ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 198, 2001-05-14 00:00

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, כ"א באייר התשס"א, 14 בחודש מאי שנת 2001.

אברהם בורג: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי: שר החוץ שב ארצה ביום י"ז באייר התשס"א, 10 במאי 2001; ראש הממשלה מילא את מקום שר החוץ בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ד באייר התשס"א, 7 במאי 2001, ועד ליום י"ז באייר התשס"א, 10 במאי 2001; שר האוצר שב ארצה ביום כ' באייר התשס"א, 13 במאי 2001; השר ראובן ריבלין מילא את מקום שר הבינוי והשיכון בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ז באייר התשס"א, 10 במאי 2001, ועד ליום כ' באייר התשס"א, 13 במאי 2001; שר הבינוי והשיכון שב ארצה ביום כ' באייר התשס"א, 13 במאי 2001; השר שלמה בניזרי ימלא את מקום שר הבריאות בעת היעדרו מהארץ, מיום כ' באייר התשס"א, 13 במאי 2001, ועד ליום כ"ג באייר התשס"א, 16 במאי 2001.

אברהם בורג: אדוני המזכיר – הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק חיילי המילואים, התשס"א–2001, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השכלה גבוהה חינם, התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת גנדי ריגר ומרינה סולודקין; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – הרכב המועצה), התשס"א–2001, מאת חברי הכנסת גנדי ריגר ומרינה סולודקין.

א' האן: דין-וחשבון על הוצאות השכר של גופים ציבוריים לשנת 1999 – דוח מס' 7, חלק א', מטעם משרד האוצר, הממונה על השכר והסכמי עבודה; דין-וחשבון על הוצאות השכר של גופים ציבוריים לשנת 1999 – גם הוא דוח מס' 7, חלק ב', מטעם משרד האוצר, הממונה על השכר והסכמי עבודה.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק חובת תסקיר טובת הילד בחקיקה, התשס"א–2001, קריאה ראשונה – של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת.

אברהם בורג: תסכם חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אני מוותרת על הסיכום.

אברהם בורג: אנחנו נעבור ישר להצבעה על סעיף ג' בסדר-היום: הצעת חוק חובת תסקיר טובת הילד בחקיקה, התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, ניתן להצביע, בבקשה.

אברהם בורג: לאיזו ועדה יעבור הנושא?

תמר גוז'נסקי: הוועדה לקידום מעמד הילד.

תמר גוז'נסקי: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת תסקיר טובת הילד בחקיקה, התשס"א–2001, לוועדה לקידום מעמד הילד נתקבלה.

אברהם בורג: 17 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

אברהם בורג: הצעת חוק זו עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדה לקידום מעמד הילד לקראת הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אברהם בורג: מכיוון שאין במליאה נציג בשם ועדת הכספים, לא נוכל לדון כעת בהחלטה בדבר מס קנייה.

אברהם בורג: גם יושב-ראש ועדת הפנים לא כאן, ולכן לא נוכל לדון בהצעת חוק שהייה שלא כדין.

אברהם בורג: אנחנו נפסיק את הישיבה לשתי דקות, כי לדעתי חלה כאן אי-הבנה בגלל האי-אמון.

אברהם בורג: (הוראות שעה) (תיקון מס' 6), התשס"א–2001

אברהם בורג: אנחנו נעבור, ברשותכם, להצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 6), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אברהם בורג: יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטער, אדוני היושב-ראש, זאת הפעם הראשונה שאני צריך לקרוא מהכתב, כיוון שנהייתי יושב-ראש ועדה, ואני מתנצל על זה.

משה גפני: הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 6), התשס"א–2001.

משה גפני: הצעת חוק זו הינה הצעת חוק ממשלתית, אשר נדונה במליאת הכנסת בקריאה ראשונה ביום כ"ג בניסן התשס"א, 16 באפריל 2001, והועברה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

משה גפני: מטרת הצעת החוק היא לתת בידי גורמי הביטחון ובית-המשפט וגורמי אכיפת החוק כלי נוסף אשר יסייע בידיהם להילחם בצורה יעילה יותר בתופעה המסוכנת של שיתוף פעולה הקיים בין אזרחי ישראל לתושבי יהודה ושומרון וחבל-עזה שאינם רשאים לשהות או לעבוד בישראל.

משה גפני: תושבים רבים בישראל עוברים על החוק במתן סיוע לאוכלוסיות תושבי האזור, בהסעות ובהכנסתם לישראל שלא כדין.

משה גפני: במעשים אלה פוגעים תושבים ישראלים רבים ביכולת הסיכול של גורמי הביטחון ושל המשטרה, בעיקר במניעת כניסתם של גורמים עוינים לתחומי מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

משה גפני: מדובר על שהייה שלא כדין.

משה גפני: חבר הכנסת דהאמשה, גם אתה רוצה שיהיה כאן ביטחון.

אברהם בורג: חבר הכנסת דהאמשה, אני מציע שהיושב-ראש יגמור להציג את הדברים, תשאל אותו אחרי כן שאלה ונעבור להצבעה.

משה גפני: מדובר על ענייני ביטחון.

משה גפני: לא עושים את זה כיוון שרוצים לפגוע.

משה גפני: מאחר שבדרך כלל, אדוני היושב-ראש, ההסעות של אותם עובדים נעשות על רקע כלכלי, הצעת החוק שלפניכם מבקשת להטיל סנקציה כלכלית על מי שעובר על החוק.

משה גפני: החוק מעניק סמכות מינהלית להורות על השבתת רכב ל-30 ימים תוך נטילת רשיון הרכב כל אימת שמתעורר יסוד סביר לחשד שברכב נעברה עבירה של הסעת אנשים שלא רשאים לשהות בתחומי מדינת ישראל.

משה גפני: בעל רכב יוכל להשיב על ההחלטה המינהלית – אתה שומע, חבר הכנסת דהאמשה?

משה גפני: – בעל רכב יוכל להשיב על ההחלטה המינהלית בפני בית-משפט השלום.

משה גפני: בית-משפט השלום רשאי לבטל את הצו המינהלי.

ראובן ריבלין: זאת לא השאלה שלו.

ראובן ריבלין: השאלה שלו היא האם זה גם בלא יודעין.

ראובן ריבלין: האם אדם צריך להוביל אנשים בידיעה שהוא מוביל אותם – – –

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: אי-ידיעה אינה פוטרת, בוודאי.

משה גפני: חבר הכנסת דהאמשה, בימים רגילים יכול להיות שהיינו יכולים להתפשר עם זה, אבל הימים הם ימים קשים מבחינת הפגיעה הביטחונית באזרחים.

משה גפני: אי-ידיעת החוק אינה פוטרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם הם במקרה נוסעים – – –

אברהם בורג: בואו נתקדם.

אברהם בורג: השאלה ברורה והיושב-ראש ייתן על זה תשובה.

משה גפני: בימים רגילים לא היתה מגיעה הצעת חוק כזאת, זאת הבעיה.

משה גפני: הלוואי שהיינו מגיעים לימים רגילים שבהם לא היינו צריכים להגיע להצעות חוק מהסוג הזה.

משה גפני: הרי זה לא נעשה כיוון שלמשרד לביטחון פנים יש איזה עניין לעשות את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לדעת – – –

משה גפני: הוא באמת צריך לדעת.

משה גפני: היום צריך משנה זהירות.

אברהם בורג: הנקודה ברורה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, בעל רכב יוכל להשיב על ההחלטה המינהלית בפני בית-משפט השלום.

משה גפני: בית-משפט השלום רשאי לבטל את הצו המינהלי אם הוכח שהרכב נלקח מבעליו ללא ידיעתו, ללא הסכמתו, או שנהגו בו בניגוד להוראותיו.

משה גפני: קצין המשטרה יבטל הודעת איסור השימוש ויודיע על כך מייד לרשות הרישוי בכל אחת מאלה: אם בעל הרכב הוכיח שהרכב נלקח בלי ידיעתו ובלי הסכמתו, או שהוא שוכנע שלא יוגש כתב אישום בשל עבירה על חוק שהייה שלא כדין.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר משהו שלא כתוב בנייר שלפני.

משה גפני: הצעת החוק הזאת בעצם פוגעת במידה רבה בחירויות הפרט.

משה גפני: מדובר על חוק שפוגע בחוקי-יסוד, פוגע בחירויות, והסיבות הן ברורות.

משה גפני: מדובר על הוראת שעה, ושוב אנחנו נתקלים בהוראת שעה, בחוק שעל פניו נראה כחוק שפוגע בחירויות הפרט, נוגד חוקי-יסוד, אדוני היושב-ראש, אבל אני מניח שבמקרה הזה נשיא בית-המשפט העליון לא יאמר שהחוק הזה איננו חוקתי; אני מניח, מכיוון שמדובר על מדינה שנמצאת במצב ביטחוני קשה, ומטבע הדברים צריך לעשות הוראת שעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

משה גפני: כן, בכוונה הדגשתי את זה שבמקרה הזה נשיא בית-המשפט העליון, סביר להניח, לא ירצה במרכז הבין-תחומי בהרצלייה ולא יאמר שזה חוק אנטי-חוקתי, אפילו שמדובר בהוראת שעה.

משה גפני: אני מבקש לאשר את הצעת החוק הזאת, להסיר את ההסתייגויות, ובהזדמנות הזאת אני מבקש לברך את היועצת המשפטית של הוועדה – –

אברהם בורג: אני מציע לך הצעה: קודם תן לחוק לעבור ואז תברך.

אברהם בורג: אם הוא לא יעבור, סתם בירכת ברכה לבטלה?

אברהם בורג: לך זה לא מתאים.

תמר גוז'נסקי: אבל היא עבדה בכל מקרה.

משה גפני: אבל הם עשו עבודה.

אברהם בורג: אני מקבל את התיקון ההלכתי של חברת הכנסת גוז'נסקי בנושא ברכה לבטלה.

מאיר פרוש: פעם אחת שהחיינו ופעם אחת – – –

משה גפני: – – עורכת-הדין מירי פרנקל-שור, שעשתה עבודה מהירה בעניין הזה, את מנהלת הוועדה הגברת יפה שפירא, את צוות העובדות בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, שרק בשבילן אני שמח שלקחתי את הוועדה.

משה גפני: תודה רבה.

אברהם בורג: לא לקחת, קיבלת.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להסתייגויות.

אברהם בורג: יש כמה הסתייגויות של אותם חברי כנסת – מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, תמר גוז'נסקי.

אברהם בורג: כל ההסתייגויות, דומני, שלכם, ואני אשמח אם תרכזו אותן.

תמר גוז'נסקי: יש עוד אחת, של בני אלון.

אברהם בורג: נכון, יש בלוח התיקונים הסתייגות של בני אלון.

אברהם בורג: אני אשמח אם כל אחד מכם יעלה פעם אחת וינמק את כל ההסתייגויות במרוכז.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אברהם בורג: אחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שעומדת על סדר-היום היא הצעת חוק שיש בה מרכיבים דרקוניים, שנותנת לשוטר להיות גם שופט וגם מוציא לפועל, דבר שאינו תקין ואינו מתקבל על הדעת בשום משטר מתוקן.

מוחמד ברכה: יש הליכים די מחמירים עם מה שנקרא שהייה בלתי חוקית ויש לפעמים מרדפים, שאנחנו עדים להם, נגד אנשים שבסך הכול באים לחפש פת לחם במציאות בלתי אפשרית וטרגית, שקיימת בעיקר בשטחים הכבושים.

מוחמד ברכה: אני מבין שמדינה חייבת להסדיר את הנושא של כניסה אליה ויציאה ממנה, אבל מדינת ישראל, בתור אחת שמייצגת ריבון ברוב השטחים הכבושים ומייצגת גם את בעל האחריות לחייהם, לפרנסתם ולעתידם של האנשים החיים תחת שלטונה, אינה יכולה להתנער מאחריות לגורלם של האנשים האלה.

מוחמד ברכה: לא יכול להיות, שגם מטילים עליהם מצור, גם מתקפות צבאיות, גם חיסולים, גם מניעת פרנסה, וגם מענישים את זה שמחפש את הפרנסה במדינת ישראל, שהיא השליט והיא הריבון מבחינת החוק הבין-לאומי.

מוחמד ברכה: לכן יש יותר מקורטוב של התעמרות, שמגיע עד כדי אבסורד, שנותן לשוטר את הזכות להפקיע רכב ולהטיל עונש אם יש יסוד סביר לחשד כי נעברה עבירה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, שהשוטר צריך להחליט לבד, ללא שום ערכאה משפטית וללא שום הליך מתוקן כלשהו, ללא מתן מינימום או מראית עין של הגנה.

מוחמד ברכה: הוא צריך להחליט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא יכול.

מוחמד ברכה: הוא יכול לבד, לפי שיקול דעתו, להחליט מה זה יסוד סביר ומה זה יסוד לא סביר?

מוחמד ברכה: אז שום דבר לא יבטל את גזירתו של הוד מעלתו השוטר אלא בית-המשפט.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, בית-המשפט בא לתקן את הערכאה הראשונה במשפט הישראלי, שהיא השוטר, הפרט האינדיווידואלי, אפילו שהוא לא צריך לחזור לא לדרג הפיקוד, לא לדרג של הפרקליטות, לא לאפשר הגנה מינימלית ולא לברר דברים בסיסיים.

מוחמד ברכה: ככה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, החוק הזה מהווה כתם על מערכת המשפט במדינת ישראל, וראוי שהכנסת תדחה אותו ברוב גדול.

מוחמד ברכה: אם כל דאגותינו היו מצטמצמות להצעת החוק הזאת, אני אומר שהיינו המאושרים בבני-האדם.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להתמקד במה שקורה בשטחים, בבריחה ובהתרחקות של אופציית השלום בעידן של ממשלת שרון ופרס.

מוחמד ברכה: אני רוצה להפנות את תשומת הלב לכמה אירועים, לכמה התרחשויות שקורות בתוך המדינה עצמה.

מוחמד ברכה: לדעתי יש כמה דברים שמופיעים בהם כמה מרכיבים וניצנים של פאשיזם, כשמו כן הוא.

מוחמד ברכה: אני אדבר רק על ההתרחשויות שהיו בשבועות האחרונים ולא מעבר לזה.

מוחמד ברכה: שני אנשים עצורים זה כמה חודשים במעצר מינהלי.

מוחמד ברכה: המדינה, שירותי המשפט, הפרקליטות, שירותי הביטחון אינם מוצאים לנכון להביא לבית-המשפט אשמה וכתב אישום והם מוחזקים על-פי תקנות לשעת-חירום.

מוחמד ברכה: שלושה אנשים מנועים מלצאת לירדן: מוחי א-דין חלאילה ממג'ד-אל-כרום, אחמד חביבאללה מעין-מאהל, מוחמד אסעד כנאענה מעראבה.

מוחמד ברכה: הם מנועים מלצאת לירדן, מדינה שיש לה קשרים די אמיצים ואפילו מסוכנים עם מדינת ישראל בעידן הקיים, מדינה שיש לה חוזה שלום חתום עם ישראל.

מוחמד ברכה: שלושת האזרחים האלה לא יכולים לצאת לירדן בגין המניעה הביטחונית על-פי התקנות לשעת-חירום.

יגאל ביבי: סתם ככה?

מוחמד ברכה: אם לא סתם ככה, ביבי חביבי, שיגישו נגדם כתב אישום, כך עושים במדינות עם משטר מתוקן.

מוחמד ברכה: אני רוצה להסכים אתך שזה לא סתם ככה.

מוחמד ברכה: הם פשעו ומה שלא תרצה, אבל תגיש כתב אישום, תלך למערכת המשפט שלך ולא לתקנות לשעת-חירום.

מוחמד ברכה: בשבוע שעבר היינו עדים פה, בוועדת הכספים בכנסת ישראל, לטענות נגד אישור של רישום עמותות ערביות אם אין עליהן פיקוח.

מוחמד ברכה: פיקוח של מי?

מוחמד ברכה: של השב"כ.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, כדי שעמותה ערבית תירשם היא צריכה לקבל הכשר של שירותי הביטחון.

מוחמד ברכה: איפה נשמע דבר כזה, אדוני היושב-ראש?

יעקב ליצמן: זה לא בדיוק כך – – –

אליעזר זנדברג: יש סיבה.

מוחמד ברכה: יש דוח על עמותה אחת, ואף אחד לא תובע אותה ולא שואל אותה, אבל עושים הכללה כלפי כל העמותות.

מוחמד ברכה: כך יוצא שמארגניה ומייסדיה של העמותה הערבית אשמים עד שתוכח חפותם לא על-ידי בית-המשפט אלא על-ידי דוח שב"כ.

מוחמד ברכה: לאן אנחנו הולכים?

מוחמד ברכה: רק בשבוע שעבר פורסם בעיתון "הארץ" על מחשבות בחוגים משפטיים במדינת ישראל לאסור על רשימות לרוץ לכנסת, לרבות סיעת חד"ש שאני מייצג.

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: כיוון שבאתי אליך, אדוני היושב-ראש, והגשתי הצעת חוק, שתוכרע על-ידי מליאת כנסת ישראל, הריבון של המדינה, ומישהו חשב שההצעה הזאת לא עולה בקנה אחד עם היותה של המדינה מדינה יהודית ודמוקרטית.

מוחמד ברכה: אבל למי אני פונה?

אברהם בורג: הצעת החוק הישנה על השוויון?

מוחמד ברכה: כן.

אברהם בורג: הנשיאות ברוב מלא החליטה לאשר.

מוחמד ברכה: אני יודע, אבל אישרתם אותה בניגוד לדעתו של היועץ המשפטי לכנסת על מנת להפיל אותה במליאה.

מוחמד ברכה: בסדר, מתחשבנים על הפשע בהגשת הצעת חוק לכנסת ישראל.

מוחמד ברכה: לאן נוביל את המערכת הדמוקרטית?

מוחמד ברכה: והדוגמאות רבות.

מוחמד ברכה: לפני כחודש וחצי, נשיא המדינה בכבודו ובעצמו מקבל דוח של אנשים לא מהשוליים הסהרוריים, אפילו לא ממפלגתו של גנדי איש הטרנספר, אלא אנשים ממרכז הממסד הפוליטי-הביטחוני-האקדמי, שנפגשו בהרצלייה כדי לתת עצות בכל מה שנוגע למאזן הדמוגרפי במדינת ישראל, ולרגע לא מהססים להעלות את הטרנספר כאופציה מרכזית.

מוחמד ברכה: שר התיירות, גנדי, מדבר על חברי הכנסת הערבים, כיוון שהם פעילים.

מוחמד ברכה: רבותי, אין לנו שום כוונה לא להתייחס ברצינות לעבודה שלנו, אנחנו נמשיך להתייחס לשליחות שלנו בצורה הרצינית ביותר, על-פי המנדט שקיבלנו מהציבור ששלח אותנו לכאן ועל-פי חוקי המדינה ותקנון הכנסת.

מוחמד ברכה: זה חורה, כמעט אמרתי לכהנא, זה חורה לגנדי, והוא רוצה להעניש אותנו.

מוחמד ברכה: קליינר?

מוחמד ברכה: בשבילו אנחנו בכלל צריכים לעמוד בפני כיתת יורים.

מוחמד ברכה: אני חושב שנעשה עוול לגנדי, רחבעם זאבי.

מוחמד ברכה: נשיא המדינה משה קצב עומד לפני כמה ימים ומדבר בצורה שלא ראוי שנשיא המדינה ידבר בה.

מוחמד ברכה: הוא מדבר על השכנים הרחוקים מאתנו כמה מאות מטרים אבל בינינו לבינם מפרידות גלקסיות של תרבות, של ערכים, של מוסר וכו'.

מוחמד ברכה: איזה מין דיבור זה?

מוחמד ברכה: נשיא המדינה צריך לשקף בעתות משבר את המשותף לאזרחים, הוא לא צריך לעורר ריב ומדון; מיעוט שנרדף ומותקף הוא צריך לחזק אותו ולעמוד לימינו.

מוחמד ברכה: אדם כמו משה קצב, שהשורשים התרבותיים שלו הם לא הכי מעבר לים, בלשון המעטה, יטיף בסגנון הזה?

מוחמד ברכה: מה זה אם לא ייסוד של תורת גזע ממין חדש?

מוחמד ברכה: אני מאוד מצטער על הביטוי הזה, אבל זה ייסוד של תורת גזע, הגזע הנשגב, הגזע הנעלה מול הגזע הנחות, שרחוק מאתנו כמה מאות מטרים אבל הוא נמצא בגלקסיה אחרת של תרבות אחרת, של ערכים ושל הומניזם.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על אנשים שהורגים.

מוחמד ברכה: הרי גם כשעובדיה יוסף אמר לשלוח להם טילים – – –

ראובן ריבלין: – – – יורים אש – – –

מוחמד ברכה: אדוני השר ריבלין, אני באמת לא רוצה שהנושא הזה, שכואב לי עד עומק נשמתי, ילך לכיוונים של נגחנות.

מוחמד ברכה: אם כל המכלול הזה לא מדאיג אותך, מה יש לעשות אם היום אתה נותן גיבוי לדברים כאלה או עומד מאחוריהם ומנסה לתת להם הצדקות?

מוחמד ברכה: תשמע, אני יכול להבין שנשיא המדינה נכשל בלשונו, אני יכול להבין שתגיד דבר כזה, אבל לתת הצדקות לדברים כאלה?

מוחמד ברכה: גם כשהרב עובדיה יוסף דיבר על "טילים עלא כיף כיפאכ" נגד הפלסטינים, אמר אחר כך שהוא התכוון רק לאלה שעושים פיגועים, כשהוא דיבר על נחשים הוא אמר שהוא התכוון לכך וכך.

מוחמד ברכה: רבותי, משהו קורה במדינת היהודים, משהו קורה ומסריח במדינת היהודים.

מוחמד ברכה: תסתכלו מה קורה, תסתכלו מה אתם מייסדים כאן:

מוחמד ברכה: תקנות לשעת-חירום, דיבורים על גזע, דיבורים על גזענות, על פסילה על רקע גזעני.

אליעזר זנדברג: יש לך מלה להגיד על ערפאת?

מוחמד ברכה: זנדברג, אתה לא הקשבת לדברים שלי מההתחלה.

מוחמד ברכה: אמרתי שבכוונה אני לא הולך לדבר על השטחים, אני הולך לדבר על מה שקורה בתוך המדינה.

מוחמד ברכה: אתה לא רוצה להקשיב, מה אני אעשה?

אברהם בורג: אבל אני מקשיב לך, חבר הכנסת ברכה.

אברהם בורג: אני חושב שהיתה לך הסתייגות עלא כיף כיפאכ.

זאב בוים: – – –

אברהם בורג: כמה שהוא יכול.

מוחמד ברכה: לא, לא, יש לי זמן.

מוחמד ברכה: זה בהתאם לתקנון.

אברהם בורג: מה לעשות?

מוחמד ברכה: בהתאם לתקנון.

זאב בוים: טוב, תמשיך, כי אני צריך לגייס את האנשים – – –

אברהם בורג: לא לדבר בבקשה עם הדוכן.

אברהם בורג: אל תדאג.

אברהם בורג: מוחמד.

מוחמד ברכה: לכן, רבותי, אני באמת מדבר מתוך דאגה לדמוקרטיה בתוך המדינה עצמה.

מוחמד ברכה: אני אומר, מדינה שכובשת עם שלם של מיליונים, לא יכולה להיות בתכלית מדינה דמוקרטית אם היא שולטת ושוללת זכויות – אבל בתוכה, בינה לבין עצמה, בתוך אזרחיה שלה, בתוך האנשים שהיא נתנה להם פספורט ותעודת זהות.

מוחמד ברכה: אז יש דם ויש דם ויש תקנות לשעת-חירום, עדיין.

מוחמד ברכה: הכתם הזה שלא נופל – –

אברהם בורג: תודה.

מוחמד ברכה: – – ולא יורד ממצחו של הממסד הישראלי.

מוחמד ברכה: לכן, רבותי, אני אומר לכם, ובאמת בלי רוגז ובלי קנטרנות, אני אומר לכם, הנושא הזה הוא נושא שצריך לדבר ללבו של הרוב המכריע של חברי הכנסת, זה צריך לדבר לרוב רובו של הציבור בישראל, יהודים וערבים.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר זו המדינה שאנו חיים בה ושאנחנו נחיה בה, ומגמות כאלה, של פסילת ערבים או פסילת מיעוט לאומי על רקע גזעני, ישתרשו בתוך החברה.

מוחמד ברכה: זה לא ייפסק שם, זה לא ייפסק שם.

מוחמד ברכה: אם רבע מיליון שהם מצביעי מרצ היום נחשבים לבוגדים, אם אחד כמו יוסי ביילין הוא, כאילו, משתף פעולה עם האויב באישורו של מר שרון ראש הממשלה, לאן אתם רוצים להוביל את המדינה?

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: לאן אתם רוצים להוביל את המדינה?

מוחמד ברכה: ולכן, השאלה של דמוקרטיה ומאבק נגד מגמות פאשיסטיות גזעניות – זו חובתם של כל אזרחי המדינה ושל כל חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

אחמד טיבי: – – –

אברהם בורג: מי?

אחמד טיבי: – – –

אברהם בורג: סליחה?

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש – –

אברהם בורג: בבקשה.

עסאם מח'ול: – – חברי הכנסת, הצעת החוק המוגשת כיום לקריאה שנייה ולקריאה שלישית היא עוד הצעת חוק שמעמידה בסימן שאלה לא רק את היחס של הממשלה הזאת לציבור הפלסטיני, לציבור הערבי, ולא רק את הגישה הגזענית שעליה דיבר קודמי, חבר הכנסת ברכה, אלא היא ממקדת את האור גם בשאלה של היחס של הממשלה לעובדים בכלל.

עסאם מח'ול: היא ממקדת את האור בגישה של הממשלה הזאת וביחסה לאחר, מי שלא יהיה.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים כאן על צעדים אדמיניסטרטיביים-חוקתיים, שהממשלה מנסה דרכם להצר את צעדיהם של העובדים הפלסטינים המבקשים להשיג את פת לחמם בזיעתם, בזיעת אפם.

עסאם מח'ול: אנחנו מדברים כאן על מצור נוסף, בצורה אחרת ובכלים אחרים, שבסופו של דבר הוא יהיה חלק ממצור ההרעבה המתמשך נגד העם הפלסטיני, תוך הענשת אנשים שמוכנים לאפשר לאנשים האלה להשיג את פת לחמם.

עסאם מח'ול: אבל אני אומר, שהגישה הזאת היא לא רק הרסנית וגרועה ובלתי נסבלת ובלתי אפשרית כלפי האוכלוסייה הערבית.

עסאם מח'ול: ברגע שהיא פוגעת בפלסטינים – היא מייד הופכת להיות לחם חוק גם ביחס של החברה הישראלית ושל הממשל בישראל לעובדים הזרים.

עסאם מח'ול: וראו זה פלא, בדיוק השבוע אנחנו עדים להחלטות של שרים בממשלת ישראל, שר הפנים, השר לביטחון פנים, שר העבודה והרווחה, שעושים "עליהום" על העובדים הזרים, וצריך לקבוע קווטה של גירושים.

עסאם מח'ול: וראו זה פלא, גם גירוש וגם הרעבה במובן הזה לקוחים מהז'רגון של היחס של ממשלת ישראל ושל ממשלות ישראל במדינת ישראל לעם הפלסטיני בצורה היסטורית.

עסאם מח'ול: אני אומר, שבשני המקרים אנחנו והחברה הישראלית, אותם חלקים בריאים, שעדיין בריאים בחברה הזאת, צריכים להזדעק ולהגיד: די.

עסאם מח'ול: בהתנגדות לחוק הזה, בהתנגדות למדיניות הגירושים, מגינים על כבודה של החברה הישראלית, מגינים על אותה פינה אנושית שעדיין אפשר לתלות בה תקוות, ואי-אפשר לשחק עם האנושיות בזיגזגים, בצורה סלקטיבית.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להתייחס לדמוקרטיה בצורה סלקטיבית ובצורה זיגזגית.

עסאם מח'ול: כבר היה מי שאמר, ונרצח, שדמוקרטיה לא ניתנת לחלוקה וגישה אנושית לא ניתנת לחלוקה ויחס לאחר הוא ביטוי, הוא כמו ראי לאופי האמיתי של אותה חברה שמתייחסת לאחר.

עסאם מח'ול: אני אומר, שהחברה הישראלית צריכה כוח עבודה.

עסאם מח'ול: קודם כול, היא חייבת לעובדים הפלסטינים, היא חייבת כל עוד היא הריבון לספק תעסוקה לעובדים הפלסטינים, חייבת.

עסאם מח'ול: זה לא עניין שהיא בוחרת.

עסאם מח'ול: היא לא רוצה, גם אני לא רוצה, אבל אני רוצה שהיא תיפרד מהם היפרדות פוליטית, כל צד במדינה שלו, מדינה פלסטינית לצדה של מדינת ישראל, ואז הריבון יהיה אחר.

עסאם מח'ול: אבל לא עכשיו, לא בתנאים של המשך הכיבוש, לא בתנאים של מלחמה ישראלית על המשך הכיבוש ועל קביעת הכיבוש כדבר שימשיך ללוות את היחסים בין שני העמים.

עסאם מח'ול: ולכן, כל ניסיון כאילו להפנות אור חיובי, אור של ביטחון להצעה הזאת – אין לו אחיזה במציאות.

עסאם מח'ול: העבודה, תעסוקה של העובדים הפלסטינים, לא רק שאינה סותרת את הביטחון בישראל, היא תנאי הכרחי לביטחון, ולכן ההצעה הזאת היא חלק ממתקפה אלימה, ישראלית – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מלול, אם – – –

מוחמד ברכה: מח'ול, מח'ול.

ראובן ריבלין: גם מלול טוב – – –

מוחמד ברכה: כן, כן, אנחנו החלפנו.

ראובן ריבלין: מחול לי, מחול לי; אני מתנצל.

ראובן ריבלין: אם אחד מהעובדים, ואנו לפי דבריך חייבים לספק לו פרנסה, נמצא תחת – – – יבצע פעולת חבלה ויברח לאזור A, האם אנחנו יכולים לרדוף אחריו?

עסאם מח'ול: הרי אתה יודע שזאת שאלה לא שאלתית במקרה הזה.

עסאם מח'ול: אתה יודע.

עסאם מח'ול: מכיוון שאתה יודע, שכאשר אתה מעניש 150,000 או 100,000 עובדים פלסטינים, אתה מייצר את המפגעים האלה.

עסאם מח'ול: כאשר אתה מרעיב על-ידי סגר וכתר המוני פלסטינים, אתה מייצר את המפגעים הבאים.

עסאם מח'ול: כאשר אתה מדכא ומסת

עסאם מח'ול: מך על זה שיש לך יותר כוח ואתה מדכא עם שלם ואתה יורה בשכונות מגורים – ובשכונות מגורים אתה לא מפיל תנינים, אתה מפיל אימאן חג'ו, אתה מפיל תינוקות שדמם מהול בחלב, זה מה שאתה מפיל.

עסאם מח'ול: לכן צריך להעמיד את השאלות האמיתיות, ולא להתחבא מאחורי ססמאות ריקות מתוכן, שכאילו כל זה נעשה מכיוון שיש מישהו שיכול לפגע.

ראובן ריבלין: אתה אמרת שדמוקרטיה לא ניתנת לחלוקה.

עסאם מח'ול: נכון.

עסאם מח'ול: אני בעד שתצא מכל השטחים שנכבשו ביוני 1967 ותחתום הסכם שלום עם העם הפלסטיני, ובזה תוריד אחריות מעצמך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מח'ול, שכחת את זכות השיבה.

עסאם מח'ול: אני לא שכחתי.

עסאם מח'ול: הבעיה שלך, שאתה רוצה להפוך את זכות השיבה והכרה בזכות השיבה לדחליל כדי להפחיד את הציבור בישראל מפני השלום.

עסאם מח'ול: אני חושב שההכרה בזכות השיבה של העם הפלסטיני במשא-ומתן על איך עושים את זה, בהסכמה בין שני הצדדים, תסיר את הפחדים של שני העמים ולא תסכן את שני העמים.

עסאם מח'ול: אתה רוצה להמשיך וממשלתך רוצה להמשיך ולשקר לציבור בישראל, כי נוח לה להעמיד בפניו את זכות השיבה כדחליל.

עסאם מח'ול: לכן אתם משתמשים בזה בצורה הזאת.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מסוכנת – מסוכנת לדמוקרטיה, מסוכנת לשלום ומסוכנת לזכויות האדם.

עסאם מח'ול: הממשלה הזאת מסוכנת, מכיוון שהיא הגיעה לשלטון לא מפני שיש לה הצעה אלטרנטיבית איך לדבר ועל מה לעשות את ההידברות ואיזו תוכנית ואיזה מצע אחר, אלא היא הגיעה לשלטון ויש לה אמירה אחת: היא תהיה התחליף לשלום, היא תהיה התחליף להידברות, היא תהיה התחליף למשא-ומתן.

עסאם מח'ול: לכן אין שום הצעה אמיתית שאתם מביאים אתכם לצאת ממעגל הדמים הקיים היום.

עסאם מח'ול: אני רוצה להגיד דבר אחד: האווירה הזאת לא יכולה להימשך.

עסאם מח'ול: השבוע הייתי עד לניסיון של מסע נגד ההסתה שמתבצעת בכלי התקשורת הפלסטיניים.

עסאם מח'ול: החלטתי שאשב מול הטלוויזיה ואסתכל.

עסאם מח'ול: מה אומרת הטלוויזיה הישראלית?

עסאם מח'ול: איזו הסתה פלסטינית יש?

עסאם מח'ול: יש תמונות – תמונות של האינתיפאדה, תמונות של הרוגים.

עסאם מח'ול: זה מה שאתם מייצרים בעזה ובשטחים הכבושים.

עסאם מח'ול: מה אתם מייצרים?

עסאם מח'ול: מה יראו?

עסאם מח'ול: – איך מגדלים פרחים?

עסאם מח'ול: את זה אתם מייצרים יום-יום, ולזה אתם קוראים הסתה?

עסאם מח'ול: ראש הממשלה, שר הביטחון, שר החוץ, מוכנים לעמוד על ערימה של הריסות של שלושים בתים בח'ן-יונס ולנגב את ידיהם בדמה של אימאן חג'ו, המהול בחלב, ולקרוא לעם הפלסטיני להפסיק את האלימות.

עסאם מח'ול: חוצפה כזאת לא היתה עוד בכל ההיסטוריה.

עסאם מח'ול: לכן, אנחנו צריכים לקרוא לילד בשמו.

עסאם מח'ול: יש מוצא, והמוצא מוצע לכם.

עסאם מח'ול: יש צד שמקבל את המוצא הזה, יש צד שמקבל את המאמצים הבין-לאומיים להציע פתרון מדיני, חזרה למשא-ומתן; פתרון מדיני המבוסס על הפסקת הרחבת ההתנחלויות הקולוניאליסטיות, שהן מקור האלימות, שהן מגלמות את האלימות גם על-פי החוק הבין-לאומי וגם על-פי ההחלטות של ועדת-מיצ'ל ושל אחרים.

עסאם מח'ול: אתם דבקים בהתנחלויות, בהרחבתן ובהקמתן עוד.

אברהם בורג: תודה.

עסאם מח'ול: הבעיה היא, שיש צד אחד – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – שהוא סרבן שלום במשוואה הזאת, שהוא מסרב לנרמל את המציאות כדי לחזור, אפילו לחשוב איך יוצאים מזה.

עסאם מח'ול: זאת הממשלה שרואה בעצמה תחליף לשלום, תחליף למוצא ותחליף להידברות.

עסאם מח'ול: זאת ממשלת הדמים, ממשלת פשעי מלחמה, ממשלה שאיננה ראויה לשלוט במדינה דמוקרטית, והגיע הזמן שהיא תלך הביתה.

אברהם בורג: אני מבין שאתה לא תומך בחוק?

עסאם מח'ול: אני לא תומך בחוק.

אברהם בורג: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

זאב בוים: כמה הסתייגויות יש עוד?

אברהם בורג: עוד שני מסתייגים:

אברהם בורג: חברת הכנסת גוז'נסקי וחבר הכנסת אלון.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ב-1967, לאחר כיבוש הגדה והרצועה, צריכה היתה הממשלה דאז להחליט מה עושים עם האנשים.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר הכיבוש הישראלי, נוסף על יתר הדברים שהוא עשה, הפך גם את הגבול בין השטחים לבין המדינות הערביות לגבול סגור בפיקוח ישראלי.

תמר גוז'נסקי: כבר אי-אפשר לעבור כמו קודם.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר להשקיע שם כסף בלי רשות ישראלית.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר לחפור באר בלי רשות ישראלית.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר להקים מפעל בלי רשות ישראלית.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר לעשות שום דבר בלי רשות ישראלית.

תמר גוז'נסקי: אחרי שהממשלה הישראלית לקחה לעצמה את כל הזכויות האלה, היא היתה צריכה גם לענות על השאלה ממה יחיו האנשים.

תמר גוז'נסקי: ואז התקבלה החלטה בממשלה לאפשר לפלסטינים תושבי השטחים לעבוד בישראל.

תמר גוז'נסקי: כעבור זמן לא רב גם התקבל ההסדר, שדרך שירות התעסוקה משלמים להם את התשלומים וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: כלומר, הרעיון שפלסטינים יעבדו בישראל זה לא רעיון פלסטיני, זה רעיון ישראלי.

תמר גוז'נסקי: המטרה המקורית שלו היתה להנציח את הכיבוש וליצור מצב של כאילו נורמליזציה בתנאים לא נורמליים.

תמר גוז'נסקי: במקביל להסדר הרשמי – – –

ראובן ריבלין: אחרי שהנצחנו את הכיבוש בוואדי-עארה, באום-אל-פחם – – –

תמר גוז'נסקי: אדוני, למה לחזור לפני 1967?

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על 1967.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, דומני שב-1967 הצטרפה מפלגתך לממשלה לקראת הסוף, אבל הייתם שותפים, עד שעזבתם את הממשלה, לאותו כיוון מחשבה, שבעצם משה דיין הוביל אותו.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: אני עד היום במחשבה הזאת.

תמר גוז'נסקי: במקביל לעובדים הפורמליים, הרשומים, היו תמיד רבבות עובדים לא רשומים.

תמר גוז'נסקי: רבבות העובדים הלא-רשומים – – –

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: אני אומר שבארץ זו יש מדינה אחת שהיא מדינת ישראל ובה צריכים לדאוג לכל התושבים.

תמר גוז'נסקי: שמענו את זה.

תמר גוז'נסקי: על זה נדבר תיכף.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, אם תואיל לתת לי להמשיך את דברי, אם לא קשה לך – – –

אברהם בורג: השר ריבלין.

תמר גוז'נסקי: היו גם רבבות עובדים לא רשמיים.

תמר גוז'נסקי: העובדים הלא-רשמיים, אדוני השר, באו תחת חצי עין פקוחה וחצי עין סגורה.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, לא חיפשו אותם במיוחד, כי היה מי שעשה על גבם הון.

תמר גוז'נסקי: כי אתה יודע שתנאי ההעסקה של מי שלא רשמי היו ירודים בהשוואה לתנאי ההעסקה של אלה שהיו רשמיים.

תמר גוז'נסקי: כל הדברים האלה, הכול נעשה משום שהיתה תועלת כלכלית לישראל – כדי לייפות ולעשות את הכיבוש כאילו סביר יותר.

תמר גוז'נסקי: אבל חלפו 30 שנה, ובשנת 1996 הציעו את חוק שהייה שלא כדין (הוראות שעה).

תמר גוז'נסקי: כפי שאדוני השר יודע, אין דבר יותר נצחי מדבר זמני שקוראים לו "הוראות שעה", שמאריכים אותו ומאריכים אותו.

תמר גוז'נסקי: מה קרה ב-1996?

תמר גוז'נסקי: למה ב-1996?

תמר גוז'נסקי: הרי האינתיפאדה ההיא כבר נגמרה, היא היתה ב-1987.

תמר גוז'נסקי: ב-1993 התחיל המשא-ומתן באוסלו.

תמר גוז'נסקי: מה קרה ב-1996?

תמר גוז'נסקי: כאשר הסתמנה תחילתו של הסדר ותחילתה של החזרת שטחים לידי הרשות הפלסטינית, ממשלת ישראל בורחת בצורה צינית וחד-צדדית – כמו שהחליטה קודם בצורה חד-צדדית לתת להם לעבוד, היא מחליטה בצורה חד-צדדית לא לתת להם לעבוד.

תמר גוז'נסקי: באופן חד-צדדי היא מחליטה לשלול מהם את פת הלחם.

תמר גוז'נסקי: והדבר הכי חמור, כמובן, נעשה החל משנת 2000, עניין הסגר, הכתר וכל הסגירה הזאת.

תמר גוז'נסקי: לכן, הטענה הראשונה שלי היא, שמדובר מאז הכיבוש במדיניות צינית, שמתכוונת לעשות שני דברים – להעמיד פנים ולנצל את העובדים.

תמר גוז'נסקי: הגענו לשלב שבו מציעים לנו עוד החמרה בהוראות השעה.

תמר גוז'נסקי: כל הוראות השעה האלה לא שוות שום דבר.

תמר גוז'נסקי: שיביא לי מישהו הוכחה, שהוראת שעה, מאז 1996, מנעה משהו, שינתה משהו, קבעה משהו.

תמר גוז'נסקי: אני אגיד לך, חבר הכנסת ריבלין, למה היא לא יכולה לשנות: היא לא יכולה לשנות, כי אין דבר שידרבן אדם לצאת עבודה לבד מהידיעה שילדיו רעבים.

תמר גוז'נסקי: כשאדם יודע שילדיו רעבים, לא יעצור אותו שום דבר, לא גדר ולא מכשול ולא בית-סוהר – שום דבר לא יעצור אותו.

תמר גוז'נסקי: לכן כל החוקים האלה הם רק חוקים של מראית עין, להגיד שאנחנו עושים משהו, כאילו זה יעצור משהו.

תמר גוז'נסקי: זה לא יעצור שום דבר, אנשים רעבים יחפשו לחם.

תמר גוז'נסקי: מה קורה מאז הסגר, מאז אוקטובר שנת 2000?

תמר גוז'נסקי: אנחנו כבר בחודש מאי.

תמר גוז'נסקי: מאז אוקטובר שנת 2000 כבר עברו שבעה חודשים.

תמר גוז'נסקי: לאנשים אין חסכונות בבנק, אין דמי אבטלה, אין להם שום דבר מהסוג הזה.

תמר גוז'נסקי: ממה הם אמורים לחיות?

ראובן ריבלין: שישאלו את ערפאת.

ראובן ריבלין: שישאלו את ערפאת.

תמר גוז'נסקי: ודאי, ודאי.

תמר גוז'נסקי: בשבת יצאו כ-200 ישראלים, רובם מאזור תל-אביב, ב-60 כלי רכב לגדה לשני כפרים, לא רחוק מאריאל, והביאו מצרכי מזון בסיסיים.

תמר גוז'נסקי: זו צורה אחת שישראלי דמוקרט מנסה לעזור לאנשים רעבים.

תמר גוז'נסקי: מובן שהעזרה הזאת היא סמלית, כי הרי אנחנו לא יכולים לעזור ל-2 מיליוני אנשים רעבים.

תמר גוז'נסקי: אבל האנשים האלה מצילים את כבודה של ישראל, מציגים ישראל הומנית, ותנועת "תעאיוש", שמארגנת את זה, ראויה לכל הברכות.

אברהם בורג: איזו תנועה?

תמר גוז'נסקי: שותפות יהודית-ערבית.

תמר גוז'נסקי: הדבר הזה הוא הרי טיפה בים, ולכן הממשלה צריכה לעשות חושבים.

תמר גוז'נסקי: במקום להביא לנו הצעות חוק חסרות ערך כאלה, היא צריכה לשאול את השאלה לאן מובילה המדיניות, שמצד אחד מרעיבה אנשים, מצד שני הורגת אותם באמצעים של כלי נשק כבדים, טילים ומסוקים וכן הלאה, ומצד שלישי היא אומרת להם: יש לנו בכלל תוכניות מרחיקות לכת, אנחנו מתכוונים לבנות עוד כמה אלפי יחידות דיור בהתנחלויות וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: אתה לא נותן מזון לאנשים, אתה לא נותן להם ממה להתפרנס, אתה לא נותן להם אפילו תקווה שבשלב כלשהו התנאים ישתנו והם גם יחיו בתנאים של חירות לאומית והם גם יוכלו איכשהו להתקיים, ואחר כך אתה שואל למה יש פיגועים.

תמר גוז'נסקי: יש דברים איומים ונוראים, בעיקר בכל מה שקשור בילדים.

תמר גוז'נסקי: התמונה של התינוקת בת ארבעה חודשים שנרצחה והתמונה של שני הנערים שיידו בהם אבנים עד למותם – אלה תמונות שלא עוזבות אותי, לא ביום ולא בלילה.

תמר גוז'נסקי: הגענו להתבהמות איומה, כשזה נוגע לילדים.

תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שיש איזו הצדקה ואיזה מוסר להפוך מוות של ילדים למשהו משחרר, או מצדיק, או נותן לנו איזה זכויות.

תמר גוז'נסקי: הייתי המומה ממה ששמעתי בעקבות הרצח של שני הנערים בתקוע.

תמר גוז'נסקי: "מותם הוכיח" – מה הוא הוכיח?

תמר גוז'נסקי: שהגענו למצב של זוועה?

תמר גוז'נסקי: זה כן.

תמר גוז'נסקי: אבל מה עוד הוא הוכיח?

תמר גוז'נסקי: שצריך להמשיך בהתנחלויות?

תמר גוז'נסקי: שמותם קידש משהו?

תמר גוז'נסקי: כך נהפוך את הילדים לקדושים, כדי להצדיק את המשך המלחמה?

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר לסבול דברים כאלה, ולא חשוב מי עושה אותם.

תמר גוז'נסקי: הגענו להתבהמות הזאת, משום שאין לנו לב למי שרעב ואין לנו לב למי שבוכה, ולכול יש פתאום הצדקה.

תמר גוז'נסקי: כולם אומרים "יש לנו תוכניות".

תמר גוז'נסקי: מה זה תוכניות?

תמר גוז'נסקי: מחר בבוקר יהיו תוכניות.

תמר גוז'נסקי: מה התוכניות?

תמר גוז'נסקי: כל בוקר אנחנו קמים ושומעים על תוכניות.

תמר גוז'נסקי: עכשיו קציני הצבא אומרים שמותר להיכנס לשטח A ומותר לצאת ומותר לעשות.

תמר גוז'נסקי: מה הלאה?

תמר גוז'נסקי: ייכנסו עוד ולא יצאו, כן יצאו.

תמר גוז'נסקי: ומה הלאה?

תמר גוז'נסקי: הניסיון לימד את כל הנוכחים פה, לא חשוב מאיזה צד של המפה הפוליטית, שאי-אפשר להציל ילדים אלא בהסכם ובשלום.

תמר גוז'נסקי: הילדים בהתנחלויות מופקרים והילדים הפלסטינים מופקרים למלחמה שאין לה טעם.

ראובן ריבלין: כשאמא של יושב-ראש הכנסת היתה בחברון, אף אחד לא עזר, תאמיני לי.

תמר גוז'נסקי: השר ריבלין, אתה חבר כנסת ותיק.

תמר גוז'נסקי: אתה מכיר את העמדות שלנו ביחס לפגיעה באזרחים.

ראובן ריבלין: זה מס שפתיים.

תמר גוז'נסקי: עוד לא היתה מדינה ועוד לא היה שלטון כיבוש שהצליח למנוע מעם כבוש להשיג את חירותו.

תמר גוז'נסקי: עוד לא היה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו לא יכולים להיות שונים מהאחרים.

תמר גוז'נסקי: מה כל ההבדל?

תמר גוז'נסקי: כמה זמן זה יימשך, כמה זמן הסבל שלנו וכמה זמן הסבל שלהם.

תמר גוז'נסקי: אם אין להם עבודה, גם לנו אין עבודה.

תמר גוז'נסקי: תשים לב מה קורה עם גידול האבטלה בישראל.

תמר גוז'נסקי: האם אתה חושב שאין לזה קשר לניתוק הקשרים הכלכליים עם השטחים?

תמר גוז'נסקי: האם אין לזה קשר לכך שאין השקעות בארץ?

תמר גוז'נסקי: והאם אין לזה קשר שמפנים – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גוז'נסקי, זכות השיבה זה או את או הם.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, בהכרעה בינך לבינה זו היא.

אברהם בורג: רשות דיבור זו רשות דיבור.

תמר גוז'נסקי: השר ריבלין, יש קשר הדוק בין האבטלה שלהם לבין האבטלה בארץ.

תמר גוז'נסקי: יש קשר הדוק לקיצוצים הצפויים ברווחה ובבריאות ובחינוך, בשם ניהול המלחמה הזאת.

תמר גוז'נסקי: לכן, שני הצדדים משלמים – העם הפלסטיני משלם יותר, כי הוא הצד החלש בעניין, הוא הצד הכבוש, הוא הצד שנמצא תחת המגף המסומר שלנו.

תמר גוז'נסקי: אבל גם אנחנו משלמים.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר, אתם תיאלצו – אם לא מתוך תובנה שלכם, בלחץ ציבורי, לא רק של אנשי "תעאיוש", שמגישים עזרה, אלא של הציבור הישראלי בכללותו, שרוצה לחיות בשלום, בביטחון ובשכנות טובה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אשר לחוק, הוא עצמו מחדש משהו.

בנימין אלון: בניגוד לכל ההערכות שהיו עד היום, הפעם נוספת סנקציה, נושא החילוט שניתן לקצין וכן הלאה, כדי לממש את האפשרות להגן על ביטחונם של אזרחי ישראל, שאינם מסתפקים ב"חגיגת דמוקרטיה" על-ידי זה שמעל דוכן זה עולים חברי כנסת ואומרים, שאף שמדינת ישראל נתנה לרשות הפלסטינית שליטה כמעט מוחלטת על כל אזרחיה – 98% מן האזרחים ביהודה ובשומרון הם תחת שליטה של הרשות הפלסטינית – עדיין אנחנו חייבים לדאוג לפרנסתם של האנשים שם וחייבים לסכן את הקבלנים ואת העובדים ואת תושבי נתניה ופתח-תקווה של היום וכל מקום אחר, ואוי ואבוי אם קצין משטרה יעשה את מה שמוטל עליו כחוק, ואם הוא רואה רכב חשוד והוא יעשה מה שצריך, הרי זה סותר את הדמוקרטיה.

בנימין אלון: אני לא יודע אם היתה עוד דמוקרטיה בעולם שנשמעו בה דברי הבל שכאלה.

בנימין אלון: אני לא ארד יותר לפרטים, כיוון שלעצם החוק היו לי כמה הזדמנויות לדבר.

בנימין אלון: אבל אחרי ששמעתי 45 דקות את דברי חברי הכנסת, הייתי רוצה להתייחס לנקודה המרכזית, שלדעתי היא שורש הדמגוגיה, לפעמים גם מצד הבית כולו, אבל על-פי רוב רק מצדם של חברי הכנסת הערבים.

בנימין אלון: כאילו הכול התחיל ב-1967, שם התחילה הבעיה.

בנימין אלון: אני קורא מ"ידיעות אחרונות" של היום: "'יום הנכבה' יצוין גם בכנסת ישראל", כך כותבים היום רוני שקד וחיים שיבי, כנראה זה חיים שיבי.

בנימין אלון: "'יום הנכבה' יצוין גם בכנסת ישראל", כלומר, כנסת ישראל תציין את "יום הנכבה".

בנימין אלון: מה זה "יום הנכבה"?

בנימין אלון: זהו היום שבו ערביי ישראל מציינים את הקטסטרופה או את השואה שבמלחמת השחרור, מלחמת העצמאות והקמת המדינה.

בנימין אלון: כלומר, מה שאנחנו מציינים כחג העצמאות, כחג שמבשר את הקמת מדינת ישראל, עבור אזרחי ישראל – ואני לא בטוח שזה עבור כל האזרחים הערבים – אבל חברי הכנסת – –

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: – – הערבים יציינו מחר את "יום הנכבה".

בנימין אלון: ולא מדובר על 1967, מדובר על 1948.

בנימין אלון: ואני יודע שזה מסובך ומורכב, אבל אני לא סובל את הדמגוגיה.

בנימין אלון: שטחים כבושים – מ-1967 יש שטחים כבושים – –

עסאם מח'ול: – – – אתה מסכים?

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: – – ציפורי זה לא שטח כבוש, חבר כנסת ברכה?

בנימין אלון: – –

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: – – פקיעין זה לא שטח כבוש?

בנימין אלון: כבוש.

בנימין אלון: ב-1948 זה כבוש, נכון?

בנימין אלון: אז למה השקר הזה?

עסאם מח'ול: אתה משקר – – –

בנימין אלון: "'יום הנכבה' יצוין גם בכנסת ישראל.

בנימין אלון: חברי הכנסת הערבים מתכננים לעמוד מחר דקת דומייה במסגד המאולתר בכנסת.

בנימין אלון: לאחר מכן הם מתכננים לצעוד לעבר מסגד אל-אקצא" – אז למה אתם זורים חול בעיני כולם?

עסאם מח'ול: זה אתה נתת – – –

תמר גוז'נסקי: מי זה אתם?

תמר גוז'נסקי: זה לא אנחנו.

קריאות: – – –

בנימין אלון: אני מבין שאתם מרגישים כבושים – מבין.

בנימין אלון: אני מבין שאתם, חברי הכנסת, מעדיפים במקום לדבר עם בני עמכם על השורשים היהודיים של עם ישראל בציפורי – –

מוחמד ברכה: – – –

עסאם מח'ול: – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

בנימין אלון: – – על השורשים היהודיים של עם ישראל בפקיעין, במקום לדבר שלום אל עמכם, ללמד אותם קצת שהעם הזה חוזר לארצו – –

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: – – שיהודה והגליל הם ארצו, מקום שהעם הזה היה בו וחי בו ויחיה בו ושב אליו.

בנימין אלון: במקום לדבר שלום ולהיות גשר של שלום – –

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: – – בין העמים, אתם ראשי המובילים, ראשי המובילים את העם הערבי הפלסטיני – לא רק זה שמעבר ל"קו הירוק" – – –

עסאם מח'ול: אתה אלוף המשקרים – – –

בנימין אלון: אני אזכיר לכם את מה שחבר כנסת ברכה אמר בנוכחות מנהיגי ה"חמאס": זו לא סולידריות שיש לנו עם האינתיפאדה שלכם.

בנימין אלון: אנחנו חלק מהעניין, אנחנו עם אחד – ואני מבין אתכם: ערביי פנים, ערביי 1948.

בנימין אלון: אני אלוף הסילופים, חבר כנסת מח'ול?

עסאם מח'ול: כן.

בנימין אלון: מי עמד על הבמה הזאת ואמר – –

עסאם מח'ול: – – –

אברהם הירשזון: חבר כנסת מח'ול, אני מבקש.

בנימין אלון: – – שצה"ל מפגיז את הערבים באורניום מדולל – אני או אתה?

עסאם מח'ול: – – – זה שטויות – – –

בנימין אלון: מי המציא את השטויות האלה?

בנימין אלון: אתה וסוהא – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מח'ול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מח'ול, אני מבקש ממך לתת לנואם לדבר.

עסאם מח'ול: – – –

בנימין אלון: אתה, חבר כנסת מח'ול, וסוהא ערפאת, שמדברת על זה שאנחנו מרעילים את כל הפלסטינים, והנציג של אש"ף באו"ם שאומר שאנחנו מביאים איידס לכל הערבים, ויאסר ערפאת, המנהיג – – –

עסאם מח'ול: – – –

אברהם הירשזון: חבר כנסת מח'ול, אני אקרא אותך לסדר.

אברהם הירשזון: אני מבקש ממך.

אברהם הירשזון: חבר כנסת מח'ול.

בנימין אלון: ויאסר ערפאת, המנהיג הדגול שלך, שאני לא יודע אם אתה מעתיק ממנו או הוא מעתיק ממך, שמדבר על אורניום שאנחנו מפגיזים בו את הערבים – –

עסאם מח'ול: תשאל את שר הביטחון – – –

בנימין אלון: – – והשנאה הזאת שלכם מחלחלת, ובמקום להיות אנשים שמכירים – הרי אתם מכירים אישית פה הרבה חברי כנסת יהודים, הרי יכולתם להיות גשר לשלום, ובמקום להיות גשר לשלום – – – הרמקול עובד?

אברהם הירשזון: כן, עובד.

בנימין אלון: במקום להיות גשר לשלום, אתם מנצלים – – –

אברהם הירשזון: יש בעיה עם הרמקול.

בנימין אלון: הרי יכולים הייתם להיות גשר לשלום בין העם הערבי לעם היהודי כאן בארץ-ישראל, ובמקום זה בחרתם להיות מובילי השנאה.

בנימין אלון: הרצח הנורא של שני הנערים – –

טלב אלסאנע: – – –

בנימין אלון: – – יוסי איש-רן וקובי מנדל בתקוע – הרי לא היה רצח – – –

טלב אלסאנע: – – – המטיף הגדול – – –

קריאות: – – –

אברהם הירשזון: נתתי לך זכות הצעקה.

אברהם הירשזון: אני מבקש.

קריאות: – – –

אברהם הירשזון: אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מח'ול, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אברהם הירשזון: אל תאלץ אותי.

בנימין אלון: הרי הרצח הזה לא היה רצח של מארב מתוכנן של טרוריסטים.

בנימין אלון: הוא היה רצח של ערבים באבנים ובידיים, וצעקו הנערים ואין מושיע להם שעה, שעתיים ויותר.

בנימין אלון: איזו שנאה היתה להם כדי לעשות את זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאיפה למדו את השנאה הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

נסים זאב: – – –

קריאות: – – –

בנימין אלון: כשנתפסים ברמאללה שני מילואימניקים וזורקים אותם מהחלון ותולשים להם איברים, והעם מריע – זה לא מארב של טרור – – –

קריאות: – – –

בנימין אלון: מה שאתם לא קולטים זה שהציבור בישראל מבין – –

אברהם הירשזון: חבר כנסת אלון, עוד דקה.

בנימין אלון: – – שיש לנו כאן עסק עם הסתה ושנאה, שאנחנו, במקום לעדן את זה, הולכים למציאות שהעמים יתרחקו אחד מן השני.

בנימין אלון: תראו, חברי הכנסת הערבים – בנתניה היה ערבי שרץ כנראה בבהלה ואנשים חשבו שהוא קשור לפיגוע שם ותקפו אותו והוא היה בבית-חולים.

בנימין אלון: וכל התקשורת הישראלית וכל גורם רשמי במדינה מדבר על העניין הזה ומחפש מי עשה את זה.

בנימין אלון: ואצלכם – תראו את ההבדל – והציבור היהודי הוא לא טיפש.

בנימין אלון: הציבור היהודי שומע את הדברים האלה ולא ממתין.

בנימין אלון: הוא לא ממתין, תראו את הסקרים, את התזוזה של הציבור היהודי ימינה וימינה וימינה.

בנימין אלון: האמינו לי, אני לא רציתי שיזוזו ימינה – – –

אברהם הירשזון: חבר כנסת אלון.

בנימין אלון: אני מסיים, אדוני.

בנימין אלון: אדוני הפסיד 45 דקות של דברי נועם, אני מייד מסיים.

אברהם הירשזון: אני מאוד אודה לך.

בנימין אלון: אני הייתי מעדיף שהציבור היה זז ימינה מכוח אהבת ארץ-ישראל, מכוח זה שהוא מבין מה זה ציפורי לעם ישראל, מה זה בית-אל לעם ישראל, מה זה שילה לעם ישראל.

בנימין אלון: לא הייתי רוצה שהציבור יזוז ימינה מכוח פחד מן העם השונא שנמצא כאן בארץ.

בנימין אלון: אבל זה מה שאתם גרמתם.

בנימין אלון: ולכן, מחר, כשתזכרו את "יום הנכבה", זכרו מי גרם ל"נכבה" הזאת – המנהיגים הערבים של אותה תקופה.

בנימין אלון: ואם לא תהיו זהירים, הרי אתם תגרמו לעמכם לאסון נוסף.

בנימין אלון: תודה.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

אברהם הירשזון: אני מבקש מכולם להתיישב במקומות, איננו רוצים לחטוף הצבעה.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני פשוט מבקש מחברי הכנסת שהגישו הסתייגויות – אני מבקש להסיר אותן – –

ראובן ריבלין: לא צריך.

משה גפני: – – מכיוון שהיה מדובר על העלאת ההסתייגויות כדי להביע עמדה.

משה גפני: אני מבקש פשוט להסיר אותן כמו שדובר.

משה גפני: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים להצבעה.

אברהם הירשזון: לשם החוק – הסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ותמר גוז'נסקי.

אברהם הירשזון: מי בעד ההסתייגות ומי נגד ההסתייגות – יצביע.

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 2 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 28 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת מ' ברכה, ע' מח'ול ות' גוז'נסקי לשם החוק לא נתקבלה.

אברהם הירשזון: 28 נגד, שמונה בעד.

אברהם הירשזון: ההסתייגות נפלה.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על שם החוק, לפי נוסח הוועדה.

אברהם הירשזון: ההצבעה החלה.

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 3 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 30 נגד – 8 נמנעים – אין שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אברהם הירשזון: ברוב של 30 בעד, שמונה נגד, אין נמנעים – ההצעה אושרה לפי החלטת הוועדה.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 1 של הצעת החוק.

מוחמד ברכה: היושב-ראש.

אברהם הירשזון: כן, אדוני.

מוחמד ברכה: נאמר – – –

אברהם הירשזון: מסירים את כל ההצעות.

אברהם הירשזון: חבר כנסת בני אלון, מסיר?

בנימין אלון: כן.

בנימין אלון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על כל החוק, על-פי נוסח הוועדה.

בנימין אלון: מי בעד?

בנימין אלון: מי נגד?

בנימין אלון: ההצבעה החלה.

בנימין אלון: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 31 נגד – 8 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אברהם הירשזון: 31 בעד, שמונה מתנגדים, ללא נמנעים – הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 6), התשס"א–2001, לפי נוסח הוועדה, נתקבלה בקריאה שנייה.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אברהם הירשזון: ההצבעה החלה.

אברהם הירשזון: מי בעד?

אברהם הירשזון: מי נגד?

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 30 נגד – 9 נמנעים – אין חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 6), התשס"א–2001, נתקבל.

אברהם הירשזון: חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 6), התשס"א–2001, נתקבל בקריאה שלישית ברוב של 30 בעד, תשעה מתנגדים, ללא נמנעים.

אברהם הירשזון: תודה.

אברהם הירשזון: (הטלת מס על טובין המותקנים במבנה), התשס"א–2001

אברהם הירשזון: יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ישראל כץ, מבקש להביא לאישור הכנסת החלטה בדבר אישור מוקדם של צו מס קנייה (הטלת מס על טובין המותקנים במבנה), התשס"א–2001.

אברהם הירשזון: בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לברך אותך לרגל תפקידך.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

ישראל כץ: חברי וחברות הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מוקדם של הכנסת החלטה בדבר צו מס קנייה (הטלת מס על טובין המותקנים במבנה), התשס"א–2001, אשר קובע כי טובין המהווים מערכת להפעלת מכשיר גז כשהם מותקנים במבנה הם טובין טעוני מס.

ישראל כץ: בחוק מס קנייה (טובין ושירותים), התשי"ב–1952, מוגדרים "טובין" כך: לרבות מעלית, הסקה מרכזית וריהוט כשהם מותקנים במבנה וכן טובין אחרים כשהם מותקנים במבנה ששר האוצר קבע אותם בצו, באישור מוקדם של הכנסת בדרך החלטה, שהם טעוני מס בתור מותקנים.

ישראל כץ: הואיל ויש כוונה לעשות רפורמה במס קנייה על מזגנים – מצריך הדבר אישור מוקדם של הכנסת לצו מס קנייה (הטלת מס על טובין המותקנים במבנה), התשס"א–2001, של שר האוצר, המונח על שולחן הכנסת.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת לאשר את החוק המוצע.

ישראל כץ: תודה רבה.

אברהם הירשזון: תודה.

אברהם הירשזון: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על ההחלטה בדבר אישור מוקדם של צו מס קנייה (הטלת מס על טובין המותקנים במבנה), התשס"א–2001.

אברהם הירשזון: מי בעד?

אברהם הירשזון: מי נגד?

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 6 בעד ההחלטה – 11 נגד – אין נמנעים – 3 החלטה בדבר אישור מוקדם של צו מס קנייה (הטלת מס על טובין המותקנים במבנה), התשס"א–2001, נתקבלה.

אברהם הירשזון: 11 בעד, אין מתנגדים, שלושה נמנעים, ההצעה אושרה.

אברהם הירשזון: חד-יומי), התשס"א

אברהם הירשזון: –2001

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים לסעיף ד' בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 43) (תגמול בעד שירות מילואים חד-יומי), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

אברהם הירשזון: יביא את הצעת החוק סגן השר יצחק וקנין.

אברהם הירשזון: בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף למברכים אותך בתפקידך כסגן יושב-ראש הכנסת.

יצחק וקנין: הרבה הצלחה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

יצחק וקנין: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפני

יצחק וקנין: כם דנה בתגמולי המילואים המשתלמים למי שיצא לשירות מילואים חד-יומי.

יצחק וקנין: סעיף 271 בחוק הביטוח הלאומי מבחין בין תגמולים עבור שירות מילואים ממושך ורצוף לבין שירות מילואים חד-יומי, ונקבע בו כי תגמול המילואים ישולם עבור שירות חד-יומי החל מהשירות החד-יומי השלישי בלבד.

יצחק וקנין: ביום 29 באפריל 2001 החליטה ממשלת ישראל, מתוך הכרה בחשיבותו הערכית של שירות המילואים, כי יש לשלם תגמולי מילואים לכלל חיילי המילואים החל מיום השירות הראשון.

יצחק וקנין: עוד החליטה הממשלה להחיל את התיקון האמור על כל שירות מילואים שבוצע מיום 1 ביוני 2001 ואילך.

אברהם הירשזון: סליחה, אדוני סגן השר.

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לשמור קצת על השקט, זה בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: רבותי, היה אוהל מחאה, כל כך הרבה עשו אותם מפגינים שהפגינו עבור תשלום המילואים והסדרי התשלום עבור חיילי המילואים, אז ניתן דקה אחת לעניין הזה.

יצחק וקנין: לאור האמור מוצע לתקן את סעיף 271 לחוק הביטוח הלאומי באופן שיאפשר למוסד לביטוח לאומי לשלם עבור שירות מילואים חד-יומי החל מיום השירות הראשון.

יצחק וקנין: העלות הכרוכה בהצעה זו נאמדת בכ-100 מיליון שקלים, והיא תחולק בין משרד הביטחון ומשרד האוצר.

יצחק וקנין: הצעת חוק דומה הוגשה על-ידי חברת הכנסת נעמי חזן, ואולם נוסח הצעתה מחייב תיקון, מאחר שחסרה בו התייחסות לעניינים הכרוכים בביצוע החוק המוצע.

יצחק וקנין: לפיכך מוצע לקבל את הצעת החוק בנוסח שהוגש על-ידי הממשלה ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים לדיון, ראשון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, ראשית דבר אני רוצה להצטרף לכל אלה המברכים את חבר הכנסת אברהם הירשזון לרגל ניהול ישיבת הבכורה שלו כסגן יושב-ראש הכנסת, ואני בטוח שתמלא את התפקיד הזה בכשרון, בהצלחה, עם השכל הישר שתמיד אפיין את פעילותך הפרלמנטרית.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

מיכאל קליינר: אם התחלנו במסכת ברכות, אני בהחלט חושב שכולנו צריכים לברך על הצעת חוק ראויה זו, שהיתה ראויה זה זמן רב, ואני מברך את סגן השר שהיתה לו הזכות להגיש הצעה שאולי עולה 100 מיליון שקל; אני בדרך כלל מאוד לא מתלהב מהוצאות תקציביות, אבל במקרה הזה מדובר בהוצאה תקציבית נכונה, ראויה, שפותרת בעיה קשה שמטרידה את החברה הישראלית – שבמאבק הזה, בהגנה על הקיום, לא כולם נושאים בנטל, וגם בקרב אלה שמשרתים לא תמיד יש חלוקה שווה.

מיכאל קליינר: לכן אני חושב שהצעד שנעשה היום לגבי תשלום דמי מילואים מהיום הראשון הוא רק צעד ראשון, כך אני מקווה, וגם בהמשך הדרך צריך לפעול למען תיבנה שיטת תיגמולים לחיילי המילואים שבהחלט היא לא כוללנית, אלא מביאה בחשבון את אורך השירות ואולי גם את סוג השירות ואת איכותו.

מיכאל קליינר: אני מניח שגם בתחום הזה תיעשה פעולה כדי שבאמת לא ניתקל בקשיים ובהתמרמרות שנתקלנו בהם בעת האחרונה, במידה רבה של צדק.

מיכאל קליינר: מי שעיניו בראשו מבין, שאם נרצה לשרוד כאן ולהתקיים באזור הזה כמדינה יהודית עצמאית, עם משטר דמוקרטי, אנחנו נצטרך צבא חזק, שיגן עלינו מפני איומים מרחוק ומקרוב, מבחוץ ומבפנים, כדי שנוכל לקיים את מידת הביטחון שאנחנו רוצים להעניק לאזרחי ישראל הנאמנים לה.

מיכאל קליינר: אני מוכרח להביע את צערי על כך שנודע לנו לפני דקות מספר ששוב היה פיגוע ירי חמור עם נפגעים – לא נפגעים קשה, ברוך השם, אבל נפגעים בשכונת גילה, חלק מירושלים בירת ישראל.

מיכאל קליינר: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, קודם כול לאחל החלמה לפצועים, ולהביע תקווה שלא למשך זמן רב נבליג על ירי על אזרחינו בכל חלקי הארץ.

מיכאל קליינר: מבחינתי, הרי אדוני יודע שאין הבדל אם זה כפר-דרום או נצרים או שדרות או ירושלים בירת ישראל, אבל כדאי שיצא מן הבית הזה מסר ברור לכל העולם, שכמו שאין שום מדינה בעולם שהיתה משלימה עם ירי במתכוון על שכונות בבירתה, גם מדינת ישראל לא תשלים ולא תבליג על ירי על ירושלים בירת ישראל.

מיכאל קליינר: לצערי הרב, לא על-ידי פעולת תגמול כזאת ולא על-ידי פעולת תגמול אחרת נוכל למנוע את הירי הזה, לא על-ידי כניסה ל-24 שעות ולא על-ידי כניסה ל-48 שעות, אלא רק אם נודיע לעולם, שההסכמים האלה, הסכמי האווילות האלה, הסכמי אוסלו, אשר הופרו על-ידי הצד השני שלא קיים את ההתחייבות המרכזית שלו לא להשתמש יותר בטרור, לא להזדקק לאלימות כדי לפתור סכסוכים מדיניים – רק על-ידי הודעה לעולם שהסכמי אוסלו בטלים ועל-ידי כניסה, כיבוש השטחים שמסרנו ליאסר ערפאת, כדי שלא יהיה חוטא נשכר – הוא הפר את הסכמי אוסלו, הוא לא קיים את ההתחייבות שלו להימנע מנשק הטרור – אנחנו צריכים להיכנס, לכבוש את שטחי A .A זה גם א"י – ארץ-ישראל.

מיכאל קליינר: נתנו לו תמורת ההתחייבות שלו רובים – ניקח אותם.

מיכאל קליינר: נתנו לו שטחים – ניקח אותם.

מיכאל קליינר: הבאנו אותו ו-40,000 טרוריסטים מתוניס – נדאג שלא יהיו כאן.

מיכאל קליינר: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: לפני שאקרא לדובר הבא, ממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת אפי אושעיה, מבקש למסור הודעה בשם הוועדה.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

אברהם הירשזון: אחריו ידברו חברי הכנסת יגאל ביבי, עופר חוגי ושאול יהלום.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הודעה בשם ועדת הכנסת.

): הריני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות.

): מטעם סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, בוועדת הכספים: חבר הכנסת צבי הנדל יכהן כממלא-מקום במקום חבר הכנסת מיכאל נודלמן, שנכנס כחבר קבוע בוועדה.

): בוועדת החוץ והביטחון: חבר הכנסת אליעזר כהן יכהן כממלא-מקום במקום חבר הכנסת בנימין אלון, שנכנס כחבר קבוע בוועדה.

): בוועדת הכלכלה: חבר הכנסת בנימין אלון יכהן בוועדה במקום חבר הכנסת יורי שטרן.

): תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: (קריאה ראשונה)

אברהם הירשזון: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו באולם.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת עופר חוגי – איננו באולם.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת שאול יהלום – איננו באולם.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו באולם.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת זבולון אורלב – איננו באולם.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת נחום לנגנטל – איננו באולם.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת משה גפני – מוותר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת עזמי בשארה – מוותר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מוחמד כנעאן – מוותר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת איוב קרא – מוותר.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ויצמן שירי – איננו באולם.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד וחבר הכנסת מאיר פרוש.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מנטרה קבועה לאחרונה היא לתקוף את חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: גם חבר הכנסת דהאמשה, שלא מקשיב, הוא אחד מהמותקפים.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת דהאמשה, כשאתה יושב פה אתה מבקש שקט.

אברהם הירשזון: אנא ממך, תעזור לי.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בני אלון קם בנאומו הקודם ובלהט אמר כאילו חברי הכנסת הערבים יציינו מחר דקה דומייה במסגד וכדומה.

אחמד טיבי: היות שאני חבר כנסת ערבי, אני אומר לך שאני לא יודע על כך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אני לא יודע על כך.

אחמד טיבי: הנה אחד שיזם את הקמת המסגד, גם הוא לא יודע על כך.

אחמד טיבי: ואנחנו לא מבינים מה הקשר.

אחמד טיבי: ב.

אחמד טיבי: אני לא חושב שאירוע כזה יתקיים מחר בכנסת.

אחמד טיבי: אני חושב שזה לא נכון, מיותר.

אחמד טיבי: אגב, אם תהיה צפירה אני אקום, אין ספק, אבל אני חושב שבכנסת זה לא יאה, זה לא המקום, זה לא מתאים.

אחמד טיבי: על כן, אנא לא להתייחס לזה כאל משהו שנוגע לכלל חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: אני חושב שזה לא יהיה.

אחמד טיבי: היום גם יצא עמיתי חבר הכנסת קליינר בהודעה לעיתונות, שבאופן מעשי הוא רוצה להעמיד את חברי הכנסת הערבים – אני בתוכם, הוא ציין שמות אפילו – מול כיתת יורים, על בגידה.

תמר גוז'נסקי: ליברמן כבר אמר את זה פעם.

אחמד טיבי: ליברמן אמר את זה.

אחמד טיבי: קליינר הוא הרי הסמן הימני של הפוליטיקה הישראלית – – –

אליעזר כהן: היה מת להיות.

אחמד טיבי: מה לעשות, הוא הסמן הימני.

אחמד טיבי: אתה חבר קואליציה, הוא לא.

אחמד טיבי: אני חושב שיש כאן מחול דמים פוליטי.

אחמד טיבי: יש כאן ניסיון לסמן את חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: וכי למה?

אחמד טיבי: בשל העובדה שאני צוטטתי כאילו אמרתי שסגנון חטיפת החיילים הוא בכלל המצאה ישראלית, כי ישראל חטפה ראשונה לבנונים בדרום-לבנון, והסגנון הזה נמשך על-ידי "חיזבאללה".

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: מה לעשות?

אחמד טיבי: זו עובדה.

אחמד טיבי: ב.

אחמד טיבי: אין בזה כדי להצדיק כהוא זה חטיפה מצד זה או אחר.

אחמד טיבי: תמיד אמרתי שאני מתנגד לחטיפות, אבל מי אמר שמה שמותר לישראל אסור לאחרים?

אחמד טיבי: זה אסור לשני הצדדים, ועדיף היה, שמי שנסוג מדרום-לבנון ישחרר את כל האסירים הלבנונים, ייסוג מחוות-שבעא, ולא היו מתרחשות חטיפות, קרוב לוודאי.

אחמד טיבי: יש לי אמפתיה רבה לכל המשפחות, לרבות משפחות החטופים, ורצוי לפתור את בעיית כל החטופים באזור, לבנונים, ישראלים, ישראלים ולבנונים.

אחמד טיבי: אבל אין צד אחד שמגיע לו או מותר לו יותר מאשר לאחרים, בעיקר אין סימטריה בין כובש לנכבש.

אחמד טיבי: אבל גם אם יש חילוקי דעות, חבר הכנסת וקנין, זה לא צריך להביא חבר כנסת בבית הזה להעמיד חברי כנסת אחרים מול כיתת יורים.

אחמד טיבי: אגב, בסוף הוא ויתר לנו, חבר הכנסת מחאמיד, והוא אמר: בסדר, לא כיתת יורים, בית-דין לבגידה.

יצחק וקנין: אולי הוא הציע כיסא חשמלי.

אחמד טיבי: לא, אני חושב שזה כיתת יורים.

אחמד טיבי: במקום חמש הוא הסתפק בשלוש.

אחמד טיבי: אני חושב שיש כאן הידרדרות מסוכנת של הבעת דעה שהיא לא לגיטימית.

אחמד טיבי: אגב, אני מתנגד תקיף ביותר לדעותיו של חבר הכנסת קליינר.

אחמד טיבי: אני חושב שהוא מציג דעות פאשיסטיות.

אחמד טיבי: דעתי על השקפת חייו של בני אלון ידועה, אבל בחיים לא אקרא שיכניסו לו כדור בראש, לא לו ולא לקליינר ולא לאף אחד מהימין.

אחמד טיבי: אני אשתדל לשכנע שהוא טועה, ואני משוכנע שהוא טועה, אבל בחיים לא אגיד שצריך להעמיד את חבר הכנסת כהן מול כיתת יורים.

אליעזר כהן: גם אני לא אומר את זה עליך.

אחמד טיבי: נכון.

נסים זאב: אבל להסית עם שלם – – –

אחמד טיבי: זה שאני מציג עמדה לאומית שונה משלך, זה לא נקרא הסתה.

אחמד טיבי: אנחנו נתקלים לאחרונה באמירות על הסתה בטלוויזיה הפלסטינית.

אחמד טיבי: אגב, בשבת הופעתי בבת-ים ובדיוק אמרו לי עיתונאים והקהל: כל הזמן בטלוויזיה הפלסטינית משדרים תמונות של הרוגים פלסטינים, של ילדים, של פצועים, של הפגנות.

אחמד טיבי: זה נקרא הסתה?

אחמד טיבי: אומרים לי: למה ההסתה הזאת?

אחמד טיבי: למה כל הזמן משלהבים את היצרים?

אחמד טיבי: ואני שואל: מה חמור יותר, להרוג ילד או לשדר את תמונת הילד ההרוג?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אברהם הירשזון: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

נסים זאב: עדיף לא להסית את הילד לצאת לקרב ולזרוק אבנים.

אחמד טיבי: הילדה נהרגה בתוך הבית, ביד שלה היה – – –

רחמים מלול: היה לה מוצץ בצורת כדור.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מחאמיד, בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני רוצה להתייחס לאותה מסכת שקרים משומנת, שהולכת וגדלה ומתפתחת גם בכנסת וגם מחוצה לה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, למסכת הזאת יש השלכות מאוד מסוכנות.

האשם מחאמיד: אם מחר ברחוב או באיזה מקום יהיה רצח על רקע פוליטי, אני לא אתפלא.

האשם מחאמיד: כאשר באים ואומרים שמחר הולכים למסגד, או עומדים דקת דומייה בכנסת והולכים בתהלוכה עד אל-אקצא – אדוני, זה שקר.

האשם מחאמיד: אפילו שזה כתוב בעיתון, חבר הכנסת אלון, זה נשאר שקר.

האשם מחאמיד: יכול להיות שהשקר הוא אמנות אצל חלק מהאנשים, אבל לשקר אין תקומה ואין תוחלת חיים.

האשם מחאמיד: אני נגד זה, אדוני.

האשם מחאמיד: זה לא היה, ואף חבר כנסת לא אמר את זה, ואין דבר כזה.

האשם מחאמיד: אחר כך אומרים: חברי הכנסת הערבים.

האשם מחאמיד: דבר שני, אחמד טיבי אמר שהוא מצדיק חטיפת חיילים.

האשם מחאמיד: אתה מבין, כמעט אותי הצליחו לרמות.

האשם מחאמיד: אני תפסתי אותו במסדרון ואמרתי לו: מה כתוב שם?

האשם מחאמיד: הוא אומר לי: לא אמרתי.

האשם מחאמיד: אז למה מסלפים?

האשם מחאמיד: יש פה מטרה, יש אוריינטציה מסוימת לשקרים האלה.

האשם מחאמיד: אדוני, שקר אחר, שקר שלישי יופיע מחר בעיתונות.

האשם מחאמיד: אני לא אגיד באיזה עיתון כי זה לא מעניין אותי, אבל שקר חדש יופיע מחר, שבו ייכתב שאני מעביר אינפורמציה ליאסר ערפאת.

אחמד טיבי: אתה אישית.

האשם מחאמיד: אני אישית.

האשם מחאמיד: זה יופיע מחר בלשונו של חבר כנסת מסוים; חבר הכנסת הזה קצת גבוה, אני לא אגיד מי זה, קצת קירח.

האשם מחאמיד: מחר זה יופיע בעיתונות.

אחמד טיבי: – – –

האשם מחאמיד: יכול להיות.

האשם מחאמיד: אני לא אגיד מי זה כדי לא לקלקל לעיתונאי את הסיפור.

האשם מחאמיד: מחר זה יופיע.

אברהם הירשזון: הוא מאוד מודה לך.

האשם מחאמיד: אני הגון.

אברהם הירשזון: פשוט הצלחת לרגש אותי עכשיו.

האשם מחאמיד: ברצינות.

האשם מחאמיד: מחר תקרא את העיתון הזה, תקרא את כל העיתונים בעצם.

האשם מחאמיד: שקר אחרון שאני חייב לציין אותו, אדוני היושב-ראש, הייתי ביום חמישי בעזה כאשר נפלו הטילים על המפקדה בעזה.

האשם מחאמיד: בתקשורת הופץ שהופצצו כל מיני מפעלי תעשייה למרגמות.

האשם מחאמיד: אני הייתי במקרה 100 מטר מההפצצות האלה והלכתי לראות מה קורה.

האשם מחאמיד: מה התברר, אדוני?

האשם מחאמיד: כדור לא היה שם.

האשם מחאמיד: אלה היו נגרייה ומסגרייה.

האשם מחאמיד: הכול בער באש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

האשם מחאמיד: אני לא יודע מה זה.

האשם מחאמיד: אני עמדתי ליד האש ושום דבר לא התפוצץ.

האשם מחאמיד: למה משקרים, למה מרמים לאורך כל הדרך?

מרדכי משעני: עוד מעט תגיד שבכלל לא יורים מרגמות משם.

האשם מחאמיד: אני מציין עובדה שהיה שם שקר.

האשם מחאמיד: מסביב למקום יש בתי-ספר, יש ילדים.

האשם מחאמיד: מפציצים.

מרדכי משעני: מי שם את המטענים?

מרדכי משעני: מי יורה מרגמות?

צבי הנדל: הם עושים את זה רק בשביל להרגיע אותי – הנה הפצצנו משהו.

האשם מחאמיד: בדיוק.

האשם מחאמיד: אתה חכם לפעמים, אני נשבע לך.

האשם מחאמיד: ממש חכם לפעמים.

האשם מחאמיד: עלא כיפאכ.

צבי הנדל: אתמול היו מהומות בכל עזה, הרסו כמה בתים.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת הנדל, אנחנו באמת התגעגענו אליך, אבל בבקשה.

צבי הנדל: נכון שמשעמם בלעדי?

אברהם הירשזון: כן, אבל אתה יכול קצת להירגע עכשיו.

האשם מחאמיד: הייתי רוצה לראות אותך עובר משם לתוך ישראל, ואז באמת יהיה מעניין.

צבי הנדל: אני בתוך ישראל.

צבי הנדל: אני בארץ-ישראל, בגוש-קטיף, מרכז הארץ.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, השקרים מאוד מפחידים, ותזכרו מה עשו שקרים לאורך ההיסטוריה.

האשם מחאמיד: על סמך השקרים האלה מרשים לחברי הכנסת לומר מעל הדוכן הזה: אנחנו ואתם – אנחנו נתגבר עליכם, אנחנו ננצח אתכם.

האשם מחאמיד: מדברים אל חברי הכנסת בשפה כזאת.

האשם מחאמיד: בושה, אדוני.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, אם הוא יהיה באולם.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, בראשית דברי אני רוצה לברך אותך על התפקיד החדש.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

האשם מחאמיד: גם אני מברך אותך.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לך על הברכות.

מוחמד כנעאן: אדוני, הקשבתי לדברי ההבל של אחדים מחברי הכנסת, שמנצלים ציטוט שטותי, שאין לו כל יסוד במציאות, שנתן חבר כנסת זה או אחר, ומנסים להשמיץ ולנגח ולאיים על חברי הכנסת הערבים.

מוחמד כנעאן: אני רוצה לחזור על זה, אדוני היושב-ראש, שוב ושוב, כדי שיבינו חברי הכנסת קליינר וחבריו, שאנחנו נמצאים בבית הזה בזכות ולא בחסד; בזכות האוכלוסייה הערבית שבחרה אותנו, ולא מחכים לחסדיהם של קליינר ושל הנדל ושל אחרים.

צבי הנדל: שהם נגד המדינה.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד לך משהו, ותעביר לו: אתם לא תפחידו אותנו, לא תאיימו עלינו.

מוחמד כנעאן: אנחנו לא נפחד משום איום.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד לך עוד דבר כדי שתבין: מי שמאיים עלינו בצורה כזאת או אחרת, הוא יראה את עצמו מאוים.

מוחמד כנעאן: אנחנו כאן חיים בזכות, אנחנו חיים לפני קליינר ולפני אחרים שמאיימים עלינו, ואת זה אתם חייבים לדעת פעם אחת ולתמיד.

מוחמד כנעאן: מעבר לזה, אדוני היושב-ראש, ציפיתי מחברי הכנסת שידברו מלה אחת על מה שמתרחש בארץ, על האבטלה שהולכת וגדלה, על 18 יישובים ערביים מתוך 21 שתופסים את המקומות הראשונים באבטלה.

מוחמד כנעאן: ציפיתי מסגן שר העבודה והרווחה שידבר על התוכניות של משרד העבודה והרווחה, ציפיתי מחברי כנסת יהודים, שמדברים על חברי כנסת ערבים, שידברו על זה, על מה שכואב לחברי הכנסת הערבים, על מה שכואב לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד כנעאן: כל הזמן איומים והסתה והסתה.

מוחמד כנעאן: מעבירים ציטטות או ידיעות מהעיתונות כשקרים ומאמינים לשקרים שלהם, על מנת להשמיץ את חברי הכנסת ולאיים, ולאחר מכן גם להסית את הרחוב היהודי נגד חברי הכנסת.

מוחמד כנעאן: לדעתי, אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן שגם בבית הזה יפסיקו לדבר ויפסיקו לאיים, אלא ידברו באופן ענייני על מה שכואב.

מוחמד כנעאן: היום יש לאוכלוסייה הערבית אלפי בעיות.

מוחמד כנעאן: לא שמעתי אף נואם שדיבר על הריסת הבתים בנגב, לא שמעתי אף נואם שמדבר על כך שממשלת ישראל החליטה כל מיני החלטות ולא קיימה אותן עד היום הזה, רק שיקרה לאוכלוסייה הערבית ומשקרת.

מוחמד כנעאן: אני רוצה לשמוע חבר כנסת שיגיד, שאכן קיבלנו החלטות ולא קיימנו אותן, ועל כן האוכלוסייה הערבית מתרעמת ומתקוממת ומפגינה והיא תפגין גם בעתיד.

מוחמד כנעאן: כשבאים לדבר על הדברים הכואבים, על הדברים שנוגעים לכל אזרח בחיי היום-יום של הערבים, אף אחד לא רוצה לשמוע.

מוחמד כנעאן: אין אף שר בממשלת ישראל שרוצה לשמוע אותנו.

מוחמד כנעאן: לא על השטויות שמדברים קליינר וחבריו.

מוחמד כנעאן: על זה אנחנו נאבקים, על זה אנחנו מדברים.

מוחמד כנעאן: מי שרוצה למנוע אלימות ורוצה למנוע שפיכות דמים, עליו לחזור באופן מיידי לשולחן המשא-ומתן וליישם את ההסכמים שנחתמו עם הרשות הפלסטינית, ליישם את החלטות מועצת הביטחון בנושא המזרח התיכון ולהפסיק להתעלם מכל ההסכמים ומכל ההחלטות ורק להשמיץ ולהשמיץ את הצד השני.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, לצערי הרב רק אתמול קראתי בעיתון, ואילו היה זה ערבי לא היה רואה את האור, כמו גיא רייף, שירה על שתי תחנות משטרה על מנת להאשים את האוכלוסייה הערבית, על מנת להצית את השטח.

מרדכי משעני: אולי גם זה שקר?

מרדכי משעני: אתה כבר קובע שהוא ירה?

מוחמד כנעאן: באמת תפסיק, איפה אתה חי?

מוחמד כנעאן: אתה חי במדינה בכלל?

מרדכי משעני: אל תענה לי ככה, אל תעשה לי ככה עם היד, אל תזלזל.

מוחמד כנעאן: איפה אתה חי?

מוחמד כנעאן: אתה לא חי בכלל במדינה הזאת.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת כנעאן, אתה צריך לסיים.

מוחמד כנעאן: מקרה כזה לא צריך להיות במדינה מתוקנת, המכבדת את עצמה.

מוחמד כנעאן: אני מקווה שעוד נשמע על זה.

מוחמד כנעאן: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אברהם הירשזון: אחריה – חבר הכנסת אברהם שוחט, ואחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרשה לי, אדוני, לברך אותך על מילוי התפקיד.

תמר גוז'נסקי: ראינו פה חברי כנסת חדשים יחסית שקיבלו את התפקיד, ואתה נמצא פה הרבה שנים בכנסת, ואני שמחה שתמלא את התפקיד.

צבי הנדל: זאת לא מחמאה גדולה.

צבי הנדל: בוותק שלו הוא היה יכול להיות כבר שר.

אברהם הירשזון: אבל אז הייתי נאלץ לעזוב אותך פה לבד, חבר הכנסת הנדל, ואני לא יכול לעשות את זה.

תמר גוז'נסקי: אם שמת לב, ככל שממשלה גדולה יותר, הנוכחות שלה במליאה קטנה יותר.

תמר גוז'נסקי: כפי שאדוני שם לב, אף שהוסיפו גם שולחן אמצעי, מספר השרים פה הוא, נדמה לי, אפס.

תמר גוז'נסקי: לא? אני טועה?

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, בקשר לחוק עצמו, רציתי לומר שמוטב מאוחר מאשר אף פעם לא, והצדק עם חיילי המילואים צריך להיעשות.

תמר גוז'נסקי: לא היתה מעולם שום סיבה שחיילי המילואים "יתרמו" יום עבודה או ימי עבודה, כאשר ממילא עצם השירות במילואים יוצר קשיים ידועים בעבודה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר משהו בהקשר זה של הצבא ושל השירות הצבאי, על הפשע שאנחנו עושים כחברה, כאשר אנחנו מעמידים נערים בני 18, 19, 20, מול דילמות בלתי אפשריות במהלך השירות שלהם בשטחים.

תמר גוז'נסקי: אני נפגשת עם אנשים, עם צעירים וגם עם ההורים שלהם, ואני חושבת שהמצב הזה יכול להוביל לשתי תוצאות גרועות.

תמר גוז'נסקי: האחת היא צורה הדרגתית של התקרנפות והתבהמות ואובדן רגש כלפי הסבל של הזולת, ואז אתה יורה.

תמר גוז'נסקי: אחר כך אתה שומע במי פגעת וזה כבר לא משנה כי אתה כבר מחוסן.

תמר גוז'נסקי: האפשרות השנייה היא, שהיורה לוקח ברצינות ובכאב את מה שהוא עשה, הוא חוזר הביתה רדוף סיוטים וזקוק אחר כך לטיפולים שנמשכים שנים.

אליעזר כהן: כמו הצלף שירה בילדה בחברון?

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לך, ששום רצח של שום ילד לא מוצדק.

תמר גוז'נסקי: אם היית שומע אותי קודם, כבר יצא לי לדבר על זה היום, אני לא מסכימה לשום דרך שבה מנסים להציג את מותם של ילדים כמשהו שמקדש משהו.

תמר גוז'נסקי: לכן בנושא הזה עמדתי היא חד-משמעית.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מטפלים היום בכל מיני חיילים ממלחמות עבר, שמגיעים לכנסת פעם כיוון שהם היו הלומי קרב ופעם מסיבות אחרות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו קוראים תיאורים על בדיעבד, אבל היום, היום רבבות חיילים נמצאים במקום שהם לא צריכים להיות בו, ממלאים תפקידים נוראיים שאנחנו מטילים עליהם, ואני אומרת שנוסף על כל הפשעים ונוסף על כל הזוועות של הכיבוש, גם את השטר של הזוועה הזאת אנחנו נצטרך פעם לפרוע.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, גברתי.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת אברהם שוחט, ואחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומך כמובן בהצעת החוק שהממשלה מביאה כאן לגבי תגמול בעד שירות מילואים חד-יומי, זה דבר צודק וחשוב.

מאיר פרוש: טוב שנקדם את החוק הזה ונשתדל שהוא יעבור במהירות, עד שהוא יגיע לכאן שוב לקריאה שנייה ושלישית ולאישורו הסופי.

מאיר פרוש: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לדבר על מה שהתברר לנו היום בדיון בוועדת הכספים.

מאיר פרוש: ידוע לכולם שהממשלה הקודמת אישרה את תוכנית "אופק", טיפול נקודתי ב-11 יישובים, כאשר כל יישוב צבוע כסף ממשרדי הממשלה, ומתוכנן מה יעשו בתחום החינוך, השיכון, התשתיות, בתחום העבודה והרווחה ובנושאים מנושאים שונים כדי לעזור ליישובים שמשוועים וזועקים לעזרה.

מאיר פרוש: עוד מעט אתייחס להחלטה שאין לה כיסוי תקציבי מלא, אבל בהחלטת הממשלה נאמר, שמלבד אותם 11 יישובים יביאו בפני הממשלה בתוך שבועיים הצעה לכלול גם יישוב חרדי.

מאיר פרוש: משום-מה, אף שכבר עברה יותר משנה מאז אותה החלטה, עד עצם היום הזה לא הביאו בפני הממשלה הצעה על הכללת יישוב חרדי במסגרת אותם יישובים שיזכו בטיפול הנקודתי.

מאיר פרוש: לא שאין בקשות, לא שהיישובים החרדיים כמו ביתר-עילית, מודיעין-עילית, רכסים, בני-ברק או עמנואל לא הגישו בקשות; הבקשות הוגשו, גם נבדקו והוגשו המלצות, אבל הממשלה לא החליטה.

מאיר פרוש: מתברר דבר נוסף.

מאיר פרוש: ניקח לדוגמה את ירוחם, שנכללת באותם 11 יישובים.

מאיר פרוש: גם ביישובים אלה, כאשר משרד החינוך מקצה כסף, הכסף הוא כסף ממשלתי ממשרד החינוך ועזרה ממשרד האוצר, חיצונית יש איזו עזרה מסוימת.

מאיר פרוש: אני מנצל את ההזדמנות שנמצא פה אתנו סגן שרת החינוך, הרב משולם נהרי, והוא בוודאי מכיר את הבעיה.

מאיר פרוש: גם באותם יישובים שיש לגביהם החלטה לטיפול נקודתי לפחות עד לקדנציה הזאת, משרד החינוך אמר שהוא לא מטפל בכל מה שקשור לחינוך העצמאי או ל"מעיין החינוך התורני".

אברהם הירשזון: כל זה למה?

מאיר פרוש: אולי אתה צריך לענות, כיושב-ראש יש לך אפשרות לומר את המשפט הגס הזה.

מאיר פרוש: אני מתבייש לומר שזה מכיוון שאנחנו חרדים ולחרדים לא נותנים.

מאיר פרוש: זו מלה גסה ויורידו אותי מהדוכן אם אני אומר מלים גסות כאלה.

מאיר פרוש: אתה כיושב-ראש יכול לומר שהסיבה היא פשוטה: מכיוון שאנחנו חרדים.

מאיר פרוש: אגב, ביוזמתי דנה ועדת הכספים לפני חודשים מספר על הנושא שלי, שהוא הכללת יישוב חרדי, וגם על הכללת יישוב מהמגזר הערבי.

מאיר פרוש: אני אומר את זה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

מאיר פרוש: כאשר אנחנו מבקשים להשוות תנאים, אנחנו גם מצפים לעזרה.

מאיר פרוש: לפעמים אנחנו פונים גם לאומות העולם בדבר שוויון או עזרה, כי פוגעים בנו.

מאיר פרוש: באיזה פנים אנחנו הולכים אל אומות העולם?

מאיר פרוש: באיזה פנים אנחנו מסתובבים פה בקרב עמנו ומדברים על דברים כאשר משרדי ממשלה מפלים בין ילד לילד מכיוון שזה לומר במגמה של חינוך חרדי וזה לומד במגמה של חינוך ממלכתי או ממלכתי-דתי?

מאיר פרוש: אני חושב שהכנסת צריכה לומר את דברה בעניין.

מאיר פרוש: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת יובל שטייניץ.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת ענת מאור.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת בנימין אלון – בבקשה, אדוני.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה.

אברהם הירשזון: אם הם לא יהיו, נמשיך ברשימה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הערה אחת לפני ההתייחסות לעצם החוק.

בנימין אלון: אם חברי הכנסת הערבים לא מקבלים את מה שכתוב היום ב"ידיעות אחרונות" על מה שמתכוננים לעשות מחר, זה מאוד משמח.

בנימין אלון: שיטפלו בזה מול העיתונאי, הוא נמצא כאן ומוכר לכולנו, זו הכתובת, ולא כאן מעל דוכן הכנסת.

בנימין אלון: אני קראתי וציטטתי עיתון של היום, זה לא מהארכיון.

בנימין אלון: אני שמח שהם חושבים על הנושא הזה ושבכלל הם מתחילים לשים לב איך הם נשמעים בציבור.

בנימין אלון: מוטב מאוחר מאשר אף פעם לא, ועדיין אפשר לשנות את הסגנון ולחזור בתשובה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, לעצם החוק.

בנימין אלון: היה היגיון כלשהו בעבר בכך שחייל מילואים שיצא לתקופה של יותר משלושה ימים היה מקבל את כל ההחזר דרך הביטוח הלאומי, אבל אם היו קוראים לו למילואים חד-יומיים ולא היתה הצטברות – כלומר זה לא היה הופך לשיטה שבה כל פעם קוראים לו למילואים רק ליום אחד – לא היו מחזירים לו את התשלום.

בנימין אלון: עכשיו החליטה הממשלה, בהתאם לכל ההטבות האחרות ביחס לחיילי המילואים, לשנות את זה ולשלם גם על מילואים של יום אחד.

בנימין אלון: אני מברך על החלטת הממשלה.

בנימין אלון: אני חושב שהעניין לא מתחיל ונגמר רק בכסף.

בנימין אלון: העניין של המילואים יש בו קצת יותר מאנומליה, וגם במצב חירום כמו שלנו, לא טוב להשתית צבא על כוחות מילואים.

בנימין אלון: חייבת להיעשות היערכות מחדש, עם חשיבה יצירתית, המדינה לא יכולה להשתית את צבאה על כוחות המילואים.

בנימין אלון: זה לא רק עניין של כסף, כסף זו בעיה מרכזית אבל לא בלעדית.

בנימין אלון: חקלאי שיש לו משק והוא צריך לסגור אותו ל-30 או ל-45 יום, אם הוא קצין, סוחר שפותח עסק חדש והוא צריך להיעלם מהעסק שלו לתקופה של חודש – זו מציאות קשה.

בנימין אלון: בגיל מסוים ההשתמטות גדולה מאוד, אני מדבר על אלה שכן שירתו בצבא ושאולי עשו מילואים תקופה קצרה.

בנימין אלון: אני מוכרח לומר, שלפעמים אני מבין את החיילים, כי הדבר קשה להם ולפעמים בלתי נסבל.

בנימין אלון: העול נופל על חבורה מאוד מצומצמת, בעיקר זו שמשרתת שירות קרבי, כי לצבא לא משתלם לקרוא למילואים חיילים שלא משרתים שירות קרבי, הצבא מנסה לצמצם בזה כי זה עולה כסף לקופה.

בנימין אלון: אינך יכול לצפות מאדם שרוצה לפתוח בחיים אזרחיים, חיים מסחריים, חיים שבהם הוא יפרנס את ביתו, שידע שבאופן קבוע בכל שנה הוא מנוטרל כך וכך ימים מהעסק, מהמשק או מכל דבר אחר, ושיסבול את זה.

בנימין אלון: אנחנו חייבים לתת תשובה על הנושא בהיערכות עקרונית.

בנימין אלון: אחד הרעיונות שהועלו, יש הרבה בחורים שאחרי שסיימו את השירות הסדיר הקרבי שלהם – גם אם הם אינם קצינים – היו מוכנים תמורת שכר מלא להוסיף חצי שנה.

בנימין אלון: זו תהיה חצי שנה שבה הם יקבלו משכורת מלאה, כך הם באותה אווירה, הם עוד לא התפנקו באזרחות, והערך שלהם הוא גדול מאוד מבחינת הצבא.

בנימין אלון: זה לא ישבש את המשק.

בנימין אלון: אם היינו מגיעים למצב שבו המילואים היו מתרכזים באמת רק באימון השלדי, באימון האוגדה, באימון החטיבה ובאימון הגדוד, ואת כל הביטחון השוטף אפשר לתת לדברים אחרים, גם מצב הרוח היה אחר, גם ההתייחסות היתה אחרת, מספר ימי המילואים היה הרבה יותר קטן.

בנימין אלון: אני מעריך את העשייה הזאת של הממשלה אבל לא זה טיפול השורש של הנושא.

בנימין אלון: גם אם יהיה כסף ליום מילואים אחד זה יפה, אבל זה לא מה שיפתור.

בנימין אלון: הגיע הזמן שאנחנו, המחוקקים, אם זה בוועדת החוץ והביטחון ואם זה במליאה, והממשלה כממשלה, ומשרד הביטחון וצה"ל, ייתנו את דעתם על אפשרות אחרת.

בנימין אלון: אנחנו 53 שנה אחרי הקמת המדינה, נכון שאנחנו במצב חירום, אבל יש דרכים אחרות כדי לגרום לשירות מילואים קצר יותר.

בנימין אלון: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אבשלום וילן.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת יצחק גאגולה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת עסאם מח'ול – בבקשה, אדוני.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת מוסי רז, חבר הכנסת אילן גילאון, חבר הכנסת זאב בוים.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני דווקא מקבל את הצעת החוק הזאת.

עסאם מח'ול: אני חושב שהיא צריכה להוות אלטרנטיבה ביחס לכל השאלות העומדות על הפרק, על סדר-היום הציבורי וביתר שאת בחודשים האחרונים – שאלת אנשי המילואים, שאלת ההטבות, שאלת הסטודנטים ושאלת ההקלות שהם יקבלו.

עסאם מח'ול: אני חושב שצריך להביא בחשבון, שבין שתי האופציות, בין האופציה של תשלום עבור שירות צבאי – ואני אומר, יכול להיות שצריך לחשוב במושג הזה בכלל על השירות הצבאי – לבין הפיכת השירות הצבאי או המילואים לסיבה להטבות רחבות ידיים ברמה הציבורית, אני הייתי הולך על הכיוון המוצע בהצעת החוק הזאת, כי אני חושב שברגע שאנחנו הופכים את השירות הצבאי לנקודת מוצא למתן הטבות, לא רק שאתה יוצר אפליה בתחומים שלא נוגעים לשירות הצבאי, אלא אתה יוצר מציאות שרוב הציבור, רוב אותה שכבה של גיל מסוים או אותה שכבה בציבור, סטודנטים למשל, מבקשי משכנתה למשל, אלה שמחפשים זכות דיור למשל – אתה מראש מפלה קבוצה מסוימת בגלל זה שהיא שירתה בצבא ואתה לא משאיר בחברה מספיק כוח שיאבק על טובת ההנאה הזאת, על הזכות הזאת, כדי שתהיה זכות שוויונית.

עסאם מח'ול: כי הזכות לדירה, למשל, לא נוגעת לשירות הצבאי.

עסאם מח'ול: הזכות למלגה לא נוגעת לשירות הצבאי.

עסאם מח'ול: אז מי שמשרת בצבא – תנו לו על זה שהוא שירת, אבל אל תפלו אותו לעומת אחרים בחברה בתחומים אחרים שלא נוגעים לעניין הזה.

עסאם מח'ול: ולכן אנחנו חייבים לחשוב על הדרך שבה, בלי לפגוע, בלי להתעמת לפחות בנושא הזה בין כאילו אלה שמשרתים ואלה שלא משרתים – אבל להתנגד בתכלית ההתנגדות לניסיון ליצור אפליה כאילו בהסכמה כללית או בהסכמה כמעט כללית על בסיס זה שזה שירת במילואים וזה לא שירת במילואים.

עסאם מח'ול: ולכן אני אומר: זה הכיוון שיכול, כאילו, לתגמל את אלה שמשרתים.

עסאם מח'ול: שירתת יום – תקבל יום.

עסאם מח'ול: שירתת חודש – תקבל חודש.

עסאם מח'ול: אבל אי-אפשר לסחוב את זה לחיים האזרחיים אחר כך ולבקש הטבות מול אותם אנשים שלא משרתים בצבא ולא נקראים למילואים רק בגלל זה שהם לא נקראים למילואים.

צבי הנדל: אין לך בושה.

צבי הנדל: אין לך בושה.

צבי הנדל: הכול מותר.

עסאם מח'ול: כשאתה מדבר על בושה רק צריך לצחוק, רק צריך לדעת כמה ציני המצב שבו אתה, דווקא אתה, עוד חסר שאתה תדבר על מוסר עכשיו ועוד תדבר על צדק.

עסאם מח'ול: לכן אני חושב שאתה צריך להתבייש לך, כי אתה מחפש תירוצים לאפליה, אתה מחפש סיבות לאפליה, אתה מחפש סיבות.

עסאם מח'ול: כדי להפיץ, לעבוד כמפיץ פיצה, כתוב לך שם שאתה צריך להיות אחרי מילואים או אחרי צבא.

עסאם מח'ול: מה הקשר?

עסאם מח'ול: מה הקשר?

עסאם מח'ול: אם אתה לא מנסה להשתמש בכלי הזה כדי לנהל אפליה על בסיס גזעני – אתה, בדיוק, זאת הדוגמה האמיתית הטובה ביותר כדי להגיד למה נחוץ לעשות את הסוויץ' הזה בחשיבה.

צבי הנדל: אתה לא גזעני.

עסאם מח'ול: לא, אתה גזעני.

אברהם הירשזון: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

אברהם הירשזון: אחריו, רבותי – – –

צבי הנדל: – – –

אברהם הירשזון: סליחה, חבר הכנסת הנדל.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת מוסי רז, חבר הכנסת אילן גילאון, חבר הכנסת זאב בוים.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת קולט אביטל – בבקשה, גברתי.

קריאה: מי אחריה?

אברהם הירשזון: אחריה – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחרי כן אתה.

אברהם הירשזון: גברתי, בבקשה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אני שמחה שנפל בחלקי להשתתף בדיון שאתה יושב-ראש בו, ואני רוצה לצרף את ברכותי ואת איחולי – –

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לך, גברתי.

קולט אביטל: – – להצלחתך, ובקשר לכך אני ארשה לעצמי גם להגיד כמה מלים בסוף דברי.

בנימין אלון: סליחה שאני מפריע, כי אני לא בירכתי.

בנימין אלון: לי נדמה – – –

אברהם הירשזון: זאת הישיבה השנייה.

בנימין אלון: שנייה?

אברהם הירשזון: כן.

קולט אביטל: כן.

אברהם הירשזון: קראתי אותך לסדר בפעם הראשונה.

קולט אביטל: זה לא על חשבון זמני, אני מקווה.

אברהם הירשזון: בהחלט לא.

אברהם הירשזון: אני אהיה נדיב עם הזמן.

קולט אביטל: לצערנו, דווקא – – –

אברהם הירשזון: ככל שהברכות יתארכו – כך הזמן יהיה יותר נדיב.

קולט אביטל: לצערנו, דווקא בימים כאלה, כשעיני כולנו נשואות לביטחון, לביטחון האישי, לביטחון הקולקטיבי של אזרחי ישראל, אני חושבת שיש חשיבות להצעת החוק שאנחנו דנים בה היום.

קולט אביטל: כבר נאמר על-ידי קודמי שזה מאוחר, נדמה לי שזאת טיפה בים, אבל אני רוצה להצטרף לכל אלה שתומכים בהצעת החוק.

קולט אביטל: אני דווקא מוצאת עצמי מסכימה עם דבריו של חבר הכנסת בני אלון.

קולט אביטל: אני חושבת שנטל רב ורב מדי נופל על חיילי המילואים, ואני גם סבורה שאנחנו צריכים להגיע למצב שבו תהיה רוויזיה אמיתית במערך הצבאי שלנו, והדבר חשוב על אחת כמה וכמה בימים אלה, שבהם אנחנו מתבשרים שאנחנו עומדים להיכנס לתקופה ממושכת של אלימות, כשנטל רב כל כך מוטל על כתפי מעטים.

קולט אביטל: ואולי אני לא מסיקה מהדברים האלה אותה מסקנה שהסיק חבר הכנסת אלון.

קולט אביטל: אני חושבת שטוב שאנחנו עושים דבר שמתקן עוול, אני חושבת שחיילי המילואים לא חייבים לתרום גם את זמנם, גם את חייהם וגם ימי עבודה, אבל אני חושבת שזה מעט, מעט מדי.

קולט אביטל: אנחנו חייבים להגיע באמת לרוויזיה כללית, שכוונתה להגיע לחלוקה יותר צודקת של הנטל, ובהקשר זה אני חייבת להזכיר, שדווקא דוח ועדת-מיצ'ל, מי שהיתה לו הזכות כבר לקרוא אותו, מתייחס גם לחיילים שלנו כאל ילדים, והנטל נופל גם על הילדים האלה.

קולט אביטל: אני לא יכולה לסיים את דברי בלי להתייחס לכל אותם דברים שהושמעו היום מעל הבמה הן על-ידי חבר הכנסת קליינר והן על-ידי חברי הכנסת הערבים.

קולט אביטל: אני, כרוב חברי הכנסת, קיבלתי בזמן הפגרה הביתה את הדוח שהזמין יושב-ראש הכנסת על הדימוי של חברי הכנסת בעיני הציבור.

קולט אביטל: צר לי, אני לא בכנסת הרבה זמן, אבל צר לי לקבוע שאנחנו לא רק מצטיירים כמי שמתלהמים – בכנסת הזאת יש שיא של התלהמות, וחלק מהדברים שאני שמעתי היום פוגעים ומפריעים לא רק בגלל הדימוי שלנו אלא משום שיש בהם הסתה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שכיוון שקיבלת על עצמך תפקיד כזה, אם תרשה לי להמליץ בפניך, כל אימת שנשמעות הערות מהסוג ששמעתי לפני כמה דקות: "אתה מסית", "לא, אתה מסית", ואצבע מאשימה האחד כלפי האחר – מן הדין, אדוני היושב-ראש, שתשתמש בסמכויות שבידיך לרסן מעט את הדיון.

קולט אביטל: אחרון אחרון חביב, אני מצרה על כך שדווקא ביום כזה, בדיון כזה שהוא כל כך חשוב לנו ולהמשך החוסן החברתי שלנו, לא נמצא אף שר כאן.

קולט אביטל: תודה רבה.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך, גברתי.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מצטרף לאלה שבירכו את הממשלה על הצעת החוק, בבחינת עדיף מאוחר מאשר אף פעם.

אליעזר זנדברג: ואולם, עיינתי בהצעת החוק, ותרשה לי, אדוני היושב-ראש, בניגוד לרוב הדוברים עד עכשיו להתייחס אליה.

אליעזר זנדברג: הצעת החוק קובעת, שהחוק ייכנס לתוקפו ביולי, והוא יחול לגבי שירות מילואים מחודש יוני.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, באופן עקרוני אנחנו עובדים על-פי עיקרון, שלא מחוקקים באופן רטרואקטיבי.

אליעזר זנדברג: כלומר, קובעים חוק ומאותו יום החוק נכנס לתוקפו.

אליעזר זנדברג: הלכה כאן הממשלה ואמרה, אף שהחוק נכנס לתוקפו בחודש יולי, אנחנו נשלם על שירות מילואים חד-יומי גם לאלה ששירתו בחודש יוני.

אליעזר זנדברג: גם על כך אני מברך, כי במקרה הזה אני חושב שצריך להוסיף ולא לגרוע.

אליעזר זנדברג: אבל אם כבר הולכים ועושים את הפעולה הזאת, מדוע לא נתחיל בשנת התקציב?

אליעזר זנדברג: הלוא זו לא בעיה לבדוק ברישומים השונים, לראות מי שירת את שירות המילואים ולהעביר אליו את התשלום המתאים.

אליעזר זנדברג: אם כבר רוצים להיטיב, ולהיטיב אחורנית, הייתי מציע לממשלה להיות קצת יותר נדיבה ויותר עניינית, ולהראות במקרה הזה שהיא הולכת לקראת האנשים ונותנת את התשלום מ-1 בינואר.

אליעזר זנדברג: מה גם שאנחנו מדברים על תקופה שהיא תקופת מלחמה.

אליעזר זנדברג: בינואר השנה, להזכירכם, כבר היינו בעיצומה של המלחמה עם הפלסטינים, ולכן מדובר בתשלום לאנשים שלקחו חלק במאמץ המלחמתי, לא סתם שירות כללי.

אליעזר זנדברג: בזמן הקצר שעוד נותר לי אני רוצה להעיר הערה, אדוני – – –

אברהם הירשזון: נותר לך מספיק זמן.

אברהם הירשזון: אדוני יכול לדבר.

אליעזר זנדברג: אחרי סוף ההערה אולי הוא יהיה קצר מדי.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להעיר הערה לגבי הציפיות שלי מן הממשלה בתחום אחר שקשור לשירות המילואים, וכאן אני מדבר כמי שעומד בראש השדולה למען הסטודנטים.

אליעזר זנדברג: כידוע, שירות מילואים הוא אחד מן הנושאים החשובים והמרכזיים שהסטודנטים מתקשים בו.

אליעזר זנדברג: סטודנט נקרא לשרת במילואים במהלך תקופת הלימודים.

אליעזר זנדברג: קשה להשלים את החומר, יש בעיות.

אליעזר זנדברג: יש כמה עקרונות שיש ציפייה גדולה, ואני מאמין שכך צריך להיות, שהממשלה תוציא אותם אל הפועל.

אליעזר זנדברג: כי לגבי חלקם היא כבר התחייבה או הכריזה פומבית שזה חלק מתוכנית העבודה שלה, כמו, למשל, העניין של נקודות זיכוי לצורכי לימודים למי שמשרת שירות מילואים ארוך בתקופת לימודיו.

אליעזר זנדברג: אם הצלחנו בהינף קולמוס ומהר מאוד לתקן את חוק הביטוח הלאומי, אני מצפה שהממשלה – ואם היא לא תביא אני אדאג ליזום הצעת חוק כזאת כאן בכנסת – תיזום הצעת חוק שתיתן נקודות זיכוי ללימודים לצורך השלמת התואר למי שמשרת שירות מילואים ארוך.

אברהם הירשזון: רעיון יפה מאוד.

אליעזר זנדברג: עניין אחר שקשור למילואים הוא הזכות למועדי ג' וד' או ב' וג', זכות נתונה, דבר שלא יהיה נתון במחלוקת או נתון למשא-ומתן או להחלטה שרירותית, למי שמשרת במילואים במועד ראשון, אולי אפילו גם במועד שני.

אליעזר זנדברג: במרבית המקרים היום חייל המילואים צריך להתחנן שייתנו לו את ההזדמנות להיבחן במועד נוסף.

אליעזר זנדברג: העניין השלישי הוא הקמתו של מוסד, מעין נציב לעניין שירות מילואים באוניברסיטאות השונות, שיתאם בין הסטודנטים הנדרשים לכל מיני סוגים של בעיות ותיאומים לבין רשויות השלטון, הצבא.

אברהם הירשזון: בכל אוניברסיטה או בגוף מרכזי שירכז את הנושא?

אליעזר זנדברג: בכל אוניברסיטה צריך להיות אדם כזה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, בכמה אוניברסיטאות לא רק שהדבר קיים, אלא יש אוניברסיטאות שבפקולטות שונות יש אדם שמרכז את הנושא.

אליעזר זנדברג: הדברים האלה, לדעתי, צריכים להגיע בסופו של דבר לחוק, דבר שיהיה מעבר להחלטה מינהלית של אוניברסיטה כזאת או אחרת, כי ניסיון העבר מלמד, שגם כאשר מחליטים, לפעמים יש מה שנקרא ארוזיה או קורוזיה בהחלטה, דברים משתנים, פתאום שוכחים.

אליעזר זנדברג: עדיף שהדברים יהיו קבועים ומוסדרים בחוק; בעיקר העניין של נקודות הזיכוי ללימוד, וגם מועדי ב' וג'.

אברהם הירשזון: הרי אדוני מחוקק, שיחוקק.

אברהם הירשזון: אני בטוח שחברי הכנסת פרוש והנדל יצטרפו אליך בשמחה רבה.

אליעזר זנדברג: היות שהממשלה הצהירה על כוונתה להביא את החוק, ניתן לה עוד כמה ימים.

אליעזר זנדברג: אבל אם זה לא יקרה, אני כבר הודעתי כאן, שבכוונתי ליזום את החקיקה, ואני אשמח גם אם אדוני ואחרים יצטרפו.

אליעזר זנדברג: תודה.

אברהם הירשזון: תודה.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היה אמור להתקיים הערב דיון בהצעת אי-אמון שהגשנו, סיעות רע"ם, חד"ש, בל"ד, תע"ל והמפלגה הלאומית הערבית – –

מאיר פרוש: טוב שהורדתם את זה.

טלב אלסאנע: – – בעקבות הריסת שני בתים של משפחות בדואיות בנגב.

טלב אלסאנע: בעקבות פנייתו של שר הפנים, הרב אלי ישי, וכן פנייתו של אורי שני, ראיתי לנכון לדחות את האי-אמון על מנת לאפשר הידברות שתביא פתרון אמיתי לבעיה אמיתית וקשה של 70,000 נפשות, תושבי הנגב, שמתגוררים ביישובים שנקראים לא-מוכרים, אף שחלפו עשרות שנים.

טלב אלסאנע: התנחלויות מוקמות, מורחבות, וכן קיבוצים, מושבים ויישובים קהילתיים, ומצד שני, כ-20,000 בתים ביישובים לא-מוכרים בנגב עד היום ממתינים להכרה.

טלב אלסאנע: לכן, מתוך רצון כן, הסכמנו לדחיית האי-אמון, על מנת למצות את המשא-ומתן.

טלב אלסאנע: הנושא השני שרציתי להתייחס אליו הוא, שמחר מעלה העם הפלסטיני את זכר ה"נכבה" הפלסטינית.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לומר שהדבר הזה לא היה.

טלב אלסאנע: זו עובדה.

טלב אלסאנע: זו עובדה שיש היום 3 מיליוני פליטים שנמצאים במחנות פליטים בירדן, בסוריה ובלבנון.

טלב אלסאנע: זו עובדה.

טלב אלסאנע: זה לא בא מאליו.

טלב אלסאנע: זה לא שאנשים השתגעו ועזבו את היישובים שלהם.

טלב אלסאנע: עובדה היא, שיותר מ-400 כפרים בתוך מדינת ישראל נהרסו, הושמדו עד היסוד, ורק כשהולכים בכבישי המדינה רואים את השרידים של היישובים האלה.

טלב אלסאנע: מה גרם להריסתם?

טלב אלסאנע: מה קרה לתושביהם?

טלב אלסאנע: איפה הם נמצאים?

טלב אלסאנע: מי אחראי לדבר הזה?

טלב אלסאנע: איך קרה הדבר הזה?

טלב אלסאנע: אני חושב שאלה שאלות שאסור שיישארו תלויות ועומדות.

טלב אלסאנע: על השאלות אלה צריך לתת תשובות, והפצעים האלה לא יגלידו אם לא יטופלו, ומי שאחראי יקבל על עצמו את האחריות.

צבי הנדל: 20 מדינות ערב אינן יכולות לעזור למיליון ערבים?

טלב אלסאנע: 20 מדינות ערב הן לא מדינה פלסטינית.

טלב אלסאנע: מצבם של הפלסטינים בכוויית הוא כמו זרים שלפעמים אין להם זכות מעבר וגורשו.

צבי הנדל: למה לא עוזרים להם?

טלב אלסאנע: זה מצבם בשאר המדינות, כי הם לא מצרים ולא סורים, הם פלסטינים, וזכותם לחיות בפלסטין.

טלב אלסאנע: אף אחד לא אומר, שכיוון שליהודים יש אזרחות אמריקנית ויהודי יכול להיות שר חוץ בארצות-הברית, אין להם זכות כאן.

טלב אלסאנע: אנחנו אומרים, שכמו שיש ליהודים זכות כאן, יש לפלסטינים גם זכות לחיות בעצמאות.

טלב אלסאנע: גם זכותנו להעלות את היום הזה על מנת לבוא ולומר שאכן קרתה טרגדיה שפקדה את העם ולהתייחס לנושא.

טלב אלסאנע: אנחנו לא רוצים לרצות מישהו כאן ולמצוא חן בעיניו.

טלב אלסאנע: אבל זו ההיסטוריה, קשה ככל שהיא, ואני חושב שאחרי 53 שנים יש למדינת ישראל החוסן המוסרי לעמוד ולבצע בדיקה וחשבון נפש מה בדיוק קרה ומי אחראי למה שקרה.

בנימין אלון: למה החברים התכחשו לזה?

טלב אלסאנע: מחר כל העם הפלסטיני מזכיר את "יום הנכבה".

טלב אלסאנע: כל אחד בוחר בדרכו, אבל "נכבה" של העם הפלסטיני כן היתה, ואני כדי לרצות אותך לא אומר שלא היה כלום, שהיה שמחה וששון.

טלב אלסאנע: לא היה שמחה וששון.

בנימין אלון: לגבי הידיעה בעיתון על חברי הכנסת הערבים מחר, האם היא נכונה?

טלב אלסאנע: הידיעה הזאת נכונה.

טלב אלסאנע: אומנם לא נתקבלה שום החלטה של חברי הכנסת הערבים בעניין.

טלב אלסאנע: לא היתה שום התייעצות.

טלב אלסאנע: כל אחד בוחר לעצמו את הדרך, כל אחד יש לו העמדה שלו, וזו העמדה שלי.

טלב אלסאנע: אבל עובדתית, מחר הפלסטינים מזכירים את "יום הנכבה".

טלב אלסאנע: עובדתית "יום הנכבה" קיים ועובדתית העם הפלסטיני סבל מטרגדיה קשה שמההשלכות שלה סובלים עד היום.

טלב אלסאנע: שמעתי כאן את חבר הכנסת נסים זאב.

טלב אלסאנע: כל פעם הוא מדבר, ודבריו לא מוצאים חן בעיני.

טלב אלסאנע: הוא אומר לגבי הילדה הפלסטינית, אימאן חג'ו, תינוקת בת ארבעה חודשים, שההורים שלה שלחו אותה לחזית.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: תינוקת בת ארבעה חודשים יוצאת, היא בכלל יודעת מה קורה סביבה?

טלב אלסאנע: היא קיבלה פגז לתוך חדר השינה של הוריה, ואמא שלה מאושפזת בבית-חולים "שיפא", בטיפול נמרץ, ואבא שלה קיבל רסיסים, והיא נפגעה מרסיס שפגע בה קשות, נכנס בחזה ויצא מהגב.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לבוא ולהאשים בכל מצב.

טלב אלסאנע: גם במצב שלך צריכה להיות לך טיפת אנושיות כבן-אדם – –

נסים זאב: אל תטיף לי מוסר.

אברהם הירשזון: סליחה, חבר הכנסת זאב.

טלב אלסאנע: – – אתה כאיש דת, אתה שיש לך ערכי יהדות.

טלב אלסאנע: אם מישהו אשם בכל מה שקורה, זה מי שרוצה להנציח את הכיבוש, כי לכיבוש תהיה התנגדות.

טלב אלסאנע: אף אחד לא ישלים עם השתעבדות לרצונו של עם אחר.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ברצוני לברך את היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו פעם ראשונה שאני עולה לדוכן כשהוא מנהל את ישיבת הכנסת, ואני מקווה שאכן ישכיל לעשות זאת בטוב טעם וביעילות רבה.

אברהם הירשזון: תודה, אף שבפעם הקודמת קיבלתי את הערתך בקשר לרשות הדיבור, ועל סמך ניסיונך נהגתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אתווכח על המקרה הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה בכל אופן שדיברנו בסוף, זה מכסה הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לעליית המדרגה שאנחנו כולנו חשים, לא רק פה, בדברי ההתלהמות של חברי הכנסת, אלא גם בתקשורת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הידיעה בעיתון "ידיעות אחרונות", שכל חברי כבר אמרו קודם שאין לה יסוד, אין לה ידיים ואין לה רגליים, היא גם מזיקה וגם כואבת באופן מיוחד כשהיא מדברת על המסגד שבתוך הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה מי ששתל הודעה כזאת הוא בור ועם הארץ, שאיננו יודע מה זה מסגד ולמה נועדו המסגדים ומה זאת דקת דומייה, ובכלל אם יש דקת דומייה במסגדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשום מסגד אין נוהג כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במסגדים לא עומדים דקת דומייה, במסגדים מתפללים לאלוהים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למסגדים יש ייעוד ברור והחלטי, וייעודו של המסגד בתוך הכנסת איננו שונה מייעודם של מסגדים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, אני חוזר ואומר: מצער באופן מיוחד ששרבבו את עניין המסגד לידיעה האומללה הזאת, שכאמור היא ידיעה חסרת שחר וחסרת יסוד, ויש בה רק כדי להוסיף אולי בצורה כלשהי למדורת השנאה וההסתה הפושה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרתי שיש פה עליית מדרגה, שלמעשה משכיחה מאתנו את הבעיות האמיתיות ואת הבעיות הקשות, ואני רוצה לומר דברים יותר ברורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש כנראה חברי כנסת, שגם לאחר שעלו לשלטון, גם לאחר שהמועמד שלהם זכה בראשות הממשלה, גם לאחר שחלקם קיבלו תפקידים של שרים וסגני שרים, הם ממשיכים בהסתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יכול להבין את חבר הכנסת קליינר, שבכל זאת נשאר בחוץ, לא בקואליציה, ולכן במר לו הוא משליך את יהבו על חברי הכנסת הערבים ומשליך את יהבו גם על בדותות ודברים קשים שמביישים חברי כנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נכונים הדברים ששמעתי היום, שהוא כאילו מפנה גם האשמה של העברת ידיעות וסיפורים כאלה, קודם כול זה מבייש אותו ומבייש את תפקידו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש רמות שאסור לרדת אליהן, גם כאשר אומרים דברים קשים, גם כאשר אומרים דברים אפילו לא נכונים בצורה קשה ובוטה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם לבוטות ולקושי חייב להיות גבול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שתהיה פה הסתה שהביאה במקרים קודמים לרצח דווקא של יהודים ועלולה, חס וחלילה, להביא לרצח של חברי כנסת נוספים, בין שהם ערבים ובין שהם יהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כולנו חייבים להיזהר מלרדת לרמה הזאת או לגעת בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההסתות האלה מסיטות אותנו מהדברים האמיתיים שקורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרמה של הפגיעות ושפיכות הדמים עלתה בימים האחרונים בתקיפתם של חמשת אנשי הביטחון הפלסטינים אשר ישבו על משמרתם במחסום ליד ביתוניא, במחסום שמוכר וידוע גם לכוחות ישראל, גם לכוחות הביטחון הישראליים, ומן הסתם יש שם כוחות משותפים ומפגשים משותפים – היו לפחות עד הזמן האחרון – והיא איננה יכולה לעבור כדבר שגרתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו הפעם הראשונה שבאישון לילה, בין 01:00 ל-02:00, באים כוחות צה"ל לנקודת איוש פלסטינית של אנשי ביטחון ויורים בהם, בכל החמישה, למוות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה היה ההסבר של דובר צה"ל?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אומר: נראו צלליות בחשכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במקום הזה לא רק צלליות, אלא גם האנשים עצמם ייראו בחשיכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שם אנשים שאיישו את המחסום הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נראו הצלליות שלהם, אולי הגוף האמיתי שלהם, זו סיבה לירות בהם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לקטול אותם, עד מוות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל ההסתות לא יפחידו אותי, ואני מביע פה, מעל במה זו, כל גינוי לפעולה מיוחדת זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מגנה את כל פעולות האיבה ופעולות שפיכות הדמים, ואני מגנה רציחתם של חפים מפשע באשר הם, משני הצדדים, ללא הבדל דת, גזע או לאום, אבל רציחתם של חמשת החיילים האלה הלילה מהווה עליית מדרגה בהפעלת טרור מאורגן של מדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא איננה דרושה ואיננה יעילה, והיא מיותרת מכל בחינה שהיא.

נסים זאב: אתה צריך לעוף מהכנסת.

נסים זאב: אתה מבזה את צה"ל.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת זאב, אני מבקש ממך.

נסים זאב: איך היושב-ראש מאפשר לו לגנות את צה"ל מהדוכן?

אברהם הירשזון: חבר הכנסת זאב, הוא יכול להתבטא כרצונו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט אחרון לראש הממשלה ולמובילי המדיניות הזאת: בסלע הזה כבר הרבה שוורים שברו את הראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבר אמרו לפני, שעם שלוחם לחירותו ולגירוש הכיבוש מעולם לא נכנע ומעולם לא נוצח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד לא קרה, שאנשים שלוחמים כדי לגרש את הכיבוש מאדמתם ומארצם, מעל גופם ומעל הטף שלהם, ייכנעו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ולכן הברירה היחידה שצריך ללכת בה, שיש בה כדי לחסוך את הדם ואת שפיכות הדמים של כל הצדדים ושל כל האזרחים, היא דרך הישיבה ליד שולחן הדיונים והגעה לשלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת אליעזר כהן.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך.

אליעזר כהן: זו הפעם הראשונה שאתה יושב בראש כשאני מדבר – שירבו הדיונים בראשותך.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אליעזר כהן: בחוק הביטוח הלאומי – הצעות חוק 2996 – מוצע להעניק תגמול מהיום הראשון של שירות מילואים חד-יומי.

אליעזר כהן: אחרי 54 שנים שצה"ל קיים, פתאום מישהו מעלה מחשבה שמגיע לחיילי המילואים שישלמו להם בעד השירות שלהם.

אליעזר כהן: זה נשמע לי אפילו קצת מגוחך.

אליעזר כהן: אמרתי את זה בהזדמנות הקודמת, כשדיברתי פה בנושא פעולותיה של הממשלה.

אליעזר כהן: המפלגה שלי בקואליציה, אני תומך בממשלה, אני אתמוך גם בחוק הזה, אבל כמו הרבה דברים שנעשים בחודשים האחרונים, גם אם הם בכיוון הנכון, הם נעשים מעט מדי ולאט מדי.

אליעזר כהן: לחיילי המילואים צריך לתת הרבה יותר; היה צריך לתת מזמן, ולתת הרבה יותר.

אליעזר כהן: הם לא רק אלה ששירתו שירות מלא בצה"ל, הם משרתים שירות מלא במילואים, הם משרתים במילואים שנים ארוכות, וככל שהם יותר קרביים ומשרתים יותר – כך מגיע להם יותר, ומגיע להם הרבה יותר.

אליעזר כהן: אני, ששירתתי הרבה מאוד שנות מילואים, עשיתי את זה בתנאי לוקסוס, כי שירתתי את שירות המילואים שלי תוך כדי עבודה ב"אל על", והעסק שלי היה מטופל כמו שצריך.

אליעזר כהן: אבל אני ראיתי הרבה מאוד אנשים – חלק מהם פקודים שלי בהרבה מאוד יחידות – שנדפקו להם הלימודים ונדפקה להם העבודה וחיי המשפחה שלהם נפגעו.

אליעזר כהן: בכל השלבים, בכל אורח החיים שלהם הם שילמו על זה שהם משרתים מילואים, ובסוף – סוף-סוף מישהו נזכר שגם מגיע להם תשלום על זה ומגיע להם איזה תגמול על זה.

אליעזר כהן: אני מברך על ההצעה ואני מקווה ורוצה לשמוע – כמו שראיתי שיש עוד הצעה, של חברת הכנסת חזן – אני מקווה ורוצה לשמוע שנמשיך בדרך הזאת ונתגמל את חיילי המילואים יותר ויותר.

אליעזר כהן: תודה רבה.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך, אדוני.

בנימין אלון: מדובר על חד-יומי.

בנימין אלון: תשלום מעבר ל – – –

אליעזר כהן: כן, זה ברור.

אליעזר כהן: אני אומר: אני מקווה שייעשו עוד ועוד דברים בכיוון הזה, לרבות ההצעה של – – –

נעמי חזן: – – – דווקא טייסים מקבלים – – –

אברהם הירשזון: תודה רבה לך.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

אברהם הירשזון: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן, אחרון הדוברים.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, כמובן, איחולי הלבביים.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

צבי הנדל: ואין לי ספק שתצליח.

אברהם הירשזון: אני מאוד מודה לך.

צבי הנדל: חברי חברי הכנסת, בקשר לחוק אני כמובן מסכים לכל מלה של קודמי ושל אחרים שתמכו בו, וגם אני מסכים שצריך להרחיב, אבל לא על זה ארחיב את הדיבור.

צבי הנדל: ארחיב קצת את הדיבור על אלה שגורמים לימי המילואים הרבים, ואתייחס הפעם לאחי מהשמאל הקיצוני ולא לערביי ישראל המסיתים.

צבי הנדל: היה כינוס, שכינס אותו ביילין.

צבי הנדל: אתם זוכרים?

צבי הנדל: הוא היה פעם חבר כנסת, שר – יוסי ביילין – – –

אליעזר כהן: מי זה היה?

צבי הנדל: ובכינוס הזה נאמרו הרבה דברים, אבל היה משפט אחד שחזר על עצמו כל הזמן, והמשפט אמר: אסור שנהיה רעי לב, גסי רוח, ברוטליים כלפי האוכלוסייה הפלסטינית; צריך להתחשב בהם, מצבם קשה וכו', ואנחנו צריכים להיות סובלנים, נאורים, מתחשבים.

צבי הנדל: והלכתי ובדקתי קצת עם חברי את המונחים היפים האלה שנאמרו שם בכינוס של השמאל הקיצוני.

צבי הנדל: ועלו לי שתי דוגמאות, ושמעתי את הדוגמאות האלה – אני מודה – בערוץ-7, הערוץ הממלכתי ביותר שיש במדינת ישראל; לצערי, רק אחד.

צבי הנדל: ומה נאמר שם?

צבי הנדל: הובאו דוגמאות.

צבי הנדל: דוגמה אחת – חבר כנסת כהן, גם נסים זאב, כדאי לך לשמוע.

נסים זאב: אני שומע.

צבי הנדל: דוגמה אחת: אם, למשל, הולך יהודי ברחוב ונתקל ברעהו, והבן-אדם השני נופל ומקבל חבטה בראש, מה אתה מצפה מבן-אדם נאור, שהוא לא ברוטלי, שהוא סובלני, שהוא מתחשב?

צבי הנדל: להגיד מינימום: סליחה.

צבי הנדל: אם הוא יעזור לו לקום – אדרבה.

צבי הנדל: מינימום – סליחה.

צבי הנדל: ומי שלא אומר סליחה – הוא נקרא ברוטלי, גס רוח, רע לב.

צבי הנדל: או, למשל, אם אשה גמרה לעשות ספונג'ה בבית, ולא עלינו, יוצאת למרפסת ושופכת את המים המלוכלכים, ומה לעשות, השכן עבר בדיוק למטה בגינה והכול נשפך על ראשו, מה אתה מצפה מהאשה הזאת?

צבי הנדל: מינימום שבמינימום להגיד: אדוני, סליחה, סליחה, לא התכוונתי; אם אפשר לעזור לך להחליף בגדים או משהו.

צבי הנדל: לעומת זאת, מי שלא עושה את זה – הוא ברוטלי, הוא גס רוח.

צבי הנדל: והנה, באים מר ביילין וחבריו – יוסי ביילין, שעשה מהלך היסטורי מבחינת הנזק שהוא גורם למדינת ישראל: הביא את ערפאת ואת חבר מרעיו למדינת ישראל, נתן להם נשק.

צבי הנדל: הם רוצחים בנו, הם מטילים עלינו פצצות, והוא כל הזמן – במקום שיבוא ויגיד: סליחה, אני מתנצל, טעיתי, מינימום שבמינימום, במקום זה הוא הולך אליו, לערפאת – הוא כבר לא חבר כנסת, שמעתי עכשיו בחדשות שמי שנכנס לקלקיליה קיבל חודשיים מאסר, כי אסור היה לו להיכנס.

צבי הנדל: באיזו סמכות יוסי ביילין נכנס לארכי-רוצח הזה וגורם נזק למדינה, לא רק לגופו?

צבי הנדל: – –

חוסניה ג'בארה: – – – השלום – – –

צבי הנדל: – – הוא לא מקווה, הוא מביא שלום?

צבי הנדל: הוא עושה את האסון הכי גדול – נותן לגיטימציה לרוצחים, במקום לבקש סליחה על שהוא נתן רובים, ולא שאני נפלתי כי הוא שם לי רגל, אלא אני ואחי ואחיותי בפתח-תקווה – רק היום ניצלנו בנס, וכל יום נס – נרצחים בגלל המעשים שהוא עשה.

צבי הנדל: המינימום שהייתי דורש ממנו – לבקש סליחה, לומר טעיתי.

צבי הנדל: אבל כנראה מי שרע לב וגס רוח וברוטלי כלפי העם שלו, לא יודע לבקש סליחה.

צבי הנדל: והוא, ברוב חוצפתו, מעז להפוך את המחנה השפוי, הנורמלי במדינת ישראל למי שהם כביכול הברוטליים, הם גסי הרוח, הם שרוצים לשמור על חיי אדם, על חיי תינוקות שנרצחים בזדון כי הם תינוקות – לא במקרה, בטעות, בהפצצה אקראית.

צבי הנדל: לכן, אדוני היושב-ראש, ראוי היה – ואני יוזם חוק בעניין הזה – שנחזיר את השפיות המינימלית למדינה הזאת ושאנשים כמו יוסי ביילין לא יוכלו להיפגש עוד פעם עם רוצחים ולא יוכלו לתת להם לגיטימציה, ושיחוקק חוק שרק אם הממשלה מחליטה – – –

תמר גוז'נסקי: היה חוק נגד איסור מפגשים עם אש"ף – – –

צבי הנדל: או, זה מה שאני רוצה להחזיר, גברתי הנכבדה, על מנת שיוסי ביילין כזה, שהוא גורם אסונות מספר אחת למדינת ישראל – עם מתק השפתיים שלו הוא מסוגל לתת לגיטימציה לרוצחים שרוצחים בנו – שלא יוכל פעם נוספת לפגוש ושלא יוכלו להגיד לי בחוץ-לארץ: מה אתה רוצה, אפילו היהודים הציונים שרק אתמול היו שרים בממשלה של מדינת ישראל אומרים שצריך להבין את ערפאת.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

אברהם הירשזון: אחריו – נואם אחד שיושב מאחוריך.

תמר גוז'נסקי: אם יהיה לנו מזל – – – זה מה שאנחנו צריכים, מיליון ביילינים, תאמין לי.

אברהם הירשזון: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בהחלט תומך בהצעת החוק.

נסים זאב: אני חושב שאין מקום לקפח את אנשי המילואים שמשרתים אפילו יום אחד בצבא, ואני בעד תיקון ומחיקת ההגבלה שהיתה עד כה לגבי תשלום תגמול בעד שירות מילואים חד-יומי, כך שאלה שמשרתים שירות חד-יומי יקבלו תגמול כבר מהיום הראשון.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס ל"יום הנכבה", שיהיה מחר.

נסים זאב: ידוע לי שבאינטרנט יש ידיעה, שערביי ארץ-ישראל מתכוננים ומתכוונים לעלות להר-הבית בהמוניהם – עשרות אלפים – לפרוץ מחסומים – –

צבי הנדל: לא יכול להיות – – –

נסים זאב: – – ואני דיברתי עם שר המשטרה, שייקח את זה לתשומת לבו ושהצבא יהיה ערוך בהתאם, כי יש כאן מגמה משותפת של הפלסטינים יחד עם ערביי ארץ-ישראל.

נסים זאב: היום ההתקוממות נגד המדינה לא מתחילה עם הפלסטינים, היא מתחילה עם ערביי ארץ-ישראל, וזה בא לידי ביטוי דרך חברי הכנסת שמרשים לעצמם להכריז מעל הבמה הזאת שהם מגנים את צה"ל – וכולנו ממלאים פינו מים ולא רואים באדם כזה, שנשבע אמונים למדינת ישראל, בוגד, הוא פשוט בוגד – –

תמר גוז'נסקי: או, אתה זוכר מה קרה?

תמר גוז'נסקי: – – –

נסים זאב: – – בזה שהוא הצהיר אמונים.

נסים זאב: שלא יצהיר אמונים – –

תמר גוז'נסקי: – – –

נסים זאב: – – שלא יצהיר אמונים.

נסים זאב: אדם כזה – –

אברהם הירשזון: מה קרה?

אברהם הירשזון: מה קרה?

אברהם הירשזון: הוא לא יכול לומר את מה שהוא חושב?

נסים זאב: – – שמלווה ומעודד ומחזק את האלימות במדינה – – –

אבשלום וילן: – – –

תמר גוז'נסקי: – – – בוגד זה נגמר ברצח.

תמר גוז'נסקי: תזכור את רבין – – –

נסים זאב: זה לא נגמר ברצח.

נסים זאב: אנחנו יודעים, אנחנו יודעים – –

אברהם הירשזון: חברת הכנסת גוז'נסקי.

נסים זאב: – – אנחנו יודעים את האמת – – –

תמר גוז'נסקי: תזכור את רבין – – –

אליעזר כהן: תסדרי אזרחות פלסטינית ליוסי ביילין.

תמר גוז'נסקי: אני מחלקת אזרחויות?

תמר גוז'נסקי: באמת.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת כהן, האם אתם רוצים שאתן לכם חצי דקה להתבטאות?

נסים זאב: בכל פעם מזכירים את אותה תינוקת שנהרגה כתוצאה מתגובת צה"ל.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם, שתוצאה של מלחמה ושל ירי היא כזאת, שלפעמים גם אזרחים נפגעים.

נסים זאב: צה"ל לא התכוון להרוג תינוקת, וכולנו מצטערים על כך שהיא נהרגה.

נסים זאב: אבל לבוא ולומר, בצורה בוטה ופוגעת, כמו שאחמד טיבי אמר: they did it on purpose?

נסים זאב: זאת אומרת, שהיתה כוונה זדונית של הצבא להרוג אותה תינוקת.

נסים זאב: אני חושב שלא יכולה להיות רשעות גדולה מזאת של חבר כנסת, שמתבטא בצורה כזאת של הסתה נגד המדינה.

נסים זאב: מאוד שמחתי לשמוע שבוש אמר, לפני יומיים, שהוא בוחן את ערפאת והוא זקוק לפרק זמן של 30 ימים לדעת אם האיש הזה הוא טרוריסט, ואם הוא יגיע למסקנה שהאיש הזה הוא טרוריסט, הוא לא ייתן מקום לנציג שלו באו"ם והוא יסלק אותו מהאומות המאוחדות.

נסים זאב: בוש כבר הגיע למסקנה, ואתם, אנשי השמאל, לא הגעתם למסקנה הזאת, שהאיש ששולח יום-יום את המחבלים לפגוע בילדינו הוא טרוריסט.

נסים זאב: אני ממש מתפלא.

נסים זאב: אני חושב, שליקוי המאורות הגדול שלנו הוא במערכת ההסברה הלקויה.

נסים זאב: אנחנו לא יודעים להסביר את עצמנו, אין לשכת הסברה מול המערכת המשומנת של השטנה נגד ישראל.

נסים זאב: אם חברי הכנסת הערבים מרשים לעצמם להשמיץ ולהכפיש, אז אין מקום בעולם שלא ירגישו שזה כל כך קל.

נסים זאב: הרי פה, בבית הזה, מרשים להתבטא ולחתור תחת אושיות המדינה.

נסים זאב: אני מקווה, כמו שאמר חברי צבי הנדל, שאולי באמצעות חקיקת חוק, דברי בלע כאלה לא ייאמרו מעל דוכן הכנסת.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: אחרון הדוברים, חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: מי שמתחיל לסתום פה של חברי כנסת עובר לשרוף ספרים במדורות, והסוף ידוע.

תמר גוז'נסקי: תיזהר מהדברים האלה.

תמר גוז'נסקי: תחשוב לאן זה יגיע.

אליעזר כהן: אל תדאגי.

תמר גוז'נסקי: תסמוך עלי.

אבשלום וילן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני תומך תמיכה מלאה בחוק המוצע.

אבשלום וילן: נעשה פה צדק היסטורי עם כל אותם אנשי מילואים שמשרתים שירות חד-יומי, וקודם לכן עד שלושה ימים לא היו מקבלים כל תשלום.

אבשלום וילן: אני חושב, שהממשלה הזאת, במקום להתגייס באומץ ולטפל בכל המכלול, ממשיכה לעסוק בפוליטיקות קטנות.

אבשלום וילן: את הדוגמה ראינו לפני שבוע.

אבשלום וילן: עמדנו מעל הדוכן והצענו חלק ממכלול חוקי המילואים, גם חבר הכנסת פריצקי וגם אנוכי.

אבשלום וילן: הצענו להעביר את זה בקריאה טרומית, אמרנו שנחכה להצעת החוק הממשלתית הכוללת בנושא ונתקדם במשותף.

אבשלום וילן: הממשלה התעקשה דווקא לא, כתוצאה מטעות במחשב היא הצליחה לדחות את הצעת החוק, והיום היא מביאה את הקטע הראשון.

אבשלום וילן: הטיעון של הממשלה אז היה, שלחלק מהדברים מספיקה החלטת ממשלה ואין צורך בחקיקה.

אבשלום וילן: אני לא יודע אם אגלה פה סודות מדינה אם אומר לכם, שכל נושא התשלום בעבור המילואים בתקציב הביטחון הוא פארסה אחת גדולה, הוא עיוות היסטורי.

אבשלום וילן: מי שמכיר את המספרים יודע, שהצבא מקבל סכום קבוע בעבור ימי המילואים, וככל שהוא לוקח פחות ימי מילואים נשאר לו סכום יותר גדול לתוך תקציב הביטחון, ולכן לא היה לו אינטרס לשלם על שירות חד-יומי למילואימניקים.

אבשלום וילן: הגיעו פה לעיוותים שזועקים לשמים, ואת כל השיטה הזאת צריך לשנות.

אבשלום וילן: אמרתי דברים ברוח זאת בדיון מיוחד שהיה בוועדת החוץ והביטחון, הגשתי תשע הצעות חוק בנושא, אבל הממשלה לחלק נענתה ולחלק גדול לא נענתה.

אבשלום וילן: ההצעות שהגיש משרד הביטחון בתחום ביטוח החיים הן הצעות לא הוגנות.

אבשלום וילן: היום בחוק עדיין יש הבדל, גם בהצעות המוצעות, בין ביטוח של אנשי המילואים לבין ביטוח של אנשי קבע; בין מה שתקבל משפחתו של חייל מילואים, אם חס וחלילה ייהרג, לבין מה שתקבל משפחתו של איש קבע.

אבשלום וילן: אנחנו במדינת ישראל מוכנים לסבול את זה, והמאבק הוא רק בתחילתו.

אבשלום וילן: והממשלה, במקום ללכת עם האופוזיציה, כולם ביחד, כדי להתמודד ברצינות עם הסוגיה, כדי להבטיח את מערך המילואים, נוקטת, כמו כל ממשלה, טכניקה של השהיה, של התמקחות, במקום להתמודד עם הבעיות עד הסוף ולפתור אותן.

אבשלום וילן: אני מקווה שזו סנונית ראשונה.

אבשלום וילן: אינני יודע אם היא מבשרת את האביב, אולי את החורף, אבל לפחות שהדברים יתחילו לזוז בכיוון הזה.

אברהם הירשזון: אבל אתה חושב שהיא מבשרת משהו?

אבשלום וילן: בקטע הזה זה זעק לשמים.

אבשלום וילן: היא התחילה מעוול קטן, וצריך לתקן עוולות גדולות בהמשך.

אבשלום וילן: נושא אחרון.

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת נסים זאב, שיצא מהאולם, שמי שחושב שהוא יקרא "בוגדים" לחברי כנסת, או חבר הכנסת צבי הנדל, שחושב שבכוח חוק הוא יאסור על יוסי ביילין, השר לשעבר, או עלי ועל חברי להיפגש עם אנשי אש"ף כדי לנהל אתם ויכוח נוקב מצד אחד, אבל מצד שני לנסות לפתוח מחדש דו-שיח שיאפשר להגיע להסדר ולהפסיק את ההרג הזה – אם אתם חושבים שבחוק תעשו את זה, יש לי חדשות בשבילכם: שום חוק כזה לא יתקבל, לא יעבוד ולא יפתור את הסוגיה.

בנימין אלון: הוא יעבור, אבל אתם תפירו אותו.

בנימין אלון: גם אז היה חוק והם הפירו אותו.

אבשלום וילן: יש לי חדשות בשבילך, בני אלון.

אבשלום וילן: אם אתה באמת חושב, שבהרג ההדדי הזה, אנחנו היום עם 80 הרוגים והם עם למעלה מ-600, וכאשר הם יהיו עם 2,600 הרוגים, ואנחנו, חס וחלילה, נהיה עם 240 – – –

מאיר פרוש: גם אצלם חס וחלילה.

אבשלום וילן: גם אצלם חס וחלילה, בוודאי.

אבשלום וילן: אם אתה חושב, שבהרג ובקטל יהיה פתרון, אתה הרי יודע שזו טעות אחת גדולה.

אבשלום וילן: חבר הכנסת זאב, אם אתה חושב שיוסי ביילין בוגד או אנוכי בוגד, אז אני אפילו לא רוצה לרדת לרמת הוויכוח.

אבשלום וילן: אני חושב שאתה מסית ומוסת, ואתה לא תפתור בעיה.

אבשלום וילן: אין לי כל בעיה לשים את הרקורד שלי ושל חברי רן כהן ושל חברי מוסי רז מול כל אחד מכם, אנשי הימין, ונראה מי באמת תורם לביטחונה של ישראל לא בדיבורים, לא בהתלהמות, אלא במעשים.

נסים זאב: אתם עושים את העבודה הכי טובה.

אבשלום וילן: יש ויכוח מדיני חריף וקשה מאוד בינינו.

אבשלום וילן: תלמד לנהל אותו בצורה תרבותית, גם כשלא מסכימים, כפי שאנחנו לא מסכימים לאף מלה מדבריך אבל שומעים אותך; מה לעשות, זה מחיר הדמוקרטיה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אברהם הירשזון: תודה רבה, אדוני.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת וקנין, האם יש תשובת ממשלה?

יצחק וקנין: אמרתי את דברי בתחילת הדיון.

נסים זאב: אני מבקש להשיב.

אברהם הירשזון: אם יש לך הודעה אישית, תעשה זאת בתום הישיבה.

אברהם הירשזון: עכשיו אנחנו ממשיכים ועוברים להצבעה.

אברהם הירשזון: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 43) (תגמול בעד שירות מילואים חד-יומי), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

אברהם הירשזון: אני עובר להצבעה.

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 43) (תגמול בעד שירות מילואים חד-יומי), התשס"א–2001, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אברהם הירשזון: תודה.

אברהם הירשזון: בעד – 20, נגד – אין, נמנעים – אין.

אברהם הירשזון: ההצעה תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אברהם הירשזון: (הצעת חברת הכנסת נ' חזן)

אברהם הירשזון: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכות לתגמול למשרתים בשירות מילואים), התשס"א–2000 – הצעת חוק פ/2261, של חברת הכנסת נעמי חזן – קריאה טרומית.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שנה הגשתי הצעת חוק לתגמול עבור שירות מילואים חד-יומי מהיום הראשון.

נעמי חזן: אני שמחה שהממשלה אימצה את הרעיון.

נעמי חזן: אני מבקשת מחברי הכנסת להעביר גם את הצעת החוק הפרטית, כמקובל, ואני מוכנה ומצהירה שאצמד לניסוח של הצעת החוק הממשלתית שעברה זה עתה.

נעמי חזן: תודה.

אברהם הירשזון: תודה רבה, גברתי.

אברהם הירשזון: האם הממשלה רוצה להשיב?

אברהם הירשזון: האם הממשלה מסכימה?

אברהם הירשזון: סגן השר יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, בדרכי לדוכן הודיעו לי שהממשלה אכן מסכימה להצעת החוק.

יצחק וקנין: בעיקרון, הצעתה של חברת הכנסת חזן זהה כמעט להצעת החוק של הממשלה, שעליה הצבענו לפני שלוש דקות.

יצחק וקנין: מכיוון שיש חסר בהצעה של חברת הכנסת נעמי חזן, והיא אכן קיבלה על עצמה להיצמד להצעת החוק הממשלתית, אנחנו מקבלים את ההצעה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

אברהם הירשזון: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכות לתגמול למשרתים בשירות במילואים), התשס"א–2000, של חברת הכנסת נעמי חזן, קריאה טרומית.

אברהם הירשזון: מי בעד?

אברהם הירשזון: מי נגד?

אברהם הירשזון: מי נמנע?

אברהם הירשזון: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכות לתגמול למשרתים בשירות מילואים), התשס"א–2000, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אברהם הירשזון: 18 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

אברהם הירשזון: הצעת החוק של חברת הכנסת נעמי חזן תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

אברהם הירשזון: אנחנו עוברים לסעיף ו' של סדר-היום: שאילתות ותשובות.

אברהם הירשזון: סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 1827, של חבר הכנסת זבולון אורלב, שלא נמצא באולם – לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ז' אורלב שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): חרף הקיצוץ ב-40% בתקציבה, הגיעה נבחרת תלמידי ישראל באולימפיאדת המתמטיקה הבין-לאומית ה-41 למקום ה-11 מתוך 82 מדינות – שתי מדליות זהב, אחת כסף ושלוש ארד.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: האם מודע משרדך לחשיבות טיפוח המצוינות במתמטיקה ולהשפעתו על תפיסת חשיבות המדעים במערכת החינוך?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: לאור זאת, האם נשקל לבטל את הקיצוץ?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משולם נהרי: ההישגים של תלמידי ישראל באולימפיאדת המתמטיקה הם אכן מרשימים ומקור לגאווה.

משולם נהרי: אין לי ספק שחלקם קשור קשר הדוק למודעות הרבה הקיימת במשרד החינוך לטיפוח המצוינות בכל שכבות האוכלוסייה ולקשרים שהמשרד מקיים עם כל הגורמים המפעילים תוכניות למצוינות.

משולם נהרי: יותר מכך, אני רואה בתלמידים המצטיינים את העתודה המדעית העתידית המובילה של ישראל, שראוי מאוד לפתחה ולהשקיע בה כבר בשלבים המוקדמים של החינוך בבית-הספר היסודי ובבית-הספר העל-יסודי.

משולם נהרי: גם ועדת המקצוע העליונה למתמטיקה נדרשה לנושא קידום המצוינות במתמטיקה, והנושא כולו אינו נלקח כמובן מאליו שאינו מצריך מחשבה והשקעה אינטנסיביות.

משולם נהרי: המשרד מפעיל ביוזמתו ובשיתוף גורמים נוספים מגוון פעילויות בנושא; למשל: דוברי מתמטיקה – מדובר בתלמידים מצטיינים הלומדים מתמטיקה בהיקף רחב ועמוק, חלקם ניגש לבגרות בכיתה י' וממשיך את לימודיו במסגרת אקדמית; אולימפיאדות ארציות ואזוריות; הוצאת כתב-עת במתמטיקה לתלמידים; נוער שוחר מדע; קידום אוכלוסייה ערבית במתמטיקה, בשיתוף הטכניון; מועדון מתמטי לנוער בדרום – בבאר-שבע ובשדרות.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: תקציב התמיכה בתחרויות לאומיות ובין-לאומית ניתן על-פי תפוקות חינוכיות.

משולם נהרי: גובה התקציב נגזר בכל שנה מהסכום הכולל בתקנת התמיכה וממספר הבקשות המוגשות לתחרויות.

משולם נהרי: בשנת התקציב 1999 התקציב הכללי בתקנת התמיכה לתחרויות עמד על 2 מיליוני שקל, והתמיכה לאולימפיאדה עמדה על 458,434 שקל, שהם 23% מסך כל התקציב לתחרויות.

משולם נהרי: בשנת התקציב 2000 עמד התקציב מתקנת התמיכה על 1,420,000 שקל והוא פחת לעומת השנה הקודמת, וממנו נגזר התקציב לאולימפיאדה למתמטיקה בסך 279,180 שקל, שהם 20% מסך כל התקציב לתחרויות.

משולם נהרי: עם זאת, בתקציב 2001 יש גידול משמעותי בתקציב הכללי לתחרויות, והוא עומד על 2.2 מיליוני שקל, וממנו תיגזר התמיכה לאולימפיאדה למתמטיקה, וזאת בהתאם לקריטריונים ולמספר הגופים שהגישו בקשות לפי התקנה.

אברהם הירשזון: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 1851, של חבר הכנסת אריה גמליאל, שלא נמצא – לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת א' גמליאל שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): מבקר המדינה מתריע על ליקויי בטיחות בבתי-ספר.

אברהם הירשזון: בעיקר יש בעיה במוסדות חינוך תורניים הסובלים ממחסור במשאבים – רצ"ב הידיעה מ"הארץ".

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: מה יעשה משרדך בנושא?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

משולם נהרי: משרד החינוך מסייע לרשויות המקומיות בנושא הבטיחות במוסדות החינוך והוא עושה כמיטב יכולתו בהתאם לאפשרויותיו התקציביות.

משולם נהרי: מפרסומי המרכז לשלטון מקומי עולה, שמדובר בסדר גודל של 2 מיליארדי שקלים הנדרשים למטרה זו.

משולם נהרי: בשנת התקציב 1999 הקצה המשרד לרשויות המקומיות סך של 25 מיליון שקל.

משולם נהרי: בתקציב 2000 הועברו 20 מיליון שקל.

משולם נהרי: בתקציב 2001 התקצוב טרם התממש, הואיל והנושא אינו מתוקצב בבסיס התקנה שממנה הוקצו בעבר כספים לנושא הבטיחות.

משולם נהרי: המשרד יפנה בדרכים המקובלות למשרד האוצר ויתבע לממש את ההתחייבות השלטונית בנושא הבטיחות בסך 20 מיליון שקל, שכן הנושא הוא בנפשנו.

אברהם הירשזון: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 1853, של חבר הכנסת חיים דרוקמן, שלא נמצא באולם – לפרוטוקול.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת ח' דרוקמן שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001):

אברהם הירשזון: בחסות שר החינוך הקודם הוכנסו לתוכנית הלימודים בספרות שירי המשורר הערבי מחמוד דרוויש.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: האם משרדך רואה בכך חלק חשוב מלימודי הספרות?

אברהם הירשזון: 2.

אברהם הירשזון: האם יילמדו השירים על חשבון יצירות עבריות?

אברהם הירשזון: 3.

אברהם הירשזון: האם יוצאו שירים אלו מתוכנית הלימודים?

אברהם הירשזון: 4.

אברהם הירשזון: אם כן – בתוך כמה זמן?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 4-1.

משולם נהרי: אחד היעדים המרכזיים, שאותם הדגשתי עם כניסתי לתפקיד שרת החינוך, קשור בהעמקת הקניית הערכים הציוניים, היהודיים והלאומיים, שהם בסיס לקיומנו בארץ הזאת.

משולם נהרי: אני רואה בשירה עברית ויהודית ובהיסטוריה ישראלית נדבכים חשובים בטיפוח ערכים אלה.

משולם נהרי: שיריו של מחמוד דרוויש אינם המסר של מדינת ישראל וממשלת ישראל, ואני כשרת החינוך רואה עצמי אחראית להיות ערה וקשובה למסרים שמעבירה המערכת לתלמידים.

משולם נהרי: השירים של דרוויש הוכנסו לתוכנית הלימודים על-ידי יוסי שריד, שר החינוך לשעבר, שלא על-פי ההליך המקובל, ולמרות הטיעונים הנשמעים ששירים אלה מוצעים כאפשרות בחירה בלבד, בלתי מחייבת, בתוכנית הלימודים ברמה המוגברת – למורים הבוחרים ללמד את הנושא "קולות וזהויות" – איני משוכנעת שיש לכלול שירים אלה בתוכנית הלימודים.

משולם נהרי: עם זאת, בימים אלה נבחר יושב-ראש חדש למזכירות הפדגוגית, והסוגיה תישקל מחדש לקראת שנת הלימודים תשס"ב.

משולם נהרי: חבר הכנסת ח' דרוקמן שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001):

משולם נהרי: בחסות שר החינוך הקודם ציינו ודיברו במערכת החינוך על אודות פרשת כפר-קאסם.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: האם לדעת משרדך יש לכך חשיבות, והאם ההוראה תישאר על כנה?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: האם, מנגד, ייזום המשרד את לימוד פרשת "אלטלנה" על השלכותיה המוסריות והדילמות החברתיות הכרוכות בה?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

משולם נהרי: פרשת "אלטלנה" היא פרשה כאובה וטראומטית בתולדות היישוב העברי בראשית דרכו כמדינה ריבונית ועצמאית.

משולם נהרי: על-פי המידע שנמסר לי, הסוגיה נלמדת במסגרת לימודי ההיסטוריה בפרק הדן בהקמת צה"ל ופירוק המחתרות.

משולם נהרי: עם זאת, חשוב בעיני מאוד שפרשת "אלטלנה" תזכה למקומה הראוי בבית-הספר הישראלי ובקרב התלמידים, ולכן אני מתכוונת לבחון עם הדרג המקצועי במשרד אם ההתייחסות לנושא אכן נעשית גם בהיבטים רחבים כדוגמת אלה המצוינים בשאילתא.

משולם נהרי: אשר לטבח כפר-קאסם, הנושא מוזכר במסגרת מקצוע האזרחות בדיון על "גבולות הציות לחוק במשטר דמוקרטי", תחת הכותרת "פקודה בלתי חוקית בעליל".

משולם נהרי: הכללת הנושא בתוכנית הלימודים אושרה על-ידי הדרג המקצועי במשרד, ואיני רואה מניע לשיקול דעת אחר.

משולם נהרי: חשוב לי לציין בקשר לכך, שאני מאמינה בתלמידים שלנו, המתחנכים במדינה דמוקרטית ויהודית, שהם איתנים דיים ויכולים להתמודד גם עם פרשות מסוג זו של כפר-קאסם.

אברהם הירשזון: סגן השר ישיב על שאילתא מס' 1855, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי: הענשת ילדים בשל חוב הוריהם.

אברהם הירשזון: אדוני סגן השר, בבקשה.

אברהם הירשזון: חברת הכנסת ת' גוז'נסקי שאלה את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): ילדים המוכרים לרשויות הרווחה העירוניות ממשיכים להיענש על כך שהוריהם אינם פורעים את חובותיהם המצטברים, ובכך נמנעת מהם השתתפות בפעילויות בית-ספריות שונות, לרבות טיולים ומסיבות סיום.

אברהם הירשזון: רצוני לשאול: 1.

אברהם הירשזון: מה הוא היקף התופעה הנ"ל? 2.

אברהם הירשזון: מה הן הנחיות המשרד למנהלי בתי-הספר בנושא השיתוף באירועים של ילדים שלהוריהם חובות לבית-הספר?

אברהם הירשזון: 3.

אברהם הירשזון: מה יעשה המשרד כדי למגר תופעה זו?

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה לברך אותך על קבלת התפקיד.

אברהם הירשזון: אני מודה לכבודו.

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: מטבע הדברים, אין למשרד נתונים מדויקים על היקף התופעה.

משולם נהרי: נמסר לי, שמהתרשמות ממספר התלונות המגיעות למשרד – מדובר בהיקף לא גדול.

משולם נהרי: עיקר התופעה נוגע לילדים ממשפחות מבוססות שהוריהם מסרבים באופן עקרוני לרכוש שירות רשות שבית-הספר מציע, והתופעה הולכת ומתרחבת מדי שנה.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: על-פי הוראות חוזר מנכ"ל, תשלומי הרשות – כמו טיולים, מסיבות ופעילויות אחרות – הם בגדר רשות, ואין לחייב בהם הורה שאינו מעוניין.

משולם נהרי: אם בית-הספר החליט לקיים את שירות הרשות, אף שלא קיבל את הסכמת כל ההורים לכך, עליו לשתף את כל התלמידים בשירות האמור, או לחלופין לדאוג לפעילות חינוכית אחרת לתלמיד שאינו משתתף בשירות.

משולם נהרי: בכל מקרה, בית-הספר אינו רשאי למנוע מתלמידים השתתפות בפעילויות אם הוריהם לא שילמו את התשלומים על רקע של מצוקה כלכלית, ויש למצוא כל דרך כדי לשתפם, בסיוע הרשות המקומית והנהלת בית-הספר.

משולם נהרי: 3.

משולם נהרי: בדרך כלל מעטים המקרים, אם בכלל, שבהם מונע בית-הספר השתתפות של תלמידים בפעילות עקב אי-תשלום על רקע של מצוקה כלכלית.

משולם נהרי: לגבי כל מקרה מסוג זה המובא לידיעת המשרד נעשית התגייסות לאלתר לפתרון הבעיה.

משולם נהרי: לא יעלה על הדעת שתימנע השתתפות של תלמיד כזה בפעילויות ובכך יגבר הפער בינו לבין התלמידים האחרים.

אברהם הירשזון: שאלה נוספת לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני סגן השר, המדיניות הרשמית של המשרד הוצגה באופן מאוד ברור על-ידי כבודו.

תמר גוז'נסקי: אבל מה לעשות שיש פער כל כך גדול, לא רק במקרה הזה, בין המדיניות הרשמית לבין מה שקורה.

תמר גוז'נסקי: יכול להיות שתלונות רבות לא מגיעות למשרד עצמו, כי הן נתקעות בבית-הספר עצמו.

תמר גוז'נסקי: מה קורה?

תמר גוז'נסקי: לדוגמה, אם חד-הורית.

תמר גוז'נסקי: יש לה שלושה ילדים, צריך לשלם לטיול, למסיבה וכו', היא לא עומדת בזה והיא צוברת חובות בבית-הספר.

תמר גוז'נסקי: התוצאה היא שמפעילים לחץ בלתי נסבל על הילד כדי שהוא יפעיל את הלחץ על אמו כדי שהיא תשלם.

תמר גוז'נסקי: זה יוצר אווירה עכורה בבית.

תמר גוז'נסקי: כלומר, בפועל, התלונה של האם החד-הורית אולי לא מגיעה למשרד, אבל זאת פרקטיקה יומיומית.

תמר גוז'נסקי: אני לא מדברת דווקא על המקרה של ההורים האמידים, אני מדברת על התופעה הנפוצה.

תמר גוז'נסקי: לדעתי, מדובר באלפי ילדים שעוברים מסכת סבל.

תמר גוז'נסקי: לא מספיק שהם גדלים בבית עם אמצעים דלים, עוד הופכים אותם לנושאי אשמה בגלל הוריהם.

תמר גוז'נסקי: אני יודעת שיש מקומות שבתי-הספר ביטלו את הטיולים, ביטלו את המסיבות, כי אין כסף לממן.

תמר גוז'נסקי: יש משהו לקוי בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: הזכות לטיול לא יכולה להיות תלויה ביכולתם של ההורים לממן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד סגן השר, בבקשה.

משולם נהרי: בכל אופן, אם לא יודעים על המקרים, אי-אפשר לטפל בהם.

משולם נהרי: אבל אני רוצה להוסיף ולומר, שלא רק היום אלא מאז שעבדתי בהוראה וכמנהל בית-ספר, משרד החינוך, תמיד כשהתגלתה תופעה כזאת, לא משנה סדר הגודל של התופעה, גם אם זה מקרה בודד, משרד החינוך תמיד דאג, בחוזר מנכ"ל, להעביר למנהלי בתי-הספר ולהתריע על כך – – –

תמר גוז'נסקי: אבל זה לא קורה בפועל.

משולם נהרי: זו האכיפה היחידה שיש.

משולם נהרי: אם לא יודעים על מקרה, אי-אפשר ללכת ולאכוף.

משולם נהרי: אבל תמיד צריך להתריע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר משולם נהרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאילתא מס' 1867, של חבר הכנסת אחמד טיבי: רישום תלמידים במזרח-ירושלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, סגן השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת א' טיבי שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): המקומון "כל העיר" הירושלמי דיווח ב-3 במרס 2001, כי מנהלי בתי-ספר במזרח העיר ממשיכים למנוע רישום תלמידים לבית-ספרם, בניגוד לחוק, ומחייבים את התלמידים להירשם בבתי-ספר פרטיים, וזאת למרות עתירה לבג"ץ בנושא זה בשנה שעברה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם המידע נכון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה ייעשה בנדון?

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: אין למשרד החינוך מידע על מנהלים המסרבים לרשום תלמידים לבתי-הספר הערביים במזרח-ירושלים.

משולם נהרי: יתירה מזו, נמסר לי על-ידי מנהל מינהלת חינוך ירושלים, שלפני מועד הרישום הנחתה העירייה את מנהלי בתי-הספר בסדרי הרישום, לרבות המחויבות לרשום כל תלמיד הפונה לבית-ספרם.

משולם נהרי: חבר מועצת העיר מאיר מרגלית – המצוטט בכתבה – נתבקש, תוך כדי תהליך הרישום ובעקבות תלונתו, להמציא שמות מנהלים שאינם ממלאים אחר תקנות חוזר מנכ"ל בעניין.

משולם נהרי: עודכנתי שעד כה לא נתקבלו ממנו נתונים ספציפיים כלשהם.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: מינהלת חינוך ירושלים פועלת בסוגיית רישום התלמידים באופן מלא על-פי החלטת בג"ץ, שלפיה בתום מועד הרישום החוקי למערכת הרשמית ועד ליום 15 במאי 2001, יכונס צוות משותף לעיריית ירושלים ולמשרד החינוך, אשר יקבע את הצרכים של מערכת החינוך הרשמית במזרח-ירושלים ואת הפתרונות הדרושים והאפשריים לטווח מיידי – שנת הלימודים תשס"ב – ולטווח רחוק יותר.

משולם נהרי: החלטה זו נתקבלה גם על דעת נציגי הורים.

משולם נהרי: נמסר לנו שבינתיים התקבלו במנח"י נתוני הרישום לתשס"ב, והוועדה המשותפת קיימה ישיבה ראשונה שבסיכומה הוחלט לזמן ביום 17 במאי 2001 את כל המנהלים שבבית-ספרם נתגלה קושי לקלוט את כל הנרשמים.

משולם נהרי: הכוונה היא לעשות מאמץ ולהיענות לכל הבקשות.

משולם נהרי: צריך לזכור שמדובר בתלמידים המבקשים לעבור מחינוך פרטי לחינוך רשמי, ולא מדובר בתלמידי כיתה א'.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, נתונים לגבי מנהלי בתי-הספר יש, והבעיה מוכרת במזרח-העיר, ואם משרד החינוך יבדוק לעומק הוא ימצא באילו בתי-ספר ובאילו מורים מדובר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משולם נהרי: בכל אופן, אם יש לך נתונים נוספים שאינם ידועים למשרד החינוך, אשמח לקבל ולהעביר ונדאג גם שתקבל תשובה; בעצם לא תשובה, אלא עדיף לך שיזכו לטיפול.

משולם נהרי: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): לאחרונה מתקבלים דיווחים על עלייה במספר התלמידים המשתמשים בסמים.

משולם נהרי: מגמה מדאיגה זו נמשכת זה כמה שנים ונמצאת בעלייה הדרגתית ומתמדת.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: אילו פעולות הסברה ואכיפה נוקט משרד החינוך בנושא?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: האם יושמו תוכניות פעולה רחבות היקף למלחמה בנגע הסמים בבתי-הספר?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מגמת העלייה במספר התלמידים המשתמשים בסמים היא אכן מדאיגה מאוד.

משולם נהרי: אני רואה בשימוש בסמים, כמו גם בתופעות האלימות, נגע שיש להיאבק בו ללא פשרות.

משולם נהרי: ואכן ברוח זו הנחיתי את המשרד להיערך לאלתר עם כניסתו לתפקידי.

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: אכיפת החוק לגבי איסור השימוש בסמים היא בתחום אחריותה של משטרת ישראל, ותחום ההסברה לכלל הציבור הוא באחריות הרשות למלחמה בסמים, הנמצאת באחריות ראש הממשלה.

משולם נהרי: פעילות משרד החינוך מתמקדת בתוכניות חינוכיות ברמה ראשונית ושניונית במערכת החינוך הפורמלית.

משולם נהרי: מערכת החינוך פיתחה הוראות והנחיות לבתי-הספר, המסייעות לתחום האכיפה – כמו: "נוהל הטיפול בתלמיד שנמצא מעורב שימוש בסמים", אוקטובר 1997.

משולם נהרי: כמו-כן שותפים נציגי המשרד בוועדות בין-משרדיות העוסקןת באכיפה ובהסברה, יחד עם הרשות למלחמה בסמים, משרד הבריאות, משרד הרווחה והמשטרה.

משולם נהרי: אף שאוכלוסיית היעד של תוכניות המניעה היא תלמידים הלומדים במערכת החינוך הפורמלית, התוכניות בנויות על בסיס שיתוף עם גורמי קהילה, כגון מורים, הורים, מחלקות חינוך עירוניות, שוטרים וכו'.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: התוכניות למניעת השימוש בסמים מיועדות לתלמידים במערכת הפורמלית מכיתה א' ועד י"ב.

משולם נהרי: בבית-הספר היסודי הן משולבות בתוכנית "כישורי חיים", ואילו בחטיבות הביניים ובחטיבות העליונות הן ממוקדמות בנושא השימוש לרעה בסמים.

משולם נהרי: 1,839 מוסדות חינוך הפעילו בשנת הלימודים תש"ס את התוכנית, וקרוב ל-600,000 תלמידים נחשפו אליה.

משולם נהרי: למעלה מ-7,000 בתי-ספר הפעילו תוכנית "עמיתים", שבה תלמידים שותפים בהפעלת התוכנית.

משולם נהרי: בעקבות נתונים המצביעים על ירידה בגיל התלמידים המשתמשים בסמים, הוחלט להתמקד בשנות הלימודים תשס"א ותשס"ב בתלמידי חטיבות הביניים.

משולם נהרי: הוכנה תוכנית ייחודית לשכבה זו, שתועבר בשתי שכבות גיל לפחות, כך שעד סוף שנת 2001 יוכפל מספר התלמידים שייחשפו לתוכניות המניעה בנושא.

משולם נהרי: כמו-כן הורחבה תוכנית ההכשרה ליועצים חינוכיים ולצוותים בבתי-הספר, הן ברמה הארצית והן במחוזות.

משולם נהרי: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): הורים רבים מתלוננים על רמת ההוראה הנמוכה בפיזיקה ובמתמטיקה בבתי-הספר בישראל.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: כמה שעות לימוד שבועיות מוקצות לפיזיקה ולמתמטיקה?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: מה ייעשה כדי להגדיל את מספר שעות הלימוד במקצועות אלו?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משולם נהרי: חלוקת שעות הלימוד בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים במקצועות השונים שונה בין בתי-הספר ומתבססת על התקן המוקצה לכל מוסד.

משולם נהרי: הקצאת התקן מושפעת מגודל בית-הספר, ממספר התלמידים הממוצע בכיתה וממדד הטיפוח המוסדי.

משולם נהרי: ההנחיות המחייבות לגבי מתמטיקה הן ארבע שעות בשבוע לכיתה, לפחות.

משולם נהרי: מקצוע הפיזיקה נכלל בחינוך היסודי במסגרת התוכניות למדע ולטכנולוגיה.

משולם נהרי: בכיתה י' חובה ללמד פיזיקה שלוש שעות בשבוע.

משולם נהרי: בכיתות י"א וי"ב מקצוע הפיזיקה אינו מוגדר כמקצוע חובה.

משולם נהרי: בחטיבה העליונה נלמדים מקצועות הפיזיקה והמתמטיקה בהתאם ל"רמת הלימוד" שהתלמיד ניגש בה לבגרות.

משולם נהרי: ככלל, מדובר בשלוש שעות בשבוע לכל יחידת לימוד, כלומר, תלמיד הלומד ברמה של חמש יחידות לימוד – מקצוע מוגבר – ילמד את המקצוע לפחות חמש שעות בשבוע בממוצע, במשך שלוש שנים, וכיו"ב.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: אני רואה בסוגיה של הגדלת שעות הלימוד במקצועות המתמטיקה והפיזיקה נושא המחייב בירור יסודי ומעמיק.

משולם נהרי: לכן, בכוונתי לבקש מהיושב-ראש החדש של המזכירות הפדגוגית, שייכנס לתפקידו, להידרש לעניין זה בהקדם.

משולם נהרי: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): אחוז הזכאים לתעודת בגרות נמוך בהשוואה למדינות מתקדמות אחרות.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: אילו תוכניות להעלאת מספר הזכאים לתעודת בגרות מפעיל כיום משרד החינוך?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: מה ייעשה כדי להעלות את אחוז התלמידים הזכאים לתעודת הבגרות?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

משולם נהרי: משרד החינוך הציב את סוגיית העלאת שיעור הזכאות לבגרות כמטרה חשובה ועיקרית בסדר הקדימות של עבודתו, והוא עושה בתחום זה מאמץ ממושך, במגוון תוכניות ואמצעים שכולם מכוונים לסייע לכל תלמיד הרוצה בכך לעמוד בהצלחה במבחני הבגרות ולזכות בתעודת בגרות.

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: בשנת הלימודים תשס"א מפעילים אגפי המשרד הרלוונטיים את התוכניות הבאות:

משולם נהרי: מב"ר – מסלול בגרות רגיל – העברת תלמידים ממסלולים לא-בגרותיים למסלולים בגרותיים; מלב"ם – מסלול בגרות מודולרית – מעבר תלמידי הכוון למסלול בגרות מודולרית; הזדמנות ראשונה – מתן סיוע לימודי לתלמידי כיתות י"ב אשר עלולים להיכשל באחד ממקצועות הבגרות, מה שימנע מהם קבלת תעודת בגרות; הזדמנות שנייה – מתן הזדמנות נוספת לבוגרי כיתות י"ב, להשלמת המקצועות החסרים לתעודת בגרות טרם גיוסם לצה"ל; הזדמנות שנייה י"ג טכנאים – מתן אפשרות למסיימי כיתות י"ב שלמדו במסלול הטכנולוגי להשלים 14 יחידות לימוד לתעודת טכנאי; בגרות 2001 – למידה אישית והתייחסות לצרכים אישיים של כל ילד באמצעות חונכים, טיפול פרטני בחסרים מוגדרים, לצורך הצלחה בבחינות בגרות; פר"ח לבגרות – סיוע פרטני לתלמידי תיכון על-ידי סטודנטים חונכים, לקראת הצלחה בבחינות הבגרות; אומ"ץ – אמונה בעצמי, מוכן להתאמץ – יצירת מוטיבציה באמצעות הצלחה, אתגור תלמידים למאמץ לימודי וחיזוק הדימוי העצמי של התלמיד; מרתונט – למידה מרחוק – הכנה למבחני בגרות בלמידה מרחוק, בעזרת לוויין תקשורת; תגמול דיפרנציאלי – תגמול למורים ולבתי-הספר לפי תפוקות – למניעת נשירה ולהעלאת שיעור הזכאות לבגרות.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: במהלך השנים חלה עלייה בשיעור מקבלי תעודת בגרות, מ-34% במחזור סיום תשנ"ד ל-41%.4 במחזור סיום תשנ"ט; ללא ערביי מזרח-ירושלים וללא האוכלוסייה החרדית, השיעור מגיע ל-45%.9.

משולם נהרי: לשיעור הזכאים במועד סיום י"ב יש להוסיף עוד כ-5%, המיתוספים במהלך השנים שלאחר מכן, בעקבות בחינות חוזרות והשלמת ציונים.

משולם נהרי: בשנתון 1999 יש לצפות, על כן, ליותר מ-50% שיזכו בתעודת בגרות.

משולם נהרי: נתון זה, לצד העובדה שב-1999 לומדים בישראל בכיתות י"ב 84%.6 מהשנתון, מעמיד את הישגי מערכת החינוך במקום ראוי בהשוואה למדינות מתקדמות בעולם.

משולם נהרי: עם זאת, בכוונתי לבחון את הנתונים לעומק עם הדרג המקצועי במשרד ולהמשיך ביתר שאת במאמץ לקידום שיעור ההצלחה בבחינות הבגרות, ולתת הזדמנות שווה לכל תלמיד לזכות בתעודה הנכספת.

משולם נהרי: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001):

משולם נהרי: בשנת 1999 ניתנה הסכמת משרדך לאיחוד סמל בית-הספר התיכון "ליאו בק" – מס' 340018 – עם סמל חטיבת הביניים "ליאו בק" – מס' 344093.

משולם נהרי: למרות חילופי מכתבים בין בית-הספר למשרדך וכשלוש השנים שחלפו, טרם אוחדו הסמלים.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: מדוע לא אושר איחוד הסמלים עד כה?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: מתי יאושר איחוד הסמלים?

משולם נהרי: 2-1.

משולם נהרי: מדובר בבקשה להעביר את הבעלות על חטיבת הביניים הרשמית "ליאו בק", הנמצאת בבעלות עיריית חיפה, ל"מרכז חינוך ליאו בק בע"מ", שהוא בעלות פרטית.

משולם נהרי: הבקשה אושרה עקרונית.

משולם נהרי: עם זאת, הואיל ומדובר בנכסים ציבוריים, במורים עובדי מדינה ובהתחייבות המדינה לשלם בעתיד כספים לגורם פרטי, הפעולה המתחייבת היא משפטית בעיקרה.

משולם נהרי: נמסר לנו שהגורמים במשרד שאישרו בשעתם את העברת חטיבת הביניים לבעלות "ליאו בק" לא נתנו דעתם ולא היו ערים דיים לכל היבטי הפעולה.

משולם נהרי: בשל האי-בהירות שנוצרה לא הועבר ההסכם בטעות לאישור היועצת המשפטית של המשרד והחשב, ולכן לא יושמה העברת הבעלות והטיפול בסוגיה טרם הסתיים.

משולם נהרי: הובטח לנו על-ידי היועצת המשפטית והחשב, שלאחר שהחוזה הועבר לעיונם, בעצם ימים אלה, הם ידאגו להגיש את חוות דעתם בדחיפות, כדי למנוע עיכובים נוספים שלא לצורך.

משולם נהרי: מכל מקום, אין מדובר ב"איחוד סמלים", שהוא היבט טכני בלבד של הפעולה המבוקשת.

משולם נהרי: המשרד עדכן גם בעל-פה את הנהלת "ליאו בק" בכל הפרטים הקשורים בסוגיה זו.

משולם נהרי: הייתי מוסיף, שאינני יודע איך אפשר לאחד חטיבת ביניים רשמית לבית-הספר התיכון שהוא בבעלות פרטית, כאשר מורים עובדי מדינה מועסקים בעצם בבתי-ספר שבבעלות המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת זנדברג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אליעזר זנדברג: תודה לאדוני סגן השר.

אליעזר זנדברג: אולי אשיב על השאילתא של סגן השר.

אליעזר זנדברג: הנקודה היא כזאת, אדוני סגן השר: ראשית, העניין הזה כרוכות בו פרוצדורות רבות, לרבות הפרוצדורה העירונית.

אליעזר זנדברג: מדובר למעשה בחטיבת ביניים שכמובן יש לה קשר ישיר לעירייה.

אליעזר זנדברג: על מה אני שואל ומה אני מבקש להעיר כאן?

אליעזר זנדברג: במשך כמעט שלוש שנים מנסה הנהלת בית-הספר "ליאו בק" לקבל תשובה, ועד השאילתא הזאת הדברים שאמרת לא היו ידועים ואיש לא השיב להם.

אליעזר זנדברג: אמרו רק: הכול בסדר, רק לא אמרו למה לא ניתן אותו איחוד של סמלים.

אליעזר זנדברג: אני מסכים, סמלים זה עניין טכני, שמבטא את סיום המהלך.

אליעזר זנדברג: מדוע לא ניתנה תשובה ולא הועלו הבעיות האלה בפני הנהלת בית-ספר "ליאו בק" ועיריית חיפה – אני מדגיש, ועיריית חיפה, שגם מברכת על הצעד הזה – לפני כן, כך שאפשר היה לפתור אותן עד היום?

משולם נהרי: נכון.

משולם נהרי: שלוש שנים לא פתרו, ובחודשיים פותרים את זה.

משולם נהרי: חבר הכנסת ג' ריגר שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באדר התשס"א (21 במרס 2001): בברית-המועצות לשעבר מסלול הלימודים האקדמי שילב תואר ראשון ושני בחמש שנות לימוד.

משולם נהרי: עולים רבים מארץ זו, אשר סיימו ארבע שנות לימוד, אינם זכאים בישראל אף לא לתואר ראשון.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: מה היא עמדת משרדך בנדון?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: מה ייעשה כדי להביא להכרה בשנות לימוד אלה כתואר ראשון?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

משולם נהרי: כל בעל תואר אקדמי מברית-המועצות לשעבר, המגיש בקשה להערכת תואר, תוארו מוערך על-פי הכללים שנקבעו בעניין זה.

משולם נהרי: הדבר שונה כאשר מדובר בעולים חדשים שלמדו בברית-המועצות לשעבר אך לא סיימו את לימודיהם ואין בידם תואר אקדמי.

משולם נהרי: המועצה להשכלה גבוהה, כמו גם גף להערכת תארים אקדמיים מחו"ל במשרד החינוך, אינם עוסקים בהערכת לימודים חלקיים, או לימודים שלא הסתיימו בקבלת תעודה אקדמית – תואר.

משולם נהרי: חבר הכנסת י' סבן שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): לפי "כל הזמן" – רצ"ב הידיעה – התנכלו תלמידי "רנה קאסן" בירושלים לחברם הערבי, עד כדי כך שהמשטרה נאלצה להתערב.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: האם הפרטים נכונים?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: האם יפעל משרדך בעניין זה?

משולם נהרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

משולם נהרי: נמסר לי על-ידי מנהל מינהלת חינוך ירושלים, שהפרטים המצוינים בכתבה אינם נכונים.

משולם נהרי: לא פרץ כל "ויכוח קולני" בין אם התלמיד, שהיא אגב יהודייה, לרכזת השכבה; האם לא האשימה את בית-הספר בגזענות, ובוודאי לא איימה להוציא ממנו את בנה.

משולם נהרי: ביום פרסום הידיעה התקשרה האם לבית-הספר והביעה כעסה על הדברים שנאמרו כביכול בשמה בכתבה וטענה שלא ידוע לה מהו מקורם.

משולם נהרי: יתירה מזו, משפחת הנער מביעה בכל הזדמנות את הערכתה לבית-הספר על הטיפול החינוכי ועל הרגישות שהוא מגלה כלפי התלמיד וזהותו המורכבת.

משולם נהרי: הנער עצמו פעיל במסגרות החברתיות השונות של בית-הספר ומקיים קשר הדוק יומיומי ופתוח עם בעלי התפקידים במוסד.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: ללא קשר למקרה שצוין בשאילתא, מקיים בית-הספר "רנה קאסן" זה שנים פעילויות נרחבות בנושא סובלנות ומניעת אלימות, והוא ממשיך לפעול בדרך זו גם השנה, לרווחת התלמידים והקהילה.

משולם נהרי: חבר הכנסת אמ' כהן שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): פורסם בעיתונות, כי 37% מתלמידי כיתות י'–י"ב השתכרו לפחות פעם אחת בשנה האחרונה.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: מה ייעשה למניעת התופעה?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: אילו צעדים נוקטים כלפי מקומות בילוי המוכרים משקאות אלכוהוליים לקטינים?

משולם נהרי: משרד החינוך מודע לתופעה של שתייה מופרזת של אלכוהול בקרב תלמידים ובני נוער במקומות בילוי במדינת ישראל.

משולם נהרי: ממחקרים שנערכו על-ידי הרשות למלחמה בסמים וגופים נוספים עולה, שכ-57% מהתלמידים שותים אלכוהול, שלא לצורכי מסורת.

משולם נהרי: הכוונה, לא לשם שמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה ב"מעיין החינוך"?

משולם נהרי: לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שנגיד איפה, באילו תלמידים מדובר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הציבור זכאי לדעת איפה לומדים התלמידים האלה שמשתכרים.

משולם נהרי: כדי להתמודד עם התופעה קבע המשרד מדיניות ברורה, שהתפרסמה בחוזרי מנכ"ל, והיא מחייבת את מנהלי בתי-הספר להפעיל תוכניות מניעה חינוכית בנושא האלכוהול מכיתה ו' ועד כיתה י"ב, כחלק מההתמודדות עם תופעת העישון והשימוש בסמים בלתי חוקיים.

משולם נהרי: התוכניות מקנות לתלמידים מידע עדכני וכלים לקבלת החלטות ולגילוי אחריות לגבי התנהגות בכלל והתנהגות במצבי נהיגה בפרט.

משולם נהרי: בכל התוכניות מוזמנים ההורים להשתתף.

משולם נהרי: למנהלי בתי-הספר מוצעות תוכניות חינוכיות והדרכה על-ידי אנשי מקצוע מהמשרד.

משולם נהרי: כמו-כן התפרסמה בחוזר מנכ"ל הנחיה האוסרת איסור מוחלט על שתיית אלכוהול בין כותלי בית-הספר במהלך הלימודים, בהפסקות, בטיולים ובאירועים המאורגנים לתלמידי בתי-הספר, למעט לצורכי דת ומסורת.

משולם נהרי: איסור זה חל על תלמידים ומבוגרים כאחד, והמשרד מעדכן את בתי-הספר באופן שוטף ועל-פי הצורך לגבי החוקים והנהלים במדינת ישראל.

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: מניעת התופעה מחייבת פעילות מערכתית כוללנית, ולשם כך מקיים המשרד שיתוף פעולה הדוק עם משרדי ממשלה ועמותות שונות העוסקות בנושא.

משולם נהרי: בנוסף מקיים המשרד סמינרים מיוחדים בנושא האלכוהול והנהיגה, שבהם מקבלים תלמידים עמיתים הכשרה להפעיל את התוכניות בקרב חבריהם בכיתות י"א, ואנו רואים בערוץ זה חשיבות רבה.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: משרד החינוך דואג להפנות את תשומת לב אנשי החינוך, ההורים והתלמידים לחוק האוסר מכירת משקאות אלכוהוליים במקומות בילוי לקטינים.

משולם נהרי: אכיפת החוק היא בידי המשטרה, והמשרד מקיים עמה קשרי גומלין, על-פי הצורך.

משולם נהרי: חבר הכנסת ר' מלול שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): השבועון "העיר" – ו' באדר התשס"א, 1 במרס 2001 – מביא ציטוטים קשים של ד"ר מ"ג – שמו המלא מופיע במקור – מפקח בכיר במשרד החינוך בתל-אביב, כלפי בני עדות המזרח בכלל והרב עובדיה יוסף בפרט – רצ"ב צילום הכתבה.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: האם אכן כתב ואמר ד"ר ג' מה שמצוטט בשמו?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: אם כן – מה ייעשה בנדון?

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: השרה ואנוכי מצרים על אמירות אומללות שנאמרו, וצר לנו שבעתיים אם הן נאמרו או השתמעו מאיש חינוך.

משולם נהרי: כבר נאמר: מוות וחיים ביד הלשון.

משולם נהרי: וכן נאמר: שומר פיו ולשונו, שומר מצרות נפשו.

משולם נהרי: אנו רוצים להבהיר בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, שכל שנכתב בספר הוא על דעתו האישית של המחבר בלבד ואינו מייצג כלל ועיקר את השקפת עולמה של מערכת החינוך, הדוגלת בערכים של סובלנות, פלורליזם וכיבוד הזולת.

משולם נהרי: אמירות גזעניות, אם נאמרו, או השתמעו – מובן שהדבר נמצא בבדיקה – הן אמירות מבישות, ואני מגנה אותן בכל תוקף ומקומן לא יכירן במשפחת החינוך.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: המשרד מתייחס למקרה בחומרה רבה.

משולם נהרי: מנכ"לית המשרד הטילה על הסמנכ"ל למינהל ולמשאבי אנוש ועל האחראי לענייני משמעת במשרד את המשימה לברר את הסוגיה המשמעתית הנובעת מהתבטאויותיו של המפקח.

משולם נהרי: מדובר בסוגיה המחייבת בחינה קפדנית של מכלול היבטים, כמו היבט משמעתי, חינוכי, משפטי וכו', והבירור טעם הסתיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת מלול, בבקשה.

רחמים מלול: אדוני סגן השר, ראשית, אני רוצה לברך אותך על טבילת האש המוצלחת שאתה עובר בתור משיב שאילתות מוצלח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיקר לאנשי ש"ס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל היתר אינם נוכחים.

רחמים מלול: אני רוצה לשאול שאילתא נוספת.

רחמים מלול: כבוד סגן השרה מדבר כל הזמן בלשון אם ואם ואם – אם נאמרו ואם נאמרו.

רחמים מלול: הרי צירפתי לשאילתא כתבה מעיתון, שחור על גבי לבן, המעידה שאומנם נאמרו הדברים.

רחמים מלול: קל וחומר כאשר הדברים נאמרו על-ידי מפקח חינוכי במשרד החינוך, שמן הסתם אמור להנחיל את הדעות שלו, את האידיאולוגיות שלו גם למוריו וגם לתלמידיו.

רחמים מלול: אם כדבריך יתברר שאומנם הדברים נאמרו, האם משרד החינוך ינקוט צעדים כלפי אותו מפקח, קרי פיטורין, או לא?

משולם נהרי: לכן אמרתי בתשובה על שאלה 2, שהמנכ"לית הטילה על הסמנכ"ל למשאבי אנוש והאחראי למשמעת לבדוק את הנושא וגם את ההיבטים המשמעתיים, המשפטיים, בכל מה שקשור לתוצאה מאמירה כזאת ולהסיק את המסקנות.

משולם נהרי: גם אם צריך לפטר, יפטרו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי כנסת, יש לנו שתי שאילתות שהן בנושא אחד – שאילתא מס' 1935, של חבר הכנסת דוד טל, ושאילתא מס' 1956, של חבר הכנסת משה גפני, בנושא: ספרי לימוד סיינטולוגיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יואיל כבוד סגן השרה לענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף כי חבר הכנסת טל איננו, תענה לחבר הכנסת גפני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ד' טל שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): ארגון "לב לאחים" תובע שמשרדך יימנע מלאשר לימוד בפרסומים של כת הסיינטולוגיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעבר הוזכרה הכת בוועדת חקירה ככת מסוכנת – רצ"ב הפרסום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם אכן הכיר משרדך בספרי מנהיג הכת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם ייבחן מחדש היחס לספריו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מ' גפני שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): נודע לי, כי משרד החינוך הנפיק רשיון לבית-הספר "עתיד" בתל-אביב, השייך לכת הסיינטולגיה, וכמו-כן אישר המשרד את ספריו של מנהיג הכת ללימוד בבתי-הספר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כת הסיינטולוגיה הוכרה על-ידי ועדה בראשותה של חברת הכנסת לשעבר מרים גלזר-תעסה ככת מסוכנת, הגורמת לנזקים קשים לחברים בה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם הידיעות נכונות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יעשה משרדך בנדון?

משולם נהרי: הרשיון שניתן לבי"ס "עתיד" במקווה-ישראל לפעול כבית-ספר מוכר שאינו רשמי בשנת הלימודים תש"ס, הוארך לשנה נוספת והותנה בכך שבית-הספר יפעל על-פי חוקי החינוך של מדינת ישראל, יקפיד על מילוי הוראות המנכ"ל בדבר סדרי ארגון ומינהל תקינים ויעמוד בכל הדרישות של תוכניות הלימודים הרשמיות של המשרד.

משולם נהרי: בית-הספר חויב, בין היתר, לעמוד בדרישה, שהמורים המלמדים בו יהיו בעלי הכשרה פדגוגית, בוגרי מכללות להכשרת מורים, כמקובל במערכת.

משולם נהרי: בנוסף נדרש בית-הספר להקפיד, שהשימוש בחומר הלמידה של רון הבארד, אבי תורת הסיינטולוגיה, יעשה במסגרת תל"ן – תוכנית לימודים נוספת – בשעות אחר-הצהריים ובאישור הפיקוח.

משולם נהרי: מביקורים מקיפים שקיימה המפקחת על המוסד בבית-הספר במחצית השנה האחרונה עולה כי בית-הספר לא עמד במלוא הדרישות שהוצבו בפניו, ועל כן יומלץ על סגירתו לקראת שנת הלימודים תשס"ב.

משולם נהרי: נמסר לנו, שהספרים של רון האברד, "ללמוד כיצד ללמוד" ו"מדריך ללימוד הבסיסי", לא אושרו על-ידי המחלקה לאישור ספרי לימוד שבמזכירות הפדגוגית.

משולם נהרי: תקציר תוכנם אומנם פורסם בחוזר מנכ"ל מספטמבר 2000 במסגרת ביבליוגרפיה מוערת, אולם פרסום במדור זה הוא דבר שבשגרה וכולל מידע על ספרים וכתבי עת הנשלחים לעיון המשרד.

משולם נהרי: בשום פנים אין בפרסום מתן לגיטימציה לשימוש בספרים כספרי לימוד במערכת.

משולם נהרי: המשרד הודיע למפיץ, במכתב מיום 25 במרס 2001, כי נאסר עליו להשתמש בתקציר ולטעון שהספרים אושרו על-ידי המשרד.

משולם נהרי: הוצאת הספרים התנצלה והודיעה למשרד כי לא תמשיך בפרסום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני סגן השרה, אני מצטרף לברכות על טבילת האש הראשונה שלך.

משה גפני: אתה באמת עובר את זה בהצלחה.

משה גפני: אני רק רוצה לומר, שמשרד החינוך איבד עציץ, אבל קיבל סגן שרה מצוין.

משולם נהרי: תודה.

משה גפני: יצטרכו לחפש עציץ אחר, עציץ אמיתי.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השרה, אני מבקש לקרוא מדיון של הוועדה הבין-משרדית בנושא הכתות, מלבד הדוח של ועדת מרים גלזר-תעסה.

משה גפני: היא כותבת על כת הסיינטולוגיה: הסיינטולוגיה היא מרקם של כזב – כך כותבת הוועדה הבין-משרדית – הונאה ופנטזיה.

משה גפני: הפרקטיקות שלה מהוות איום רציני מבחינה רפואית, מוסרית וחברתית.

משה גפני: היא גורמת למחלוקת, חשדות וחוסר אמון בין בני משפחה ומערימה קשיים כספיים.

משה גפני: הכת עצמה כתבה שמשרד החינוך מעולם לא נתן לה אישור.

משה גפני: זו פעם ראשונה בשנת הלימודים הקודמת שמשרד החינוך נתן לה אישור.

משה גפני: אדוני סגן השרה, האם אכן המשרד מתכוון להפסיק את הרשיון לכת שוועדה בין-משרדית וועדה של הכנסת בראשות מרים גלזר-תעסה קבעה שהיא כת מסוכנת וצריך להוציא אותה, בוודאי לא להכניס אותה עם רשיון של משרד החינוך ללמד תלמידים?

משולם נהרי: כפי שאמרתי, המשרד ימליץ על סגירה, ואני מקווה שאכן בית-הספר ייסגר לקראת שנת הלימודים תשס"ב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת י' גאגולה שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"א (28 במרס 2001): בדוח השנתי על הרשויות המקומיות, בתחום בטיחות ואבטחת מוסדות חינוך, מבקר המדינה מדווח על קיומם של ליקויים רבים בבתי-ספר ובגני-ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעת המבקר, חלק גדול מהליקויים נבע מכך שמשרד החינוך וגופים אחרים לא אימצו המלצות של ועדת מומחים שהם עצמם הקימו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד דווח, כי עשרות מוסדות חינוך פועלים ללא רשיון של משרד החינוך בגלל ליקויי בטיחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם האמור לעיל נכון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם ייסגרו בתי-הספר עד לתיקון הליקויים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יעשה משרדך בנדון?

משולם נהרי: משרד החינוך רואה עצמו אחראי לשלומם ולביטחונם של התלמידים במערכת, ומטבע הדברים הוא ער ומודאג נוכח ליקויי בטיחות הקיימים במוסדות החינוך.

משולם נהרי: עם זאת, ראוי לזכור, שהאחריות לאחזקתם השוטפת של מוסדות החינוך, ובכלל זה מתן מענה הולם על ליקויי הבטיחות, מוטלת על הרשויות המקומיות והבעלויות.

משולם נהרי: משרד החינוך מסייע להן במימון, כמיטב יכולתו, על-פי האפשרויות התקציביות העומדות לרשותו בעניין זה.

משולם נהרי: על-פי המידע שפרסם המרכז לשלטון מקומי, בעקבות "פיילוט" שנערך בעיריית אשקלון, מדובר בהיקף תקציבי נדרש למטרה זו של כ-2 מיליארדי ש"ח.

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: התשובה חיובית.

משולם נהרי: קיימים, לצערי, מפגעי בטיחות במוסדות חינוך, והאחריות לתיקונם היא, כאמור, על הרשויות המקומיות והבעלויות הנוגעות בדבר.

משולם נהרי: גם אם יש מוסדות הפועלים ככל הנראה ללא רשיון, מקפיד המשרד שלא להנפיק רשיון ולא לתקצב מוסד חינוך שהתגלו בו ליקויי בטיחות והבעלות לא נענתה לדרישה לתקנם.

משולם נהרי: למוסד שלא עמד בתנאי הבטיחות הנדרשים מוציא המשרד צו סגירה, כמובן לאחר התראה, ונותן אפשרות לתקן את הליקויים המתבקשים.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: משרד החינוך ימליץ לסגור מוסדות חינוך שנתגלו בהם מפגעי בטיחות חמורים המסכנים באופן מיידי את התלמידים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת גאגולה, בבקשה.

יצחק גאגולה: קודם כול, אני רוצה לברך את ידידי סגן שרת החינוך.

יצחק גאגולה: אתה עובר את טבילת האש כאן ממש בצורה מרשימה.

יצחק גאגולה: אני חושב שכולנו יכולים להתגאות בזה.

יצחק גאגולה: אני רוצה לשאול אותך כמה שאלות: א.

יצחק גאגולה: מה קורה עם בתי-הספר שפועלים ללא רשיון, האם אתם מורים לסגור אותם?

יצחק גאגולה: ב.

יצחק גאגולה: עיריות שלא אימצו את המלצות ועדת המומחים, האם תפסיקו להזרים להן תקציבים?

יצחק גאגולה: ג.

יצחק גאגולה: האם יש תוכנית לפצות נפגעים מליקויים בבתי-הספר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני סגן שרת החינוך, בבקשה.

משולם נהרי: כפי שאמרתי, משרד החינוך פועל לסגירת בתי-ספר שפועלים ללא תנאי בטיחות נאותים.

משולם נהרי: אנחנו יודעים שהמצב היום הוא מאוד קשה.

משולם נהרי: יש הרבה נפגעים, יש הרבה ליקויים, ומשרד החינוך מקפיד בנושא הבטיחות, שאם לבית-הספר אין רשיון בגלל נושא בטיחות, להוציא לו צו סגירה.

משולם נהרי: התקציב, כמובן, הוא הבעייתי ביותר, מפני שהוא זעום והוא לא נותן מענה על הליקויים שיש היום בבתי-הספר, כשאנחנו מדברים על צורך ב-2 מיליארדי שקלים.

משולם נהרי: הנושא הזה נבדק ונבחן במשרד, ומחפשים דרכים להחליט אם הרשויות מתקנות, אם זה תחום של הרשויות או תחום של משרד החינוך.

משולם נהרי: משרד החינוך חושב שזה התפקיד של הרשויות שבהן פועל בית-הספר, והן משתתפות באחזקת בית-הספר.

משולם נהרי: אחזקת בית-הספר זה לא רק מימון בית-הספר לתפעול השוטף, אלא גם תיקון הליקויים והכשרתו, מתן מענה הולם לתלמיד שלומד בו.

משולם נהרי: כל הנושא הזה נבחן, ונעשה מאמץ להשיג תקציב כדי להתגבר על בעיות הבטיחות בבתי-הספר.

יצחק גאגולה: אם העיריות אינן עומדות בזה, האם אתם מפסיקים להזרים להן תקציבים?

משולם נהרי: זו בעיה.

משולם נהרי: הנושא הזה הוא נושא די רחב ואני לא רוצה להיכנס אליו עכשיו, אבל הוא קשור לחוק הפיקוח.

משולם נהרי: נדמה לי שיש שאילתא שאני מרחיב בה את התשובה בנושא הזה.

יצחק גאגולה: השאלה השלישית היא לגבי התוכניות לפצות נפגעים.

יצחק גאגולה: האם יש תוכנית כזאת?

משולם נהרי: לפצות נפגעים?

משולם נהרי: יש לממן את תיקון הליקויים, אבל מה זה לפצות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גאגולה, אם לא השתכנעת, אתה יכול לשאול את זה שוב בשאילתא אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נ' זאב שאל את שרת החינוך ביום י"א בניסן התשס"א (4 באפריל 2001): בעיתון "כל העיר" – כ"ח באדר התשס"א, 23 במרס 2001 – דווח על "שעמום עד מוות", שהוביל לדקירות סכין בקרב תלמידי תיכון בבית-שמש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במחקר שנערך בהזמנת רשת "עמל", הממונה על תיכון "שייבר" בבית-שמש, מתברר, כי 17% מהתלמידים הודו בנשיאת נשק, 28% הודו שאיימו על תלמידים אחרים ו-27% הודו שקיבלו מכות מתלמידים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כיצד יפעל משרד החינוך לצמצום האלימות בבית-שמש בכלל ובתיכון "שייבר" בפרט?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם יוקמו מסגרות נוספות לנוער על מנת להפיג את "שעמומו"?

משולם נהרי: בתשובה על השאילתא של ידידי, חבר הכנסת נסים זאב – 1.

משולם נהרי: בעקבות אירוע האלימות הקשה בבית-הספר "שייבר" הקים מנהל המחוז ועדה מקצועית לבדיקת סוגיית האלימות בבית-שמש ברמת מערכת החינוך וברמה היישובית.

משולם נהרי: בימים אלה הגישה הוועדה את מסקנותיה והמלצותיה.

משולם נהרי: לאחר שנלמד אותן ביסודיות, נציע דרכי פעולה שתעלינה בקנה אחד עם מדיניות המשרד למאבק חסר פשרות בתופעת האלימות במערכת החינוך.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: נמסר לנו שהוועדה המקצועית התייחסה, בין היתר, לסוגיה של הפעלת בני הנוער בשעות הפנאי, לאחר שעות הלימודים – חוגים, תנועות נוער, מועדונים וכו', והיא המליצה למנות ועדה עירונית לצמצום האלימות ולבנייה של מסגרת פעולה משולבת של כל הגופים הפועלים בחינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי, בשיתוף נציגי הורים, מורים, תלמידים, תנועות נוער, ארגונים התנדבותיים ועוד.

משולם נהרי: יתירה מזו, עוד בטרם הוגשו מסקנות הוועדה, יזם מינהל חברה ונוער במחוז, בעצה אחת עם מנהל מחלקת החינוך בבית-שמש, יישום של תוכניות להפעלת הנוער בשעות אחר-הצהריים ובשעות הערב.

משולם נהרי: אנו מצפים שתוכניות אלה אכן תתרומנה לשיפור האווירה והאקלים במוסדות החינוך ובקרב בני-הנוער ותבאנה לצמצום משמעותי של תופעות שליליות כגון אלימות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת, בבקשה.

נסים זאב: אני מאוד חרד מעניין האלימות בבתי-הספר.

נסים זאב: דובר לא אחת על גלאי מתכות בגלל ריבוי הסכינאות.

נסים זאב: לאחרונה נדקרים רבים בבתי-ספר שונים.

נסים זאב: אני לא מקבל את ההנחה הזאת, שקיים מצב שתלמיד יכול להיכנס עם סכין בילקוטו לבית-הספר ובעצם אין לנו פתרון לבעיה הזאת.

נסים זאב: לכן אנחנו רואים את האלימות הגואה בבתי-הספר; מובן שגם העניין של החינוך וההידרדרות המוסרית, אבל כשיש גם כלי משחית כזה בתוך ילקוטו של תלמיד, זה בוודאי מהווה סכנה.

משולם נהרי: אני רוצה להשלים ולהוסיף, שמעל הדוכן הזה, במושב הראשון של הכנסת הנוכחית, דיברתי על אלימות בבתי-ספר בקרב הנוער.

משולם נהרי: היתה הצעה להפוך את בתי-הספר יותר לבתי-חינוך מאשר לבתי-הוראה.

משולם נהרי: אני שמח שזה אחד הדגלים שהשרה הציבה לעצמה עכשיו, עם כניסתה לתפקידה כשרת החינוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שרת החינוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נ' זאב שאל את שרת החינוך ביום י"א בניסן התשס"א (4 באפריל 2001): "כל הזמן" – ז' באדר התשס"א, 2 במרס 2001 – מדווח, כי דוח מבקר המדינה שפורסם לאחרונה ציין, כי בירת ישראל היא אחת הערים היותר-מסוכנות מבחינת בטיחות מוסדות חינוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדוח מונה עשרות דוגמאות של מפגעי בטיחות חמורים בבתי-ספר – רצ"ב הכתבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצוני לשאול: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה הוא התקציב הייחודי שהוקצה לנושא הבטיחות בבתי-ספר בשנים האחרונות בארץ בכלל ובירושלים בפרט?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה עשה משרד החינוך על מנת להעמיק את תודעת הבטיחות בקרב תלמידים?

משולם נהרי: 1.

משולם נהרי: נושא הבטיחות הוא נושא רגיש ביותר, המצריך משאבים מרובים ונמצא באחריות הרשויות המקומיות.

משולם נהרי: על-פי פרסומי המרכז לשלטון מקומי, מדובר בתקציבים נדרשים למטרה זו בהיקף של כ-2 מיליארדי ש"ח.

משולם נהרי: משרד החינוך מסייע מתקציבו כמיטב יכולתו על מנת להקל על הרשויות המקומיות ומתוך דאגה לשלומם של התלמידים.

משולם נהרי: הפעם אני אוסיף נתונים: בתקציב 1999 הוקצה סך של 25 מיליון ש"ח לכלל הרשויות המקומיות, 3 מיליוני ש"ח מתוכם הוקצו לעיריית ירושלים.

משולם נהרי: בתקציב 2000 הוקצה סך של 20 מיליון ש"ח לכלל הרשויות המקומיות, מתוכם הוקצה סך של למעלה מ-1,800,000 ש"ח לעיריית ירושלים.

משולם נהרי: בשל אילוצים תקציביים, הנושא טרם תוקצב בתקציב 2001.

משולם נהרי: זאת אומרת שעדיין אין בבסיס התקציב תקציב לצורך השיפוצים בבתי-הספר.

משולם נהרי: עם זאת, בכוונת המשרד לפנות למשרד ראש הממשלה כדי להבטיח קבלת 20 מיליון ש"ח שהמשרד התחייב להעביר מדי שנה לרשויות המקומיות לנושא בטיחות מוסדות חינוך.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: מעבר להשתתפות התקציבית שציינתי, מתמקד המשרד בפעולות מערכתיות הכוללות שני נושאים מרכזיים: כתיבה ועריכה של מדריך לניהול בטיחות במוסדות חינוך, שיופץ בימים אלה – מדריך זה עוסק בקביעת קריטריונים ברורים לניהול הבטיחות במוסד החינוכי; הפעלת קורסים – החל מחודש פברואר 2001 – להכשרת בעלי תפקידים ברשויות המקומיות, כממוני בטיחות למוסדות חינוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת זאב, בבקשה.

נסים זאב: יש פסוק האומר: תבן אין ניתן לעבדיך ולבנים אמרים לנו עשו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי ידבר אדוני בשפה ברורה?

נסים זאב: אני אומר את זה בערבית, אבל בנאום הבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, אני רוצה בעברית.

נסים זאב: אני מפרש את כוונתי.

נסים זאב: אי-אפשר להטיל מטלות על הרשויות המקומיות, לדרוש מהן דרישות שעולות עשרות מיליוני שקלים, כפי שאמר כבוד סגן השר, שזה תקציב של 2 מיליארדי שקלים, ולדרוש מהן את הביצוע.

נסים זאב: לכן אני רואה את משרד החינוך כשותף לרשלנות הזאת.

נסים זאב: אפשר אולי להטיל את הביצוע כשניתן תקציב, וזה עיקר הדרישה של הרשויות המקומיות כלפי משרד החינוך, לעזור להן כדי להתגבר על התופעה הזאת של אי-בטיחות מוסדות החינוך.

משולם נהרי: לא הייתי ממהר להסיק מסקנות ולהאשים את משרד החינוך, מפני שאני חושב שמשרד החינוך, שנתן לרשות מקומית מבנה חדש, מבנה יפה וטוב – הרשות המקומית, כחלק מהמערך התפקודי שלה, צריכה גם לדעת להחזיק את בית-הספר.

משולם נהרי: זה נושא לוויכוח, אבל משרד החינוך לא מתנער לגמרי ואומר שהרשות המקומית היא זו שחייבת, אלא משרד החינוך עושה את המאמצים מצדו לגייס כספים כדי לשפץ את בתי-הספר ולהעמידם בתנאי בטיחות נאותים.

משולם נהרי: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שרת החינוך ביום י"א בניסן התשס"א (4 באפריל 2001): נודע לי, כי אוניברסיטת תל-אביב גובה סכומי כסף מסטודנטים הלומדים במוסדות אקדמיים אחרים המבקשים לעיין בספרים בספריות האוניברסיטה.

משולם נהרי: סטודנטים מן האוניברסיטה הפתוחה נדרשים לשלם 11 ש"ח החל מדצמבר 2000, והיתר – 22 ש"ח.

משולם נהרי: שאר האוניברסיטאות אינן דורשות כספים בעבור שירותים אלה.

משולם נהרי: רצוני לשאול: 1.

משולם נהרי: האם אישר משרדך לאוניברסיטת תל-אביב לגבות סכומים אלה?

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: מאחר שהמדינה משתתפת בסבסוד האוניברסיטה, האם נשקל לבטל לאלתר גבייה זו?

משולם נהרי: בתשובה על השאילתא של חברי, חבר הכנסת אליעזר זנדברג – 1.

משולם נהרי: אכן קיימת בעיה של גביית כסף מסטודנטים הלומדים במכללות ונזקקים לספריית האוניברסיטה.

משולם נהרי: הדבר נעוץ בכך שבמסגרת המדיניות להרחבת מערכת ההשכלה הגבוהה, תוך הדגשת הבידול בין אוניברסיטאות המחקר למוסדות אחרים, מושקעים מירב המשאבים לתשתיות המחקר באוניברסיטאות, ובכלל זה בספריות, כהקצבה ייעודית, מעל ומעבר להקצבה הישירה, בעוד במכללות קיימות ספריות העונות על צורכי ההוראה, אך לא תמיד נותנות מענה לסגל האקדמי ולסטודנטים הנזקקים לספרים מסוימים לצורך עבודה סמינריונית.

משולם נהרי: עם זאת צריך לזכור, שההחלטה בדבר שימוש בספריות היא בסמכות המוסדות עצמם, ואין למשרד החינוך מעמד בעניין זה.

משולם נהרי: יתירה מזו, יושב-ראש ות"ת – הוועדה לתכנון ולתקצוב – פנה לנשיאי האוניברסיטאות בבקשה לפעול להשוואת מעמד חברי הסגל האקדמי במכללות המוכרות על-ידי המועצה להשכלה גבוהה לזה של הסגל האקדמי באוניברסיטאות, בכל האמור בשימוש בספרייה של אוניברסיטה אחרת; לאפשר לסטודנטים במכללות להיכנס ללא תשלום לספרייה אוניברסיטאית; לקבוע תעריף מיוחד – לרבות פיקדון – לסטודנטים של מוסדות מוכרים עבור השאלת ספרים בספרייה אוניברסיטאית והכללת המכללות המוכרות בתוכניות להשאלה בין-ספרייתית.

משולם נהרי: יושב-ראש ות"ת ביקש לקבל עד לחודש מאי 2001 את ההנחיות שיוציאו הנהלות הספריות לגבי תנאי השאלת הספרים במסגרת ההסדר החדש.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: כאמור, המוסדות הם אוטונומיים בעניין הספריות.

משולם נהרי: עם זאת, יש מחשבה לכלול את פתיחות הספרייה לכלל המוסדות המוכרים כאחד הקריטריונים להשתתפות ות"ת בתקציב האוניברסיטאות בנושא הספריות.

משולם נהרי: דרך נוספת שבאמצעותה יכולה ות"ת לכוון את העשייה דרך התקצוב היא לתגמל את המוסדות המקיימים שיתוף פעולה מערכתי.

משולם נהרי: אני מצפה שהאוניברסיטאות ייענו לפניית יושב-ראש ות"ת ושההסדרים החדשים יופעלו בהקדם ויביאו רווחה לסגל האקדמי ויקלו על הסטודנטים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אליעזר זנדברג: ראשית, אני רוצה להצטרף למברכים את סגן השר.

אליעזר זנדברג: הבנתי שזו הפעם הראשונה שאתה משיב על שאילתות בשם המשרד.

אליעזר זנדברג: כשהייתי סגן שר החינוך, התרבות והספורט המלאכה הזאת היתה מופקדת בידי.

אליעזר זנדברג: אני מאחל לך הצלחה.

אליעזר זנדברג: מספרים שדיין, זיכרונו לברכה, כשהיה שר החקלאות היה משיב לא באריכות הזאת אלא משהו כמו: לשאלה ראשונה התשובה – כן, לשאלה שנייה – לא, לשלישית – ראה תשובתי על שאלה 1.

אליעזר זנדברג: אני שמח שאתה מאריך ומפרט.

אליעזר זנדברג: לגופו של עניין, חובת התשלום היא לא רק לתלמידי מכללות וכדומה.

אליעזר זנדברג: אוניברסיטת תל-אביב דורשת תשלום גם מתלמידי האוניברסיטה הפתוחה וגם מתלמידי אוניברסיטאות אחרות, קרי: מוסדות אקדמיים מוכרים אחרים.

אליעזר זנדברג: אין אח ורע לדרישה הזאת באוניברסיטאות אחרות, כמו באר-שבע או בר-אילן.

אליעזר זנדברג: מכאן, אדוני, שמדובר בבעיה רחבה יותר.

אליעזר זנדברג: אני סבור שאסור לעבור על זה בשתיקה.

אליעזר זנדברג: זה מנוגד למדיניות הבסיסית של כל משרד חינוך שרוצה לאפשר לכל סטודנט בכל מקום לעיין בחומר לימודי, מה גם שמדובר בסטודנטים ממוסדות אקדמיים מוכרים אחרים שגם כן נדרשים לשלם.

אליעזר זנדברג: אני מקווה שעד סוף החודש הזה, כמו שציינת, תקבל את התשובות הנכונות והמתאימות, והייתי מבקש לקבל עותק מהתשובה הזאת על מנת שאשקול כיצד להמשיך לטפל בנושא, אם צריך.

אליעזר זנדברג: תודה.

משולם נהרי: כולי תקווה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תם ולא נשלם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב הוא השואל בשאילתא הראשונה בסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אומנם הוא איבד את זכותו לשמוע את התשובה, אבל לפנים משורת הדין הוא מבקש שהתשובה תישמע.

משולם נהרי: איך אני יכול לסרב לידידי?

משולם נהרי: (קורא את התשובה על שאילתא מס' 1827, ראה לעיל.)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

זבולון אורלב: אין לי שאלה נוספת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה גם לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מובן ששאלה נוספת היא לא עניין שבחובה, גם לא כל כך בזכות, אף שזה בנוהג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת נהרי, סגן שרת החינוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

יוחנן כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 7), התשס"א–2001.

יוחנן כהן: חוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ"ד–1994, מסדיר את הקמתן והפעלתן של הקרנות להשקעות משותפות בנאמנות וכן את הפיקוח על פעולתן.

יוחנן כהן: החוק הקיים חוקק בשנת 1994, ולאור הניסיון שנצבר בהפעלתו הוכנסו בו תיקונים אחדים, ועתה מוצע לתקן את החוק בכמה נושאים נוספים, בהתבסס על הניסיון הנצבר כאמור.

יוחנן כהן: התיקונים העיקריים המוצעים הם כדלהלן: 1.

יוחנן כהן: לפי החוק, מספר הדירקטורים של מנהל קרן, המכהנים גם כדירקטורים של חברת ניהול השקעות, לא יעלה על שליש ממספר הדירקטורים הכולל של מנהל הקרן.

יוחנן כהן: לאור העובדה כי גם מבטחים מנהלים היום תיקי השקעות, מוצע להגדיר גם את המבטחים כ"חברת ניהול השקעות" לפי החוק.

יוחנן כהן: 2.

יוחנן כהן: במסגרת התיקון לחוק, שנכנס לתוקף ביוני 1999, הורחבו ההגבלות החלות על חבר ועדת ההשקעות של מנהל קרן והוספו הגבלות על העסקת יועץ השקעות ומנהל תיקי השקעות, והכול במטרה למנוע ניגוד עניינים הנובע ממצב שבו אדם אחד מנהל תיקי השקעות של חברות שונות.

יוחנן כהן: בשל המבנה הריכוזי של שוק ההון הישראלי וגודלו הצנוע, הרחבת ההגבלות כאמור פוגעת בעיקר במנהלי תיקי השקעות ויועצי השקעות שמחוץ למערכת הבנקאית, וכתוצאה מכך עלול מהלך זה להביא לצמצום התחרות בתחום ניהול השקעות.

יוחנן כהן: מוצע, על כן, לצמצם במקצת את ההגבלות בכך שיבוטל האיסור על העסקת יועץ השקעות או מנהל תיקי השקעות שקבוצת החברות שעמה הם נמנים מעורבת בניהול תיק השקעות של קופות גמל.

יוחנן כהן: 3.

יוחנן כהן: מאז נכנס החוק לתוקף קרו מקרים שבהם לא ניתן היה להשלים פירוק קרן בשל קושי למכור נייר ערך שהוחזק בקרן.

יוחנן כהן: מוצע, על כן, להתיר את האיסור שבחוק על עשיית עסקה בין קרן לבין מקורבים למנהל הקרן ולנאמן, במקרה שבמהלך פירוק קרן נבצר מהם לממש נייר ערך, ובכך לאפשר את השלמת הפירוק.

יוחנן כהן: 4.

יוחנן כהן: על מנת למנוע חשש לניגוד עניינים, מוגבלות לפי החוק העמלות שרשאי מנהל קרן לשלם בעסקה שהוא עושה בעד קרן שבניהולו לעמלות המקובלות אצל חבר בורסה הנמנה עם קבוצת החברות של מנהל הקרן.

יוחנן כהן: חלק ממנהלי הקרנות מבצעים את העסקאות בניירות ערך ובמטבע חוץ באמצעות חברי בורסה הנמנים עם קבוצת החברות של הנאמנים לקרנות שבניהולם.

יוחנן כהן: כדי למנוע חשש דומה של ניגוד עניינים, מוצע לקבוע הוראות דומות גם כאשר בקבוצת החברות של הנאמן יש חבר בורסה או חברה שעיסוקה עשיית עסקאות במטבע חוץ או בניירות ערך.

יוחנן כהן: 5.

יוחנן כהן: על-פי החוק הקיים, מנהל הקרן ישמש מפרק הקרן, אלא אם כן מינה בית-המשפט מפרק אחר.

יוחנן כהן: החוק גם קובע, כי פירוק קרן, כאשר מנהל הקרן הוא המפרק, אינו משחרר את הנאמן מחובת הנאמנות שלו כלפי בעלי היחידות.

יוחנן כהן: לפי אותה תפיסה, מן הראוי כי הנאמן ייכנס לנעליו של מנהל הקרן כמפרק, אם מצא בית-המשפט כי אין למנות את מנהל הקרן למפרק.

יוחנן כהן: לכן מוצע לקבוע, כי כאשר בית-המשפט מצא שאין למנות את מנהל הקרן למפרק, עליו למנות את הנאמן למפרק הקרן.

יוחנן כהן: כמו-כן מוצע להגביל את שכרו של מנהל הקרן או הנאמן, בשמשם מפרק לקרן כאמור, לשיעור הממוצע ששולם למנהל הקרן ערב הפירוק.

יוחנן כהן: 6.

יוחנן כהן: מוצע להפחית את הקנס האזרחי במחצית, למי שהפר הוראה שהפרתה נתונה לתשלום קנס כזה, תיקן את תוצאות ההפרה והודיע על כך לרשות מיוזמתו בתוך 30 ימים מיום שאירעה ההפרה או לאחר שהחלה.

יוחנן כהן: הפחתת סכום הקנס האזרחי נועדה לעודד נקיטת אמצעי בקרה בידי מנהלי הקרנות לאיתור תקלות בניהול הקרנות.

יוחנן כהן: אני מבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים לצורך דיון והכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יוחנן כהן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עתה לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש רשימת מתדיינים לא קצרה, אבל נראה שהנוכחים לא יהיו כל כך רבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא את הרשימה, וכמובן, לפי הנוהל, חבר כנסת ששמו ייקרא ולא יהיה נוכח באולם המליאה, מאבד את זכותו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת נחום לנגנטל, עזמי בשארה, משה גפני, תאופיק חטיב, בנימין אלון, שאול יהלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת זאב בוים, האשם מחאמיד, אברהם הירשזון, מוחמד ברכה ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלוש דקות לכל משתתף והרשימה סגורה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה לברך את סגן שר האוצר הרב יצחק כהן, ואני מאחל לו הצלחה בתפקידו.

זבולון אורלב: זו פעם ראשונה שאני שומע את אדוני בתפקידו החדש, ובוודאי מדינת ישראל תתברך גם בהצלחתך.

זבולון אורלב: להצעת החוק – אני חושב שהצעת החוק היא הצעה נכונה; הצעת חוק ממשלתית, שבאה לתקן ולהשלים חוק שהופעל ותוך כדי ביצועו התברר שיש בעיות שצריך לתקן אותן.

זבולון אורלב: נמצאת פה גם השרה ציפי לבני, שהיתה מנהלת רשות החברות, והיא בוודאי גם בקיאה בנושא הזה.

זבולון אורלב: כולנו מבינים שנושא ההשקעות קשור מאוד באמון הציבור.

זבולון אורלב: כלכלה היא לא רק מתמטיקה, כלכלה היא פסיכולוגיה.

זבולון אורלב: ככל שלציבור יש יותר אמון בקרנות ובגופים שבהם הוא משקיע, כך יש יותר סיכוי שאנשים יצרכו פחות, יחסכו יותר וישקיעו, והכסף של ההשקעות יניע את גלגלי המשק.

זבולון אורלב: הנושא הזה של ניגודי עניינים, הרב יצחק כהן, הוא אחד הנושאים הבעייתיים, כי הכותרות שאנשים קוראים בעיתונים על מה, במה אנשים נתפסים בקלקלתם, בניהול של תיקי ההשקעות, מלבד נושא המעילות וכדומה, שהוא נושא בעייתי כשלעצמו, זה נושא ניגודי העניינים.

זבולון אורלב: אנשים מתחבאים מאחורי הרבה מאוד מסכות, חברה קונה חברה, חברה משתלטת על חברה ויש מעגל שני ומעגל שלישי ומעגל רביעי, ובסופו של דבר אתה פותח את התיק של אותה חברה אצל רשם החברות ואתה רואה כל מיני שמות, ולך תדע ותעשה חקירה מי בעצם עומד מאחורי אותה קרן, מי עומד מאחורי אותה נאמנות, מי הם בעצם אותם אנשים.

זבולון אורלב: אני חושב שפה יש חובה גדולה מאוד למחוקק לא לעשות שום הנחה, ללכת לחומרא ולהגביל את כל ההגבלות על מנת שהציבור יהיה מוגן.

זבולון אורלב: פה המחוקק הוא העיניים של הציבור.

זבולון אורלב: אדם לא מסוגל ללכת לבדוק בכוחות עצמו, והוא צריך לסמוך עלינו שאנחנו ניצור הגבלות כאלה, שבשום סיטואציה לא יכול להיות ניגוד עניינים.

זבולון אורלב: אני יודע שחלק מסוים בהצעת החוק, בעיקר בפרקים הראשונים, מתייחס לנושא הזה.

זבולון אורלב: אני רק מציע שבדיון, לאחר שהחוק יעבור בקריאה ראשונה, ומפלגתי תתמוך בקריאה הראשונה, ולקראת דיון לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, נעמיק יותר בנושא ניגודי העניינים כדי לסתום כל פרצה, על מנת שהיא לא תקרא לגנב.

זבולון אורלב: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב בוים – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד – כנ"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת אברהם הירשזון, מוחמד ברכה, איוב קרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, ואחריו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת עסאם מח'ול, אחמד טיבי, מיכאל קליינר, תמר גוז'נסקי ועוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פרוש, בבקשה, יש לך שלוש דקות בעירבון מוגבל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמו חבר הכנסת אורלב, גם אני רוצה לברך את סגן שר האוצר על הופעתו; נדמה לי שזו הופעתו הראשונה כסגן שר האוצר כאן, ואני מברך אותו.

מאיר פרוש: אני בטוח שבהתמדתו הוא יצליח וההצלחה שלו תהיה ההצלחה של כולנו.

מאיר פרוש: כמובן גם אני, אם אוכל ואהיה פה, אתמוך בחוק, זה דבר חשוב, טוב, ראוי, צריכים לזרז אותו, והעיקר שהוא יגיע מהר גם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר פרוש: אני רוצה פשוט לנצל את הדקות שיש לי כאן מעל הדוכן כדי להתייחס לדיון שהתקיים אתמול בוועדת השרים לענייני ירושלים, בראשותו של השר לענייני ירושלים, הרב אליהו סויסה, ולמחלוקת שהתגלתה שם בין שר החוץ לבין ראש הממשלה בעניין כביש הטבעת המזרחית.

מאיר פרוש: אני מכיר את התכנון לגבי הכביש הזה, והכביש הזה חשוב וחיוני.

מאיר פרוש: אני לא חושב לרגע, אני יודע גם שכאשר תכננו את הכביש הזה, זה עוד היה לפני שנים, איש לא העלה על דעתו שהכוונה בתכנון הכביש הזה, כביש הטבעת המזרחית, יש בה כדי להצר את צעדיהם של ערביי ירושלים או כל אוכלוסייה או אומה אחרת מלבד היהודים.

מאיר פרוש: הכוונה היתה, בהחלט, לתת עוד כביש גישה; כמו שבכל עיר בירה ובכל מקום במרכז כזה גדול כמו ירושלים יש כביש טבעת, אפשר למצוא את זה בהרבה בירות בעולם, היתה מחשבה, וזו היתה המחשבה גם עם כביש הטבעת הזה.

מאיר פרוש: צר לי על כך ששר החוץ, כנראה בלי שהוא בודק את הנושא, בלי שהוא בדק את הנושא, יצא בהתקפה, יצא בהתנגדות חריפה נגד כביש הטבעת המזרחית.

מאיר פרוש: אני שמח על כך ששר התחבורה, שהוא ממפלגתו של שר החוץ דווקא, כנראה מתוך זה שהוא מכיר את הנושאים יותר מקרוב כשר התחבורה, יצא להגנת הכביש, והתשובה ברורה.

מאיר פרוש: כמעט בכל כביש שמדינת ישראל מבצעת יש בעיות של פינויים.

מאיר פרוש: פולשים לשטחים ציבוריים יש מכל אומה, לא רק ערבים, גם יהודים, ולא רק ערבים ויהודים אלא גם אנגלים ואיטלקים וגם אמריקנים וסינים ויפנים.

מאיר פרוש: בכל מקום יש פלישות לשטח ציבורי, וכאשר הרשות המבצעת רוצה לפעול – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי זה הפוך, כבוד השר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ששטח ציבורי פולש לשטחים הפרטיים?

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אם שאלת, ודאי שזה לא יהיה על חשבוני – כל פרצלציה, כל תוכנית שאתה רוצה להעביר אותה, יש בה הפקעות, וכאשר אתה מפקיע, אתה גם נותן תמורה להפקעה למי שהפקיעו ממנו.

מאיר פרוש: הבעיה היא, ואני אומר לך כאחד שישב 13 שנים בעיריית ירושלים, הבעיה היא עם ערביי מזרח-ירושלים, שלא הסכימו שיעשו להם תוכניות מהסוג הזה של הפקעות ופיצוי עבור הפקעות, לא פיצוי בכסף או בדברים שלא שווים כלום אלא באחוזי בנייה וקרקע סמוכה לדבר הזה, כי הם לא רצו לקבל את ההפקעות, הם לא רצו להכיר בשלטון.

מאיר פרוש: כאשר עיריית ירושלים מתכננת כביש כזה, כאשר המטרה היא פשוט להוציא תחבורה מתוך העיר, להקל את המחנק, שר החוץ, במעמדו, יוצא נגד תוכנית כזאת.

מאיר פרוש: אני שמח, אני אומר שוב, ששר התחבורה ממפלגתו שלו, מאחר שהוא קרוב לעניינים, הוא יודע והוא בא להגן על זה, כי אין כביש שלא – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מאיר פרוש: לכן, אני חושב ששר החוץ צריך ללמוד את הנושא ולהיזהר.

מאיר פרוש: כי מה קורה אחרי שהוא מתנגד?

מאיר פרוש: מדוע שלא יבואו כאלה שמנסים לפגוע בשמה הטוב של מדינת ישראל, לפגוע בשמם הטוב של היהודים, ויאמרו: הנה גם שר החוץ נגד כביש הטבעת המזרחית ונגד ההפקעה ונגד הריסת בתים, בו בזמן שזו לא היתה הכוונה.

מאיר פרוש: לא היתה כל כוונה לפגוע ואני לא חושב שצריך לפגוע, חלילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת מיכאל קליינר, חבר הכנסת אברהם שוחט, חבר הכנסת ויצמן שירי, חבר הכנסת חיים כץ, חבר הכנסת צבי הנדל, חברת הכנסת קולט אביטל, חבר הכנסת עופר חוגי – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן, וחברי הכנסת יובל שטייניץ, אבשלום וילן ויצחק גאגולה, אם יהיו נוכחים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד סגן השר, אני רוצה לברך את סגן השר לרגל מינויו באיחולי הצלחה במילוי התפקיד.

טלב אלסאנע: אני לא אתווכח עם הרב מאיר פרוש על דבריו לגבי כביש הטבעת שבו מדובר, אבל אני יכול להתייחס למצוקה הקשה מאוד, הידועה לך, של האוכלוסייה הפלסטינית בירושלים המזרחית, וכל מה שמתרחש שם בתוכניות, בבנייה, בכבישים – כל זה אינו נובע משיקולי תכנון אלא משיקולים פוליטיים טהורים, ואין מביאים בחשבון את רווחתה וטובתה של האוכלוסייה הערבית הפלסטינית בירושלים המזרחית.

טלב אלסאנע: אני רוצה לנצל הזדמנות זו ולפנות לסגן השר בכמה נושאים.

טלב אלסאנע: אנחנו רגילים שכאשר יש החלטת ממשלה אומרים, שהממשלה דנה בעניין, שקלה, הגיעה למסקנה וקיבלה החלטה.

טלב אלסאנע: אם מקבלים החלטה, מה צריך לעשות לאחר מכן?

טלב אלסאנע: – לקיים אותה.

טלב אלסאנע: אחרת לא היו מקבלים אותה.

טלב אלסאנע: אז מדוע כאשר מדובר באוכלוסייה הערבית החלטות אינן מתבצעות?

טלב אלסאנע: היתה החלטה לגבי היישובים הערביים הבדואיים בצפון בתקופתו של נתניהו, להקצות להם 614 מיליון ש"ח.

טלב אלסאנע: הרב מאיר פרוש היה אז סגן שר, אבל בעצם על תקן של שר בממשלה הקודמת.

טלב אלסאנע: זה שלוש שנים ההחלטה היא על הנייר.

טלב אלסאנע: לאחר מכן הממשלה דנה והחליטה להקצות 4 מיליארדי ש"ח לאוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: ההחלטה הזאת נותרה על הנייר.

טלב אלסאנע: אז מדוע מקבלים החלטות אם אין כוונה לקיימן?

טלב אלסאנע: אם מתכוונים לקיימן, מדוע עד היום אין מבצעים זאת?

מאיר פרוש: גם התוכנית לטיפול נקודתי ב-11 יישובים היא על הנייר.

מאיר פרוש: בתוכם עשרה יישובים יהודיים.

טלב אלסאנע: רבותי חברי הכנסת, אותו מצב קיים לגבי השאלה איך לפתור את בעיית היישובים הבדואיים בנגב.

טלב אלסאנע: בתוכנית מיתאר 35, תמ"א-35, יש הגדרה מה זה יישוב.

טלב אלסאנע: יישוב זה 50 בתי-אב לפחות.

טלב אלסאנע: אבל יש בנגב 70,000 נפש, יש ביישובים 5,000 נפש, ואלו יישובים לא-מוכרים.

טלב אלסאנע: הכרה או אי-הכרה זה עניין פוליטי, אבל ממשיכים להעניש את האנשים.

טלב אלסאנע: אין מכירים, והורסים להם את הבתים.

טלב אלסאנע: הממשלה הקודמת, אפילו בתקופה של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, החליטה להכיר בחמישה יישובים, אבל לא הכירו ביישובים אלה.

טלב אלסאנע: לאחר מכן, בתקופת נתניהו, הקימו ועדת שרים לענייני בדואים, בראשותו של אריאל שרון.

טלב אלסאנע: הוועדה דנה ואמרה שיש בעיה רצינית, צריך להקצות שם 6 מיליארדי ש"ח, מיליארד ש"ח מדי שנה, ולהכיר בשבעה יישובים.

טלב אלסאנע: שום יישוב, שום שקלים, שום מיליארדים.

טלב אלסאנע: לאחר מכן קמה ועדת שרים למגזר הערבי בתקופתו של אהוד ברק.

טלב אלסאנע: יושב-ראש הוועדה היה מתן וילנאי.

טלב אלסאנע: יושב-ראש הוועדה למגזר הבדואי בנגב היה ג'ומס, חיים אורון.

טלב אלסאנע: החלטות נתקבלו, ביצוע – אין.

טלב אלסאנע: היום מענישים את האנשים על המחדל של הממשלות שאינן מבצעות את ההחלטות שהן קיבלו לפתרון הבעיות.

טלב אלסאנע: בעיות פותרים לא על-ידי הריסה, לא על-ידי הענשה, לא על-ידי אצבע מאשימה, אלא על-ידי קיום החלטות שנדונו.

טלב אלסאנע: אפילו החלטות שאנחנו לא מרוצים מהן, כי הן פחות ממה שצריך, אפילו את זה אין עושים.

טלב אלסאנע: אז אולי בתקופתך כסגן שר האוצר תצליח להגיד להם: רבותי, אם מחליטים, צריך לקיים.

טלב אלסאנע: ולא רק החלטות שליליות מקיימים, מבצעים.

טלב אלסאנע: החלטות בדבר הריסה, רצים בשעה שש בבוקר לבצע.

טלב אלסאנע: החלטות טובות, את זה שוכחים לבצע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לחבר הכנסת אלסאנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת שטייניץ, וילן, גאגולה, נסים זאב ועוד.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן שר האוצר, האמת, אני רוצה לפתוח בדבר שכן קשור אליך עוד מזמן שהיית שר הדתות, והיום אתה סגן שר האוצר, וגם בנושא הזה אתה יכול לתרום.

מוחמד כנעאן: מעל הבמה הזאת בחודש דצמבר 1999 העברת תשובה חיובית לגבי שיפוצו של מסגד אל-ע'בסיה ליד נהרייה.

מוחמד כנעאן: אתה, אדוני סגן השר היום, שר הדתות אז, ולצערי הרב, סיימת את תפקידך, היום אתה בתפקיד חדש, ושום דבר לא נעשה.

מוחמד כנעאן: היום חבר מפלגתך הוא שר הדתות.

מוחמד כנעאן: אני מאוד מקווה שאתה כן תדאג במשרד האוצר להעביר באופן מיידי, ותממש את התשובה שלך שנתת מעל הדוכן הזה והיא רשומה בפרוטוקול הכנסת.

מוחמד כנעאן: תיישם את ההחלטה שאתה קיבלת לשיפוצו של מסגד אל-ע'בסיה.

מוחמד כנעאן: אדוני סגן השר, אני חולק על החלטת הממשלה לגבי כביש הטבעת, שנקרא כביש הטבעת המזרחית בירושלים המזרחית.

מוחמד כנעאן: כפי שכתוב היום בעיתון "הארץ", 900 מיליון שקל עלות כביש כזה.

מוחמד כנעאן: סכום כזה יכול לפתור בעיה לכל המגזר הערבי, לכל הרשויות המקומיות, אדוני סגן השר.

מוחמד כנעאן: אבל מכאן ועד ליישום החלטות ממשלה שקשורות למגזר הערבי – לצערי, זה לא מקובל בממשלות ישראל.

מוחמד כנעאן: נשאלת השאלה: לא הגיע הזמן לפנות לאוכלוסייה הזאת בכנות ובאחריות ולהגיד להם, רבותי, אנחנו עובדים עליכם, אנחנו משקרים לכם, אתם לא אזרחים מסוג א' אלא אתם אזרחים מסוג ב' או ג' או ד'?

מוחמד כנעאן: תחליטו, אבל תפסיקו לשקר לאוכלוסייה הזאת, תפסיקו לעבוד עליה, תפסיקו להכניס אותה לתסכול.

מוחמד כנעאן: כי עד מתי הם יכולים לסבול?

מוחמד כנעאן: עד מתי?

מוחמד כנעאן: אין עבודה.

מוחמד כנעאן: יש מצוקה בחקלאות.

מוחמד כנעאן: אדוני סגן השר, היום העונה בפתח.

מוחמד כנעאן: בסוף החודש הזה מתחילים לקטוף מלפפונים, שזה התוצר המרכזי לרוב רובם של החקלאים הערבים במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: החקלאות, כמו יתר הענפים, התבססה על עובדים משטחי הרשות הפלסטינית.

מוחמד כנעאן: אני פונה אליך כנציג הממשלה כאן באולם לפעול אצל הממשלה על מנת לאפשר למשפחות לפחות בנפת ג'נין להיכנס ולעזור לחקלאים לקטוף את המלפפונים.

מוחמד כנעאן: כי זה הדבר המרכזי אצל מאות או אלפי משפחות במדינת ישראל.

מוחמד כנעאן: לפחות בנושא הזה, כשאין תיעוש, כשאין שום דבר, כשאין מימוש החלטות ממשלה.

מוחמד כנעאן: המצב הזה עלול לגרום לדבר שלא אנחנו ולא אתם רוצים אותו.

מוחמד כנעאן: אנחנו רוצים לחיות בכבוד כאזרחים שווי זכויות במדינה הזאת.

מוחמד כנעאן: הגיע הזמן לאחר 53 שנים ליישם החלטות שהממשלה מקבלת, שהשרים מקבלים, שסגני השרים מקבלים, לעמוד במלים שאומרים מעל הדוכן הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטייניץ, חבר הכנסת אבשלום וילן, חבר הכנסת יצחק גאגולה – אינם נוכחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אחרונת המשתתפים בדיון זה, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, אלא אם כן חבר הכנסת אליעזר זנדברג ייכנס לאולם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בהחלט תומך בהצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות, שקובעת כי יש לשלול כשירות של חברה לשמש נאמן לקרן אם יש לחברה השולטת בה, או לחברה בשליטה של חברה, קשר מהותי להנהלה העסקית של מנהל הקרן.

נסים זאב: ודאי שיש למנוע ככל האפשר את ניגוד האינטרסים, ולא ייתכן שניתן לחתול לשמור על החלב ועל השמנת.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לכל מה שנשמע פה באולם היום.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס גם לדברים שנאמרו כלפי על-ידי אחד מחברי הכנסת – אבשלום וילן, עד כמה שזכור לי.

נסים זאב: יש הבדל בין תגובה על ירי של מחבלים – ולצערי, כשצה"ל מגיב, ומגיב לעבר מחבלים בגין ירי של "קטיושות" לעבר עמדות צה"ל או ליישובים, יכול להיות שבתגובה צה"לית יכולים להיפגע גם ילדים וגם אזרחים וגם תינוקות, ובמקרה הזה נהרגה, כפי שציין חבר הכנסת לפני כן, תינוקת בת ארבעה חודשים, וכולנו מצטערים – לבין רצח של נערים, שחותכים אותם לחתיכות, מרסקים אותם בצורה ברברית, חייתית.

נסים זאב: מדובר בחיות אדם שמזמן נעלם מהם צלם האנוש.

נסים זאב: במלחמה כמו במלחמה, התגובה חייבת לבוא.

נסים זאב: התייחסתי בדברי גם לזה שנשלחו נערים פלסטינים, שידוע לי ממקורות די נאמנים שמשלמים להם פרוטות מראש כדי לצאת להפגנות אלימות על-ידי הרשות הפלסטינית או על-ידי אותם מארגנים, ומובן שכשיש ירי יכולים להיהרג גם אותם נערים.

נסים זאב: אנחנו חייבים להבדיל הבדל ברור לחלוטין, ואי-אפשר בכלל להשוות ולומר: זה דם של תינוק שנרצח ונהרג וזה דם של נהרג – – –

עסאם מח'ול: לעשות הבדל בין דם לדם.

נסים זאב: יש הבדל בין אותם – – –

עסאם מח'ול: אתה צודק, אימאן חג'ו היתה סכנה לביטחון מדינת ישראל.

עסאם מח'ול: זה מה שאתה אומר.

נסים זאב: יש הבדל גדול בין תגובה שיורים לעבר מחבלים, רוצחים, לבין זה שמלכתחילה באים ורוצחים תינוקות, יורים ומכוונים בקנה הנשק, כמו בחברון, על תינוקת בת עשרה חודשים.

עסאם מח'ול: תינוקת בת ארבעה חודשים היא לא מחבלת.

נסים זאב: האכזריות הזאת, הברבריות, צריך לסרס אותן מהעולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרת את זה גם קודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתנצל אם אני מדבר רק לעניין, לגופו של החוק, ולא על כל הדברים שכולם פה מדברים עליהם, שהם כואבים וחשובים, אבל בואו נתמקד במה שאנחנו פה בשבילו.

זבולון אורלב: לא כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה טובה, לדעתי.

אליעזר זנדברג: אני מבקש את תשומת הלב של סגן שר האוצר הנכבד.

אליעזר זנדברג: אני רוצה להעיר שתי הערות.

אליעזר זנדברג: עברתי על הצעת החוק, העיקרון הוא ברור, אנחנו מנסים מצד אחד להגמיש ומצד שני להקפיד.

אליעזר זנדברג: עולות פה שתי שאלות שרציתי לעורר.

אליעזר זנדברג: שאלה אחת נוגעת לסעיף 13 לתיקון, שזה בעצם תיקון של סעיף 105 לחוק.

אליעזר זנדברג: מדובר כאן על שכרו של מפרק הקרן, שייפרע מנכסי הקרן.

אליעזר זנדברג: אחת הבעיות שמועלות לפני כן היא בסעיף 10, שהוא תיקון לסעיף 67.

אליעזר זנדברג: המטרה היא בעצם למכור כמה שיותר את נכסי הקרן, שיהיה כסף מזומן, ויחלקו אותו.

אליעזר זנדברג: יש סיטואציות שבהן יש בעיה במכירה, אולי כי אין קונים, אולי כי אלה שרוצים למכור להם מבינים שכדאי לחכות ולקנות בסוף, אולי יותר בזול וכדומה.

אליעזר זנדברג: כאשר אתה משלם למפרק הקרן ואומרים "שכרו ייפרע מנכסי הקרן", האם לא כדאי אולי לפרוע את שכרו בניירות ערך במקום במזומן, כאשר השווי של אותם ניירות ערך הוא שווי השוק, ואז יכול להיות מצב שבו כאשר קשה אולי למכור משהו מסוים אפשר לתת אותו כחלק משכרו של מנהל הקרן, לפי שווי גבוה יותר ממה שבפועל הוא מצליח לבצע כמכירה באותו זמן.

אליעזר זנדברג: אני לא יודע אם חשבו על זה בכלל, אם יש לזה ערך או שהוא יקבל רק מזומן, אבל זו נקודה שהייתי רוצה לשמוע את ההתייחסות שלך אליה.

אליעזר זנדברג: לא הצלחתי להבין את ההיגיון שעומד מאחורי סעיף 15 לחוק, שבא ואומר: יש קנס אזרחי, אם עשית משהו לא בסדר כמנהל הקרן, קונסים אותך, אבל אם גילית את הדבר הפסול תוך 30 יום, הקנס יהיה מחצית מסכום הקנס האזרחי.

אליעזר זנדברג: אני מניח שזה לא מעשה עם כוונה פלילית מלכתחילה, אלא מעשה רשלני של טעות שעשית, שהיא נחשבת כטעות שצריך להקפיד עליה ולשלם קנס אם היא קרתה.

אליעזר זנדברג: אומרים בפסקה (4) של סעיף 15, שמי שהפר את ההוראות ותיקן את תוצאות ההפרה והודיע על כך לא יאוחר מ-30 ימים לאחר שאירעה ההפרה, יהיה חייב בקנס אזרחי בשיעור מחצית מסכום הקנס האזרחי הקבוע לאותה הפרה.

אליעזר זנדברג: צא וחשוב, אם הוא עשה מעשה פסול, וצריך להעניש אותו עליו, כלומר, לקנוס אותו, נקנוס אותו.

אליעזר זנדברג: אבל אם אומרים "מודה ועוזב ירוחם", כלומר, אם הוא חזר ותיקן תוך 30 ימים, למה לקנוס אותו?

אליעזר זנדברג: הלוא המטרה שלנו היא לעודד אותו לבוא ולבצע את התיקון.

אליעזר זנדברג: אולי אנחנו צריכים לחשוב על שיטה אחרת.

אליעזר זנדברג: להגיד: יש קנס, והקנס הוא קנס, ומי שעבר את העבירה או עשה את המעשה הפסול ייקנס, אבל אם הצלחת לתקן תוך 30 יום ולא נגרם נזק לאף אדם, או תיקנת גם את הנזק שנגרם כתוצאה מאותה טעות או מהמעשה הפסול, לא נקנוס אותך בכלל.

אליעזר זנדברג: למה לקנוס במחצית?

אליעזר זנדברג: אם רוצים לעודד אותו לתקן, תן לו את העידוד, ואל תקנוס אותו; ואם רוצים להעניש, תקנוס אותו כמו שצריך.

אליעזר זנדברג: נראה לי שהרעיון של מחצית הקנס הוא כמו חצי היריון.

אליעזר זנדברג: זה לא נתפס בעיני כפתרון נכון וראוי להשיג את האיזון שאנחנו מבקשים להשיג.

אליעזר זנדברג: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זנדברג.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה, ואחריה, לפנים משורת הדין, נחזיר את זכות הדיבור לחבר הכנסת מח'ול, שהגיש לי הסבר ראוי להיעדרו מהאולם.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני מברכת על מינויו של סגן השר, ואני בטוחה שהוא יעשה את המלאכה שלו בצורה הטובה ביותר.

חוסניה ג'בארה: כמי שהיה שר הדתות כשאני הייתי חברה בוועדה למינוי קאדים שרעיים, ראיתי מקרוב את הפעילות שלו.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולדבר על נושא אחר, שהוא נושא שאנחנו מדברים עליו ימים ולילות, חודשים ושנים, ושום דבר לא השתפר במצב שאנחנו סובלים ממנו, והוא נושא האבטלה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולדבר על אבטלת נשים, במיוחד במגזר הערבי, אבל לפני כן אני רוצה לומר, שרוב היישובים שסומנו, שיש בהם אבטלה גואה, הם היישובים במגזר הערבי, היישובים הערביים.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אנחנו סובלים מזה לאורך כהונתן של ממשלות רבות, וכל ממשלה מבטיחה לנו הבטחות, ולצערי הרב לא מקיימת.

חוסניה ג'בארה: אחרי אוקטובר הובטחו לנו 4 מיליארדי שקל, ואנחנו כל הזמן מדברים על הנושא הזה.

חוסניה ג'בארה: הבטיחו שזה יהיה בספר התקציב של 2001, ולצערי הרב לא ראינו את זה.

חוסניה ג'בארה: הבטיחו שיהיה לזה אפילו ספר נפרד, לא ראינו את זה.

חוסניה ג'בארה: אגורה אחת לא הגיעה למגזר הערבי כתוצאה מההבטחות של הממשלות הקודמות, כנ"ל מהממשלה שרצתה לפתוח דף חדש עם המגזר הערבי, לשפר ולדאוג למצבו של המגזר הערבי, ולא עשתה דבר וחצי דבר.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה באמת לחזור ולהתייחס לאבטלת נשים, כשאני מחר מכנסת את ועדת המשנה לקידום נשים ערביות – אבטלת נשים ערביות – ולומר: במשרד שלי, אדוני היושב-ראש ואדוני סגן השר, נמצאות 600 פניות, טפסים לשיבוץ של אקדמאיות ערביות, בוגרות מכללות וגם אוניברסיטאות, שיש להן תואר .B.A, לרבות תעודת הוראה, או תואר .B.

חוסניה ג'בארה: ED, לרבות תעודת הוראה, ואין להן מקום עבודה, הן מובטלות.

חוסניה ג'בארה: אני פונה לשרת החינוך, שיכול להיות שתשמע אותי באיזה שלב, שבמקום שיהיו לה כל מיני הצהרות על כל מיני נושאים אחרים, תדאג למובטלות האזרחיות הישראליות במדינת ישראל ותדאג לא לקצץ שעות לימוד במגזר הערבי, ושניתן אפשרות לנשים האלה לעבוד.

חוסניה ג'בארה: אתם יודעים מה עובר על אשה במגזר הערבי לפני שהיא הולכת לאוניברסיטה או למכללה ומתקבלת לשם ומתחילה ללמוד?

חוסניה ג'בארה: עד שהיא מתחילה ללמוד, אדוני היושב-ראש, יוצאת לה הנשמה, וכשהיא מסיימת את הלימודים שלה ומקבלת את התעודות שלה, אין לה לאן לפנות, אין לה לאן להשתבץ, אין לה מי שישבץ אותה במערכת החינוך.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שזו בושה וחרפה לממשלה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

חוסניה ג'בארה: – – שאנחנו כל הזמן שומעים ממנה הבטחות שנשים אקדמאיות – אני לא רוצה לדבר על האקדמאים הערבים, שהיה חוק בכנסת לשילובם – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

חוסניה ג'בארה: – – אדוני היושב-ראש, של אקדמאים ערבים בשירות הממשלה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תהיה לך אפשרות להשלים את הדברים.

חוסניה ג'בארה: – – אני חושבת שזה היה שקר וכזב – כל ההבטחות, ואף שיש שם הצעת חוק, לא עמדו בהבטחות שלהם לממש מה שהיה בהצעות החוק, וכל הזמן רוצים לממן, עם כל הכבוד, לאזרחים הדרוזים, שאני מאוד רוצה שהם גם יקודמו וישובצו בשירות המדינה, אבל יש פה גם אוכלוסייה אחרת שחייבים לדאוג לה, שהיא חלק מהמדינה הזאת.

חוסניה ג'בארה: יש לי הרבה מה לומר, אדוני היושב-ראש, אבל אני מקצרת – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהזדמנות הבאה.

חוסניה ג'בארה: – – ואני מודה לך על שנתת לי זכות דיבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, אחרון הדוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לקצר, לפחות לא לגלוש מעבר לזמן.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

עסאם מח'ול: חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לא להשקעות בנאמנות, אלא בנאמנות לאמת, כאשר אנחנו מדברים אל הציבור הרחב מהבית הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז להשקיע בנאמנות לאמת במקום להשקיע בכספים.

עסאם מח'ול: כן.

עסאם מח'ול: זה לא רע, לא יזיק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי לא יזיק באמת.

עסאם מח'ול: ואני אומר את זה מכיוון שאנחנו היינו עדים כאן היום – כמו כמעט באופן קבוע – לתרגילים של הסחת דעת, של הסתה, של ניסיון לתעתע בציבור ולשקר לו בפנים.

עסאם מח'ול: זה כולל גם דברים טעונים, כמו למשל הדיבורים שהועלו כאן על שאלת ה"נכבה" ויום השנה ל"נכבה" מחר.

עסאם מח'ול: ומה שקורה, שמשתמשים באמירות האלה כדי להפחיד את הציבור בישראל, להפחיד את הציבור היהודי בישראל – זה התפקיד של חלק מאלה שיושבים בבית הזה ושיושבים בממשלה הזאת.

עסאם מח'ול: אני מדבר על פתרון של סיום הכיבוש בגבולות ה-4 ביוני 1967 – אז אותו שר שאני מכבד אותו, מחבב אותו, השר ריבלין, קופץ ואומר: אז תדבר על ציפורי, אז תדבר על עכו, אז תדבר על חיפה.

עסאם מח'ול: אבל אני מדבר על גבולות ה-4 ביוני, והניסיון הזה להפוך את הסיפור של פתרון הקבע ושל הטרגדיה של העם הפלסטיני – שהס מלהזכיר אותה – לדחליל שאתו צריך להפחיד את הציבור בישראל לבל יסכים ללכת לשלום ולקבל הצעה שמאפשרת שלום צודק בין שני העמים – זה לא יעבוד.

עסאם מח'ול: זה יעבוד פעם אחת, פעמיים, שנה, שנתיים, וייגמר.

עסאם מח'ול: הציבור בישראל יגלה את האמת, שבלי להבין, בלי שהחברה הישראלית תבין את עומק הטרגדיה של העם הפלסטיני, היא לא תבין את המשמעות האמיתית של הצעת הפתרון שאנחנו מביאים, המבוססת על מדינה פלסטינית בגבולות ה-4 ביוני 1967 וסיום כל הכיבוש של מלחמת יוני 1967; אז הציבור בישראל יולך שולל והוא לא יבין שההצעה הזאת היא הפשרה ההיסטורית בין שני העמים.

עסאם מח'ול: ציון ה"נכבה" לא צריך להישמע כביטול ההכרה במדינת ישראל, אלא זה מחזק את האפשרות להגיע לשלום, כי בלי שיבוצע החלק השני של החלטת האו"ם והקהילייה הבין-לאומית, שקבעה ואישרה את הקמתה של מדינת ישראל, החלק שדיבר על הקמתה של מדינה פלסטינית ערבית לצדה – אז לא יהיה שלום צודק – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נסים זאב: אבל לא דובר על גבולות 1967 – – –

עסאם מח'ול: – – ולא יהיה ביטחון, ותמשיכו לשקר לציבור היהודי בישראל בעיניים – –

נסים זאב: לא דובר על גבולות 1967 – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נסים זאב, תן לו לסיים.

עסאם מח'ול: – – תהיה א-נכבה, – – – א-נכבה לא מפחידה אותם, היא נקודת המוצא לחיפוש פתרון צודק, ומזה אתם מפחדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תם סדר המשתתפים מחברי הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישבה אתנו לכל אורך הדיון השרה לפיתוח אזורי ציפי לבני, והיא רוצה להתערב בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

ציפי לבני: אני רוצה להגיב על הדברים האחרונים שנאמרו.

ציפי לבני: המלה "א-נכבה" איננה המצאה של הממסד היהודי בניסיון להפחיד מישהו, כמו גם ההתייחסות – דרך אגב, היום הזה איננו יום פתיחתה של מלחמת ששת הימים, שאלמלא היא, בעיניך היה פתרון צודק לסכסוך במזרח התיכון.

ציפי לבני: היא מתייחסת לשנת 1948, השנה שבה הוקמה מדינת ישראל.

עסאם מח'ול: – – –

ציפי לבני: והמצב שבו מדינת ישראל הלכה ככל יכולתה בעת האחרונה כדי להגיע לניסיון לפתור את הסכסוך, והדרישה שהיתה מהצד השני חזרה לזכות השיבה, המשמעות היא בעצם שאין הכרה של הצד השני בקיומה של מדינת ישראל – –

עסאם מח'ול: לא.

עסאם מח'ול: זאת – – –

ציפי לבני: – – דהיינו שאנחנו חוזרים לא ל-3 ביוני או ל-4 ביוני 1967, אלא אנחנו חוזרים לשנת 1947.

ציפי לבני: אני, דרך אגב, אינני מצפה שמישהו מערביי ישראל יצא בשמחה או יחגוג את יום העצמאות, כי מבחינת מי שחי כאן באותה נקודת זמן ואיננו חלק מהעם היהודי, זו איננה עת לשמחה – –

עסאם מח'ול: – – – עצמאות של המדינה – – –

ציפי לבני: – – השאלה היא האם אתם – – –

עסאם מח'ול: – – –

ציפי לבני: אני הקשבתי בתשומת לב לדבריך ואני עונה עליהם.

ציפי לבני: השאלה היא האם אתם, במסגרת הזאת, מסוגלים לקבל את קיומה של המדינה היהודית ככזאת, את חיי ערביי ישראל בה כאזרחים שווי זכויות במסגרת המדינה היהודית, בלי להחזיר אותנו – –

ענת מאור: – – –

ציפי לבני: – – לרצון שפליטים – ואנחנו מדברים על 1948 – יחזרו לתוככי מדינת ישראל, כי הדרישה הזאת משמעה אי-הכרה בקיומה של המדינה היהודית.

ציפי לבני: ומכאן, הם הביאו את הציבור היהודי לתובנה – עגומה מאוד, עגומה מאוד – שאולי אין הסכמה בכלל לעצם הקיום של מדינת ישראל ככזאת, ומחזירים אותנו ל-1947 ולא ל-1967.

עסאם מח'ול: שאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, בבקשה, רק בקצרה.

עסאם מח'ול: אם זאת הבעיה, למה אתם מתעקשים לא לפתור את בעיית העקורים – – – בתוך מדינת ישראל, שלא – – – והחזרתם – – –

קריאות: – – –

מאיר פרוש: אפשר להצביע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר לשרה לענות, ואני מבקש בקצרה, כי אנחנו גולשים מעבר.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: אפשר להצביע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, אי-אפשר להפריע, חבר הכנסת פרוש.

קריאה: להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להצביע – להצביע כן, זה ודאי.

ציפי לבני: סליחה.

ציפי לבני: יש כאן בקשה להתקדם.

ציפי לבני: ואתה יודע שגם מבחינת ממשלות ישראל לדורותיהן, לרבות ממשלות ליכוד, נעשתה הבחנה בין פתרונות לחלק מהבעיות שהצעת, לרבות רצון לפתור את חלקן, לבין אי-הכרה בדרישה שבעיניך נתפסת כלגיטימית ובעינינו שוללת את הקיום שלנו בחלק מהיישובים כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לשרה לפיתוח אזורי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 7), התשס"א–2001.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי בעד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, לוועדת הכספים נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברוב של תשעה תומכים, אין מתנגדים ושני נמנעים, הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה והיא תועבר לדיון בוועדת הכספים, להמשך הכנתה לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (קריאה ראשונה)

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון בסדר-יומנו:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001, קריאה ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

יוחנן כהן: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001, מטרתה להאריך את תוקפן של ההוראות בעניין העדפת מוצרים מאזורי עדיפות לאומית, הקבועות לפי חוק חובת המכרזים, התשנ"ב–1992.

יוחנן כהן: בהתאם לחוק חובת המכרזים, הותקנו תקנות בעניין העדפת תוצרת מאזורי עדיפות לאומית במכרזים של משרד הביטחון.

יוחנן כהן: תקנות אלה פקעו ביום ז' בניסן התשס"א, 31 במרס 2001, עקב פקיעתו של הסעיף המסמיך, שמכוחו הותקנו.

יוחנן כהן: מוצע, אם כן, להאריך את תוקפן של ההוראות האמורות בשנה נוספת, וזאת עד ליום י"ח בניסן התשס"ב, 31 במרס 2002.

יוחנן כהן: עוד מוצע לקבוע במפורש, כי מכרזים של משרד הביטחון אשר פורסמו בתקופת הביניים, היינו מיום 1 באפריל 2001 ועד ליום פרסומו של החוק המוצע, לא ייפסלו מהטעם שלא נכללה בהם העדפה.

יוחנן כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יוחנן כהן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן שר האוצר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כידוע, רק חברי כנסת נוכחים יוכלו להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא את שמות חברי הכנסת לפי הסדר, ומי שנוכח יוכל כמובן להשתתף בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת חיים כץ – איננו נוכח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו, אם יהיו נוכחים – חברי הכנסת בנימין אלון, מוחמד ברכה, מיכאל קליינר, זאב בוים, עזמי בשארה, אחמד טיבי ואחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן שר האוצר, יש סדרה של חוקים שכל פעם מביאים אותם לכנסת, המועד עבר – אלה חוקים זמניים של הארכת זמן; בכל פעם מאריכים לשנה.

זבולון אורלב: אנחנו כבר יודעים ששנה לא תספיק ואנחנו כבר יודעים שאחרי שתעבור השנה יבואו שוב לכנסת ויבקשו להאריך אחרי המועד.

מאיר פרוש: לכן אני מתפלא עליך, מדוע לא הצבעת אתנו בעניין של בני הישיבות לשנתיים.

מאיר פרוש: אתה אומר ששנה זה לא מספיק.

זבולון אורלב: כי אם היית שומע בעצתי ומתנגד לכל הארכה, אלא להביא את חוק טל ולהגיע להסכמה עליו, זה היה אחרת לגמרי.

זבולון אורלב: אני חושב שהארכה היא לא במקומה.

מאיר פרוש: שנה זה לא מספיק.

זבולון אורלב: מספיק שלושה חודשים.

זבולון אורלב: עובדה, חבר הכנסת יצחק כהן, לפני הבחירות המיוחדות, הביא הצעה להאריך את זה בארבעה חודשים, ואני תמכתי בדבר הזה של חוק טל.

זבולון אורלב: אני אומר שוב, שהנושא הזה צריך להיפסק.

זבולון אורלב: למה לקבוע שנה?

זבולון אורלב: סגן השר, למה אי-אפשר לקבוע שלוש שנים?

זבולון אורלב: למה בכלל צריך לקבוע זמן?

זבולון אורלב: הרי כל עוד יש אזורי עדיפות לאומית, החוק קיים.

זבולון אורלב: אם יבוא השלום ולא יצטרכו אזורי עדיפות לאומית, אז הוא יהיה אות מתה ולא יצטרכו אפילו לבטל אותו.

זבולון אורלב: למה צריך להגביל את זה בזמן?

זבולון אורלב: האם מישהו יכול להסביר למה צריך להגביל בזמן?

זבולון אורלב: דבר שני, מאז חוקק החוק נפתחה הלחימה ביהודה ובשומרון, באוקטובר האחרון, תשרי התשס"א.

זבולון אורלב: לצערי, הממשלה עדיין לא שינתה את אזורי העדיפות הלאומית, ובאזורי התעשייה ביהודה, בשומרון ובעזה, ובירושלים בעטרות, יש חורבן כלכלי והרס מסחרי ותוהו ובוהו תעשייתי, ועדיין אין התייחסות.

זבולון אורלב: אני שואל, האם היום, כשאתה מבקש ממני לתמוך בחוק הזה, אתה יכול להבטיח בשם הממשלה, שבמסגרת אזורי העדיפות, החוק הזה של הקלות במכרזים לאזורי תעשייה באזורי עדיפות לאומית, ייכללו גם האזורים שבאופן אובייקטיבי, לא חשוב מה דעתנו הפוליטית, יש שם לחימה, המפעלים נפגעים, הפועלים לא מגיעים והתעשיינים מפסידים?

זבולון אורלב: אני מקווה לקבל תשובה חיובית, כי אני מבקש לתמוך בחוק הזה.

זבולון אורלב: תודה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת אורלב.

רחמים מלול: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני, כמובן, אתמוך בחוק הזה, שהגיש שר האוצר.

זבולון אורלב: סגן שר האוצר.

יוחנן כהן: ניבא ולא ידע מה ניבא.

מאיר פרוש: זה בהמשך למה שאמרתי קודם על התפרקות הממשלה.

מאיר פרוש: בקריאת ביניים לחבר הכנסת אורלב, כשהוא שאל מדוע מאריכים את החוק רק בשנה, שאלתי מדוע לא מאריכים את החוק בשנתיים.

מאיר פרוש: חבר הכנסת אורלב, לפני כמה חודשים האריכו פה בהוראת שעה את התקנה שלא פוגעים בבתים שנבנו ללא רשיון ונותנים להם את האפשרות להתחבר לחשמל, מכיוון שבשעתו, כאשר עשו את החוק, חשבו שזה ייקח ארבע שנים, וכך נותנים להם ארכה של עוד שנה ועוד שנתיים ועוד שלוש שנים.

מאיר פרוש: אני בטוח שחוקים כאלה מתגלגלים פה מעל לשולחן ומתחת לשולחן, וכאשר בא חוק תמים אולי, שמציג אותו סגן שר האוצר ומבקש ארכה של שנה, אתה שואל מדוע ארכה של שנה ומדוע כל הנוהל הפסול הזה של שנה, הרי אפשר מלכתחילה לומר שנתיים ושלוש.

מאיר פרוש: קראתי בעיתון, שאת תוקף חוק שעת-חירום מתכוונים להאריך בשנה.

מאיר פרוש: כמה פעמים חבר הכנסת יוסי כץ, בשם הוועדה המשותפת, נשבע פה מעל הדוכן שזה רק לחצי שנה?

מאיר פרוש: עכשיו מתכוונים להאריך את זה בשנה.

מאיר פרוש: מצדי שיאריכו גם ב-50 שנה, כי ממה נפשך?

מאיר פרוש: או שלא עושים בזה שימוש, ויש כזה חוק שהוא "פת בסלו" – שאם צריך, חלילה, אז שיהיה לנו חוק כזה ואפשר יהיה להשתמש בו מתי שצריך וכמה שצריך.

מאיר פרוש: אני אומר את הדבר הזה, כי כאשר ראש הממשלה הקודם הביא לפה את חוק טל, בקשר לבני הישיבות, ראש הממשלה הנוכחי התנגד לחוק הזה.

מאיר פרוש: הוא סבר שהחוק הזה הוא לא ראוי ולא צריך לתמוך בו.

מאיר פרוש: כאשר הוא הלך לבחירות, הוא אמר שהוא לא יתמוך בחוק טל, כי הוא חושב שצריך משהו אחר, והוא יבקש ממערכת הביטחון שתמצא רעיון חדש לטיפול בנושא בני הישיבות.

מאיר פרוש: לתומו סבר ראש הממשלה, שרצוי לתת שנתיים להוראת שעה בעניין הסדרת מעמד תלמידי הישיבות, לא כי שנתיים לא יטפלו בעניין, כי לכאורה צריך לטפל בזה תוך חודש, תוך חודשיים, תוך ארבעה חודשים.

מאיר פרוש: אבל מאחר שהוא לא רואה בחוק טל פתרון ראוי והוא רוצה להביא רעיון חדש, כך לפחות הוא אמר לנו, הלכנו לשנתיים.

מאיר פרוש: כאן נשאלת השאלה שלך, ידידי חבר הכנסת אורלב, מדוע מביאים לשנה.

מאיר פרוש: בחוק טל יש שאומרים שמספיקים ארבעה חודשים או שנה, ובוודאי אנחנו צריכים את הארכה של שנתיים, כי בכל חוק של הוראת שעה אנחנו צריכים את מרווח הזמן, כדי שלא נתבזה בכנסת ונבקש עוד חצי שנה ועוד שנה ועוד שנתיים.

מאיר פרוש: לכן מלכתחילה יש לתת את מרווח הזמן הרב ביותר, ובתוך הזמן בוודאי נגיע להסכמה.

מאיר פרוש: כך בחוק טל וכך בכל חוק אחר.

מאיר פרוש: לכן מצאתי לנכון לנצל את הרגעים האלה לנושא זה.

מאיר פרוש: תודה.

רחמים מלול: תודה, חבר הכנסת פרוש.

רחמים מלול: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברי הכנסת נחום לנגנטל, שאול יהלום, האשם מחאמיד, אברהם שוחט, עבד-אלמאלכ דהאמשה, עסאם מח'ול, קולט אביטל, עופר חוגי, טלב אלסאנע – אינם נוכחים.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברי הכנסת איוב קרא, ויצמן שירי, יובל שטייניץ, אבשלום וילן, יצחק גאגולה – אינם נוכחים.

רחמים מלול: אחריהם – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, חברת הכנסת ענת מאור, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, ואחרון – חבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, לצערי הרב, אין לנו בכלל תעשייה במגזר הערבי, ולאו דווקא תעשייה ביטחונית.

מוחמד כנעאן: עד היום מדינת ישראל, על כל מפלגותיה ועל כל ממשלותיה, לא הצליחה להקים אזור תעשייה אחד ראוי לשמו במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אין אף אזור תעשייה ביישובים הערביים, אפילו בערים הגדולות ביותר.

מוחמד כנעאן: לדעתי, דבר כזה מבייש לא רק את משרד התעשייה והמסחר, אלא כל ממשלה שקוראת לעצמה ממשלה.

מוחמד כנעאן: אין לי עניין לדון בהצעת החוק שלפנינו, בעד או נגד, זה לא משנה לי כל כך.

מוחמד כנעאן: אבל, פעם אחת אני רוצה לראות שאכן מדברים על פיתוח אזורי, גברתי השרה, אני רוצה לדבר על פיתוח בתוך היישובים הערביים.

מוחמד כנעאן: אני רוצה לראות שאכן הממשלה – אילו היתה כל ממשלה בקדנציה שלמה, בתוך ארבע שנים, מקימה אזור אחד, היום היו לנו 15 אזורים, וכל אזור מעסיק לפחות 100 או 200 עובדים בתעשיות שונות, אפילו תעשיות זעירות.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על דבר אחר.

מוחמד כנעאן: היום הופנתה בקשה לוועדת הכספים בעניין בעיית סוכני הביטוח הערבים.

מוחמד כנעאן: היום יש מודל חדש, שחברות הביטוח חוסמות את המחשבים של סוכני הביטוח הערבים בטענות זדוניות, טענות לא הגיוניות שאין בהן שום אחריות.

מוחמד כנעאן: כל מה שיש בהן הוא, שמאות משפחות מהמגזר הערבי מתפרנסות מהענף הזה, והן מאבדות את הפרנסה שלהם.

אליעזר זנדברג: מה הטענות?

מוחמד כנעאן: שכביכול יש בעיות רבות, יש תאונות רבות ברכבים, במיוחד בביטוח חובה, ואז סוגרים את המחשב של אותו סוכן.

מוחמד כנעאן: ומה עושה אותו סוכן?

מוחמד כנעאן: עם אותם קליינטים הוא הולך אל מודי זנדברג, כסוכן ביטוח יהודי, ביישוב שכן, לוקח את אותם אנשים והסוכן הזה מבטח אותם, וחברת הביטוח מקבלת אותם כמו שהם.

מוחמד כנעאן: אותם אנשים שבוטחו אצל אחמד או אצל מוחמד, הולכים ומבטחים אצל משה ויעקב, ושם הם מתקבלים, וכאן הם לא מתקבלים, כאן סוגרים להם את המחשב.

רחמים מלול: אני מבקש ממך לסיים.

מוחמד כנעאן: לדעתי, דבר כזה הוא אבסורדי.

מוחמד כנעאן: אני לא מדבר כרגע על פצצות ועל אלימות ועל מלחמות ועל הרס והרג.

מוחמד כנעאן: אני מדבר על חיי יום-יום, על פרנסתם, על לחמם של אנשים.

מוחמד כנעאן: מדובר כאן על אנשים משכילים, מכובדים, אנשים שיש להם השפעה ביישובים שלהם, והיום, חברות הביטוח, בלי התערבות של משרד האוצר, בלי התערבות של ועדת הכספים – והיום פניתי באופן דחוף ליושב-ראש ועדת הכספים שיכנס את הוועדה לדון בנושא החמור הזה.

מוחמד כנעאן: לא ייתכן.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהכנסת צריכה לזעוק את זעקתם של אותם אנשים.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, מדברים על דבר שקשור למחייתן של אלפי משפחות במדינה.

מוחמד כנעאן: תודה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: אם כן, חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח.

רחמים מלול: חברי הכנסת ויצמן שירי, יובל שטייניץ, אבשלום וילן ויצחק גאגולה – אינם נוכחים.

רחמים מלול: חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, משפט אחד לדברים שאמר חבר הכנסת כנעאן.

אליעזר זנדברג: למיטב הבנתי, מדובר באנשים שחשודים במעשי מרמה, שמנצלים את המחשב על מנת לבצע מעשי מרמה, וחברות הביטוח, שהן גוף פרטי, לא יכולות להרשות לעצמן לשלם את כל הרמאויות האלה.

רחמים מלול: חבר הכנסת כנעאן, כדאי שתאזין לדברים של חבר הכנסת זנדברג, כי הוא מתייחס לדברים שאמרת.

אליעזר זנדברג: אני משוכנע שהדבר חל לגבי כל רמאי או כל מי שחשוד במעשי מרמה, ומה לעשות שכנראה קבוצה מסוימת מצאה את הפרצה והצליחה לעשות את מה שהיא עושה, והגיע הזמן לעצור אותה.

אליעזר זנדברג: אבל נעזוב את העניין הזה ונעסוק בחוק עצמו.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, יש כאן תופעה שאנחנו עדים לה כל פעם מחדש.

אליעזר זנדברג: התופעה היא, שבאים לכאן נציגים מטעם הממשלה ומבקשים להאריך תוקף של חוק, והרבה פעמים מבקשים להאריך תוקף של חוק שתוקפו כבר פג, ומבקשים לתת תוקף בדיעבד למעשים שנעשו.

אליעזר זנדברג: ואני תמיד מסתכל ואומר, בסדר, היו בחירות, השר הזה התחלף, ראש הממשלה התחלף, אבל איפה אנשי המקצוע?

אליעזר זנדברג: הלוא אנשי המקצוע במשרד – אני לא יודע איזה משרד זה, מדובר בחוק חובת המכרזים, משרד המשפטים או משרד האוצר – איפה הם היו לפני 31 במרס 2001, או 1 באפריל 2001?

אליעזר זנדברג: איפה הם היו לפני יום ח' בניסן התשס"א?

אליעזר זנדברג: מדוע הם לא הביאו את הצעת החוק הזאת במועד, הלוא גם הם ידעו שיש בחירות במדינת ישראל, מדוע הם לא חשבו להציע את ההצעה הזאת בחודש דצמבר או בחודש ינואר, כך שהכנסת, באופן מסודר, היתה מאריכה את התוקף של חוק חובת המכרזים באופן נורמלי, ראוי?

אליעזר זנדברג: למה אנחנו צריכים לעשות את הטלאים האלה פעם אחר פעם?

אליעזר זנדברג: מה כל הרעיון בחוק הזה?

אליעזר זנדברג: אומרים: חשוב מאוד לתת העדפה לתעשיות באזורי עדיפות לאומית.

אליעזר זנדברג: אז אם זה כל כך חשוב, אין פקיד אחד במשרד האוצר שיכול להתייחס לעניין הזה לפני הזמן?

אליעזר זנדברג: אין פקיד באוצר שיכול להתייחס לעניין, לא חודש ומחצה לאחר שפג תוקפו של החוק, אלא חודש ומחצה לפני שיפוג תוקפו של החוק?

אליעזר זנדברג: מחשבים, מחשב אחד, מכניסים בו את כל התאריכים שבהם צריך להאריך מועד, בכל החוקים, ואדם אחד בלחיצת מחשב יודע כל יום אילו חוקים עתידים לפקוע בסוף אותו חודש.

אליעזר זנדברג: פשוט מאוד, אדוני היושב-ראש, וחבל מאוד שהיום אנחנו נאלצים לתקן חוק שהוא טלאי.

אליעזר זנדברג: אבל, יש כאן גם בעיה, ואני ממש מצטער שסגן שר האוצר, חברי יצחק כהן, לא נמצא כאן.

אליעזר זנדברג: מניסיוני, ואני מציע לו לבדוק את העניין, ואולי אפילו לא להביא היום את החוק להצבעה – ראשית, אני חושב שכדאי לבדוק, והוא צריך לבדוק כמה פעמים, אם לא מדובר כאן בחקיקה שיכולה ליצור המון בעיות, ככל שהיא נוגעת לתקופה – – –

קריאה: הנה הוא הגיע.

אליעזר זנדברג: אדוני סגן שר האוצר, אני מציע לך לבדוק היטב את הצעת החוק, ואולי אפילו לא להצביע עליה היום.

אליעזר זנדברג: מדוע?

אליעזר זנדברג: סעיף 2 מבקש לתת תוקף רטרואקטיבי להצעת החוק, ובעצם לקבוע שאפשר לתת עדיפות שמנוגדת לחובת מכרזים תקינים, גם על מכרזים שיצאו לאחר 1 באפריל ועד קבלת החוק.

אליעזר זנדברג: במצב כזה, אדוני סגן השר, אני משוכנע שאנשים שהתמודדו וזכו עתידים לאבד את זכייתם, כלומר, אחרים יזכו במקומם.

יוחנן כהן: מי שזכה זכה.

אליעזר זנדברג: סליחה, אם זה המצב יכולה להיות סיטואציה שבה זכות הקניין של אדם תיפגע.

אליעזר זנדברג: תבחן טוב את העניין הזה, שלא ייווצר מצב שאנחנו זקוקים – – –

זבולון אורלב: – – –

אליעזר זנדברג: גם בעניין הזה יש פה שאלה מהו הדין הנכון לגבי אותו מכרז.

אליעזר זנדברג: יכול להיות שצריך בכלל רוב של 61 חברי כנסת על מנת להעביר חוק כזה ולהכשיר רטרואקטיבית מעשה בשביל לא לפגוע בזכות הקניין של אותו אחד שניגש למכרז בנתונים אחרים.

אליעזר זנדברג: אני מציע לבדוק את העניין הזה, אדוני סגן שר האוצר, על מנת שלא נצביע כאן ובסוף בית-המשפט העליון אפילו יבטל את הטלאי שאתה מבקש להתקין כאן וניאלץ לעשות טלאי על גבי טלאי, מעשה מאוד מביך.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

יוחנן כהן: אני מבקש לענות.

רחמים מלול: זכותך לענות, אבל לא עכשיו, אדוני.

רחמים מלול: יש עוד שני דוברים.

רחמים מלול: חברת הכנסת ענת מאור, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הבית, אדוני סגן שר האוצר, אני רוצה לציין שאני אתמוך בהצעת החוק, שכן נכון וראוי שתהיה העדפה דווקא לאזורים שהם בעדיפות לאומית.

ענת מאור: אנחנו יודעים שלא די באמצעי מיגון ולא די בהצהרות הזדהות.

ענת מאור: מידת החוסן הכלכלי והיכולת לצמוח, לא רק לשרוד – היא הנותנת, ולכן אני בעד הצעת החוק.

ענת מאור: אדוני השר, אני רק רוצה לשאול שתי שאלות.

ענת מאור: האחת, מדוע יש העדפה במכרזים רק בנושאי ביטחון?

ענת מאור: הייתי פונה למשרד האוצר, ודיברנו על כך בוועדת החוקה, שאותה העדפה בעצם תהיה נרחבת יותר, גם למשרדים אחרים, במיוחד משרדים שיש קשר הדוק בינם לבין הממשלה.

ענת מאור: שנית, אדוני סגן השר, יש לנו הצעת חוק שבאה לתת עדיפות לעסקים שבניהול נשים, וכבר התקיימו עליה שני דיונים בוועדה לקידום מעמד האשה.

ענת מאור: השרה דהיום ציפי לבני עמדה אז בראש ועדת משנה לקידום נשים בעבודה ובכלכלה – – –

רחמים מלול: אין כאן אפליית הגבר?

ענת מאור: אין כאן אפליית הגבר.

אליעזר זנדברג: אם אני שם את אשתי בתור מנהלת ואני עוזר שלה, אפשר לזכות במכרז?

ענת מאור: לא, לא.

ענת מאור: חשבתי, חבר הכנסת זנדברג, שתגיד לנו מה שהאוצר תמיד אומר: מה יהיה אם העסק הוא שלי, אבל אני ארשום את אשתי.

ענת מאור: אני רוצה קודם כול ליידע את חברות וחברי הבית, שהעניין הזה פועל כבר 15 שנה בארצות-הברית והוא גרם למצב שעסקי נשים וכושים, 15 מיליון עסקים נוספו, וזה העשיר והעצים את כלכלת המדינה.

ענת מאור: מדוע?

ענת מאור: ראשית, אנחנו מדברים רק על עסק שעונה על כל הקריטריונים של מכרז.

ענת מאור: בשום אופן אין פה, כמו כל עקרון העדפה מתקנת, אין פה עידוד לבינוניות או לכישלון כלכלי, אלא משעה שהעסק שבבעלות אשה עונה על הצרכים, כמו גם בעדיפות לאומית – הרי אנחנו לא ניתן העדפה לעסק כושל, חס וחלילה.

ענת מאור: יש היגיון וחשיבות גדולים מאוד לתת – – – השרה ציפי לבני, אני בדיוק מדברת – – –

ציפי לבני: שמעתי את דברייך מחדרי.

ענת מאור: החוק בעצם מוכן לאחר הדיונים לקריאה ראשונה.

ענת מאור: אני חושבת שתמיכתו של משרד האוצר בחוק תהיה חשובה ביותר, ואני מאמינה שאם נביא אותו לידי סיום זאת תהיה תרומה אדירה גם לכלכלת ישראל וגם לקידום נשים כמייצרות ובעלות הכנסה גבוהה.

אליעזר זנדברג: לא השבת על השאלה של פיקטיביות.

ענת מאור: חבר הכנסת זנדברג, אנחנו צריכים גם בעניין הזה לאמץ גישות אירופיות ואמריקניות.

ענת מאור: אנחנו צריכים לתת אמון רב באנשים, ומשעה שתופסים זיוף, להעמיד לדין ולהעניש במלוא חומרת הדין.

ענת מאור: אי-אפשר שאנחנו כבית-המחוקקים וכאנשי ציבור ניכנע לאווירה שכולנו בחזקת אשמים וכולנו בחזקת רמאים וכולנו בחזקת סחטנים.

אליעזר זנדברג: לא כולם, רק צריכים לשאול את השאלה הזאת.

ענת מאור: ללא ספק.

ציפי לבני: – – –

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, מאחר שהשרה נכנסה עכשיו, אני רוצה להעיר שתי הערות על הדיון הקודם.

ענת מאור: בדרך כלל בחקיקה אני לא מערבת נושאים פוליטיים, המחלוקת היא לגיטימית.

ענת מאור: אני רק רוצה להדגיש מה שאמרתי לך בעל-פה.

ענת מאור: כשמדברים על מדינת ישראל, אנחנו מדינה יהודית ודמוקרטית, דמוקרטית ויהודית, ממש באותו משקל וחשיבות.

ענת מאור: שנית, יש מחלוקת על הביקור שלנו אצל הנשיא יאסר ערפאת ודחלאן, והיתה לנו ביקורת קשה מאוד כלפיהם על האלימות.

ענת מאור: אני רוצה רק לציין, שלומר שהם עמדו על קוצו של יו"ד בעניין זכות השיבה, זה לא מדויק.

ענת מאור: אני מזמינה את הממשלה לחזור למשא-ומתן, להתעקש נגד אלימות, ובאותה עת נגד התנחלויות.

ענת מאור: לזכות השיבה גם אנחנו, השמאל, מתנגדים.

ענת מאור: ואני אומרת ממש באחריות, ממש באחריות, היה על מה לדבר, יש על מה לדבר ואפשר להגיע להסכם שלום בלי זכות השיבה, ובידינו לקדם את זה.

רחמים מלול: תודה לך, גברתי.

רחמים מלול: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

רחמים מלול: לאחר מכן – תשובת סגן השר.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תרשה לי, אדוני היושב-ראש, לדבר על שני נושאים שבעיני הם מאוד דחופים.

חוסניה ג'בארה: לפני כדקה וחצי קיבלתי טלפון מאזרח פלסטיני מעזה.

חוסניה ג'בארה: יכול להיות ששמעתם, לפני חודשיים חזרו ממכה עולי רגל שקיימו את מצוות אל-חאג'.

חוסניה ג'בארה: אלה מוסלמים, גם אזרחים ישראלים וגם פלסטינים.

חוסניה ג'בארה: בצד הפלסטיני עלו 8,000 עולי רגל שלקחו אתם חפצים שלהם, בגדים ומזרנים וכל מה שצריך להשתמש בו במכה.

חוסניה ג'בארה: בחזרה, אדוני היושב-ראש, הפרידו בין הנשים לבין הגברים עולי הרגל, והעמיסו את הדברים שלהם במשאיות.

חוסניה ג'בארה: 8,000 עולי רגל העמיסו את החפצים שלהם ב-18 משאיות והפרידו אפילו את הכניסה שלהם לעזה.

חוסניה ג'בארה: כל אחד נכנס במעבר אחר.

חוסניה ג'בארה: הדברים נעצרו לפני חודשיים במעבר רפיח ב-18 משאיות.

חוסניה ג'בארה: נהגי המשאיות הירדנים תקועים במעבר רפיח חודשיים, עד עכשיו.

חוסניה ג'בארה: ומה ביקשו השלטונות הישראליים?

חוסניה ג'בארה: הם ביקשו מהפלסטינים לשלם עבור כל משאית 100,000 שקל.

חוסניה ג'בארה: על מה?

חוסניה ג'בארה: על הבגדים שלהם שהם לקחו אתם למכה?

חוסניה ג'בארה: על המזרנים והסדינים שהם לקחו אתם?

חוסניה ג'בארה: שיתביישו להם.

זבולון אורלב: חברת הכנסת ג'בארה, את רצינית.

זבולון אורלב: קודם תבדקי את האינפורמציה.

חוסניה ג'בארה: אני מאוד רצינית.

חוסניה ג'בארה: אני בדקתי את זה.

זבולון אורלב: אמרת: לפני דקה וחצי.

חוסניה ג'בארה: אני בדקתי את זה גם עם גורמים אחרים, כי לא סמכתי על הטלפון שהגיע אלי.

חוסניה ג'בארה: התקשרתי לאנשים אחרים שהם מוסמכים ובדקתי את זה.

חוסניה ג'בארה: אני שואלת: מאיפה ישלמו, אדוני היושב-ראש, 100,000 שקל עבור כל משאית שתיכנס לעזה?

חוסניה ג'בארה: עם כל הסגר והחנק הכלכלי, לא נותנים להם לצאת ולהיכנס לעבוד, הורסים להם שטחים שלמים של חקלאות, הורסים להם פרדסים, הורסים להם עצי זית.

חוסניה ג'בארה: מאיפה הם צריכים לשלם 100,000 שקל?

חוסניה ג'בארה: זה מוזר.

זבולון אורלב: חברת הכנסת ג'בארה, את רצינית בעיני.

זבולון אורלב: זה לא רציני.

חוסניה ג'בארה: חבר הכנסת אורלב, אני לא סתם מדברת.

חוסניה ג'בארה: אני מדברת אחרי שבדקתי טוב את הנתונים.

חוסניה ג'בארה: אני פונה לשר הביטחון ומבקשת ממנו שישחרר מייד את המשאיות של הבגדים והחפצים של החאג'ים הפלסטינים.

חוסניה ג'בארה: זה דבר אחד, אדוני היושב-ראש.

חוסניה ג'בארה: תרשה לי לדבר על נושא אחר, שבעיני הוא מאוד חשוב.

רחמים מלול: אבל ממש בקצרה.

חוסניה ג'בארה: בקצרה.

חוסניה ג'בארה: לפני כמה ימים הרמטכ"ל מופז אמר, שבירי שגרם למות התינוקת היה כוח יתר.

אליעזר זנדברג: מה זה שייך לנושא?

חוסניה ג'בארה: כמו שלך מותר לדבר על כל נושא שתרצה בהצעת חוק בקריאה ראשונה, גם אני מנצלת את ההזדמנות הזאת.

חוסניה ג'בארה: כוח יתר היה בהפגזת הבתים, וזה מה שגרם למותה של התינוקת בת ארבעת החודשים לפני כמה ימים.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אם הרמטכ"ל מופז אמר את זה בנוכחותם של קצינים ומפקדים, בהם האלוף דורון אלמוג וגם תא"ל יאיר נווה, אני חושבת שזה דבר שאי-אפשר לסבול אותו אם הם מודים בשימוש בכוח יתר של הריגת אזרחים חפים מפשע.

חוסניה ג'בארה: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

רחמים מלול: תודה, גברתי.

רחמים מלול: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אני אאפשר לך לדבר, כי אדוני נימק את היעדרותו בנימוק מוצדק.

רחמים מלול: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, שרה נכבדה, חברי הכנסת, תרשו נא לי, בתוקף הנסיבות והלחץ שבו כולנו נמצאים, גם לחרוג מהנושא, ואני אצטמצם ואדבר בקצרה על שלוש נקודות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כנראה רוב האירועים, רוב הלהט ורוב החום מעבירים אותנו לפעמים על דעתנו, כולנו, אני מתכוון, ואנחנו לא שמים לב לדברים שבאמת חשובים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נקודה אחת, אני חושב שקשה לכל אם לדמיין, לא רק לאם אלא לכל בן-אדם, את העניין של אותה תינוקת, שהיתה בחיק אמה ובאותו רגע ינקה חלב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפגז עבר דרך הגב של האם ודרך החזה לחזה התינוקת ולגבה וגרם למה שגרם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר שהדברים האלה חייבים לזעזע כל בן-אנוש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדברים האלה נגרמו לא כי מאותם בתים ירו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא סתם נתחיל להתנצח בדברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש הפגזות גם כשלא יורים מאותם בתים ומאותם מקומות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מקרה אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מקרה שני, מה שהיה אתמול במחסום בביתוניא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מחסום שהכוחות המשותפים מכירים אותו ונמצאים בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה שיש להם גישה אפילו מינימלית למקום, מכירים את המקום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מחסום רגיל שנמצאים בו חיילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לבוא ככה ב-01:00 ולירות בחיילים האלה, בכולם, עד מוות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שלא היתה כאן שום סיבה ושום הצדקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם ההודעה שהיו צלליות של אנשים בשטח – אז מה אם נראו צלליות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרי אנשים נמצאים שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו סיבה לירות בהם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נקודה שלישית, אדוני היושב-ראש, וזה מאוד חשוב לנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מרוב אירועים אנחנו שוכחים מה שיש לנו גם בתוך המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להתריע על הסכנה החמורה, לא על הריסת הבתים בנגב, על זה דיברו, אבל יש שם עוד בעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עשרות אלפי דונמים של קרקעות, צפונה מצומת שוקת–ערד עד בואכה "הקו הירוק" הפונה להר-חברון מצד דרום, עשרות אלפי דונמים עם עשרות אלפי תושבים, פתאום האנשים מקבלים הודעה: זה שטח אש, אסור בכניסה ואסור ביציאה אלא ברשיון משלטונות הצבא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פירוש הדבר, שנגזר על עשרות אלפי האנשים האלה לצאת מבתיהם ומקרקעותיהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם חיים שם עוד מלפני קום המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שם בתים ויש עדרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, אני גם שאלתי אנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שם קושאנים על הקרקע, זו קרקע שלאחר הסדר, לא שטחי מריבה, כפי שלפעמים אומרים, או שטחי מדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפחות חלקם אומרים: זו האדמה שלנו, יש לנו על זה טאבו והוכחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אפשר להעלות על הדעת כאלה מעשים, כאלה איומים, ולעבור לסדר-היום?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אני מפנה קריאה להעלות את העניין באופן רציני ביותר על סדר-יומה של הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי עושה את הדברים האלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איך אפשר לעשות אותם, ואיך אפשר לצפות שהאזרחים הערבים במדינה הזאת לא יקומו ולא יתקוממו ולא ישפכו את דמם כדי להגן על האדמות האלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב, ואחר כך ניגש להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אתייחס להצעת החוק.

נסים זאב: הנושא הוא העדפת מפעלים באזור עדיפות לאומית.

נסים זאב: אני חושב שמה שנעשה כאן הוא שבעצם לא בוטל החוק ולא בוטלה העדפת מפעלים באזורי פיתוח, אלא היה אי-חידוש ההעדפה על-ידי ועדת הכספים, וזה גרם בעצם לביטול החוק.

נסים זאב: לפעמים הביורוקרטיה והסחבת הן לא במתכוון.

נסים זאב: אני לא חושב שהיתה כוונה לממשלה לבטל את נושא העדפת המפעלים באזור עדיפות לאומית.

נסים זאב: אני רוצה לומר שזה בוודאי חוסך לנו את בעיית האבטלה במקום.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לחברים: כשקריית-שמונה הופגזה, ראש הממשלה הלך לעודד, לחזק, ואז ערכנו כמה סיורים וכולנו הצהרנו הצהרות שחייבים קודם כול לעודד את אזורי התעשייה והמפעלים של אותן ערים.

נסים זאב: בפועל אנחנו רואים, שבעצם שום דבר מהנושא הזה לא מתבצע.

נסים זאב: לפעמים אפילו מכרז, שהמשמעות שלו היא אולי באחוזים קטנים, אותו מפעל לא זוכה בו.

נסים זאב: חברת הכנסת ענת מאור אמרה, שההעדפה צריכה להיות לא רק בנושא הביטחוני אלא בכלל כל הנושא של כחול-לבן.

נסים זאב: בשביל פרוטות אנחנו מעדיפים לסגור מפעלים פה, להעמיק את האבטלה ולייבא יותר סחורה מבחוץ, וחבל.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לדברים של חברת הכנסת ג'בארה.

נסים זאב: 18 משאיות ממתינות חודשיים, והיא קיבלה את הטלפון בדיוק דקה וחצי לפני שהיא עלתה לדוכן הזה.

נסים זאב: אם כבר חודשיים ממתינות המשאיות האלה, היה ראוי שתמתיני עוד שעה ותבררי.

נסים זאב: אני לא חושב שיש איזו מגמה להתעלל באותם נהגים, אלא אם כן מדובר בציוד חדש שצריכים לשלם עליו את המכס.

נסים זאב: אבל לצאת פה בהצהרה כאילו שזו מדיניות של הממשלה, כאילו היתה איזו כוונה זדונית לפגוע, להתעלל – חבל שזה נעשה מעל הדוכן.

חוסניה ג'בארה: אני מזמינה אותך למעברים.

נסים זאב: אם לא היו רוצחים אותי, אם הייתי בטוח שאני נשאר חי, הייתי הולך.

נסים זאב: אני יודע שאני לא מסוגל להגיע לשם, כי אני חושש לחיי.

חוסניה ג'בארה: – – –

נסים זאב: אמרתי לך, אם הייתי מסוגל לבוא ולראות, הייתי שמח לנסוע אתך ברגע הזה ולוודא אם באמת מדובר בסחורה חדשה.

נסים זאב: אם לא, אני תומך חד-משמעית.

נסים זאב: אסור לנו לגרום לעוול כזה.

חוסניה ג'בארה: – – –

ענת מאור: אתה יכול להגיע בביטחון מלא.

נסים זאב: אני שמח שיש חברת כנסת שיכולה ללוות אותי ואני יכול להגיע בביטחון מלא למקום.

נסים זאב: אני מאוד שמח.

רחמים מלול: מה, יש חברי כנסת שהם בטוחים יותר ויש כאלה שהם בטוחים פחות?

ענת מאור: – – –

ציפי לבני: – – –

ענת מאור: – – –

נסים זאב: אי-אפשר להטיח האשמות כיוון שאיזה פלסטיני התקשר אליך לפני דקה וחצי, עם כל הכבוד, וחודשיים המשאיות שם ממתינות.

נסים זאב: יש גבול לכל חוכא ואטלולא.

נסים זאב: אל תעשו צחוק מהבית הזה.

ענת מאור: – – –

רחמים מלול: גבירותי חברות הכנסת, אנא להירגע.

רחמים מלול: בדרך כלל בשעה הזאת אנחנו רגילים לצעקות גבריות.

רחמים מלול: בבקשה, נא לסיים, חבר הכנסת זאב.

רחמים מלול: אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

נסים זאב: אבל יש פה מגמה – – –

חוסניה ג'בארה: – – –

רחמים מלול: חברת הכנסת ג'בארה, נתתי לך לדבר חמש דקות.

רחמים מלול: אנא, תני לחבר הכנסת זאב לסיים.

נסים זאב: חבר הכנסת דהאמשה העלה מעל הבמה הזאת פעמים מספר את הריגת התינוקת, שכולנו מצטערים עליה, כולנו בוכים על אותו אובדן חיים, אבל לא יעלה על הדעת שמעל הבמה הזאת תבוא ותאמר שכאילו צה"ל התכוון להרוג אותה תינוקת.

נסים זאב: אתה משווה את זה לרצח של אותם נערים, לרצח הזדוני והמרושע של אותה תינוקת בחברון, שם הפלסטיני כיוון את הנשק על מנת להרוג אותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש – – – ויש בני-אדם – – –

נסים זאב: אני קורא לך ואומר לך, אנא ממך, תפנה לחברים שלך הפלסטינים, לאנשי הטרור שלך יש שפה אתם, שיפסיקו לפעול מתוך שטח בנוי ומאוכלס בציבור פלסטיני וכך צה"ל לא יצטרך להגיב לעבר מקורות הירי.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת זאב, תודה רבה לך.

רחמים מלול: אדוני סגן השר רוצה להשיב?

יוחנן כהן: אנחנו נטפל בכל ההערות ששמענו כאן.

רחמים מלול: תודה רבה לאדוני סגן השר.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001 – קריאה ראשונה.

רחמים מלול: אדוני סגן השר, לאיזו ועדה?

יוחנן כהן: לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יוחנן כהן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אני קובע שברוב של שמונה בעד, אין מתנגדים ושלושה נמנעים, הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001, נתקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לוועדת הכלכלה.

רחמים מלול: סגן השר ביקש לוועדת החוקה.

רחמים מלול: אדוני מסכים להעביר את הצעת החוק לוועדת הכלכלה?

יוחנן כהן: זה כבר נדון בפעם הקודמת בוועדת החוקה.

רחמים מלול: יש חילוקי דעות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא עומד על זה.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: הצעת החוק תעבור לוועדת החוקה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

רחמים מלול: הישיבה הבאה – בעזרת השם מחר, יום שלישי, כ"ב באייר התשס"א, 15 במאי 2001, בשעה 16:00.

רחמים מלול: ישיבה זו נעולה.

רחמים מלול: ערב טוב ולילה טוב ורק שמחות, אמן.