משמח עבורי – –

חיים כץ: אני צריך לברך אותך.

אלכסנדר צינקר: – – אך מצד שני יש לי תחושה קלה של צער, שהרי דיון בתקציב הזה, אשר מונח לפנינו, אינו דבר שמח במיוחד.

חיים כץ: – – –

נעמי חזן: סליחה, חבר הכנסת כץ.

נעמי חזן: הנוהג הוא שלא מפריעים לחבר הכנסת.

חיים כץ: רציתי לברך אותך.

נעמי חזן: לא, הבא אחריך יברך אותו, וזה יהיה חבר הכנסת שטרית.

נעמי חזן: אנא, ניתן לו לדבר.

נעמי חזן: זה בכל זאת קצת מרגש.

אלכסנדר צינקר: תודה.

אלכסנדר צינקר: ניסיון העבר מראה, כי לא ייתכן שהצעת התקציב תספק את כולם ותהיה מקובלת על כולם.

אלכסנדר צינקר: תמיד יש המון דברים לשפר לקראת הקריאה השנייה.

אלכסנדר צינקר: זה נכון לגבי כל תקציב, וגם לגבי התקציב שאנו דנים בו.

אלכסנדר צינקר: בתקציב לשנת 2000, כמו גם בתקציבים של שנים קודמות, אין אפילו סימנים קלים של תוכנית כוללת ומקיפה לפתרון בעיית הדיור של המוני העולים שהגיעו לישראל בשנות ה-90.

אלכסנדר צינקר: שנים רבות מדברים על קליטה, על אינטגרציה, על מצוקת העולים, ומה אנו רואים כאשר פותחים את ספרי התקציב?

אלכסנדר צינקר: בתקציב של משרד הקליטה מצטמצמים השירותים לעולים קשישים בכמיליון שקלים; עזרה ליזמים עולים מצטמצמת בכ-12 מיליון שקלים; הוצאות לקליטה חברתית יורדות ב-14 מיליון שקל; סיוע במלגות למדענים עולים יורד ב-15 מיליון שקלים.

אלכסנדר צינקר: צמצומים, צמצומים ועוד פעם צמצומים.

אלכסנדר צינקר: בשנה הבאה משרד הקליטה מתכנן לספק 3,500 פתרונות דיור לעולים.

אלכסנדר צינקר: מה יהיה עם כל השאר?

אלכסנדר צינקר: נתבונן כעת בתקציב משרד השיכון.

אלכסנדר צינקר: מה אנו רואים?

אלכסנדר צינקר: תקציב לדירות נ"ר לעולים יורד ב-12 מיליון שקלים.

אלכסנדר צינקר: התקציב לבניית דירות להשכרה בוטל לחלוטין.

אלכסנדר צינקר: כן, רבותי, בוטל לחלוטין.

אלכסנדר צינקר: מתוך למעלה ממיליארד שקלים המוקצבים למשכנתאות לעולים, בפועל מנוצלים פחות מ-60%.

אלכסנדר צינקר: קל להבין מדוע.

אלכסנדר צינקר: לממשלה אין תוכנית כוללת, אין בנייה ציבורית, ובשוק החופשי הדירות יקרות מדי והמשכנתאות נמוכות מדי.

אלכסנדר צינקר: למרות זאת, ממשיכים להקצות כספים כאשר יודעים מראש שהם לא ינוצלו.

אלכסנדר צינקר: לדעתי, יש לקבוע בחוק ההסדרים, כי כל הכספים של המשכנתאות לעולים שלא נוצלו במהלך השנה יופנו לבנייה ציבורית של דירות לעולים.

אלכסנדר צינקר: אלה רק מעט מהחסרונות של התקציב הזה.

אלכסנדר צינקר: אחזור ואדגיש כי הבעיה העיקרית היא בחוסר תוכנית קליטה כוללת גם בתחום הדיור וגם בתחום התעסוקה.

אלכסנדר צינקר: לא ניתן לפתור את בעיות העולים ללא תכנון רציני וללא גישה מערכתית לבעיה.

אלכסנדר צינקר: ובכן, אינני יכול לתמוך בהצעת התקציב כמו שהיא.

אלכסנדר צינקר: עם זאת, אני מקווה, כי רוב הליקויים יתוקנו במהלך הדיון בוועדות לקראת הקריאה השנייה והשלישית, וכי הממשלה תגבש טיוטה של תוכנית קליטה כוללת, שתהיה מקובלת על רוב העולים.

אלכסנדר צינקר: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אלכסנדר צינקר מסיעת הבחירה הדמוקרטית.

נעמי חזן: זה שם חדש מן השבוע הזה, כך אני מבינה.

נעמי חזן: אני מאחלת לך הצלחה רבה בעבודתך כחבר כנסת.

נעמי חזן: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חברת הכנסת ציפי לבני.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני מבקש לאחל הצלחה רבה לחבר הכנסת צינקר על בחירתו לכנסת.

מאיר שטרית: מנהג הוא שאחרי הנאום הראשון מחובתו של הנואם הבא אחריו לברך את הנכנס, את העולה החדש בכנסת, או את חבר הכנסת החדש.

מאיר שטרית: יכול להיות שהדברים עוד נראים לך מוזרים בדריכה ראשונה בתוך הכנסת.

מאיר שטרית: אבל אני מקווה שתצליח להשתלב בכנסת במהירות ותגלה פעילות רבה כפרלמנטר, כחבר כנסת, למען אותן מטרות שאתה מאמין בהן, לטובתם של העולים החדשים בישראל, וזאת בעיקר כחבר בסיעת הבחירה הדמוקרטית.

מאיר שטרית: זו סיעה של עולים, ואני מאחל לך הצלחה רבה.

מאיר שטרית: ההצלחה הכי טובה והאיחול הכי טוב שאני יכול לאחל לחבר הכנסת הוא, שהוא יזכה, אם הוא ירצה בכך, להיבחר פעם נוספת על-ידי ציבור הבוחרים שבחר בו בכנסת הזאת.

מאיר שטרית: זה סימן אמיתי להצלחה, שכן זה מראה שהבאת לידי ביטוי את הרצונות האמיתיים של אותם אנשים.

מאיר שטרית: אני מאחל לך בהצלחה רבה.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, יכולתי להשתמש בתרגילים פרלמנטריים ולקרוא מעל הבמה את נאומו של בייגה שוחט, שהוא שר האוצר היום, על התקציב של השנה שעברה.

מאיר שטרית: יכולתי לקרוא אותו מלה במלה, ויכולתי לחזור עליו היום מלה במלה ולהגיד לבייגה שוחט, שעל כל מה שהוא אמר בתקציב שעבר אני יכול לחזור מלה במלה, והייתי אומר לו: הזה התקציב שאתה מגיש עכשיו למדינה?

מאיר שטרית: התקציב המוגש למדינת ישראל, עכשיו, לשנת 2000, הוא תקציב זהה לתקציב שהוגש ב-1999.

מאיר שטרית: אני לא הייתי מגיש תקציב כזה – – –

נעמי חזן: לא, לא, אתה עוד לא היית אבל זה תקציב – – –

מאיר שטרית: לא אני הכנתי את התקציב ההוא – – –

נעמי חזן: אבל פעלת בהתאם – – –

מאיר שטרית: כראש קואליציה – ודאי.

מאיר שטרית: מילאתי את חובתי.

נעמי חזן: גם כשר האוצר.

מאיר שטרית: כשר האוצר אני רק – – –

נעמי חזן: ירשת.

מאיר שטרית: קיבלתי תקציב מן המוכן.

מוחמד ברכה: הוא אומר שהתקציב ממוחזר.

מאיר שטרית: בדיוק.

מאיר שטרית: אני שמרתי, כשר האוצר – – –

נעמי חזן: הבנתי.

נעמי חזן: חבר הכנסת ברכה, תאמין לי שהבנתי היטב.

מאיר שטרית: הדבר היחיד שיכולתי לעשות כשר אוצר בתקופה ההיא של ערב בחירות היה לשמור על הקופה הציבורית ולא נתתי לפרוץ את התקציב אפילו בשקל אחד.

מאיר שטרית: במהלך שלושת החודשים לפני הבחירות קיצצנו בתקציב המדינה חצי מיליארד שקל, כי לא הסכמתי בשום פנים ואופן לממן את הבחירות על חשבון גירעון.

מאיר שטרית: שמרתי, לא נתתי לפרוץ את מסגרת התקציב אפילו בשקל, ואני חושב שכל חסרונות התקציב של 1999 – התקציב הזה הוא גרוע מאוד.

מאיר שטרית: בינתיים האוכלוסייה גדלה, תקציב החינוך לא גדל, הבשורות שהממשלה הזאת הבטיחה ועל בסיסן היא נבחרה, לא מתקיימות.

מאיר שטרית: אני ציפיתי מאהוד ברק, ראש הממשלה, אכן לבוא לכנסת בשנת 2000, ליישם הלכה למעשה את מה שהוא הבטיח לציבור.

מאיר שטרית: אם הבטחות שווא הן – למה נבחר פוליטיקאי?

מאיר שטרית: אני בכל זאת חושב שצריכה להיות הגינות מסוימת.

מאיר שטרית: אתה, כפוליטיקאי, מבטיח – תקיים.

מאיר שטרית: אם אתה לא יכול לקיים – אל תבטיח.

מאיר שטרית: ראש הממשלה הבטיח שעם בחירתו הוא ישנה את סדר העדיפויות הלאומי, אני יכול להזכיר לכם ססמאות מהבחירות – – –

שמואל הלפרט: – – –

מאיר שטרית: איך הוא אמר?

מאיר שטרית: – בלי חרדים ובלי מתנחלים.

מאיר שטרית: כך היה כתוב בססמאות הבחירות.

מאיר שטרית: עכשיו אתם בקואליציה, אנחנו באופוזיציה.

שמואל הלפרט: – – –

מאיר שטרית: כן, בלי חרדים, בלי מתנחלים.

מאיר שטרית: אז עכשיו הנה.

מאיר שטרית: בלי חרדים?

מאיר שטרית: יושבים בממשלה, לא רק משלמים את החובות, את אותם תקציבים שהיו משנה קודמת.

מאיר שטרית: אני חותם לכם שישולמו גם החובות של ש"ס, 100 מיליון שקל ישולמו – – –

ויצמן שירי: למה לא?

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: מה אתה רוצה?

קריאות: – – –

מאיר שטרית: ידידי, אני אשמח על כך.

ויצמן שירי: למה רשות השידור, מותר להם 40 מיליון שקל לעשות גירעון – – – –

מאיר שטרית: שירי, אתה מתווכח אתי?

מאיר שטרית: למה לך, אני בעד.

מאיר שטרית: מה אתה רוצה?

ויצמן שירי: – – –

מאיר שטרית: שירי, לא אני – – –

קריאות: – – –

מאיר שטרית: חברים, אני מבקש, קחי זמן פציעות.

נעמי חזן: אתה נהנה מכל רגע, לא?

מאיר שטרית: כן, בהחלט.

נעמי חזן: זה מה שחשבתי.

מוחמד ברכה: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת ברכה, אם אתה רוצה קריאות ביניים, אז בישיבה.

מוחמד ברכה: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת ברכה, תעשה לי טובה, הרי אתה מקשיב קשב רב.

נעמי חזן: שב.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ויצמן – – –

ויצמן שירי: – – –

נעמי חזן: אני לא ארשה לך קריאות ביניים.

מאיר שטרית: גם לא יכול לבוא בטענות אלי; תראה, אני לא הבטחתי לקצץ את תקציבי החרדים.

מאיר שטרית: ראש הממשלה הבטיח.

מאיר שטרית: למה הציבור בחר בברק?

מאיר שטרית: הוא חשב שיבוא ראש הממשלה, ישנה את סדר העדיפויות הלאומי, ייתן משקל רציני לנושאים החברתיים.

מאיר שטרית: הוא הבטיח לפטור את הסטודנטים משכר לימוד.

מאיר שטרית: בשבוע שעבר הגשתי הצעת חוק, נכון?

מאיר שטרית: הוא ישב באולם והצביע נגד, יחד עם הקואליציה, והפילו את החוק.

מאיר שטרית: אגב, חוק שבכנסת שעברה, חבריכם, חברי הקואליציה דהיום, הצביעו בעדו כולם פה-אחד.

מאיר שטרית: הרי זו קריאה טרומית, לא עוברת מחר בבוקר להיות חוק.

מאיר שטרית: הוא יכול היה לתת זמן להעביר את החוק בקריאה טרומית ולתת סימן להתחיל בוועדה דיון, למצוא הסדר, אילו הוא היה רוצה באמת לעשות את זה.

מאיר שטרית: שום דבר.

מאיר שטרית: הדבר החמור ביותר, גברתי, התקציב הזה לא רק שהוא לא מועיל ולא משנה סדר עדיפויות לאומי, אלא הוא פוגע באוכלוסיות החלשות.

מאיר שטרית: ראשית, בתחום הבריאות.

מאיר שטרית: תקציב הבריאות קוצץ, לא גדל.

מאיר שטרית: הזקנה בבית-החולים תמתין עוד כמה שנים טובות, ולא רק שהיא תמתין, גם לא יהיו לה תרופות.

מאיר שטרית: לא רק זאת.

מאיר שטרית: במצב הנוכחי, על-פי החוק המוגש לנו, האוצר בעצם יוצר מצב שהוא לא ישלם למערכת הבריאות כמעט שום פרוטה, כי על-פי התקציב המונח היום לפנינו, העברה שהאוצר התחייב, כתוב בתקציב, 22 מיליארד שקל לשלם עבור המס המקביל לביטוח הלאומי, אמורה לכסות, כאילו, את כל תקציב הבריאות, בלי שהגדילו אפילו בפרוטה אחת את התקציב שמועבר לאיזון קופות-החולים.

מאיר שטרית: אפילו לא בפרוטה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, שיהיה חסרון כיס יותר גדול בקופות-החולים ובבתי-החולים, ואני לא צריך לספר לכם באיזה מצב בתי-החולים נמצאים.

מאיר שטרית: הדבר השלישי – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת שטרית – – –

מאיר שטרית: גברתי, תני לי את שתי הדקות של צינקר שהוא לא ניצל.

נעמי חזן: אני אפילו לא התחלתי – – –

מאיר שטרית: שנינו מהאופוזיציה.

קריאה: מגיע לו כמה דקות – – –

נעמי חזן: ודאי שמגיע לו, אבל הסיעה שלו היתה צריכה לדאוג לו.

נעמי חזן: אני חייבת – – –

מאיר שטרית: אני לא אאריך.

ציפי לבני: אני מהסיעה שלו, ואני מוכנה לתרום שתי דקות מזמני – – –

נעמי חזן: זה דיון אישי, גברתי.

מאיר שטרית: אני לא אאריך.

נעמי חזן: הנדיבות – – –

מאיר שטרית: אני לא אאריך, רק עוד שתי נקודות – – –

נעמי חזן: היתרון הגדול של חבר הכנסת שטרית, שהוא מדבר מהר, ולכן הוא מצליח להכניס הרבה במעט זמן.

מאיר שטרית: אני לא מצליח לדבר הרבה, אבל אני רק רוצה לומר עוד שתי מלים ובזה לסיים, גברתי.

מאיר שטרית: לצערי הרב, אחד הנושאים המרכזיים שהממשלה הזאת הבטיחה – לטפל באבטלה.

מאיר שטרית: התקציב הזה עושה בדיוק את ההיפך, ואני אסביר לכם מדוע.

מאיר שטרית: ראשית, האבטלה עלתה – – – תעקבו אחרינו כל חודש, אבל נעזוב את זה.

מאיר שטרית: אני לא שופט את הממשלה לפי 100 ימים, אבל התקציב של 1999 פוגע במובטלים פגיעה קשה.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: בחוק ההסדרים הממשלה מציעה להקטין את מספר ימי האבטלה המקסימליים מ-180 יום ל-100 ימים.

מאיר שטרית: זה קיצוץ של כמעט חצי מימי האבטלה.

מאיר שטרית: דבר שני – הממשלה מציעה בחוק ההסדרים, שמספר ימי האבטלה המקסימליים במשך חמש שנים למובטל לא יעלה על 180 – – –

ויצמן שירי: זה לא יגדיל את מספר המובטלים.

ויצמן שירי: זה יכול להקטין – – –

מאיר שטרית: לא אמרתי – – – תקשיב.

ויצמן שירי: – – –

מאיר שטרית: לא, לא – – –

אברהם רביץ: תקשיב לו היטב – – –

נעמי חזן: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

מאיר שטרית: שירי, תן לי להסביר לך.

מאיר שטרית: הנחת היסוד היא, שכאילו המובטלים מרמים את המדינה.

מאיר שטרית: אגב, הנתונים מראים, ש-50% מהמובטלים מנצלים פחות מ-100 ימים בממוצע.

מאיר שטרית: פחות מחצי ממה שמותר להם.

מאיר שטרית: בתקופה שיש אבטלה קשה – ויש אבטלה קשה, אני לא מתכחש לה, היא כואבת וקשה – כשאתה מקטין את מספר ימי האבטלה שהאיש זכאי להם, אתה פוגע במי?

מאיר שטרית: באלה שלא יכולים למצוא עבודה.

מאיר שטרית: מי הם?

מאיר שטרית: החלשים.

מאיר שטרית: בעיקר עולים חדשים, נשים ואוכלוסיות חלשות.

מאיר שטרית: אגב, בגרמניה תקופת האבטלה המקסימלית לחמש שנים היא 850 יום; צרפת – חמש שנים; בלגיה – בלי הגבלה, ועוד ארצות שונות.

מאיר שטרית: אצלנו עכשיו במקום להגדיל את מספר ימי האבטלה – מקטינים אותו, אף שהאוכלוסייה לא מרמה.

נעמי חזן: מאיר, מאיר.

ויצמן שירי: מה תקציב הביטחון של המדינות – – –

נעמי חזן: לא, חבר הכנסת ויצמן – – –

מאיר שטרית: עזוב את תקציב הביטחון.

מאיר שטרית: אני מדבר – – –

נעמי חזן: שירי, באמת זמנו תם.

נעמי חזן: אני במיוחד נדיבה עם חבר הכנסת שטרית, כי הוא היה שר האוצר בממשלה היוצאת, אבל לא יתנהל פה דו-שיח ביניכם.

מאיר שטרית: כוונתי לא לתקוף את הממשלה הזאת אלא להצביע על חסרונות התקציב.

מאיר שטרית: שלישית, שירי, אתה איש הנגב, תראה לי אתה סימן – – –

ויצמן שירי: יש.

מאיר שטרית: אתה חבר ועדת הכספים, תראה לי סימן לשינוי סדר העדיפויות והשקעה באזורי פיתוח ובנגב – – –

ויצמן שירי: – – –

מאיר שטרית: אין שום סימן; שום סימן רציני לשינוי סדר העדיפויות הלאומי בתחום הזה.

מאיר שטרית: דבר אחרון, גברתי – אני מסיים, משפטים אחרונים.

מאיר שטרית: בייגה עמד על הדוכן ואמר: אין לי שום מלה טובה להגיד על הכלכלה של הממשלה הקודמת או על ראש הממשלה הקודם או על מה שהוא עשה בשום תחום, לא הביטחוני, לא הכלכלי, וכו'.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד לבייגה, אני רוצה לומר, שהוא מסר לממשלת ישראל משק שהגירעון במאזן התשלומים בו היה 6.3 מיליארדי דולרים, והוא קיבל ליד משק שהגירעון בו פחות ממיליארד דולר, פחות משישית ממה שהוא היה.

מאיר שטרית: הוא מסר משק עם אינפלציה של 10.6%, והוא מקבל משק עם אינפלציה של פחות מ-6%.

מאיר שטרית: הוא מסר משק עם גירעון בתקציב המדינה פי-שניים ממה שהחוק מתיר; 4.2% תוצר.

מאיר שטרית: הוא מקבל משק עם 2.5% – חריגה של 0.5% השנה.

מאיר שטרית: אז אני מציע – קצת צניעות.

מאיר שטרית: בייגה פיזר ביד קלה את כספי המדינה לכל רוח וגרם לגירעון אדיר במאזן התשלומים ובמאזן תקציבי המדינה, דבר שמאלץ את הממשלה לבצע קיצוצים – – –

נעמי חזן: תודה.

מאיר שטרית: אני מציע קצת צניעות לכולנו.

מאיר שטרית: לא הכול כשר והממשלה לא עשתה הכול מאה אחוז, אבל ודאי לא הוא עשה כשר האוצר.

מאיר שטרית: אם הוא למד לפחות את זה בהיותו באופוזיציה, אני מקווה, למען מדינת ישראל, שבייגה למד שלא לוחצים בקלות על ההדק של שחרור תקציבים, כי בסופו של דבר, מי שמשלם את המחיר, אלה החלשים, ולצערי התקציב שמוגש היום זהה לתקציב 1999, קטן יותר, פוגע יותר בחלשים, וכל מה שאמר בייגה בתקציב הקודם אני מציע שהוא ייקח את המלים שלו, יקרא אותן בחזרה ויבלע אותן.

מאיר שטרית: יכולתי לחזור עליהן מלה במלה, אבל מחוסר זמן, גברתי, אני לא עושה זאת.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: תודה לחבר הכנסת שטרית.

נעמי חזן: חברת הכנסת ציפי לבני, ואחריה – חבר הכנסת מקסים לוי.

נעמי חזן: חברת הכנסת לבני, נידבת חלק מזמנך לחבר הכנסת שטרית?

ציפי לבני: חשבתי שזה בלתי אפשרי.

מאיר שטרית: לא הסכמת.

נעמי חזן: אני פשוט זוכרת הבטחות.

מאיר שטרית: בפעם הבאה שאדבר אחזיר לך שתי דקות, גברתי.

ציפי לבני: אני אדבר מהר ועל חשבון זמני.

ציפי לבני: אני רוצה לברך את השר סויסה לרגל בר-המצווה של בנו.

ציפי לבני: צר לי ששר האוצר לא נמצא כאן, כי בתחילת דבריו בכנסת ראה שר האוצר לנכון לפתוח דיון כלכלי בהגשת תקציב המדינה בציון הרצח של ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, וביקש להעלות על נס את תקופתו של רבין כראש ממשלה בשנים 1996-1992, שנים שבהן כיהן השר שוחט כשר האוצר.

נעמי חזן: גברתי, רק תיקון חשוב לפרוטוקול: ראש הממשלה רבין עד 1995.

ציפי לבני: נכון.

ציפי לבני: השנים 1995-1992 הן תקופת כהונתו של השר שוחט כשר האוצר.

ציפי לבני: תמהני האם נעשה ניסיון להרחיב לצורך הדיון הכלכלי את מה שקרוי מורשת רבין לתחומים פוליטיים, כלכליים, כדי למנוע מאתנו, האופוזיציה, לנסות לבקר אותה.

ציפי לבני: מי שיעז ויגיד דברים על תקופת כהונתו של בייגה שוחט כשר האוצר ועל תקופת כהונתו של רבין כראש ממשלה יימצא מסית ומדיח, יימצא פוגע במורשת.

ציפי לבני: אני חושבת שלא היה ראוי לעשות זאת דווקא בגלל זכרו של ראש הממשלה רבין, זיכרונו לברכה, דווקא מפני שאני רוצה לחנך את ילדי על המשמעות של רצח פוליטי, ולא לעשות שימוש בעלה תאנה כדי שלא נוכל לבקר.

ציפי לבני: אדוני שר האוצר, התקופה שבה כיהנת כשר האוצר, תקופת כהונתה של ממשלת רבין, היתה רעה לכלכלת ישראל.

ציפי לבני: בתקופה זו, התקופה שבה נזכור את הסכם הקיבוצים, נזכור את ההסדרים עם ההסתדרות ואת השיטה – נמצא לי פתק צהוב – של הפתקים הצהובים שמחלקים דרכם ערב בחירות למקורבים התחייבויות תקציביות שהמשמעות שלהן היא מיליארדי שקלים.

ציפי לבני: אבל אנחנו נמצאים ערב בחירות; אחרי המבול.

ציפי לבני: אחת התוצאות היא חוק ביטוח בריאות שעליו אנחנו משלמים עד היום, משלמים בלי שהממשלה הזאת עושה ניסיון לטפל בו טיפול אמיתי.

ציפי לבני: בוא נמשיך עם הקו, עם המורשת שאתה רוצה לדבר עליה, המורשת המפלגתית של מפלגת העבודה, של מפא"י.

ציפי לבני: מה האידיאולוגיה של מפלגת העבודה?

ציפי לבני: מה המסרים של מפלגת העבודה בתחום הכלכלי?

ציפי לבני: הרי התורות הכלכליות שהיו על הדגל האדום שאותו נשאתם פשטו את הרגל זה כבר.

ציפי לבני: הרי הדגל האדום הוחבא, ולא רק שהאידיאולוגיה פשטה את הרגל, גם מי שנשא את הדגל הזה, הקיבוצים, פשטו את הרגל.

ציפי לבני: ההסתדרות פשטה את הרגל, ולפני שהם פשטו את הרגל הם פשטו את היד לכיסינו.

ציפי לבני: אתה היית שם כדי לכתוב את השיק וכדי לחייב אותנו.

ציפי לבני: את המורשת הזאת אנחנו הפסקנו ב-1996, ולא ניתן לכם להחזיר אותה.

ציפי לבני: כל עוד ההסתדרות שימשה מקור לינוק ממנו כספים, הייתם שם.

ציפי לבני: היום, כאשר ההסתדרות אולי הופכת לארגון עובדים, שוב אין העובדים שהיא מייצגת מעניינים אתכם.

ציפי לבני: לפני שהיא פשטה את הרגל, כאמור, חילקת להם באותו פתק בלתי נסבל ערב הבחירות אותם מיליארדים.

ציפי לבני: כפי שאמרתי, במישור הכלכלי אין היום זכות קיום למפלגת העבודה, אבל אני לא מתפתה ללכת עם ראש הממשלה שישמח לראות בחורבותיה.

ציפי לבני: כי אני חושבת שמדינת ישראל ראוי לה שיהיו בה שתי מפלגות מרכזיות, שנשנה את חוק הבחירה הישירה, ולא נימצא – כפי שאנחנו מצויים היום – עם ממשלה בסחיטה מתמדת, עם מפלגות סקטוריאליות שמשמשות חלק מהקואליציה, ולהן, אדוני שר האוצר ואדוני ראש הממשלה, אתם שילמתם, אתם משלמים ואתם תשלמו, כדי שיצביעו בעבורכם.

ציפי לבני: אולי לא הייתי אומרת את הדברים האלה אילו חשבתי שהעניינים שעולים על סדר-היום בתוך הקואליציה הם באמת נושאים שקשורים לענייניו של כל אזרח ואזרח.

ציפי לבני: היום אין מי שדואג לאזרחי ישראל.

ציפי לבני: יש קבוצות של מפלגות, של אנשים, שדואגות כל אחת למקורביה.

ציפי לבני: אני לא רוצה לומר שאין בשורה בתקציב הזה כי יש בשורה, והבשורה היא שאין שום מסר למפלגת העבודה, אין דאגה לאזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: יש עוד דבר אחד שכדאי לציין אותו.

ציפי לבני: התנהל כאן ויכוח בנושא של הרחבת הממשלה.

ציפי לבני: מספרים: דובר על מקסימום 10 מיליונים, והנה, אני מוצאת שהשר לשיתוף פעולה אזורי – 17.5 מיליון, לשכת השר חיים רמון – 3.1 מיליונים, לשכת השר מלכיאור – 5.1 מיליונים.

ציפי לבני: התוספות האלה לא רק מיותרות, לא רק שנלקחו מאתנו ונאכפו עלינו בניגוד לנורמות של משטר תקין, אלא הן מהכיס של כל אחד ואחד מאזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: וההבטחות שהבטיח ראש הממשלה ערב הבחירות – איזה צחוק.

נעמי חזן: אני מודה לחברת הכנסת ציפי לבני.

נעמי חזן: חבר הכנסת מקסים לוי, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן.

נעמי חזן: חבר הכנסת שירי, אני מאוד מבקשת ממך לנהל את השיחות מחוץ לאולם.

נעמי חזן: אולי אתה לא לגמרי ער לעובדה שיש לך קול אקוסטי במיוחד.

נעמי חזן: מה לעשות, אני שומעת את השיחות.

מקסים לוי: רק תגיד לי מתי אני אדבר.

ויצמן שירי: את יודעת כמה היו מוכנים לשלם על 50% מהדציבלים שלי?

ויצמן שירי: התסכול של חבר כנסת – שהוא צועק וצועק ואף אחד לא שומע אותו.

נעמי חזן: איך נאמר עליך, חבר הכנסת שירי, יש לך מיקרופון במיתרי הקול.

נעמי חזן: לכן אני מבקשת את עזרתך.

נעמי חזן: אני מקנאה בך יום-יום, ביקשתי אפילו הגברת מיקרופון כי ראיתי אותך נכנס לאולם המליאה.

נעמי חזן: תעשה טובה, גם לחברי הכנסת שנואמים מאוד קשה כשאתה מדבר.

מקסים לוי: נו, תשב.

נעמי חזן: אני עוד לא מפעילה את השעון לחבר הכנסת מקסים לוי.

מיכאל איתן: עליו נאמר: חבל על כל קול.

נעמי חזן: זה צירוף מלים יפה ומדויק.

מקסים לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לאלה היושבים הייתי קורא ידידי, והייתי בבית הזה הרבה מאוד שנים, אבל הם היו בממשלה ואינני רוצה להאשים אותם, חלילה.

ישראל כץ: – – – שגם ישבת בבית הזה ודיברת נגדו.

מקסים לוי: אותי תשמע.

מקסים לוי: הייתי בבית הזה הרבה שנים, ובזמנו בתקופתו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, כאשר הוא עלה לשלטון, אחד הדברים שהוא עשה היה שיקום השכונות.

מקסים לוי: הוא יצר מעורבות וגיוס כספים מיהודי העולם כדי להביא לשיקומם של אלפי בתים ולהרחבתם, מפעל אדיר וגדול.

מקסים לוי: אני יכול לומר כך: בא שמיר והדגל החברתי נעלם, בא ביבי נתניהו ונתן למפלגות הקואליציוניות להיות בעלי-הבתים על הנושאים החברתיים.

מקסים לוי: לכן צדק מי שהעיר שלא הסכמי-וואי הורידו את הליכוד.

גדעון עזרא: מי לקח את תיק החוץ?

מקסים לוי: לא מעניין אותו המובטל בירוחם, במצפה-רמון, בדימונה ובכל מיני עיירות פיתוח, עניין אותו הבסיס שלו להתקיים.

ישראל כץ: נשארת ליכודניק.

מקסים לוי: ולכן אין לי שום טענה.

מקסים לוי: אם ביבי היה טוב, ברק לא היה נבחר.

מקסים לוי: לכן ירדתם מהשלטון ובאה תקופה חדשה.

מקסים לוי: וכאשר אני שומע אותו שר אוצר צעיר ונמרץ, שנכנס לתפקידו לפני ארבעה חודשים, טוען טענות כאילו בשישה חודשים אפשר להפיל את כל המשק, אני אומר שלא כך הדבר: זו היתה תקופה ממושכת שהיינו עדים לה במשך חמש שנים.

מקסים לוי: גברתי היושבת-ראש, הסתובבתי במערכת הבחירות, כדי שאהוד ברק ינצח.

מקסים לוי: הלכתי בערים וביישובים, בכפרים ובעיירות הפיתוח.

מקסים לוי: הבאנו לשם את המצע שאגף ההסברה הוציא.

מקסים לוי: הייתי שותף לאגף ההסברה ולאותו מצע, שבו נאמר שישראל צריכה שינוי, שינוי על-ידי רפורמה בנושאים החברתיים, סדרי עדיפויות חדשים בבריאות, בשיכון, בחינוך, בטיפול בקשישים, בכול.

מקסים לוי: 30 שנה אני במערכה הזאת, ואני יודע לקרוא את ספרי התקציב.

מקסים לוי: אני רואה שמענק האיזון במשרד הפנים הולך ופוחת, ומשמעות הדבר היא שזה פוגע בזרוע המבצעת של השלטון המקומי.

מקסים לוי: זוהי מדיניות של חרפה לממשלה.

מקסים לוי: דיברתי בישיבות הסיעה והקואליציה ואמרתי שם, שאוי ואבוי לממשלה שהבטיחה להגן על אותם דברים, לבצע רפורמה, והיא הולכת ומקצצת תקציבים אדירים בכל משרדי הממשלה.

מקסים לוי: כ-2 מיליארדים.

מקסים לוי: איפה כל הקיצוצים, אצל כל השכבות.

מקסים לוי: שאלתי כיצד אצביע אני, כיושב-ראש הלובי החברתי.

מקסים לוי: מצד אחד אני חבר קואליציה, האם אהיה רובוט של מישהו ואצביע בניגוד למצפוני?

מקסים לוי: באתי לבית הזה, הייתי שותף לתנועה שזה היה מצעה, ועכשיו היא מפירה אותו.

מקסים לוי: מי שמפר זה לא אני, קווי היסוד שהונחו כאן לביצוע הרפורמה, הם קוי היסוד של הממשלה החדשה בתחום החברתי.

מקסים לוי: מי שמפר זה הם.

מקסים לוי: אם אצביע בעד תקציב המדינה שמשמעותו תסכול בנושאים חברתיים וחיסולם של מפעלים חברתיים, אבגוד בעצמי.

מקסים לוי: כיושב-ראש הלובי החברתי בכנסת, כל מלחמתי היא למען אותן שכבות.

מקסים לוי: לא אצביע בעד התקציב, אצביע נגד התקציב.

מקסים לוי: אם אני חבר קואליציה, היו צריכים לקיים יום עיון לחברי הקואליציה, כדי שישמיעו את דעתם, כדי שיבהירו את עמדתם.

מקסים לוי: אולי ראש הממשלה לא יודע מה קורה בקריית-מלאכי, אולי ראש הממשלה לא מודע למה שקורה במצפה-רמון, אולי ראש הממשלה לא יודע מה קורה בדימונה.

מקסים לוי: ואני בטוח שהוא לא יודע.

מקסים לוי: השתתפתי ביום חמישי האחרון בפגישה עם מנהלי לשכות הרווחה של הרשויות המקומיות.

מקסים לוי: קיימת שם קריסת מערכות.

מקסים לוי: מה עושה משרד הפנים כדי לבטל את הקיצוץ?

מקסים לוי: – מביא תוכנית הבראה.

מקסים לוי: שר הפנים לשעבר ושר התשתיות של היום יגיד לכם, שהאוצר חייב את משרד הפנים לעמוד על תוכנית הבראה, לקצץ בעובדים, לקצץ בתוכניות, כדי לאזן את תקציבן של הרשויות המקומיות.

מקסים לוי: ראה, אדוני, שר הפנים לשעבר, אני זוכר את אריה דרעי, שעשה מהפכה גדולה מאוד ברשויות המקומיות.

מקסים לוי: הייתי עד לה.

מקסים לוי: הערכתי אותו ואני מעריך אותו על אומץ לבו לסייע למנהיגות חדשה במדינת ישראל.

מיכאל איתן: לא שמעתי, למה הוא מסייע?

נעמי חזן: זה היה בלשון עבר.

מקסים לוי: גם היום אני מעריך אותו, מה קרה לך?

מיכאל איתן: הוא סייע למנהיגות חדשה?

מקסים לוי: הוא עזר למנהיגות החדשה שקמה, על-ידי בחירתם של ראשי רשויות מקומיות צעירים במדינת ישראל.

מקסים לוי: אני זוכר אותו הסדר, אדוני שר הפנים לשעבר.

מיכאל איתן: הוא סייע לשטרית, הוא סייע לקצב, הוא סייע לדוד מגן.

נעמי חזן: חבר הכנסת איתן, בעוד 30 שניות תדבר אתה.

מקסים לוי: אדוני שר הפנים לשעבר, אני רוצה לסיים, אני לא רוצה לקחת הרבה זמן, אבל ב-1989 – – –

רחמים מלול: – – –

יאיר פרץ: – – –

נעמי חזן: חברי הכנסת מלול ופרץ.

מיכאל איתן: הליכוד היה זה שסייע.

מיכאל איתן: מי סייע, דרעי?

מיכאל איתן: הליכוד עשה את זה.

נעמי חזן: חבר הכנסת איתן, אתה הדובר הבא.

נעמי חזן: חבר הכנסת מיכאל איתן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מקסים לוי: הליכוד?

מקסים לוי: אני נבחרתי בליכוד?

מיכאל איתן: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת איתן, אקרא אותך לסדר פעם שנייה.

מקסים לוי: אני רץ בבחירות עצמאיות.

מקסים לוי: אני נבחרתי בליכוד?

מקסים לוי: בבחירות עצמאיות, עוד לפני שאתה נבחרת, נבחרתי למועצת העובדים בתעשייה האווירית, והייתי יושב-ראש מועצת העובדים עוד בשנת 1971.

מקסים לוי: אז עם כל הכבוד.

מיכאל איתן: אתה גדול מכולם.

מיכאל איתן: בלי הליכוד לא היית ראש עיר.

נעמי חזן: חבר הכנסת מיכאל איתן.

מקסים לוי: יש לך רק דמגוגיה.

מקסים לוי: מה אתה עושה?

מקסים לוי: מה עשית בממשלה הקודמת ומה אתה עושה היום?

נעמי חזן: חבר הכנסת מיכאל איתן.

מקסים לוי: אולי תקראי לו לסדר?

נעמי חזן: קראתי אותו לסדר פעם ראשונה, נראה שהוא לא שמע, מפני שדיברת.

נעמי חזן: קשה מאוד לשמוע.

נעמי חזן: משפט אחרון של מקסים לוי, ואתה לא תפריע, חבר הכנסת איתן.

מקסים לוי: בשנת 1989 ערך שר הפנים תוכנית לפריסת חובות על פני 25 שנה, ולפיה הממשלה תממן במסגרת מענק האיזון גם את פירעון המלוות של אותן הלוואות שנלקחו על-ידי הרשויות המקומיות, כדי לבצע פריסה של חובות.

מקסים לוי: מה קרה היום?

מקסים לוי: החזר הרשויות המקומיות היום הוא למעלה מ-13 מיליארד שקל בגלל אותן הלוואות.

מקסים לוי: לדוגמה, כדי להמחיש, בקריית-מלאכי מקבלים מענק איזון של 20 ומשהו מיליון שקל, ומחזירים פירעון מלוות מדי שנה בסכום של למעלה מ-15 מיליון שקל.

מקסים לוי: מה נשאר לרשות המקומית, כדי לבצע את המוטל עליה, וזאת על-פי מה שהמדינה רוצה לתת לעיירת פיתוח?

מקסים לוי: כלום.

מקסים לוי: לא דיברתי על הדיור הציבורי.

מקסים לוי: אני מניח שלא יהיה כאן קונסנסוס כדי להעביר את התקציב, משום שזהו לא תנאי בל יעבור.

מקסים לוי: אין לי ספק שהתקציב הזה משמעותו ממשלה אטומה לנושאים החברתיים.

מקסים לוי: לא אצביע בעבור התקציב הזה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת מקסים לוי.

נעמי חזן: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

רחמים מלול: איך יצביע שר החוץ?

מקסים לוי: כמו הרב סויסה.

מקסים לוי: אם תפריע לי, אני אראה לך.

מיכאל איתן: אני לא מפריע לך, אני עוזר לך.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, סליחה, גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה – – –

ויצמן שירי: לא רק שהוא לא מקשיב, הוא גם לא רואה.

נעמי חזן: אחרי שקראתי אותך לסדר פעם אחת וטענתי שאתה לא מקשיב לי.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, זוהי החוברת של הצעת תקציב המדינה.

מיכאל איתן: שמעתי את דבריו של שר האוצר, והאמת היא שציפיתי לשמוע דברים אחרים.

מיכאל איתן: לא ציפיתי מבייגה שוחט, שיש לי הערכה רבה אליו, שהוא יתחיל ללכת אחורה ולעשות את החשבונות האלה, להתחשבן ולהתחיל להגיד כמה רע היה בזמן הליכוד.

מיכאל איתן: למה לא ציפיתי שיעשה את זה, כי כולם יודעים שהוא הביא את המשק לנקודה שממנה הליכוד היה צריך להתחיל, והנקודה הזאת היתה נקודה נמוכה מאוד.

מיכאל איתן: אז קצת אינטליגנציה.

מיכאל איתן: בואו ונעזוב לרגע את העבר ונסתכל לעתיד.

מיכאל איתן: יש משימות גדולות למשק הישראלי.

מיכאל איתן: למזלנו, המשק הישראלי זה לא רק הממשלה, ואנחנו צריכים לחשוב יחד איך לארגן את כללי הפעילות במשק הישראלי על מנת להפריע כמה שפחות ולא להתערב כמה שיותר.

מיכאל איתן: שמעתי את דבריו, איך הוא מציג פה את ספר התקציב.

מיכאל איתן: הוא אומר: "הנה, בזכות זה המדינה קמה".

מיכאל איתן: מה זה התקציב?

מיכאל איתן: התקציב הזה הוא פעילות של הממשלה.

מיכאל איתן: אנחנו יודעים איך מחליטים על הפעילות הזאת?

מיכאל איתן: פוליטיקה, וזה דוחף לכאן וזה דוחף לכאן ואינטרסים כאלה ואחרים, ובסוף יוצא משהו.

מיכאל איתן: אבל להגיד שזו יעילות כלכלית?

מיכאל איתן: להגיד שהממשלה מסוגלת לעשות משהו שיהיה יעיל וטוב?

מיכאל איתן: ממשלה היא הרע במיעוטו.

מיכאל איתן: היא צריכה לעשות כמה שפחות.

מיכאל איתן: לפקח – כן, לנווט – כן, ולקבוע את כללי המשחק – כן, ולעשות כמה שפחות.

מיכאל איתן: במקום להביא לנו תקציב של 220 מיליארד, היה צריך להביא את התקציב ב-20% יותר נמוך או לא כל כך גדול: ב-15% יותר נמוך או ב-5% יותר נמוך, ולהשאיר הרבה מאוד מהפעילויות, שהיום עושה הממשלה בחוסר יעילות, תוך מינויים מפלגתיים, בלי להביא בחשבון את הצרכים הכלכליים.

מיכאל איתן: אנחנו יודעים יפה מאוד איך אנחנו, בכלל זה אני, כשאני צריך לשבת ולהחליט החלטות כלכליות ולנהל עניינים כלכליים בשם הממשלה, צריכים להיות מושפעים מכל מיני לחצים מפלגתיים ומאילוצים קואליציוניים.

מיכאל איתן: איך יוצאים מה"ברוך" הזה?

מיכאל איתן: מקצצים במעורבות הממשלתית.

מיכאל איתן: תסתכל קדימה.

מיכאל איתן: הוא בא וחוזר לפוליטיקה ומתחיל לספר לנו שהיו שנים של מיתון במשק.

מיכאל איתן: נכון שהיו שלוש שנים שבהן מגיעה מדליה לממשלה על שהצליחה למנוע את מה שקרה בכל המדינות שהיו מאופיינות בתסמונת הכלכלה שבייגה שוחט הביא למדינת ישראל.

מיכאל איתן: נכון שבזמנו היה קצב צמיחה כמו במזרח-אסיה.

מיכאל איתן: בזמנו היה קצב של גידול בצריכה הפרטית כמו במזרח-אסיה.

מיכאל איתן: בזמנו, היתה מדיניות של עוד ועוד השקעות וניסיונות לגידול כמו במזרח-אסיה.

מיכאל איתן: אבל מה היא התוצאה?

מיכאל איתן: זה מה שהיה צפוי לנו, אם לא היתה קמה ממשלה אחראית שעשתה צעדים לא פופולריים.

מיכאל איתן: אני אומר לציבור, שהם צריכים להבין שאין ארוחות חינם.

מיכאל איתן: כשקמה ממשלה שמיטיבה כאילו, זה כמו משפחה – הבעל לא מרוויח ולוקח אוברדרפט בבנק.

מיכאל איתן: הוא קונה מתנות, נוסעים לחוץ-לארץ, האשה לא עובדת וקונים לה תכשיטים.

מיכאל איתן: אחר כך, בא יום מסוים ויש משבר עצום.

מיכאל איתן: זה מה שעשה בייגה שוחט.

מיכאל איתן: עכשיו, עוד יש לו חוצפה לבוא ולהגיד: כשהבנק סגר את החשבון ולא היה אוכל לילדים והייתם במשבר כזה גדול, למה אתם קיצצתם?

מיכאל איתן: למה לא המשכתם הלאה במדיניות חסרת האחריות?

מיכאל איתן: אני לא רוצה להיות חד-צדדי לחלוטין.

מיכאל איתן: אני יודע יפה מאוד, שבייגה שוחט אמר בעצמו, שאם הם היו זוכים בבחירות הוא היה עושה קיצוצים גדולים מאוד ומביא מיתון, כי זו היתה הצלה של המשק.

מיכאל איתן: אבל פוליטיקה היא פוליטיקה.

מיכאל איתן: היום הוא בא לכאן ומתחיל לחלק ציונים.

מיכאל איתן: צריך להסתכל קדימה.

מיכאל איתן: אני אומר כאן, בצורה האחראית ביותר, אף שאני יושב באופוזיציה, שאני אשמח להרים יד ולתמוך במדיניות כלכלית שתאפשר למשק הישראלי – מדיניות של ממשלה שתיתן למוחות הנהדרים שיש לנו, לכוחות היצירתיים, לסוחרים, לתעשיינים, ליצרנים ולנותני השירותים בארץ ובעולם להפעיל את העוצמות שלהם, את היכולות שלהם.

נעמי חזן: תודה.

מיכאל איתן: הם יצעידו את המשק קדימה, ולא הממשלה.

מיכאל איתן: הממשלה תצעיד את המשק אחורה.

מיכאל איתן: אתם יודעים מה?

מיכאל איתן: לא רק הממשלה של שוחט – כל ממשלה שתרצה להיות מעורבת בעשייה הכלכלית.

נעמי חזן: חבר הכנסת איתן, תודה רבה.

מיכאל איתן: אני מסיים בשני משפטים.

מיכאל איתן: את יודעת שתמיד אומרים שלקראת התקציב – – –

נעמי חזן: כן, אבל אתה ידוע כמלך הפיליבסטר, ואנחנו בדיון אישי בקריאה ראשונה.

רענן כהן: – – –

מיכאל איתן: לא עשיתי חלוקה נכונה של הזמן.

מיכאל איתן: חשבתי – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת לוי דיבר עשר דקות.

ישראל כץ: חבר הכנסת מקסים לוי דיבר עשר דקות.

מיכאל איתן: אני מייד מסיים.

נעמי חזן: חבר הכנסת ישראל כץ, הוא לא דיבר, ותרשה לי לנהל את הישיבה.

ישראל כץ: אני בהחלט מרשה.

מיכאל איתן: בכל אופן, אומר שתי נקודות או נקודה אחת, שאני בספק רב אם היא עלתה כאן, וגם אם היא עלתה כאן מטעם חבר כנסת אחד או שניים או שלושה חברי כנסת, היא לא משקפת את מה שהיה צריך להיאמר כאן על מה שרבים בציבור רוצים: הורדת מסים.

רענן כהן: – – –

מיכאל איתן: אני רוצה לדעת מה הבשורה בתקציב הזה להורדת המסים.

רענן כהן: אנחנו רואים את זה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת איתן.

ויצמן שירי: חבר הכנסת איתן, הקדנציה היא ארבע שנים.

מיכאל איתן: אני מסיים.

נעמי חזן: המשפט האחרון הזה נמשך.

ויצמן שירי: הקדנציה היא ארבע שנים.

נעמי חזן: חבר הכנסת שירי, בבקשה.

מיכאל איתן: אני לא נכנס לוויכוח באשר לגודל הגירעון.

מיכאל איתן: אני לא נכנס לוויכוח באשר לממד ההפרטה.

מיכאל איתן: אני רוצה שתהיה כמה שיותר.

מיכאל איתן: אבל דבר אחד אני יודע: אם רוצים לעשות טוב לכלכלה הישראלית, צריך לתת מוטיבציה לעבוד, לייצר ולהרוויח הרבה כסף ולשלם פחות מסים.

מיכאל איתן: תודה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, בכל זאת אבקש מכם להיצמד ללוח הזמנים.

נעמי חזן: אתם יודעים שאנחנו בדיון אישי.

נעמי חזן: אם אני חייבת לקטוע כל פעם, זה רק יוצר אי-נעימות.

נעמי חזן: עתה, חבר הכנסת ישראל כץ, ואחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראיתי כאן היום את שר האוצר מופיע ומדבר על היסטוריות שונות, על העבר וכמעט על כל דבר חוץ מאשר על התקציב שהוא הניח כאן בפני הכנסת על מנת לקבל את אישורה.

ישראל כץ: אני רוצה להגיד לכם, בלי להעליב: לא את המשל ולא את הנמשל, ששר האוצר נדמה בעיני – ואני אומר זאת דווקא כחקלאי שאוהב טבע ובעלי-חיים – כמי שמופיע למירוץ, כסוס צולע שעליו רוכב ראש ממשלה אטום, וקהל התומכים, הקואליציה, במקום להריע לו מצליף באחוריו על כל מטר ומטר.

ישראל כץ: אם אני לא טועה, לא שמעתי כאן דובר אחד מהקואליציה שהיתה לו מלת שבח אחת להגיד על התקציב האומלל הזה.

ישראל כץ: אני שמעתי את מותחי הביקורת, ומובן שרובם ככולם, לצערי, יצביעו, בניגוד לדבריהם, בניגוד למצפונם ובניגוד להכרתם, בעד התקציב, בגלל שיקולים שונים ומשונים.

ישראל כץ: אבל הלוקסוס שיש לנו לפחות במקום הזה הוא להגיד באמת את מה שאנחנו חושבים ללא שום פוליטיקה, וגם להצביע בהתאם למה שאנחנו אומרים.

ישראל כץ: אני שמעתי בעיקר את יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, איש מפלגתו של שר האוצר, מפלגת העבודה, ישראל אחת, בדברי האשמה חמורים ביותר כלפי שר האוצר והממשלה.

ישראל כץ: אני יכול לומר, שנכחתי באותן ישיבות שהוא דיווח עליהן, שבהן דיווחה צמרת הרפואה בישראל את מה שאמר יושב-ראש ועדת הכספים, שהממשלה האטומה הזאת, בכך שאינה מזרימה את התקציבים הנדרשים למטרות רפואיות, לסל הבריאות, לתרופות ולטכנולוגיה המתקדמת, נושאת, בעצם, באחריות לאובדן חיים שיקרה בשנה הקרובה במדינת ישראל ולסבל קשה של אזרחים רבים.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, זוהי האשמה קשה מאוד, בייחוד כשהיא באה ומקבלת חיזוק ממי שלא חשוד כמי שמשמיע את זה באופן פוליטי, וזה יושב-ראש ועדת הכספים.

ישראל כץ: אני חושב, שהכנסת היתה צריכה להזדעזע ושר האוצר היה צריך להתפטר או לפחות למשוך את התקציב הזה בחזרה.

ישראל כץ: יש לו מספיק זמן, מספיק חודשים, לשבת ולתקן, לראות ולשמוע.

ישראל כץ: אמרו כאן גם חברי הקואליציה לפני עד כמה ראש הממשלה זקוק ללמוד את מה שקורה בשטח – לצאת מהאטימות, לבוא ולראות מה הוא צריך לעשות למען החברה ומה הוא צריך לעשות במסגרת מה שהוא הבטיח לבוחרים ולא קיים.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, אני מביא ממש בקצרה כמה דוגמאות מהתקציב, לסעיפים שבהם היתה הפחתה של הסכום – בתקציב, לא בדברי סרק – ולסעיפים ולנושאים שבהם היתה תוספת: אני רואה "אתר הנצחה לחיילי גולני".

ישראל כץ: הוא תוקצב ב-5 מיליוני שקלים בשנה שעברה.

ישראל כץ: השנה הוא לא מתוקצב.

ישראל כץ: אני רואה "רזרבה כללית למשרד ראש הממשלה".

ישראל כץ: היא גדלה פי-שניים.

ישראל כץ: מכ-2 מיליוני שקלים ל-4 מיליוני שקלים.

ישראל כץ: אני רואה את לשכת הפרסום הממשלתית – גדלה מ-100 מיליון שקל ל-201 מיליון שקל.

ישראל כץ: לשם מה?

ישראל כץ: לעומת זאת, במשרד החינוך, "יישום חוק לימודים ארוך ולימודי העשרה", אני רואה שהסכום פוחת אפילו באופן נומינלי; אפילו באופן נומינלי.

ישראל כץ: ב"פעולות יזומות בחינוך מדעי וטכנולוגיה" – והדברים קרובים ללבך, גברתי היושבת-ראש – אני רואה הפחתה של יותר מ-50% בסכום.

ישראל כץ: ברשות הספורט אני רואה ירידה דרסטית, ירידה בסכום כבד ביותר.

ישראל כץ: ברשויות מקומיות, "סיוע לפיתוח רשויות מקומיות במגזר הדרוזי והצ'רקסי", אני רואה הפחתה מ-80 מיליון שקל ל-21 מיליון שקל.

ישראל כץ: בנושא איכות הסביבה אני רואה הפחתה מ-68 מיליון שקל ל-58 מיליון שקל.

ישראל כץ: באקולוגיה, חקלאות – מ-105 מיליון שקל ל-40 מיליון שקל.

ישראל כץ: "שינוע פסולת מוצקה והטמנתה" – נושאים חשובים לכל אזרח – מ-63 מיליון שקל ל-52 מיליון שקל.

ישראל כץ: "ביצוע פקודת מס הכנסה ומס רכוש, שירותי ייעוץ והסברה לאזרח" – מ-812 מיליון שקל ל-437 מיליון שקל.

ישראל כץ: אבל בתקציבי הרזרבות, בתקציבי הנסיעות – –

נעמי חזן: חבר הכנסת ישראל כץ, משפט מסכם קולע.

ישראל כץ: – – בתקציבי הרחבת הממשלה, אנחנו רואים בוועדת הכספים, כל שבוע, בקשות למיליונים שבאות בלי לעפעף, בלי למצמץ, בלי לראות את הלבן של העיניים, בלי לראות את כל ההבטחות שהופרו.

ישראל כץ: ולכן, לסיכום, גברתי היושבת-ראש, כבקשתך, אף שאני באמת יכול פשוט לעמוד כאן ולקרוא את העובדות, בלי פרשנות, ללא קשר למה שהיה ולמה שיהיה – – –

רענן כהן: לא תחליף את מיקי איתן.

ישראל כץ: אלה העובדות.

ישראל כץ: זה מה שהממשלה הזאת מתכננת לאזרחים.

נעמי חזן: תודה.

ישראל כץ: ואני פונה עוד הפעם לשר האוצר ולראש הממשלה שהיה כאן בתחילת הדיון – לקחת חזרה את התקציב.

ישראל כץ: אנחנו, אנשי הליכוד, נהיה מוכנים לגלות אחריות ובנושאים של טובת האזרח נבוא ונסייע בצורה האחראית ביותר.

ישראל כץ: אני לא באתי לכאן, לכנסת – ואני לא חושב שמישהו בא לכאן – כדי להיות במצב שמבזבזים על מה שלא צריך וחוסכים מעניים, מחולים, ממובטלים ומכל מי שיכול לייצר במדינה הזאת.

ישראל כץ: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת כץ.

נעמי חזן: חבר הכנסת רענן כהן, ואחריו – חבר הכנסת משה ארנס, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת משה גפני.

נעמי חזן: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

רענן כהן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, מובן שאני אצביע בעד התקציב, ואמרתי זאת בתחילת הדברים, אבל אני עומד להעלות כמה נושאים שאני מקווה שעד הקריאה השלישית אכן יתוקנו.

רענן כהן: אני בעד השלום, אבל אם זה יהיה שלום שאין בו ולא משתלבת בו רגישות חברתית, הממשלה הזאת לא תוכל להחזיק מעמד, ושום ממשלה לא תחזיק מעמד.

רענן כהן: ואני אומר, שהתקציב הראשוני הזה של הממשלה שלנו, של הממשלה שהביאה לשינוי, הוא לא תקציב מפנה, הוא לא תקציב של תקווה, והוא חייב לעבור שינוי עמוק בתחום של אותן אוכלוסיות מיוחדות, בתחום של יצירת תעסוקה, בתחום התשתיות, בתחום הבריאות, בתחום של פתרון ותמיכה לחיילים משוחררים, לצעירים, לסטודנטים.

רענן כהן: אלה דברים שאנחנו נתקלים בהם בכל מקום ושכל איש שאנחנו פוגשים מעלה.

רענן כהן: ואני לא רוצה להופיע כאן ולומר אמן על כל מה שנכתב.

רענן כהן: נדמה לי, גברתי היושבת-ראש, שאילו בחנו את תקציב המדינה מנקודת אפס ובדקו את כל החלופות, ייתכן מאוד שהיינו חוסכים 10%–20% מכלל תקציב המדינה, אבל לפקידות הבכירה אין היכולת, האמונה והרצון לבדוק את הדברים לגופם ולנסות להגיע לאיזו תוצאה נכונה.

רענן כהן: ואני עומד כאן ומזהיר.

רענן כהן: אנחנו מפלגה שדיברה על שינוי, מפלגה שפנתה לציבור, לבוחרים, כדי להצביע על מסר כלכלי חברתי מסוים – אנחנו חייבים ליישם את כל מה שאמרנו בתקופה של קדנציה, ואסור לנו לומר שאנחנו מחכים עד לשנה האחרונה לפני הבחירות.

רענן כהן: זה חייב להיות בתהליך של יצירתיות, בתהליך של חשיבה לעומק, בתהליך של רגישות חברתית, בתהליך שמתחיל להתמודד עם כל אחת מן השאלות שעומדות על סדר-היום של החברה.

רענן כהן: השבוע סיירתי ביישובי הצפון: בטבריה, בקריית-שמונה, בצפת וביישובים נוספים, וביום ראשון אסייר בכמה יישובים נוספים, ובכל מקום יש אהדה גדולה בהחלט להקמת מפלגה חזקה, וזה אמור לגבי שתי המפלגות: קודם כול מפלגת העבודה והליכוד, כי אני חושב שזה חשוב לדמוקרטיה של מדינת ישראל.

רענן כהן: אי-אפשר לנהל מדינה עם 40 מנדטים של שתי המפלגות.

רענן כהן: המדינה הופכת למדינה של סיעות, של סקטורים, של קבוצות משונות – וכך אנחנו יכולים לנהל חברה, כשכל קבוצה דואגת לקבוצה שלה, לחברה שלה, לאתניות שלה?

רענן כהן: ואני אומר: כולנו חייבים לשנות את שיטת הבחירות, או למצוא שיטה אחרת שתבטיח ש-80 חברי כנסת לפחות יהיו משתי הסיעות הגדולות, על מנת שנוכל לנהל מדינה למען כלל הציבור וכדי להביא לשינוי אמיתי.

רענן כהן: מבחינתי לא משנה שיהיה גירעון יותר גדול, אבל אנחנו חייבים לתת ביטוי לציבור, ואני מזהיר כאן ואומר לראש הממשלה: הציבור במדינת ישראל איננו שוכח.

רענן כהן: כך הוא לא שכח לביבי נתניהו, וחבל לי על כל הקלקולים שהוא עשה ועל כל ההרס החברתי שהוא יצר, והגיע לו לקבל את מה שהוא קיבל.

רענן כהן: ואני אינני מסכים למה שקורה בימים האחרונים לביבי נתניהו.

רענן כהן: אני מדבר כרגע על ביבי נתניהו בתפקידו כראש ממשלה.

רענן כהן: אנחנו חייבים – ואני אומר זאת לבייגה שוחט – למלא אחר כל מה שהבטחנו לבוחר.

רענן כהן: ואני אומר שצריכה להיות אחריות כלפי הציבור, לציבור צריך להיות אמון.

רענן כהן: מה שאתה אומר לפני הבחירות, אתה חייב ליישם אחרי הבחירות, כי בכך נמדד האמון בך, בכך נמדד הרצון שלך במפנה ובשינוי.

רענן כהן: ואני מקווה ואני מאמין שאכן נוכל להגיע, מהר ככל האפשר, לחברה צודקת, לחברה יוזמת, לחברה שכל הציבור בה וכל עובדיה יש להם פרנסה טובה, יכולים לחיות בכבוד במדינה שכל כך אהובה עלינו ושאנחנו כל כך רוצים להיות בתוכה.

רענן כהן: והערה נוספת.

נעמי חזן: ואחרונה.

רענן כהן: הערה נוספת.

רענן כהן: המצב החברתי במדינת ישראל הוא כזה שקשה מאוד ליצור ישראל אחת, משום הפלגנות שבתוכה, משום האתניות שבתוכה, משום המבדילים בתוך החברה: דתיים, חילונים, ערבים, יהודים.

רענן כהן: כל אלה לא יכולים ליצור חברה בריאה.

רענן כהן: ואם יש לי משהו שאני רוצה להפנות לכולנו כאן, כמי שמייצגים את החברה במדינת ישראל ואת היהודים בכלל בעולם כולו – אנחנו חייבים להיות מאוחדים יותר, לגלות יותר ראייה לאומית, למען כלל החברה, והציבור מסתכל עלינו ומצפה שאנחנו אכן נייצג אותו ולא נייצג רק קבוצות מסוימות בתוך החברה.

רענן כהן: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה לחבר הכנסת רענן כהן.

נעמי חזן: חבר הכנסת משה ארנס – אינו נוכח.

נעמי חזן: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי – אינו נוכח.

נעמי חזן: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת שלום שמחון.

נעמי חזן: רבותי, אדלג על עצמי ואנאם כאשר ארד.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, שום בן-תמותה לא יכניע אותי, אמר ראש הממשלה אהוד ברק.

משה גפני: אמירה מקוממת, אמירה רעה מאוד, אמירה של התנשאות, אמירה של בוז לסובבים אותו.

משה גפני: איזה מין אמירה זאת בחברה דמוקרטית?

משה גפני: שום בן-תמותה לא יכניע אותי.

משה גפני: מה, חבריו לא יכולים להשפיע עליו?

משה גפני: לא יכולים לשנות סדרי עדיפויות?

ויצמן שירי: לשכנע אותו כן, אבל לא להכניע אותו, הוא גיבור ישראל, מה לעשות.

משה גפני: היום הוא ראש ממשלה, והוא ראש ממשלה של כולם.

משה גפני: אני מסתכל על התקציב ואני בודק, האם באמת זה מתאים לאמירה שלו.

משה גפני: ובאמת, שום בן-תמותה לא מכניע אותו.

משה גפני: לפני הבחירות הוא הבטיח לכולם שהוא ישנה את סדרי העדיפויות בנושא החברתי, בנושא הכלכלי, ידאג לשכבות המצוקה.

משה גפני: על הגלים האלה הוא נישא במערכת הבחירות, וזה שכנע את הציבור, והציבור תמך בו.

משה גפני: הוא קיבל רוב, רוב מרשים אפילו.

משה גפני: והמבחן הראשון שלו זה התקציב.

משה גפני: הנה עכשיו ההזדמנות הראשונה לשנות סדרי עדיפויות.

משה גפני: אני רואה את תקציב הבריאות, ואני זוכר את הדיבורים שלו על החולה מנהרייה שעדיין שוכבת במסדרון, ואני רואה את סל התרופות, ואני רואה את השירותים החברתיים, וכל מה שנוגע למצוקה, ואני לא רואה שמתחיל תהליך של שינוי סדרי עדיפויות.

משה גפני: אני רואה תהליך הפוך, נסוגים אחורנית.

משה גפני: אז יש הצעה להקים קזינו – הנה התרופה לכל התחלואים של החברה הישראלית, נקים קזינו.

משה גפני: האבטלה בנגב גואה, אז נקים קזינו.

משה גפני: זו התרופה, ושום בן-תמותה לא יכניע אותי.

משה גפני: היות שזמני קצר, אומר טלגרפית.

משה גפני: לוקחים את התקציב הזעום של המגזר החרדי, וגם בו מקצצים.

משה גפני: אמרתי אתמול, ואני אומר זאת גם היום, תקציב משרד החינוך הוא 21 מיליארד שקל, תקציב שגדל, הוא לא קוצץ.

משה גפני: אוכלוסיית התלמידים החרדית, על כל גווניה, מונה למעלה מ-10%, והיה צריך שבסעיף של החינוך החרדי, בחינוך העצמאי והמוכר, יהיה לפחות תקציב של 2 מיליארדים ו-100 מיליון שקל.

משה גפני: אבל התקציב הוא קצת יותר מ-700 מיליון שקל.

משה גפני: ותקציב החינוך העצמאי, שאין טענות כלפיו, הכול בסדר, קוצץ ב-25 מיליון שקל, ואילו מספר התלמידים גדל.

משה גפני: איזה מין דבר זה?

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם, יש קוריוז, אבל הוא ממש מאפיין את המצב הזה.

משה גפני: תסתכלו בספר התקציב, כל התקציב של המגזר החרדי קוצץ.

משה גפני: תסתכלו גם בתקציב משרד החקלאות, יש שם סעיף על מחקר חקלאי תורני שנוגע לעורלה, לכל מיני דברים.

משה גפני: בייגה שוחט, כשהיה שר האוצר בממשלת רבין – היה סעיף על מחקר חקלאי בסכום של כ-20 מיליון שקל, והוא הכניס שם סעיף שעמד על 340,000 שקל.

משה גפני: מחקו את הסעיף הזה.

משה גפני: המושג של חקלאות על-פי התורה אינו קיים עוד במשרד החקלאות, אבל לא יכלו להוריד בכלל את הכסף, הרי יש מכוני מחקר שהם חלק ממשרד החקלאות, אז הכניסו למטה סעיף בשם עתודה, משהו חדש, לא רזרבה, העיקר שהמלה "התורה" לא תהיה כתובה בתקציב של משרד החקלאות.

משה גפני: בסדר, פוגעים בציבור החרדי, אבל תנו לנו לפחות לחיות בשקט.

משה גפני: אז עולה פה חבר הכנסת פריצקי, יושב-ראש עמותת "עם חופשי", ואומר שצריך לזרוק את כל התקציב הזה.

משה גפני: אפשר לקחת מיליארד שקל ממשרד הדתות, לתת אותו למשרד הבריאות, ופשוט לקחת את הציבור החרדי ולזרוק אותו לים.

משה גפני: יושב-ראש עמותת "עם חופשי".

משה גפני: אני אומר לכם שמאוד התרגזתי כששמעתי אותו, ואני לא עושה השוואה, אבל בשעה שהוא דיבר, עלתה במוחי השאלה, מאיפה נובעת השנאה הזאת?

משה גפני: איפה יש עוד שנאת זרים?

משה גפני: מי שזר לפריצקי, הוא שונא אותו, וצריך לזרוק אותו לים.

משה גפני: והיות שהוא יושב-ראש עמותת "עם חופשי", נזכרתי שלאחרונה היו בחירות בשתי מדינות באירופה.

משה גפני: מפלגת הימין הקיצוני בשווייץ נקראת "עם", ובאוסטריה – "חופש".

משה גפני: ואני לא עושה השוואה, אבל גם הם ניזונים משנאת זרים.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת משה גפני.

נעמי חזן: חבר הכנסת ויצמן שירי, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

ויצמן שירי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, שמענו היום את חבר הכנסת אריאל שרון, ולא ידעתי אם לבכות או לצחוק.

ויצמן שירי: שלוש שנים של מיתון, ואת מי הוא מאשים?

ויצמן שירי: מי גרם לאבטלה במצפה-רמון?

ויצמן שירי: לא נשאר לו על מה לדבר, והוא לקח לדוגמה את מפעל השיש במצפה-רמון.

ויצמן שירי: מי עובד בעיבוד שיש?

ויצמן שירי: הפועלים השחורים שבשחורים הם אלה שעושים את עבודת עיבוד השיש.

ויצמן שירי: הוא לא דיבר על ההיי-טק שהוא לא הביא לנגב, הוא לא דיבר על הרכבת שהוא הבטיח להביא ולא קיים, הוא לא דיבר על שום דבר מההבטחות שהיו בבחירות הקודמות.

ראובן ריבלין: בשביל זה לא נבחרו, אבל מה יהיה עכשיו?

ויצמן שירי: הוא לא דיבר על דודאים – הוא הבטיח בערב הבחירות יחד עם נתניהו, והוא דאג להעביר את כל הזבל של מדינת ישראל לנגב.

ויצמן שירי: פתאום אכפת לאריאל שרון מתושבי הנגב.

ויצמן שירי: נראה שלא למדתם מטעויות העבר וגם לא תלמדו בעתיד, ונראה שאתם חושבים שהעם מטומטם, כי אחרת לא הייתם עולים לדוכן ומאשימים, כאילו הממשלה הזאת באה לבקש אישור של תקציב, שנה שנייה או שנה שלישית.

ויצמן שירי: בעוד שנה, אם באמת אותה חולה תהיה בפרוזדור בבית-החולים בנהרייה, תוכלו להגיד את הדברים, אבל בינתיים מי שהביא את החולה לשם זה אתם.

ויצמן שירי: חבר הכנסת ריבלין, אתם אינכם רוצים לראות שיש שינוי בתקציב.

ויצמן שירי: עלעלתי בתקציב וראיתי את השינוי שיביא בשורה לתושבי הנגב.

ויצמן שירי: הוא מביא תוספת משמעותית לרכבת המהירה לנגב.

ויצמן שירי: את זה לא ראיתם, כי זה לא מעניין אתכם.

ויצמן שירי: זה תקציב שיביא תוספת משמעותית למסוף המטענים שקיים כבר שנים בלב שכונה בבאר-שבע.

ויצמן שירי: ביתנים רעילים עומדים בלב שכונה.

ויצמן שירי: תקציב שהיה צריך להיות לפני שנתיים 160 מיליון שקל, הבטיחו והבטיחו ולא קיימו.

ויצמן שירי: יושב כאן השר לתשתיות לאומיות, והוא יודע על מה אני מדבר.

ויצמן שירי: הפעם העסק הזה יתחיל לזוז.

ויצמן שירי: זה תקציב שיביא שינוי סדר עדיפויות לאומי בזה שמפת חוק עידוד השקעות הון תשתנה.

ויצמן שירי: האבטלה במצפה-רמון, בדימונה, בירוחם, באופקים, בנתיבות ובבאר-שבע, שאתם מדברים עליה, זו אבטלה שאתם יצרתם.

ויצמן שירי: בשנת 1996 קיבלתם משק עם אבטלה בבאר-שבע של 2.6%, והיום האבטלה עומדת שם על 8.6%.

ראובן ריבלין: והתקציב הזה יפתור אותה?

ויצמן שירי: בשנת 1996 האבטלה בדימונה עמדה על 9%; היום האבטלה בדימונה היא 11.5%.

ויצמן שירי: בנתיבות האבטלה היתה 8.2%; היום האבטלה בנתיבות עומדת על 12%, וכל זה בגלל חוק עידוד השקעות הון.

ויצמן שירי: לפי חוק זה נתתם מענקים למפעלים מאושרים שנמצאים במרחק של עשרים דקות מכפר-סבא.

ויצמן שירי: נתתם מענקים למפעלים מאושרים באריאל, באלקנה, במעלה-אדומים – 24%.

ויצמן שירי: על חשבון מי זה בא?

ויצמן שירי: מי יגיע לנגב על מנת להקים איזה מפעל?

ויצמן שירי: אני אומר לכם שאני לא לגמרי שמח בתקציב, אבל התקציב הזה הוא תוצאה של מיתון קשה שהיה במשך שלוש שנים, ויש מיליון ואחד דברים צודקים.

ויצמן שירי: הרב גפני צודק, ומה שיגיד השר סויסה, הוא צודק, וגם אתם צודקים, כולם צודקים, אבל מאין?

ויצמן שירי: ואם נתחיל להתעסק עם אותה פזרנות – – –

ראובן ריבלין: – – –

ויצמן שירי: לא, לא, לא, אני אגיד לך, ראש הממשלה הזה לא מזמין קייטרינג לארוחת צהריים, ראש הממשלה הזה אוכל שווארמה בפיתה.

ויצמן שירי: את זה אתם לא למדתם.

ויצמן שירי: לכן אני אומר: תתאזרו בסבלנות.

ויצמן שירי: אבל מה הפחד הגדול שלכם שממנו אתם נמצאים בלחץ?

ויצמן שירי: הפחד הגדול שלכם הוא שההבטחות האלה יקוימו, ואז מה תבואו ותגידו לאנשים?

ויצמן שירי: מה תבואו ותגידו לעם?

ויצמן שירי: קיבלנו משק כזה, נתנו משק כזה, עכשיו אנחנו רוצים מכם אמון?

שמואל הלפרט: הלוואי שיקוימו.

ויצמן שירי: לכן אני אומר, שממשלת ברק של מדינת ישראל היא ממשלת הנגב.

ויצמן שירי: הממשלות שלכם במשך שנים ריפדו את יהודה ושומרון.

ויצמן שירי: עיני לא צרה בהם, אבל זה היה על חשבוננו, על חשבון אותם אנשים שגרים 100 ו-150 ק"מ מכאן.

ויצמן שירי: ואתם יודעים שזה זועק לשמים, אבל לא הייתם מסוגלים להתמודד עם הלובי החזק של מתנחלי יש"ע.

ויצמן שירי: לא הייתם מסוגלים להתמודד.

ראובן ריבלין: מ-1977 עד הרגע שברק עלה לשלטון, בכמה גדלה באר-שבע?

ויצמן שירי: עד שנת 1991 היתה הגירה שלילית בבאר-שבע, ואתה יודע את זה.

ויצמן שירי: באר-שבע עמדה על 100,000, ירדה ל-80,000, עלתה ל-110,000, והיום באר-שבע עומדת על 180,000.

ראובן ריבלין: בשלושה חודשים היא גדלה ב-100,000?

ויצמן שירי: בזה אתה לא יכול להאשים את ברק.

ויצמן שירי: עוד מעט תגידו שהשנה יש בצורת בגלל אהוד ברק.

ויצמן שירי: הציבור לא מטומטם, הציבור הושיב אתכם כאן ונתן לכם את המנדט בגודל הזה מסיבה אחת פשוטה, כי צחקתם על האנשים.

ראובן ריבלין: הבצורת היא בגללנו.

ויצמן שירי: כמו שבאר-שבע גדלה משנת 1991 מ-110,000 תושבים ל-178,000 תושבים, אוניברסיטת בן-גוריון באותן שנים גדלה מ-10,000 ל-15,000 סטודנטים.

ראובן ריבלין: באוניברסיטת בן-גוריון לומדים אנשים שהצביעו ליכוד.

ויצמן שירי: אני לא מרוצה.

ראובן ריבלין: כן ירבו.

גדעון עזרא: תדבר על חיפה, תדבר על הצפון, תדבר על הגולן.

נעמי חזן: חבר הכנסת עזרא.

נעמי חזן: חבר הכנסת ריבלין, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

נעמי חזן: תאמינו לי שזה לא פשוט.

נעמי חזן: ריבלין ושירי ביחד זה בלתי נסבל.

ויצמן שירי: אני סומך עליכם שאתם תדברו על הצפון.

ויצמן שירי: הגיע הזמן שתגידו את האמת, והאמת כואבת.

ויצמן שירי: זה לא נעים, כי אני אומר את האמת.

ויצמן שירי: מה לעשות?

ויצמן שירי: אני אשאל אתכם שאלה.

נעמי חזן: לא, לא, אתה לא תשאל.

ראובן ריבלין: מכללת יהודה ושומרון.

ויצמן שירי: 50 שנה עברו וחבר כנסת אחד מהליכוד לא היה מבאר-שבע ודרומה, 60% משטח מדינת ישראל.

ויצמן שירי: למה לא רציתם חבר כנסת?

ויצמן שירי: כי פחדתם שהוא יעמוד כאן ויגיד לעם ישראל את האמת.

ויצמן שירי: תודה.

ראובן ריבלין: כמה זמן לקח להם לבחור אותך?

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – חברת הכנסת נעמי בלומנטל; אחריה – חבר הכנסת איוב קרא.

נעמי חזן: אם כל אלה לא יהיו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

נעמי חזן: אני מודה לכם.

נעמי חזן: חברי הכנסת, כשאתם שואלים שאלות ומקבלים תשובות, זה מזמנכם, זה לא על חשבון הברון.

נעמי חזן: שיהיה ברור.

נעמי חזן: הדיונים מעניינים, אבל אפשר להצטמצם.

נעמי חזן: אדוני, חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, התקציב שהובא לכנסת על-ידי שר האוצר אינו מבשר טובות לאזרחי המדינה.

שמואל הלפרט: אין בו מענה על הצרכים החיוניים, וודאי שלא על העוני, על המצוקה של השכבות החלשות.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, תקציב המדינה פוגע בשכבות החלשות, בעולים ובחסרי דיור, וזאת לאור החלטת הממשלה בתחום החברתי, בחינוך ובבריאות.

שמואל הלפרט: בתחום החברתי הממשלה החליטה להקשיח את כללי הזכאות להשתתפות בשכר דירה ולפגוע ב-9,000 משפחות, שהן האוכלוסייה החלשה ביותר במדינה.

שמואל הלפרט: כמו כן, הוחלט לבטל את המענק לזוגות צעירים ולמשפחות ברוכות ילדים באלעד.

שמואל הלפרט: רבבות קשישים, עולים חדשים חסרי קורת גג, חיים במצוקה קשה ואין שום בשורה בתקציב הנוכחי, שתשפר את תנאי מגוריהם.

שמואל הלפרט: בתחום החינוך הממשלה התריעה השכם והערב על הקיצוץ שעשתה הממשלה הקודמת בסך 1.3 מיליארד ש"ח, והתקציב החדש אומנם לא קוצץ במונחים ריאליים – הוא זהה לזה של אשתקד, אולם אם מביאים בחשבון שמספר התלמידים גדל, משמעות הדבר שהתקציב בפועל קוצץ.

שמואל הלפרט: קיצוץ חמור במיוחד נעשה בתקציב החינוך העצמאי.

שמואל הלפרט: מדובר בקיצוץ של 76 מיליון ש"ח, קיצוץ שרירותי ושערורייתי בשעות הוראה, בפעולות, בהסעות וכדומה.

שמואל הלפרט: לעומת זאת, שר החינוך החליט לתת חינוך חובה לגילאי שלוש-ארבע בעשרות יישובים ערביים.

שמואל הלפרט: אין עיני צרה בכך, אבל ביקשתי מהשר לתת חינוך חובה לגילאי שלוש-ארבע לפחות למשפחות ברוכות ילדים, ילדי בני-ברק וכדומה.

שמואל הלפרט: לצערי, בקשתי לא נענתה.

שמואל הלפרט: קיצוץ נוסף של 50% נעשה בתקציב ארגוני תרבות חרדיים.

שמואל הלפרט: תקציב הישיבות ומוסדות התורה קוצץ ב-60 מיליון ש"ח, ואילו בסעיף פיתוח של הישיבות אין אגורה אחת.

שמואל הלפרט: הישיבות הקטנות היו אמורות לקבל תוספת שחיקה בהתאם להמלצות ועדת בלומברג-גביש; גם זה לא נעשה.

שמואל הלפרט: תקציב הוועדה הבין-משרדית להקמת מבני דת קוצץ בשליש.

שמואל הלפרט: בהחלטת הממשלה מיום 22 באוגוסט 1999 נקבע תנאי לתמיכה במוסדות ציבור – דבר חדש – כגון חיוב מוסד לפעול בשנתיים הראשונות במימון עצמי קודם שיפנה בבקשה לקבלת תמיכה ממשלתית.

שמואל הלפרט: וגם זו גזירה חדשה.

שמואל הלפרט: לעומת כל אלה, התקציב לעדות לא-יהודיות עבור מבני דת ובתי-עלמין גדל ב-40%, ותקציב שירותי דת לנוצרים גדל ב-40%.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, בתחום הבריאות הממשלה מציעה לקצץ עוד 50% מההקצאה לרשת הביטחון של קופות-החולים, אותה תמיכה שהאוצר מעביר לקופות-החולים כדי לפצותן על התת-מימון.

שמואל הלפרט: עוד יותר מכך, גם תמיכה זו עצמה אינה מובטחת, והאוצר מתנה את העברתה לקופות-החולים בנקיטת צעדי התייעלות.

שמואל הלפרט: הממשלה לא עמדה גם בהבטחתה לבטל את התשלומים שהטילה הממשלה הקודמת על הביקור במרפאות החוץ ועל בדיקות שונות וכן את ההעלאה במחירי התרופות, וגם זה לא נעשה.

שמואל הלפרט: בכותרת שהופיעה היום בעיתון "מעריב" נאמר, גברתי היושבת-ראש: "מגן-דוד-אדום – צעירים מתים בגלל מחסור בניידות טיפול נמרץ".

שמואל הלפרט: ב-15% מהמקרים השנה לא הגיעה כלל ניידת טיפול נמרץ, וב-25% מהם היא הגיעה באיחור.

שמואל הלפרט: בירושלים, שבה כ-700,000 תושבים, יש רק שתי ניידות טיפול נמרץ, והן אינן מסוגלות לענות על הצרכים.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אין ספק שהמצב הכלכלי קשה, אבל משום-מה בממשלה רוצים לפתור את הבעיות על-ידי הקמת בתי-קזינו אשר יגרמו להרס המוסר והמשפחה ולהידרדרות נוספת של הנוער.

שמואל הלפרט: בתי-קזינו יגרמו להורדת מוסר העבודה, כאשר במקום לצאת לעבודה יעדיפו אנשים התעשרות קלה כביכול ויפסידו בן-לילה את כל רכושם.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, אני מציע לשר האוצר לדון פעם נוספת ובכובד ראש על התקציב, לתקן לקראת הקריאה השנייה והשלישית את הקיצוצים שנעשו בצורה שרירותית.

שמואל הלפרט: שר האוצר הבטיח לשנות לטובה את תקציב המדינה, אולם במצב הנוכחי אני מבקש שהמצב לפחות לא יהיה גרוע יותר.

שמואל הלפרט: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת הלפרט.

נעמי חזן: חברת הכנסת נעמי בלומנטל איננה נוכחת, וגם חבר הכנסת איוב קרא איננו נוכח.

נעמי חזן: לכן, חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא; ואחריך – אני.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצגת תקציב המדינה בכנסת היא הזדמנות לנו כנציגי הציבור, והציבור כולו, לבחון את המדיניות הכלכלית של הממשלה, המגמות, המטרות, ולמעשה את התנהגות המשק כולו.

יעקב ליצמן: כל אלה באים לידי ביטוי בקופסאות הספרים הכחולים שהונחו על שולחן הכנסת.

יעקב ליצמן: ברשותכם, אני רוצה להתייחס לכמה דברים שיושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גולדשמידט, העיר היום ודיבר עליהם במליאה.

יעקב ליצמן: השבוע, בדיון בוועדת הכספים, נכחו כל ראשי מערכת הבריאות, מנהלי בתי-החולים, ודיברו על קריסת מערכת הבריאות.

יעקב ליצמן: אחד מראשי אגף התקציבים שהוזמן לדיון היה עסוק במסיבת עיתונאים בלשכת שר האוצר, ולא מצא לנכון לשלוח את סגנו.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה יותר מפגיעה, אני חושב שזה קצת זלזול בנושא מערכת הבריאות.

יעקב ליצמן: דובר על נושא סל התרופות – תרופות חדשות שלא נכללות בסל התרופות.

יעקב ליצמן: אני חושב שאם שר האוצר היה מציע – אני חושב להציע את זה בוועדת הכספים – שצריך לבטל את תקרת ביטוח הבריאות, ולמעשה דרך ביטול התקרה לשלם בעבור התרופות שלא נכללות בסל התרופות, אני מקווה שבדרך זו נוכל להציל חיים, וזה צריך להיות הדבר הבסיסי במדינה.

יעקב ליצמן: בנושא מערכת החינוך העצמאי – יש קיצוץ גדול כאן, ואני מקווה מאוד שבין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית בוועדת הכספים נוכל לתקן את כל העיוותים והקיצוצים, שלדעתי עשו עוול לציבור החרדי בתקציב הנוכחי.

יעקב ליצמן: אנחנו לא רואים שהממשלה מעודדת השקעה כלשהי, מחשבה כלשהי בהשקעות במדינה.

יעקב ליצמן: יש די אנשים היום בחוץ-לארץ שרוצים להשקיע במדינה.

יעקב ליצמן: אין שום סימני עידוד בכיוון של השקעות במדינה.

יעקב ליצמן: אני חוזר לנושא מערכת החינוך שקוצץ, נושא של תרבות תורנית, נושא של שכירות, נושא של בניית דירות להשכרה – כל הדברים האלה לדעתי הוזנחו וקוצצו לאין שיעור לעומת מה שיש למשל לקיבוצים ולסקטורים אחרים שדווקא קיבלו תוספת.

יעקב ליצמן: אני מקווה מאוד ששר האוצר ואגף התקציבים ישקלו שוב את כל הקיצוצים האלה, כי בסך הכול במערכת החינוך העצמאי אין בעיות סמים, אין בעיות של אלימות, אין הצרות האלה שם, ואין צורך בשמירה מיוחדת בתוך בתי-הספר, ולכן אני חושב שההשקעה הכי טובה שיש היא במערכת החינוך.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה לחבר הכנסת הרב ליצמן.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, שר התשתיות, חברי הכנסת, אני מבקש לנצל את הזמן ולומר, שכל אחד ואחד מאתנו מוצא פגמים בתקציב שהיה אצל מישהו אחר.

גדעון עזרא: נדמה לי שאנחנו חייבים, כולנו ביחד, לדאוג לתקציב הטוב ביותר לשנה הקרובה.

גדעון עזרא: צריך לזכור גם, שחלק גדול מהשרים שמכהנים היום בממשלה היו שרים גם בממשלה הקודמת, ומבחינה זו או אחרת זו ממשלת המשך בכמה וכמה מהתיקים.

גדעון עזרא: אני חושב שהדיבורים ששמענו מהאופוזיציה דאז, מפלגת העבודה, בתקציבים הקודמים הראו שלא התקציב מעניין אותם ולא מדינת ישראל מעניינת אותם, ואותנו הליכוד מאשימים היום שקולנו איננו נשמע.

גדעון עזרא: לפי דעתי, ואני יכול להגיד בצורה חד-משמעית, קולנו צריך להישמע בכל אותם נושאים שלפי דעתי טעונים תיקון.

גדעון עזרא: אם יש מי שישמע אותנו – לצערי אני לא בטוח ששר האוצר ישמע את הדברים שאנחנו אומרים היום.

גדעון עזרא: כיוון שיש לי דקות מספר, אני רוצה לדבר על דברים שכואבים, וכואבים באמת כרגע, והם נוגעים לכלכלה.

גדעון עזרא: יש עכשיו שביתה בנמלי הים.

גדעון עזרא: 25% בלבד מתוצרת ישראל מצליחים להטעין אותם ולהפליג מהארץ.

גדעון עזרא: יש מפעלים שלמים עם חוזים ארוכי-טווח שמחויבים לייצוא לאירופה ולא יכולים היום לשווק את הסחורה, והנזק הוא אדיר.

גדעון עזרא: ואני קורא לשר האוצר – אני לא יודע מה הוא עושה כרגע – לגמור את השביתה הזאת מייד ועכשיו.

גדעון עזרא: זה גורם נזק הנאמד בהרבה מיליונים.

גדעון עזרא: הדבר השני, רבותי, אני רוצה לגעת בשתי מלים במה ששמענו היום.

גדעון עזרא: שמענו אתמול על הריגתו של פלסטיני בבית-לחם לאחר שהוא ניסה לתקוף חייל ישראלי.

גדעון עזרא: שמענו היום על תקריות נרחבות בבית-לחם, וזו כנראה התשובה שמגיעה למדינת ישראל אחרי שהיא פתחה את המעבר הבטוח ואחרי שנתנו אישור לנאיף חוואתמה להיכנס.

גדעון עזרא: אם זו התשובה הפלסטינית, אני מקווה שהממשלה שלנו תפיק את הלקח בעניין הזה.

גדעון עזרא: שמענו היום, דיברו כאן על המחצבות במצפה-רמון, שלא ניתן לפתוח בלי מכרז.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לשר התשתיות, קיבלתי ידיעה, ואני בטוח שהיא נכונה, שנתנו לשני פלסטינים – לאבו-שושה ולטריפי – לפתוח שתי מחצבות על ציר ראשי, ציר 60 באזור ואני חושב שהדבר טעון תיקון מיידי.

גדעון עזרא: אני מתפלא על החשיבה שלו.

גדעון עזרא: אם אני צריך לומר אילו המלצות אפשר להגיש בפני הממשלה הזאת, אני חושב שיש דבר שנקרא העמקת הגבייה.

גדעון עזרא: אני לא יודע מה הממשלה הזאת מתכוונת לעשות על מנת להעמיק את הגבייה.

גדעון עזרא: אני חושב שהעמקת הגבייה יכולה לתת גם יותר צדק חברתי, היא יכולה להכניס הרבה הרבה מיליונים לתקציב המדינה.

גדעון עזרא: במקרה שמעתי היום שהמכס ביקש 20 תקנים נוספים ולא קיבל, ואני לא בטוח אם לא כדאי להרחיב את המכס, ולו על חשבונה של המשטרה, שאיננה מוכיחה בזמן האחרון אכיפה יוצאת מגדר הרגיל.

גדעון עזרא: ואם אני מדבר על אכיפה – כל לילה נגנבים פה עשרות אלפי טונות של חול, לא רק בלילה אלא גם ביום, וזה הרבה כסף.

גדעון עזרא: אנחנו רואים שבמקום לשפוך את הפסולת במקומות שמיועדים לכך, שופכים פסולת בכל אתר ואתר, ושלטונות האכיפה של מדינת ישראל צריכים לעשות חשבון נפש; אינני בטוח שהחקירות שעושה המשטרה כרגע ובכל רגע נתון הן בראש סדר העדיפויות של מדינת ישראל, ואם לא צריך לעשות את האכיפה באותם סעיפים שכואבים לנו כל כך.

גדעון עזרא: אני תוהה גם, ואני רוצה לקבל נתונים – נמצא פה נציג משרד האוצר – אנחנו מדברים על יום לימודים ארוך, מדברים על הגדלת תקציבי החינוך.

גדעון עזרא: נדמה לי שאם תבדקו כמה פקידים לומדים על חשבון המדינה במוסדות להשכלה גבוהה לתואר שני, כמה אנשים מקבלים שכר לשנים שלמות על לימודים, ואת הכסף הזה או חלקו – חלק מהאנשים, דרך אגב, לומדים ממש לפני יציאתם לגמלאות, זה לא נותן שום דבר למדינה – אם תבדקו אפשרות להשקיע את הכספים האלה בילדים שחייהם עוד לפניהם, אני לא בטוח שאי-אפשר להביא לשינוי כזה או אחר.

גדעון עזרא: רבותי, הממשלה הזאת צריכה להשקיע במה שגם אנחנו היינו צריכים להשקיע – בנושא העלייה.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שהממשלה הזאת תשכיל להשקיע לא רק בעלייה, כדי שהעולים יבואו לישראל, אלא גם בעולים בארץ, שהם השגרירים הטובים ביותר של מדינת ישראל, שכן הם יכולים לכתוב לקרוביהם ברוסיה על התנאים שאנחנו מקבלים פה בארץ, שהם תנאים הולמים.

גדעון עזרא: כנ"ל לגבי עולי אתיופיה, כנ"ל לגבי עולים מכל חלקי העולם.

גדעון עזרא: אני לא בטוח שאנחנו אומנם משקיעים את כל מעיינינו בנושא חשוב זה.

גדעון עזרא: אני מבקש לומר שהיום נושא לבנון על הפרק.

גדעון עזרא: מעבר לצורך לשמור על חיילינו ולשמור על גבול הצפון, כולם מדברים היום על כוונה של ישראל לצאת מלבנון, ואם זו הכוונה, אין לי כל ספק שגם השהייה בלבנון עולה ממון רב, ואני לא יודע מדוע אי-אפשר לחסוך את הכספים הללו, לקבל החלטות יותר מהר ולחסוך כסף רב.

גדעון עזרא: אני חושב שמה שמשותף לממשלה הקודמת ולממשלה שלנו אלה הם פקידי האוצר, שלמעשה יש להם יד רצינית מאוד בקביעת התקציב.

גדעון עזרא: לסיום, ראש ממשלה שרוצה להיות מנהיג של מדינת ישראל חייב לקחת את העניינים בידיים ולעשות מה שטוב למדינת ישראל, ואנחנו אנשי הליכוד נצטרף לכל סעיף וסעיף שאנחנו משוכנעים שיביא לטובת המדינה.

גדעון עזרא: תודה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת דני נווה.

שמואל הלפרט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת צחי הנגבי.

שמואל הלפרט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, אדוני השר, הדיון בקריאה ראשונה בתקציב המדינה ובחוק ההסדרים במשק המדינה הפך להיות ריטואל, ויש ארבעה דברים שכמעט כל חבר כנסת שעולה לדוכן עושה בתוך חמש הדקות שניתנו לו לנאום בקריאה ראשונה.

נעמי חזן: הדבר הראשון הוא, שחברי הכנסת מודיעים, ובצדק רב אני מוכרחה להודות, שחלק ניכר מחוק ההסדרים לא צריך להיות בחוק ההסדרים.

נעמי חזן: אם יש הליך או פרוצדורה שהוא הליך עוקף חקיקה, בדרך כלל זה חוק ההסדרים.

נעמי חזן: אני חושבת שזו השנה השמינית, אדוני היושב-ראש, שאני אומרת פחות או יותר אותו דבר לגבי חוק ההסדרים.

שמואל הלפרט: בכל שנה האוצר מבטיח שבשנה הבאה הוא לא יביא אותו יותר.

נעמי חזן: אמת.

אליהו סויסה: ראש הממשלה הבטיח בממשלה, שבשנה הבאה הוא לא יהיה.

שמואל הלפרט: את זה מבטיחים כל שנה, זאת לא הפעם הראשונה.

נעמי חזן: אני מקווה מאוד, שבשנה הבאה, כאשר אעלה לדוכן לנאום בקריאה הראשונה, אני לא אצטרך לומר שוב מה שאמרתי עכשיו.

נעמי חזן: הנושא השני שכמעט כל חברי הכנסת מתייחסים אליו הוא הצורך לדאוג לצרכים של כלל האוכלוסייה לעומת הצרכים של מגזרים שונים.

נעמי חזן: אבל בדרך כלל הם מוסיפים בדיוק רשימה של צרכים של מגזרים ספציפיים.

נעמי חזן: אני לא אתפתה, כפי שלא התפתיתי בעבר, ללכת בדרך הזאת, אף-על-פי שהפעם שמעתי מפי חלק ניכר מהדוברים תוספת מעניינת לטיעון הזה, שהגיע הזמן שבכנסת ישראל יהיה משקל יתר לשתי המפלגות הגדולות, כדי שהן תדאגנה לצרכים האוניברסליים של כלל האוכלוסייה.

נעמי חזן: אני לא בטוחה שהן עשו זאת בעבר, אני אינני משוכנעת שיעשו זאת בעתיד.

נעמי חזן: הדבר השלישי שכמעט כל חבר כנסת עוסק בו בנאום הזה הוא לדבר על מה שהוא רוצה, בעיקר בנושאים מדיניים.

נעמי חזן: משום שלכולנו יש הזדמנויות לדבר על נושאים מדיניים, אני לא אכנס לנושא הזה, הוא בהחלט לא במקום בהקשר זה גם כן.

נעמי חזן: הנושא הרביעי הוא המעניין ביותר.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, ישבתי לפניך בראש הישיבה והזדמן לי לשמוע נאומים של למעלה מעשרה ואולי 20 חברי כנסת, וכל חבר כנסת הדגיש שמדובר בפער גדול מאוד בין הבטחות לבין מימוש.

נעמי חזן: דרך אגב, אני חושבת שהנושא הזה מוצדק, אבל השאלה היא, באילו תנאים מוצדק להעלות אותו.

נעמי חזן: אין ספק שהממשלה הזאת קיבלה ירושה קשה מבחינה כלכלית מהממשלה הקודמת.

נעמי חזן: ונאמר, ולא בכדי, שאחת הסיבות המרכזיות להפלת ראש הממשלה נתניהו היא חוסר שביעות רצון בחוגים רחבים מאוד באוכלוסייה מהמצב הכלכלי.

נעמי חזן: מובן שאם יש ירושה קשה, יש הבטחות לשינוי, אז יש גם רק מבחן אחד, והמבחן היחיד הוא מבחן התוצאות.

נעמי חזן: גם אני כמו רבים מקודמי לא מאושרת מהתקציב הזה.

נעמי חזן: הוא חוטא לחלק ניכר מהמטרות החברתיות, ובמיוחד מטרות של צדק חברתי שהבטחנו למצביעים במערכת הבחירות.

נעמי חזן: ההבדל ביני לבין אחרים הוא אולי בנושא אחד: אני מוכנה לתת אשראי שנה אחת לממשלה הזאת כדי למדוד את הקשר בין ההבטחות לבין הביצוע.

נעמי חזן: אני אזרוק לחלל המליאה, ואני מקווה לחלק מהצופים בבית, מה יהיו המדדים שלי בעוד שנה במבחן הזה.

נעמי חזן: מדד ראשון – נושא הדיור.

נעמי חזן: זה נושא, אדוני היושב-ראש, שגם אתה העלית בנאום שלך.

נעמי חזן: אני גם אמדוד ספציפית את מדד הדיור במימוש ההבטחה המפורשת לגבי יישום חוק הדיור הציבורי.

נעמי חזן: מדד שני – נושא החינוך, יתר השקעות בחינוך.

נעמי חזן: ושוב ספציפית מדד שלי, הבטחה להשכלה חינם גם לגילאי שלוש-ארבע וגם למערכת ההשכלה הגבוהה.

נעמי חזן: מדד שלישי – נושא הבריאות, ושוב מדד ספציפי שלי יהיה המדד של נושאים הקשורים לבריאות האשה דווקא.

נעמי חזן: זו אחת הסיבות לכך שאני נמצאת כאן.

נעמי חזן: ברשותך, אדוני, רק עוד שני מדדים.

נעמי חזן: מדד רביעי – המדד של תקצוב קליטת העלייה.

נעמי חזן: והמדד החמישי – נושא הרווחה, כאשר המדד הספציפי שלי יהיה הסיוע לנכים.

נעמי חזן: הצבתי פה אתגר גם לעצמי וגם לכנסת, ובמיוחד לאוצר.

נעמי חזן: כן, במצב הנוכחי הכלכלי נכון לא לפסול מראש את התקציב הזה, אבל הביצוע חייב להיראות בעוד שנה, לפחות בחלק מהממדדים שהצבתי.

נעמי חזן: תודה רבה, אדוני.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת דני נווה – איננו באולם.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת צחי הנגבי – איננו באולם.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן, ואם הוא לא יהיה באולם – חברת הכנסת ענת מאור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כמו בכל שנת תקציב ובכל דיון על התקציב, אנחנו עדים כמעט שנה-שנה לאותם דברים, לאותן טרוניות – לא הייתי רוצה להפריז בביטויים – אבל לאותה התמרמרות צודקת של חלק ניכר מהאוכלוסייה, ואני מתכוון במקרה הזה לאחת האוכלוסיות החלשות במדינה, היא האוכלוסייה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני דיבר חבר הכנסת גפני והביע תרעומת על כך שבחינוך החרדי מקבלים בתקציב החדש רק 700 מיליון שקל, אף שיש שם 10% מהאוכלוסייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לשאול, כמה מקבלים בחינוך הערבי, שהם 20% מהאוכלוסיה, אבל בקרב אוכלוסיית התלמידים הם יותר מ-20%.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בטוח שבעניין הזה מר גפני ימצא גם הוא, שיש חלקים באוכלוסייה שמקופחים הרבה יותר וחיים באופן יותר גרוע מאשר האוכלוסייה שבשמה הוא מדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה לדבר עכשיו על תלמידים שאינם מגיעים כלל לבית-הספר, ואם הם מגיעים, זה רק בדרכים לא דרכים ובסידורים קשים ולא רגילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה קיים לא רק בנגב, במה שקוראים הכפרים הבלתי-מוכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק בשבוע שעבר הסתיימה שביתת אחד מבתי-הספר האלה, כאשר לתלמידים בכפר פורעה לא היתה אפשרות להגיע לבית-הספר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הקצו טיולית אחת לכל התלמידים של אותו כפר, והטיולית הזאת צריכה לעשות כמה נאגלות כדי להוביל את כל התלמידים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז הנאגלה הראשונה מתחילה כמדומני ב-06:00, והשנייה צריכה לבוא אחרי שעה וחצי או שעתיים, עד שהטיולית עושה את דרכה לבית-הספר, יותר מ-20 או 30 ק"מ הלוך ושוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדרישה שלהם היתה להקצות עוד טיולית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זה להקצות עוד טיולית כדי להוביל את התלמידים לבית-הספר בזמן סביר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שמח לומר, ששר החינוך נענה לבקשה הצודקת והבעיה נפתרה והוקצתה עוד טיולית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למעשה נמצאה דרך לעשות את המכרז ואת הסידורים המתאימים כדי להקצות את הטיולית לאותם תלמידים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שואל, מדוע 50 שנה אחרי קום המדינה עדיין יש לטפל בבעיות יסוד, בעיות של אלף-בית של החינוך, בדברים המינימליים שבלעדיהם אי-אפשר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היכן אפשר למצוא דברים כאלה על סף המילניום השלישי – תלמידים שאינם זוכים לבתי-ספר ראויים לשמם, תלמידים שלומדים תחת לוחות העץ של צריפים רעועים, שהם קרים להחריד בחורף וחמים להחריד בקיץ?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד מתי הבושה הזאת תמשיך להתקיים במוסדותינו, בכפרינו ובחברתנו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא תמצאו חבר כנסת אחד שלא יאמר שהדבר צודק, שמגיע להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אי-אפשר לסגור את הפערים של 50 שנה בשנה אחת, וחבר הכנסת ריבלין אולי יגיד: רגע, רגע, זאת לא הממשלה שלנו, זאת הממשלה של העבודה, שרוב הזמן שלטה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה להתריס לעברו ולומר שרק לפני פחות משנה הייתם בשלטון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלוש שנים שלמות הספיקו גם למר נתניהו לעשות משהו.

ראובן ריבלין: אל תצביע בעד התקציב שאנחנו מגישים.

ראובן ריבלין: אתה מצביע בעד התקציב הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ודאי שלא.

ראובן ריבלין: אז זהו.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להעניש אותנו פעמיים, גם בתקציב הקודם וגם בתקציב הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתקציב הקודם דווקא הצבענו בהימנעות שאפשרה את העברת התקציב בקריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו שם תנאים מיוחדים, תנאים שמר נתניהו בסוף קיים חלק מהם.

ראובן ריבלין: חוק מס רכוש היה שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נכון, הוא קיים את חוק מס רכוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אנחנו כבר מגיעים לזה, אני חייב לומר בגילוי לב, אין לי יחס של איפה ואיפה: אפילו החובות של מס רכוש, שממשלת נתניהו ביטלה, חובות שממשלת ברק חייבת לכאורה לבטל, הם אינם מבטלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם אפילו לא דיברו על זה, כנראה הם סגרו עם ש"ס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם ש"ס ישנה, אז מי שואל על עשרה חברי כנסת ערבים או על עוד ארבעה או חמישה חברי כנסת פה ושם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נשאר לנו רק להתפלל שש"ס שוב תאיים ותעשה שרירים ותגיד שהיא מצביעה נגד, אז אנחנו נהיה לשון המאזניים.

ראובן ריבלין: עד שש"ס יאמרו למה הם, אנחנו יותר בזול.

ראובן ריבלין: – – – ואז יתחילו לרדת המחירים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה כנראה הפתח היחיד לאוכלוסיות החלשות כדי להשיג חלק, וחלק מזערי ביותר ממה שמגיע להם באופן צודק ושוויוני ביותר, אילו היו הצדק והשוויון נר לרגליהם של השרים ושל קובעי המדיניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חייב לומר, שהתקציב הזה כולו עושק, כולו לא צודק, כולו מעמיק את הפערים החברתיים, כולו גורם לאוכלוסיות החלשות, והאוכלוסייה הערבית במיוחד, להמשיך לחיות ביתר עוני, ביתר מצוקה וביתר נחשלות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דווקא בצד האחר האוכלוסיות החזקות, ואלה בעלי הלובים החזקים, הקואליציה והממשלה ימשיכו לחלק ביניהם את מנעמי השלטון וגם את מנעמי התקציב, דבר שאיננו צודק לדעתי ולדעתם של רבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני כמובן מתנגד לתקציב הזה בכל תוקף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אליעזר כהן – איננו.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

ראובן ריבלין: מדוע השר לא נמצא?

שמואל הלפרט: מותר לו לצאת לכמה דקות.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כל תקציב נמדד על-פי שתי אמות מידה: האחת מה שיש בו, והשנייה מה עלול היה להיות אילו הוגש על-ידי הממשלה החלופית.

ענת מאור: אז אני רחוקה מלהיות מאושרת מהתקציב, ואני אפרט גם את הביקורת.

ענת מאור: אבל כשאני משווה אותו לתקציבים של השנה הקודמת ושל לפני שנתיים, אני אצביע בעד התקציב, ועוד איך אצביע בעדו, שכן, חבר הכנסת דהאמשה, אני רוצה להזכיר לך, שהקיפוח במגזר הערבי אכן קיים, אבל מה שנעשה בשלוש השנים הקודמות, שהפסיקו כל הגדלת השקעה בחינוך במגזר הערבי והפסיקו כל השקעה בתשתיות, והגדילו את הפערים בחברה הישראלית, והתקציב היה כל שנה גרוע מקודמו, נותן לי את הזכות להגן על התקציב הנוכחי.

ענת מאור: אבל, אני רוצה לפנות לממשלה שלי, שאני שייכת לקואליציה שלה, ולראש הממשלה, שבארבעת חודשי שלטונו מגלה נחישות רצינית בקידום תהליך השלום ובהנהגת מינהל תקין, וכן בנורמות של דמוקרטיה.

ענת מאור: לא כן הדבר באשר למהפך במדיניות הכלכלית-החברתית.

ענת מאור: ראש הממשלה פנה היום לאנשי הקואליציה ואמר שהתקציב הנוכחי מגן על חלשים.

ענת מאור: הוא לא מגן מספיק על חלשים, כי הוא הולך לפי אותה תפיסה מוטעית של רוב ממשלות ישראל באחרונה, של כרסום במדיניות הרווחה המודרנית.

ענת מאור: אנחנו לא אומרים שצריך לעשות משטר סוציליסטי-קומוניסטי כמו זה שהתמוטט, אבל אפשר לקחת את מה שקורה בצרפת ובגרמניה כדגם.

ענת מאור: הדרך השלישית שראש הממשלה הביא היום אינה נכונה, במובן שהכול שוק חופשי.

ענת מאור: אז אני לא אומרת שנהיה לגמרי קיצונים, אבל יש תשובות.

ענת מאור: צריך לדאוג לצמיחה – זה נכון.

ענת מאור: לא לוקחים מספיק מהעשירים ונותנים לחלשים.

ענת מאור: מדובר ברפורמה במדיניות מיסוי.

ענת מאור: על שני העשירונים העליונים, על המאיון העליון תטילו יותר מסים.

ענת מאור: מה זה נקרא בלי מיסוי?

ענת מאור: מדוע?

ענת מאור: מדוע באירופה המס הישיר יכול להיות גבוה יותר?

ענת מאור: אז נכון שצריך להוריד מהמעמד הבינוני ולא רק מהחלשים, אבל המאיון העליון?

ענת מאור: מיסוי של ההון – על כל שקל עבודה משלמים מס.

ענת מאור: לא רק על הבורסה.

ענת מאור: ניסינו את זה בממשלה של רבין, זיכרונו לברכה, מאוחר מדי ובצורה לא נכונה.

ענת מאור: צריך לעשות את זה מייד בכניסה לתפקיד.

ענת מאור: זה מסר, זה שינוי מדיניות.

ענת מאור: ההון השחור – 800 מיליון, מיליארד, כולם מדברים על כך.

ענת מאור: זו תנופה, זו מהפכה.

ענת מאור: שיפוי המעסיקים – מיליארדים הלכו לשם.

ענת מאור: חוק הפחתת הגירעון – טוב ששינו אותו.

ענת מאור: מדוע רק 2.5% ולא 3.5% או 4%?

ענת מאור: לכן, טוב שחלק מהדברים האלה הוצא מהתקציב, כמו קצבאות אוניברסליות, כמו חוק הקולנוע ששונה.

ענת מאור: אבל בין קריאה שנייה לשלישית צריך עוד הרבה מאוד לתקן.

ענת מאור: אני רוצה לעבור, אדוני היושב-ראש, לסעיף הבא.

ענת מאור: חוק ההסדרים כולו הוא חוק עוקף כנסת, הוא חוק אנטי-דמוקרטי.

ענת מאור: אין דבר בינו לבין הרעיון של שינויי חקיקה הנוגעים לתקציב המדינה ולא כלום.

ענת מאור: ודאי שאם משהו קשור לתקציב צריך לראות אותו בחוק ההסדרים.

ענת מאור: החוק גורף מדי.

ענת מאור: תפקידנו להרזות אותו, לצמק אותו, לצמצם אותו.

ענת מאור: שנית, זה אנטי-דמוקרטי שכל שינויי החוקים נדונים בוועדת הכספים ולא בוועדות הנוגעות בדבר.

ענת מאור: פניתי, אחרים פנו, ובשבוע הבא יהיה דיון בוועדת הכנסת.

ענת מאור: אני תובעת שעוד השנה נעביר חלק מן הדיונים בחוק ההסדרים לוועדות הנוגעות בדבר.

ענת מאור: למשל, חוק הקולנוע, אני מבקשת שיעבור לוועדה שתהיה בראשותי, נושא המדע, התרבות והספורט, ושם זה יידון.

ענת מאור: חוק המים יידון בוועדת הכלכלה.

ענת מאור: חוקים הנוגעים לעבודה ורווחה יידונו בוועדת העבודה והרווחה.

ענת מאור: נכון, מצביעים בסוף בהצבעת אי-אמון, זו בעיה שלישית.

ענת מאור: לאנשי הקואליציה זו הצבעת אמון או אי-אמון.

ענת מאור: שימו לב, חברות וחברי הכנסת, סעיף כמו חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, דבר כל כך מהפכני – כן תחרותיות, עוד ערוץ, לא עוד ערוץ, באילו תנאים, איזה פיקוח, מי הם הזכיינים – אנחנו יכולים, במסגרת חוק ההסדרים, לדון על זה בחודשיים?

ענת מאור: חוק ההסדרים טוב לאין ערוך לעומת החוקים שלפניו, שכן בתקופת נתניהו הכניסו עולם ומלואו ולא נתנו לקיים דיון חופשי.

ענת מאור: אבל אנחנו עדיין מצווים להוציא ממנו פרקים שלמים, וחלק מהדיונים חייב להיות בוועדות.

ענת מאור: מאחר שאני צריכה לסיים, אני רוצה לומר בתמצית, שצריכים להמשיך את המאבק על נושאים שטרם יצאו מהחוק, ואני מברכת על מה שנזרק ממנו בין דיוני הממשלה לבין הדיון בכנסת.

ענת מאור: חוק הביטוח הלאומי – המובטלים מובטלים מכורח, ויש לדאוג לתעסוקה ולא להענשתם.

ענת מאור: זה דורש שינוי.

ענת מאור: כל נושא חוק המים והפגיעה בחקלאות דורש שינוי, ונעבוד על כך.

ענת מאור: חוק העובדים הזרים – צריך לדאוג להם לזכויות, ולא רק לגירוש.

ענת מאור: בנושא חוק הקולנוע נמשיך עוד במאבק, שכן טוב שנבלם הקיצוץ, אבל צריך לעשות עוד כמה תיקונים.

ענת מאור: על כך בין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית נעמול במשותף.

ענת מאור: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת יעל דיין – איננה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת סאלח טריף.

שמואל הלפרט: אם לא יהיה – חבר הכנסת רובי ריבלין.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני בטוח שהחוק הזה יעבור ביום רביעי.

ראובן ריבלין: אם תאמין מספיק טוב הוא לא יעבור.

האשם מחאמיד: אני לא מדבר על עצמי עכשיו.

האשם מחאמיד: אני מדבר על התהפוכות שבין היום למחר, בין דברים שנאמרים לדברים שנעשים בפועל.

האשם מחאמיד: אני לא חושב, חבר הכנסת ריבלין, שפוליטיקה היא דבר מלוכלך, אני לא חושב שהיא מלוכלכת.

האשם מחאמיד: אני חושב שאפשר לעשות גם פוליטיקה מוסרית.

האשם מחאמיד: אם מישהו מקשיב לנו כרגע או צופה בנו, הוא מצפה מאתנו לנהוג ביושר ובמוסריות.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר, שהצעת התקציב לשנת 2000 משקפת את כוונת הממשלה להכין תקציב שאינו שונה במאומה, מבחינת היקפו ומרבית סעיפיו, מהתקציב האחרון של הממשלה הקודמת.

האשם מחאמיד: אני לא רואה שום הבדל.

האשם מחאמיד: מובן שאם הממשלה הקודמת היתה עושה אותו תקציב, היינו רואים דברים הפוכים, מהאגף הזה לאגף השני.

האשם מחאמיד: המשמעות היא, שלא יהיו משאבים נאותים למימוש הבטחותיה של הממשלה החדשה, לא בהעדפת מערכת החינוך, לא בצמצום האבטלה ולא בצמצום גירעונות מערכת הבריאות.

האשם מחאמיד: תקציב החינוך מוקפא זה ארבע שנים, ובשנת 2000 הוא יהיה זהה במונחים ריאליים לזה של 1996, אף שאוכלוסיית התלמידים בשנת 2000 צפויה להיות גדולה מזו של 1996 בכ-7.3%.

האשם מחאמיד: פירוש הדבר פחות כסף לתלמיד.

האשם מחאמיד: תקציב החינוך המוקפא אינו נושא בשורה חדשה.

האשם מחאמיד: בתי-הספר העשירים ימשיכו לפרוח תוך התבססות חלקית על תשלומי הורים המשתייכים לעשירונים העליונים.

האשם מחאמיד: בתי-הספר העניים, והערביים במיוחד, שהם הנושא והכותרת של העוני במדינה, ימשיכו לדרוך במקומם, או להיפך, להידרדר עוד יותר.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תקציב שנת 2000 אינו נושא בשורה אשר למימון סל שירותי הבריאות המובטח לתושבי ישראל מתוקף חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

האשם מחאמיד: סל שירותי הבריאות ימשיך לסבול ממימון חסר, ופירוש הדבר נטל מתמשך ואף גובר על צרכני שירותי הבריאות החולים.

האשם מחאמיד: הממשלה החדשה לא עמדה בהבטחתה לבטל את התשלומים שהטילה הממשלה הקודמת על ביקור במרפאות חוץ, על בדיקות שונות וכן את ההעלאה במחירי התרופות.

האשם מחאמיד: יתר התשלומים, לרבות העלייה במחיר התרופות, אמורים להישאר על כנם.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לקרוא קטע ממכתב, ואני מבקש מחברי הכנסת לשמוע אותו; מכתב שקיבלתי מבחור צעיר בן 16.

האשם מחאמיד: אני חושב, שאם יש למישהו לב, זה צריך לנגוע ללבו.

האשם מחאמיד: חלק מכם קיבל אותו.

האשם מחאמיד: אני לא אגיד את שם הבחור משום שלא קיבלתי את רשותו.

האשם מחאמיד: הוא אומר כך: "לכבוד חבר הכנסת האשם מחאמיד – – – אני כרגע בן 16.5, ולפני כמה חודשים הבראתי ממחלת הסרטן.

האשם מחאמיד: במהלך מחלתי הבנתי עד כמה אנשים לא מעריכים את החיים, כמו שאני לא הערכתי.

האשם מחאמיד: אני למדתי במחלה שהדבר החשוב ביותר הוא הבריאות, ולכן כששמעתי על הקיצוצים, לא יכולתי שלא להגיב.

האשם מחאמיד: אני שולח את המכתב הזה להרבה חברי כנסת, שרים, ביניהם שר הבריאות וראש הממשלה, בתקווה שביחד וכל אחד לחוד תצליחו לשנות את ההחלטה.

האשם מחאמיד: אשמח אם תראה את המכתב לחברי הכנסת ששכחתי או שאני לא מכיר.

האשם מחאמיד: כמו כן, אשמח אם תודיע מה בכוונתך לעשות" – ומה אני יכול לעשות אם אני לא אהיה עקבי עד יום רביעי.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, לבסוף אני רוצה לומר למה אני לא יכול להצביע בעד התקציב, גם בגלל הרבה ילדים כילד הזה, שהם חולים, בגלל ילדים מוזנחים, בגלל סמים, בגלל השחיתות שקורית בארץ הזאת, ואני אביא כמה דוגמאות.

האשם מחאמיד: תראו מה קורה עם הנכים.

האשם מחאמיד: הם זרוקים שם.

האשם מחאמיד: אני ביקרתי אותם וראיתי אותם על הכיסאות שלהם.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מחאמיד, זמנך תם.

האשם מחאמיד: עוד שנייה.

האשם מחאמיד: ההרג בכבישים, רצח נשים, חקלאות, אפילו שחיתויות בצמרת.

האשם מחאמיד: הנה, שומעים עכשיו בחדשות על אנשי משטרה, ניצבים – שחיתויות, סמים, הידרדרות חברתית, תרבותית, כלכלית, בכל התחומים.

ענת מאור: בקדנציה הקודמת היה יותר גרוע.

ענת מאור: הכול צריך להיות בהשוואה לממשלה הקודמת.

האשם מחאמיד: חברת הכנסת מאור, אני בחרתי באהוד ברק, אני לא בחרתי בנתניהו.

האשם מחאמיד: לכן אני מצפה מאהוד ברק שיהיה שונה.

האשם מחאמיד: בשביל זה בחרתי בו.

האשם מחאמיד: בשביל זה 95% מהאוכלוסייה הערבית בחרה בו, והיא לא מרגישה שום שינוי.

האשם מחאמיד: אנשים אוכלים את עצמם על שבחרו בו.

האשם מחאמיד: למה אני לא יכול להצביע עבור התקציב, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: מה היה התקציב למגזר הערבי בתקציב האחרון?

ענת מאור: – – –

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, זמנו של חבר הכנסת האשם מחאמיד כבר הסתיים.

שמואל הלפרט: תנו לו לסיים.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת רובי ריבלין, תן לחבר הכנסת האשם מחאמיד לסיים את דברו.

שמואל הלפרט: זמנו כבר תם.

האשם מחאמיד: חבר הכנסת ריבלין, עכשיו אתה מפריע לי, כי עכשיו אני מדבר גם על ההתנחלויות.

האשם מחאמיד: להם – יש.

האשם מחאמיד: לכביש חוצה-ישראל – יש.

האשם מחאמיד: לגולן – עדיפות לאומית א'.

האשם מחאמיד: הטבות לסטודנטים ולמשתלמים באריאל יש.

האשם מחאמיד: אין מכללות בארץ, רק באריאל יש.

האשם מחאמיד: אבל לעניי עמי אין.

האשם מחאמיד: תודה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צופים יקרים שם בבית, המסתכלים עלינו כאן בכנסת עוסקים בעבודת החקיקה של התקציב, רק שנה חלפה, ואני הייתי פה, וגם השר אלי סויסה היה פה, הוא ישב באותו מקום.

ראובן ריבלין: ואני באתי בפני הממשלה ובפני ראש ממשלתי ביבי נתניהו ואמרתי: מדוע לא נדאג לחסרי הישע, אותם נכים, אותם חירשים, אותם אומללים שאינם יכולים להתקיים אלא בעזרת החברה?

ראובן ריבלין: מדוע לא נדאג לפנסיונרים שעמלו כה רבות לקיום החברה ולקיום המדינה?

ראובן ריבלין: מדוע לא נלך בנושא הדיור הציבורי באותה דרך שהכנסת החליטה עליה?

ראובן ריבלין: מדוע לא ניתן חינוך חינם גם לפעוטות?

ראובן ריבלין: מדוע לא נדאג לכל המחסור בחינוך במגזרים השונים?

ראובן ריבלין: מדוע לא ניתן יותר לצמצום הפערים בחברה הערבית כאן בישראל?

ראובן ריבלין: ואמר לי ראש הממשלה, ואמר לי שר האוצר: כמה אתה צודק, אבל לנו יש עוגה אחת, ואנחנו לא יכולים לתת יותר ממה שאנחנו יכולים.

ראובן ריבלין: חכו, עוד מעט תהיה צמיחה, עוד מעט ירווח, ואז אנחנו נדאג לכולם.

ראובן ריבלין: היום המדינה שלנו הופכת יותר ויותר למדינה שיכולה להיות אור לכלכלה בעולם כולו, היי-טק, דברים שיוכלו להתפתח ולפתח, וכך יהיה ניתן לדאוג לכל מחסורם של אותם אנשים שהיו מקופחים בארץ הזאת.

ראובן ריבלין: אמרתי: כן, אבל עד מתי הם יחכו?

ראובן ריבלין: ואנחנו עוד נאבד את השלטון.

ראובן ריבלין: ואמרתי להם יותר מזה: ראו, כאן, בצד הזה, יושב בייגה שוחט, שר האוצר לשעבר.

ראובן ריבלין: ואני בא אליו ורואה אותו מרים את ידו בעד חוק הדיור הציבורי, שלגביו מדובר ב-1.4 מיליארד שקל.

ראובן ריבלין: אני רואה אותו מרים את ידו בעד חוק חינוך חינם, שלגביו מדובר במיליארד שקל.

ראובן ריבלין: אני רואה אותו מרים את ידו לתמוך בפנסיונרים בסך של 600 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: ואני בא אליו ואומר לו: בייגה, בייגה, איך אתה מרים את היד?

ראובן ריבלין: הרי אם אנחנו נאבד את השלטון אתה תצטרך – אדוני השר אלי ישי – – –

אליהו סויסה: אני לא אלי ישי.

ראובן ריבלין: אדוני אלי סויסה, יקירי היקר, אני מקווה שלא פגעתי בך כשאמרתי אלי ישי.

אליהו סויסה: אני לא יודע.

אליהו סויסה: את זה תבדוק אחר כך.

ראובן ריבלין: טוב סויסה מישי וטוב ישי מסויסה.

ראובן ריבלין: לטוב אין גבול.

ראובן ריבלין: אבל אמרנו להם אז: מה אתם מסיתים נגדנו?

ראובן ריבלין: בייגה, אתה זה שתצטרך לבוא לעם ובסופו של דבר לקיים כל אותם חוקים שאתה מעביר היום פה-אחד בגלל חולשת הקואליציה?

ראובן ריבלין: ולא יכולנו.

ראובן ריבלין: ועמדנו.

ראובן ריבלין: הלב היה עם החוקים האלה.

ראובן ריבלין: ראינו את היד הקלה של חיים רמון.

ראובן ריבלין: האם את חיים רמון מעניינים המסכנים האלה?

ראובן ריבלין: נתנו לו את ההסתדרות, וראו לאן הוא הוביל אותה.

ראובן ריבלין: האם ברגע שהוא קיבל את ההסתדרות עניין אותו מה יש בהסתדרות?

ראובן ריבלין: אמרתי: בייגה, אתה היית שר אוצר, הרי אתה תצטרך לבוא אל המסכנים האלה ולומר להם בסופו של דבר: נא באוזן, נא באוזן.

ראובן ריבלין: כשאני אהיה שר האוצר, יהיה החוק הזה, ובדיוק מה שעשו שרי הליכוד אני אעשה אתכם.

ראובן ריבלין: אמרתי לו: דחילק, אתה מסית נגד מדינתך, נגד עמך, אתה בא ואומר שאפשר כשאתה יודע שאי-אפשר.

ראובן ריבלין: ואני, איש ליכוד, איש תנועת החרות, לבי עם אותם בני עמי ובני ארצי.

ראובן ריבלין: ואמרתי: מדוע?

ראובן ריבלין: אולי נגדיל את הגירעון?

ראובן ריבלין: הרי צריך ללכת לקראת אותם אנשים?

ראובן ריבלין: וחברי גדעון עזרא אמר: כן, אולי ניתן, אבל מאין ניקח?

ראובן ריבלין: מאיפה נוריד?

ראובן ריבלין: ממי נוריד?

ראובן ריבלין: השקר הזה, שאפשר לקחת עוד מסים, הוא קשקוש.

ראובן ריבלין: אנחנו ניסינו לעשות הכול למענכם, אבל ידענו שיש גם אחריות לאומית.

ראובן ריבלין: לפעמים אולי לא שקלנו בצורה נכונה את סדר העדיפויות.

ראובן ריבלין: מדובר בסדר עדיפויות של עם ישראל בארץ-ישראל, כי הציונות היא מדיניות מתנחלת לדורותיה.

ראובן ריבלין: ואנחנו עדיין לא יושבים לבטח בארצנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אנחנו נגיע למצב שנחיה פה יחד במדינה יהודית ודמוקרטית.

ראובן ריבלין: אבל כולנו צריכים לדאוג קודם כול לשוויון.

ראובן ריבלין: אחר כך נדאג לשלום יחד.

ראובן ריבלין: ושלום יהיה רק אם המדינה שלנו תהיה חזקה ותשב לבטח בארצה.

ראובן ריבלין: אבל הם באו ואמרו: לא אכפת לנו כלום, אנחנו נהרוג אתכם, אנחנו נבוא לעם ונאמר להם – פנסיונרים, קטנים וגדולים, יכולים ולא יכולים, יהודים וערבים, חרדים – שניתן להם את הכסף של הליכוד.

ראובן ריבלין: אבל עכשיו הגעתם הנה.

ראובן ריבלין: הנה, חוק ההסדרים במשק.

ראובן ריבלין: הכול לוקחים בחזרה.

ראובן ריבלין: והם אומרים: כן, הבטחנו, אבל לא עכשיו.

ראובן ריבלין: ומה אנחנו אמרנו?

ראובן ריבלין: חברים, לא טוב לקחת שלטון כאשר אתם מדברים כל הזמן נגד הסתה, והסתתם בלי סוף נגד ממשלתנו.

ראובן ריבלין: אני יודע שהממשלה הזאת עשתה זאת רק מתוך רצון אחד – לשלוט, והיא הצליחה למשוך את לבכם ולקנות את לבכם.

ראובן ריבלין: אבל עכשיו אולי לפחות תבואו ותאמרו להם: או.

ראובן ריבלין: קיי.

ראובן ריבלין: , מה נשתנה התקציב שנגדו הסתתם לפני שנה מהתקציב הזה?

ראובן ריבלין: ואני אומר לכם: לא נשתנה שום דבר.

ראובן ריבלין: אבל אצלנו לפחות היתה כנות והיה רצון להגיע לאיזו מטרה, שאנחנו לא הספקנו להשיג אותה.

ראובן ריבלין: אבל אתם שם בבית יודעים שאתם תחזירו אותנו אחרי שתראו את התעתועים שלהם, ואנחנו נמשיך לתפארת מדינת ישראל וכל תושבי ארץ-ישראל.

שמואל הלפרט: אני מודה לך מאוד.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת אברהם יחזקאל.

שמואל הלפרט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת יוסי כץ.

שמואל הלפרט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת עופר חוגי.

שמואל הלפרט: אם גם הוא לא יהיה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת סאלח טריף.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, עיינתי בהצעת התקציב המוגשת לנו על-ידי ממשלת ישראל.

מוחמד כנעאן: נדהמתי לקרוא בסעיפים שונים במשרדים שונים, שבשנת התקציב הקודמת התקציבים שניתנו למגזר הערבי היו גדולים יותר.

מוחמד כנעאן: זו ממשלה שציפינו ממנה ליותר.

מוחמד כנעאן: היא הבטיחה לעם הבטחות, היא הבטיחה לעשות אפליה מתקנת לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: אבל לשווא.

מוחמד כנעאן: היא רימתה את האוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: היא שיקרה בעזות מצח.

מוחמד כנעאן: מר ברק ושר האוצר שלו לא רוצים לשמוע.

מוחמד כנעאן: אין להם זמן לזמן את חברי הכנסת הערבים כדי לשמוע אותם, כדי לשמוע על המצוקה של האוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת ריבלין דיבר קודם ואמר שאנחנו צריכים להיות חזקים.

מוחמד כנעאן: אפשר להיות חזקים כשהמדינה נותנת למיעוט בתוכה שוויון מלא, שוויון אזרחי, שוויון בתקציבים ובכל ההזדמנויות במדינת ישראל, כאזרחים שווי זכויות.

מוחמד כנעאן: וזאת לאחר 51 שנים מאז קום המדינה.

מוחמד כנעאן: זה החוזק של המדינה.

מוחמד כנעאן: זו העוצמה שלה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לציין כאן מספרים.

מוחמד כנעאן: רק בשבוע שעבר חתמו על הסכם עם רשויות מקומיות דרוזיות.

מוחמד כנעאן: אבל רימו אותן, שיקרו להן רק כדי שלא תהיה הפגנה ביום ראשון שעבר.

מוחמד כנעאן: בשנת 1999 התקציב הרגיל היה 149,355 אלפי שקלים.

מוחמד כנעאן: בשנת 2000, חבר הכנסת ריבלין, התקציב הוא 144,572 אלפי שקלים.

מוחמד כנעאן: זה לדרוזים.

מוחמד כנעאן: זה עדיין לא לערבים.

מוחמד כנעאן: וזה לפי הגדרות ממשלת ישראל, ממשלת ברק.

מוחמד כנעאן: בשנת 1999 התקציב לרשויות המקומיות הערביות היה 777,311 אלפי שקלים, לעומת 753,353 אלפי שקלים בתקציב שנת 2000.

מוחמד כנעאן: זה מה שברק נותן.

מוחמד כנעאן: זה מה שבייגה שוחט נותן ומציע לתת בתקציב החדש.

מוחמד כנעאן: והוא רוצה שנימנע בהצבעה על התקציב.

מוחמד כנעאן: חיים רמון מבקש מאתנו להימנע בהצבעה על התקציב במליאת הכנסת.

מוחמד כנעאן: אנחנו כאן מודיעים, כמו שאמרו חברי מקודם, שנצביע נגד וניאבק בממשלה הזאת כמה שאנחנו יכולים.

מוחמד כנעאן: לא יעזור שום דבר.

מוחמד כנעאן: לא בגלל זה הצבענו לאהוד ברק.

מוחמד כנעאן: לא בגלל זה עשינו להפלת ביבי נתניהו.

מוחמד כנעאן: תקציבי פיתוח ב-1999 – 234,835 אלפי שקלים.

מוחמד כנעאן: בשנת 2000 – 158,000.

מוחמד כנעאן: איזה פער אדיר ורציני מאוד.

מוחמד כנעאן: ומה?

מוחמד כנעאן: השר שרנסקי והשר שוחט רוצים לשנות מה שהיה קודם.

מוחמד כנעאן: הם הכפילו את האפליה.

מוחמד כנעאן: האפליה מחפירה.

מוחמד כנעאן: היום מדברים על תוכנית סוארי, שהרשויות הערביות הגיעו ל-72% ממנה.

מוחמד כנעאן: הם לא מבקשים יותר ממילוי תוכנית סוארי לרשויות המקומיות הערביות.

מוחמד כנעאן: זה מה שממשלת ישראל החליטה והיא לא מקיימת.

מוחמד כנעאן: בנושא המשרד לענייני דתות, בחינוך – במה אין ירידה בתקציבים?

מוחמד כנעאן: במה אין?

מוחמד כנעאן: אצל מי?

מוחמד כנעאן: אצל השמאל, אצל ג'ומס או אצל הימין, אצל המפד"ל או אצל ש"ס, אצל מי אין ירידה בתקציבים?

מוחמד כנעאן: דיבר חבר הכנסת מיהדות התורה ואמר: הכפילו את תקציב הנוצרים.

מוחמד כנעאן: איזה תקציב נוצרים?

מוחמד כנעאן: הרי כל תקציב המיעוטים – נוצרים, מוסלמים ודרוזים במדינת ישראל – כל התקציב הוא בסך הכול 2% מכל תקציב המשרד לענייני דתות.

מוחמד כנעאן: 30 מיליון ש"ח מסך מיליארד ו-584,354 שקל.

מוחמד כנעאן: על מה מדברים?

מוחמד כנעאן: על 2% מתקציב המדינה?

מוחמד כנעאן: לנוצרים בשנת 2000 – 2,632,000.

מוחמד כנעאן: על התקציב הזה – הכפילו אותו – – –

שמואל הלפרט: חבר הכנסת כנעאן, אני פשוט רוצה לתקן אותך: יותר ממיליארד שקל בתקציב המשרד לענייני דתות מיועד לישיבות ולמוסדות תורה, לחינוך.

שמואל הלפרט: כמו שיש חינוך תיכון, יש חינוך ישיבתי – – –

ראובן ריבלין: – – –

מוחמד כנעאן: אדוני, סליחה, עם כל הכבוד – – –

שמואל הלפרט: לא.

שמואל הלפרט: מתוך מיליארד וחצי – – –

מוחמד כנעאן: מסך תקציב המשרד לענייני דתות – – –

שמואל הלפרט: יותר ממיליארד מיועד לישיבות, למוסדות תורה, שזה חינוך – – –

מוחמד כנעאן: רק שנייה, אדוני.

מוחמד כנעאן: אני מדבר על המשרד לענייני דתות – – –

שמואל הלפרט: המשרד לענייני דתות.

מוחמד כנעאן: הרי מה כולל – – –

שמואל הלפרט: אני מדבר אתך גם כן על המשרד לענייני דתות.

מוחמד כנעאן: בנושא המוסלמים – מדברים על 870,000 בני אדם במדינת ישראל, מדברים על 320 אנשי דת שמפעילים 267 מסגדים ב-94 יישובים, לפי חוזה מיוחד – עדיין לא לפי תקן, לא עובדי מדינה – לפי חוזה מיוחד ופחות משכר מינימום.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת כנעאן, נא לסיים.

מוחמד כנעאן: אני מסיים – – –

שמואל הלפרט: עברת כבר בשתי דקות את זמנך.

מוחמד כנעאן: בנושא חינוך, אדוני היושב-ראש, בנושא מדע, מתוך 300 מיליון שקל – 11 מיליון שקל למגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: זו האפליה המתקנת שמדבר עליה אהוד ברק?

מוחמד כנעאן: במוסדות חינוך יסודיים, ב-1999 – 300 אלפי שקלים, ב-2000 – 247.

מוחמד כנעאן: מינהל פדגוגי כללי, ב-1999 – 184, ב-2000 – 146.

מוחמד כנעאן: שעות חינוך מיוחד, שעות חינוך רגיל, תקנים, מפקחים, פסיכולוגים, כלי תקשורת, מה לא? מה לא?

שמואל הלפרט: נא לסיים, חבר הכנסת כנעאן.

מוחמד כנעאן: אני מסיים.

שמואל הלפרט: זמנך תם מזמן.

מוחמד כנעאן: בנושאי עבודה ורווחה ובנושאי חקלאות, החקלאות השמאלנית, סעיף – – –

שמואל הלפרט: משפט אחד לסיום, חבר הכנסת כנעאן.

שמואל הלפרט: משפט אחד לסיום.

מוחמד כנעאן: בזה אני מסיים.

מוחמד כנעאן: סעיף השתתפויות – מסך 5,188, מגזר המיעוטים 1999 – 687.

מוחמד כנעאן: בשנת 2000 – אפס.

מוחמד כנעאן: אפס, רבותי, בשנת 2000.

מוחמד כנעאן: זה אצל ג'ומס.

מוחמד כנעאן: במגזר המיעוטים, סעיף השקעות בתשתיות, השקעות במגזר המיעוטים ב-2000 – אפס לעומת 1,582.

מוחמד כנעאן: תעשייה ומסחר, בריאות, במה לא, אדוני היושב-ראש?

מוחמד כנעאן: דיברו על קליטת אקדמאים ערבים במשרדי הממשלה – – –

שמואל הלפרט: חבר הכנסת כנעאן, אני מבקש מאוד שתסיים.

מוחמד כנעאן: לא רואים שום בשורה בתקציב החדש, להיפך, האפליה זועקת לשמים, ואני מקווה מאוד שכנסת ישראל על כל סיעותיה לא תיתן לתקציב הזה לעבור ביום רביעי.

מוחמד כנעאן: תודה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אברהם יחזקאל – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת יוסי כץ – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עופר חוגי – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, תמה רשימת הדוברים להיום.

שמואל הלפרט: מי שנעדר הפסיד את תורו.

שמואל הלפרט: הישיבה הבאה – מחר, בעזרת השם, יום רביעי, י"ז בחשוון התש"ס, 27 באוקטובר, בשעה 11:00.

שמואל הלפרט: ישיבה זו נעולה.