ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 6, 1999-06-23 00:00

שמעון פרס: חברי הכנסת, סדר-היום לישיבת הכנסת, יום רביעי, ט' בתמוז התשנ"ט, 23 ביוני 1999, שעה 11:00 – אנחנו מתחילים את הישיבה בהצעות לסדר-היום מס' 37, 43, 52 ו-91.

שמעון פרס: הנושא הראשון יהיה משק המים.

שמעון פרס: הדוברת הראשונה, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שלושה רגעים.

שמעון פרס: אחריה – חבר הכנסת אבשלום וילן.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא אפרט את הפרטים הידועים של משבר המים, שמאיים בשלב הנוכחי גם על אספקת מי השתייה, וההערכה היא שיחסרו 100 מיליון מטר מעוקב מי שתייה, אפילו אם יבוצע אותו קיצוץ שדובר עליו לגבי המים לחקלאות.

תמר גוז'נסקי: בעיית המים היא בעיה שמלווה אותנו שנים, גם בישראל ובמיוחד בגדה המערבית וברצועת-עזה.

תמר גוז'נסקי: לכן אנחנו מדברים על בעיית מים של כל השטח שבין הים לירדן, שלא לדבר על כל האזור, אבל לפחות השטח הזה.

תמר גוז'נסקי: בתוך השטח הזה בעיית המים של אזרחי ישראל היא קשה, היא מסובכת, אבל אנחנו ממשיכים ללכת לבריכות ואנחנו ממשיכים להשקות את הדשאים ואת הפרחים.

תמר גוז'נסקי: על-ידינו מתגוררים כ-2 מיליוני איש שאין להם מים לשתות, שמקבלים מים פעם בשלושה-ארבעה ימים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על אנשים שצריכת המים שלהם ליום נופלת עד לחצי מהמינימום שקבע ארגון הבריאות העולמי.

תמר גוז'נסקי: חברת "מקורות" מזרימה מים לגדה שלושה-ארבעה ימים בשבוע בלבד, ואנשים בגדה המערבית נאלצים להוציא שליש עד מחצית מהשכר שלהם לקניית מים, כדי שהילדים יוכלו לשתות.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שזה מצב חמור ביותר, תוצאה חמורה ביותר של הזנחה במשך שנים של פיתוח מקורות המים ושל אפליה משוועת בחלוקת המים בין ישראל לבין התושבים הפלסטינים בשטחים.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שאנחנו חייבים, כשאנחנו מדברים על פתרון מצוקת המים, לזכור לא רק את המצוקה של אזרחי ישראל, אלא את המצוקה של הישראלים והפלסטינים.

תמר גוז'נסקי: הדבר הראשון שצריך לעשות הוא להבטיח לתושבים הפלסטינים לפחות מי שתייה – לא בריכות כמו שיש בהתנחלויות, לא השקיית פרחים כמו שיש בהתנחלויות, אבל מי שתייה, כדי שאנשים יוכלו לשתות, כדי שהילדים יוכלו להתרחץ בימי הקיץ הלוהטים האלה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאנחנו צריכים לחלק בצורה יותר צודקת את המים שיש עכשיו.

תמר גוז'נסקי: דבר שני – יש לפתח הרבה יותר את טיהור השפכים.

תמר גוז'נסקי: נכון שיש טיהור שפכים בכמה וכמה מקומות, אבל אני מכירה לא מעט יישובים שבהם באופן חגיגי בנו מערכות ביוב, אוספים את מי הביוב, ובאופן מרוכז שופכים אותם לתוך הנחל הקרוב.

תמר גוז'נסקי: הדבר השלישי הוא התפלת מים וייצור חשמל.

תמר גוז'נסקי: ברור שעניין התפלת המים הוא לא רק כסף אלא גם הסדר, ואני חושבת שאם מישהו עוד היה צריך לחפש נימוק למה אנחנו חייבים לקיים את הסדר הקבע בין ישראל לפלסטינים ועם סוריה – עניין המים הוא אחד הדברים המרכזיים.

תמר גוז'נסקי: רק תוכנית אזורית של אספקת מים, שתכלול העברת מים, התפלת מים וייצור חשמל זול – רק היא תיתן את הפתרון היסודי לבעיה הקשה של המים.

תמר גוז'נסקי: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אבשלום וילן – אני מקדם את פניך בברכה כחבר כנסת חדש.

שמעון פרס: אחריך יהיה חבר הכנסת שלום שמחון.

אבשלום וילן: בוקר טוב.

אבשלום וילן: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת, אורחים ואזרחים נכבדים – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לדאוג למי השתייה שלנו – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת רובי ריבלין, זה נאום ראשון, נא לא להפריע בבקשה.

אבשלום וילן: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת, אורחים ואזרחים נכבדים, זכות היא לי לשאת את נאומי הראשון כחבר כנסת במליאתה, כאשר אתה, חבר הכנסת שמעון פרס, משמש יושב-ראש זמני של הבית.

אבשלום וילן: כאחד ממייסדי "שלום עכשיו" וכנציגו של דור שנושא את זיכרונות המלחמה אך מביט בלידתו של השלום, אני רואה בך מתווה הדרך להשגתו ולמימושו ולעיצובה של מציאות טובה יותר.

אבשלום וילן: לצערנו, שלטה במדינת ישראל בשלוש השנים האחרונות ממשלה ללא מצפן וללא מצפון.

אבשלום וילן: מדיניות וירטואלית והחלטות חסרות אחריות הביאו להזנחה של כל תחומי החיים, החל מביטחון וחברה ועד פיתוח התשתיות וההתיישבות.

אבשלום וילן: אחת מאותן החלטות סרק היא החלטת הממשלה מיום 5 במאי השנה – לקצץ 200 מיליון קוב בהקצאות המים לחקלאים.

אבשלום וילן: כולנו זוכרים את החורף השחון שעברנו השנה.

אבשלום וילן: המשבר במשק המים הוא החמור ביותר מאז ראשית המאה.

אבשלום וילן: ממשלת ישראל בחרה להתעלם מכך ונמנעה מלגבש פתרון אמיתי לבעיה.

אבשלום וילן: כשכבר החליט משרד התשתיות לקצץ, לאחר שתיקה של שישה חודשים, הוטל הנטל במלואו על המגזר החקלאי, ואילו מגזרים אחרים לא נדרשו לקיצוץ כלשהו.

אבשלום וילן: ההחלטה על הקיצוץ במכסות המים הגיעה לידיעת החקלאים רק בסוף אפריל.

אבשלום וילן: מדובר בקיצוץ של %30 בהקצאות למטעים ולפרדסים ושל %100 ההקצאות לגידולי השדה.

אבשלום וילן: המחדל וחוסר האחריות בהחלטה משוועים – הרי המים שהיו אמורים להיות מקוצצים כבר הוצאו הרבה לפני שפורסמה אותה ההחלטה.

אבשלום וילן: בכך לא תמה אוזלת ידה של הממשלה.

אבשלום וילן: במסגרת מנגנון הפיצויים שעליו החליטה, הוכנסו התניות המביאות לכך, שזכאים לפיצויים רק 10% מהחקלאים, ואילו 90% הנותרים חרדים לפרנסתם ונאלצים להשקות בניגוד לתקנות.

אבשלום וילן: מדיניות משרד התשתיות כאילו מיישמת את דברו של העומד בראשה: "יד ימין אינה יודעת מה יד שמאל עושה".

אבשלום וילן: הסיכון לעתידו של המגזר החקלאי מאיים לא רק על החקלאים, אלא גם על יציבותה של כלכלת מדינת ישראל.

אבשלום וילן: על מנת למנוע את הידרדרות המשק עלינו לנקוט באופן מיידי שורת צעדים: 1.

אבשלום וילן: להקים מינהלת חירום למשק המים; 2.

אבשלום וילן: לבטל לאלתר את סעיפים 4 ו-5 בהחלטת הממשלה שמספרה 5038; 3.

אבשלום וילן: לממש את ההקצאה הממשלתית ליצירת תשתית להזרמת מי קולחין, שאושרה.

אבשלום וילן: 80 מיליון שקל הוקצאו ועדיין לא הוצא אף לא שקל אחד; 4.

אבשלום וילן: ליישם את התוכנית הממשלתית להשקעה של 800 מיליון שקל במשך עשר שנים, שתבטיח יצירת התשתית לניצול מי הקולחין בישראל וראשית בניית מערכות התפלת מי ים.

אבשלום וילן: 5.

אבשלום וילן: לפעול לשימור הנחלים על מנת למנוע קריסה של מערכות אקולוגיות; 6.

אבשלום וילן: לקצץ בצריכה העירונית; 7.

אבשלום וילן: לערוך פעילות הסברה לחיסכון במים.

אבשלום וילן: באמצעות שני הצעדים האחרונים בלבד נחסכו בשנת 1991 כ-100 מיליון קוב, שהם כ-50% מהקיצוץ הדרוש היום.

אבשלום וילן: אפשר לנהל מדיניות אחראית.

אבשלום וילן: האמצעים קיימים, וכל שדרוש הוא לקיחת אחריות.

אבשלום וילן: אני קורא לשר לנקוט צעדים מיידיים לפתרון הבעיה, ומבקש מהכנסת לקיים דיון דחוף בנושא, בטרם יהיה מאוחר מדי.

אבשלום וילן: תודה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת שלום שמחון.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר החקלאות, בראשית דברי אני רוצה לברך חבר טוב שלי, את חבר הכנסת אבו וילן, שותף לדרך, משמש מזכיר הקיבוץ הארצי, חבר קיבוץ נגבה, איש התיישבות, בעבר שימש לוחם בסיירת מטכ"ל, ממייסדי "שלום עכשיו" ומראשי הנאבקים לצדק חברתי, לשלום ולהגנה על זכויות ההתיישבות העובדת.

שלום שמחון: אני משוכנע שהוא יתרום רבות לעבודת הבית.

שלום שמחון: אני מאחל לך הצלחה, אבו.

שלום שמחון: בשנת 1999 מסתמן משבר חריף ועמוק במשק המים במדינה, שאינו נופל בעוצמתו מזה שהתרחש בשנת 1991.

שלום שמחון: זאת, על רקע החורף החם והשחון שאפיין את עונת החורף האחרונה, שבה כמות המשקעים שירדו היתה כ-%50 מממוצע המשקעים הרב-שנתי במרבית אזורי המדינה.

שלום שמחון: על רקע זה קוצצו השנה, במסגרת תקנות לשעת-חירום, ביום 11 באפריל 1999, מכסות המים לחקלאים בשיעורים דרסטיים, אשר הגיעו, במקרים מסוימים, אפילו עד כדי 80% ממכסות המים השנתיות העומדות לרשות החקלאים.

שלום שמחון: קיצוץ בשיעורים כה גבוהים של מכסות המים שהוקצבו השנה לחקלאים, איננו יכול להתממש בפועל, אלא אם כן הוא מלווה במתן פיצויים הולמים לחקלאים, אשר פרנסתם מתקפחת בשל קיצוץ עמוק זה.

שלום שמחון: מה גם שבהתחשב באופי הגידולים החקלאיים היה צורך לבצע קיצוץ זה בשיעור לא שווה בין החקלאים השונים.

שלום שמחון: ואכן, ממשלת ישראל, בהכירה במלוא כובד הבעיה, החליטה לבצע את הקיצוץ העמוק במכסות המים לחקלאים ולתת פיצויים.

שלום שמחון: למרבה הצער, היא התנתה מתן פיצויים אלו בקיום תנאים מוקדמים, אשר בפועל אינם מאפשרים את ביצוע התשלום לאלו שמכסתם קוצצה.

שלום שמחון: החקלאים, מתוך הכרה בחומרת המצב שהסתמן השנה, לא התנגדו להקטנת מכסות המים שהוקצו להם והיו מוכנים לכל הסדר בנדון, בתנאי שהפיצויים שעליהם החליטה הממשלה אכן ימומשו.

שלום שמחון: לכשתקום ממשלה חדשה יהיה עליה להתארגן מייד לביצוע שורה של צעדים שיש לנקוט על מנת למנוע את המשך ההרעה במצב ואת המשבר שאליו עשויה החקלאות להיקלע.

שלום שמחון: על רקע זה, ביצוע שורה של פעולות שישפרו את תשתית משק המים ימנע אובדן של 300-250 מיליון מטר מעוקב של מים מושבים, חלקם מטוהרים, הנשפכים לים ולנחלים.

שלום שמחון: יש להקדים התפלת מים מליחים ומי ים כאמצעי חשוב ביותר לשיפור המצב ההידרולוגי במשק המים במדינה.

שלום שמחון: נציבות המים שלחה לאחרונה לחקלאים הודעות על מכסות המים שיעמדו לרשותם השנה.

שלום שמחון: עולה שהבסיס לביצוע קיצוץ המים הינו המכסה שעמדה לרשות החקלאים בשנת 1989.

שלום שמחון: המשמעות הינה קיצוץ חריף ביותר לחקלאים, שהגדילו את הייצור בעשור האחרון.

שלום שמחון: אין בכוונתנו להשלים עם קיצוץ כה חריף, ואנו תובעים לבצע את הקיצוץ על בסיס ממוצע הצריכה בפועל בשלוש השנים האחרונות.

שלום שמחון: שרי הממשלה היוצאת הפסיקו בחודשים האחרונים כל טיפול במצוקת המים בעקבות הבצורת, כך שעד לכינון הממשלה החדשה אין כתובת לפתרון הבעיות.

שלום שמחון: בינתיים נותרו החקלאים, פקידי נציבות המים ו"מקורות" בלי החלטה ברורה על היקף המכסות שיעמדו השנה לרשות החקלאים וגובה הפיצוי שיינתן להם.

שלום שמחון: כתוצאה מכך נוצרים עימותים בשטח בין אנשי חברת "מקורות", שבאו לסגור את ברזי המים, לבין המגדלים.

שלום שמחון: מצב זה של חוסר ודאות הוא בלתי נסבל.

שלום שמחון: לצערנו, משק המים אינו פועל על-פי לוח הזמנים הפוליטי, ועתודות המים מידלדלות והולכות.

שלום שמחון: אני מקווה, כי העלאת הנושא במליאת הכנסת תחייב את שרי הממשלה לתת תשובות ברורות.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, משפט אחד לסיום.

שלום שמחון: אני חושב ששר החקלאות מכיר את המצוקה, הוא גם תומך במציאת פתרון, ומי שהיה צריך להיות פה היום כדי לתת תשובה הוא שר האוצר, כי פקידי האוצר הם אלו שעושים את הבעיות.

שלום שמחון: תודה.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: אני מבין שבשם הממשלה יש לנו שני משיבים.

שמעון פרס: אדוני שר החקלאות, אתה רוצה להיות ראשון?

ר' איתן: לא – שסגן השר מיכאל איתן ישיב קודם.

שמעון פרס: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי שמאשימים את פקידי האוצר בכך שהם הרבה פעמים טוחנים מים.

מיכאל איתן: היום שמעתי שאולי הם היו צריכים להיות כאן ולהשיב על ההצעות לסדר-היום.

מיכאל איתן: אבל אני לא מניח שמכך שהם היו באים הנה משק המים היה נושע והיו נוצרים מים חדשים, אפילו לא מים אחרונים.

מיכאל איתן: הבעיה שאנחנו ניצבים בפניה היא בראש ובראשונה בעיה של טבע, של מחזור מים של שנים שבהן יש עודפי מים, המאגרים מתמלאים, יש גלישה של מים מהכינרת, ומחזור של שנים שחונות, שאנחנו נמצאים כרגע בעיצומו.

מיכאל איתן: כדאי לשים לב לכך שצריכת המים בעשור האחרון במדינת ישראל, אף שהאוכלוסייה גדלה מ-4.6 מיליונים לקרוב ל-6 מיליוני תושבים, צריכת המים לא עלתה אפילו בקוב אחד.

מיכאל איתן: הדבר הזה נובע מכך שניהול משק המים נעשה מתוך ראייה של הבעיות שבפניהן אנו עומדים.

מיכאל איתן: עם זאת, המשק שלנו הוא משק המבוסס בחלקו על חקלאות, והמשק הזה גם סובל כאשר אנחנו מגדילים את הצריכה העירונית.

מיכאל איתן: מתוקף העובדה שמספר הנפשות גדל, באופן טבעי, אם הצריכה לא עולה, מי שמשלמת את המחיר זאת החקלאות.

מיכאל איתן: ועל כן שאלת הפיצוי צריכה בהחלט לבוא לידי פתרון משביע רצון.

מיכאל איתן: צריך להביא גם בחשבון, שענף החקלאות כענף כלכלי הוא לא בין הענפים הרווחיים במשק הישראלי, אלא אולי להיפך.

מיכאל איתן: כפי שאמרו כאן כל הדוברים – – –

שלום שמחון: לפי מה שאמרת עכשיו לא נשאר – – – לחלוטין.

שלום שמחון: כששר החקלאות יעלה, אני מקווה שהוא ישיב לך על העניין הזה.

מיכאל איתן: על מה הוא ישיב לי?

שלום שמחון: – – –

מיכאל איתן: אולי אתה קצת נפגע שלא לצורך.

מיכאל איתן: טענתי, שדווקא כאשר בודקים את ההכנסות בחקלאות, את מצב השכירים בחקלאות, אנחנו מוצאים את האוכלוסייה הזאת דווקא בתחתית מקבלי השכר, וכאשר אנחנו עוד מעמיסים עליהם כעת את העובדה של קיצוץ במכסות המים, צריך להביא בחשבון את מתן הפיצויים ההולמים, על מנת שהסקטור הזה לא ייפגע מעבר למה שהוא נפגע ממילא על-ידי מכת הטבע, ובזה אנחנו כן יכולים לסייע.

מיכאל איתן: אפשר, כמובן, גם לסייע בנושא של מלאי המים.

מיכאל איתן: אני רק רוצה לומר משפט אחד.

מיכאל איתן: ממשלות ישראל קיבלו החלטות לטפל בנושא ההתפלה.

מיכאל איתן: הטכנולוגיה הידועה היום בעולם היא עדיין די יקרה, וקוב מים שמתקבל כתוצאה מהתפלת מים הוא עדיין יקר, אבל הממשלה כבר נכנסה למשא-ומתן עם ספקים מתוך רצון להתחיל ולהגדיל את כמות המים שהמשק הישראלי יקבל כתוצאה מהתפלה.

מיכאל איתן: אנחנו גם מקווים שתהיה פריצת דרך טכנולוגית בשנים הקרובות, וכך נוכל להגיע לפתרון הבעיה לא רק של מדינת ישראל, אלא של כל האזור, ובראש ובראשונה לפתרון הבעיה של שכנינו הפלסטינים.

מיכאל איתן: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: שר החקלאות, בבקשה.

דוד טל: שר הביטחון צריך לתת תשובה.

שמעון פרס: שר הביטחון ביקש לתת תשובה ביום שני, היום הוא לא יכול.

שמעון פרס: התשובה תהיה ביום שני.

שמעון פרס: הבוקר הוא פנה וביקש שהתשובה תהיה ביום שני.

ר' איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אדבר רק על קיצוץ מכסות המים ועל משמעות הדבר.

ר' איתן: הממשלה החליטה על קיצוץ במכסות המים מפאת הבצורת והכמות הנמוכה של המשקעים שירדו בחורף הקודם.

ר' איתן: הקיצוץ נעשה בדרך סלקטיבית, ונע בין 25% קיצוץ מהמכסה ל-80%, תלוי בסוג הגידולים, כאשר לגידולי שדה הקיצוץ הגבוה ביותר, ואילו לגידולי המטע, הירקות והפרחים – הקטן ביותר.

ר' איתן: זאת, בין השאר, על מנת למנוע עד כמה שניתן צמצום באספקת תוצרת מזון טרי ולסכל אפשרות של האמרת מחירים כתוצאה מהמחסור.

ר' איתן: כל הקיצוץ הוא ממים שפירים בלבד.

ר' איתן: כמו כן, החליטה הממשלה לאשר את תביעת משרד החקלאות לפיצוי החקלאים בסך 150 מיליון שקל.

ר' איתן: תוכנית הפיצוי לפרטיה הוכנה ונמצאת במשרד החקלאות.

ר' איתן: בדקה האחרונה הוסיף האוצר לישיבת הממשלה שני מבחני הכנסה, שעל-פיהם לא יהיו החקלאים זכאים לקבל פיצוי, וזאת חרף התנגדותי.

ר' איתן: אני רואה בחומרה רבה החלטה זו וקורא לממשלה לקיים את תוכנית הפיצוי של משרד החקלאות ללא התוספות של משרד האוצר ולחייב את משרד האוצר להעביר את הסכומים החדשים הנדרשים לאלתר.

ר' איתן: תודה.

שמעון פרס: מה אתה מציע?

שמעון פרס: אתה מציע להעביר את הנושא לוועדה?

ר' איתן: אני מציע שהנושא יעבור לוועדה.

שמעון פרס: יש הצעות חדשות, כלומר אלטרנטיביות.

שמעון פרס: הצעה של חבר הכנסת זבולון אורלב לגבי הצעתה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

זבולון אורלב: בעיית משק המים היא מספיק חריפה, ולא צריך להוסיף לה תבלינים פוליטיים.

שמעון פרס: אתה צריך להציע הצעה.

זבולון אורלב: אני מציע.

זבולון אורלב: הרי הנושא הוא קיצוץ המכסות לחקלאים בישראל, ולא לחקלאים ביהודה ובשומרון – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

שמעון פרס: אני רוצה להעיר לכל המציעים הצעות.

שמעון פרס: צריך להציע ולא לנאום, מפני שאחרת עושים דיון כפול.

שמעון פרס: יש דקה אחת.

זבולון אורלב: כבוד היושב-ראש, מסרו לי שיש לי דקה, ואני מבטיחך שאני אצטמצם בדקה אחת.

שמעון פרס: דקה ולעניין.

זבולון אורלב: מה הקשר של בריכות שחייה ביהודה ובשומרון?

זבולון אורלב: בריכות שחייה יש בכל הקיבוצים ובכל המושבים.

זבולון אורלב: מה הקשר לכל הדבר הזה?

זבולון אורלב: המחסור במים הוא נחלת כולם, יהודים, ערבים, מדינת ישראל, יהודה ושומרון – – –

שמעון פרס: הדקה חלפה ולא הצעת הצעה.

שמעון פרס: חבר הכנסת זבולון אורלב, אני לא אוהב דברים כאלה.

שמעון פרס: תציע הצעה.

זבולון אורלב: לכן אני מציע להסיר את הצעתה מסדר-היום.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אופיר פינס-פז להצעתו של אבשלום וילן.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני מוחה על הדברים של אורלב.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזכותה של חברת הכנסת גוז'נסקי להגיד את הדברים.

אופיר פינס-פז: אני תומך בעמדה שלה.

אופיר פינס-פז: שנית, לעניין ההצעה הקונקרטית.

אופיר פינס-פז: הבית עוד לא מתפקד, אבל אנחנו החלטנו לכונן ועדת כספים זמנית, אדוני היושב-ראש.

חיים אורון: לא.

שמעון פרס: רק לתקן אותך.

שמעון פרס: הוחלט על ועדה זמנית בנושא אחד בלבד, וזה בנושא של מבקר המדינה, כדי לדחות החלטה מסוימת.

אופיר פינס-פז: משום שאני סברתי שאפשר לדון בינתיים בעניין.

אופיר פינס-פז: אם ההחלטה היא כזאת, אז אני לא מציע לשנות אותה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה להצעתו של חבר הכנסת שלום שמחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אורלב שואל מה הקשר; מה הקשר כאשר אנשים צמאים למים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להם מים לשתות והם הולכים לאסוף מים מבריכות ומכל מיני מקומות, מים מזוהמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להם מים בבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין קשר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי ששאלת אתמול מה עושים בלוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש גבול גם לאטימות חושים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש גבול לאפליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש גבול גם לכל דרך פוליטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפני שבועיים הייתי בטמון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להם מים בבית לשתות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם משלמים 2 דינרים לקוב מים כדי לשתות מים בבית, לא לרחוץ, לא בגדים ולא דבר נוסף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לידם שוחים בבריכות המתנחלים שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה הקשר.

שמעון פרס: מה הצעתך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע, כבוד היושב-ראש, שהנושא אכן יידון בכובד ראש תוך כדי מבט מעמיק לבעיה המחריפה הרבה יותר בגדה המערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לנו לפחות יש מים לשתות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין להם מים לשתות ולמתנחלים יש מים בבריכות לשחייה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אני רוצה לשאול את המציעים, אם הם מסכימים להעביר את הנושא לוועדה.

שמעון פרס: אני חושב שהוועדה המתאימה היא ועדת הכלכלה.

שמעון פרס: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מסכימה?

תמר גוז'נסקי: מסכימה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אבשלום וילן?

אבשלום וילן: מסכים.

שמעון פרס: חבר הכנסת שלום שמחון.

שלום שמחון: אני מבקש דיון במליאה.

שמעון פרס: בסדר.

שמעון פרס: ובכן, יש שתי הצעות.

שמעון פרס: אחת – דיון במליאה, והשנייה – להעביר לוועדה.

אבשלום וילן: אני מצטרף להצעתו של חבר הכנסת שלום שמחון.

שמעון פרס: בסדר.

שמעון פרס: מי בעד העברת הנושא לוועדה?

ראובן ריבלין: למליאה קודם.

שמעון פרס: מי שבעד העברת הדיון בנושא למליאה – ירים את היד.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – רוב

שמעון פרס: ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

שמעון פרס: הרוב החליט להעביר את הנושא לדיון במליאה.

שמעון פרס: החלטה זו התקבלה.

שמעון פרס: הטיפול בחומרים מסוכנים בתל-אביב וברכבות

שמעון פרס: אנחנו עוברים לסעיף השני בסדר-היום: הטיפול בחומרים מסוכנים בתל-אביב וברכבות – הצעות לסדר-היום מס' 38 ו-63, מאת חבר הכנסת ויצמן שירי וחבר הכנסת יצחק סבן.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הבית, קראתי ביום רביעי שעבר כתבה בעיתון של המדינה בנושא: "חומרים מסוכנים בלב תל-אביב".

ראובן ריבלין: ב"מעריב"?

ראובן ריבלין: באיזה עיתון?

ויצמן שירי: ב"ידיעות".

ויצמן שירי: העיתון של המדינה, אמרתי.

ראובן ריבלין: גם "מעריב" העיתון של המדינה.

ויצמן שירי: לא ידעתי אם לצחוק או לבכות.

ויצמן שירי: הכתבה מתארת איך מעבירים מטענים מסוכנים בלב לבה של תל-אביב, ברכבת, אבל הכתבה לא המשיכה עם מסילת הרכבת ולא הגיעה למקום שהרכבת הזאת מגיעה בתחנת הביניים שלה.

ויצמן שירי: הרכבת הזאת מגיעה למסוף המטענים בלב באר-שבע, בלב שכונה ג' – 250 מטרים מאחד המקומות הכי מאוכלסים בלב העיר באר-שבע.

ויצמן שירי: לפני חודש וחצי בערך התחייבה הממשלה להקצות את הכספים כדי שהמסוף הזה יסולק מהמקום.

ויצמן שירי: מהמסוף הזה הסיפור ממשיך לרמת-חובב.

ויצמן שירי: אנחנו יושבים כאן בשקט וכולנו יודעים שהנגב עומד על חבית חומר נפץ.

ויצמן שירי: הסיפור של רמת-חובב הוא הסיפור הכי מסוכן שיש היום במדינת ישראל.

ויצמן שירי: אף אחד לא יודע מה קוברים שם, אף אחד לא יודע איזו ריאקציה תהיה ואיך החומרים יתנהגו שם.

ויצמן שירי: אנחנו יודעים שבשבת האחרונה היה איזה אירוע בלב חולון, עם ציאניד, וכולם נכנסו ללחץ.

ויצמן שירי: זה היה באזור התעשייה.

ויצמן שירי: אם הסיפור האמיתי של רמת-חובב ייחשף – כי יש כנראה עניין להסתיר אותו – ויהיה פרוטוקול אמיתי על מה שקברו שם במשך השנים, אני אומר לכם, תושבי הנגב בסכנת חיים.

ויצמן שירי: המשחק הוא לא משחק ילדים.

ויצמן שירי: אם תהיה ריאקציה ברדיוס של 20 קילומטר, לא יצליחו לפנות את התושבים.

ויצמן שירי: הבטיחו הבטחות ולא קיימו, הבטיחו תקציבים ולא נתנו.

ויצמן שירי: המשרפה שהקימו תכסה בעוד 20 שנה רק את מה שקברו עד היום, וממשיכים לקבור שם חומרים רעילים.

ויצמן שירי: אני אומר לכם, אסור לבית הזה לשבת בשקט.

ויצמן שירי: מה יקרה, עוד פעם תקום ועדת בדיקה?

ויצמן שירי: עוד פעם ועדת חקירה?

ויצמן שירי: בפיצוץ האחרון שהיה ירדה לשם ועדת הפנים, הסיקה מסקנות, ולא נעשה שום דבר בעניין הזה.

שמעון פרס: שירי, אתה צריך לסיים.

ויצמן שירי: אני מדבר על דבר מאוד חשוב ומאוד רגיש.

שמעון פרס: אין ספק בזה.

ויצמן שירי: אותו דבר לגבי סיפור דודאים.

ויצמן שירי: מעל במה זו הבטיח ראש הממשלה לפני שנתיים, שאתר דודאים הוא זמני עד שיימצא אתר חלופי באורון.

ויצמן שירי: יעמידו את התקציבים.

ויצמן שירי: לא היה ולא נברא.

ויצמן שירי: לא רק שזה לא זמני – נחתם הסכם לשש שנים עם מישהו שמדפן שם את הקרקע.

ויצמן שירי: סגרו את באר-שבע ואת הנגב בדרום עם רמת-חובב, באר-שבע והנגב במרכז עם מסוף רעלים ובמערב עם דודאים.

ויצמן שירי: עד מתי ימשיך הנגב להיות פח האשפה של מדינת ישראל?

ויצמן שירי: אני מבקש לקבל תשובות.

ויצמן שירי: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: היות שחבר הכנסת יצחק סבן איננו, אני אבקש מסגן השר להשיב.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ויצמן שירי הגיש הצעה בנושא העברת חומרים מסוכנים ברכבות.

ויצמן שירי: בתל-אביב.

מיכאל איתן: לאחר ששמעתי את דבריו, אני לא בטוח שהנושא שבו הוא ביקש לקיים דיון תואם את הנושא שהוא דיבר עליו.

ויצמן שירי: גם על – – –

מיכאל איתן: חבר הכנסת שירי – – –

ויצמן שירי: – – –

מיכאל איתן: האזנתי לך – – –

ויצמן שירי: – – – על מנת להשיב – – –

מיכאל איתן: האזנתי לך – – –

ויצמן שירי: אז תשיב לי.

מיכאל איתן: האזנתי לך.

מיכאל איתן: אני מתנצל, אבל זה היה הנושא, ועל הנושא הזה – – –

ויצמן שירי: – – –

שמעון פרס: שירי – – –

ויצמן שירי: – – – מתאים גם בבאר-שבע.

שמעון פרס: שירי, אני מבקש; הערת הערה אחת – מספיק.

שמעון פרס: עכשיו הוא ישיב.

מיכאל איתן: אתה פשוט צריך להבין.

מיכאל איתן: אני לא אנציקלופדיה מהלכת על שתיים; אני לא יכול להשיב כאן על כל ההצעות של כל חבר כנסת בכל תחום שהוא.

מיכאל איתן: מכינים את – – –

קריאות: – – –

נעמי חזן: – – –

ויצמן שירי: – – –

מיכאל איתן: תראה, זה בלתי אפשרי.

שמעון פרס: שירי, אני מבקש.

שמעון פרס: רבותי, יש כאן סדר.

שמעון פרס: הוא ישיב – – –

מיכאל איתן: אני מנסה להסביר משהו ואתה לא נותן לי להגיד שני משפטים.

מיכאל איתן: אני מנסה ללכת לקראתך כדי שמהדיאלוג הזה גם תצמח תועלת, לא רק צעקות זה על זה.

מיכאל איתן: אתה הגשת הצעה, התשובה שהכינו עבורי להצעה לסדר-היום מתייחסת, בעיקר, לנושא הרכבת, והעלית כאן נושאים בעלי משמעות כמו רמת-חובב, כמו הבעיות של באר-שבע, שאין לי עליהן כרגע תשובה, ולכן מה שרציתי לבקש הוא, שאם אכן הנושא של רמת-חובב – ויש לי רושם שיש דברים בגו, אני לא הייתי מרחיק לכת ואומר – – –

שמעון פרס: סליחה, סגן השר צריך להשיב על הנושא שבסדר-היום – – –

מיכאל איתן: כן, אבל הוא דיבר – – –

שמעון פרס: אם יש הצעה אחרת – צריך להציע הצעה אחרת בעניין רמת-חובב, ואז תשיב.

מיכאל איתן: כן.

שמעון פרס: אם אין תשובה – אז אתה לא צריך.

מיכאל איתן: אני רק אגיד בשני משפטים.

מיכאל איתן: דבר ראשון – אפשר להילחם וצריך להילחם עבור האינטרסים של שולחיך, וזה ציבור תושבי באר-שבע והנגב, אבל אני הייתי נמנע מהכרזה קיצונית כמו: חיי תושבי הנגב בסכנה.

מיכאל איתן: צריך למצוא את האיזון הנכון בין התרעה לבין יצירת פניקה מיותרת, ולא תמיד – אני אסיים את זה כך: צריך למצוא את הקו הנכון.

מיכאל איתן: לגבי נושא הרכבת.

מיכאל איתן: הובלת חומרים מסוכנים ברכבת, אם מניחים שצריך להעביר חומרים מסוכנים – אם אומרים: תשמעו, אנחנו לא רוצים בכלל העברת חומרים מסוכנים, זה סיפור אחר, אבל אם מניחים שצריך להעביר חומרים מסוכנים ברכבת – ההובלה ברכבת היא אחד האמצעים היותר-בטיחותיים והיותר-נכונים, כי האלטרנטיבות, העברה במשאיות למשל, גם היא בעייתית מאוד.

מיכאל איתן: יש תקנים ויש היום טכנולוגיות שמאפשרות העברת החומרים המסוכנים ברכבות בצורה הסבירה ביותר, וצריך להקפיד שהדברים האלה יתבצעו על-פי הסטנדרדים ואמות המידה של המדינות המתוקנות בעולם, וכך מתכוונת הממשלה, אני מקווה גם הממשלה הבאה, לקיים את העברת החומרים המסוכנים ברכבות.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת סאלח טריף רוצה להציע הצעה אחרת.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להבהיר, כמי שטיפל בעניין בקדנציה הקודמת כיושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, שאין מצב של הפקרות ברמת-חובב ובנגב.

סאלח טריף: יש מצב שמחייב טיפול נכון והקצאת משאבים כדי לשפר את רמת הטיפול בחומרים המסוכנים, את רמת ההובלה ואת דרכי ההובלה.

סאלח טריף: זה כולל, אדוני, באמת, גם את העברת חירייה ואתר דודאים, וכל זה מחייב טיפול מערכתי נכון של הממשלה עם כל הרשויות.

סאלח טריף: על כן הייתי מציע, אדוני היושב-ראש, שהנושא הזה, בכללותו, יועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: האם אתה מסכים להעביר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה?

שמעון פרס: כן.

שמעון פרס: מי שבעד העברת הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה – ירים את היד.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: אין.

שמעון פרס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

שמעון פרס: ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה התקבלה והנושא יועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, מדוע איננו מצביעים אלקטרונית?

שמעון פרס: בידיים – יותר מהר.

שמעון פרס: הצתת שלושה בתי-כנסת בקליפורניה

שמעון פרס: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצתת שלושה בתי-כנסת בקליפורניה – הצעות לסדר-היום מס' 66, 82, 85, 104 ו-106.

שמעון פרס: ראשונה – חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת אברהם רביץ.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בסוף השבוע שעבר הוצתו שלושה בתי-כנסת רפורמיים בעיר סקרמנטו שבקליפורניה – – –

אברהם רביץ: אחד אורתודוקסי.

נעמי חזן: אחד – – –

אברהם רביץ: זה לא משנה, אבל – – –

נעמי חזן: אדוני, תיכף תראה – – –.

נעמי חזן: שניים מהשלושה רפורמיים.

רוני מילוא: אצל השונאים כולם אותו דבר – – –

נעמי חזן: נכון, יפה, אבל, חבר הכנסת מילוא, עם כל הכבוד – אל תגנוב לי את הנאום שלי – –

רוני מילוא: סליחה.

נעמי חזן: – – משום שהתכוונתי ללכת בדיוק בכיוון הזה, כפי שאתה מתאר לעצמך; אז תן לי לפתח את הרעיון בשלוש הדקות הקצרות שיש לי.

דוד טל: אגב, הן כבר הסתיימו ברגע זה.

נעמי חזן: בית-הכנסת "בני ישראל", בית-הכנסת "בית שלום" ובית-הכנסת "כנסת ישראל".

נעמי חזן: נראה שמעורבים בהצתות הללו שני ארגונים אנטישמיים מובהקים באזור קליפורניה.

נעמי חזן: הארגון הראשון הוא ארגון "כנסיית העולם של הבורא" והשני הוא "נשיונל אליאנס".

נעמי חזן: הארגונים האלה חרתו על דגלם שנאת יהודים, והתבערה גדלה כתוצאה מהפצצות נאט"ו על יוגוסלביה ועל הסרבים, כי מה לעשות?

נעמי חזן: נאט"ו הגנה על הקוסוברים, שכפי שידוע הם גם מוסלמים.

נעמי חזן: אחת המתקפות הקשות ביותר נגד יהודים בארצות-הברית, חברי הכנסת, וחבר הכנסת רוני מילוא במיוחד – בארצות-הברית כמו בעולם כולו לא מבדילים בין יהודי רפורמי, יהודי קונסרבטיבי ויהודי אורתודוקסי, בין יהודי חרדי ליהודי חילוני.

נעמי חזן: ההתקפות האלה הן נגד יהודים באשר הם, ומכאן שהתגובה המסיבית של יהדות ארצות-הברית והממשל האמריקני נגד המתקפות האנטישמיות במקומה.

נעמי חזן: חובה על כנסת ישראל להוקיע את ההתקפות האלה וגם להודות פעם אחר פעם, שכל יהודי חשוף למתקפות אנטישמיות, ואל לנו, לכנסת ישראל, בצורה זו או אחרת, להוציא מקרבנו קהילות עשירות במקורות יהודיים מתוכנו.

נעמי חזן: אנחנו חייבים להתאחד בעצמנו.

נעמי חזן: הפלורליזם קיים בעם היהודי, האנטישמיות מכוונת נגד כל העם היהודי, ואנחנו לא נשתוק לא בנושא הפלורליזם ולא בנושא האנטישמיות.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

שמעון פרס: אחריו – חברת הכנסת ציפי לבני.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מסכים עם חברת הכנסת נעמי חזן, שבכל מה שנוגע לשנאת יהודים, הרי שהאנטישמים, כפי שקוראים להם היום, אינם מבחינים ומעולם לא הבחינו בין יהודי ליהודי.

אברהם רביץ: וגם אנחנו לא מבחינים בין יהודי ליהודי.

אברהם רביץ: כולם יהודים, גם אם הם רפורמים.

אברהם רביץ: כל הסיפור הזה, שכאילו היהדות הדתית מבחינה ואומרת: אלה יהודים ואלה לא יהודים, הוא סיפור שקרי, ואני חושב שצריך להפסיק אותו.

אברהם רביץ: יש לנו ויכוח בשאלה, איך מתגיירים.

אברהם רביץ: אבל יהודי רפורמי הוא יהודי – הוא יהודי.

אברהם רביץ: ואם מישהו לא יודע זאת – הגויים יזכירו לנו את העניין.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, שוב אנו נזקקים להתפרצות אנטישמית, לגילוי שנאה ליהודים, המלווים אותנו מאז נהיינו לעם, החל מפרעה והמשך בעמלקים, שבכל הדורות לבשו צורה והחליפו צורה, כשהצד השווה שבהם הוא שנאת יהודים.

אברהם רביץ: היום קוראים לזה בטעות, לפי דעתי, אנטישמיות.

אברהם רביץ: צריך לקרוא לתופעה הנלוזה הזאת בשמה האמיתי.

אברהם רביץ: אין מדובר באנטישמיות.

אברהם רביץ: יש עוד עמים שמיים, והשנאה, ברוך השם, מדלגת עליהם.

אברהם רביץ: זו שנאה ליהודים, לעם השם, לעם מקבלי תורת משה.

אברהם רביץ: הסיבות לשנאה העיוורת הזאת לא יכולות להיות מוסברות בהיגיון אנושי כלשהו.

אברהם רביץ: תמיד האשימו את היהודים בכל מכאובי החברה, בכל המהפכות החברתיות והאנושיות.

אברהם רביץ: עוד לא קם פסיכולוג או פילוסוף שיסביר את מהות השנאה הפרימיטיבית, העיוורת והקשה, שעשתה בנו שמות, לצערי.

אברהם רביץ: אבל, חברי הכנסת, אנו צריכים ללמוד שני דברים שהתופעה החולנית הזאת מלמדת אותנו:

אברהם רביץ: האחד – שאנו צריכים להגביר בקרבנו אהבה זה לזה, ושאנו צריכים מאוד מאוד להיזהר מלחקות את שונאי ישראל בוויכוח הציבורי שבינינו.

אברהם רביץ: אנחנו חייבים לדעת שיש בנו משהו, כנראה, משהו חיובי, לפי דעתי, שאכן מחייב את אומות העולם לנהוג אחרת, לראות אחרת, להאמין אחרת.

אברהם רביץ: ואלה שלא מקבלים את האמונה בכוח עליון – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת רביץ, אתה צריך לסיים.

אברהם רביץ: אני כבר מסיים, אדוני.

אברהם רביץ: ואלה שלא מקבלים את האמונה בכוח עליון, את האמונה בכוח הרוחני שיש באדם, שטבוע בנו, נראה שזה מעורר אצלם שנאה.

אברהם רביץ: אין שום הסבר אחר.

אברהם רביץ: לסיום דברי, ראשית, אני רוצה להודות למשטרת קליפורניה.

אברהם רביץ: אני חושב, שמותר לנו ללמוד ממשטרת קליפורניה, שהקדישה לתופעה הזאת 100 חוקרים בעיר אחת, כדי לחקור ולהגיע אל הפושעים האלה ולהעמידם לדין.

אברהם רביץ: צריך להודות להם.

אברהם רביץ: וכן, ראוי שכנסת ישראל, שמייצגת את העם היהודי היושב בציון, תגנה גינוי נמרץ, גינוי כואב את התופעה הנוראית הזאת שקרתה דווקא בדמוקרטיה הגדולה בארצות-הברית.

אברהם רביץ: זה גם כן מלמדנו, שאכן יכול שיקרו תופעות חולניות כאלה בדמוקרטיה גדולה.

אברהם רביץ: ואנחנו נחזק האחד את ידי השני, נרבה אהבה בקרבנו, ואולי גם זה יעזור.

אברהם רביץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חברת הכנסת ציפי לבני.

שמעון פרס: אחריה – חבר הכנסת יוסף פריצקי.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמחה ששני הדוברים שלפני, בעצם משני קצות הבית, העלו את הנושא לסדר-היום ודיברו על המכנה המשותף ולא על המפריד בינינו.

ציפי לבני: חברת הכנסת נעמי חזן באה לדוכן, לכנסת ישראל, לגנות מעשה אנטי-יהודי בגולה, וחבר הכנסת רביץ דיבר על כך שיהודי הוא יהודי הוא יהודי, גם אם הוא רפורמי.

ציפי לבני: כנסת ישראל נדרשת לנושא, כי ראשית כול וקודם לכול מדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי.

ציפי לבני: אני חושבת, שבעת הזאת, כשקורים מעשים כאלה בגולה, וכשכולנו נזכרים, יודעים ומודעים לזה שגם אם נשכח זאת כאן יטרחו להזכיר לנו, רצוי שהנושא יהיה על סדר-יומנו.

ציפי לבני: בוויכוחים שיהיו כאן בזמן הקרוב על המדינה היהודית, על אופיה, על צביונה, על הרצון שהיא אולי תהיה קצת פחות המדינה היהודית ויותר מדינת כל אזרחיה, בואו נזכור את מה שקורה בחוץ ולמה בעצם אנחנו נמצאים כאן.

ציפי לבני: לכן, אני מצטרפת לקריאה.

ציפי לבני: כנסת ישראל חייבת לגנות את המעשה הזה, והמעשה הזה חייב להיות על לוח לבנו ועל סדר-היום של החיים הציבוריים שלנו כאן.

ציפי לבני: תודה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: אני גם מציין את הקיצור.

שמעון פרס: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במקום שבו שורפים ספרים יישרפו גם אנשים – כך אמר המשורר והוגה הדעות הידוע היינריך היינה.

יוסף יצחק פריצקי: ואנחנו, בהיסטוריה היהודית שלנו, יש לנו רגישות מיוחדת לאלימות בכלל ולשרפה בפרט.

יוסף יצחק פריצקי: היהדות האורתודוקסית מקיימת מנהגי אבלות כשגווילים נשרפים.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו רגישים לכל פגיעה ביהודי באשר הוא.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שהדבר הזה מאחד את כל הבית הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו חייבים להוקיע כל מקרה של אלימות, ועל אחת כמה וכמה שרפה או חבלה במקומות תפילה או בבתי-כנסיות.

יוסף יצחק פריצקי: אבל, רבותי חברי הכנסת, אנחנו חייבים להיות גם הגונים וגם הוגנים.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו נזעקנו כאן בצדק על שרפתם של בתי-כנסת בקליפורניה, ששניים מהם, כפי שאמרה חברת הכנסת נעמי חזן, שייכים לתנועה הרפורמית, לתנועה ליהדות מתקדמת.

יוסף יצחק פריצקי: מנגד, לפני כשנתיים, ב-1 בספטמבר 1997, ביום פתיחת הלימודים, נשרף לא בקליפורניה, אלא במהלך חמש דקות מכאן, גן-ילדים על יד בית-הכנסת של התנועה הרפורמית במבשרת-ציון, והכנסת הזאת לא קמה לזעוק על כך.

אופיר פינס-פז: קודם כול, הכנסת כן קמה לזעוק על כך.

נעמי חזן: היא כן קמה.

יוסף יצחק פריצקי: מה לעשות?

יוסף יצחק פריצקי: עיינתי ב"דברי הכנסת" ולא מצאתי.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אם חברי המכובדים מתקנים אותי – אני שמח שטעיתי.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו צריכים לאמץ אלינו את כל היהודים בעולם, גם אלה שלא נוהגים לפי מנהגי האורתודוקסיה, ולא לעבור לסדר-היום גם כשמקרים כאלה קורים בישראל, ולא רק בארצות-הברית.

יוסף יצחק פריצקי: כל זרמי היהדות, כפי שאמרת, חבר הכנסת רביץ, ובצדק, צריכים להיות מקובלים על הבית הזה.

יוסף יצחק פריצקי: כולם לגיטימיים.

יוסף יצחק פריצקי: כולם אחינו.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת דוד אזולאי.

שמעון פרס: אחר כך ישיב סגן השר מיכאל איתן.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, שרפת בתי-הכנסת בקליפורניה מזכירה את "ליל הבדולח", אותו לילה ארור שבו נשרפו כל בתי-הכנסת בגרמניה על רקע אנטישמי.

דוד אזולאי: הדבר מעורר בכל יהודי צמרמורת.

דוד אזולאי: דבר כזה צריך להדאיג את כולנו.

דוד אזולאי: שרפת בתי-הכנסת בקליפורניה מלמדת אותנו, שאין אבחנה בין יהודי ליהודי.

דוד אזולאי: אבל יש כאלה, לצערי הרב, שגם שורפים בהבל פיהם ציבור שלם במדינת ישראל.

דוד אזולאי: האנטישמים נמצאים בכל מקום בעולם.

דוד אזולאי: מטרתם לפגוע ביהודים ובכל הקשור ליהודים ללא שום אבחנה.

דוד אזולאי: הדרך בין שרפת בית-כנסת לשרפת יהודי דתי קצרה מאוד.

דוד אזולאי: השרפה הזאת אומרת לכולנו, שמקומם של יהודים הוא בארץ-ישראל ולא בגולה.

דוד אזולאי: האנטישמיות לא כבתה, ומדי פעם נדלקת השלהבת השורפת ופוגעת ביהודים בכל מקום בעולם.

דוד אזולאי: פגיעה כזו רק מוכיחה עד כמה חשוב שיהודי הגולה יעלו לארץ-ישראל.

דוד אזולאי: עם זאת, עלינו לזכור, שאנו, היושבים כאן בארץ-ישראל, חייבים להוות דוגמה בראש ובראשונה לשמירה על קודשי ישראל, וכאשר יש אנשים בתוכנו שרומסים כל דבר הקשור בקדושה, אל נתפלא אחר כך שאויבי ישראל, אותם שונאי ישראל, פוגעים גם בבתי-הכנסת בגולה.

דוד אזולאי: אם במדינת ישראל אנשים שמדברים בשם שלטון החוק ומייצגים את החוק פוגעים בקברי הקדמונים, והמשטרה נאלצת להתערב כדי לאכוף את החוק – אז מה הפלא ששונאי ישראל בגולה עושים את מה שהם עושים?

יוסף יצחק פריצקי: לא.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לסיום אני רוצה לשגר מכאן – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – – אנטישמיות?

יוסף יצחק פריצקי: מה זה?

דוד אזולאי: אני רוצה לשגר מכאן – – –

אברהם רביץ: עירבת גם ילדים.

יוסף יצחק פריצקי: לא.

יוסף יצחק פריצקי: לא יאה ולא ראוי.

דוד אזולאי: אני מציע לך, חבר הכנסת הנכבד: אני חושב – – –

שמעון פרס: עזוב.

שמעון פרס: לא צריך להשיב.

דוד אזולאי: אני חושב, שיושב-ראש הסיעה שלך הוא אחד מאלה שמובילים לשנאה במדינת ישראל – –

שמעון פרס: רגע.

שמעון פרס: לא.

ציפי לבני: – – –

דוד אזולאי: – – שמובילים לשסע במדינת ישראל, לפגיעה בקודשי ישראל, ואל נתפלא אם אחר כך, חלילה וחס, מישהו יקום ויפגע ביהודי בגלל היותו יהודי שמזוהה כיהודי דתי.

יוסף יצחק פריצקי: כל תורה – – –

דוד אזולאי: היה זהיר.

דוד אזולאי: אני מציע לך, שתרסן את החבר שלך בראש ובראשונה.

דוד טל: חבר הכנסת פריצקי, אתה תוכל לדבר.

שמעון פרס: חבר הכנסת דוד אזולאי, הזמן שלך הסתיים.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים.

דוד אזולאי: אני רוצה לשגר מכאן ברכת "חזקו ואמצו" ליהודי קליפורניה.

דוד אזולאי: אני פונה לממשלת ישראל לדרוש ממשטרת קליפורניה, שתעשה הכול כדי לאתר את הפושעים ולהענישם בחומרת הדין.

רוני מילוא: אולי נעשה משלחת.

דוד אזולאי: רוני מילוא – – –

שמעון פרס: אתה לא מוכרח להשיב.

דוד אזולאי: אני מכבד את בקשת היושב-ראש.

שמעון פרס: בהחלט.

דוד אזולאי: אני קורא ליהודים בעולם: מקומכם בארץ-ישראל ולא בגולה.

שמעון פרס: תודה מקרב לב.

שמעון פרס: עכשיו, סגן השר מיכאל איתן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עדיין אין בידינו פרטים מלאים של האירועים.

מיכאל איתן: החקירה נמשכת וטרם נעצרו חשודים בביצוע המעשים הללו.

מיכאל איתן: הקונסוליות בסן-פרנציסקו ובלוס-אנג'לס, יחד עם השגרירות בוושינגטון, נמצאות בקשר שוטף עם המשטרה, והן מתעדכנות תוך מהלך החקירה.

מיכאל איתן: אנחנו אולי יכולים להגיד, שיש לנו איזה רגש של הקלה, שהדבר הזה לא הסתיים בפגיעות בנפש.

מיכאל איתן: אבל, בהחלט, הממשלה והממשלה שתבוא בעקבותיה, וכל ממשלה ישראלית, רואה את עצמה כממשלה של מדינת ישראל, מדינתו הדמוקרטית של העם היהודי, כאחראית לשלמותם של המוסדות היהודיים בכל רחבי העולם – היהודים ומוסדותיהם.

מיכאל איתן: זאת מחויבות שהממשלות תעמודנה בה.

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים רק בבקשה.

מיכאל איתן: כאשר מתרגשת עלינו צרה חיצונית שכזאת, מול אויבים שבסופו של דבר הם אויבים של כולנו, עדיף שכל אחד ואחד מאתנו ינצל את השעה הזאת להחלשת הניגודים הפנימיים ולא להחרפתם, ולא ימצא כל אחד ואחד צידוק בתופעה כזאת או אחרת, שבסופו של דבר היא מאיימת על כולנו, כדי להצדיק את עמדתו בוויכוח הפנימי בינינו.

מיכאל איתן: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: יש הצעות לעומתיות.

שמעון פרס: מה הצעת?

שמעון פרס: להעביר לוועדה?

מיכאל איתן: כן.

נעמי חזן: איזו ועדה?

מיכאל איתן: ועדה שתקום.

ראובן ריבלין: ועדה לכיבוי שרפות.

שמעון פרס: חבר הכנסת פינס-פז – הצעה לעומתית לחברת הכנסת נעמי חזן.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, משום שלצערי לא התאפשר לאף אחד מחברי בישראל אחת להתבטא בנדון, אני רוצה בשם כל חברי להצטרף להודעת גינוי חד-משמעית וחריפה כלפי המבצעים של הפשע הנורא הזה בעיני נגד העם היהודי.

אופיר פינס-פז: אני מבקש מכל חלקי הבית ומכל הדוברים שהשתתפו בדיון להתאחד על הודעת גינוי אחת, כוללת ומאוחדת, של כל חלקי הבית, במקום באמת ללכת לסמטאות צדדיות, שלא מוסיפות כבוד בעניין הזה – לא לבית ולא לנושא.

אופיר פינס-פז: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת זבולון אורלב – להצעת חבר הכנסת יוסף פריצקי.

זבולון אורלב: אני חושב, שהשרפה של שני בתי-הכנסת היא עוד פעולה בשרשרת גוברת והולכת של מעשי אנטישמיות בעולם.

זבולון אורלב: לכן אני מציע, בשונה מהצעת השר המתאם, לדון בנושא במליאה, כדי שהדיון יהיה פומבי, שהעולם היהודי ידע עליו, יראה אותו, ישמע עליו וגם יוכל להזדהות אתו.

זבולון אורלב: תודה.

שמעון פרס: תודה.

ראובן ריבלין: את זה הציע המציע.

שמעון פרס: אני חושב שאני אקלע לרצון כל חברי הכנסת אם אגיד בסיכום הדיון הזה, שהכנסת מאוחדת בגינוי התופעות האנטישמיות האלה, וקוראת למשטרת קליפורניה לאחוז בכל האמצעים.

שמעון פרס: גם בפנים נשמעה בקשה, שזה ישמש לנו דבק נוסף לחיות ביחד – יהודים על-פי כל הזרמים שלהם.

שמעון פרס: אנחנו עוברים להצבעה, ואשאל את חברי הכנסת.

שמעון פרס: חברת הכנסת נעמי חזן, לוועדה?

נעמי חזן: מסכימה.

שמעון פרס: למליאה?

נעמי חזן: אני מסכימה לוועדה, אבל אשמח גם לזה.

שמעון פרס: בסדר.

שמעון פרס: חבר הכנסת אברהם רביץ?

אברהם רביץ: ועדה.

שמעון פרס: ועדה.

שמעון פרס: חברת הכנסת ציפי לבני?

שמעון פרס: – איננה.

שמעון פרס: חבר הכנסת יוסף פריצקי?

יוסף יצחק פריצקי: מליאה.

שמעון פרס: חבר הכנסת דוד אזולאי?

דוד אזולאי: מליאה.

שמעון פרס: אנחנו עוברים להצבעה?

שמעון פרס: מי בעד העברה למליאה – ירים את היד.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: אין מתנגדים.

ראובן ריבלין: ועדה.

ראובן ריבלין: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – רוב

ראובן ריבלין: ההצעה לכלול את הנושא שהעלו חברי הכנסת ד' אזולאי, נ' חזן, א' רביץ וי'

שמעון פרס: הנושא יועבר למליאה.

שמעון פרס: ההחלטה היא, שהנושא הזה יועבר למליאה.

שמעון פרס: כינוס הוועד הפועל הציוני

שמעון פרס: אנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: כינוס הוועד הפועל הציוני – הצעות לסדר-היום מס' 36 ו-72.

שמעון פרס: אני מבקש מחבר הכנסת יוסף ביילין להעלות את הצעתו.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יוסי ביילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הדיון האחרון של הוועד הפועל הציוני העלה מחדש על סדר-היום את עצם הצורך בקיום המערכות הקיימות בתנועה הציונית עם הסוכנות היהודית, בעיקר לקראת כמה הכרעות שצריכות להתקבל במהלך החודשים הקרובים אשר לעתיד הסוכנות היהודית.

יוסי ביילין: אני חושב, שהגיע הזמן שהכנסת תדון באופן רציני בשאלה של המוסדות האלה, ולא תקבל את קיומם הנוכחי והמתמשך כדבר מובן מאליו.

יוסי ביילין: אין שום ספק, שהתנועה הציונית, שהוקמה ב-1897, היא התנועה הלאומית שהגשימה יותר מכל תנועה אחרת במאה הזאת, והזכויות שלה הן זכויות עצומות.

יוסי ביילין: הסוכנות היהודית, שהוקמה ב-1929, גם לה יש זכויות גדולות מאוד בכל הנושא של קליטת עלייה, הבאת עולים, יישובם בארץ וכו'.

יוסי ביילין: אף אחד מאתנו לא היה מעלה על דעתו להקים את המוסדות האלה לאחר שהמדינה הוקמה, והם שם כי הם שם.

יוסי ביילין: זו אינרציה מתמשכת.

יוסי ביילין: זה מקום שהרבה אנשים שרוצים להתחיל את הקריירה הפוליטית שלהם נמצאים בו, או אנשים שסיימו את הקריירה הפוליטית שלהם.

יוסי ביילין: יש מקום טוב.

יוסי ביילין: אפשר למצוא להם את הסוכנות היהודית, את ההסתדרות הציונית, והם מסודרים בעבודה.

יוסי ביילין: זה הרבה יותר כלי להעברת כספים פטורים ממס מהעולם היהודי למדינת ישראל – זה לגבי הסוכנות, כשההסתדרות הציונית משמשת כלי לגמרי לא רע להעברת כספים לחטיבת ההתיישבות, כשהיא לא יכולה לקבל את הכספים שלה מהסוכנות היהודית ישירות.

יוסי ביילין: זה בוודאי לא יכול להיות הצדקה לקיומם, בשעה שכל הנושא הכספי, שהוא היום פחות מ-250 מיליון דולר בשנה, משמר את היחס של הפטרונות של התפוצות על ישראל, והופך אותנו תמיד לאלה שמקבלים את התרומות, ואת היהודים האמריקנים – לאלה שנותנים אותם.

יוסי ביילין: ואנחנו יודעים שבעל המאה הוא גם בעל הדעה.

יוסי ביילין: יש נושא דחוף על סדר-היום.

יוסי ביילין: יש היום הסדר של בלעדיות בין המגביות היהודיות לבין הסוכנות היהודית.

יוסי ביילין: הוא עומד להסתיים במרס 2000, וסביר להניח שאם לא יקרה כלום הוא יימשך עוד חמש שנים, עוד עשר שנים, עוד 50 שנה.

יוסי ביילין: לדעתי, אין היום דבר, אין היום גורם שמרחיק יהודים בעולם מלעלות לישראל יותר מהמוסדות המיושנים הללו.

יוסי ביילין: אלה מוסדות שמחנכים כבר דורות לכך שאין קשר בין ציונות לבין עלייה.

יוסי ביילין: כל הנושא של הסוכנות, גורם שיש בו ציונים ולא ציונים, הוא בדיחה עצובה.

יוסי ביילין: יש היום באמת ציוני ולא ציוני?

יוסי ביילין: יש היום מערכות של ציונים לוהטים, שחיים בלונדון ובאמריקה ומתים לעלות אלא שהם לא יכולים בגלל מצוקה, לעומת אנשים אחרים שהם אוהדי ישראל אלא שהם נגד עלייה?

יוסי ביילין: אין דבר כזה בכלל.

יוסי ביילין: הגיע הזמן שהכנסת תדון בנושא הזה ותשקול להקים פרלמנט יהודי של ציונים במרכאות וציונים בלי מרכאות.

יוסי ביילין: יש בהחלט מקום לכך, שאנשים מרכזיים מתוך המערכת שלנו, אנשים שהם חברי כנסת ושרים, וגם אנשים מרכזיים שם בעולם היהודי, שלא שותפים לקשר בין יהודי ישראל ליהודי הגולה, ולא דווקא המקצוענים הציונים, ה"מקצוענים" היהודים, יהיו חלק מהמערכת הזאת.

יוסי ביילין: אני מבקש מאוד, אדוני היושב-ראש, שהכנסת תתכנס ותדון – בלי, הייתי אומר, הנחות יסוד מוקדמות – בשאלה: האם במאה ה-21 העולם היהודי צריך להיראות מבחינת המוסדות שלו כפי שהוא נראה לפני 100 שנה?

יוסי ביילין: ואם לא, האם יש מקום ליצור מערכת חדשה בין יהודי התפוצות לבין ישראל, שתעסוק בחינוך יהודי, בשאלות של התבוללות ובנושאים אחרים, כדי לעמוד בפני הדברים החדשים שהם לא פחות כבדים מאתגרים שונים לחלוטין שבפניהם עמדה התנועה הציונית בדיוק לפני 102 שנה?

יוסי ביילין: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת ראובן ריבלין.

שמעון פרס: ישיב סגן השר מיכאל איתן.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יוסי ביילין, ידיד אישי ויריב פוליטי עקשן וקשוח, מבחינת דעותיו והצלחותיו, לצערי הרב, שנינו יחד סבורים היינו, כי התכנסות ההסתדרות הציונית העולמית כאן בירושלים בימים אלה היא הזדמנות מצוינת לבחון את מידת הרלוונטיות של הגוף הזה ושל הגופים הקשורים אליו.

ראובן ריבלין: אולי שלא כמו חברי, חבר הכנסת ביילין, אני סבור, כי צריך להפריד בין הסוכנות היהודית עצמה, זו העוסקת בארגון העלייה ובחינוך יהודי, לבין שאר הגופים המתקראים עד היום "המוסדות הלאומיים".

ראובן ריבלין: קיים היום אשכול, ממש קונצרן, של גופים חסרי כל רלוונטיות.

ראובן ריבלין: הגוף הזה על כל שלוחותיו מקיים כינוסים, מחלק לעצמו ולעומדים בראשו כיבודים, משרות ותארים.

ראובן ריבלין: בצד הישראלי, כפי שציין זאת חברי, חבר הכנסת ביילין, כפי שכולנו גם יודעים היטב מתוך ראיית המצב, מספק הקונצרן הזה בעיקר ג'ובים לחבר'ה, לפוליטיקאים שבדרך כלל עתידם הפוליטי כבר מאחוריהם, שצריך – מה לעשות – למצוא להם סידור.

ראובן ריבלין: אני, אגב, רוצה לאחל לחבר הכנסת אברום בורג, שהיה יושב-ראש הסוכנות, שיהיה היוצא מן הכלל מבחינה זאת, אחרי שעשה צעדים של ממש לניקוי אורוות הסוכנות ושלוחותיה, ופרץ אולי את הדרך להפיכתה לגורם רלוונטי ומשפיע בתקופתו.

ראובן ריבלין: אני מקווה, שממשיכו, סלי מרידור, ימשיך באותה מגמה.

ראובן ריבלין: ומן הצד הלא-ישראלי, הצד של מה שמתקרא יהדות התפוצות, מספק אשכול הגופים הזה שלל כיבודים ותארים הניתנים למעשה למאכערים, "גבירים" למיניהם, שחשקה נפשם להיות קצת מדינאים, וגם – לא אכחד – אולי גם לכמה מנהיגים קהילתיים ראויים לשמם, אבל מעט מאוד מהם.

ראובן ריבלין: בלי לפגוע באיש, הייתי מבקש להדגים את הדבר.

ראובן ריבלין: לפני חודשים אחדים עסקו העיתונים כאן בבקשתו הצנועה של אחד, אדגר ברונפמן שמו, איש, מן הסתם, מלא זכויות כרימון, אשר ביקש כי בבוא יומו ייטמן אחר כבוד בחלקת גדולי האומה בהר-הרצל, לא פחות.

ראובן ריבלין: וכל כך למה?

ראובן ריבלין: כיוון שהוא היום "ראש ממשלת העם היהודי" בתוקף היותו יושב-ראש ההסתדרות הציונית העולמית, ואני מתנצל מראש אם אני לא מדייק בכל התארים האלה, כי אני כבר לא יודע איך שוחים בהם.

ראובן ריבלין: הדוגמה הזאת, לצד קיומם של ארגונים וגופים ארכאיים, המתיימרים לייצג את העם היהודי כולו או חלקו, גופים כמו "ועידת הנשיאים", שאיש לא בחר את חבריה – וכאשר אני בא לארצות-הברית ואני מציין את שמותיהם בקהילותיהם, איש לא יודע על מי אני מדבר; כשאני אומר להם: מנהיגיכם, אומרים לי: איזה מנהיג, מי בחר אותו?

ראובן ריבלין: – זה מראה כיצד הפכו גופים אלה למערכת אדירה, מערכת גיוס כספים, משרות, תארים, כיבודים, המשרתת בסופו של דבר בעיקר את עצמה.

ראובן ריבלין: מלכתחילה סבור הייתי, כמו יוסי ביילין, כי "המוסדות הלאומיים", על כל גוניהם, סיימו את תפקידם, וכי הגיע הזמן לשנות מן היסוד את כל מערכת היחסים בין מדינת ישראל לבין יהודי העולם.

ראובן ריבלין: אך לאחר מחשבה שנייה אני סבור, כי קיים צורך גדול מאוד בקיומו של ארגון יהודי עולמי, כפי שיוסי ביילין אמר, שדווקא אינו מזוהה עם מדינת ישראל הסוברנית, גוף העוסק בחינוך, בפעולות הומניטריות למען היהודים הזקוקים לכך, וגם בפעולות לעידוד עלייה ולארגונה.

ראובן ריבלין: כל הדברים האלה אינם יכולים להיעשות על-ידי גורמים ישראליים ממשלתיים.

ראובן ריבלין: אני חושב, שכל הנקודות שדיברנו עליהן ראוי שיעלו סוף סוף לדיון ציבורי, בלי כחל ושרק, בלי מעצורים, בלי רתיעה מפני גבירים אשר הם הקובעים באיזה מוסד של ADVISE AND CONSENT, מי מאתנו ראוי ומי מאתנו אינו ראוי.

ראובן ריבלין: כאשר אני יודע לפחות, לפעמים בקושי רב, כשאנשים בוחרים בי במרכז המפלגה, בפריימריס, בבחירות הכלליות – אני יודע לפחות מי בחר בי, אני יודע גם מי לא בחר בי.

ראובן ריבלין: והם, אני לא יודע מי בחר אותם, הם משמשים להם כאן אחר כבוד, אולי הם קובעים גם את גורלנו.

ראובן ריבלין: הייתי מבקש להעלות את העניין על סדר-היום במליאה, על מנת שהכנסת תיתן את דעתה פעם אחת לכל הפעמים, בהזדמנות חגיגית זאת ולקראת שנות האלפיים, בשאלה הכל-כך חשובה שעליה דיבר גם חברי יוסי ביילין.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: סגן השר מיכאל איתן, בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הסוכנות היהודית היא האורגן שהפונקציות שבהן הוא היה אמור לטפל נוגעות למערכת היחסים בין היהודים בעולם, ובשלב יותר מאוחר, במערכת היחסים בין היהודים לבין המפעל הציוני בארץ-ישראל.

מיכאל איתן: מערכת היחסים הזאת היא בסופו של דבר שהביאה לכך שקמה מדינת ישראל.

מיכאל איתן: וכשקמה מדינת ישראל, נחתמה גם אמנה בין הסוכנות לבין ממשלת ישראל.

מיכאל איתן: היתה מערכת יחסים רצופה עליות ומורדות, ובצדק ציינו כאן שני המציעים, חבר הכנסת ביילין וחבר הכנסת ריבלין, שאנחנו נמצאים אולי במצב של שפל חסר תקדים.

מיכאל איתן: הנושא, לא פגו תקפותו וחשיבותו.

מיכאל איתן: השאלה היא, אם הכלי הזה הוא הכלי הנכון לטפל בבעיות הנובעות מאותה מערכת יחסים, שהיא חשובה למדינת ישראל וחשובה לעולם היהודי.

מיכאל איתן: מאחר שאנחנו נמצאים ערב כניסתו לתפקיד של ראש ממשלה חדש, כשאני שאלתי את עצמי מי ממשרדי הממשלה אמור היה בעצם לתת לי את עמדת הממשלה, אני חושב שמי שיצטרך לקבוע את הטון בעניין הזה הוא ללא ספק ראש הממשלה החדש שייכנס לתפקידו.

מיכאל איתן: עם זאת, מאחר שאני מניח שעל סדר-יומו יוערמו בעיות שהוא יראה אותן כלא פחות חשובות ואולי יותר דחופות ולוחצות, חשבתי שיש מקום לחזק את היוזמה של חברי הכנסת על-ידי כך שבמועד מסוים אכן יתקיים דיון במליאה; ויש לי הצעה: אולי בעקבות הדיון במליאה תוקם ועדה – יש בסמכות הכנסת להקים ועדות לעניינים מיוחדים – ועדה מיוחדת של הכנסת, שתוכל לבצע עבודה יותר מקיפה, לשמוע עדויות.

מיכאל איתן: איך אמר חבר הכנסת רוני מילוא קודם?

ראובן ריבלין: בתנאי שלא תוזמן על-ידי ארגון הקרוי "ועידת הנשיאים", על חשבונם, לארצות-הברית.

מיכאל איתן: ייתכן מאוד שבמסלול הזה היא תוכל להכין איזו תשתית, ובסופו של דבר, מי שיצטרך להביע את דעתו לגביה, לעניות דעתי, הוא מי שאחראי לרשות המבצעת במדינת ישראל, כמובן, שחלק מהפונקציות שלה הן גם לקיים, כמובן, את מערכת היחסים היעילה והטובה ביותר בין מדינת ישראל לעולם היהודי.

מיכאל איתן: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: לחבר הכנסת אברהם רביץ יש הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת יוסי ביילין.

שמעון פרס: בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מקווה, חבר הכנסת יוסי ביילין, שסוג הטיעון שאני עומד לחזק בו את דבריך לא יקלקל לך את התזה שלך, כיוון שיש לי איזו זכות אתך – אני שותף אתך, חבר הכנסת יוסי ביילין, ביוזמה הברוכה מאוד שלך לגבי הטיפול בעם היהודי בכללו.

אברהם רביץ: אבל, אני רוצה לומר לך: אתה כל כך צודק בטיעון שלך.

אברהם רביץ: תתאר לעצמך, חבר הכנסת ביילין, שאני – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת רביץ, אתה צריך להציע הצעה.

אברהם רביץ: כן, אני מייד מציע הצעה, אבל אני צריך לנמק אותה.

אברהם רביץ: הרי זו כנסת.

אברהם רביץ: תאר לעצמך, חבר הכנסת יוסי ביילין, שאני, שנטוע כאן בארץ כבר 11 דורות – ואני לא מתכוון בעד שום הון שבעולם לעזוב את ארצנו – מוטל בספק אם אני נקרא ציוני או לא.

אברהם רביץ: זה מין הגדרה מעוותת שאין לה פירוש היום, אין לה משמעות, היא ארכאית, ואני חושב שההצעה שלך, חבר הכנסת ביילין, היא ממש במקומה.

אברהם רביץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע לקבל את הצעתו של חבר הכנסת ביילין.

אברהם רביץ: תודה.

שמעון פרס: נדמה לי שזו אותה הצעה, לא?

ראובן ריבלין: אתה לא יכול, חבר הכנסת רביץ.

ראובן ריבלין: אתה צריך להציע להסיר אותה על מנת לקבל אותה.

אברהם רביץ: טוב, הצד הפורמלי כאן הוא באמת מסובך.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש יסלח לי.

שמעון פרס: בבקשה, חבר הכנסת אבשלום וילן, הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת ראובן ריבלין.

אבשלום וילן: אני מקבל את הצעתם של חברי הכנסת ביילין וריבלין בשני תיקונים: 1.

אבשלום וילן: אין ספק שמתחייב שינוי, אבל גם במצב הנוכחי רבים רבים מעובדי הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית עושים עבודה חשובה מאוד.

אבשלום וילן: לדוגמה, שליחי העלייה בברית-המועצות לשעבר ובמקומות אחרים, ובדברי ההסבר של שניכם היתה השתלחות כוללת, שאין לה מקום בהצעה עצמה.

אבשלום וילן: 2.

אבשלום וילן: לגבי "ועידת הנשיאים", אין לי ספק שבהחלט שווה לקיים דיון בסוגיה.

אבשלום וילן: חבל רק שהוא לא נערך בשנים 1996–1993, בעיצומו של תהליך השלום.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: למעשה, כל חמשת הדוברים הציעו להעלות את הנושא הזה על סדר-היום במליאה.

שמעון פרס: אין הצעה אחרת.

שמעון פרס: על כן, אני מצביע.

שמעון פרס: מי בעד העלאת הנושא הזה על סדר-היום של המליאה?

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – רוב

שמעון פרס: ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

שמעון פרס: אין מתנגדים.

שמעון פרס: ההצעה נתקבלה.

שמעון פרס: רצח אם ושני ילדיה בדימונה

שמעון פרס: אנחנו עוברים לנושא הבא: רצח אם ושני ילדיה בדימונה – הצעות לסדר-היום מס' 89, 92, 93, 95 ו-98.

שמעון פרס: רשות הדיבור לחברת הכנסת דליה איציק.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מאוד התלבטתי אם להגיש את ההצעה הדחופה לסדר-היום – ואני מודה לכם על שאישרתם אותה בשולחן הנשיאות – מסיבה פשוטה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת החדשים הם בוודאי באיזו תחושה, שאם מעלים הצעה דחופה לסדר-היום – וזה הרי המינימום – הרי בסוף היום יש איזה V

שמעון פרס: את צריכה לסיים.

דליה איציק: אני קוראת לך, אדוני היושב-ראש, דווקא לנצל את התקופה שאתה – אני מקווה מאוד – זמני בתפקיד הזה, אף-על-פי שעושה רושם שהתאהבת בו, אדוני היושב-ראש – – –

שמעון פרס: לא מתאהבים בתפקידים.

דליה איציק: אני מצפה שאולי בכל זאת נקים פה איזו קבוצה פרלמנטרית בין-סיעתית, מכל הסיעות, שתכריח גם את השרים שיהיו בעתיד – אני מקווה בעתיד הקרוב – שבכל משרד, ממש בכל משרד, יהיה צוות שאך ורק זה יהיה עניינו והוא יקצה לכך כספים.

דליה איציק: לסיום, אני קוראת לראש הממשלה הנבחר להכניס לקווי היסוד של הממשלה החדשה את הסוגיה של אלימות בכלל, ושל אלימות במשפחה בפרט, ובעיקר אלימות נגד נשים.

דליה איציק: אני מאוד מודה לך.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חברת הכנסת ציפי לבני, ואחריה – חבר הכנסת אילן גילאון.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מסכימה עם חברת הכנסת דליה איציק – אני מקווה, גם השרה בימים הקרובים – בזה שאנחנו איננו עושים די, וגם הדיון הזה איננו מספיק, אבל אי-אפשר בלעדיו.

ציפי לבני: ודרך אגב, בטיוטת קווי היסוד מופיעים משפטים מהסוג הזה שאנחנו כולנו רגילים בהם: "לבער את הנגע של האלימות", "לטפל".

ציפי לבני: וזה לא מספיק.

ציפי לבני: והראיה שזה לא מספיק היא קודם כול בעובדה שנרצחו אם ושני ילדיה הפעוטים בידי חייל, שנשקו הוחזר לו על-ידי הצבא.

ציפי לבני: מדובר כאן בכרוניקה של מוות ידוע מראש, כי אנחנו הרבה פעמים מנסים לראות איפה הכשל ואנחנו עובדים קשה להחדיר לתודעת הנשים המוכות שהן צריכות לפעול, שאסור להן לשבת, שקשה ללכת למשטרה, כי הן חוזרות הביתה והבעלים מכים אותן על זה שהן התלוננו.

ציפי לבני: והיתה אשה אחת, יובט איטגייב, שנהרגה השבוע, שעשתה את כל מה שצריך: היא הלכה למשטרה והתלוננה יותר מפעם אחת.

ציפי לבני: היא עשתה את כל מה שצריך, ובכל זאת היום אנחנו מדברים אחרי שנרצחה.

ציפי לבני: הכשלים שאנו צריכים לבדוק הם בוודאי גם בתחום החינוך הכולל.

ציפי לבני: אין ספק שיש שורה של תהליכים והשפעות, של היבטים חברתיים שמשליכים על התופעה הזאת.

ציפי לבני: אבל הכנסת לא יכולה להסתפק בכך.

ציפי לבני: אתמול היה כאן דיון על האירועים בלוד, ובפני כל אחד מחברי הבית הונח הסבר מפורט בכתב של מפכ"ל המשטרה על מה שהיה שם.

ציפי לבני: האירוע שהיה בדימונה איננו פחות חמור, יורשה לי לומר שהוא יותר חמור.

ציפי לבני: והיום, יומיים-שלושה לאחר מכן, אין על שולחן הבית שום הסבר ושום דוח.

ציפי לבני: לכן אני קוראת לכנסת לדרוש הסברים נקודתיים מפורטים – מה קרה בצבא, מה קרה עם כתבי האישום מ-1996 עד 1999.

ציפי לבני: הוגשו נגד החייל כתבי אישום ב-1996, כך נאמר לנו, וב-1999 האיש עדיין הולך חופשי, עם נשק, ברחובות.

ציפי לבני: את כל ההסברים האלה אנו צריכים לדרוש מכל הגורמים, כדי לראות אם צריך לנקוט אמצעי חקיקה.

ציפי לבני: אולי לא מספיק שיהיה לצבא איזה נוהל מופץ, שהחייל יודע אותו או לא, אולי צריך להתערב ברמת החקיקה.

ציפי לבני: אבל, קודם כול, אדוני היושב-ראש, הכנסת מחויבת לקבל את ההסברים ברמה הפרטנית ביותר, לדון בהם ולהסיק את המסקנות.

ציפי לבני: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת אילן גילאון.

שמעון פרס: חבר הכנסת נסים זאב הגיע?

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אילן גילאון: חברי הכנסת, עוד זה מדבר וזה בא.

אילן גילאון: עוד לא יבש דמם של הילדים שאביהם הצית אותם, וכבר נרצח נער בנצרת-עילית; עוד לא יבש דמו של יבגני, וכבר נרצח נער בארמון-הנציב בירושלים; עוד לא יבש הדם הזה, ועכשיו המקרה בדימונה, עם האם והילדים הקטנים, שרה ואברהם, שהם כמשל.

אילן גילאון: אני יודע שיש נטייה להסביר את האלימות בחברה הישראלית כנובעת מלבוש בלתי צנוע של מורות בבית-הספר, ממזוזות בלתי תקינות בכל מיני מקומות, מחילולי שבת וכדומה.

רחמים מלול: בגלל הבשמים.

אילן גילאון: תעשה לי טובה.

אילן גילאון: מה שאני מבין בנושא זה ברוורס, אתה עוד לא מבין קדימה.

אילן גילאון: תהיה בשקט.

יצחק וקנין: תפסיק לדבר שטויות.

אילן גילאון: אני יודע מה אתם עשיתם בעניין.

אילן גילאון: אדוני, אולי גם 33 שנות כיבוש גורמות משהו לחברה הישראלית.

אילן גילאון: אולי גם חברה מצ'ואיסטית, מתלהמת, שבה החזקים הם החזקים והם השולטים, גורמת למשהו.

אילן גילאון: מדובר כאן באיזה חד-גדיא של דמים, אדוני.

אילן גילאון: בחברה שבה רוצחים ראש ממשלה, רוצחים בעלים את נשותיהם.

אילן גילאון: בחברה שבה רוצחים בעלים את נשותיהם, מציתים אבות את בניהם וילדים הורגים ילדים – וחוזר חלילה, וחוזר חלילה, כמו טבעת דמים אחת גדולה.

אילן גילאון: יש סיבות לדברים הללו, ובואו לא נטייח אותן.

אילן גילאון: המקרה של דימונה הוא כמשל, כי נעשו שם כמה עוולות.

אילן גילאון: אני יודע, אדוני, עד כמה יקרה דימונה ללבך, אבל מאז נעשו עוד כמה דברים: ריכוזים לא נכונים של אוכלוסיות שהגיעו ממדינות שבהן תפיסת חיי אדם היא כזלזל.

אילן גילאון: הן מגיעות למדינה שלאט-לאט הופכת למדינה שחיי אדם בה הם כמוץ, כי רק במדינה כזאת אדם, לאחר שלושה אישומים פליליים ותלונות על תקיפה, מקבל נשק.

אילן גילאון: הבעיה המרכזית, אדוני, אינה נוגעת רק למדיניות של "אל תיתנו להם רובים".

אילן גילאון: זהו כורח בל יגונה ונחוץ.

אילן גילאון: מערכת החקיקה גם היא נחוצה.

אילן גילאון: אני בהחלט מסכים לדבריהן של שתי חברותי שדיברו לפני: מדובר בשאלה, אילו כלים כן לתת, ולא רק לא לתת רובים.

אילן גילאון: הפכנו מעם חזק – תסלחו לי – לחברה קלת-דעת, קלת-הגה, קלת-הדק וקלת-להב.

אילן גילאון: חברה כזאת נותנת אישור לאדם כזה להחזיק רובה ביד.

אילן גילאון: כאן אני רוצה לעבור לעניין הקונקרטי.

אילן גילאון: הגשנו הצעה דחופה לסדר-היום: אני רוצה להבין משר החינוך, איך אפשר לקצץ בימים כאלה ולבטל את התקציב ההיקפי לנוער שניתן לרשויות המקומיות?

אילן גילאון: מדובר בתקציב למדריכי נוער, לעובדי חבורות רחוב, לקידום נוער בסיכון.

אילן גילאון: בדברים אלה קיצצו, אך לעומת זאת הושקע כסף בהקמת מחיצות בין ילדים לילדות בחינוך הממלכתי-הדתי.

אילן גילאון: הדבר השני הוא מדיניות חדשה של פיזור אוכלוסיית העולים בערים.

אילן גילאון: ערים כמו דימונה, כמו באר-שבע, כמו אשדוד, כמו קריית-גת, הן רוויות אוכלוסיות חלשות.

דוד טל: יש צדק אחד בדבריך, והוא זה שלא האשמת אותנו בתאונות הדרכים.

שמעון פרס: אין קריאות ביניים בלי הסכמה.

אילן גילאון: דוד טל, תאונות הדרכים בוודאי נובעות מהמזוזות הפסולות.

אילן גילאון: אתם שהייתם אמונים על זה, לא עשיתם שום דבר.

אילן גילאון: אני מודה לחברי הכנסת על ההקשבה, ובעיקר לאלה שלא עשו מאומה בנושא הזה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת נסים זאב.

שמעון פרס: חבר הכנסת עמיר פרץ ישנו?

דוד טל: – – –

אילן גילאון: מה שאני עשיתי ברוורס, אתה וכל חבריך עוד לא עשיתם קדימה.

שמעון פרס: מספיק, אילן.

שמעון פרס: רבותי, זו לא שיטה, לא שומעים אתכם.

דוד טל: עם כל הכבוד, אדוני לא יקבע לנו מה השיטה.

דוד טל: כאשר עומד כאן חבר כנסת מהצד הזה, מעיר ומפריע פעם אחר פעם, יואיל נא אדוני בטובו לאפשר גם לחברי הפרלמנט מש"ס לומר את דבריהם.

שמעון פרס: מי שנרשם יקבל רשות הדיבור, ומי שמפריע מופרע על-ידי אחרים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חייב לומר שלא רציתי להפריע.

ראובן ריבלין: – – –

שמעון פרס: רובי, פעם שלישית ואחרונה.

נסים זאב: לא רציתי להפריע למר אילן, חבר הכנסת.

נסים זאב: יש משנה מפורשת, שאדם שמפסיק ממשנתו ואומר: מה נאה אילן זה – הרי זה מתחייב בנפשו.

נסים זאב: לכן העדפתי לשתוק.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, דמם של הגברת יובט ושני ילדיה, אברהם בן הארבע ושרה בת ה-13, זועקים אלינו מן האדמה, קוראים לנו לחשבון נפש ולהסקת מסקנות.

נסים זאב: כרגיל, לאחר כל טרגדיה אנו מזדעקים ומחפשים את האשמים, המחדלים והמניעים.

נסים זאב: תמיד רגע אחרי.

נסים זאב: האם לא ניתן היה למנוע רצח אכזרי זה מבעוד מועד, והאם נמשיך תמיד להיות חכמים לאחר מעשה?

נסים זאב: האם לא נשכיל לנקוט את הצעד הנכון והראוי רגע לפני שמתרחש אסון בקנה מידה כזה?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אבל אשמים אנחנו על אחינו אשר ראינו צרת נפשו בהתחננו אלינו ולא שמענו, על כן באה אלינו הצרה הצרורה הזאת.

נסים זאב: הגברת יובט התחננה על נפשה.

נסים זאב: היא התלוננה במשטרת דימונה פעמים מספר נגד החייל הרוצח, שהוגשו נגדו בעבר כמה כתבי אישום על תקיפה.

נסים זאב: זעקתה של הגברת יובט נפלה על אוזניים ערלות, ולא נעשה דבר מהותי על מנת למנוע את הרצח הנורא.

נסים זאב: אומנם נלקח נשקו של החייל כמה ימים קודם הרצח, אך לא ברור מדוע לא הוחרם נשקו לצמיתות.

נסים זאב: באופן חמור וחסר אחריות הוחזר הנשק לרוצח הפוטנציאלי, שאף מימש בתוך זמן קצר את איומיו.

נסים זאב: מה עוד יכלה אשה אומללה וחסרת אונים זו לעשות, מעבר להגשת תלונתה לרשויות החוק בישראל?

נסים זאב: אנו מכירים את התופעה השגרתית של הקמת ועדות חקירה וצוותי בדיקה לאחר אסונות ומחדלים בחברתנו, אך צוות החקירה המיוחד לא ישיב לנו את הנרצחת וילדיה.

נסים זאב: אומנם, את הנעשה אין להשיב, אך תמיד קיימת התקווה, שמסקנות אותן ועדות יהיה בהן כדי למנוע אסונות חוזרים, אם כי, לדאבון לבנו, שבה המציאות וטופחת על פנינו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מטרתו של כל דיון להביא לחשיבה שתמצא פתרון לבעיות ולנושאים העומדים על הפרק.

נסים זאב: זה שנים אני עוקב אחר הדיונים בכנסת והחלטות הממשלה, ולעניות דעתי, הבית הזה הולך במגמה של מגננה פסיבית, ולא ביוזמה אקטיבית הבאה למנוע את הרעה בטרם תבוא.

נסים זאב: מעבר לטרגדיה הנוראית שהתרחשה לנגד עינינו, יש כאן מסר מדאיג ביותר בנוגע לחוסר יכולתן של הרשויות הממלכתיות לאכוף את החוק ולהבטיח את שלומם, בריאותם ורווחתם של יחידים ומשפחות.

שמעון פרס: אבקשך לבוא לסיום.

נסים זאב: אני אסיים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הבעיה אינה נעוצה בהגדלת המנגנונים המטפלים, אלא בעיקר במערכת המניעתית והחינוכית.

נסים זאב: ולכן אני מבקש לקיים על כך דיון במליאה.

שמעון פרס: תודה, אדוני.

שמעון פרס: סגן השר מיכאל איתן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בדקתי את הנושא עם משטרת ישראל ונמסרו לי הפרטים הבאים: בתאריך 21 ביוני 1999 נתקבלה הודעה במשטרת דימונה על מציאת ארבע גופות באותה דירה ביישוב.

מיכאל איתן: שוטרים שהגיעו למקום הבחינו בגופות מנוקבות מירי.

מיכאל איתן: בבדיקה הסתבר שמדובר בשלושה שהם בני משפחה ובחייל צה"ל.

מיכאל איתן: מבירור הסתבר, כי החייל אומץ על-ידי האם, ועקב כך נוצרו ביניהם יחסים רומנטיים, וכאשר בשלב מסוים רצתה האם לנתק אותם, החלו בעקבות סירובה אירועים שיפורטו להלן: 1.

מיכאל איתן: בתאריך 3 ביוני 1999, בשעה 22:45, התקבלה הודעה במוקד על כך שהחייל רוצה להיכנס לבית האשה שהינה חברתו.

מיכאל איתן: שוטרים שהגיעו למקום סייעו בידי החייל לקחת את בגדיו, ובמקביל נפתח אירוע שבטרמינולוגיה של המשטרה נקרא "השגת עזרה".

מיכאל איתן: 2.

מיכאל איתן: בבדיקת האירוע הזה, תוך כדי פתיחת התיק, הסתבר שהחייל היה דרוש לתחנת אשדוד והיה קיים נגדו צו מעצר.

מיכאל איתן: בשיחה עם תחנת אשדוד ובמסמך ששלחו לתחנה בדימונה הם ביקשו לשחררו בערבות.

מיכאל איתן: 3.

מיכאל איתן: יום לאחר מכן, בתאריך 4 ביוני, הגיעה האם לתחנת דימונה והתלוננה כי החייל איים עליה מחוץ לבית, וזאת כאשר היא היתה בתוך הבית.

מיכאל איתן: הוא אמר בצעקות כי יהרוג אותה ואת ילדיה.

מיכאל איתן: ניידת משטרה הגיעה למקום, והחשוד לא אותר.

מיכאל איתן: נעשו סריקות לאיתורו, במיוחד בהתחשב בהערת האם, כי כבר בעבר, לפני שנה וחצי, איים עליה החייל עם נשק 16-M

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת דהאמשה רוצה להציע הצעה אחרת להצעתה של חברת הכנסת דליה איציק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עניין האלימות וההתפרצויות האחרונות מדיר שינה מעיני כולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה רק להאיר זווית אחרת של הבעיה.

שמעון פרס: אתה יכול להציע, לא להאיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אציע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק היום קיבלתי מכתב מעיריית תמרה שבגליל המערבי, ובו דווח, שקבוצת נוער, שהלכה לשחק כדורגל במסגרת תוכנית חינוכית, הותקפה באלות ובסכינים, וארבעה מהם אושפזו במשך לילה שלם בבית-החולים בחיפה.

שמעון פרס: חבר הכנסת דהאמשה, הסדר הוא שיש לך דקה להציע הצעה אחרת ולא לנאום נאום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתוך דקה אני מסיים.

שמעון פרס: הזמן כבר נגמר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבחורים האלה אושפזו בבית-חולים אחרי שהוכו על-ידי עמיתים, על-ידי בני נוער מקריית-מוצקין בחיפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אף אחד לא שמע על זה, אף אחד לא הניד עפעף, לא עיריית קריית-מוצקין, לא עיריית חיפה, לא הציבור כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר מבליגים על אלימות שמתחילה גם בשטח הזה, אז לא נורא שמגיעים גם לאלימות קשה יותר וכפולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ההצעה שלי היא לבדוק את העניין הזה מזווית נוספת: לא רק אלימות לשמה אלא אלימות כאשר היא מכוונת לעם האחר ולצד האחר אם מבליגים ומתעלמים מזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת טיבי רוצה להציע הצעה אחרת להצעתה של חברת הכנסת ציפי לבני.

אחמד טיבי: הדבר הנורא ביותר כשיש מקרי רצח, אדוני – – –

שמעון פרס: חברת הכנסת דליה איציק, נדמה לי שאת מפריעה.

שמעון פרס: מי זה עומד עם הגב אלי?

שמעון פרס: אדוני, חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה לשבת.

אחמד טיבי: הדבר הנורא ביותר, אדוני, ברציחות כפי שדווחו, הוא הרצח הצפוי, הוא הרצח שאנחנו תמיד אומרים עליו: אמרנו לכם.

אחמד טיבי: על כן, אדוני, אני מציע שהכנסת תעשה הכול כדי להפנות יותר משאבים למקלטים לנשים מוכות, לתת חלוקה שווה בנושא הזה למגזרים שונים; שהמשטרה ושלטונות אכיפת החוק יתייחסו ביתר רצינות לאשה שבאה להתלונן בתחנת המשטרה – היחס שמקבלות נשים שמגישות תלונות הוא יחס לעתים מחפיר ומשפיל; ובעיקר, לא לאשר או לא לתת נשק בידי גברים אלימים, כשהתוצאה בסופו של דבר היא תוצאה טרגית.

אחמד טיבי: נוסף על כך, אני רוצה לתמוך בדבריו של חבר הכנסת דהאמשה ולומר – –

שמעון פרס: תודה.

אחמד טיבי: – – שאלימות, גם כשהיא אלימות בין נוער מבני עמים שונים – –

שמעון פרס: הצעתך ברורה.

אחמד טיבי: – – היא אלימות שצריך להתייחס אליה ביתר רצינות.

שמעון פרס: חבר הכנסת גדעון עזרא רצה להציע הצעה אחרת לגבי הצעתו של חבר הכנסת אילן גילאון.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס לנקודה אחת, ואני חושב שהמשטרה צריכה לתת במקרה הזה דין-וחשבון על כך שהיא לא קבעה את הרוצח כיעד מודיעיני.

גדעון עזרא: כל שכן כשהיה מדווח בזמן אמיתי, היו גורמים להוצאתו מהזירה, ולו לחצן מצוקה פשוט.

גדעון עזרא: ואף אחד לא חושב על הדברים הקטנים והפשוטים הללו.

גדעון עזרא: הכול עובר דרך בתי-משפט, ולא נוכל להתקדם בדברים האלה אם המשטרה לא תראה במקרה כמו זה יעד מודיעיני לטיפול, לדעתי קל מאוד.

גדעון עזרא: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אני רוצה לשאול את המציעים.

שמעון פרס: חברת הכנסת דליה איציק מסכימה שהנושא יועבר לוועדה?

דליה איציק: אני מציעה למליאה, אדוני היושב-ראש.

שמעון פרס: חברת הכנסת ציפי לבני?

שמעון פרס: איננה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אילן גילאון?

אילן גילאון: לוועדה.

שמעון פרס: חבר הכנסת נסים זאב?

נסים זאב: אני בעד ועדה.

שמעון פרס: אני אצביע.

שמעון פרס: מי שבעד העברת ההצעה למליאה – ירים את היד.

שמעון פרס: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – מיעוט

שמעון פרס: ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

שמעון פרס: מי בעד העברת ההצעה לוועדה?

שמעון פרס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

שמעון פרס: ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה תועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

יעל דיין: לא.

יעל דיין: הוועדה לקידום מעמד האשה.

דליה איציק: לוועדה לקידום מעמד האשה.

דוד טל: ועדת החינוך.

שמעון פרס: אני אבקש מהנשיאות שהיא תחליט לאיזו ועדה.

דוד טל: לא, יש ועדת הכנסת.

מיכאל איתן: ועדת הכנסת, על-פי התקנון.

שמעון פרס: ועדת הכנסת, על-פי התקנון.

שמעון פרס: הפגנת מגדלי המלפפונים מתמרה והתנהגות המשטרה

שמעון פרס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הפגנת מגדלי המלפפונים מתמרה והתנהגות המשטרה – הצעות לסדר-היום מס' 41, 76, 46, 47 ו-79.

שמעון פרס: הראשון – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת עופר חוגי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוסר היכולת לשווק את התוצרת של מגדלי המלפפונים בתמרה ובאזור בגלל השביתה הצודקת של עובדי מפעל "קניאל" גורם להפסדים המוערכים בכמיליון שקל ליום.

מוחמד ברכה: התושבים שם תולים את כל פרנסתם לשנה שלמה בעונת המלפפונים, שמשתרעת על תקופה של כחודשיים בשנה.

מוחמד ברכה: מנכ"ל משרד החקלאות, מר דניאל קריצ'מן, במכתב ששלח לחברי, חבר הכנסת עזמי בשארה, ושלח לי העתק ממנו, אומר: "אני תומך תמיכה מלאה בדרישות החקלאים מן הממשלה, שתבוא לקראתם ותכסה עבורם את הנזק הגדול שנגרם להם".

מוחמד ברכה: הוא גם מציע לקיים פגישה של שר האוצר עם נציגי משרד החקלאות ונציגי החקלאים כדי להסדיר את נושא הפיצויים.

מוחמד ברכה: על כן, יש לאמץ את העמדה הנכונה של מנכ"ל משרד החקלאות לאלתר.

מוחמד ברכה: אבל המחאה על איבוד הפרנסה לשנה שלמה זכתה לאותו טיפול ברוטלי של משטרת ישראל, ובהזדמנות זו יש להזכיר, קולו של מי לא נשמע באירועים מסוימים.

מוחמד ברכה: בית נהרס, חקלאים מאבדים את פרנסתם, חברי כנסת מותקפים, חבר כנסת נפצע מירייה, וראש הממשלה הנבחר מר ברק לא מצא לנכון להגיד מלה בנושא.

מוחמד ברכה: הרי ראש הממשלה הוא ראש הממשלה של האזרחים, ולא רק ראש הממשלה של הקואליציה המוזרה של "ישראל רוצה שינוי" עם הליכוד, המפד"ל וכו' – אבירי השינוי החדשים.

מוחמד ברכה: שבוע קשה עבר על כוחותינו.

מוחמד ברכה: נבחרי הציבור הערבי ושולחיהם מצאו את עצמם תחת אש, שעה שבסך הכול ביקשו למלא את שליחותם הציבורית.

מוחמד ברכה: הפגנת החקלאים בתמרה, שנאלצים לראות את עמלם ויבולם יורדים לטמיון – הפגנה שבמהלכה הוכיתי – – –

מיכאל איתן: "שבוע קשה עבר על כוחותינו" – זה מצא חן בעינינו.

מוחמד ברכה: יפה מאוד.

מוחמד ברכה: יש כוחותיכם ויש כוחותינו.

שמעון פרס: מוחמד, זה על חשבונך.

מוחמד ברכה: כן, ברור.

מוחמד ברכה: ההפגנה שבמהלכה הוכיתי היתה רק ה"פרומו" לסרט הפעולה האלים יומיים אחר כך בלוד.

מוחמד ברכה: אינני רוצה להכביר מלים על האירועים החמורים ביותר בלוד, כבר עשינו זאת.

מוחמד ברכה: אומר רק זאת: הציבור הערבי ונבחריו לא ישמשו ברווזים במטווחים של המשטרה.

מוחמד ברכה: הסיפור הקשה הזה נגמר, אבל אנחנו חלק בלתי נפרד מהשיח הדמוקרטי בחברה הישראלית.

מוחמד ברכה: זכותנו למחות ולהפגין, גם אם זה לצנינים בעיני כמה מיושבי הבית הזה.

מוחמד ברכה: בהזדמנות זו אני חש חובה להזהיר מההתפתחויות הפוליטיות הנרקמות בימים אלה בעיקר בלילות, בשעות המאוחרות של הלילות.

מוחמד ברכה: צמד הגנרלים שרון וברק, הקומבינה הפוליטית הנרקמת בין השניים אינה מבשרת טובות.

מוחמד ברכה: אני רוצה לקוות, שכניסת שרון לאוצר, לניהול הכלכלה ולקביעת סדר העדיפויות החברתי, תהיה פחות ברוטלית מכניסתו לביירות.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עופר חוגי.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

עופר חוגי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני נאומי אבקש להעיר לחבר הכנסת גילאון: מהסתה לא בונים חומה ואת החושך מגרשים באור ולא בחושך.

עופר חוגי: זו הפעם השנייה שאתה עולה – הוא לא נמצא פה, אבל אם אפשר להעביר לו את זה.

זהבה גלאון: אנחנו נעביר לו.

עופר חוגי: זו פעם שנייה שהוא עולה לכאן ומסית בצורה בוטה נגד תנועת ש"ס, וחבל שהיושב-ראש לא מחה על זה.

זהבה גלאון: הוא לא הזכיר אתכם.

דוד טל: מה ההיתממות הזאת?

קריאות: – – –

שמעון פרס: היושב-ראש איננו צנזור.

עופר חוגי: אני מוחה על כך שלא ניתנה לסיעה – – –

קריאות: – – –

שמעון פרס: חברי הכנסת, היושב-ראש איננו צנזור, ואין בדעתי לצנזר את דברי חברי הכנסת.

עופר חוגי: בכל אופן, לא ייתכן שהוא יעמוד ויתקיף בצורה בוטה כזאת.

שמעון פרס: תשיב לו.

עופר חוגי: אני מוחה על כך שלא נתנו לסיעה המותקפת להגיב, והבנתי ממזכיר הסיעה שהנושא עוד יתברר.

עופר חוגי: לענייננו, אני נאלץ, כבר בתחילת דרכי כחבר כנסת חדש, לדבר על נושאים כאובים בחברה הישראלית אשר נוגעים לכולנו.

עופר חוגי: חברה מתוקנת ששואפת לתרבות וסדר ומורכבת ממיעוטים רבים, פלגים שונים ומגוון כל כך רחב של דעות ושאיפות, חייבת משטרה חזקה, אולם בשבוע האחרון היינו עדים למשטרה חלשה, ואפשר לומר חלשה מאוד, חסרת אונים, אשר לדעתי סובלת מהדרכה והכוונה לקויות ומחוסר סדר.

עופר חוגי: משטרה אשר הגיעה למצב שבו היא משתמשת באלימות ובירי של כדורי גומי, בגרירת אנשים אשר צועקים את כאבם, זו משטרה חלשה, זו משטרה שמדאיגה אותנו מאוד.

עופר חוגי: לצערי, היינו צריכים להגיע למצב שבו חייב להיות חבר כנסת מעורב באירוע על מנת שהנושא יגיע לדיון רציני ויזכה לכותרות.

עופר חוגי: אולם, אם מתבוננים במקרים שונים שהיו בעבר, כמו הפגנות עובדים במפעלים שנסגרו, הפגנות משמאל ומימין, הפגנות של חרדים ברחוב בר-אילן והפגנות של מיעוטים כמו שראינו בלוד, המכנה המשותף לכולם הוא צעקת כאבם ורצונם להשמיעו.

עופר חוגי: לצערי הרב, אנו נתקלים במשטר תוקפני, אנטי-דמוקרטי ואלים, אשר חייב להדליק נורה אדומה אצל כולנו.

עופר חוגי: אני רוצה לתת לכם דוגמה, איך המשטרה מתנהגת בצורה לא ריאלית, כמו משפטו של הרב דרעי.

עופר חוגי: ראינו שהמשטרה מסתובבת בכלים שלופים.

עופר חוגי: אבל מה בעצם קרה שם?

עופר חוגי: ראינו שם צלפים על הגגות, שוטרים חמושים, מערכת שלמה כמו בסרט מלחמה.

עופר חוגי: וזאת לאחר שראינו חודש לפני כן הפגנה של חצי מיליון איש שהתנהלה בסדר ובמשמעת למופת.

עופר חוגי: אבל למשטרה זה לא הספיק וגייסו אלפי שוטרים שיאבטחו את האירוע עם צלפים.

עופר חוגי: ואם חס ושלום מישהו היה במקרה מרים את ידו או עושה משהו, היינו מוצאים גם קליעי גומי נורים לכל עבר.

עופר חוגי: אדוני היושב-ראש, זכורות לי מהעבר הקצת יותר רחוק הפגנות סוערות של מיעוטים שונים, כאשר השימוש באלימות במקרים מועטים נחשב להקצנה הגדולה ביותר.

עופר חוגי: ידוע לכולנו, ובוודאי למשטרת ישראל, שיש דרכים שונות לטיפול בהפגנות, כאשר כל הפגנה מסווגת לפי החומרה שבה היא עלולה להתפתח וכאשר השוטרים מתודרכים לגבי אופן הפעולה שיש לנקוט.

עופר חוגי: אולם, כאשר אנו רואים שבהפגנה על הריסת בתים משתמשים בכדורי גומי, ובהפגנות של צעקות וחסימת כבישים משתמשים באלות – הדבר אומר דורשני.

עופר חוגי: מפאת חשיבות העניין, אני מבקש לקיים דיון במליאה.

עופר חוגי: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

שמעון פרס: רובי, החלפת מקום והפרת הסכם.

משולם נהרי: משנה מקום משנה מזל.

עזמי בשארה: הבעיה של תמרה והבעיה של אספקת המלפפונים בתמרה כתוצאה מהשביתה בבית-החרושת "קניאל" שבפתח-תקווה הן רק סימפטום, אף שמדובר ב-600–500 טונות ליום שהושמדו.

עזמי בשארה: זה דבר שגרם הפסדים לכמה מאות משפחות בתמרה, שחיות על המוצר הזה.

עזמי בשארה: זה הפסד של 1.2 מיליון שקלים ליום.

עזמי בשארה: בסופו של דבר, זה סימפטום של בעיית החקלאות במגזר הערבי, שמקבל כ-1% מתקציב משרד החקלאות.

עזמי בשארה: אתם מאמינים?

עזמי בשארה: %1 מתקציב משרד החקלאות הולך למגזר הערבי, זאת מלבד הבעיה של קיצוב המים והגבלת החקלאים הערבים בזן – סוג החקלאות שהם יכולים לחיות ממנו.

עזמי בשארה: במקרה של תמרה, החקלאים של תמרה נמנעו מלגדל תפוחי-אדמה או סלרי או גזר ודברים אחרים, והם נאלצו לגדל מלפפונים, שהם מן הענפים שצריכים עבודת ידיים זולה.

עזמי בשארה: מכיוון שמדובר כאן בעבודה של משפחות, בנים, בנות, דודים וכו', כל המשפחה עובדת בענף – – –

ראובן ריבלין: למה לא הלכו לבג"ץ בעניין הזה?

עזמי בשארה: עד שנגיע לבג"ץ, תקשיב יא רובי – – –

שמעון פרס: אל תענה לו.

עזמי בשארה: על כל פנים, הבעיה הזאת היא בעיה אמיתית של כמה מאות משפחות, שכאשר נסגר מפעל אחד, הם הושבתו לגמרי.

עזמי בשארה: הם חיים על הדבר הזה שנקרא מלפפונים בגודל מסוים, שהולך לתעשייה.

עזמי בשארה: זו שביתה שלפלחים אין שום קשר אליה, וגם אי-אפשר לעשות ביטוח נגד מקרה כזה, שכן כמה פעמים קורה מקרה כזה?

עזמי בשארה: לדעתי, המדינה – וכאן לא משרד החקלאות אלא משרד האוצר – חייבת לפצות את החקלאים על הנזק הכבד שקרה.

עזמי בשארה: זה כמו אסון טבע.

עזמי בשארה: זה בדיוק כמו בצורת או אסון טבע.

עזמי בשארה: מדובר במאות משפחות, וצריך לעשות מאמץ כדי שמשרד האוצר יפצה את הפלחים.

עזמי בשארה: בינתיים הגיעו לסידור עם מנכ"ל משרד החקלאות, שיהיה פיצוי של 1.20 שקל לקילו לאחר קטיף או 80 אגורות במקרה שהיבול יושמד על הקרקע.

עזמי בשארה: ההסדר הזה הוא הלוואה מהמדינה לפלחים.

עזמי בשארה: לדעתי, אסור שזו תהיה הלוואה, כי מאין הם יחזירו אותה?

עזמי בשארה: הרי זה אותו ענף, אותו סיפור, אותה בעיה.

עזמי בשארה: אני רוצה כמובן להצטרף לגינוי האלימות.

עזמי בשארה: אני הייתי בהפגנה הזאת של הפלחים, שכן, לולא ההפגנה הזאת, הבעיה לא היתה מתעוררת.

עזמי בשארה: דרך אגב, גם הפועלים של פתח-תקווה עשו הפגנה ולא ראינו אותה אלימות שראינו בתמרה.

עזמי בשארה: לא שאני רוצה אלימות נגד מעמד הפועלים ששובתים על שכרם, אבל גם על אלימות נגד חברי כנסת, נגד חבר הכנסת מוחמד ברכה ואחרים, יש למחות – – –

מוחמד ברכה: – – – גם בפתח-תקווה.

עזמי בשארה: אני בעד שנגנה לגמרי את האלימות וגם את המקרה של אלימות נגד חברי הכנסת.

עזמי בשארה: אני רוצה לומר מלה אחת על מה שקורה בקומה מינוס 1 או מינוס 2 כאן, בבית הזה, שהישיבה הזאת כאן של רובי ודוד טל זה ליד זה מסמלת את מה שקורה שם.

עזמי בשארה: אם תשבו זה ליד זה גם בממשלה, לדעתי יצטרכו לפזר את הבית הזה.

עזמי בשארה: לא יהיה צורך בבית הזה.

ראובן ריבלין: – – –

עזמי בשארה: אם תקימו מפלגה עם הליכוד ועם ש"ס – אין צורך בכנסת.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

שמעון פרס: זו הופעתו הראשונה, ואני מקדם את פניו בברכה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בנאומי הראשון בכנסת אני מעלה את זעקתם של אלפי מגדלי המלפפונים בתמרה ובאזור; אני מעלה כאן את סבלם של החקלאים עקב שביתת מפעל "קניאל" לפחיות בפתח-תקווה, אשר הסתיימה היום, דבר אשר גרם להפסדים גדולים לאותם מגדלים בהשמידם אלפי טונות של מלפפונים במשך השבוע האחרון, הפסד של כ-7 מיליוני שקל.

מוחמד כנעאן: יש לציין, אדוני היושב-ראש, שזו פרנסתם היחידה של החקלאים בתמרה ובאזור, וזאת למרות התנאים הקשים ששרויה בהם החקלאות בכלל ובמגזר הערבי בפרט.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, זה האזור המרכזי, אם לא היחיד בארץ, שמגדלים בו מלפפונים לשימורים.

מוחמד כנעאן: וכשמגדלי המלפפונים הפגינו למען פרנסתם וקיומם, ועל מנת לעורר את דעת הקהל ומשרדי החקלאות והאוצר ומועצת הירקות, המשטרה השתמשה בכוח בצורה ברוטלית נגד מאות חקלאים ונגד חברי הכנסת הערבים דהאמשה, ברכה, בשארה ואנוכי, שהיינו עם החקלאים.

מוחמד כנעאן: זה לא פחות ממה שהיה בלוד, דבר שלצערי הרב מצביע על מגמה פסולה בהתנהגות המשטרה נגד מפגינים ערבים וראשי ציבור ערבים.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש: א.

מוחמד כנעאן: שממשלת ישראל תשלם פיצויים הולמים על סך 5 מיליוני שקל למגדלי המלפפונים, בגין השמדת אלפי טונות במשך השביתה.

מוחמד כנעאן: כמו כן, תשלם פיצויים בגין הנזקים שנגרמו לגידולים.

מוחמד כנעאן: ב.

מוחמד כנעאן: על ממשלת ישראל לדאוג בעתיד הקרוב וללא כל דיחוי להקמת אזורי תעשייה ותעשייה חקלאית ביישובים הערביים בכלל ובתמרה והאזור בפרט.

מוחמד כנעאן: ג.

מוחמד כנעאן: אני קורא מעל במה זו למשרד החקלאות ולנציבות המים להגדיל את מכסות המים לחקלאים הערבים באזור הנ"ל, או לחלופין להקטין את הקיצוץ במכסות המים לאותם יישובים שנפגעו מהשביתה.

מוחמד כנעאן: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת חיים אורון.

שמעון פרס: אחר כך ישיב סגן השר מיכאל איתן.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה לשוב ולמלא חובה נעימה ולברך את חבר הכנסת מוחמד כנעאן על נאומו הראשון בכנסת.

חיים אורון: חבר הכנסת כנעאן היה במשך שנים רבות מזכ"ל המפלגה הערבית הדמוקרטית, פעל רבות בציבור הערבי כולו ובעירו תמרה בנושא החינוך.

חיים אורון: למיטב ידיעתי והיכרותי הוא פעל רבות בניסיון לקיים דו-שיח ולהגביר את ההבנה גם בין יהודים לערבים, גם בין תושבי הארץ היהודים והערבים ובין ארצות שונות, ואני בטוח שגם בתחומים הללו הוא יוסיף לכנסת מניסיונו ומרצונו הטוב.

חיים אורון: כולנו זקוקים להרבה פתיחות ולהרבה רצון טוב, ואני בטוח שתספק מהמצרך הזה עד כמה שניתן.

חיים אורון: אני רוצה לעבור להצעה לסדר-היום.

חיים אורון: אני מקווה שכבר עברנו את היומיים-שלושה הראשונים, ואני רוצה ללכת בכיוון קצת שונה מזה שהיה עד עכשיו.

חיים אורון: אני פונה דווקא לחברי הערבים, גם בתור חקלאי וגם בתור אזרח.

חיים אורון: בתור אזרח, משום שהכותרות דיברו באותו יום על שתי הפגנות, ושתיהן היו אלימות מאוד, ואני אפילו לא רוצה למדוד איפה היתה יותר אלימות ואיפה היו יותר פצועים.

חיים אורון: יש לי בעיה קשה, ולא יושב פה השר לביטחון פנים.

חיים אורון: יש לי בעיה קשה, לא מהיום, בנוגע להתפתחות של הפגנות, למשל כמו זאת של עובדי בית-החרושת "קניאל", שבה נפצעו עשרה עובדים כשהם באו להגן – על מה?

חיים אורון: קנו את המפעל שלהם והפכו אותו לנדל"ן, ויש להם חשש גדול שהם ייזרקו לרחובות.

חיים אורון: אני שמח שהבוקר השביתה הזאת חוסלה והגיעו להסדר, לרבות הסדר פיצויים.

חיים אורון: הזמן קצר מכדי לפרט את כל הנושא.

חיים אורון: זו היתה הפגנה אחת שהגיעה לאלימות רבה על כביש פתח-תקווה–תל-אביב.

חיים אורון: היתה הפגנה שנייה בתמרה, שהיו מעורבים בה גם חברי כנסת.

חיים אורון: שמעתי אתמול את מפכ"ל המשטרה.

חיים אורון: הבעיה היא לא רק להגיע לאמנה בין חברי הכנסת ובין המשטרה, איך מתנהגים כשנוכחים חברי כנסת.

חיים אורון: ב"קניאל" לא היו חברי כנסת.

חיים אורון: הפגנה של עובדים צריכה להסתיים עם עשרה פצועים?

חיים אורון: יש פה שאלה בסיסית שצריך לשאול אותה.

חיים אורון: על אחת כמה וכמה כאשר יודעים שבהפגנות הללו מדובר תמיד בציבורים מאוד רגישים, במצב מאוד מתוח.

חיים אורון: פה מדובר על פרנסה של חקלאים, על יבול שהם עבדו עליו שנה, והוא נזרק, ושם מדובר על עובדי מפעל שמישהו החליט למכור את המפעל שלהם, ובוודאי יש הרבה רגשות והרבה מתח.

חיים אורון: השר המתאם לא יסביר לי שצריך לשמור על החוק.

חיים אורון: אני יודע שצריך לשמור על החוק, אבל אני יודע שהסיטואציות הללו מחייבות כללים אחרים.

חיים אורון: כי אם באותו בוקר, בשני מקומות שונים, יש תופעה דומה, יש לנו בעיה.

חיים אורון: אני רוצה לומר משהו גם בנושא המלפפונים.

חיים אורון: אני חושב שאני מסוגל להבין, ותאמינו לי שאני מסוגל להבין מה מרגיש חקלאי ששופך עמל של חודשים, וגם כסף רב, אבל קודם כול מה משמעות הדבר, שפרי עמלו, במובן הבסיסי ביותר של המושג הזה, נזרק.

חיים אורון: חברות וחברי הכנסת הנכבדים, התופעה הזאת קורית בחקלאות הישראלית יום-יום, ואני מציע לחברי חברי הכנסת הערבים, שמייצגים פה בצדק את ציבור החקלאים הערבים, שלא ייצרו פה מחלוקת.

חיים אורון: כי בשבוע שעבר שפכו עשרות טונות של עגבניות, וגם את זה מישהו ניסה להפוך לוויכוח עם הרשות הפלסטינית.

חיים אורון: ופעם אחרת קוברים תפוחי-אדמה, כי אין להם שוק.

חיים אורון: אדוני שר החקלאות, אני לא יודע מי בדיוק יענה על השאלה הזאת – שאלת רשת הביטחון לגידולים מהסוג הזה, שפעם זה בגלל פגע טבע, פעם זה משבר בשוק, פעם זה פגע מסוג אחר.

חיים אורון: רשת הביטחון צריכה להיות מובנית בתוך המערכת החקלאית, ולא – נעמוד כל פעם בפני מצוקה אחרת:

חיים אורון: פעם בפני מצוקה מהסוג הזה שהיתה בתמרה, פעם בפני מצוקה שהיתה במושבי חבל-אשכול, ופעם – תפוחי-אדמה שלא מוכרים אותם באזורים שלנו, ובסופו של דבר אני שואל: רגע, איך החקלאי יתקיים?

חיים אורון: לסיכום, כפי שאמרתי בתחילת דברי, יש פה שני נושאים שאפשר להפוך אותם לעימות בין יהודים לבין ערבים.

חיים אורון: יש פה שני נושאים שלפי דעתי קיימת בהם נקודת חיבור אמיתית למאבק משותף.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: הפסקה לחצי שעה.

שמעון פרס: (הישיבה נפסקה בשעה 13:06 ונתחדשה בשעה 13:34.

שמעון פרס: )

ר' איתן: אני מוכן.

שמעון פרס: אתה משיב?

ר' איתן: כן.

שמעון פרס: בבקשה.

ר' איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השביתה במפעלי קופסאות הפח עצרה לחלוטין את תעשיית כיבוש המלפפונים.

ר' איתן: לאחר שנגמר מלאי הקופסאות במפעלים, הפסיקו המפעלים את קליטת המלפפונים מהחקלאים.

ר' איתן: ביקשתי מהסתדרות העובדים לעשות מאמץ, לפחות לחלק את קופסאות הפח למפעלים.

ר' איתן: בקשתי עלתה בתוהו.

ר' איתן: חיי המדף של המלפפונים בשטח קצרים ביותר, וזה שבוע משמידים תוצרת בשטח.

ר' איתן: אני מבקש לציין, שרוב המלפפונים להחמצה מגודלים על-ידי ערבים מאזור תמרה וסביבתה, ואלו אזורים מוכי אבטלה ומעוטי הכנסה.

ר' איתן: שטחי חקלאות אלה מהווים את אחת מנקודות האור שם.

ר' איתן: הנזק שנגרם לחקלאים אלו הוא כ-7–6 מיליוני שקל, ומובן שחקלאי תמרה וסביבתה אינם מסוגלים לספוג הפסד זה.

ר' איתן: משרד החקלאות מבצע שמאות והערכת נזקים ומגיש סיוע ראשוני של כ-1 מיליון שקל לחקלאים האלה.

ר' איתן: יש צורך והצדקה לכך שהממשלה תתייצב לעזרת החקלאים האלה ותעמיד לרשותם לאלתר הלוואה בסכומים הרשומים לעיל – 7–6 מיליוני שקל.

ר' איתן: הלוואת ביניים זו תיתן אפשרות לחקלאים לתבוע את המפעלים על הנזקים ותשמש אותם כל זמן שתביעתם תימשך.

ר' איתן: אני מציע שהנושא יעבור לוועדה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת נואף מסאלחה רוצה להשיב לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, יש לי בעצם הצעה אחרת להצעתו של מוחמד ברכה, ברשותך.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, שניים-שלושה משפטים.

נואף מסאלחה: קוראים לזה עונת המלפפונים, ועונת המלפפונים מתחילה ב-1 ביוני – זאת אומרת היבול.

נואף מסאלחה: אם לא קוטפים את המלפפונים יום יום, בית-החרושת לא מקבל את המלפפונים.

נואף מסאלחה: קוראים לזה אקסטרה.

נואף מסאלחה: אם מחכים עוד יום זה פסול, וההפרש במחיר הוא כהבדל שבין שמים לארץ.

נואף מסאלחה: אנשים משקיעים בחומרי הדברה, בדשנים ובוודאי בעבודה, במים, בעלויות ובפועלים.

נואף מסאלחה: לכן, לפעמים זה ממש גובל באסון.

נואף מסאלחה: משפחה לא יכולה להתקיים.

נואף מסאלחה: הצעת השר אינה נכונה.

נואף מסאלחה: מה זה הלוואה?

נואף מסאלחה: אנשים באזור תמרה לא יכולים להאריך את עונת המלפפונים.

נואף מסאלחה: העונה נמשכת חודש עד חודש וחצי.

נואף מסאלחה: אגב, האדמות שם הן מהאדמות הפוריות במדינה.

נואף מסאלחה: אני מכיר את זה מקרוב.

נואף מסאלחה: לכן, צריך לתת להם, לכולם, מה שאמר חבר הכנסת חיים אורון, רשת ביטחון.

נואף מסאלחה: אם לא רשת ביטחון, אז ביטוח לפחות.

נואף מסאלחה: עוד משפט.

נואף מסאלחה: מעל במת הכנסת גיניתי יום לפני אירועי לוד את ההתקפה על חברי הכנסת הערבים: כנעאן, ברכה, עזמי בשארה ואחרים בתמרה.

נואף מסאלחה: שמעתי את וילק אומר, שנוכחות חברי הכנסת לא נותנת לגיטימציה להפגנה, אבל לפחות נותנת אנושיות.

נואף מסאלחה: זאת אומרת, שהשוטרים יראו שיש חברי כנסת ויתייחסו אליהם קצת בכבוד.

נואף מסאלחה: תודה.

שמעון פרס: לחבר הכנסת תאופיק חטיב הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת עופר חוגי.

טלב אלסאנע: – – –

שמעון פרס: בבקשה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, קורה לפעמים שיש שנת בצורת ואז המדינה מחליטה לפצות את החקלאים.

טלב אלסאנע: הפעם נגרם נזק לחקלאים מגדלי המלפפונים בתמרה וביישובים הסמוכים שלא בשליטתם ולא מתוך שיקולים שכרוכים בהם או תלויים בהם.

טלב אלסאנע: זה היה עקב שביתה לגיטימית של עובדי מפעל "קניאל".

טלב אלסאנע: את הנזק או את המחיר של השביתה הלגיטימית במפעל "קניאל" לא צריך להטיל על החקלאים, שהשקיעו במשך עונה שלמה את מיטב כספם בגידולי המלפפונים.

טלב אלסאנע: זו אחריות המדינה לפצות אותם בצורה המלאה בגין הנזקים שנגרמו שלא באשמתם.

טלב אלסאנע: זה דבר אחד.

טלב אלסאנע: דבר שני, לגבי ההפגנות.

טלב אלסאנע: הפגנה היא דבר לגיטימי בין שיש בה חברי כנסת ובין שאין בה חברי כנסת.

טלב אלסאנע: הבעיה היא התמודדות המשטרה עם הפגנות אלה.

שמעון פרס: זו לא הצעה.

טלב אלסאנע: צריך להיות ברור חד-משמעית, שתפקידה של המשטרה הוא להגן על השימוש בזכות הלגיטימית להפגין, ולא לפגוע בה.

שמעון פרס: הצעה אחרת של חברת הכנסת נעמי חזן להצעתו של חבר הכנסת עזמי בשארה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראינו באותו ערב בטלוויזיה, שחבר כנסת חדש, חבר הכנסת מוחמד ברכה, צריך כל הזמן לומר: אני חבר כנסת.

נעמי חזן: שאלו אותו: היכן תעודת חבר הכנסת שלך?

נעמי חזן: אבל התעודות האלה טרם הונפקו.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, שליש מחברי הבית הזה הם חברי כנסת חדשים.

נעמי חזן: אין עוד תעודות של חברי כנסת.

נעמי חזן: מדובר בחסינות מהותית של חברי הכנסת, שהיא חסינות של המוסד עצמו ולא של חברי כנסת בודדים.

נעמי חזן: אבקש לפתור את הבעיה במהרה.

נעמי חזן: תודה.

שמעון פרס: אבדוק את הבעיה הזאת.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – איננה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אחמד טיבי יציע הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת חיים אורון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מציע לפצות את חקלאי תמרה ולבטל את ההלוואה הניתנת להם, כפי שעמיתי לסיעה אמר, ושזה יהיה פיצוי ללא החזר.

אחמד טיבי: היחס הגרוע והבוטה אל חברי הכנסת שהיו במקום לא גרר אחריו שום תגובה ציבורית, וגם לא תגובה כאן, בבית הזה.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה: האם חבר כנסת צריך לקבל כדור גומי על מנת שזה ירעיד את אמות הסיפים?

אחמד טיבי: אני חושב, שהיחס מהבית הזה, מימין ומשמאל, צריך להיות יחס של שמירה על הדמוקרטיה ועל חסינות חברי הכנסת.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד ברכה, האם אתה מסכים להעברת הנושא לדיון בוועדה?

מוחמד ברכה: כן.

שמעון פרס: חבר הכנסת עופר חוגי, האם אתה מסכים להעברת הנושא לוועדה?

עופר חוגי: כן.

מיכאל איתן: לפני כן אני מבקש לומר משהו.

שמעון פרס: לא, כבר השיבו בשם הממשלה.

שמעון פרס: אנחנו נמצאים לפני ההצבעה.

שמעון פרס: שר החקלאות השיב.

מיכאל איתן: בסדר גמור.

מיכאל איתן: מתי זה היה?

קריאות: – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת עופר חוגי, האם אתה מסכים להעברת הנושא לוועדה?

עופר חוגי: כן.

שמעון פרס: חבר הכנסת עזמי בשארה, האם אתה מסכים להעברת הנושא לוועדה?

עזמי בשארה: כן.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד כנעאן?

שמעון פרס: – איננו.

שמעון פרס: חבר הכנסת חיים אורון, האם אתה מסכים?

חיים אורון: כן.

שמעון פרס: ובכן, יש הצעה להעביר את הנושא לדיון בוועדה.

שמעון פרס: אין הצעה להעביר את הנושא לדיון במליאה.

שמעון פרס: מי בעד העברת הנושא לוועדה?

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

שמעון פרס: ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

דליה איציק: לאיזו ועדה?

שמעון פרס: לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

שמעון פרס: שכר הנשים העובדות כמחצית משכר הגברים

שמעון פרס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: שכר הנשים העובדות כמחצית משכר הגברים – הצעות לסדר-היום מס' 22, 65 ו-24.

שמעון פרס: ראשון המשתתפים – חבר הכנסת דוד טל.

שמעון פרס: אחריו – חברת הכנסת יעל דיין.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אישי הכנסת, אני מניח שעמיתותי, חברת הכנסת יעל דיין וחברת הכנסת גלאון, יאמרו ביתר פירוט מדוע הקיפוח הזה בשכר הנשים.

דוד טל: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני נוהג בדרך כלל לצטט מכתבות וממאמרים כאלה ואחרים.

דוד טל: הפעם, לשם שינוי, אצטט מאמר שלם.

דוד טל: זה מאמר שעוסק ב"פמיניזם של נשות ש"ס".

דוד טל: את המאמר כתבה הגברת ענת פלדמן.

דוד טל: "17 חברי הכנסת הגברים של ש"ס, בצירוף האידיאולוגיה החרדית, שאינה מעמידה את האשה בחזית, הובילו להתקפות של פמיניסטיות המתקוממות נגד הקיפוח הנשי, הקיים לכאורה בש"ס.

דוד טל: אולם ש"ס היא המפלגה היחידה אולי, שהקטליזטור להקמתה היה הנשים והמשכה קידום הנשים.

דוד טל: "ש"ס הוקמה מסיבות שונות, שעיקרן הקיפוח של עדות המזרח במוסדות הלימוד החרדיים ומצבה הנחות של היהדות המזרחית בחברה הישראלית.

דוד טל: מה שאינו ידוע הוא, כי הקטליזטור להקמת ש"ס היה דווקא מצבן העגום של הבנות בבתי-הספר החרדיים.

דוד טל: " אדוני השר שטרית, אתה מפריע לי, וגם את, גברתי, שושנה.

דוד טל: "ילדה שרצתה להמשיך בלימודיה בתיכון, ולאחר מכן בסמינר, היתה צריכה להיות או עילוי, או בתו של רב ידוע.

דוד טל: רוב הבנות פשוט נפלטו ממערכת החינוך החרדית, שהיתה אז רק אשכנזית.

דוד טל: המוכשרות הופנו למסלולים מקצועיים שאפשרו להן להתפרנס בדוחק.

דוד טל: אלה שכבר הצליחו לעבור את מסלול המכשולים האשכנזי וסיימו סמינר, לא מצאו עבודה, משום שכל מוסדות החינוך החרדיים נוהלו והוחזקו על-ידי החינוך העצמאי של אגודת ישראל.

דוד טל: גם בבתי-ספר שכל תלמידיו היו מזרחים, המורות היו אשכנזיות.

דוד טל: לחברה הישראלית לא הפריע כלל שבשוליה קיימת תרבות המפלה באופן כה קיצוני את הבנות.

דוד טל: "

חיים אורון: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

חיים אורון: האם אתה מסכים?

דוד טל: למה אתה מפריע לי?

חיים אורון: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

דוד טל: אם היושב-ראש ירשה – בבקשה.

דוד טל: אדוני, האם אתה מרשה לו?

שמעון פרס: אתה רוצה שהוא ישאל?

דוד טל: לא.

דוד טל: אבל אם אדוני ירשה – – –

שמעון פרס: לא, אז הוא לא ישאל.

שמעון פרס: דבר.

חיים אורון: שאלה – – –

דוד טל: אם הוא ייתן לי את הזמן – אני מוכן.

שמעון פרס: דבר, דבר.

שמעון פרס: אני לא מרשה.

דוד טל: אדוני נותן לי את הזמן?

שמעון פרס: לא.

דוד טל: הוא לא נותן, הוא לא נותן.

שמעון פרס: דבר.

דוד טל: למה אתה עושה לי זאת, ג'ומס?

דוד טל: "אלה שכבר הצליחו לעבור את מסלול המכשולים האשכנזי וסיימו סמינר", כפי שאמרתי, "לא מצאו עבודה, משום שכל מוסדות החינוך החרדיים נוהלו והוחזקו על-ידי החינוך העצמאי של אגודת ישראל.

דוד טל: גם בבתי-ספר שכל תלמידיו היו מזרחים, המורות היו אשכנזיות.

דוד טל: לחברה הישראלית לא הפריע כלל שבשוליה קיימת תרבות המפלה באופן כה קיצוני את הבנות.

דוד טל: זה לא הפך את חברי הכנסת של אגודת ישראל לשוביניסטים.

דוד טל: מי בכלל הבחין בצערן של כמה אלפי ילדות מזרחיות על רקע ה'תרומה' הפוליטית של אגודת ישראל לייצוב הקואליציות.

דוד טל: לאותן ילדות ש"ס, העניקה ש"ס השכלה גבוהה ואפשרות לעבוד במקצוע נדרש ומכובד.

דוד טל: "אולם את 17 המנדטים שלה לא קיבלה ש"ס רק בזכות קולות החרדים.

דוד טל: המהפכה הפמיניסטית של ש"ס לא נעצרה בחברה החרדית.

דוד טל: ש"ס מספקת מעונות יום לילדי נשים עובדות במחיר סביר", חברת הכנסת יעל דיין.

דוד טל: "פועלת ייצור המרוויחה פחות מ-3,000 שקל בחודש לא יכולה לשלם 1,500 שקל על אחזקת ילד אחד במעון.

דוד טל: באה ש"ס ועזרה לנשים האלה לצאת לעבודה ולהותיר חלק נכבד ממשכורתן העלובה בידיהן.

דוד טל: "הטענה כי ש"ס עושה זאת על חשבון הציבור החילוני אינה רלוונטית.

דוד טל: ש"ס דואגת לנשים שהמדינה וארגוני הנשים לא דואגים להן.

דוד טל: "

שמעון פרס: אני מבקש ממך לסיים.

דוד טל: עוד כמה משפטים, אדוני, ברשותך.

דוד טל: "ש"ס הקימה את 'אל המעיין', רשת חינוך לא פורמלית למבוגרים, שבמסגרתה מוצאות אלפי נשים סיפוק רוחני בצד השכלה תורנית ועצות מעשיות בתחום חינוך הילדים.

דוד טל: הן שומעות שיעור שבועי בפרשת השבוע וטהרת המשפחה.

דוד טל: הן יוצאות לסופי שבוע ולקייטנות במחירים שווים לכל נפש.

דוד טל: הן מבלות במסיבות ראש חודש ובמגוון רחב של פעילויות.

דוד טל: "אבל יותר מכך, ש"ס סיפקה אלפי מקומות עבודה לנשים בלבד.

דוד טל: הן מנהלות בתי-ספר וגני-ילדים.

דוד טל: הן מלמדות ומרצות בשיעורי ערב.

דוד טל: הן מנהלות ופקידות במוסדות התנועה.

דוד טל: ש"ס פותחת מסלולי לימוד והכשרה מקצועית לנשים בלבד לא רק במסלולי החינוך המסורתיים, אלא גם במקצועות שנחשבו עד כה לחילוניים, כגון ניהול מוסדות, מחשבים, רפואה משלימה, גיוס תרומות, פרסום ועוד.

דוד טל: "אומנם האידיאולוגיה החרדית אינה מאפשרת לנשים להיות בחזית.

דוד טל: אבל העורף של ש"ס חי, תוסס ומאוד נשי.

דוד טל: מי שרואה רק את הפעילות בכנסת רואה רק חלק קטן מהתמונה הש"סית.

דוד טל: 17 המנדטים של ש"ס הושגו בראש ובראשונה בזכות המהפכה הפמיניסטית של ש"ס, וזאת בלי להצהיר הצהרות חסרות כיסוי על דאגה למעמד האשה, על קידומה וכו'.

דוד טל: " אני רוצה לציין, שכותבת המאמר כותבת באוניברסיטת בר-אילן דוקטורט בנושא: הגורמים להצלחת ש"ס.

דוד טל: תודה רבה לך, אדוני.

שמעון פרס: חברת הכנסת יעל דיין.

שמעון פרס: אחריה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חשבתי שייפול בחלקי הכבוד הרב לדבר אחרי חברת הכנסת גלאון ולפיכך לברך אותה.

יעל דיין: אבל אני מעבירה את הכבוד הזה באותה רמה למי שיבוא וידבר אחריה.

יעל דיין: אני לא רגילה להסתכל ימינה ולשמוע את קריאות הביניים, או את ההפרעות.

יעל דיין: אני מבקשת להודות ליושב-ראש הכנסת ולחברי הכנסת הנכבדים, שהשתתפו אתנו אתמול ביום הגאווה הבין-לאומי.

יעל דיין: האירוע היה "סופר" מוצלח, ואני מאוד שמחה שהכנסת כיבדה אותו.

יעל דיין: דובר כאן לפני שתי הצעות לסדר-היום – אני מבקשת לעזור לי עם שני החברים שם, לי זה מפריע – – –

שמעון פרס: אדוני, אתה צריך להשיב בסוף, לא באמצע.

שמעון פרס: אני אומר זאת לסגן השר מיכאל איתן.

יעל דיין: נדונה כאן הצעה לסדר-היום לפני שתי הצעות לסדר-היום ביחס לרצח בדימונה של יובט איטגייב ושני ילדיה, במסגרת הנושא של אלימות כלפי נשים.

יעל דיין: אני לא ארבה מלים על זה, כי הדברים ברורים.

יעל דיין: אני רק רוצה להוסיף ולומר, שאחרי הרצח, בהמשך לרצח, הגברת יובט איטגייב ושני ילדיה, אברהם ושרה – שימו לב לשמות – נקברו מחוץ לגדר בבית-הקברות בדימונה.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שבנושא שלנו היום, על אבטלת נשים ועל שכר נשים ועל הפער של 50% בשכר בין נשים לגברים העובדים באותו מקצוע אצל אותו מעסיק, גם שם נשים נמצאות מחוץ לגדר.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שנשים נמצאות מחוץ לגדר בחברה הישראלית, גם בנושא אלימות, גם בטיפול המשטרה, גם בביטחון הפנים, גם בכלכלה, גם בחברה, גם בבתי-הדין הרבניים.

יעל דיין: נשים מחוץ לגדר, הן נקברות מחוץ לגדר, ניחא – עדיין יש מונופול לחברה קדישא; הן חיות מחוץ לגדר, לתשומת לב כל חברי הכנסת שיש להם איזה עניין במעמד האשה.

יעל דיין: יותר מ-%70 ממקבלי שכר המינימום בישראל הם נשים.

יעל דיין: נשים המקבלות שכר בגובה השכר הממוצע במשק או למעלה ממנו – רק 20%, בהשוואה ל-40%; זאת אומרת, את השכר הממוצע רק 20% מהנשים העובדות מקבלות, לעומת 40%.

יעל דיין: ההכנסה הממוצעת של גברים גבוהה פי 1.9, כלומר פי-שניים מההכנסה הממוצעת של נשים, וההבדל הוא ענק.

יעל דיין: זאת אומרת, שזאת לא ההכנסה המקסימלית, אנחנו מדברים על 8,200 לחודש הכנסה של גברים, לעומת 4,200 – של נשים.

יעל דיין: אני רוצה לומר, ששיעור האבטלה בקרב נשים הוא 9.4%.

יעל דיין: %9.4 בקרב נשים לעומת 7.3% בקרב גברים.

יעל דיין: אני רוצה לציין, שבפועל מספר המובטלות בקרב נשים גדול יותר, כי האבטלה הסמויה יותר גדולה.

יעל דיין: הן לא הולכות ללשכת העבודה וקשה להן מאוד; הן מקבלות פחות משכר המינימום ונענות להצעות עבודה גם אם הן אינן בשכר המינימום, וזה יותר נכון אפילו במגזר הערבי, שבו שיעור האבטלה בקרב נשים גדול יותר.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שבמסגרת קו העוני, השר שטרית, במסגרת קו העוני, אם נסתכל על ההתפלגות, מי חי מתחת לקו העוני על-פי המין, אפשר לומר ש-55% מהנשים בישראל.

יעל דיין: 55%, זאת אומרת, יותר מ-50% מהנשים בישראל חיות מתחת לקו העוני, לעומת %4% מהגברים.

יעל דיין: אני חושבת שהנתונים האלה הם לא רק מספרים.

יעל דיין: כפי שאמרתי בהתחלה, אנחנו נקברות מחוץ לגדר, אל תיתנו ואל תחייבו אותנו לחיות מחוץ לגדר.

יעל דיין: אני מבקשת להעביר את ההצעה לוועדה לקידום מעמד האשה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חברת הכנסת זהבה גלאון, חברת כנסת חדשה, אני מקדם את פנייך בברכה.

שמעון פרס: אחריה – חבר הכנסת איוב קרא.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בחרתי לייחד את הנאום הראשון שלי בכנסת לנושא שקרוב ללבי במיוחד, והוא המאבק לשוויון בין המינים, שאני רואה בו חלק מהמאבק לזכויות האדם.

זהבה גלאון: ציינה את זה קודם חברת הכנסת יעל דיין – על-פי נתוני מינהל הכנסות המדינה שפורסמו בשבוע שעבר, שכר הנשים במדינת ישראל הוא מחצית משכר הגברים.

זהבה גלאון: בינואר האחרון היתה הכנסתם ברוטו של גברים גבוהה פי-1.9 מהכנסתן של נשים.

זהבה גלאון: מתברר, אדוני היושב-ראש, שיש אפליה, אפליה על בסיס של מין, שהקורבן האולטימטיבי שלה – ומה חדש בזה – הוא הנשים במדינת ישראל, המהוות מחצית מן האוכלוסייה ומחצית מכוח העבודה.

זהבה גלאון: ונשים בפריפריה מרוויחות עוד פחות, שלא לדבר על נשים במגזר הערבי שמרוויחות עוד פחות.

זהבה גלאון: ואי-אפשר בלי להזכיר, שלמעלה מ-p ממקבלי שכר המינימום הם נשים, ונשים רבות אף מרוויחות מתחת לשכר המינימום.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, מדובר כאן בנשים שלכם, באמהות שלכם ובבנות שלכם, שנוהגים להתייחס אליהן בדרך כלל כמפרנסות שניות.

זהבה גלאון: במקומות העבודה הן מרוויחות מחצית משכר הגברים ומעריכים את העיסוקים שלהן, המוגדרים נשיים, כפחותי ערך בהשוואה לאלה המוגדרים גבריים.

זהבה גלאון: ובעיקר, חברי, הן לא מצליחות להגיע אל מוקדי הכוח והכסף, הן לא מצליחות לפרוץ את "תקרת הזכוכית".

זהבה גלאון: חברותי וחברי, אני אומרת לכם שהאפליה הזאת היא חמורה ובלתי נסבלת.

זהבה גלאון: אנחנו מלינות על כך שנשים מופלות בתחומים רבים, ולא בכולם אפשר לטפל ברמה הלאומית והחקיקתית.

זהבה גלאון: אבל בלי עצמאות כלכלית, איך אפשר בכלל לדבר על שוויון?

זהבה גלאון: איך במקומות העבודה עוד לא הפנימו שעקרון השוויון בין המינים הוא חלק בלתי נפרד מעקרון השוויון בין בני האדם?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, השכר הנמוך והמשפיל של הנשים אינו כורח המציאות.

זהבה גלאון: לא בשמים היא, כפי שנאמר במדרש, בא לומר: הכול מעשי ידי אדם.

זהבה גלאון: הכול הוא תוצאה של אפליה ישירה וגלויה, וגם של אפליה סמויה, הפועלת לרעתן של נשים בשוק העבודה, מנציחה ומשכפלת את מצבן.

זהבה גלאון: אני רוצה להבהיר, שלא מדובר כאן רק בעוול מוסרי; מדובר כאן בנטל כלכלי וחברתי, שנובע מכך שנשים מרוכזות ברמות השכר הנמוכות בכל מקצוע ובכל ענפי המשק.

זהבה גלאון: ואני שואלת: איך, למרות החקיקה המתקדמת והנאורה, החקיקה שקובעת שוויון רשמי בשכרם של נשים וגברים בעלי דירוג שווה בעבודה, למרות חוק שירות המדינה (מינויים), למרות חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, איך למרות כל זאת נשים ישראליות רחוקות משוויון בשכרן וממשיכות להרוויח כמחצית משכר הגברים?

זהבה גלאון: אילו אכפו את החוקים, הדבר הזה היה עוזר בהשגת השוויון בין שכר הגברים לשכר הנשים ברבדים השונים של העובדים, אבל בינתיים, לצערי, אנחנו רחוקים מאכיפת החוקים בכל מקומות העבודה, וכך ממשיכה להתקיים לה לאור היום אפליה גלויה, שבה נשים בישראל של שנות האלפיים ממשיכות לקבל יחס של אזרחיות סוג ב'.

זהבה גלאון: חברי הכנסת, כדי שהמאבק נגד האפליה יצליח, יש לחשוף את המנגנונים הגלויים והסמויים של האפליה הזאת.

זהבה גלאון: אז כל עוד מדובר באפליה מכוונת וגלויה – צריך להמשיך ולהיאבק על-ידי אכיפת החקיקה, ואולי על-ידי חקיקת חוקים נוספים.

זהבה גלאון: אבל אם, כפי שמתברר, מדובר גם באפליה שמתקיימת בתנאים שאמורים להיות משוחררים מכוונת אפליה – יש חשיבות רבה ביותר לדיון ולניתוח סטטיסטיקות, שמתפרסמות על-ידי מינהל הכנסות המדינה, לצורך מאבק במדיניות הממשלתית הלוקה בחסר, באפליה בשכר ובנורמות המסורתיות המגבילות נשים.

זהבה גלאון: בתנאים המעודדים פערים כלכליים ההולכים ומתרחבים אין לצפות, חברי חברי הכנסת, כי עמדת הנחיתות הכלכלית של נשים תיפתר מעצמה, ולכן יש צורך בגיבוש מדיניות של חינוך, למשל הפעלת יום לימודים ארוך; יש צורך בגיבוש מדיניות של רווחה ומיסוי, למשל להכיר בהוצאות הכרוכות בטיפול בילדים ובמשק הבית לצורכי מס; יש צורך בגיבוש מדיניות של הסברה והגברת מודעות לנשיאה שוויונית באחריות המשפחתית כך שגברים ונשים כאחד יוכלו לצאת לעבודה ולחלק ביניהם את התפקידים בענייני פרנסה ובטיפול בבית ובילדים.

זהבה גלאון: לסיום דברי, אדוני היושב-ראש, אני קוראת לבית החשוב הזה להתייחס לאפליית הנשים באותה מידת החשיבות שניתנת, למשל, לענייני ביטחון.

זהבה גלאון: אני בטוחה שאף אחד מחברי הכנסת לא יכול להצדיק את זה שנשים מרוויחות פחות רק משום שהן נשים.

זהבה גלאון: ולכן הדרישה לשוויון בין המינים, לחברה צודקת והוגנת, אינה יכולה להיות אינטרס של נשים בלבד, אלא היא אינטרס של כלל החברה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: אני מברך אותך על דברייך.

שמעון פרס: אני לא אגזול מחבר הכנסת איוב קרא לקבל אותך בברכה, אבל לפני זה, חברי הכנסת, אורחים מכובדים ויקרים נמצאים אתנו ביציע – תושבים מקריית-שמונה.

שמעון פרס: אנחנו מקבלים את פניכם בברכה.

שמעון פרס: הברכה היא כפולה ומיוחדת, כיוון שהיום חוגגת הארץ כולה, עם קריית-שמונה, 50 שנה להיווסדה.

שמעון פרס: לא תהיה זו הפרזה אם אומר לידידינו מקריית-שמונה, כי אין שיעור לחוב שהעם חייב לכם ככלל ולכל אחד מתושבי קו העימות באופן אישי.

שמעון פרס: הכנסת אומרת לכם תודה ו"יישר כוח".

שמעון פרס: אתם חיים כשהמלחמה בפתח ביתכם.

שמעון פרס: אני יודע שמה שמטריד אתכם הוא לא רק הכורח לרדת בפעם המי יודע כמה למקלטים, אלא גם המצב הכלכלי מדאיג לא פחות.

שמעון פרס: משמעות יום של הפגזות היא אובדן יום עבודה, הפסד שכר ונזקים כלכליים.

שמעון פרס: על יום של מתיחות, על יום של ישיבה במקלטים, מגיע לכם מלוא הפיצוי.

שמעון פרס: לא יעלה על הדעת, שהמדינה תתחמק מפיצוי למי שניזוק מפני שהוא יושב בשער הצפוני שלה.

שמעון פרס: ידידים יקרים, אין מטה קסם, אבל יש אופציות שונות לטפל בעקירת מעשי הטרור מנוף דרום-לבנון.

שמעון פרס: אנחנו מקווים, כי היערכות חדשה למשא-ומתן עם לבנון, לאחר שתקום הממשלה החדשה, מקפלת את התקווה להמרת האיבה בהסדר של שלום.

שמעון פרס: לכם, המתמודדים יום-יום עם החיים בצל המלחמה, נתונות תודת האומה והוקרתה.

שמעון פרס: אנו מאחלים לכם, כי השקט והשלום, האופייניים כל כך לחבל הגליל הקסום, ישרו במהרה בביתכם.

שמעון פרס: ברוכים הבאים.

שמעון פרס: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

שמעון פרס: אחריו ישיב שר האוצר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה להצדיע באופן אישי ובשם כל חברי בכל מקום לאנשי קריית-שמונה, לאנשי יישובי הצפון, שעומדים בפרץ מול כל ה"קטיושות" ומול כל המאבקים.

איוב קרא: אני מאחל שיגיע היום שתרגישו נחת וממשלת ישראל תדע להפנות משאבים טובים וחשובים לאזור מיוחד זה.

איוב קרא: כנהוג בבית זה, אני מוכרח לומר כמה מלים לחברת הכנסת זהבה גלאון.

איוב קרא: אני מאחל לך הצלחה, אף שאנחנו באים מכיוונים פוליטיים שונים.

איוב קרא: אני שמעתי רק דברים טובים על המאבקים שלך למען השוויון, למען הנשים – – –

יוסי שריד: רק דברים טובים?

איוב קרא: רק דברים טובים.

איוב קרא: אני לא יודע.

איוב קרא: חבר הכנסת שריד, עם כל הכבוד, עליה לפחות עוד לא שמעתי דברים רעים.

איוב קרא: אני מאחל לך הצלחה בבית הזה, וכי נראה אותך הולכת מחיל אל חיל.

חוסניה ג'בארה: – – –

איוב קרא: חברים יקרים, דפוס התעסוקה וההתנהגות של נשים בשוק העבודה מושפע, בין היתר, ממאפייני גיל, השכלה ומצב משפחתי.

איוב קרא: סך הנשים המועסקות בסקטור הציבורי והקהילתי בכלל עומד על 40%, לעומת 20% מהגברים.

איוב קרא: הנשים מרוכזות בעיקר בשירותי החינוך ובשירותי הבריאות והרווחה, ולעומת זאת בולט השיעור הנמוך בענף הייצור –15%.

איוב קרא: בעקבות ההאטה בקליטת כוח אדם בשירות הציבורי, נוטות נשים בשנים האחרונות להיקלט בענפי שירותים שונים, בעיקר שירותים פיננסיים ושירותים עסקיים ואישיים.

איוב קרא: שיעור הנשים העצמאיות עומד על כ-3.6%, לעומת 8.8% בקרב הגברים.

איוב קרא: שיעור המנהלות נמוך באופן ניכר משיעור הגברים המנהלים, והוא עומד על שליש לעומת שני-שלישים בקרב הגברים.

איוב קרא: שיעור המעבידות עומד על סך כ-1.5%, לעומת 8.5% בקרב הגברים.

איוב קרא: שכר הנשים ברוטו מהווה 60% מההכנסה החודשית ברוטו של גברים.

איוב קרא: אני רוצה לציין בהזדמנות זו, שבמגזר מיוחד, המגזר שאני בא ממנו, הנשים נמצאות במצוקה הכי קשה, הן מבחינת שכר והן מבחינה תעסוקתית בכלל.

איוב קרא: לדעתי, ממשלת ישראל לא נותנת מספיק PUSH, וכיוון – – –

שמעון פרס: חבר הכנסת איוב קרא, תתקרב לסוף.

איוב קרא: כן.

איוב קרא: אני רוצה לציין שעקבתי ועסקתי עד היום, והנני עוקב ועוסק בקטע של העסקת נשים וכו'.

איוב קרא: אני חושב שבית זה צריך לתת את הדעת לפתרון הבעיה אצל נשים בנושא שכר ותעסוקה בכלל.

איוב קרא: לכן הייתי מציע לממשלה שבדרך למנות סוף-סוף חברת כנסת לשרה בתיק העבודה והרווחה.

איוב קרא: זה ייתן לנו אולי כיוון, ועם כל הצחוקים שיש מכיוון ש"ס, אני חושב שזה דבר חשוב.

דוד טל: לא, זה בסדר.

דוד טל: אצלכם תיתנו זאת – – –

חיים אורון: – – – בש"ס.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: תגמור.

איוב קרא: לדעתי, הגיע הזמן להפנות משאבים לכל מקום בנושא הזה – לאזורים מיוחדים, לעיירות הפיתוח ולמקומות נידחים, כדי שנשים ירגישו בשוויון בארץ הזאת.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: שר האוצר, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני מודה לחברי הכנסת שהעלו את ההצעות לסדר-היום בעניין שכר הנשים על עבודתן, ואני מבקש להביא את הנתונים כהווייתם על-פי הנתונים שנמסרו לי כמובן במשרד האוצר.

מאיר שטרית: על-פי נתוני דוח מינהל הכנסות המדינה לשנת 1998, ההכנסה ברוטו של גברים גבוהה, בממוצע, פי 1.9 מהכנסתן של נשים.

מאיר שטרית: נתונים דומים התפרסמו בדוחות קודמים של המינהל, וגם אז היו שראו בכך הוכחה כי נשים מופלות לרעה בשוק העבודה ודרשו "לשים קץ לעיוות זה".

מאיר שטרית: אולם, יחד עם פרסום הנתונים הגולמיים, קבעו אנשי מינהל הכנסות המדינה, שאין בנתונים אלה להוכיח על אפליה נגד נשים, שכן אין כאן שכר נמוך על עבודה שווה אלא שכר נמוך על היקף עבודה מצומצם.

מאיר שטרית: על בסיס של שכר ברוטו לשעת עבודה משתכרים גברים לא כפול, אלא פי 1.2 מנשים, וגם פער זה ניתן להסבר חלקי על-ידי מאפיינים אחרים, כגון ענף כלכלי או משלח-יד.

מאיר שטרית: רק את השארית הבלתי-מוסברת ניתן לייחס לאפליה נגד נשים ולחוקק חקיקה מתאימה כדי לבער תופעה פסולה זו.

חיים אורון: מאיר שטרית, את התשובה הזאת כתבה עובדת מדינה – – –

מאיר שטרית: יכול להיות.

מאיר שטרית: יש לציין, כי פערי השכר ברוטו לשעת עבודה מצטמצמים מ-1.35 לטובת הגברים ב-1987 ל-1.2 ב-1997.

מאיר שטרית: כמו כן יש לציין, כי פערי השכר נטו עוד יותר נמוכים הודות למערכת המס הפרוגרסיבית, כי, כידוע לכם, לנשים יש נקודות זיכוי שמורידות בנטו או מעלות בנטו את השכר לעומת שכר גברים על אותה שעת עבודה.

מאיר שטרית: עד כאן דברי מינהל הכנסות המדינה.

מאיר שטרית: אני רוצה לתרגם את זה לעברית פשוטה.

מאיר שטרית: מה שבעצם אומרים כאן הוא, שהנתון הסטטיסטי אומר ששכר נשים קטן פי-שניים משכר גברים או כפול על-פי הנתון הסטטיסטי הממוצע – ותמיד סטטיסטיקה היא דבר מאוד מסוכן, כי אומרים שמישהו פעם טבע באגם שעומקו הממוצע 20 סנטימטרים – וכשמפרקים את הנתונים הגולמיים לפרטים, יש באמת קיפוח מסוים של הנשים, שכאמור, על-פי הנתונים של מינהל הכנסות המדינה עומד על פי 1.2; כלומר, שכר הגברים יותר גבוה משכר הנשים.

מאיר שטרית: חלק מהפער הזה מוסבר במשלח-יד, וחלקו לא מוסבר ובאמת יש קיפוח.

מאיר שטרית: לכן, אם רוצים לעשות חקיקה בעניין הזה, אני ממליץ בפני חברי הכנסת ליזום חקיקה שתטפל בנקודה שיש בה קיפוח, כי על בסיס סטטיסטיקה אי-אפשר לעשות חקיקה שתתקן, כי זה גם יחטיא את המטרה.

מאיר שטרית: אני מקווה באמת, שבכנסת הזאת, בגלל העובדה שגם מספר הנשים בכנסת גדל בצורה מאוד משמעותית, נראה בעניין הזה עבודה יסודית לעומק, שתביא חקיקה שתקלע למטרה ותתקן את הפער שיש היום ואת האפליה באותו קטע שבו היא קיימת בין נשים לגברים.

מאיר שטרית: אני לא יודע מה קורה – – –

דוד טל: יהיו לפחות ארבע שרות בממשלה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת טל, כן, כך אמרו.

מאיר שטרית: הערה אחרונה.

שמעון פרס: בבקשה.

מאיר שטרית: הערה אחרונה בעניין הזה: אני לא יודע מה קורה אצלכם בבית, חבר הכנסת טל.

מאיר שטרית: אני יודע שאצלי בבית אשתי משתכרת הרבה-הרבה יותר ממני.

מאיר שטרית: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי להצעה אחת להצעה של חברת הכנסת זהבה גלאון – היא איננה.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד ברכה – הצעה אחרת להצעה של חבר הכנסת דוד טל.

מאיר שטרית: אני לא אמרתי, אבל אין לי התנגדות שיעבירו את הנושא לוועדה או למליאה.

שמעון פרס: בסדר.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

שמעון פרס: הצעה אחרת להצעה של חבר הכנסת דוד טל.

מוחמד ברכה: המצב הוא מצב עגום ומחפיר.

מוחמד ברכה: לאור החקיקה הנאורה הקיימת במדינה, בעיקר בנושא של שכר שווה ועבודה שווה, מחפיר מאוד לראות את הנתונים האלה.

מוחמד ברכה: הנתונים האלה חמורים פי כמה כאשר מדובר בנשים ערביות.

מוחמד ברכה: לצד המאבק שלנו לשוויון בתוך החברה הערבית, האשה הערבייה סובלת גם בנושא הזה מבעיה קשה מאוד.

מוחמד ברכה: היא לא יכולה להירשם כמובטלת, בעיקר מפני שהתיעוש לא נמצא בתוך הכפרים הערביים.

מוחמד ברכה: כמה מפעלי טקסטיל שהיו קיימים והעסיקו כמה נערות, סגרו אותם והעבירו אותם לירדן.

מוחמד ברכה: לכן, לדעתי יש מקום לנקוט צעדים ליישום חוקים הנוגעים לנושא שוויון האשה ולקבוע מכניזם מחייב לבדיקה ולשקיפות גם ברמה הנקודתית וגם ברמה הסקטוריאלית בכל הקשור לשוויון נשים.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת האשם מחאמיד – הצעה אחרת במקום ההצעה של חברת הכנסת יעל דיין.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנושא הזה של אפליה נגד נשים הוא נדוש וכבר נשחק.

האשם מחאמיד: הכול יודעים שאכן קיימת אפליה נגד נשים והיא הולכת ומצטברת יותר ויותר.

האשם מחאמיד: ואני שואל את עצמי, אם 120 חברי כנסת מדברים בעד שוויון ובעד מתן זכויות שוות לנשים, מדוע המצב הזה עדיין קיים?

שמעון פרס: הצעתך.

האשם מחאמיד: אני חושב, אדוני, שיש צורך בחקיקה שאולי תאלץ את הגורמים השונים ליישם ולממש את החוקים הקיימים.

האשם מחאמיד: יש לעשות לפחות את זה.

האשם מחאמיד: בושה וחרפה שמצב כזה קיים במדינה, ובמיוחד בקרב נשים ערביות שנשחקות פעמיים – כישראליות וכערביות.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עסאם מח'ול, הצעה אחרת במקום הצעת חבר הכנסת איוב קרא.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היינו עדים היום לשמיעת נתונים מהממים.

עסאם מח'ול: ברור שיש קורלציה בין מעמד האשה לבין שכרה.

עסאם מח'ול: לא ניתן שום הסבר אובייקטיבי לאפליה בשכר נגד הנשים.

עסאם מח'ול: אנחנו חייבים לראות את הקשר בין המשך האפליה בשכר, כאשר האפליה היא תופעה שלא ניתנת לחלוקה, כאשר הדמוקרטיה היא תופעה שלא ניתנת לחלוקה, לבין קיבוע השוליות של הנשים כחלק מקיבוע של שוליות קבוצות שונות בחברה הישראלית.

שמעון פרס: הצעתך.

עסאם מח'ול: אני חושב, שמה שנחוץ היום הוא בניית תוכנית ברורה ומוגדרת, על מנת למנוע אפליה בשכר נגד נשים, למנוע הפעלת נשים ככוח עבודה זול המועסק בעיקר על-ידי קבלנים בניקיון ובעבודות הפחותות.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אנחנו עוברים לסיכום.

שמעון פרס: חברת הכנסת זהבה גלאון, את רוצה מליאה או ועדה?

זהבה גלאון: ועדה.

שמעון פרס: חבר הכנסת דוד טל?

דוד טל: ועדת העבודה והרווחה.

שמעון פרס: ועדה.

שמעון פרס: חברת הכנסת יעל דיין?

יעל דיין: הוועדה לקידום מעמד האשה.

שמעון פרס: חבר הכנסת איוב קרא, ועדה?

איוב קרא: כן.

שמעון פרס: הצעה אחת, להעביר לוועדה.

דוד טל: לוועדת העבודה והרווחה.

יעל דיין: אתה נגד נשים.

יעל דיין: אפילו פעם אחת לא הצבעת להעביר לוועדה שלנו.

יעל דיין: אני בדקתי את כל ההצעות.

שמעון פרס: לדעתי, הוועדה הטבעית היא הוועדה לקידום מעמד האשה.

שמעון פרס: מי שבעד העברת הנושא לוועדה – ירים את היד.

שמעון פרס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

שמעון פרס: ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

שמעון פרס: הוחלט להעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האשה.

שמעון פרס: מצוקת היישובים הערביים על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה

שמעון פרס: אנחנו עוברים לנושא הבא: מצוקת היישובים הערביים על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – הצעות לסדר-היום מס' 28, 30, 31, 35 ו-60.

שמעון פרס: רשות הדיבור לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה – אני מקדם את פנייך בברכה – בבקשה.

חוסניה ג'בארה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בנאומי הראשון, לצערי ברצוני לדבר על מצוקת היישובים הערביים במדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: 20 היישובים שנמצאים ברמה התחתונה של הסולם הם יישובים מהמגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: חברות וחברים, P מכלל האוכלוסייה הערבית חיים מתחת לקו העוני, ואחוז גדול חי ברעב.

חוסניה ג'בארה: הממשלות הקודמות נקטו מדיניות גזענית כלפי המגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: בתקציב 1999 שאושר בכנסת לא היתה שום נטייה חיובית כלפי היישובים הערביים במדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: הנטייה החיובית היתה כלפי יישובים והתנחלויות מעבר ל"קו הירוק".

חוסניה ג'בארה: חברים וחברות, השארת המצב על כנו מהווה פצצת זמן מתקתקת הגורמת לסכנה לכל האוכלוסייה בישראל.

חוסניה ג'בארה: לאחר 50 שנה ציפינו לשינוי טוב, ליחסים טובים, ליחסי שלום בין אזרחים יהודים וערבים במדינה.

חוסניה ג'בארה: לצערי הרב, מה שנקבע במגילת העצמאות, אזרחות מלאה ושווה, זאת רק תיאוריה, זה לא מעשי.

חוסניה ג'בארה: כולי תקווה, שהממשלה החדשה והעומד בראשה, מר אהוד ברק, יתייחסו בצורה חיובית כלפי הכפרים והיישובים הערביים.

חוסניה ג'בארה: אני דורשת צמצום פערים, העדפה מתקנת, שילוב אקדמאים, הרחבת היישובים הערביים, הכרה ביישובים הלא-מוכרים, העלאת רמת החינוך במגזר הערבי והשוואתו לרמת החינוך במגזר היהודי.

חוסניה ג'בארה: חברים וחברות, מהממשלה החדשה אני דורשת הקשבה, סובלנות ודיאלוג פתוח.

חוסניה ג'בארה: דיאלוג פתוח מביא לעתיד טוב לכל האזרחים.

חוסניה ג'בארה: אני דורשת להעלות נושא סבוך זה על סדר-היום הלאומי.

חוסניה ג'בארה: ההצעה הדחופה שלי היא – הקמת גוף מבקר ומפקח שידאג לשוויון הזדמנויות בכל התחומים.

חוסניה ג'בארה: תודה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח לברך את חוסניה ג'בארה לאחר נאומה הראשון בכנסת.

גדעון עזרא: חוסניה, תושבת טייבה – – –

שמעון פרס: היא גם חברת הכנסת הערבייה הראשונה, אם אינני טועה.

גדעון עזרא: כן, הייתי אומר זאת בהמשך דברי.

שמעון פרס: סליחה.

גדעון עזרא: תושבת טייבה, בעלת תואר שני בניהול וכלכלה, היתה יושבת-ראש הנבחרת של "נעמת" בטייבה, ולאחר מכן היתה יושבת-ראש המחלקה המזרח-תיכונית והבין-לאומית בבית-ברל.

גדעון עזרא: אין לי כל ספק, שבהיותה האשה הערבייה הראשונה בכנסת, ונדמה לי האשה הרביעית ברשימת מרצ – – –

חיים אורון: כן.

גדעון עזרא: זאת בהחלט תופעה מרנינה, כן ירבו.

גדעון עזרא: בתחילת דברי בנושא פיתוח אזורי תעשייה במגזר הערבי אני מבקש בראש ובראשונה להתייחס לדבר שנאמר הבוקר ברדיו, שלא נותנים לאזרחים משוחררי צה"ל להיכנס למחנות צבא.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שפניתי פעמיים ליושב-ראש דירקטוריון חברת החשמל משום שלא נותנים לערבים ישראלים להיכנס עם משאיות למתקני חברת החשמל.

גדעון עזרא: אני לא מדבר על מחנה צבאי, אני מדבר על חברת החשמל.

גדעון עזרא: פניתי פעמיים בעניין הזה, ועד הרגע הזה לא נעניתי.

גדעון עזרא: לדעתי, מדובר באפליה בלתי מוצדקת לחלוטין.

גדעון עזרא: ומעל במה זו אני קורא לחברת החשמל לתקן את הדבר.

מוחמד ברכה: הנוהג הזה – – –

גדעון עזרא: אחרי ששמעתי את עמדתו של עמי איילון על שיתופו של ערבי בוועדת החוץ והביטחון, תאמין לי שחברת החשמל זה מקרה קל, זה קטן.

מוחמד ברכה: אתה הרי יודע, אתה צריך לדעת.

שמעון פרס: להעיר פעם אחת, זה מספיק.

גדעון עזרא: לדעתי, אין לכך שום הצדקה.

גדעון עזרא: לנושא העיקרי – אזורי תעשייה במגזר הערבי הם דבר חיוני ביותר.

גדעון עזרא: אני יכול לומר שנכנסתי ליישובים ערביים, ואתן שתי דוגמאות: אום-אל-פחם, שברחוב הראשי שלה יש אזורי תעשייה ואי-אפשר לזוז עם אוטו, או יישוב כמו ג'סר-אל-זרקא שנמצא במקום הנמוך ביותר מבין כל היישובים בטבלה שפורסמה: מצד אחד הים, מצד שני קיסריה, מצפון מעגן-מיכאל וממערב הכביש הראשי.

גדעון עזרא: לא יעלה על הדעת שלא נאפשר לכל יישוב ערבי שיהיה לו אזור תעשייה משלו, ולא יספקו קרקע מיוחדת לצורך פיתוח אזורי תעשייה כאלה.

גדעון עזרא: אני קורא למינהל מקרקעי ישראל ולבעלי הקרקעות הפרטיים לעשות עסקות חליפין עם המינהל, על מנת שלא יהיה כפר שירצה לבנות אזור תעשייה כדי לספק עבודה ולא תהיה לו קרקע.

גדעון עזרא: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תרשה לי בכל זאת לנצל את העובדה שחוסניה ג'בארה היתה בת כיתתי בבית-הספר התיכון ולאחל לה הצלחה כחברת כנסת, כאשה הערבייה הראשונה שנכנסה לכנסת, כדי לייצג הן את המגזר הערבי והן את ציבור הנשים.

שמעון פרס: חבר הכנסת דהאמשה, אתה מפריע לחברת הכנסת לשמוע את הברכה.

אחמד טיבי: (אומר משפט בשפה הערבית; להלן תרגומו לעברית: אני מברך על כך, אבו יחיא, אילו רק אפשרת לי.

אחמד טיבי: ) נדאג לייצג גם גברים וגם נשים, אבל אני בהחלט בטוח שחברת הכנסת חוסניה ג'בארה תדע לנצל את תפקידה על הצד הטוב ביותר.

אחמד טיבי: אין ספק, אדוני היושב-ראש, שלא במקרה תשעה מהיישובים המדורגים בקטגוריה 1, בתחתית סולם המצב הכלכלי של היישובים במדינת ישראל, הם יישובים ערביים.

אחמד טיבי: תושבי ג'סר-אל-זרקא, אדוני היושב-ראש, לא הופתעו כאשר ראו את שם יישובם מתנוסס ברשימה הזאת.

אחמד טיבי: תושבי ערוער ותושבי שגב-שלום גם הם ידעו והרגישו על בשרם במשך שנים את העובדה שהם לא יכולים לחלום על מחשב בבית, לא יכולים לחלום על תנאים מינימליים של משפחה ממוצעת במדינת ישראל.

אחמד טיבי: המצב הזה אינו מקרי בלבד; זו מדיניות מכוונת מפלה כלפי החברה הערבית, כלפי היישובים הערביים, הן בחוסר אספקת תקציבים מתאימים, הן במדיניות מכוונת כדי לפגוע בהעסקת ערבים בשירות המדינה.

אחמד טיבי: יש מדיניות שאומנם אינה מגובה בחוק אבל היא קיימת בנורמה, שלא מעסיקים ערבים בשירות המדינה ובחברות ממשלתיות על-פי שיעורנו באוכלוסייה הכללית, אלא הרבה-הרבה מתחת לכך.

אחמד טיבי: דובר כאן על אזורי תעשייה, וחבר הכנסת גדעון עזרא אמר שהוא לא יכול להיכנס לאום-אל-פחם בגלל אזור התעשייה המפותח שם.

אחמד טיבי: עיר כמו אום-אל-פחם, חבר הכנסת גדעון עזרא, צריכה לזכות באזור תעשייה לא פחות מעיר כמו כפר-סבא או רעננה.

אחמד טיבי: מה שיש שם זו תעשייה זעירה, פחות מבינונית, כמו בשאר היישובים הערביים.

אחמד טיבי: מצבה של אום-אל-פחם פחות גרוע ממצבם של יישובים ערביים אחרים, שלא יכולים לחלום אפילו על תעשייה זעירה.

אחמד טיבי: בטייבה אזור התעשייה הוא יוזמה פרטית; אין כבישים, אין חשמל מרכזי.

גדעון עזרא: בגלל ראש העיר.

אחמד טיבי: לא בגלל ראש העיר.

אחמד טיבי: זה משהו ארצי, הסבל הוא ארצי.

אחמד טיבי: על כן צריכה להיות תוכנית מוגדרת של ממשלת ישראל לפיתוח המגזר הערבי, על-ידי מדיניות של העדפה מתקנת.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת רחמים מלול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה לי להחליט מאין להתחיל: האם לדבר על הדוח הזה, או על מה שאנחנו אומרים כל יום, בוקר וערב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם לדבר על הממשלה החדשה שבדרך והתוכניות שלה, שהפכו להיות כל כך כמוסות, כל כך בלתי מובנות?

נואף מסאלחה: סודיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא משכנעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע, אני לא רוצה להקדים ולומר שהצד השלילי הוא שיכריע – למה לי להיות כזה פסימי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להיות אופטימי עד הסוף, למרות כל הסימנים, אבל המצב במגזר הערבי מחייב טיפול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דיברנו רק תמול שלשום על פן אחד של יחס לא שוויוני למגזר הערבי ולחברי הכנסת הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דיברנו יום לפני כן, והיושב-ראש הציע שיעלה את הנושא בפני הממשלה החדשה – תוכנית לטיפול בבנייה בלתי חוקית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם להסתכל על כל צד ועל כל פן של הדוח הזה, המגזר הערבי נמצא מעל ומעבר לכל פרופורציה בכל מה שנוגע לאפליה כלפיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא אוהב להשתמש במלה אפליה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תאמינו לי שזו מלה לא טובה, אבל המציאות הרבה יותר גרועה מכפי שאפשר לתאר במלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה המצב, ואני רוצה להביא רק כמה דוגמאות:

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעניין מימוש המשכנתאות באוכלוסייה כולה וביש"ע ובערי הפיתוח, שיעור המימוש ביש"ע הוא 2.18%, בעיירות הפיתוח הרבה פחות מזה – 1.65%, ובכלל האוכלוסייה – 0.85%.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ביישובים היהודיים בכלל השיעור הוא 0.91%, וביישובים הערביים – כשליש אחוז –0.37%.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי, זה אומר הרבה, זה אומר הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות ש-50 שנה אנחנו מדברים על שוויון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יכול להעיד שבשלוש השנים האחרונות לא שמעתי בכנסת איש שאינו אומר בפה מלא, שהמצב במגזר הערבי אכן עגום ודורש תיקון מעל ומעבר לכלל פרופורציה, וצריך לטפל בכך, אבל אנחנו לא רואים שום ביצוע ושום התקדמות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, אני מציע לכולנו לקחת את המצב בידיים; לא רק לדבר על הבעיות, לא רק לתאר אותן, לא רק להקים קול זעקה, אלא שסוף-סוף יהיה טיפול בעניין זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני זורק אתגר לממשלה: בכל תחום ותחום יש הרבה מה לעשות והרבה מה לתקן, אבל אם לא מתחילים בתוכניות אופרטיביות ובתיקונים ממש, בלי לאבד אף רגע, המצב עלול להגיע להתפוצצויות שכולנו לא רוצים להגיע אליהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת רחמים מלול – וישיב שר האוצר.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תרשה לי, אדוני היושב-ראש, לחרוג מגבול שלוש הדקות ואל תפסיקני משום שמחובתי להגן על הסיעה שלי, המותקפת כאן השכם והערב על-ידי צדדים מסוימים בבית הזה.

רחמים מלול: ידידי חברי הכנסת, לאחר נאום הבכורה שלי ביום שני על נושא האבטלה, נפלה בחלקי הזכות המפוקפקת להתברך כמנהג הבית הזה על-ידי חבר הכנסת אילן גילאון, איש מרצ.

רחמים מלול: חשבתי להתברך ונמצאתי אני ונמצאו חברי מתקללים.

רחמים מלול: כי מייד לאחר מלות הנימוס שבפתח דבריו החל – כלשונו של גילאון – "בשרו לעשוק אותו" וחמתו החלה לבעור בו שבעתיים.

רחמים מלול: כלפי מי?

רחמים מלול: כלפי אותה תנועה המתקראת כלשונו תנועה חברתית, שאדוניה הנכבדים לובשים חליפות יקרות מאוד ואנשיה מדיפים ריח של בשמים טובים מאוד ונוסעים ב"וולבו" וב"מאזדה".

מיכאל איתן: מסכן דרעי, הוא נוסע במכונית "מיני מינור" בלונדון.

רחמים מלול: אני נסעתי ב"מיני מינור" עשר שנים.

שמעון פרס: הוא ביקש שלא יפריעו לו.

שמעון פרס: על כן אל תענה.

רחמים מלול: מר גילאון גם גילה בקיאות מופלאה – מעניין מנין – בדגמי חליפות ובשמות של בשמים, שאינני יודע אפילו איך הוגים אותם.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, עד היכן תגיע ההסתה, עד מתי יימשך השיסוי?

רחמים מלול: מר גילאון, חבל שאיננו פה, הייתי פונה אליו ואומר לו: יפי מלותיך וגבהות לשונך, אין בהם כדי לכסות או לעמעם את רמת ההסתה שהגיעה בנאומך לדרגת כיעור מקסימלית.

רחמים מלול: בדרך זו חמתך תמשיך לבעור ולהבעיר – להבעיר את אש המחלוקת החברתית והתרבותית.

רחמים מלול: למדת מהר את תורת השנאה וההסתה מבית-מדרשם של יוסי את יוסף.

רחמים מלול: אני יודע שהפתגם אומר יכה יוסי את יוסי, הפעם יוסי ויוסי התאחדו על מנת להכות את אריה, את הרב עובדיה יוסף ואת חברי הכנסת של ש"ס.

רחמים מלול: בהרמוניה מופלאה אתה ורבותיך יורים חצי רעל, דורשים עריפת ראשים, עושים וידוא הריגה, ולאחר מכן רוצים גם את צינון הגופה.

רחמים מלול: לא נותר לכם אלא להציע טרנספר לסיעת ש"ס ול-430,000 מצביעיה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גילאון וידידיך משני צדי הבית, עד מתי עיניכם תזרינה ארס, עד מתי לשונכם תטיף רעל?

רחמים מלול: אני זועק אליכם מקירות לבי מעל דוכן זה.

רחמים מלול: די לכם, הרף, הפסיקו את ההסתה וייטב לכל עם ישראל.

רחמים מלול: אדוני יושב-ראש הכנסת, במעמדך המכובד ובדעותיך הידועות, אני בטוח ומשוכנע שאתה יכול לשים קץ לזה.

שמעון פרס: תודה.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, מעניין לעניין באותו עניין.

רחמים מלול: ברוב היישובים היהודיים ובעיירות הפיתוח הנמצאים בתחתית הטבלה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – – –

שמעון פרס: אתה צריך לסיים.

רחמים מלול: אני עכשיו מגיע לעניין.

רחמים מלול: עוד כמה משפטים.

שמעון פרס: לא, לא.

שמעון פרס: אני מצטער.

רחמים מלול: אני ביקשתי – – –

שמעון פרס: אתה מדבר בעניין אחר.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, ביקשתי קודם רשות מיוחדת על מנת להגן על כבוד הסיעה.

רחמים מלול: עכשיו אני רוצה להגן על כבוד היישובים הבדואיים.

שמעון פרס: אתה יכול לדבר מה שאתה רוצה ונתתי לך לדבר.

שמעון פרס: עשית את זה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: זה מספיק.

רחמים מלול: בכמה מלים.

שמעון פרס: לא.

משולם נהרי: מה שאמרת קודם יותר חשוב.

שמעון פרס: אתן לך שניים-שלושה משפטים, אבל אתה צריך לסיים.

שמעון פרס: אני לא יכול להפוך – – –

רחמים מלול: אני אגיע לעניין.

משולם נהרי: אתה יכול לדבר עוד שלוש דקות על גילאון – – –

רחמים מלול: לטבלה עצמה, אדוני היושב-ראש.

שמעון פרס: אני לא נוהג איפה ואיפה.

שמעון פרס: בבקשה.

רחמים מלול: אני מבקש שתיתן לי את הזמן שנתת לחבר הכנסת חיים אורון.

רחמים מלול: הטבלה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה רק מחזקת ומאששת את הממצא הידוע זה שנים רבות: מצוקת היישובים הערביים והבדואיים.

רחמים מלול: שימשתי ראש מועצה ממונה ביישוב בדואי, היישוב כסייפה, ואני גאה על כך.

רחמים מלול: אני גאה גם על העשייה שנעשתה שם, ואני יודע את הממצאים מקרוב.

רחמים מלול: ביישובים אלה עדיין אין פתרון לבעיית הקרקעות, אין מפעלי תעשייה, התשתיות עדיין נחשלות, מערכות החינוך טעונות שיפור פיזי ותוכני ותקציבי הפיתוח מצומקים.

שמעון פרס: תודה.

רחמים מלול: אני כבר מסיים.

רחמים מלול: אין פלא אפוא שגם שיעור האבטלה ביישובים אלה הוא הגבוה ביותר.

רחמים מלול: כאן מחובתי לציין, שהראשון אשר החל לדאוג לאפליה מתקנת במגזר הערבי והבדואי היה שר הפנים לשעבר, הרב אריה דרעי, וגם שר הפנים הנוכחי, הרב אליהו סויסה, ממשיך בדרך זו, ואומנם בשנים האחרונות הגדיל משרד הפנים בצורה משמעותית את התקציבים ליישובים אלה.

רחמים מלול: פרסומו של המחקר בעיתוי זה מהווה הזדמנות מצוינת לראש הממשלה הנבחר ולממשלתו החדשה להתמודד עם האתגר הכבד הזה של יצירת שוויונות מוחלטת בין כל המגזרים, למען תוסר סוף סוף החרפה הזאת מעלינו.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: שר האוצר, בבקשה.

משה גפני: תוכל לדווח לנו – לפני שאתה משיב – על ההסכם הקואליציוני?

דוד אזולאי: אדוני השר – – –

מאיר שטרית: אני בעניינים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אזולאי, אתה יודע שבדרך כלל אני בעניינים.

דוד אזולאי: תגלה את אוזננו.

מאיר שטרית: אני אגלה את אוזנך, כמו שעושה רושם – – –

אברהם יחזקאל: מאיר, ספר גם לאנשים בישראל אחת, שלא יודעים – – –

מאיר שטרית: לכן באמת כדאי לשאול, אחרת לא תהיו בעניינים.

מאיר שטרית: אתם רציתם שינוי, אני לא רואה את השינוי.

אברהם יחזקאל: לא נכון, אנחנו כבר מרגישים בשינוי.

קריאה: – – – אריק שרון?

מאיר שטרית: עוד לא ברור.

שמעון פרס: רבותי.

שמעון פרס: בבקשה.

משה גפני: הליכוד מצטרף לקואליציה או לא?

מאיר שטרית: רבותי, אני מציע שבשבוע הבא תגישו הצעות לסדר-היום בנושא: מה הסיכויים להקמת קואליציה, ואז נוכל לדבר לעניין.

מאיר שטרית: חברים, אני רוצה לדבר לעניין.

שמעון פרס: כן, על הסיכויים הסטטיסטיים.

מאיר שטרית: רבותי, הממשלה הנוכחית פעלה ביתר שאת לשיפור מעמדה וקידומה של האוכלוסייה הערבית בישראל בממשל, בממסד, במוסדות החברה ובכלכלה.

מאיר שטרית: גם חברי כנסת ערבים ציינו, בתקופת הממשלה הנוכחית, את ההישגים הבולטים במדיניות הממשלה כלפי המגזר הערבי, כגון: תוכנית החומש למגזר הבדואי בצפון, ביטול מס רכוש; זה דבר שכידוע לכם גם הייתי אחראי לו.

אחמד טיבי: הזרמתם את הכסף – – –

שמעון פרס: רבותי, אני מבקש להימנע מקריאות ביניים.

שמעון פרס: היום צריכה להיות ישיבה קצרה, והיא הולכת ומתארכת.

מאיר שטרית: ביטול מס רכוש – חבר הכנסת טיבי, זה דבר שאני עשיתי באופן אישי.

מאיר שטרית: מס רכוש בוטל.

מאיר שטרית: פתרון בעיית החמולות בג'ואריש והרפורמה במעמדם של אנשי הדת המוסלמים עובדי המדינה.

מאיר שטרית: למרות תמונת הפתיחה הקשה, שנות הקיפוח הרבות והקיצוץ המהותי בתקציב המדינה הכולל, הקפידה הממשלה שלא לקצץ בתקציב המיועד למגזר הערבי, מתוך ראייה אמיתית ונכונה של הצרכים הדחופים של המגזר.

מאיר שטרית: להלן חלק מפעולות הממשלה בקידום המגזר הערבי בדרך לפתרון בעיותיו: 1.

מאיר שטרית: הגידול בתקציב הפיתוח.

מאיר שטרית: תקציב הפיתוח לשנת 1998 הסתכם ב-592 מיליון שקל – גידול נומינלי של 17.5% וריאלי של 8.5%, לעומת תקציב הפיתוח של שנת 1997.

מאיר שטרית: בשנת 1999 מתוכנן תקציב פיתוח של כ-700 מיליון שקל – גידול נומינלי מתוכנן של כ-18%.

מאיר שטרית: 2.

מאיר שטרית: תוכניות פיתוח – א.

מאיר שטרית: תוכנית חומש למגזר הבדואי בצפון – על-פי החלטת הממשלה מס' 4464 – בעלות של 615 מיליון שקל.

נואף מסאלחה: אבל זה לא בוצע.

נואף מסאלחה: אתה החלטת שהממשלה הבאה תבצע.

איוב קרא: זה יבוצע.

מאיר שטרית: זה עדיין בביצוע.

מאיר שטרית: חבר הכנסת מסאלחה, זה לשנת 1999, אנחנו עדיין באמצע הביצוע.

איוב קרא: התקציב קיים, לא משכו אותו.

מאיר שטרית: נואף, התקציב קיים.

מאיר שטרית: התוכנית תתמקד בפיתוח תשתיות, בהקמת מוסדות ציבור, בקידום רמת החינוך ובהעלאת רמת החינוך ב-19 יישובים במגזר הבדואי בצפון.

מאיר שטרית: ב.

מאיר שטרית: לאור החלטת הממשלה לפיתוח יישובי הבדואים בצפון מתוכננת הקמת ועדת מנכ"לים, שתקדם גיבוש החלטת ממשלה לפיתוח יישובי הבדואים בדרום.

מאיר שטרית: ג.

מאיר שטרית: השלמת תוכנית אב או מיתאר ל-34 יישובים במחוז הצפון, בהשקעה של 16.5 מיליון שקל, וכן הכנת תוכניות מיתאר לארבע רשויות נוספות, כחלק מראייה ארוכת טווח לפתרון בעיות היסוד בתחום התכנון, הפיתוח והתעשייה.

מאיר שטרית: 3.

מאיר שטרית: חינוך – א.

מאיר שטרית: יום לימודים ארוך: בתחילת 1998 הוחל בתוכנית ב-39 יישובים במגזר הערבי, מתוך 100 יישובים שבהם החלה התוכנית, פי-שניים משיעור האוכלוסייה הערבית בישראל מבחינת מספר היישובים.

מאיר שטרית: ב.

מאיר שטרית: חוק חינוך חינם לגילאי טרום-חובה – עוד לפני החלתו של חוק חינוך חינם לגילאי שלוש-ארבע הוחל בהפעלתם של גני-הילדים בהיקף קטן במגזר.

מאיר שטרית: ג.

מאיר שטרית: "מחשב לכל ילד" – ב-1998 נמסרו למגזר הערבי בלבד 727 מחשבים, וב-1999 אמורים להימסר בין 1,000 ל-1,500 מחשבים.

מאיר שטרית: 4.

מאיר שטרית: תעסוקה – נציבות שירות המדינה – – –

אחמד טיבי: ילד בטייבה – – – הבטיחו לו – – –

קריאות: – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת טיבי, אני מוסר מספרים.

מאיר שטרית: נמסרו ב-1998 727 מחשבים.

קריאות: – – –

מאיר שטרית: אתה צודק, זה לא מספיק.

מאיר שטרית: צריך עוד, אני לא אומר שלא צריך.

מאיר שטרית: תעסוקה – נציבות שירות המדינה התחילה בהוצאת חוברת מכרזים למשרות בשירות הציבורי, המיועדות אך ורק למועמדים מהמגזר הערבי, כחלק ממדיניות האפליה המתקנת שנקטה הממשלה.

מאיר שטרית: 5.

מאיר שטרית: תעשייה ומסחר – נערך מבצע שיווק קרקע לתעשייה בשבעה יישובים בהנחה של %7 מהוצאות הפיתוח של הקרקע.

מאיר שטרית: במסגרת המבצע שווקו 197 דונם ל-135 יזמים.

מאיר שטרית: מבצע זה יביא לתוספת של 990 מקומות עבודה במגזר הערבי.

מאיר שטרית: בשנתיים וחצי האחרונות הוענק מעמד של "מפעל מאושר" ל-18 מפעלים במגזר הערבי בתחומי התעשייה השונים, בהשקעה כוללת של 154 מיליון ש"ח.

מאיר שטרית: מפעלים אלו זכו למענקי מדינה ופטור ממס על-פי קריטריונים של חוק עידוד השקעות הון.

מאיר שטרית: אלה רק חלק מהצעדים שנקטה הממשלה לצמצום הפערים הקיימים במגזר הערבי.

מאיר שטרית: המלאכה בעיצומה, הדרך עוד רבה לפנינו.

מאיר שטרית: ברשותכם, ארצה לומר מלה אישית לחברי הכנסת הערבים.

מאיר שטרית: יש פערים גדולים בין המגזר הערבי למגזר היהודי, אף אחד לא מסתיר את זה מתחת לקרקע.

מאיר שטרית: יש גם פערים גדולים מאוד במגזר היהודי בין יישובים מסוג מסוים ליישובים מסוג אחר – גם זה לא מוסתר וגם זה בלט בסטטיסטיקה שאתם ציינתם.

מאיר שטרית: לא שחלילה אני חושב שהממשלה לא צריכה לעשות פעולות ליצירת שוויון חברתי מלא בין כל היישובים – ערביים, יהודיים, ובין יהודים ליהודים; צריך לתת אותן הזדמנויות, אותם תקציבים ואותם כלים.

מאיר שטרית: אבל אני רוצה לומר לכם, כמי שהיה ראש עיריית – – –

טלב אלסאנע: למה לא עושים את זה?

מאיר שטרית: רגע, תן לי, טלב.

מאיר שטרית: עושים.

שמעון פרס: טלב, זו ממשלה יוצאת.

שמעון פרס: מה הטעם להתווכח?

שמעון פרס: צריך לדון.

טלב אלסאנע: – – –

שמעון פרס: בסדר.

אברהם יחזקאל: – – –

שמעון פרס: אתה עוד לא יודע מי.

טלב אלסאנע: – – –

קריאות: – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני ציינתי שורה של דברים שהממשלה הזאת עושה.

מאיר שטרית: גם הממשלה הקודמת עשתה.

מאיר שטרית: אי-אפשר לכסות את כל הפער ביום אחד, זה תהליך.

מאיר שטרית: אבל אני רוצה לומר, כמי שהיה ראש עיירת פיתוח במצב מאוד קשה ועבר את השינוי הקיצוני, והפכתי אותה לאחת הערים היפות בארץ, שלא כל האשמה מוטלת תמיד על הממשלה, לא משנה מי הממשלה בכלל.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך, אל תגיד לי שזה לא נכון, כי גם אתה מכיר כמוני – יותר טוב אולי – את המגזר הערבי.

מאיר שטרית: חלק מהאשמה מוטל גם על ראשי הרשויות עצמם, גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי, שנמצאים במצב קשה.

מאיר שטרית: בחלק מהרשויות האלה לא נעשה מאמץ עצמי.

מאיר שטרית: לצערי, במגזר הערבי עדיין יש משטר של חמולות ובוחרים ראשי מועצות בחלק גדול מהמקומות לפי חמולות.

טלב אלסאנע: זה שייך לאזורי תעשייה?

שמעון פרס: מאיר, אתה צריך לסיים.

מאיר שטרית: אם יהיו ראשי רשויות – – –

שמעון פרס: מאיר, אתה צריך לגמור.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אלסאנע, ראשי רשויות שנבחרים – והיום, לשמחתי הרבה, אני כבר רואה תופעות חדשות במגזר הערבי והדרוזי, שנבחרים ראשי ערים טובים, מוכשרים – הם יכולים לעשות מהפכה ביישובים שלהם, כיוון שהם יתכננו יותר נכון, הם ייאבקו יותר נכון, יתכננו פיתוח יותר נכון, ואז הממשלה תעזור.

שמעון פרס: מאיר, אתה חייב לסיים.

מאיר שטרית: אני מסיים, אדוני.

מאיר שטרית: אני מקווה שזה יקרה, כמו במגזר הערבי – זה יקרה גם בערי הפיתוח האחרות, שיש בהן פער.

מאיר שטרית: אגב, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר: לצערי, לא שמתי לב כשאתה דיברת, שהיו פה תושבי קריית-שמונה, וברשותך, אני רוצה להוסיף הערה אחת לדברים שלי.

מאיר שטרית: אני מברך אותם על שהגיעו לכנסת, ואני חושב שכולנו צריכים לחזק את תושבי הצפון, ואת תושבי קריית-שמונה בפרט.

מאיר שטרית: הבעיה שאתה העלית, אדוני היושב-ראש, של הפיצוי למקומות עבודה – ההסדר הקיים היום הוא, שמקומות עבודה מקבלים פיצוי ממס רכוש על כל שיתוק של עבודה מעל 24 שעות.

מאיר שטרית: אני לקחתי על עצמי כשר אוצר לבדוק את האפשרות לפצות אותם גם על פחות מ-24 שעות.

שמעון פרס: אדרבה ואדרבה.

מאיר שטרית: בבדיקה הראשונה שעשינו, היתה התנגדות של אגף התקציבים.

מאיר שטרית: עכשיו ביקשתי לעשות בדיקה חוזרת של העניין, לראות אם אפשר לצמצם את זה.

שמעון פרס: אבל עד כמה שאני יודע, שר האוצר אחראי לאגף התקציבים.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: ביקשתי לבדוק את זה מחדש ולנסות למצוא פתרון כדי לצמצם את זה להיקף של 12 שעות, בהנחה שאם הפגיעה תהיה בלילה היא תהיה הרבה יותר קטנה.

מאיר שטרית: אם הפגיעה תהיה ביום, אפשר בכל זאת לפצות גם אותם במסגרת מס רכוש, ואני מקווה שנוכל למצוא גם לסוגיה זו פתרון עוד בממשלה הזאת, עוד לפני שהיא יוצאת.

מאיר שטרית: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: יש הצעות אחרות.

שמעון פרס: אני רק רוצה להגיד לחברי הכנסת: זה לא עוד נאום.

שמעון פרס: צריך להציע הצעה אחרת במסגרת של רגע, ושלא יהפכו את ההצעה לדיון שני, מפני שאנחנו מוכרחים לחסוך בזמן ולהקפיד על המועד.

שמעון פרס: חבר הכנסת טלב אלסאנע רוצה להציע הצעה אחרת להצעתה של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

טלב אלסאנע: לדעתי, הישג אדיר עשתה, ראשית בתור אשה, ושנית בתור ערבייה, כשהגיע לכנסת לייצג את האוכלוסייה של הנשים, ובכלל את אזרחי המדינה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: זו הצעתך?

טלב אלסאנע: זו הברכה.

טלב אלסאנע: אתה צריך להרשות – – – ברכה.

שמעון פרס: תודה, מספיק.

טלב אלסאנע: כולנו מאוחדים בעניין הזה.

טלב אלסאנע: בנושא שנדון, לדעתי, זה נושא שהוא חוצה מפלגות, צריך שכולנו נהיה מאוחדים.

טלב אלסאנע: שוויון צריך להיות מטרה משותפת, מעבר לחילוקי הדעות הפוליטיים בכנסת.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת האשם מחאמיד – הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת גדעון עזרא.

אברהם רביץ: – – – רשימה ערבית.

טלב אלסאנע: – – –

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, שכל אמצעי הטיוח והקוסמטיקה לא יעזרו.

האשם מחאמיד: יש קיפוח, יש אפליה גזענית, ואני אתן דוגמה, אדוני.

שמעון פרס: לא, תן הצעה אחרת.

האשם מחאמיד: תן לי דקה, אדוני.

האשם מחאמיד: יש לי דקה, לא דיברתי אפילו חצי.

האשם מחאמיד: כאשר לבן שלי אסור לעבוד בחברת החשמל, איזו הרגשה תהיה לו, האם זאת לא תהיה הרגשה של ניכור מסוכן ביותר?

האשם מחאמיד: חוץ מזה, הכפלת תקציבים, זה מזכיר לי שהתקציב של האוכלוסייה הערבית בענייני דת היה 0.2, הפך ל-0.4 – הוכפל.

האשם מחאמיד: לכן, זו פשוט מאוד זריית חול בעיניים.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת איוב קרא – הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי.

מאיר שטרית: אני לא אמרתי שאני לא מתנגד שהנושא יעבור לוועדה או למליאה.

איוב קרא: היות שראיתי את קבלות הפנים שעושים לך, אדוני היושב-ראש, במדינות ערב, במיוחד בוועידה הכלכלית האחרונה בקטאר, הייתי מציע, לאור תהליך השלום והממשלה שקוראת לעצמה ממשלת השלום, וגם כיוון שאמרתם שהולך להיות עידן חדש ומזרח תיכון חדש, שתפעל אתה באופן אישי אצל המנהיגים האלה לבוא להשקיע במגזר הערבי בפרויקטים שונים.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד כנעאן – הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת רחמים מלול.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, לאור מצוקתם של היישובים הערביים במדינת ישראל ולאור האבטלה הגואה בהם, אני מציע שממשלת ישראל החדשה תעמוד בהתחייבויותיה כלפי האוכלוסייה הערבית ותקים באופן מיידי ביישובים הערביים אזורי תעשייה ומפעלים שונים אשר יאפשרו קליטת מאות עובדים, דבר אשר יקטין את המצוקה.

מוחמד כנעאן: אני מבקש להעביר את ההצעה לוועדת הכספים.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד ברכה – הצעה אחרת להצעתו של חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

מוחמד ברכה: בעיות עולות, חוזרות ונשנות, ועם תבערה כזו, עם נתונים כאלה, אני עדיין מחפש את ראש הממשלה הנבחר.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – איננה.

שמעון פרס: חבר הכנסת גדעון עזרא – איננו.

שמעון פרס: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

שמעון פרס: חבר הכנסת דהאמשה, להעביר לוועדה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למליאה.

שמעון פרס: חבר הכנסת רחמים מלול?

רחמים מלול: לוועדה.

שמעון פרס: יש שתי הצעות: אחת למליאה ואחת לוועדה.

שמעון פרס: מי שבעד המליאה – ירים את היד.

שמעון פרס: בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – רוב

שמעון פרס: ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

מיכאל איתן: מי בעד ועדה?

שמעון פרס: לא, נגמר.

שמעון פרס: התקבל למליאה, לא היתה התנגדות.

שמעון פרס: התקבלה החלטה למליאה.

שמעון פרס: אני שאלתי מי בעד ומי נגד.

רחמים מלול: אני הצעתי לוועדה.

שמעון פרס: כן, אבל אם התקבלה הצעה למליאה, אין טעם להצביע לוועדה.

שמעון פרס: אי-אפשר לקבל שתי הצעות.

שמעון פרס: שביתת המצילים זה השבוע השביעי

שמעון פרס: אנחנו עוברים לנושא האחרון בסדר-היום, להצעות לסדר-היום מס' 44 ו-61: שביתת המצילים זה השבוע השביעי.

שמעון פרס: חבר הכנסת אבי יחזקאל, ואחריו – חבר הכנסת אמנון כהן.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, זה השבוע השביעי נמשכת שביתת המצילים, וכרגיל כמו איזה מנטרה – מדי תחילת שנה המצילים שובתים.

אברהם יחזקאל: מרכז השלטון המקומי לא מתדיין אתם, ואנחנו נמצאים במצב קשה מאוד כאשר כל שבת ובכל יום יש לנו מקרים רבים של אנשים שמגיעים לבתי-חולים וגם מקרי טביעה.

אברהם יחזקאל: אני חושב שהגיע הזמן שנתערב ונעביר את הנושא לאחר הדיון לוועדת הפנים.

אברהם יחזקאל: ברשותך, אדוני היושב-ראש, צריך גם טיפול מהיר, והשאלה היא אם אתה יכול ליזום תהליך שבו תהיה התדיינות שלא במליאה, שקוראת לכל הגורמים לשבת ולדון.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, אתה בוודאי יודע, שבכל שנה יש טביעות.

אברהם יחזקאל: המצילים שובתים, מרכז השלטון המקומי מתעלם, ויש אפילו עניין כזה שלא כדאי להגיע לחוף ויש ירידה דרסטית בכמות האנשים שמגיעים לים.

אברהם יחזקאל: בדרך כלל אלה שמגיעים לים הם עמך ישראל שלא יכול להרשות לעצמו להגיע לנופשונים או למקומות מהסוג הזה.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, השאלה היא, האם הרולטה הרוסית הזאת לא תיפסק לאלתר, כי אין לנו זמן להמתין לוועדה, ואם ניתן למצוא פתרון יצירתי בעניין הזה, אני מאוד אודה לך.

אברהם יחזקאל: היום היו אצלי המצילים, ואי-אפשר להמשיך כך.

אברהם יחזקאל: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר מלה לחבר הכנסת אמנון כהן, שאני אמור לברך אותו.

אברהם יחזקאל: אני מברך אותו מראש על נאומו הראשון.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת אמנון כהן הוא סגן ראש עיריית רמלה, אדם פעיל מאוד בנושא החברתי וגם בש"ס.

אברהם יחזקאל: אני מברך אותך.

אברהם יחזקאל: תודה, אדוני היושב-ראש.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: אני מקדם בברכה את חבר הכנסת אמנון כהן ומזמין אותו לשאת את דברו.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זהו נאומי הראשון בכנסת, ובפתח דברי אני רוצה לברך את בני הקהילה הבוכרית בכל רחבי הארץ, שזכיתי להיות נציגם בתנועת ש"ס ובכנסת.

אמנון כהן: אמרו חז"ל: כל המציל נפש מישראל כאילו הציל עולם ומלואו.

אמנון כהן: ובתלמוד אנו מוצאים, כי מוטלת חובה על האב ללמד את בנו שחייה כדי שלא ייקלע למצב של סכנת טביעה.

אמנון כהן: והנה עינינו הרואות, כי שבעה שבועות המצילים נוקטים עיצומים ואין מענה על השביתה; שבעה שבועות של סכנה ברורה ומיידית, תוך כדי סיכון של אלפי אנשים הפוקדים את החופים מדי יום, ואין פוצה פה.

אמנון כהן: כמה רשויות מקומיות פועלות על מנת לייבא מצילים מחוץ-לארץ, זאת אומרת שבמדינת ישראל יש עודף מקומות עבודה ומחסור בעובדים, ועל כן צריך לייבא מצילים מחוץ-לארץ.

אמנון כהן: רק בתחילת השבוע דנה הכנסת בנושא האבטלה, שעלתה לממדים של %8.7, ונוכחנו לדעת עד כמה המצב חמור.

אמנון כהן: האם הפתרון הוא ייבוא עובדים זרים?

אמנון כהן: גם אם נצא מנקודת הנחה שדרישותיהם של המצילים מוגזמות, עדיין ניתן וצריך להגיע לפשרה, ובעצם חובה להגיע לפשרה.

אמנון כהן: תארו לעצמכם, חברי חברי הכנסת, מצב שבו משא-ומתן של ארגון המורים עם האוצר יעלה על שרטון ונקרא כולנו בעיתונות כי משרד החינוך שוקל לייבא מורים זרים, או כאשר המשא-ומתן עם הרופאים לא יצלח, נייבא רופאים זרים.

אמנון כהן: עד היכן הגענו?

אמנון כהן: האם המוצא לבעיות השכר בארץ הוא עבודה זרה?

אמנון כהן: כך פותרים בעיות שכר בארץ?

אמנון כהן: האם כך נלחמים באבטלה במדינת ישראל?

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, מדובר בנושא בעל חשיבות עליונה, מדובר בסיכון חיים שנמשך כבר קרוב לחודשיים, ובוודאי הפתרון אינו בייבוא כוח עבודה מארצות אחרות.

אמנון כהן: הפתרון היחיד שיכול להיות במצב הזה הוא הידברות.

אמנון כהן: כך פותרים בעיות בכלל, וכך תיפתר גם בעיית שכר המצילים.

אמנון כהן: אני מצפה ממרכז השלטון המקומי ומהמצילים לשבת שוב סביב שולחן המשא-ומתן ולא להרפות עד שיימצא פתרון הולם שיאפשר את החזרתם של המצילים לחופי הרחצה.

אמנון כהן: אני קורא לכל האנשים הפוקדים את חופי הרחצה מדי יום להיזהר כפליים ולא להיכנס לים כשאין מציל על החוף.

אמנון כהן: בסיום דברי ברצוני להעלות על נס את פעילותו של שר הפנים הרב אליהו סויסה, שלוחץ להביא לסיום השביתה.

אמנון כהן: ברצוני להודות גם לראשי הערים שאפשרו לציבור הדתי חוף ים נפרד, ובמיוחד לראש עיריית תל-אביב–יפו מר רון חולדאי, ולנציגי ש"ס בעירייה, הרב דב חיררי והרב נתן אלנתן, ולראש עיריית חיפה מר עמרם מצנע ולנציג ש"ס הרב אברהם ויצמן.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אסיים בקריאה מעומק הלב: זהו נושא של פיקוח נפש, אנא מכם, כל השותפים לשביתת המצילים, עשו כל מאמץ למנוע סיכון חיים ושימו קץ לשביתה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, אבקש לקיים דיון במליאה בעניין חשוב זה.

אמנון כהן: תודה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: סגן השר מיכאל איתן, בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לכבוד ולעונג לי לברך את חבר הכנסת הצעיר והחדש במשכן הכנסת, בעקבות נאומו הראשון, חבר הכנסת אמנון כהן.

מיכאל איתן: מטביעת עין ראשונה התאהבתי באופן הצגת הדברים, בדיבורו הרהוט ובאווירה שהוא משרה.

מיכאל איתן: הוא אדם עם פעילות מוניציפלית בעיריית רמלה, וכפי שהציג את עצמו – נפל בזכותו לייצג את אחת הקהילות היהודיות המפוארות, העדה הבוכרית.

מיכאל איתן: אני שמח מאוד על העובדה שהוא הפגין זאת כאן והעדה תוכל להתגאות בו כפי שהוא מתגאה בעדה עצמה.

מיכאל איתן: אני מאחל לו הרבה הצלחה ותרומה לעם ישראל ולדמוקרטיה הישראלית.

מיכאל איתן: בהצלחה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש דברים שהציבור כבר רגיל להם, הם נכנסו לשגרה.

מיכאל איתן: איך יודעים במדינת ישראל שמתחילה שנת לימודים?

אברהם יחזקאל: שביתת מורים.

מיכאל איתן: שביתת מורים.

מיכאל איתן: איך יודעים במדינת ישראל שמגיע הקיץ?

מיכאל איתן: – שביתת מצילים.

מיכאל איתן: משהו אצלנו הפך להיות מין ריטואל קבוע, והשנה כמו בכל שנה העניין הזה חוזר על עצמו.

מיכאל איתן: אני רוצה להביא נתונים מספר לידיעת חברי הכנסת.

מיכאל איתן: ראשית, לא מדובר בשביתה מלאה אלא בעיצומים.

מיכאל איתן: העיצומים מתבטאים בכך שהמצילים עובדים רק בין השעות 07:00 עד 14:00.

מיכאל איתן: זה מתבצע רק במספר השעות, ולא לאורך כל חופי הארץ.

מיכאל איתן: הרקע לעיצומים הללו, לפי הידוע למשרד הפנים ועל-פי המידע שהועבר אלי: בקשת המצילים להכיר בשעות הנוספות, מעבר לשעות הרגילות שלהם, כהכנסות לצורך חישובי הפנסיה שלהם.

מיכאל איתן: למשרד הפנים עצמו – גם את זה חשוב להסביר לחברי הכנסת – אין מעמד בסכסוך הזה; הצדדים בסכסוך הם מצד אחד השלטון המקומי, אותן רשויות מקומיות שמעסיקות את המצילים, ומצד שני – המצילים עצמם.

מיכאל איתן: בהחלט, מדובר בשירות חיוני לציבור, ואולי צריך גם לחשוב, מצד אחד, מה צריכה להיות מידת הזכות והיקף השביתה בשירותים חיוניים כאלה, ואם לא ניתן למצוא איזה מנגנון של בוררות חובה בשירותים חיוניים, על כל ההשלכות של מנגנון כזה, ומצד שני – זכות השביתה.

מיכאל איתן: אני רוצה לציין, שמשרד הפנים הורה לרשויות המקומיות שבהן מתקיימים העיצומים האלה – – –

מוחמד ברכה: צריך להיענות לדרישות של המצילים – – –

מיכאל איתן: מה לעשות?

מוחמד ברכה: להיענות לדרישות שלהם.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, לנו תמיד קל להיענות ולהיענות ולהיענות.

מיכאל איתן: כאשר נענים – מישהו משלם את זה.

מיכאל איתן: יכול להיות שבאותה רשות מקומית שצריכה לתת שיעור עזר לתלמיד ייענו לתביעה ויצטרכו לבטל שיעור עזר לתלמיד חלש.

מוחמד ברכה: – – – אולי אפשר לצמצם איזו התנחלות.

מיכאל איתן: לא ניכנס לזה כרגע, אבל הרעיון ברור: יש כאן סכסוך עבודה.

מיכאל איתן: הצדק נמצא כנראה באיזה מקום באמצע.

מיכאל איתן: מצד אחד, לא יכול להיות שאדם המופקד על שירות חיוני, רק כיוון שהוא מופקד על שירות חיוני, ההיענות לתביעותיו תהיה אוטומטית, ללא שום יכולת בקרה.

מיכאל איתן: מצד שני, בהחלט צריך לכבד גם את זכות העובדים להגן על זכויותיהם.

מיכאל איתן: הבעיה הזאת לא נולדה היום והיא לא תיפתר כאן היום, אבל אולי כדאי לתת עליה את הדעת.

מיכאל איתן: אני רוצה לסכם.

מיכאל איתן: משרד הפנים הורה לרשויות המקומיות שבהן מתקיימים העיצומים לשלוח לחופים מפקחים שימנעו כניסת מתרחצים למים בשעות שבהן שירותי ההצלה אינם פועלים.

מיכאל איתן: אבל – אני רוצה אולי להדהים את חברי הבית – כשביקשתי את הסטטיסטיקה ואת הנתונים, מסתבר שדווקא בתקופת העיצומים הזאת, שיעור מקרי הטביעה יותר נמוך.

אברהם יחזקאל: – – –

שמעון פרס: לא שוחים, לא טובעים.

מיכאל איתן: נדמה לי שאנשים שוחים למרות הכול.

מיכאל איתן: אני רק רוצה לתת לכם את הנתונים, ובזאת אסיים.

מיכאל איתן: כשאנחנו מתייחסים לתקופה שבה מדובר, הכוונה היא מתחילת עונת הרחצה, ראש חודש אייר, בערך סוף חודש אפריל, כמה ימים לפני יום העצמאות, כאשר תביאו בחשבון שהעונה מסתיימת בסוף סוכות – כחמישה-שישה חודשים, ובשנה ממוצעת יש לנו כ-50 מקרי טביעה.

מיכאל איתן: בתקופה המקבילה, כלומר מראש חודש אייר ועד לפני יומיים – הנתונים נכונים עד לפני יומיים – השנה טבעו 12 איש בלבד, וזה כולל את תקופת העיצומים של שבעה שבועות.

אברהם יחזקאל: מה אתה אומר?

אברהם יחזקאל: כמו שאמר היושב-ראש: לא שוחים, לא טובעים.

מיכאל איתן: כפי שאמרתי, בתקופה זו טבעו 12 בני אדם.

מיכאל איתן: בתקופה המקבילה בשנת 1998 – 13; ב-1997 – 21; ב-1996 – 13, וב-1995 – 16 איש טבעו.

מיכאל איתן: מובן שאנחנו מצרים על כך.

מיכאל איתן: כל המאבד נפש אחת כאילו איבד עולם מלא, והסטטיסטיקה, עם כל הכבוד שאנחנו נותנים לה, לא יכולה לבוא במקום המשך הדאגה לכך שאפילו נפש אחת לא נאבד.

מיכאל איתן: אני בהחלט מציע שהכנסת תדון בנושא באחת מוועדותיה ותבחן גם את ההצעה שאני העליתי בדבר בוררות חובה בשירותים חיוניים.

מיכאל איתן: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אבי יחזקאל, ועדה או מליאה?

אברהם יחזקאל: ועדה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אמנון כהן?

אמנון כהן: ועדה.

שמעון פרס: יש רק הצעה אחת: להעביר את הנושא לדיון בוועדה.

שמעון פרס: מי בעד?

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

שמעון פרס: ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה להעביר את הנושא לוועדה נתקבלה.

שמעון פרס: אני רוצה להודיע לחברי הכנסת, שהישיבות בשבוע הבא תתקיימנה כרגיל: בימים ב' וג' בשעה 16:00 וביום ד' בשעה 11:00.

שמעון פרס: ישיבה זו נעולה.