ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 34, 1999-10-18 00:00

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, היום יום שני, ח' בחשוון התש"ס, 18 באוקטובר 1999.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, בסוף השבוע הלך לעולמו, בשיבה טובה, הרב, דוקטור, השר וחבר הכנסת יוסף בורג.

ראובן ריבלין: אבקש מחברי הבית לכבד את זכרו בדקת דומייה.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: ) חברי הכנסת, דמותו של ד"ר בורג מלווה את הציבוריות, את הפוליטיקה ואת עשיית ההיסטוריה במדינת ישראל מאז היווסדה ועד היום.

ראובן ריבלין: ד"ר בורג היה חבר מסדר המייסדים של מדינת ישראל, אותו דור נפילים שאנו מתרפקים עליו, ויותר ויותר, ככל שהולך ופוחת הדור.

ראובן ריבלין: ד"ר בורג, זיכרונו לברכה, היה חבר כנסת כמעט מיום שנוסדה, שר בממשלה במשך עשרות שנים ואחת מן הדמויות המרכזיות על במת עשיית ההיסטוריה הציונית.

ראובן ריבלין: תחילה באירופה, כפעיל עלייה בגרמניה, ממש על סף תהום השואה, ואף לאחריה, ועד לתפקידי המפתח שמילא במדינת ישראל ובמוסדות העם היהודי, ממש עד יום מותו.

ראובן ריבלין: ד"ר בורג, כאחד מחבריו של אותו מסדר מייסדים, היה אף הוא שליח ציבור בכל רמ"ח איבריו.

ראובן ריבלין: שליח ציבור, שראה את שליחותו ואת שולחיו כעיקר, ומכיוון שכך, היה בו השילוב, שכמעט אינו מוכר לנו עוד היום, של אחריות וענווה, המשמשות יחד בערבוביה; של הכרת חשיבות משימתו הציבורית מחד גיסא, ויכולת ביקורת עצמית, חריפה ככל שתהיה, מאידך גיסא.

ראובן ריבלין: השבוע אמר עליו אחד ממוקירי זכרו הרבים, כי היה איש הסינתזה.

ראובן ריבלין: ואכן, ד"ר בורג, יותר מכול, סימל בחייו, בדמותו המורכבת, בסגנונו וגם בתאריו, רב ודוקטור, את הדבר שגם האמין בו ביותר: את השילוב, שאין בו כל סתירה, של רב ושל תלמיד חכם, שמילא כרסו בש"ס ופוסקים ולמדנותו היתה מסימני ההיכר הבולטים ביותר באישיותו מחד גיסא, ומאידך גיסא, של הדוקטור, בן-בית בתרבות המערבית, איש אשכולות אמיתי, שידיו רב לו בחוכמת העמים, בלשונות ובמדעים.

ראובן ריבלין: איש אשר כל הווייתו היתה ממש חלון ראווה לאידיאולוגיה של תורה עם דרך-ארץ, אותה סינרגיה מבית-המדרש של הרב שמשון רפאל הירש, או הרב יוסף דב סולובייצ'יק.

ראובן ריבלין: בטוחני, כי במיוחד בני ירושלים עירי ואותם בני ירושלים הוותיקים, אם הם באים מרחביה הייקית, או אפילו ממאה-שערים או משערי-חסד, יודעים היום כי אבד לא רק מנהיג מדיני ופוליטי, לא רק אדם הספוג בתרבותה של אירופה, אלא גם – ואולי בראש ובראשונה – תלמיד חכם, איש האמונה וההלכה.

ראובן ריבלין: חבל על דאבדין.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – זכות התנגדות), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תגמול מיוחד לחיילי מילואים קרביים), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – בוררות חובה בשירות הציבורי), התש"ס–1999, מאת חברי הכנסת אביגדור ליברמן, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואליעזר כהן; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – מוסד מוכר לא מתוקצב), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אמנון רובינשטיין; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון – קנס מינימום), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אמנון רובינשטיין; הצעת חוק להרחבת מקורות המים בישראל באמצעות הקמת מפעלים להתפלת מי ים, התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון – הרחבת סמכות למתן צווי ניקוי), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אמנון רובינשטיין; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – תחילת הסכם קיבוצי), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק פרסום מותר לבעלי מקצועות חופשיים, התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק המפלגות (תיקון – מינוי מנהלים כלליים), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק חובת פרסום זהות המפרסם מודעה, התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק המפלגות (תיקון – חובת קיום בחירות מקדימות), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב] (תיקון – אחוז חסימה), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק בנייה לזכאים, התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום קצבת זיקנה לשוהים מחוץ לישראל), התש"ס–1999, מאת חברי הכנסת יוסי כץ, ראובן ריבלין, אברהם פורז ודוד אזולאי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת זיקנה למבוטח משתכר), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אמנון רובינשטיין; הצעת חוק זכויות קורבנות עבירה, התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת יעל דיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – חקירת מקרי התאבדות),

א' האן: התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק העונשין (תיקון – השארת ילד), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק פיצוי מפוני יהודה, שומרון, חבל-עזה ורמת-הגולן, התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הלוואות לסטודנטים למימון שכר לימוד, התש"ס–1999, מאת חברי הכנסת אמנון רובינשטיין, נעמי חזן וענת מאור; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פרסום שם חשוד), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת חיים דרוקמן; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (ביצוע הוצאת מעוקלים מחצרים בנוכחות קטין), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת זכויות אלמן ואלמנה), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק רשות הנמלים והרכבות (תיקון – מועצת הרשות), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – שפת החוזה), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת גובה קצבת זיקנה לשכר מינימום), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון – השוואת תנאים לבעלי דרגת נכות קלה), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7) (תיקון – הרחבת תחולה), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – רכב מנועי פרטי), התש"ס–1999, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, תמר גוז'נסקי ועסאם מח'ול; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – עקרונות ההפרטה), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אמנון רובינשטיין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הגבלת תקופת כהונת ראש רשות), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – חשוד בעבירות ביטחון), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת רחבעם זאבי; הצעת חוק חקירת חשודים בעבירות ביטחון והרשעתם (תיקוני חקיקה),

א' האן: התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת רחבעם זאבי; הצעת חוק לימוד חינם (תיקון – הקמת בתי-ספר תיכון עיוניים), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (סייגים להעסקה בשל קרבה משפחתית), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הסעד (טיפול במפגרים) (תיקון – סידור חוץ-ביתי וסידור יומי), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – הורה יחיד), התש"ס–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק הגנת שכר (תיקון – ביטול ניכויים מותרים), התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה החרדית), התש"ס–1999, מאת חברי הכנסת משה גפני ויובל שטייניץ; הצעת חוק טיפול בתלונה על עובד חינוך שפגע בילד, התש"ס–1999, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב.

א' האן: כמו-כן הונחה החלטת ועדת הכספים לגבי צו היטלי סחר (היטל בטחה על ייבוא טובין להגנה על הייצור המקומי) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1999.

א' האן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: המהווה, כשלב ראשון, פגיעה בהתיישבות כולה

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לסדר-היום: הצעות סיעת הליכוד והאיחוד הלאומי להביע אי-אמון בראש הממשלה.

ראובן ריבלין: הצעת הליכוד – בשל פינוי המאחזים.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת אריאל שרון.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, טוב עשה ראש הממשלה שקיבל את תביעת המחנה הלאומי, אלה שבקואליציה ואלה שבאופוזיציה, ושל מועצת יש"ע, ובחן שוב את חיוניותם של המאחזים שאותם הורה לפנות יום-יומיים מוקדם יותר.

אריאל שרון: כתוצאה מבדיקה זו החליט ראש הממשלה להשאיר כמה מן החשובים שבהם, כמו הר-חרשה, כמו זה הנישא מעל לעלי ואחרים.

אריאל שרון: לו היתה זו ממשלה שקולה יותר, מראש לא היתה מסתבכת.

אריאל שרון: טוב עשה ראש הממשלה שחזר בו.

אריאל שרון: אחר כך, כתוצאה מלחץ ושכנוע חזר בו, לכן לא מגיע אמון לממשלה הזאת.

אריאל שרון: טוב שנמנע עימות – בימים שצריך אחדות בעם, כדי לעמוד מול סכנות וכדי לקדם נושאי פנים, עימות כזה יכול היה רק להרבות פירוד ולהחליש את ישראל.

אריאל שרון: על כך אני שמח.

אריאל שרון: נכון, יש בממשלה אנשים שמשתוקקים לעימות, ולא יחסכו מפיהם חרפות וגידופים כדי לנסות ולגרור את המחנה הלאומי להתכתשות, אבל הם לא יצליחו.

אריאל שרון: האחריות שלנו גדולה יותר משל אלה המקשטים עצמם בתארים של הישראלי היפה, ומסיתים.

אריאל שרון: אלה הפועלים ללא ליאות להחלשת כוח עמידתה של ישראל, לא תצליחו.

אריאל שרון: אנחנו אחראיים מכם.

אריאל שרון: אבל עצם ההחלטה לפנות מאחזים, לקול תשואות הפלסטינים, כשיעור במשמעת בכיתה ג', בנוסח: תצאו, תעמדו בפינה, תגישו ניירות מסודרים ואז תחזרו, בלי לבחון פעם אחת ברצינות מה מטרת המאחזים האלה, למה נועדו וכיצד יתרמו לפחות חיכוך בעתיד וליצירת אווירה נוחה יותר בהמשך התהליך – על כך מגיע אי-אמון, ולא פחות מכך.

טלב אלסאנע: זה על-פי הקריאה שלך: רוצו ותפסו גבעות; אז תפסו גבעות.

אריאל שרון: למה החליטה הממשלה בזמנה – הממשלה שלנו – להקים מאחזים על ראשי הגבעות?

אריאל שרון: האם זה היה מקרי, קפריזה של מישהו?

אריאל שרון: – –

טלב אלסאנע: נכון.

אריאל שרון: – – רצון להתחכם?

אריאל שרון: לא ולא.

אריאל שרון: המאחזים בראש הגבעות נועדו לאפשר ליישובים היהודיים שהוקמו על-ידי ממשלות המערך והליכוד, מאז מלחמת ששת הימים, באזורים שנועדו להיות אזורי ביטחון בכל הסדר בשליטתנו, לחיות בביטחון, גם כשהתהליך המדיני יתקדם.

אריאל שרון: וכי מעלה מישהו מכם את האפשרות שיישוב יהודי יחיה בתחתית הגבעה כשמעליו ישבו פלסטינים מזוינים בנשק בלתי חוקי, שעל מסירתו לפי הסכם-וואי כבר ויתרה הממשלה?

אריאל שרון: הרי הדבר יגרום לחיכוך יומיומי.

אריאל שרון: האם חשבתם לרגע, שבימים של מתיחות – וייתכן שיהיו כאלה – מהיישובים ביש"ע, שהם רצועת הביטחון החיונית של ישראל, עלולה להימנע נסיעה בכבישים הרגילים?

אריאל שרון: גם היום הנסיעה בחברון, ברמאללה ובשכם איננה אפשרית, אף שלפי ההסכם הדבר אפשרי, ואנחנו יודעים בדיוק מה יקרה לאזרח ישראלי שינוע בצירים האלה.

אריאל שרון: ולכן, הכרחי לחבר את היישובים האלה בדרכים לעת חירום אל צירים עורפיים שיהיו תמיד בשליטתנו, כמו חיבור אלון-מורה, איתמר, יישובי גוש שילה, לציר-אלון, הנמצא ממזרח להם, ציר שיהיה תמיד בשליטתנו.

אריאל שרון: ואם לא נשב על צירים אלה בכמה נקודות שולטות, מי יגן עליהם?

אריאל שרון: ערפאת, חוואתמה, אנשיו של ג'ורג' חבש, או אולי אנשי "הג'יהאד האסלאמי", שיצאו לפני כמה ימים להירשם לאוניברסיטה, ולפתע נעלמו?

אריאל שרון: אולי הם יאבטחו את הצירים, אולי הם ישמרו על היישובים.

אריאל שרון: על זה כמובן לא חשבתם.

אריאל שרון: אף שהשלום חשוב לכולנו – כולנו רוצים שלום, ההבדל בין המחנה הלאומי לשמאל הוא בכך שהשמאל רוצה שלום בכל מחיר והמחנה הלאומי אינו מוכן לשלם בעד שלום במחיר סיכון ביטחונה של ישראל.

אריאל שרון: המחנה הלאומי רוצה שלום לדורות לישראל.

אריאל שרון: לישראל חשוב, לשמאל חשוב תאריך היעד, בבחינת: אמרנו – תאריך שממנו לא נזוז, ולעזאזל העובדות בשטח.

אריאל שרון: אמרנו, קבענו, החלטנו – אתם מדקלמים.

אריאל שרון: השאלה לא אם אמרתם, השאלה מה אמרתם.

אריאל שרון: ניסיתם להציג אותנו, או חלק מאתנו, כמפירי חוק.

אריאל שרון: נכשלתם.

אריאל שרון: אנחנו בעד שמירת החוק, עד תום, ולגבי כולם.

אריאל שרון: אתם – ואני פונה לממשלה: אתם אלה שמופקדים על החוק כיום, ואני מקווה לזמן קצר.

אריאל שרון: אתם אלה שאינם עומדים על כך שהחוק ייושם לגבי כולם.

אריאל שרון: ייתכן שהממשלה רוצה לעשות מחווה לערפאת, לשיטתה, ולעשות ויתור נוסף, אבל היכן החוכמה המדינית?

אריאל שרון: הרי עדיין לא קיבלתם מאומה.

אריאל שרון: הרי זאת ממשלה שנותנת.

אריאל שרון: לפני ישראל מאבק קשה על הסדרי הקבע.

אריאל שרון: מדוע לא שמרתם על הקלף הזה, לתפיסתכם – אני מתנגד לפינוי, אבל לתפיסתכם – לשלב הבא?

אריאל שרון: על כל זה מגיע לכם אי-אמון, אבל לא רק על זה.

אריאל שרון: את הסטודנטים הולכתם שולל, את בעיית ילדי הגן מגיל שלוש – –

אחמד טיבי: מכרתם להם פיצות.

אריאל שרון: – – לא פתרתם.

אריאל שרון: הנכים שובתים כאן לידנו, זו שביתה שהיא חרפה לכל ממשלה, ואתם באטימות

אריאל שרון: כם אינכם פותרים את בעיותיהם.

אריאל שרון: כל מה שהם מבקשים זה לחיות חיים פעילים ולהשתתף ביצירה בישראל, ואתם מונעים זאת מהם.

אריאל שרון: קריית-שמונה ומצפה-רמון נאנקות.

אריאל שרון: אני נזעקתי לפני זמן-מה, כאיש הנגב, והתקשרתי בעניין המתפרה במצפה-רמון ללשכת ראש הממשלה ותבעתי – – –

אופיר פינס-פז: אולי תמכור את הבית שלך – – – ירושלים – – – קצת יותר כסף – – –

אחמד טיבי: – – – מיליון שקל.

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הבנו את ההערה, בהחלט.

קריאות: – – –

אריאל שרון: נזעקתי כאיש הנגב והתקשרתי בעניין המתפרה במצפה-רמון ללשכת ראש הממשלה, ותבעתי לעצור את הפיטורים.

אריאל שרון: היתה לי הזכות בזמני להקים את המתפרה הזאת, כשר התעשייה.

אריאל שרון: הביורוקרטיה משתוללת, בעניין האבטלה לא עשיתם מאומה, הקטל בכבישים גובר, האלימות במשפחה, הפגיעות בילדים, האונס – בכל אלה הגעתם לשיאים – –

חוסניה ג'בארה: – – –

אריאל שרון: – – הגנבות מיישובי הספר נמשכות – רבבות מכוניות, טרקטורים, בעלי חיים נשדדים, בתי-מרקחת שלמים מועברים אל תחומי הרשות הפלסטינית, ואתם – הממשלה הזאת – אתם שותקים וממשיכים להעביר כספים לרשות הפלסטינית, והמתיישבים חוששים להגן על עצמם, וזה בעיניכם שמירת החוק.

אריאל שרון: הקרע בין דתיים לחילונים, וביניהם לבין חרדים, גובר, והשנאה הפנימית, פרי היות הממשלה הזאת ממשלה של כולם, מפעפעת.

אריאל שרון: ואתם מרוצים מעצמכם.

אריאל שרון: ובעניין תוכן החינוך – נמשך הכרסום בהרגשת הזכות היהודית המלאה על ארץ-ישראל, ועולים ספקות.

אריאל שרון: על כל אלה אתם ראויים לאי-אמון.

אריאל שרון: ובעניין המדיני – בכך שאינכם אומרים בבירור מה ישראל רוצה, מה הם הקווים האדומים שלה, בכך שאתם מגמגמים ואינכם אומרים: עד כאן, זה הקו האדום שלנו ואליו נהיה מוכנים להגיע, ורק בתנאים כאלה ואחרים; בכך אתם מחלישים את ידידי ישראל בקונגרס ואת הארגונים היהודיים.

אריאל שרון: הם במבוכה, הם מבולבלים, אינם יודעים מה ישראל רוצה.

אריאל שרון: גם על כך אתם לא ראויים לאמון.

אריאל שרון: אם לא נבהיר מהו הקו האחרון שלנו, שממנו לא נזוז, ושום לחץ ושום סנקציה לא יזיזונו מעמדתנו, יימשך הלחץ וישראל תאבד את נכסיה כולם.

אריאל שרון: על עניין ביטחונה של ישראל אפשר להשיג תמיכה בארצות-הברית, ואז שום אדמיניסטרציה לא תוכל לכפות עלינו פתרונות מסוכנים.

אריאל שרון: על זה אפשר להשיג אחדות בעם.

אריאל שרון: אם נדבר מכאן בלשון אחת נוכל להצליח, אחרת הממשלה תמשיך לדלג מתאריך לתאריך, כפי שהיא אוהבת, עד שלא יישאר בידינו מאומה.

אריאל שרון: אני פונה לראש הממשלה: עשה מאמץ להשגת הסכמה בינינו על הקווים האדומים.

אריאל שרון: עוד לפני שנתיים אמרו לי בארצות-הברית, כשביקרתי אצל היועץ לביטחון לאומי – ואלה לא אנשים שרואים את הפתרון כפי שאנחנו רואים – מה נאמר לי שם?

אריאל שרון: – ישראל לא תצליח במשא-ומתן כי אין לכם קו אדום, יש לכם רק קו ורוד.

אריאל שרון: אם היינו עומדים על קווים כאלה, ישראל היתה בהחלט יכולה להצליח, ולא רק בנושאים מדיניים, אלא לא פחות מכך בנושאים חברתיים.

אריאל שרון: בואו נפנה פנימה אל בעיותינו האמיתיות, אז נביא ללכידות בחברה הישראלית ולמילוי שאיפותנו הלאומיות.

אריאל שרון: אני יודע, תגידו מייד: אבל גם אתם לא עשיתם.

אריאל שרון: אני רוצה לתת לכם תשובה: הרי אתם כל יום חוזרים כמקהלה מדברת על כך שאתם טובים יותר.

אריאל שרון: אם אתם טובים יותר – – –

אופיר פינס-פז: מי יותר טובים?

אריאל שרון: בעיקר אתה.

אריאל שרון: אם אתם טובים יותר, תעשו את הדברים האלה, תראו שאתם טובים יותר.

אריאל שרון: בינתיים עוד לא עשיתם שום דבר.

אריאל שרון: ואני רוצה לומר לכם – – –

אופיר פינס-פז: – – – יש"ע – זה משגע אתכם.

אופיר פינס-פז: לכל הצעת האי-אמון שלך אין רגליים ואין ידיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, האם גמרת להעיר את הערתך?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אריאל שרון: מתנועות גסות לא יצא שום דבר – –

זהבה גלאון: מעשה ההתנחלות – – –

אריאל שרון: – – בכלל ממה שאתם עושים לא יוצא שום דבר, יוצא רק מחדל אחרי מחדל.

אריאל שרון: בכל תחום, כל מה שאתם עושים זה מחדל אחרי מחדל.

זהבה גלאון: זה מה שעשיתם כל השנים.

דוד טל: זו ממשלה שלך.

אריאל שרון: ואני רוצה לומר לכם – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת שרון לסיים את דבריו.

אריאל שרון: אנחנו איננו ששים להגיש הצעות אי-אמון.

אריאל שרון: איננו ששים.

אריאל שרון: אני רוצה לומר לכם, אם תעשו כל זאת, אותם דברים שמניתי כאן בפניכם, אני רוצה לומר לכם – תזכו על כך לאמון גם מצדנו.

אריאל שרון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל שרון.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא לנמק את הצעת האיחוד הלאומי חבר הכנסת רחבעם זאבי.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת לומר כל מה שיש להם לומר זה לזה עד תחילת דבריו של חבר הכנסת זאבי.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת רחבעם זאבי קיבל את רשות הדיבור.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, את 100 הימים הראשונים שלו כראש ממשלה חתם אהוד ברק בגזירת הפינוי למאחזים ביהודה ובשומרון, גזירה שתציב אותו בדברי הימים של עמנו לצדם של מושלים נוכרים בארצנו, שהתאנו ליישוב היהודי וכלאו אותו בגטאות כשהוא נחנק בהם ואיננו יכול להגשים את מצוות יישוב הארץ.

רחבעם זאבי: היתה זו מפלגת העבודה בגלגוליה השונים – אחדות העבודה, הפועל הצעיר ומפא"י, וגם תנועת "השומר הצעיר" – שאימצו את הדרך לכיבוש הארץ על-ידי התיישבות בכל רחבי ארץ-ישראל.

רחבעם זאבי: יגאל אלון אמר: "מושג 'כיבוש הארץ' לנחלה ולקניין לעם ישראל היה זהה בתכלית עם 'יישוב הארץ', מאז ייסוד פתח-תקווה ועד ימינו אלה".

רחבעם זאבי: וממשיך יגאל אלון ואומר: "היה זה כיבוש במלוא מובנו של המושג, בין אם נתקלו עלייתה של נקודת יישוב זו או אחרת, או גל התיישבותי זה או אחר, בהתנגדותם הפיזית והמדינית של המנדטור הבריטי וההנהגה הלאומנית הערבית, ובין אם לאו.

רחבעם זאבי: שכן, משמעותו של התהליך ההתיישבותי אחד היה: העברת נקודות חיוניות ואזורים שלמים של הארץ, מבעלות זרה לבעלותו של העם היהודי".

רחבעם זאבי: דברי אלון.

רחבעם זאבי: קדמו ליגאל אלון בהשקפה הזאת מייסדי תנועת הפועלים, כמו ברל כצנלסון, יצחק טבנקין, מאיר יערי וחבריהם.

רחבעם זאבי: אני חונכתי על דברי ברל באשר לתפקידה ולזכותה של תל-חי כיישוב בודד כמעט בקצווי הצפון, שקבע את גבולה המודרני של ארץ-ישראל.

רחבעם זאבי: האם רצונו של ברק לסגור את מפלגת העבודה וליצור תחתה מפלגה חדשה לא נובע מבריחתו המשונה מהשורשים, מהיסודות ומהאושיות של תנועת העבודה ההיסטורית וזכויותיה ביישוב הארץ?

רחבעם זאבי: ברק מתהדר בכך שהוא תלמידו ויורשו של רבין, וכדאי שיעיין בדבריו – דברי רבין כמו: "ייעודה של כל נקודה נוספת הוא ביטחוני וגם התיישבותי.

רחבעם זאבי: לכל נקודה ונקודה בהתיישבות יש חשיבות אסטרטגית".

רחבעם זאבי: דברי רבין.

רחבעם זאבי: כן, אדוני ראש הממשלה שהיה פעם גם אלוף פיקוד המרכז: גם לגבעות שמעל איתמר יש חשיבות אסטרטגית ולא רק טקטית, וגם להר-חרשה וגם לגבעת-חי"ל, וגם לכל המאחזים האחרים.

רחבעם זאבי: לא צריך להיות אלוף או רב-אלוף כדי לראות זאת ולהבין זאת.

רחבעם זאבי: למה זה נסתר מעיניו של רב-אלוף ברק?

רחבעם זאבי: הכיצד זה הוא אומר כי מפעל ההתיישבות קרוב ללבו ומצווה על פינוים של מאחזים חשובים, שחלוצי דורנו נאחזו בהם?

רחבעם זאבי: תאמרו, שברק מתכוון למנוע ולהקטין חיכוך עם ערבים.

רחבעם זאבי: לא מיניה ולא מקצתיה.

רחבעם זאבי: המאחזים קמו בתחומי תוכניות המיתאר של יישובים קיימים, עבורם לא הופקעה אדמה ולא נושל איש משדהו, והם אינם בשכנות ליישובים ערביים, ודווקא הערבים בונים את בתיהם בסמיכות וליד היישובים שלנו ואין מונעים אותם מכך.

רחבעם זאבי: הערבים בונים בצדי הכבישים העוקפים שלנו, ובמהרה יהפכו הכבישים העוקפים לרחובות הראשיים של יישובים ערביים חדשים.

רחבעם זאבי: תאמרו, שברק רוצה להשליט את שלטון החוק ולמנוע את הפרתו.

רחבעם זאבי: חבל ששאיפה כזאת לא עמדה לנגד עיניו כאשר 15 עמותות אספו כספים ומימנו את מסע הבחירות שלו.

רחבעם זאבי: איפה היה אז כיבוד החוק?

רחבעם זאבי: וזכורים דבריה של מבקרת המדינה בזמנם, שאמרה כי העבודה קנתה את השלטון בכסף.

רחבעם זאבי: ואם כיבוד החוק לנגד עיניו של ברק – מדוע מאפשרים את הבנייה הערבית הפרועה בלי רשיונות בכל רחבי הארץ, בישראל הקטנה, בירושלים רבתי ובשטחי יש"ע?

רחבעם זאבי: האם יש חוק אחד ליהודים וחוק אחר לערבים?

רחבעם זאבי: הכיצד זה שהממשלה מעלימה עין מהבנייה הערבית הלא-חוקית וגם על אדמות המדינה?

רחבעם זאבי: אם חסרים אישורים או טפסים כאלה ואחרים להקמת חלק קטן מהמאחזים, הרי זהו תפקידה המובהק של ועדת השרים להתיישבות לזרז את השלמתם, כי היא ועדת שרים להתיישבות ולא ועדת שרים לאנטי-התיישבות, המאזינה להלשנות "שלום עכשיו" ולדברי הסתה של ראש מרצ.

רחבעם זאבי: ומכיוון שהזכרנו את מרצ, הכוללת בתוכה את מפ"ם ואת הקיבוץ הארצי, יהיה זה נכון להגיד, שכל קיבוציה קמו במקומם ולא לצדם של כפרים ערביים בימים יפים של הגשמה ציונית שתנועה זו התברכה בהם.

רחבעם זאבי: מצאנו כתוב במגילת היסוד של רבדים, מתנועת "השומר הצעיר", אשר עלתה על אדמות נחלין, את הדברים הבאים: "לא יוכלו לנו גירושים וגזירות חנק! – – – עם זקוק למולדת.

רחבעם זאבי: שממת הארץ, רק ידינו תפרינה אותך".

רחבעם זאבי: העלייה לרבדים בגוש-עציון היתה ב-1947, אבל גם בשנים קודמות עלו להתיישבות יישובים רבים אחרים, וגם מבני תנועות אחרות, כמו חברי קבוצת "משמר" של חבר הקבוצות, שעלו לאדמות שבט חווארית בעמק-חפר בשנת 1933 ויסדו שם את קבוצת משמר-השרון, וביניהם הוריו של אהוד ברק.

רחבעם זאבי: לא היה אז ברשותם אישור מסודר ומלא של הממשלה, אבל הם עלו, ואליעזר שושני מספר, כי "המועד ומקום ההתיישבות נבחרו בשל הצורך להחזיק באדמות עמק-חפר (ואדי-חווארית), והיה גם מניע ביטחוני".

רחבעם זאבי: הם לא היו תימהונים ומוזרים, וגם לא משיחיים ומפירי חוק מקצועיים.

רחבעם זאבי: הם היו ציונים וחלוצים, וכאלה הם גם הצעירים והצעירות במעון, במצפה-חגית ובמצפה-הראל, שמגשימים בגופם את חלום הדורות ביישוב הארץ בתנאים קשים של דיור, תחבורה וביטחון.

רחבעם זאבי: ההיסטוריה היהודית תריע להם, וממשלת ברק מרעה להם, ואיזו חרפה היא זאת שלכך הגענו.

רחבעם זאבי: אולי כל מה שרצה ברק בתרגיל פירוק המאחזים היא יצירת תקדים של פירוק התנחלויות בהסכמה עם המתנחלים, ואז תמוהה ביותר עמדתה של מועצת יש"ע, שאיננה מבטאת את עמדתם של המתיישבים במאחזים.

רחבעם זאבי: ואולי כל מה שרצה ברק בתרגיל פירוק המאחזים הוא לזרוק עצם לשותפיו במרצ, שיודעים כי זוהי רק עצם, אבל הם זקוקים לה כדי לשמור על חזותם האנטי-התנחלותית ולהמשיך ליהנות ממנעמי השלטון.

רחבעם זאבי: בממשלת ברק מדברים על יישובים יהודיים שיושארו במרחב הפלסטיני.

רחבעם זאבי: על כך כבר אמר ישראל גלילי, ממנהיגי תנועת העבודה: "מעולם לא הגינו בהתיישבות שתישאר בתחומי הריבונות של מדינה אחרת".

רחבעם זאבי: גלילי אמר את זה ביום עיון לזכרו של דדו בשנת 1980, אבל דור ההמשך של תנועת העבודה, בשנת 1999, לא מכיר את המשנה הזאת.

רחבעם זאבי: גלילי גם אמר אז, כי "ישובים קמו ומוקמים גם כמרכיב משולב במאבק על מרחב גבולותיה של המדינה".

רחבעם זאבי: הוא גם אמר: "משהחריף המאבק על גורל עתידה של הארץ, נעשתה ההתיישבות גורם רציני בתהליך המדיני".

רחבעם זאבי: את זה מבינים היום היטב הצעירים והצעירות במאחזים על הגבעות, וחדלו להבין זאת במשרדי הממשלה ובמפלגות.

אבשלום וילן: – – –

רחבעם זאבי: התנועה הציונית לא פירקה יישובים מרצון עד לפינוי סיני, שבו נוצר התקדים המביש והרע של נסיגה ופירוק יישובים.

רחבעם זאבי: כבר בימי תל-חי היו מנהיגים ועסקנים שתבעו נסיגה משם, ואהרן שר, ממגיני תל-חי, אמר אז: "אם ניסוג מהצפון – שוב לא יהיה גבול לנסיגתנו".

רחבעם זאבי: את מה שהבין המתנחל הצעיר אהרן שר לא מבין ראש הממשלה אהוד ברק אחרי 80 שנה, וזה תמוה ומוזר, בלשון המעטה.

רחבעם זאבי: הפיקוד העליון של "ההגנה" ערב מלחמת הקוממיות הורה: "אין לפנות אף יישוב עברי", ואז היינו חלשים וחסרי נשק, צבא יחפנים, אבל עם הכרה ואמונה.

רחבעם זאבי: עכשיו יש לנו צבא גדול וחזק, אבל עם ממשלה תבוסנית וחסרת אמונה.

רחבעם זאבי: כאשר הציעו לבן-גוריון לפנות יישובים בתש"ח כדי לקצר את החזית בנגב, והוא אמר: "אני אומר זאת בדחילו ורחימו, ואני יודע מה קשים ואכזריים הדברים שאומר, כי כל משק הנמצא במצור חייב לדעת שבלי פקודה מגבוה בל יעזוב שום איש חי את משקו".

רחבעם זאבי: ישראל גלילי אמר לאחר שנים רבות על דברי בן-גוריון אלה: "כאן היה מקור של פאתוס, של איתנות, של נאמנות, שהפעימו את המתיישבים ואת צה"ל בכל מלחמות ישראל".

רחבעם זאבי: מה היה אומר גלילי על החלטות ברק לפירוק מאחזים?

רחבעם זאבי: מה היו אומרים עליו האבות המייסדים?

רחבעם זאבי: אני יכול לנחש שהיו אומרים, כי רוממות ארץ-ישראל והביטחון בפיו, חזהו עטור באותות, אבל מעשיו מעידים על חוסר אמונה וחוסר חזון וחוסר ראייה מדינית, וגם התעלמות מוחלטת מהמנטליות ומההתנהגות של אויבינו.

נעמי חזן: חבר הכנסת זאבי.

רחבעם זאבי: אני עוד פחות זמן מקודמי.

נעמי חזן: אני לא ישבתי בראש.

רחבעם זאבי: יש חוק של שוויון שאת דוגלת בו, מפלגתך דוגלת בו.

רחבעם זאבי: יש לי בדיוק עוד שלוש דקות.

נעמי חזן: אבל זה לא יהווה תקדים.

נעמי חזן: אם היושב-ראש הקודם לא הקפיד על הזמן, זה ודאי וודאי לא מחייב אותי.

רחבעם זאבי: אבל באותה ישיבה, באותו נושא, באותו רצף.

רחבעם זאבי: אני אחוד לכם חידה: מי אמר את הדברים הבאים – "האסטרטגיה של בניית ישראל מתייחסת ליישוב הארץ ברצינות לא פחות מאשר לשליטה עליה.

רחבעם זאבי: גבולות בני-הגנה הם קווים המסכמים יישובים באזורי ספר".

רחבעם זאבי: יש כבר פותר?

רחבעם זאבי: אין.

רחבעם זאבי: "התיישבות בשיפוליהם המערביים של הרי שומרון ויהודה, היא שתגאל אותנו מקללת המותניים הצרים של ישראל – – – גורל הארץ נחרץ קודם כול בחולותיה ובהרריה, ורק מתוך כך – ליד שולחנות דיונים בין-לאומיים – – – אסון שאין גדול ממנו – אם נשלים עם הקפאת התנופה בהתיישבות".

רחבעם זאבי: אז מי אמר את הדברים הנכונים האלה?

רחבעם זאבי: לא אחר מאשר שמעון פרס.

רחבעם זאבי: אתם רוצים לבחון אותי?

רחבעם זאבי: בספרו "כעת – מחר", עמודים 48–47.

רחבעם זאבי: אנחנו זועקים לראש הממשלה: אל תעקור נטוע.

רחבעם זאבי: אנחנו רואים בפירוק המאחזים פירוק ביתנו שלנו, ונצא להגן עליהם.

רחבעם זאבי: נתנגד לכך, אבל לא נרים יד על חייל או שוטר יהודי.

רחבעם זאבי: כאשר יפורק המאחז, נשוב אליו בשנית, בחמישית ובעשירית ונבנה אותו מחדש עד שהיושב בקריית בן-גוריון יבין את תורתו ומשנתו של בן-גוריון, ועד שיבין את מצוותו של השם למשה בערבות מואב על ירדן יריחו: "והורשתם את הארץ וישבתם בה כי לכם נתתי את הארץ לרשת אתה.

רחבעם זאבי: והתנחלתם את הארץ".

רחבעם זאבי: ועד שראש הממשלה ברק יבין זאת וינהג כך, אנחנו מביעים אי-אמון בראש הממשלה.

רחבעם זאבי: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת זאבי.

נעמי חזן: אדוני השר חיים רמון ישיב בשם הממשלה.

חיים רמון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ביום חמישי תתכנס הכנסת לישיבת אבל מיוחדת, שבה היא תציין ארבע שנים להירצחו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, זכרו לברכה.

חיים רמון: באופן מדהים, בצירוף מקרים מדאיג, מדאיג עד מאוד, אנחנו שומעים בשבוע הזה קולות ששמענו בחודשים ובשנים אשר קדמו להירצחו של ראש הממשלה יצחק רבין.

ראובן ריבלין: איזה קולות?

גדעון עזרא: אין קולות, אתה ממציא קולות.

אברהם הירשזון: אולי תכתיב לנו מה מותר לומר ומה לא.

נעמי חזן: השר הקשיב קשב רב להצעות האי-אמון.

אבשלום וילן: – – –

ציפי לבני: – – –

נעמי חזן: חברת הכנסת ציפי לבני.

אברהם הירשזון: שר צריך לדבר דברי אמת.

נעמי חזן: חבר הכנסת הירשזון.

אברהם הירשזון: גברתי, מה אנחנו רוצים בסך הכול?

נעמי חזן: הוא לא סיים את המשפט, אז אני לא יודעת עוד למה כוונתו, נשמע.

חיים רמון: קמו אנשים ואמרו בריש גלי באופן חד-משמעי, שהם יחזרו לנהל את המאבק נגד הממשלה הזאת כמו שהם ניהלו את המאבק נגד ממשלתו של יצחק רבין.

חיים רמון: ואני רוצה לומר ולהזכיר למי ששכח ולמי שלא למד דבר, איך נוהל המאבק נגד יצחק רבין.

חיים רמון: בהפגנות מזוויעות, שססמת הקרב שלהן היתה: בדם ואש את רבין נגרש.

אברהם הירשזון: כך היו הססמאות אתמול?

חיים רמון: בדם ואש את רבין נגרש.

רחבעם זאבי: סוכן השב"כ רביב הלך עם ססמה כזאת.

נסים דהן: – – –

חיים רמון: חבר הכנסת זאבי.

חיים רמון: חבר הכנסת דהן.

נסים דהן: הוא צודק.

חיים רמון: חברי הכנסת, אני מוכן, למי שירצה – לכל מי שירצה – לעשות הצגה פרטית או ציבורית של כל סרטי וקטעי הווידיאו, גם של חלק מהיושבים כאן; ואני לא רוצה לצטט שמות, כי מה שציטטתי: "בדם ואש את רבין נגרש", לא היתה הססמה החמורה שבהם.

חיים רמון: אני מציע לכל החברים, לפני שהם מזדעקים, לחשוב עוד דקה.

חיים רמון: האשמות בבגידה, האשמות שיצחק רבין הוא בדיוק כמו פטן, וקבלות השבת – מדי שבת ושבת היתה משמרת שעמדה ליד ביתו – – –

אברהם הירשזון: אתם לא עשיתם את זה למנחם בגין?

אברהם הירשזון: שתיתם את דמו של בגין.

רחבעם זאבי: – – –

חיים רמון: לא, לא האשמתי אף אחד מהיושבים כאן.

נעמי חזן: חבר הכנסת זאבי.

אברהם הירשזון: שתו את דמו יום-יום.

נעמי חזן: חבר הכנסת הירשזון.

חיים רמון: אמרתי איזה קולות נשמעים, מי משמיע אותם, והם קיימים.

חיים רמון: ומה שאני מצפה זה, שאף אחד לא יגן עליהם, אלא יגנה אותם, את כל הקולות הללו.

גדעון עזרא: תעצור אותם.

חיים רמון: את מה שלא עשינו בעבר, זה מה שאני מצפה מכם.

חיים רמון: למה אתם מגינים עליהם?

גדעון עזרא: תעצור אותם.

חיים רמון: למה אתם מגינים עליהם?

אברהם הירשזון: במה אתה מאשים אותנו?

אברהם הירשזון: תגיד במה אתה מאשים אותנו.

חיים רמון: בהגנה עליהם.

גדעון עזרא: תעצור את כל מי – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת גדעון עזרא, אם אתה בדרכך החוצה, עשה זאת.

נעמי חזן: תודה לך.

נעמי חזן: ואם אתה רוצה לקרוא קריאות ביניים – אז תשב.

ראובן ריבלין: – – –

חיים רמון: חס וחלילה.

חיים רמון: אני מצפה, שכל איש ציבור, אשר שומע מישהו שבא ואומר שהוא מתכוון לנקוט את דרך הפעולה שקדמה לרצח רבין ולפעול באותן שיטות – אני מצפה רק לדבר אחד – שיגנה זאת ויפעל נגד השיטות האלה; זה הכול, לא שום דבר אחר.

מיכאל קליינר: רגע, אסור להתנגד לכם?

מיכאל קליינר: אסור להפגין?

מיכאל קליינר: על מה אתה מדבר?

חיים רמון: חבר הכנסת קליינר, לא רק שמותר, אלא כל מי שמרגיש שהממשלה הזאת טועה – חובתו על-פי כל כללי החוק ועל-פי כל כללי הדמוקרטיה להתנגד להחלטות ממשלה.

חיים רמון: מדינת ישראל מאפשרת חופש מלא, חופש התבטאות מלא.

ראובן ריבלין: רק הדרכה, תדריך אותי.

חיים רמון: אני מבקש שאתם לא תפריעו לי.

חיים רמון: אני לא מבקש להדריך אותך.

ראובן ריבלין: האם אני צריך לסגת מעמדותי?

ראובן ריבלין: מדעותי?

חיים רמון: חס וחלילה.

נעמי חזן: חבר הכנסת ריבלין.

חיים רמון: חס וחלילה.

חיים רמון: מה שאני מבקש ממך ומה שאני מבקש מכל איש ציבור זה לעמוד על עמדותיו ולהילחם למענן בכל הדרכים הדמוקרטיות והחוקיות אשר המשטר הדמוקרטי בישראל מאפשר.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

חיים רמון: מה שאני מצפה ממך, חבר הכנסת ריבלין, זה לפעול נגד כל מי שבא ואומר, שהוא יפעל בניגוד לחוק, למרות הוראות חוקיות של ממשלה נבחרת, ושהוא יפר אותן בריש גלי שוב ושוב ושוב, כפי ששמעתי רק לפני עשר דקות מפיו של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

רחבעם זאבי: ככה אמרתי?

חיים רמון: אמרת, שגם אם יפונו המאחזים הללו על-ידי ממשלה נבחרת באופן חוקי, שוב ושוב, בניגוד לחוק, אתה תקים, אתה תתמוך, והם יוקמו מחדש.

חיים רמון: רק לפני שתי דקות אמרת את זה.

רחבעם זאבי: נו?

רחבעם זאבי: מה פה לא בסדר?

חיים רמון: זאת כל הבעיה.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, זה בסדר?

חיים רמון: שבניגוד לחוק, בניגוד למה שממשלה חוקית ונבחרת אומרת, הוא יפר את החוק בריש גלי?

רחבעם זאבי: לתעשייה האווירית מותר?

רחבעם זאבי: לי מותר להפגין – – –

מיכאל קליינר: שר החינוך של ממשלת ישראל – – –

חיים רמון: חברי הכנסת, אני קורא לכם, לכולכם.

נעמי חזן: חבר הכנסת קליינר.

אבשלום וילן: תפיקו לקח – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת וילן.

מיכאל קליינר: שר החינוך אמר, שאם חלילה יפגעו בערבים, הוא יפר את החוק.

אופיר פינס-פז: – – –

מיכאל קליינר: – – –

אבשלום וילן: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת וילן, אתה לא עוזר.

רחבעם זאבי: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת זאבי, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

חיים רמון: אנחנו עומדים בפני תקופה לא פשוטה.

חיים רמון: תהיינה הכרעות קשות, בעייתיות, הרבה יותר קשות מההחלטה בנושא המאחזים.

חיים רמון: מצווה על כולנו, בוודאי בדיוק בשבוע שבו אנחנו מציינים את רצח רבין, לנהל את העימות, את הוויכוח הזה בכל עוזו, בכל תוקפו; כל אחד תוך עמידה על אמונתו; כל אחד מתוך אמונה שלמה, שהוא משרת בכך את עם ישראל ולא אף אחד אחר, כמו שיש יותר מרמיזות.

חיים רמון: אף אחד לא מגרש יהודים מארץ-ישראל.

חיים רמון: יש ויכוח נוקב על השאלה, איך נחיה בארץ-ישראל.

חיים רמון: זה הוויכוח, ויש שתי עמדות לגיטימיות, ויש רק דרך אחת שבה ניתן להכריע ביניהן – דרך הבוחר, דרך הקלפי.

חיים רמון: והבוחר אמר את דברו אך לפני ארבעה חודשים, והוא ידע בדיוק בעד מי הוא מצביע.

יהושע מצא: מה עם העמותות של ברק?

חיים רמון: הוא אמר בדיוק בעד מי הוא מצביע.

אבשלום וילן: – – –

חיים רמון: אמרנו לבוחר, שרוב המתנחלים, אבל לא כל ההתנחלויות, יישארו בריבונות ישראל.

יהושע מצא: מה עם העמותות של ברק?

חיים רמון: לא אמרנו מעבר לזה.

חיים רמון: והציבור ידע, והציבור הכריע בניגוד לעמדתכם, בניגוד לדעתכם.

חיים רמון: אני מציע לכולם לכבד את פסק-דין הבוחר, ולא שמיעוט יכפה את דעתו על הרוב.

יהושע מצא: מה עם העמותות של ברק?

אבשלום וילן: – – –

יהושע מצא: שטות גדולה מזו לא יכולת להשמיע?

נעמי חזן: סיימתם עם ההאשמות ההדדיות?

נעמי חזן: אני מודה לכם.

ציפי לבני: – – –

נעמי חזן: חברת הכנסת לבני, לא שומעים אותך טוב, חבל על הכוח.

יהושע מצא: אנחנו רוצים תשובה על העמותות של ברק, זה הציבור קבע.

חיים רמון: חברי הכנסת, אני רוצה לבוא ולומר, שהמאחזים שהוקמו, בניגוד לדברי יושב-ראש האופוזיציה דהיום והשר שרון בממשלת נתניהו, הוקמו בניגוד מוחלט למדיניות ממשלת ישראל, כפי שבאה לידי ביטוי בדבריו ובהצהרותיו של בנימין נתניהו ראש הממשלה.

חיים רמון: בתאריך 6 באוגוסט 1998 אומר ראש הממשלה לעיתון "גלובס", כי הוא מתנגד להקמת התנחלויות חדשות.

חיים רמון: בתאריך 12 בספטמבר 1998 אומר ראש הממשלה נתניהו, כי הוא לא יאשר הקמת יישובים חדשים ביש"ע – "ידיעות אחרונות", בריאיון לשמעון שיפר.

חיים רמון: בתאריך 18 בספטמבר 1998, בריאיון לעיתון "מקור ראשון", אומר ראש הממשלה: אין לנו מדיניות לבנות יישובים חדשים.

חיים רמון: אנחנו חושבים שיש די מקום להרחבת היישובים והגדלת האוכלוסייה בגבול הטבעי של היישובים הקיימים.

ראובן ריבלין: במאחזים האלה היינו ביום חמישי.

ראובן ריבלין: אפשר לומר שזה הגבול הטבעי שלנו.

חיים רמון: תיכף אדבר על הגבול הטבעי.

חיים רמון: ב-10 במרס 1998 כותב שגריר ישראל בארצות-הברית לנשיא ארצות-הברית בשם ראש הממשלה: "כבוד הנשיא, נתבקשתי על-ידי ראש הממשלה נתניהו להעביר אליך את ההודעה הבאה: אנו מוכנים לנקוט צעדים בוני אמון לתקופה מוסכמת במהלך המשא-ומתן על הסדרי הקבע.

חיים רמון: לא יהיו התנחלויות חדשות.

חיים רמון: התנחלויות קיימות יוגבלו לצמיחה טבעית בשטחים גובלים או צמודים".

חיים רמון: 42 מאחזים, 42 התנחלויות חדשות הוקמו תוך מרמה, אחיזת עיניים של הציבור בארץ ומנהיגי העולם כולו.

רחבעם זאבי: למה אתם לא מורידים אותם?

חיים רמון: כל הנקודות – אני מחזיק את הטבלה שנעשתה על-ידי אנשי מערכת הביטחון – משמעות ביטחונית בין נקודה מרוחקת לבין חיכוך הדורש אבטחה מיוחדת.

חיים רמון: כל המסמך הזה כולו נעשה על-ידי אנשי מערכת הביטחון.

חיים רמון: ואתם מספרים לנו בהגשת האי-אמון, חבר הכנסת שרון, כמה המאחזים האלה חיוניים לביטחון היישובים.

חיים רמון: איפה הייתם?

חיים רמון: שוב אתם נושאים את שם הביטחון לשווא?

חיים רמון: שוב אתם יודעים שהמאחזים האלה מיועדים לדבר אחד בלבד – לא לביטחון ולא לשום דבר אחר, אלא ליצור מציאות שלא מאפשרת פשרה טריטוריאלית והפרדה בין העם היהודי לעם הפלסטיני.

חיים רמון: זה מיועד לכפות על רוב העם את העמדות של מיעוט קטן של ארץ-ישראל השלמה.

חיים רמון: אך ורק לשם כך מיועדים המאחזים הללו, לא לשום דבר ביטחוני.

חיים רמון: אל תישאו את שם הביטחון לשווא.

חיים רמון: תהיו גאים במה שאתם עושים.

חיים רמון: אל תשקרו, תגידו, הייתם בשלטון, היתה לכם כל הסמכות להקים התנחלויות חדשות.

ראובן ריבלין: אדוני השר, למה ראש הממשלה חזר בו?

חיים רמון: אל תפריע לי.

חיים רמון: היה לכם רוב, יכולתם לעשות מה שרציתם.

חיים רמון: הסתרתם מפני העם, אחזתם את עיניו, רימיתם אותו, ובמחשכים.

חיים רמון: לא בניתם באופן חוקי.

חיים רמון: הקמתם 42 מאחזים, שכולם מיועדים באופן ברור למנוע כל תהליך שלום ופשרה של מה שדוד בן-גוריון, שציטטת – – –

רחבעם זאבי: למה לא מורידים את כל המאחזים?

חיים רמון: גם לזה אגיע.

חיים רמון: ואמר כאן מעל הדוכן, לא זה, אבל דוכן הכנסת, שאין ברירה אלא צריך לבחור בין חלוקת הארץ לבין – – –

אברהם הירשזון: אתה מאמין למה שאתה אומר?

מיכאל קליינר: אדוני השר ראה מאחז אחד?

מיכאל קליינר: מדובר בגבעות שולטות.

חיים רמון: אף ממשלת ישראל הקודמת אמרה שהיא מתנגדת להקמת היאחזויות חדשות.

חיים רמון: היא אמרה, היא סיפרה.

חיים רמון: מה, אתם מתביישים בזה?

חיים רמון: אם זה כל כך ביטחוני – איך אמרת, חבר הכנסת שרון, כל מאחז הוא חיוני לביטחון, כל אחד מהם – למה לא באתם לציבור וניסיתם לשכנע אותו בריש גלי, על השולחן?

חיים רמון: לא כגנבים בלילה בונים את ביטחונה של מדינת ישראל.

חיים רמון: הלוא אתם יודעים שזה לא נכון.

חיים רמון: ידעתם שזה שקר וכזב.

חיים רמון: ביד אחת דיברתם על תהליך שלום וביד השנייה עשיתם הכול על מנת להרוס אותו ועל מנת למנוע אותו.

חיים רמון: זה מה שהיה.

חיים רמון: אנחנו הגענו למציאות – ופה אני רוצה להשיב לך, חבר הכנסת רחבעם זאבי.

חיים רמון: אנחנו מכבדים מעשים של ממשלה קודמת שנעשו, ולצערנו, הם נעשו ואיננו יכולים להתכחש למה שעשתה ממשלה קודמת.

חיים רמון: אנחנו מכבדים חלק מהמעשים, ומה שלא חוקי איננו מכבדים.

חיים רמון: אני רוצה לצטט לחברי הכנסת פגישה שהתקיימה בין ראשי מועצת יש"ע לבין ראש הממשלה ושר הביטחון בתאריך 12 באוקטובר: "ראש הממשלה ושר הביטחון פתח ואמר: א.

חיים רמון: הממשלה הנוכחית בראשותי הינה בעלת מדיניות ברורה בתחום ההתיישבות באיו"ש והינה שונה ממדיניות הממשלה הקודמת.

חיים רמון: "ב.

חיים רמון: מפעל ההתיישבות ביש"ע הוא הישג אדיר ובעל השפעה מכרעת על עיצוב גבולות הקבע של מדינת ישראל במסגרת המשא-ומתן על מעמד הקבע.

חיים רמון: יחד עם זאת, יש לקיים מפעל זה על-פי מדיניות ממשלתית ובהתאם לחוק ולא על-ידי פרטים, נחושים ככל שיהיו.

חיים רמון: "ג.

חיים רמון: על רקע זה דנה ועדת השרים להתיישבות בסוגיית המאחזים באיו"ש על-פי העקרונות שנקבעו – מועד עלייה לקרקע, סמכות הגורם המאשר, רמת ההליכים החוקיים שבוצעו לגבי כל מאחז, האיוש הנוכחי של המאחז, היבטים ביטחוניים הכרוכים במאחז וביצוע עבירות לאחר עלייה על הקרקע – ולבסוף הסמיכה את ראש הממשלה ושר הביטחון לפעול על-פי סמכותו ושיקול דעתו בכל הקשור לנקודות התיישבות/מאחזים מבודדים שלא ברצף לשטח מבונה של יישובים קיימים ביהודה ובשומרון, בהתחשב ובהתבסס, בין היתר, על ההיבטים הביטחוניים והמשפטיים הרלוונטיים.

חיים רמון: "סגן שר הביטחון הציג את מאפייני ארבע הקבוצות של היישובים המרכיבים את רשימת ארבעים-ושתיים הנקודות.

חיים רמון: "

רחבעם זאבי: שניים.

נעמי חזן: ארבעים-ושתיים נקודות.

נעמי חזן: הוא צדק.

חיים רמון: אמרתי ארבעים-ושתיים נקודות.

חיים רמון: אבל מכיוון שאני לוקח כל הערה שלך – בענייני לשון בלבד – "בליינד", אז חשבתי שטעיתי.

חיים רמון: "א.

חיים רמון: שבע נקודות חוקיות; ב.

חיים רמון: 16 נקודות שיוקפאו בהיבטי תכנון ותשתית; ג.

חיים רמון: שלוש נקודות שימשיכו בהליכי תכנון; ד.

חיים רמון: 15 נקודות שיש להסירן (חמש ללא תושבים).

חיים רמון: " ראש הממשלה סיכם את הישיבה: "א.

חיים רמון: אנו עוסקים בנושא כאוב ומכאיב, גם ברמה האישית.

חיים רמון: אנו ממשלה אחרת מהקודמת ועם מדיניות שונה לגבי תהליך השלום, אך רואה בחשיבות המפעל ההתיישבותי ביש"ע.

חיים רמון: לראיה, ועדת השרים אישרה את בניית 1,800 יחידות דיור הנוספות ביישובים באיו"ש.

חיים רמון: לפיכך יש לראות את חצי הכוס המלאה המכילה 27 נקודות מאושרות או מאושרות בדיעבד ונקודות 'מוקפאות'.

חיים רמון: "ב.

חיים רמון: המדיניות המוצהרת היא שליטה ויוזמה מוחלטת של הממשלה בכל הקשור לבנייה ביהודה ושומרון תוך הידברות ושיקול דעת.

חיים רמון: "ג.

חיים רמון: המועד הקובע הוא מועד ההחלטה על פיזור הכנסת הקודמת והליכה לבחירות.

חיים רמון: זאת בשל העובדה שמאז הוכרזה מדיניות ברורה של הממשלה הנוכחית, ובכלל זה הצהרה בדבר השארת מרבית היישובים בריבונות ישראל גם בהסדר הקבע.

חיים רמון: "ד.

חיים רמון: עלינו לכוון את מפעל ההתיישבות באופן שיחזק את המבנה הגושי בהתאם למדיניות הממשלה.

חיים רמון: "

מיכאל קליינר: מה זה המועד הזה?

חיים רמון: "ה.

חיים רמון: מאשר בחינה משותפת של הנתונים על-ידי צוות מצומצם בראשות עוזר שר הביטחון להתיישבות.

חיים רמון: הנתונים יוצגו שוב לסגן שר הביטחון ואחר כך לראש הממשלה עד מחר ורק לאחר מכן תתקבלנה החלטות סופיות.

חיים רמון: " חבר הכנסת שרון, שאלת ובירכת על כך שראש הממשלה נענה לפנייתכם.

חיים רמון: אני תמיד אשמח שהאופוזיציה תוכל להתהדר בהישגים גם אם אין להם ידיים ורגליים.

אריאל שרון: מאחר שעקבנו אחרי המתיחות שהיתה בלשכת ראש הממשלה – – –

חיים רמון: חבר הכנסת שרון, אני קורא לך בדיוק מה הוחלט בישיבה שבה הוחלט להוריד 15 מאחזים ונאמר שתהיה בחינה משותפת.

חיים רמון: למחרת נעשתה הבחינה המשותפת, ובסיומה החליט ראש הממשלה כדלקמן: 11 יישובים יפונו לפי הפירוט הבא: מגן-דוד.

חיים רמון: בואו נדבר על המאחזים, שנדע על מה אנחנו מדברים, אם זה גורם ביטחוני חיוני.

חיים רמון: אדם אחד גר ביישוב.

אריאל שרון: לא המספר קובע, אלא המקום קובע.

חיים רמון: אדם אחד גר ביישוב.

חיים רמון: השטח הוקצה במקור כשטחי מרעה להסתדרות הציונית.

חיים רמון: האיש הפך את אזור המרעה לחווה ללא כל היתר.

נסים דהן: כך בנו את יישובי "חומה ומגדל".

יהושע מצא: בזכות אותם 100 יישובים אתה נמצא על הבמה.

מיכאל קליינר: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת קליינר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

חיים רמון: לא קיימת כל הרשאה להיאחזות.

חיים רמון: ח'רבת-שונה: אתר ארכיאולוגי.

חיים רמון: נעשו בו הכנות להקמת 12 קרוונים.

חיים רמון: כרגע אין בו אף מתיישב.

חיים רמון: חלקות 26, 51 ו-52: ב-26 נעשה סימון היקפי של החלקה.

חיים רמון: חוץ מזה לא התבצעה בשטח אף פעולה.

חיים רמון: 51 ו-52 – השטחים היו מיועדים לאזור התעשייה של קריית-ארבע.

חיים רמון: גם כאן נעשה רק סימון היקפי של השטח.

חיים רמון: העבודות יופסקו.

חיים רמון: לחלקות אלה ניתנו אישורים על-ידי שר הביטחון.

חיים רמון: חלקות 827 ו-804 אינן מיושבות כלל.

חיים רמון: בשטח קיימים מגדל מים וקונסטרוקציות שונות.

חיים רמון: העבודות תופסקנה.

חיים רמון: 2.

חיים רמון: דחיית החלטה לגבי מאחז אחד, חוות צופית: תישאר במתכונת של מכינה צבאית עד סוף השנה הזאת.

חיים רמון: אחר כך ראש הממשלה ידון בעתידה.

חיים רמון: 3.

חיים רמון: הקפאת שני יישובים: הר-חרשה ושבות-רחל ו'.

חיים רמון: לא יבוצע שום שינוי בשטח, לא ייתוספו קרוונים, לא יקוימו הליכי תכנון.

חיים רמון: 4.

חיים רמון: מאחז אחד, מצפה דני: יימשכו הליכי התכנון.

חיים רמון: אלה ההחלטות כפי שקיבל אותן ראש הממשלה, תוך ניסיון למנוע קרע, תוך הידברות, תוך שמירה על העיקרון שיש רק גורם אחד – ורק אחד – במדינת ישראל אשר יקבע מה נכון, מה חיוני, מה הוא על-פי החוק – זוהי ממשלת ישראל הנבחרת.

חיים רמון: אף אחד אחר, אף אחד, אף גורם אחר לא יקבע את עתידה של מדינת ישראל, את עתיד המשא-ומתן, את תהליך השלום והביטחון, מלבד ממשלת ישראל, שנבחרה על-ידי רוב העם.

חיים רמון: אני קורא לכל אזרחי מדינת ישראל, לכולם, לכבד את החלטות ממשלת ישראל הנבחרת, לפעול, אם הם אינם מרוצים, אך ורק על-פי החוק, ולא לעשות שום דבר אשר מנוגד לחוק.

חיים רמון: ממשלת ישראל זו לא תסבול הפרות חוק המיועדות להכתיב לממשלה נבחרת את דרכה המדינית.

חיים רמון: בסיום דברי, אני רוצה לברך את השר שרון על כך שלאחר שלושה חודשים באופוזיציה הוא גילה את בעיותיה ומצוקותיה של מדינת ישראל, כאשר ממשלה שבה היה חבר היתה הגורם המרכזי להתמוטטות ולהרס החברתי והכלכלי שלא היו כדוגמתם מאז היו ממשלות בישראל.

חיים רמון: תודה רבה.

יהושע מצא: של נעליך מעל רגליך.

יהושע מצא: של נעליך מעל רגליך.

מיכאל קליינר: אדוני השר, מה לגבי בנייה לא חוקית של ערבים?

מיכאל קליינר: ליהודים אתם הורסים ולערבים מלבינים.

נעמי חזן: חבר הכנסת קליינר, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

נעמי חזן: אתה לא יכול לתת נאום מתמשך בקריאות ביניים.

מיכאל קליינר: אני רוצה לשאול את השר.

נעמי חזן: תשאל שלא במסגרת קריאות ביניים.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להודעות הסיעות.

נעמי חזן: אני מזכירה לכם שוועדת הכנסת קבעה, שהודעות סיעות בשיעור 15 דקות תינתנה לסיעות ישראל אחת, הליכוד וש"ס, עשר דקות לסיעת מרצ ושבע דקות ליתר הסיעות.

נעמי חזן: הדובר הראשון – חבר הכנסת רענן כהן.

נעמי חזן: חמש דקות, בבקשה, אדוני, במסגרת פיצול זכות הדיבור של ישראל אחת.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר; סליחה, מיכאל איתן.

מיכאל קליינר: אילו נתנו לי את רשות הדיבור, לא הייתי צריך לקרוא קריאות ביניים.

נעמי חזן: זוהי בעיה פנים-סיעתית, אדוני.

רענן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, יש רגעים שבהם צריך לשאול על מה מגישים הצעת אי-אמון.

רענן כהן: הייתי אומר לליכוד ולאיחוד הלאומי, אתם צריכים לעשות חשבון נפש עם עצמכם.

רענן כהן: על מה אנו מדברים – על התיישבויות קיקיוניות ולא חשובות, שאין להן כל משמעות, וזאת כאשר מגיעים להידברות.

רענן כהן: אני מאלה שאומרים: אני לא רוצה לחזור לתקופה של יצחק רבין, לתקופה של ההסתה, לתקופה של המתח שיצרנו בחברה הישראלית, לשסעים שיצרנו, והימין דחף לאותם כיוונים, כדי להביא לריסוק חברתי.

רחבעם זאבי: גדולי המסיתים באו מהשמאל, לרבות קריאות לרצח.

זהבה גלאון: – – –

רענן כהן: אני רוצה לומר, שאתם הצלחתם, לפני כמה שנים, להביא לרגעים הכי אומללים שהחברה במדינת ישראל חוותה אי-פעם.

רחבעם זאבי: – – –

רענן כהן: אתם הצלחתם להביא לריסוק החברה במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אדוני, אתה מסית.

יובל שטייניץ: אין לנו חלק באשמה, וכאשר אתה אומר את דבריך, אתה מסית.

יובל שטייניץ: אנו הטפנו לרצח רבין?

רענן כהן: אני לא מסית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטייניץ, מספיק.

יובל שטייניץ: אבל אלה דברי הסתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטייניץ, אמרת מספיק.

יובל שטייניץ: לא תיתכן הסתה כזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרת את שלך, בינתיים יש לו זכות דיבור, אני מבקש לאפשר לו להמשיך לדבר.

רענן כהן: אני רוצה להבדיל בין כל זה לבין הידברות, ואני אומר, כי כל הכבוד מגיע לראש הממשלה, שעשה הכול כדי להגיע להידברות.

רענן כהן: אני שמח מאוד על שבסופה של ההידברות, גם אתם נתתם גיבוי לדרך זו, דרך של הידברות כדי להגיע להבנה ולהסכמה.

רענן כהן: זוהי הדרך הנכונה.

רענן כהן: החברה במדינת ישראל מלאה שסעים, זוהי חברה סקטוריאלית יותר מאשר לאומית.

רענן כהן: אנו כחברי כנסת מופקדים על מציאת המשותף בין כל חלקי העם כאן, במדינת ישראל.

רענן כהן: אנחנו לא צריכים להביא למציאות שקשה מאוד יהיה להתמודד אתה.

רענן כהן: אני רוצה לומר, שהיום אנחנו נמצאים אולי בתקופה שהיא מהקשות ביותר, אך גם מהמעוררות תקווה.

רענן כהן: החברה בישראל נמצאת בתקופה שבה יש סיכוי אדיר לתהליך שלום, שיכול להביא למזרח תיכון שכולו שיתוף פעולה בינינו לבין שכנינו הערבים.

רענן כהן: צריך גם לזכור, אנחנו מדינה יהודית עם רוב יהודי, אבל אנחנו מיעוט במזרח התיכון, בעולם הערבי ובמרחב שמהווה כוח אדיר ועצום.

רענן כהן: אין לנו יכולת להתקיים בלי להגיע להסדר כללי עם העולם הערבי.

רענן כהן: אני חושב שאנחנו חייבים להוביל להמשך התהליך שקרה עם מצרים ועם ירדן, והתהליך שקורה עם הפלסטינים, גם עם לבנון.

רענן כהן: אני מקווה, שביוני 2000 נוכל לומר ללבנון, שאיננו רוצים עוד להיות בה.

רענן כהן: עוד לא קרה מקרה דומה לזה בהיסטוריה: יש לנו שליטה על לבנון, אבל אנחנו לא יכולים לצאת ממנה.

רענן כהן: היום יש אפשרות ליציאה מלבנון, כי מספיק לנו להיות שם.

רענן כהן: צריך להגיע להסדר גם עם סוריה.

רענן כהן: נדמה לי שהסכם עם סוריה יהיה אחד החשובים ביותר, אבל אנחנו חייבים לשמור על סדרי הביטחון ועל המקומות שהם בעצם העיניים הביטחוניות של מדינת ישראל.

רענן כהן: זה לא יקרה כל כך מהר.

רענן כהן: מכאן אני חוזר להיאחזויות, אם בכלל אפשר לקרוא להן כך: ישבו שם משפחה או שתיים, קבוצה של אנשים.

רענן כהן: אנחנו צריכים להחזיק צבא וכוחות לשם כך?

רענן כהן: לזה קוראים התנחלויות?

רענן כהן: לאלה קוראים היאחזויות?

רענן כהן: הרי תנועת העבודה היא אשר הקימה את ההתיישבות בכל מקום במדינת ישראל.

רענן כהן: רוב ההתיישבויות הן של תנועת העבודה.

רענן כהן: נהיה בעד התיישבות שהקמנו אותה ונחזק אותה, ניתן לה את כל העוצמה, אבל האם צריך ליצור משהו שיקבע את השיקול הביטחוני?

רענן כהן: אני חושב, שכאן, ואם מותר לי לפנות לחברי מהליכוד והאיחוד הלאומי, אין מקום להצעת האי-אמון הזאת – – –

מוחמד כנעאן: – – –

רענן כהן: אמרתי: התיישבות.

רענן כהן: אתה לא מקשיב – – – אמרתי: התיישבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, זה נושא אחר ולדיון אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים, חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: אני אומר שאין מקום להציע את ההצעה הזאת, ואני אומר שההצעה הזאת אינה במקומה ואני מציע להסיר אותה.

רענן כהן: נדמה לי שזה יביא יותר כבוד גם לליכוד כתנועה לאומית, שאני רוצה בחיזוקה, כי בין המפלגות הגדולות – וזה חשוב ששתי המפלגות הגדולות תהיינה חזקות, ואני אומר גם לאיחוד הלאומי – אין מקום להצעה הזאת, תסירו אותה לכבוד הכנסת, לכבוד המדינה, לכבוד כולנו.

רענן כהן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה, שבע דקות.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברך על ההסכם שנחתם והוסכם בין ראש הממשלה אהוד ברק לבין נציגי מועצת יש"ע והמתיישבים.

מיכאל איתן: אני מברך עליו בשתי ידי, ואני חושב שזה יום חג למדינת ישראל, שבבעיה מאוד מאוד קשה מצליחים להגיע לאיזו הבנה.

מיכאל איתן: אני שואל, האם האנשים מבינים את גודל ההישג?

מיכאל איתן: היתה ממשלה אחרת, שהאוריינטציה שלה בהליכה להסכמי אוסלו היתה אחרת, והיא אמרה: המתנחלים בכלל לא מעניינים אותנו.

מיכאל איתן: מי הם ה"פרופלורים" האלה?

מיכאל איתן: והיא אמרה ביום הראשון להקמתה: אנחנו נוציא להם את ה- – – – נייבש אותם.

מיכאל איתן: והיא אמרה: אנחנו לא ניתן להכניס אנשים לבתים שקיימים שם.

מיכאל איתן: והיא אמרה: אנחנו נמרר להם את החיים, ומיררה להם את החיים, וגם הם הגיבו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי?

מיכאל איתן: המתנחלים.

מיכאל איתן: המתיישבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אה, כן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך הם פני הדברים?

מיכאל איתן: ככה היא עשתה.

מיכאל איתן: ואני לא רוצה, חס וחלילה, היום, שמהדברים שלי ישתמע, שכל תגובה של המחנה הלאומי, שאני הייתי חלק ממנו, על המעשים הללו היתה לגיטימית.

מיכאל איתן: אבל היום בא ראש ממשלה לא ממפלגתי, לא תמכתי בו, ואני גם הייתי רוצה לקצר את תקופת כהונתו מסיבות שאני אעמוד עליהן אחר כך, אבל בתחום הזה אני מסיר את כובעי בפניו נכון לרגע זה.

מיכאל איתן: הוא בא ואומר: רבותי, אני רוצה לשמור על שלמות העם ועל אחדותו, ואני, בניגוד לאלה שקדמו לי, ממפלגתי, הולך בדרך אחרת.

מיכאל איתן: אני מוכן להתפשר, אני מוכן לעשות פשרות כלשהן, אני מוכן להגיע להבנות, אני רוצה להקשיב, אני מוכן לשמוע, אני מוכן להידבר, אני לא מקפיא, אני ממשיך לתת ולבנות, אני מקים קואליציה אחרת.

מיכאל איתן: וביום הזה, שבו מצליחים להגיע להסכמה בין אנשי מועצת יש"ע והרב יצחק לוי, שר הבינוי והשיכון, מצד אחד, לבין אנשי מרצ, כאשר שכל אחד מרגיש שהוא בלע איזו צפרדע, כל אחד מרגיש שהוא לא יכול לחיות עם זה, כל אחד מרגיש שמשהו כאן לא כפי שהוא היה רוצה, אבל ההסכמה הזאת זזה.

מיכאל איתן: אז להישאר כטרמפיסט ולדבר גבוהה גבוהה על אחדות העם?

מיכאל איתן: מה זה אחדות העם?

מיכאל איתן: שעושים רק מה שאני רוצה, או אחדות העם זה שאני מוכן גם לעשות ויתור מסוים למען אחדות העם?

מיכאל איתן: אז תמיד יש בקצוות אנשים שלא מסוגלים, אבל הליכוד כתנועה מרכזית, לאומית, שרוצה את שלמות הארץ אבל גם את שלמות העם, שמבינה את הערך של אחדות העם – צריך לכבד את ההסכם, לתמוך בו ולקרוא לאותו מיעוט מבוטל של מתיישבי יש"ע, שאנחנו רואים בהם חלוצים – לא את אלה שהסכימו, אלה שמסרבים להסכמה; לבוא ולומר להם: לטובתכם, למען העניין שלכם, אל תישארו מחוץ למחנה.

מיכאל איתן: תאמרו: אולי זה לא מקובל עלינו, אנחנו היינו רוצים לראות את הדברים אחרת, אבל זה הרע במיעוטו.

מיכאל איתן: חבר הכנסת זאבי, האמן לי שהפשרה הזאת יותר קלה לך לעיכול מאשר לשר אורון.

מיכאל איתן: האמן לי.

מיכאל איתן: השר אורון, שנלחם נגד הקמת יישובים, נאלץ היום לתת לגיטימציה ל-30 מאחזים שהוקמו נוסף על יישובים.

רחבעם זאבי: מה שאתה לא מבין זה – – –

מיכאל איתן: אז אם הוא – – –

רחבעם זאבי: רגע; מה שאתה לא מבין הוא, שבאמת מורידים שם שני יישובים בלבד, שני מאחזים בלבד, ומרמים את מרצ, את יוסי שריד ואת ערפאת – – –

מיכאל איתן: אני לא רוצה – – –

רחבעם זאבי: אבל יש כבר תקדים להוריד 80 יישובים – – –

מיכאל איתן: אין פה שום תקדים – – –

קריאות: – – –

מיכאל איתן: אין פה שום תקדים.

מיכאל איתן: כדי שנצליח, אתה יודע מניסיונך העשיר למען ביטחון ישראל, שאחדות העם היא חלק מהיכולת לנצח בחזית, ואילו לא היו לנו בשעות קשות מנהיגים שידעו לוותר על דברים מסובכים מאוד ולהורות: לעולם לא מלחמת אחים, ולאחד את כל הכוחות מול האויב שפלש מבחוץ, שאתה וחבריך נלחמתם מולו בחזית – –

ויצמן שירי: – – –

מיכאל איתן: – – היינו משלמים – – –

רחבעם זאבי: – – – עם ישראל בלי ארץ-ישראל לא שווה.

מיכאל איתן: עם ישראל – – –

רחבעם זאבי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש.

מיכאל איתן: אני רוצה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הזמן אוזל.

מיכאל איתן: מתקרב.

קריאות: – – –

מיכאל איתן: אבל תוריד לי את הזמן הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוספתי לך – – –.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה הזמנת את הדיבור הזה.

רחבעם זאבי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאבי.

קריאות: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לחדול מהדו-שיח.

רחבעם זאבי: – – –

ויצמן שירי: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, שמענו.

קריאות: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, שמענו, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו לחבר הכנסת איתן להמשיך.

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים את הנקודה הזאת ולומר מכאן, שאני מחזק את המתיישבים וקורא למתיישבים במקומות הכי קשים, שהם גם היותר-מיליטנטים, להפנות את כל המרץ והכוח לבניית מה שמוסכם.

מיכאל איתן: יש לנו מספיק מקומות ושטחים ליישב 5 מיליוני יהודים ביש"ע, אז למה צריך לפלג את העם על כמה מקומות שבהם לא צריך את הוויכוח?

מיכאל איתן: אני לא רוצה שיהיה פינוי של מקום אחד בכוח ושלא יהיה מצב שבו נראה חיילים מפנים מתנחלים.

מיכאל איתן: אבל האחריות הזאת מוטלת גם עליך וגם עליהם להגיע להסכמה; בכוח ההסכמה לבנות ולעשות, ולא בכוח הפילוג והמחלוקות.

מיכאל איתן: בכל אופן אני אצביע אי-אמון בממשלה.

מיכאל איתן: אני אצביע אי-אמון בממשלה בשל סיבה אחרת.

מיכאל איתן: אתמול התפרסם בתקשורת, בעיתון "גלובס", בכותרת ראשית, ששאר העיתונים משום-מה מחרימים אותה והציבור במדינת ישראל לא שומע ולא יודע, שמזכיר הממשלה הודה, שערב הבחירות הוא שילם בהמחאות בנקאיות תמורת סקרים שהיו חלק ממסע התעמולה של אהוד ברק.

מיכאל איתן: הפעילות הזאת היא פעילות עבריינית.

מיכאל איתן: מזכיר הממשלה נשאל למקור הכסף והוא אומר: אני לא רוצה להגיד לכם, אני לא רוצה לגלות לציבור.

מיכאל איתן: מזכיר הממשלה איננו אזרח פרטי, שיכול לשמור על זכות השתיקה.

מיכאל איתן: מזכיר הממשלה חייב גילוי לציבור.

מיכאל איתן: כאשר יש חשדות לביצוע עבירות פליליות מצדו, אנחנו לא יכולים לעבור על כך לסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר; שמענו את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זמנך – – –

מיכאל איתן: אהוד ברק, ראש הממשלה, עמד כאן ואמר, שהוא – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים – – –

מיכאל איתן: מייד אני מסיים.

מיכאל איתן: אתה תחזיר לי את הזמן שמגיע לי – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא, החזרתי לך יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תאמין לי.

מיכאל איתן: תן לי, מייד אסיים.

מיכאל איתן: ראש הממשלה אהוד ברק אמר, שהוא יילחם בשחיתות, שהוא יילחם באי-סדרים ובמינהל לא תקין.

מיכאל איתן: אדרבה, שלא ייתן גיבוי להשתקה, שיבוא לציבור ויסביר את כל החשדות שהתעוררו, שייתן הסברים מאין הוא הביא את הכסף – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מכסת הזמן שלך – – –

מיכאל איתן: – – לממן פעילות בלתי חוקית עבריינית.

מיכאל איתן: הממשלה הזאת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שכנעת אותנו למה אתה רוצה להצביע אי-אמון, בסדר.

מיכאל איתן: משפט סיום.

מיכאל איתן: אתה יודע מה?

מיכאל איתן: תן לי לשאוף אוויר, לומר את משפט הסיום, ואני אסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שיהיה משפט אמת.

מיכאל איתן: חבר הכנסת דוד טל יספר לך כמה זמן אפשר לתקוע תקיעה הכי ארוכה בשופר.

דוד טל: – – –

מיכאל איתן: שתי דקות, אני לא אקח פעמיים אוויר, פעם אחת ואסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא, אנחנו מוגבלים בזמן, ואני אבקש לכבד את זה.

מיכאל איתן: אני לוקח אוויר ומשפט סיום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז בפעם אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תיקח אוויר, תנוח עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עברו שתי דקות.

מיכאל איתן: משפט הסיום.

ויצמן שירי: אתה באמת יכול – – –

מיכאל איתן: אענה לך אחר כך.

ויצמן שירי: למה לא שמעו את קולך כאשר גוטניק הודיע את מה שהוא אמר, שהביא 2 מיליוני דולר – "נתניהו טוב ליהודים", כל הקמפיין שהיה – – –

מיכאל איתן: לכל מי שטוען שמעשים לא כשרים של מפלגת העבודה הפכו להיות כשרים כי גם הליכוד עשה, אני מציע לו שיגיש תלונה גם נגד הליכוד.

רחבעם זאבי: זה לא הליכוד, זה חב"ד.

מיכאל איתן: אם הליכוד עשה מעשה לא ראוי, שיגישו תלונה, אבל תרשה לי לסיים.

מיכאל איתן: אני עומד כאן ואומר לכם, היו לי כמה פרשיות, ולא אחזור על זה כאן.

מיכאל איתן: על הדבר הזה אי-אפשר לעבור לסדר-היום.

מיכאל איתן: פעם אחר פעם אני אעלה לכאן ואומר את הדברים בכל פורום אפשרי.

מיכאל איתן: אני אומר לאזרחי ישראל שרואים אותי כעת – אתמול קראתי בעיתון כותרת:

מיכאל איתן: חשד שעובדת במכון הפתולוגי קיבלה מימון לא חוקי ללימודים בחוץ-לארץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים.

מיכאל איתן: זה עיתון "הארץ" שנותן כותרת.

מיכאל איתן: על מזכיר ממשלה שיש חשדות נגדו לביצוע עבירות פליליות לא כתובה מלה אחת בעיתון, אין מלה אחת באמצעי התקשורת ואין מלה אחת ליועץ המשפטי לממשלה שיסביר מדוע הדברים האלה אינם נחקרים.

מיכאל איתן: מלה אחת לראש הממשלה: להסביר מדוע למזכיר הממשלה שלו מותר לשמור על זכות השתיקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשביל כל זה אתה מצביע אי-אמון בממשלה.

מיכאל איתן: בהחלט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה לסדר לחברת הכנסת יעל דיין, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו קוטעים כעת את הדיון של הסיעות לשתי דקות בשביל ההודעה הזאת, ונחזור לסדר-היום שלנו אחר כך.

יעל דיין: ביקשתי דקה למיקרופון, כי לפני שעתיים נרצחה עוד אשה, היא השמינית במספר, על-ידי בן-זוגה.

יעל דיין: במקרה הזה בני הזוג חיו בנפרד.

יעל דיין: הרצח בוצע ביישוב שאר-ישוב בגליל העליון.

יעל דיין: שוב סיפור של סכינים ואלימות.

יעל דיין: אני רואה מחובתי כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה להפסיק רגע את הדיון הסוער ולהודיע, שבמניין שלכם של טרגדיות וזעזועים תמנו עוד אשה שנרצחה על-ידי בן-זוגה.

יעל דיין: תודה, כבוד היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פינוי המאחזים; כוונתו של ראש הממשלה לפרק את המאחזים ביהודה ובשומרון,

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו חוזרים לסדר הדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יאיר פרץ מסיעת ש"ס, בבקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאחר התלבטויות קשות ולמרות רצון עז להמשיך ולהבליג על ההשתלחות של כמה חברי ממשלה בתנועת ש"ס, לא עמד לי הכוח להמשיך ולהבליג.

יאיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, בהזדמנות זו של הצעת האי-אמון של סיעת הליכוד והאיחוד הלאומי, ולאחר שחלפו ימי החסד שניתנו לממשלה, רואה אני לנכון להעלות את הקלקולים של הממשלה, ובפרט בתחום החברתי.

יאיר פרץ: די לחזות בנכים האומללים המפגינים כבר למעלה משבועיים והעוול צועק לשמים ואין פוצה פה.

יאיר פרץ: שירותי הרווחה בעיירות הפיתוח קורסים ואין פוצה פה.

יאיר פרץ: האבטלה גואה ואין פוצה פה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, זו ממשלה שחרתה על דגלה לטפל בנושאים החברתיים ולשנות את הסדר הלאומי.

יאיר פרץ: לצערי הרב, לא כך הדבר.

יאיר פרץ: זו ממשלה חסרת רגישות חברתית, וכגודל הציפיות כך גודל האכזבות, כגודל ההבטחות כך גודל ההפרות.

יאיר פרץ: מה שנותר מאותה אמרה הידועה במסע הבחירות: "ישראל רוצה שינוי", נשאר כססמה באוויר.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, נגעתי פה על קצה המזלג בנושאים חברתיים, ולא ארחיב בנושאים המדיניים שעליהם החליטה הממשלה: שחרור אסירים ביטחוניים, פתיחת המעבר הבטוח, הסכם-שארם, עקירת מאחזים ועוד ועוד.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אם לא די בחוסר העשייה, יש עשייה גדולה בתחומים הקשורים לתנועתי, תנועת ש"ס.

יאיר פרץ: אנו עדים בימים האחרונים להסתערות על ערוצי הקודש ולסגירתם, והכול בחסות הדמוקרטיה החד-צדדית.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, לא יעזור לאיש, כי כאשר יענו אותו כן ירבה וכן יפרוץ.

יאיר פרץ: מכאן אני רוצה לפנות לשר החינוך מר יוסי שריד, ששם לו למטרה לחסל את רשת החינוך התורני של ש"ס.

יאיר פרץ: אני מבין את כבוד השר, אדוני היושב-ראש, קשה לו לעכל את העובדה, שהקמנו יש מאין רשת חינוך מפוארת, למרות מסע הרדיפות, ההכפשות וההשמצות.

יאיר פרץ: אני מודיע לך, אדוני השר, שלא ניכנע, לא נכרע ברך ורוחנו לא תיפול, ועוד ידנו נטויה להמשיך ולפתח את רשת החינוך לתפארת עם ישראל.

יאיר פרץ: לסיכום, אדוני היושב-ראש, לאור דברי אלה הייתי רוצה מאוד להצטרף להצעת האי-אמון, אולם מאחר שאנו חברים בקואליציה ובממשלה, אשקול את הצבעתי לקראת סוף הדיון.

יאיר פרץ: בהזדמנות זו אני פונה לראש הממשלה, מר אהוד ברק, בקריאה נרגשת לעשות סדר עדיפויות חדש, בעיקר בתחום החברתי.

יאיר פרץ: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת זהבה גלאון, בשם סיעת מרצ, בבקשה, עשר דקות לרשותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לפני שאני מתייחסת לנושא שבגינו הייתי אמורה לדבר – פינוי המאחזים – אני חייבת להודות, שיש לי תחושה קשה של אי-נוחות, בעיקר אחרי הדברים של קודמי כאן מעל הדוכן.

זהבה גלאון: אני לא מכירה את השיטה – – –

דוד טל: ראי שנותנים לך את הזמן שלו.

זהבה גלאון: חבר הכנסת טל, הכול במסגרת עשר הדקות.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את השיטה.

זהבה גלאון: אני מפתח-תקווה, קוראים לזה אצלנו:

זהבה גלאון: גם קרחת וגם תלתלים – גם להיות בקואליציה, גם לנסות ליהנות ממנעמי הקואליציה וגם לשקול אחר כך להצביע אי-אמון, תלוי איך יוסי שריד יתנהג.

יאיר פרץ: – – –

זהבה גלאון: לא, אל תענה לי, אני לא הפרעתי לך.

זהבה גלאון: הייתי אומרת, שהצעת האי-אמון של הימין, של הליכוד והאיחוד הלאומי, נגד הממשלה, זו הצעה חסרת אחריות.

זהבה גלאון: למה היא חסרת אחריות?

זהבה גלאון: אתם חושבים שאני מרוצה ממנה?

זהבה גלאון: אני ממש לא מרוצה ממנה.

זהבה גלאון: מצד אחד בהחלט אני רוצה לברך את ראש הממשלה אהוד ברק, שהחליט שהוא עושה מעשה ומפנים מאחזים.

זהבה גלאון: להגיד לך שאני מרוצה שמפנים רק כמה מאחזים?

זהבה גלאון: אני אפילו כבר לא יכולה לספור כמה מאחזים – יש 42 מאחזים לא חוקיים.

זהבה גלאון: לטעמי, לשיטתי, היה צריך להקפיא אותם, היה צריך לפנות אותם, אבל זו ההחלטה שראש הממשלה קיבל.

דוד טל: מפנים גם נכים ממשרדי הממשלה, מפנים גם אנשים ממקומות עבודה, מפנים גם – – –

זהבה גלאון: חבר הכנסת יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה טל, יכול להיות שנשקול לפנות אותך מתפקידך.

דוד טל: יכול להיות.

חיים אורון: – – –

נסים דהן: אתה צודק.

דוד טל: למה לא?

זהבה גלאון: חבר הכנסת טל – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר אורון, אני חושב שיש אמצעים לטפל בנושא שהעלית, אבל לא עכשיו ולא בדרך הזאת.

זהבה גלאון: לא על חשבון הזמן שלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת זהבה גלאון לדבר.

זהבה גלאון: חבר הכנסת טל, אתה החלטת להפוך אותנו, אולי אותי, לשק החבטות שלכם.

זהבה גלאון: את השר שריד – בטוח.

דוד טל: בשום אופן לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טל, אני מבקש לא להפריע.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משהו בעניין המאחזים.

דוד טל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, זה ניהול ישיבה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת טל, אני בטוחה שתסכים אתי, שהקמת המאחזים נועדה ליצור רצף טריטוריאלי בין ההתנחלויות, מתוך מטרה אסטרטגית לטרפד כל תהליך של שלום, מתוך מטרה לשים מקלות בגלגלי השלום.

זהבה גלאון: אנחנו מכירים את אלה שכבשו עוד שטח ועוד שטח.

זהבה גלאון: הם התחילו פה בקרוון, מתוך איזו תפיסה, על-פי ניסיון קודם שהיה להם עם ממשלות קודמות, שאחר כך אפשר להכשיר את הקרקע.

זהבה גלאון: ראינו מה עשו העוזרים של שרי הביטחון הקודמים.

זהבה גלאון: שמעתי כאן את הדיבורים של חבר הכנסת זאבי ושל חבר הכנסת מיקי איתן ואחרים.

זהבה גלאון: אני חושבת שהרטוריקה של "ארץ-ישראל כולה שלי" שייכת לסדר-היום הקודם.

זהבה גלאון: לא הפנימו שקרה כאן משהו.

זהבה גלאון: לא הפנימו שנבחרה כאן ממשלה חדשה, ממשלה שפניה לשלום, ממשלה שהלכה לבחירות והעם הכריע האם אנחנו הולכים להמשיך לחיות על החרב או אנחנו הולכים לשלום.

זהבה גלאון: פתאום בא מי שמנסה לטרפד את זה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם, שממשלת ברק, בפינוי המאחזים – ואני אומרת שוב, הוא לא מספיק, הוא לא לטעמי – משדרת מסר ברור, שמה שהיה הוא לא שיהיה, ולא יינתן הכשר למחטפים.

זהבה גלאון: אני יודעת שיש מי שסבור שהעיקרון חשוב ולא מספר היישובים.

זהבה גלאון: חבר הכנסת שירי, אתה לא מסכים אתי?

ויצמן שירי: אני מסכים לכל מה שאת אומרת, אבל עשי טובה, אל תתגרי בהם.

זהבה גלאון: אני מתגרה בהם?

זהבה גלאון: הם רוצים ללכת עם ולהרגיש בלי.

זהבה גלאון: אני מתגרה בהם?

זהבה גלאון: אני מתפלאת עליך.

ויצמן שירי: הם לא הבעיה שלנו.

ויצמן שירי: אתם הנושא יסתדר.

דוד טל: רוצים לראות את סדר העדיפויות משתנה כפי שהבטיחו לנו.

זהבה גלאון: חבר הכנסת טל, שינוי סדר העדיפויות הלאומי – – –

דוד טל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טל, אתה לא שומע אותי.

דוד טל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טל, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

דוד טל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עדיין לא קראתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני יכול לקרוא לך כמה שאני רוצה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תגיד לי כמה אני יכול לקרוא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר לך שאני לא רוצה, שים לב.

זהבה גלאון: שינוי סדר העדיפויות הלאומי יכול להתקיים רק בתנאי אחד: שייקחו תקציב ממקום אחד ויעבירו אותו למקום אחר.

זהבה גלאון: אני נותנת לך פתרון מאין.

זהבה גלאון: צריך לקחת את זה מההתנחלויות וצריך לפנות את ההתנחלויות, ואת הכסף הזה, במקום לכבישים עוקפים ובמקום לבניית מאחזים צריך להפנות לקריית-מלאכי ולדימונה, ואז תדבר על שינוי סדר עדיפויות.

זהבה גלאון: אני יודעת שיש מי שחושב שמספיק לדבר על עיקרון ולא כל כך חשוב לדבר על מספר היישובים, מתוך איזו הבנה שאחר כך ניתן יהיה לרכז את כל המתנחלים בשניים או בשלושה גושי התיישבות.

זהבה גלאון: הגישה הזאת אינה לרוחי.

זהבה גלאון: מי שחושב שאפשר לסגת מהגדה ולהשאיר בידי הפלסטינים 54% משטחי הגדה עם גושי התנחלות, משלה את עצמו, משלה אחרים, משלה אותנו.

זהבה גלאון: כל רעיון ההתנחלות נועד ברבות השנים להגשים את מה שנוהגים לקרוא "חלום ארץ-ישראל השלמה" ולנסות לסכל כל פשרה טריטוריאלית.

זהבה גלאון: בבית הזה יש אנשים שעדיין לא הבינו שתם עידן ארץ-ישראל השלמה, והם עדיין מנהלים קרב מאסף.

זהבה גלאון: זה קרב מאסף – – –

נסים דהן: תם עידן ארץ-ישראל?

נסים דהן: ראחת פלסטין.

זהבה גלאון: תם עידן ארץ-ישראל השלמה – – –

דוד טל: – – –

זהבה גלאון: חבר הכנסת טל, אתה מנהל אתי דיון?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מרשה ולא בזמן הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, נא להמשיך.

דוד טל: – – –

זהבה גלאון: צה"ל ומערכת הביטחון העלימו עין מהפרות חוק מצד המתנחלים ונתנו יד לקביעת עובדות לא לגיטימיות בשטח לאנשים שחדורים אמונה טוטלית בקדושת האדמה, לפנאטים שמחשיבים את עצמם כחלוצים.

זהבה גלאון: מי ששמע את האנשים בימים האחרונים בטלוויזיה מבין שמדובר באנשים פנאטים שגוררים את כולנו למשהו שאחר לא נדע איך לצאת ממנו.

זהבה גלאון: אני גם יכולה להבין, מצד אחד, שמאוד קשה לאנשים שנשלחו לשם ברבות השנים לראות את מפעל חייהם קורס לנגד עיניהם.

זהבה גלאון: אבל גם המתנחלים צריכים להבין, שלא נותנים פרס על התנהגות של כל דאלים גבר.

זהבה גלאון: ההתנחלויות מסמלות את המירע שבכיבוש.

זהבה גלאון: על-פי כל האמנות הבין-לאומיות, קיים איסור מוחלט על יצירת עובדות בלתי הפיכות בשטחים כבושים.

זהבה גלאון: כל עז כזאת שינסו להכניס עכשיו ולבנות עוד מאחז, לא תטרפד את תהליך השלום, כי לשם אנחנו הולכים.

זהבה גלאון: כל דיון על הסדר הקבע יצטרך להביא בחשבון, למי שלא הבין את זה, פינוי התנחלויות.

זהבה גלאון: אם יש מי שרוצה להישאר בטרשים של יהודה ושומרון ויש לו זיקה לאבנים ולמקומות שם ורוצה להישאר תחת ריבונות פלסטינית, שיבושם לו.

זהבה גלאון: אבל לא ייתכן, שממשלה שמנהלת דיון על הסדר הקבע, יש מי שמאגף אותה מאחור ומנסה ליצור עובדות בשטח.

זהבה גלאון: עוד משפט אחרון, אדוני היושב-ראש, ברשותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

זהבה גלאון: אני חייבת להודות, שאני מאוד מודאגת מפסקי ההלכה שאני שומעת, של רבנים כדוגמת הרב ליאור, הרב שפירא, הרב אליהו ואחרים; פסקי הלכה של רבנים שמורים לצאן מרעיתם שלא לפנות התנחלויות מרצון.

זהבה גלאון: אני רוצה להזהיר, אנחנו עומדים לפני יום השנה להירצחו של ראש ממשלה.

זהבה גלאון: אני רוצה להזהיר, יש אנשים שלא למדו שום דבר והם מכניסים את האנשים שלהם לקונפליקט – אם להיענות לצו דתי, לצו הלכתי, או להיענות להלכות בין-לאומיות.

זהבה גלאון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני כאן על הדוכן ולהזהיר אותם רבנים.

זהבה גלאון: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רשות הדיבור לחברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף מסיעת המרכז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, גם אני רוצה להזכיר, שלפני חמישה חודשים בדיוק הלך עם ישראל לקלפי ואמר את דברו בצורה מאוד ברורה.

דליה רבין-פילוסוף: המחנה הפוליטי שמוביל מדיניות של שלום ושינוי סדרי העדיפויות נבחר להרכיב את הממשלה ולעמוד בראשה.

דליה רבין-פילוסוף: שינוי סדרי העדיפויות משמעותו שינוי בכיוונים של הזרמת הכספים מתקציב המדינה.

דליה רבין-פילוסוף: אם נרצה הקצאת משאבים לחינוך, לטיפול בבעיות הרווחה, לחיזוק מערכת הבריאות הכושלת, לטיפול באבטלה, בעיירות הפיתוח, כל מה שהיה נושא מערכת הבחירות 1999 – לכל הנושאים האלה שאותם רוצים להציב בראש סולם העדיפויות נחוצים תקציבים.

דליה רבין-פילוסוף: מנין יבואו התקציבים הללו?

דליה רבין-פילוסוף: שוב אנחנו ניצבים בפני הסיטואציה, ששינוי מדיניות פוליטית משמעו הפניית משאבים לכיוון אחר.

דליה רבין-פילוסוף: מנין יבואו הכספים?

דליה רבין-פילוסוף: בין היתר, מנושא ההתנחלויות.

דליה רבין-פילוסוף: לא נשקיע כספים בכבישים עוקפים ובהגנה על התנחלויות בודדות, על שני קרוונים עם מקור כוח, על קרוון בודד עם דגל.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו נגן על גושים משמעותיים, שיש להם משמעות ביטחונית, ולא נתיר השארתן על הקרקע של התנחלויות שאנחנו יודעים אל נכון מתי קמו, באילו נסיבות – עובר לבחירות ומייד לאחריהן.

דליה רבין-פילוסוף: צר לי, גם אני חייבת להתייחס לקולות שנשמעו השבוע.

דליה רבין-פילוסוף: ארבע שנים לרצח הנורא, שוב מנסרים בחלל האוויר במדינת ישראל פסקי הלכה.

דליה רבין-פילוסוף: שוב אנחנו שומעים על התנגדות פסיבית, ומדבר אליקים העצני ברמה על התנגדות פסיבית, לא באלימות.

דליה רבין-פילוסוף: אני רוצה להזכיר לכולכם, וחבל שחברי האיחוד הלאומי והליכוד עזבו ולא נמצאים כאן לשמוע: יגאל עמיר בא מתוך ההתנגדות הפסיבית.

דליה רבין-פילוסוף: אל מול עיני אני עוד רואה את התמונות שלו נגרר על קרקע הטרשים בהתנחלויות בשבתות, ומשם לא היתה ארוכה הדרך לרצח בכיכר העיר.

יובל שטייניץ: בכל זאת היו עשרות אלפים כאלה, והיה רק מנוול אחד.

דליה רבין-פילוסוף: היו עשרות אלפים – – –

יובל שטייניץ: הוא גם בא מחברת בני-אדם – יגאל עמיר היה בן-אדם, ולא כל בן-אדם הוא רוצח.

דליה רבין-פילוסוף: עדיין, המחנה הפוליטי שניצב מאחורי אותם אלמנטים, שנשאו את דגל הדת – הם צרחו כאן היום, ולא יצאו בגינוי מפורש נגד פסקי ההלכה.

דליה רבין-פילוסוף: במקום הצעת אי-אמון בממשלה על רקע ההיאחזויות, הייתי מצפה מחבר הכנסת שרון, שעמד על המרפסת בכיכר-ציון ב-5 באוקטובר 1995, שיקום היום ויגנה ויוקיע, ולא יגן ולא יחריש.

דליה רבין-פילוסוף: השקט ואי-היציאה הפומבית החד-משמעית נגד פסקי ההלכה, יובילו לרצח פוליטי נוסף במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: עם כל הכבוד, מה שקרה במרפסת ב-5 באקטובר היה דומה לכל הפגנה ישראלית אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שטייניץ, אני מבקש.

דליה רבין-פילוסוף: מאחר שאני נסערת, מאחר שאני עומדת כאן, דוגמה חיה למחיר הכבד של מה שהיה כאן, אני אסיים את דברי כאן, ואני קוראת לכנסת ישראל, שמפה יצא גינוי חד-משמעי לכל גילוי של הסתה שמתחיל בדיבור, שממשיך בהתנגדות פסיבית ועובר לאלימות.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, סיעת המפד"ל, שבע דקות, בבקשה.

רוני מילוא: מה עושים אם נשארו שתי דקות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מוחקים אותן ומתחילים מחדש.

נחום לנגנטל: אני מקבל תשע דקות.

נחום לנגנטל: דליה רבין-פילוסוף תמיד נדיבה כלפי.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קיוויתי שעמיתי, חברי הכנסת מתקומה ומהאיחוד הלאומי, לא יהיו שותפים להגשת הצעת האי-אמון בנושאים מדיניים, לפחות בשנה הקרובה.

נחום לנגנטל: בשנה זו עוד היה יכול להיות חבר הכנסת לשעבר, או ראש הממשלה לשעבר, בנימין נתניהו, ראש הממשלה במדינת ישראל, ורק בגללם הוא לא ראש ממשלה היום.

רוני מילוא: ועל כך נברך אותם.

נחום לנגנטל: ועל כך, יש כאלה שיברכו אותם, אבל אני לפחות ציפיתי מהם, שבנושאים מדיניים, לא הם אלה שיציעו את הצעת האי-אמון.

נחום לנגנטל: אלה שהפילו את בנימין נתניהו, האחרונים שיכולים לבוא ולהציע אי-אמון בראש ממשלה מכהן היום במדינת ישראל ולומר: המצב הוא קשה, לא טוב, רע לנו.

נחום לנגנטל: אתם הבאתם את זה.

נחום לנגנטל: אתם אלה שעשיתם את מה שקרה כאן.

חיים אורון: המעשה החיובי היחיד שהם עשו בשלוש השנים האחרונות.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, הדבר השני שאני רוצה לומר: המאחזים, צריך לזכור, לא קיבלו את ההכשרה החוקית של הממשלה הקודמת.

נחום לנגנטל: הרי לא היתה צריכה להיות פה בעיה אילו בנימין נתניהו, כראש ממשלה, היה נותן תוקף למאחזים.

נחום לנגנטל: אם כל המאחזים היו מחזיקים באישורים שניתנו להם כחוק, לא היתה עולה בכלל השאלה.

נחום לנגנטל: ראש הממשלה שלנו היום, אהוד ברק, הכריז, שתהיה רציפות שלטונית, ושהוא לא יפעל נגד החלטות ממשלה קודמת.

נחום לנגנטל: אשר על כן, אני חושב שההישג הגדול ביותר שיש כרגע בהסכם על פינוי המאחזים הוא בכך, שמעל 30 מאחזים קיבלו אישורים חוקיים; זה מה שצריך לראות מבחינתי, זו הכוס המלאה.

האשם מחאמיד: אתה צודק.

נחום לנגנטל: אם באמת האשם מחאמיד, ידידי הטוב, אומר לי כרגע שאני צודק, וברגע שהוא אומר לי שאני צודק, אני מתחיל להרגיש שאני כנראה קצת מפספס, אז אני אומר: זו בעצם הנקודה המרכזית שצריך לומר על הסכם הפשרה, שהושג פה בתיווכו של השר יצחק לוי.

נחום לנגנטל: יש הסכם פשרה שהושג בין מועצת יש"ע, המתנחלים, לראש הממשלה בכך שנתנו הכשר לרוב המאחזים, והם הפכו להיות מאחזים חוקיים, אבל ההסכם יותר חשוב מבחינה זו שהוא מנע פילוג נוסף בעם.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת דליה פילוסוף, שדיברה לפני, מי כמוה, כנצר לאותה משפחה ששילמה את המחיר היקר מאוד, אולי היקר מכול שאפשר לשלם, יכולה להעיד כמה הדבר הזה חשוב, שמונעים פילוגים ושסעים בעם.

נחום לנגנטל: וההישג השני של אהוד ברק בהסכם שהוא עשה עם המתנחלים בנושא של המאחזים ביהודה ובשומרון – – –

יובל שטייניץ: בואו נגיד לפחות, שאם ביבי היה עושה אותו הסכם, אז חיים רמון לא היה כל כך שקט.

נחום לנגנטל: נכון, גם העיתונות היתה כותבת נגדו, אל תדאג.

יובל שטייניץ: היתה קמה צעקה נוראית פה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, צריך להבין דבר אחד מרכזי, וזה דבר שבזמנו דיברתי עליו עם שר החקלאות, שיושב כאן באולם.

נחום לנגנטל: הבעיה הגדולה היא לא להתנחל על הגבעות, צריך להתנחל בלבבות.

נחום לנגנטל: הטעות הגדולה ביותר של המתיישבים ביהודה, שומרון ועזה, שבמשך השנים חשבו שעוד נקודה ועוד נקודה ועוד גבעה ועוד גבעה הן הדבר היחיד שחשוב.

נחום לנגנטל: אני אומר: זה דבר חשוב מאוד להתנחל בגבעות, אני מאמין באמונה שלמה בחזון ארץ-ישראל השלמה, אבל כל עוד לא הצלחנו להתנחל בלבבות, ורק להתנחל על הגבעות, לא נצליח לאורך זמן לשמר את מפעל ההתיישבות.

נחום לנגנטל: זו בעצם הבעיה הגדולה.

נחום לנגנטל: וכשאנחנו נמצאים היום במצב הזה כפי שאנחנו נמצאים, צריך להבין שקרה דבר במדינת ישראל בשנים האחרונות.

נחום לנגנטל: תוצאות הבחירות האחרונות יכולות להעיד על הדבר הזה.

נחום לנגנטל: לא בכדי נבחר אהוד ברק ולא בנימין נתניהו – משום שקרו אירועים טראומטיים במדינת ישראל, החל מרצח רבין, וגם אירוע טראומטי, להבדיל מרצח רבין, שראש ממשלה ימני במדינת ישראל, של ממשלת הימין, אולי הגדולה ביותר שהיתה מאז 1977, הכי טהורה אולי, אם אפשר לומר מבחינת הימין, הוא זה שחתם על הסכמי-וואי, הוא זה שחתם על הסכמי אוסלו.

נחום לנגנטל: וברגע שבנימין נתניהו המשיך את הסכמי אוסלו, וכל המשקעים שאירעו פה בשנים האחרונות, הפסקנו להתנחל בלבבותיהם של רוב תושבי מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: יש לי שאלת הבהרה.

יובל שטייניץ: כשאמרת שאתה מאמין בחזון ארץ-ישראל השלמה, בדקת שאתה מאמין בחזון ארץ-ישראל השלמה, או בארץ-ישראל השלמה?

נחום לנגנטל: אני מאמין גם בארץ-ישראל השלמה וגם בחזון.

נחום לנגנטל: אני הצבעתי, חבר הכנסת שטייניץ, כפי שאתה יודע, נגד הסכם-שארם בבית הזה, לפני כחודש, כשהוא הגיע לבניין.

נחום לנגנטל: ואני כן מאמין שצריך להתיישב בכל חלקי ארץ-ישראל.

נחום לנגנטל: אבל המבחן של נייר הלקמוס, שצריך לבחון אותו, הוא תמיד איך אתה מגיע ללבותיהם של רוב האנשים פה.

נחום לנגנטל: וברגע שתאבד את רוב האנשים במדינה, לא רק שתאבד את השלטון – יראו אותך כאחד שהוא מעמסה על החברה הישראלית.

נחום לנגנטל: וזאת הבעיה הגדולה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, החיים בקואליציה הזאת הם לא חיים נוחים עבורנו.

נחום לנגנטל: יש תהום פעורה בינינו לבין שותפים רבים בממשלה הזאת.

נחום לנגנטל: זה לא דבר קל לאדם כמוני להיות בממשלה הזאת.

נחום לנגנטל: רק במשרד החינוך, תשימו לב לאקרובטיקה שצריכה להיעשות בקושי גדול בין שר החינוך לבין סגנו, שאול יהלום מהמפד"ל.

נחום לנגנטל: אבל אני משבח אותם על זה שהם עושים מאמץ עילאי, משום שהם עוסקים בחינוך ילדי ישראל, וכאן את הפוליטיקה צריך להשאיר כמה שאפשר בחוץ; אבל גם זה לא קל, לא לשאול יהלום ולא ליוסי שריד, אני מניח.

רוני מילוא: אל תדאג.

נחום לנגנטל: הרבה פעמים אנחנו עשינו פה פשרות כואבות, גם בחודשים האחרונים, ולעתים אפילו נאלצנו להצביע נגד הממשלה.

נחום לנגנטל: אבל, אדוני היושב-ראש, דווקא היום, בהצעת האי-אמון שמוגשת כנגד הממשלה, אני אומר את זה, אולי בגלל גילי: אני מצביע בכיף עם הממשלה.

נחום לנגנטל: אני אצביע נגד הצעת האי-אמון, משום שאני חושב שברגע שנעשה פה הסכם של פשרה עם מועצת יש"ע, שקירבה את מועצת יש"ע לקונסנסוס הישראלי, וברגע שראש ממשלת ישראל, שאיננו נמנה עם מחנה הימין, חותם אתנו על הסכם כזה, אני מרגיש שאנחנו קצת שבים הביתה.

נחום לנגנטל: לכן, אנחנו וסיעתנו נצביע כולנו נגד הצעת האי-אמון היום, כשנצטרך להצביע.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סיום טוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה, שבע דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת דברי ברצוני להביע מחאה וזעזוע על המעשה החמור של בריונות, ונדליזם, שנעשה בשרפת מזוזות ובציור צלבי קרס וכתובות נאצה על שלושה בתי-כנסת בשכונת קריית-הרצוג בבני-ברק.

יעקב ליצמן: זה מעשה נורא וחסר תקדים בתולדות מדינת ישראל, ועוד אשוב לדבר עליו במסגרת הצעה לסדר-היום.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, סיעת יהדות התורה יצאה מהקואליציה בגלל חילול שבת – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יעקב ליצמן, אתה יודע במה אנחנו דנים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהצעת האי-אמון.

יעקב ליצמן: ברור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בנושא ההתנחלויות.

יעקב ליצמן: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

יעקב ליצמן: במסגרת אי-אמון אפשר לדבר על מה שרוצים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מישהו אולי לא כל כך רואה במה התחלת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, נשמע.

יעקב ליצמן: ברור לי.

יעקב ליצמן: אני לא חייב להתייחס דווקא לנושא.

יעקב ליצמן: אפשר לדבר מסביב, אי-אמון זה על כל הדברים, לא דווקא על הנושא הזה.

האשם מחאמיד: – – –

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, סיעת יהדות התורה יצאה מהקואליציה בגלל חילול השבת הנורא שהיה בהעברת המשחנים בשבת.

יעקב ליצמן: מדובר בחילול שבת גדול בחסות ממשלתית רשמית, והדבר הפך לסמל של חילול שבת בהיקף גדול, אשר פגע במאות אלפי אזרחים שומרי שבת.

יעקב ליצמן: ראש הממשלה, בזמן ההסכם הקואליציוני, נתן מכתב והתחייב בכתב לכבד את השבת, ואנחנו רואים בזה הפרה של המכתב שהוא נתן, של ההתחייבות שלו.

יעקב ליצמן: בגלל זה יצאנו מהקואליציה.

יעקב ליצמן: אי-אפשר להשלים עם מצב של אי-כיבוד הסכמים.

יעקב ליצמן: צריך לתקן את המצב, צריך לתקן את המצב על-ידי הגברת שמירת השבת ועל-ידי תיקון דברים שנעשו.

יעקב ליצמן: בהזדמנות זו צריך להזכיר את הנושא של באג-2000.

יעקב ליצמן: בתחום של באג-2000, שאמור להיות בעוד חודשיים, יש חשש גדול של חילול שבת.

יעקב ליצמן: הראשון בחודש חל בשבת, במוצאי שבת, ויש חשש גדול שיתגייסו עובדים של חברת החשמל ושל משרדי ממשלה ויעבדו בשבת.

יעקב ליצמן: אנחנו מתריעים בזמן ופונים לממשלה שלא להיגרר אחרי כל הפניות.

יעקב ליצמן: אפשר לבדוק את הדברים ולעשות הכול לפני הראשון בחודש, יש מספיק זמן, עוד חודשיים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לגעת עוד בנקודה אחת, שגם היא לא מוסיפה אמון בממשלה.

יעקב ליצמן: בימים אלה, בעצם היום, התפרסמו על-ידי שר השיכון הנחיות חדשות, שיחולו בעוד שבועיים, בדבר ביטול השתתפות בשכר דירה לנזקקים, לאחר קביעה כי הזכאים להשתתפות יהיו אלה שהגיעו ל-1,600 נקודות.

יעקב ליצמן: אנחנו רואים בזה עוד כרסום במעמד, כשהממשלה אמורה היתה לעזור למשפחות חלשות, ובהחלטות האלה, כמו בהחלטה שאנחנו מקווים מאוד שתבוטל, בדבר מכירת 500 דירות להשכרה שנבנו בזמנן על-ידי הממשלה הקודמת, אנחנו רואים כרסום במעמד החלש במדינה.

יעקב ליצמן: אני קורא למשרד השיכון ולממשלה לשקול שוב את הדבר ולהחזיר את הקריטריונים בצורה שלא ייפגעו מהם אזרחים כל כך רבים.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, ברצוני להתייחס לנושא המדיני במלה אחת.

יעקב ליצמן: טוב עשה ראש הממשלה כאשר ניהל משא-ומתן והידברות עם המתנחלים בנושא המאחזים.

יעקב ליצמן: שוב הוכח כי בהידברות וברצון טוב אפשר למנוע מצבים שאליהם אף צד לא רוצה להגיע.

יעקב ליצמן: ההחלטה אצלנו היא לא להשתתף בהצבעה.

יעקב ליצמן: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת ליצמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בשם סיעת הרשימה הערבית המאוחדת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שבע דקות לרשותך, בבקשה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תרשה לי, אדוני היושב-ראש, להתחיל ולומר, שכותבי התסריט והבמאים עשו משחק שקוף מאוד, הייתי קורא לזה אפילו קרקס אבסורד.

האשם מחאמיד: אני בכנסת כבר כתשע שנים, אולי עשר שנים.

האשם מחאמיד: אי-אמון כזה עוד לא ראיתי – אי-אמון לשם הבעת תודה לממשלה.

האשם מחאמיד: שמענו את חברי האופוזיציה, הם דיברו בלשון כזאת שהם מודים לממשלה על ההחלטה שלה.

האשם מחאמיד: כזה אי-אמון אבסורדי עוד לא ראיתי בנושא המאחזים, מלשון: לאחוז, אחז, תפס, אחוז ככל יכולתך.

האשם מחאמיד: קוראים לקרקעות שנגנבו ונשדדו: מאחזים.

האשם מחאמיד: מדברים על עשרה מאחזים כאלה, אלה מקומות שבהם אוטובוס שרוף, מגדל מים שרוף, איזה לול של תרנגולות, איזה עז פה ועז שם, אבל ראש הממשלה בעצם ראה בהתחלה ב-42 מאחזים – מאחזים בלתי חוקיים.

האשם מחאמיד: נוסף על מיון של התנחלויות פוליטיות ולא פוליטיות, עכשיו יש מינוי חדש, או מיון חדש, של מאחזים חוקיים ובלתי חוקיים.

האשם מחאמיד: אותן גבעות שצריכות להיקרא על שמו של אריאל שרון, שביקש לתפוס גבעה אחרי גבעה – חוקיים ובלתי חוקיים – 32 פתאום הפכו לחוקיים, ועשרה מאחזים הם בלתי חוקיים.

האשם מחאמיד: על זה הימין מגיש אי-אמון.

האשם מחאמיד: אנחנו, אדוני היושב-ראש, כסיעה, אנחנו צריכים היינו להגיש אי-אמון, ולא הימין.

האשם מחאמיד: אנחנו צריכים היינו לעשות זאת, כי בהחלטה יש ביצוע מדויק של מדיניות המתנחלים.

האשם מחאמיד: לדעתי ולדעת סיעתי, אדוני היושב-ראש, הממשלה נכנעה לטרור של המתנחלים.

האשם מחאמיד: אנחנו צריכים להיות כנראה הילד הקטן בסיפור של אנדרסן – אותו סופר דני, הנס כריסטיאן אנדרסן – שסיפר על בגדי המלך החדשים.

האשם מחאמיד: מי שגילה שהמלך הוא עירום היה ילד קטן.

האשם מחאמיד: אתה מכיר את הסיפור?

האשם מחאמיד: הוא קרא: המלך עירום, כשכולם אמרו: הוא לבוש.

האשם מחאמיד: פתאום המלך הוא עירום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא היה עירום, אבל מי שהעז לדבר ראשון ולהכריז כי הוא עירום היה הילד הקטן.

האשם מחאמיד: אסור.

האשם מחאמיד: אנחנו מעזים, ואני מעז להיות הילד בסיפור של אנדרסן.

האשם מחאמיד: אנחנו רוצים להיות הילדים ולומר את האמת: המלך הוא עירום.

האשם מחאמיד: לא רק עירום, הוא גם ערום.

האשם מחאמיד: המלך הוא עירום וערום.

האשם מחאמיד: המדיניות הזאת היא עירומה וערומה.

האשם מחאמיד: אני בטוח, שאם ראש ממשלה אחר היה מקבל את ההחלטה הזאת – אני בטוח שג'ומס היה מגיש אי-אמון, אדוני השר חיים אורון, וגולדשמידט היה מגיש אי-אמון בגלל מדיניות כזאת.

חיים אורון: אף ראש ממשלה, חוץ מאהוד ברק, לא היה עושה את זה.

חיים אורון: לא הורידו אף אחד אף פעם.

האשם מחאמיד: אתה יודע, אולי נתניהו לא היה מעז לעשות זאת.

תמר גוז'נסקי: בגין הוריד הרבה יותר.

האשם מחאמיד: אולי נתניהו לא היה מעז לעשות זאת.

האשם מחאמיד: מה שנעשה פה זה אבסורדי.

קריאות: – – –

האשם מחאמיד: אדוני השר, זה אבסורד.

האשם מחאמיד: 32 מאחזים הפכו לחוקיים.

האשם מחאמיד: אני בטוח שבלבך פנימה – אני מכיר אותך – אתה לא מאמין במה שנעשה פה, אתה לא מסכים עם מה שנעשה פה.

חיים אורון: אני לא מסכים עם התנחלות אחת – –

האשם מחאמיד: אני בטוח.

חיים אורון: – – אבל לא עכשיו.

חיים אורון: על זה נתווכח בהסכם השלום.

האשם מחאמיד: אם עכשיו אי-אפשר להזיז לולים, אם עכשיו אי-אפשר להזיז חדר ריק, מתי נוריד, מתי תורידו?

אלי גולדשמידט: אבל, האשם – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מזיז לול וקורא לזה התיישבות.

האשם מחאמיד: מתי תורידו התנחלות עם אנשים?

אלי גולדשמידט: האשם, אבל איזה הישג שמועצת יש"ע מוכנה להוריד התנחלויות.

אלי גולדשמידט: תראו את ההישג.

אלי גולדשמידט: מתי מועצת יש"ע הסכימה לפנות התנחלויות?

האשם מחאמיד: היא לא פינתה, היא לא מפנה.

האשם מחאמיד: היא מפנה לול, היא מפנה אוטובוס, היא מפנה מגדל מים.

האשם מחאמיד: מה מפנה?

האשם מחאמיד: היא מפנה חתיכת קרקע שאריק שרון תפס.

אלי גולדשמידט: זה לא היה אף פעם.

אלי גולדשמידט: זאת פעם ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תם הסימפוזיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת מחאמיד להמשיך לדבר.

האשם מחאמיד: אני מצפה, אדוני היושב-ראש, שלראש הממשלה הזה, שבו אני בחרתי ואתה בחרת – שיהיה לו אומץ הלב, שיגיע.

האשם מחאמיד: איך נגיע פעם לכך שראש הממשלה הזה יאמר באומץ לב, שכל ההתנחלויות הן לא חוקיות?

האשם מחאמיד: האם נגיע לזה פעם?

האשם מחאמיד: כי הן מסמלות גזל קרקעות של העם הפלסטיני.

האשם מחאמיד: איך נגיע להסדר קבע עם מצב כזה?

האשם מחאמיד: הכול נעשה על-ידי המתנחלים, כולנו יודעים, כדי למנוע הקמת מדינה פלסטינית.

האשם מחאמיד: במצב הזה, אדוני היושב-ראש, הכול נעשה כדי למנוע בכל הכוח הקמת מדינה פלסטינית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא, אבל מקימים.

האשם מחאמיד: הם רוצים למנוע.

האשם מחאמיד: היא תקום, אני בטוח, כמוך, שהיא אכן תקום, אדוני היושב-ראש, אבל הם עושים כל מאמץ כדי שהיא לא תקום.

האשם מחאמיד: לפי הקצב הזה, אינני מאמין, אדוני היושב-ראש, שאפשר להגיע לשלום.

האשם מחאמיד: לפי המצב הזה של מתן לגאליות, מתן לגיטימציה לכל התנחלות שרונית כזאת, אני מתפלא איך אפשר להגיע לשלום, אפילו כשהוא שלום לא צודק אלא שלום מינימלי.

האשם מחאמיד: בצל – ואני לא אומר לאור המצב הזה כי זה צל, לא אור – בצל המצב הזה אנחנו, סיעת רע"ם, לא נוכל לתמוך בממשלה, ובוודאי לא נוכל להצביע אי-אמון בממשלה, כי לא נוכל להשתתף במשחק שקוף זה.

האשם מחאמיד: אני אסיים ואומר שאנחנו נימנע, כמובן.

האשם מחאמיד: אפשר, אדוני היושב-ראש, לרמות חלק מהאנשים חלק מהזמן, אבל אי-אפשר לרמות את כל האנשים כל הזמן.

האשם מחאמיד: על כן אנחנו לא חלק מהקרקס ולא חלק מהפרדוקס.

האשם מחאמיד: אנחנו נימנע.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת האשם מחאמיד מסיעת רע"ם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מזמין את חבר הכנסת יולי אדלשטיין מישראל בעלייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שבע דקות לרשותך, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת מסיעת רע"ם, נא לאפשר את המשך הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב, שבימים אלה, ללא קשר לדעה פוליטית של אדם זה או אחר או של חבר כנסת זה או אחר, בוודאי אסור לנו לשמוח.

יולי יואל אדלשטיין: אסור לשמוח כשאנחנו רואים, או מצפים לראות, עלולים לראות, תמונות של משפחה זו או אחרת עם ילדים קטנים, משפחה שבסך הכול רצתה לבנות בית, מפונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהאקט הזה של פינוי הוא אולי אחת החוויות הקשות והטראומטיות ביותר שאדם יכול בכלל להעלות על הדעת.

יולי יואל אדלשטיין: מה גם שבתור מי שמכיר את אוכלוסיית מה שמכונה "המאחזים" השונים, האוכלוסייה הזאת רחוקה מאוד מאותו סטריאוטיפ שלפעמים מנסים לתאר, אנשים עם עיניים בורקות, אדוני היושב-ראש, שכביכול השתלטו על גבעה ויושבים שם, ביד אחת 16-M וביד שנייה איזה משדר וכך הם תופסים את הגבעות.

יולי יואל אדלשטיין: האוכלוסייה, כפי שאמרתי, היא אוכלוסייה מגוונת.

יולי יואל אדלשטיין: משפחות שונות ומשונות, שטעו או לא טעו, זאת כבר שאלה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: מה שמאוד הייתי רוצה הוא, שאף אחד מאתנו – גם אלה שחושבים, כפי שכבר נאמר כאן, שצריך לפנות את כל ההתנחלויות, ללא יוצאת מן הכלל – שאף אחד מאתנו לא ישמח למראה מסוג זה.

טלב אלסאנע: אתה צריך להחליט, או שלום או התנחלויות.

טלב אלסאנע: אתה צריך לבחור.

טלב אלסאנע: אתה חושב שאפשר לשלב את שניהם יחד?

יולי יואל אדלשטיין: אני אגיע לזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני חושב שאתה עושה כרגע טעות חמורה בהגדרה כזאת, ואני אגיע לזה, ברשותך, בעוד דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתייחס ישר לשאלה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני דווקא רוצה לומר משהו אחר, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: עד היום, אני חייב לומר, בתור חבר קואליציה, לא היו לי הרבה אפשרויות לברך על דרכי פעולה של ראש הממשלה, שאני נמצא בקואליציה שלו.

יולי יואל אדלשטיין: לשם שינוי אני דווקא כן רוצה לברך על אותה דרך שנקט ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא בימים קשים אלה, כשכולנו שוב נזכרים באותה טראומה נוראית שכל אחד מאתנו עבר ב-1995, ללא קשר למחנה פוליטי זה או אחר, אני חושב שדווקא הדרך שנקט ראש הממשלה היא היא המובילה אותנו עד כמה שאפשר רחוק מלחזור על חוויות אולי הכי קשות שהאומה יכולה לחזור אליהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר שבימי המשא-ומתן הקואליציוני הפצרנו פעם אחר פעם בצוות המשא-ומתן של ישראל אחת, ואחר כך גם כשישבנו מול ראש הממשלה – אל תחזור על טעויות העבר.

יולי יואל אדלשטיין: תעשה קואליציה רחבה שכל אזרח במדינה יוכל למצוא בה כתובת; שאף אחד לא ירגיש יותר "פרופלור"; שכל אחד ירגיש, שגם אם הוא לא מסכים, הוא לפחות יכול לקבל, תסלחו לי, שימוע, אצל מישהו שהוא רואה בו או רואה בה את הכתובת שלו בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בלי כל קשר לעובדה שיש כאלה בינינו ששמחים לתוצאות ויש כאלה שמאוד עצובים בגלל התוצאות, בגלל התהליך אני מאוד שמח על אותה דרך שנקט ראש הממשלה במקרה זה.

יולי יואל אדלשטיין: ישבו הוא וסגן שר הביטחון פעם אחר פעם עם ראשי מועצת יש"ע והגיעו לסיכום.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות, אדוני היושב-ראש, ששני הצדדים לא מרוצים מהסיכום הזה, אבל זה טבעו של כל סיכום וזה טבעה של כל פשרה.

יולי יואל אדלשטיין: נקודה אחרונה, אדוני היושב-ראש, וכפי שהבטחתי מעל במה זו, אני לא אתעייף מלחזור על זה פעם אחר פעם, וזאת גם תשובה על שאלתו של חבר הכנסת אלסאנע – אנחנו לא יכולים להחליט למה אנחנו חותרים.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו באמת חותרים לשלום אמת, לאף אחד לא צריך להפריע שיש עוד שתי דירות באריאל או יש פחות שתי דירות במעלה-אדומים.

יולי יואל אדלשטיין: לאף אחד בעולם, "בורגר קינג", שאוכלים אותו בהנאה רבה תושבי מעלה-אדומים, לא צריך להפריע, אבל זה בתנאי שהולכים לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו הולכים לכיוון של הפרדה וגדרות תיל וזרם חשמלי וכלבי זאב, אתה צודק, וזה כן מכשול ולא רק ההתנחלויות, גם חוות פלסטיניות וגם כל מיני כפרים ובתים בודדים שיושבים בתוך גושי התיישבות יהודית שעליהם מדבר ראש הממשלה, אצלי ליד הבית בגוש-עציון – גם הם צריכים להפריע.

יולי יואל אדלשטיין: מה הם עושים שם?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו הרי הולכים לכיוון של הפרדה וזרם חשמלי, איך אני אגור לידם?

יולי יואל אדלשטיין: ידידי חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני, לשם שינוי, כן מאמין, שבסופו של דבר, לא מחר ולא מחרתיים, אנחנו נגיע לאותו שלום שבו לא יפריעו זה לזה לא "בורגר קינג" ולא אותה חמולה ערבית שיושבת ליד היישוב שלי.

יולי יואל אדלשטיין: אז אולי נוכל להבין שלא התנחלויות הן מכשול לשלום; שאולי משהו במוח של אי-אלו מאתנו הוא מכשול לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: אולי אנחנו סוף סוף נחליט, שאנחנו מגיעים לא רק להפסקת אש ולא רק לאיזה חוזה חתום שאומר:

יולי יואל אדלשטיין: אל תפגעו בנו ואנחנו לא נפגע בכם וכל אחד יעקוב אחרי הצד השני.

יולי יואל אדלשטיין: בסופו של דבר נגיע לאותו שלום שבו לא נשאל למה אני מכשול לשלום בעיניך ולמה אתה מכשול לשלום בעיני.

יולי יואל אדלשטיין: כשנגיע לשלב הזה, שלום באמת יהיה אפשרי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת חנן פורת מסיעת האיחוד הלאומי – איננו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חילקו פה שבחים לראש הממשלה ולממשלה על כך שהיא טיפלה הפעם בסוגיית ההתיישבות בצורה קצת יותר נבונה מהטיפול של ממשלת המערך הקודמת.

יורי שטרן: אולי יש מקום לשבחים, אבל בעירבון מאוד מאוד מוגבל.

יורי שטרן: מה אומר לנו ראש הממשלה ומה אומרת הממשלה?

יורי שטרן: הדבר לא נעשה בשביל לרצות את הפלסטינים, הוא לא נעשה בלחץ של הצד השני, אין פה ויתור, אלא הוא נעשה למען החוק, למען המסגרת שבה כל אזרח שומר חוק וננקטים הצעדים נגד אלה שעושים דבר נגד החוק.

יורי שטרן: אז אני שואל, אם זאת הממשלה שרוצה באמת לבנות במדינת ישראל משטר נאור יותר של האזרחים הממושמעים, למה היא, הממשלה הזאת, ימינה ושמאלה, מזלזלת בבנייה הלא-חוקית במגזרים האחרים?

יורי שטרן: לא בבנייה של המתיישבים היהודים, אלא לידם, הבנייה הלא-חוקית המסיבית של ערביי יהודה ושומרון – 6,000 יחידות דיור, בתים שנבנו ללא אישור ביהודה ובשומרון.

יורי שטרן: נגד 1,300 מהם יש צווי הריסה, וכל התהליכים כבר עברו בג"ץ, וגם כל ההסתייגויות.

יורי שטרן: אין מקום להסתייג, צריכים להרוס אותם, בנייה לא חוקית בעליל.

יורי שטרן: הממשלה הזאת עצרה ביצוע צווי הריסה.

יורי שטרן: הממשלה הזאת עצרה ביצוע צווי הריסה בבנייה לא חוקית בלוד.

יורי שטרן: הממשלה הזאת עוצמת עיניים מול ההשתלטות על הקרקעות ועל השטחים בנגב.

יורי שטרן: רק לגבי המתיישבים היהודים ביהודה ובשומרון היא פתאום הופכת להיות ממשלה שדורשת מהאזרחים לשמור על החוק.

יורי שטרן: זו מדיניות של איפה ואיפה.

יורי שטרן: זו מדיניות שלא יכולה להוביל לשום דבר נכון ונאור.

יורי שטרן: אי-אפשר בבנייה המסיבית – אני הייתי עכשיו ביהודה ובשומרון, ראיתי בנייה לאורך אותם כבישים עוקפים, שבהם 75 מטרים מכל צד אסור לבנות.

יורי שטרן: אנחנו עושים צחוק מעצמנו.

יורי שטרן: יש בעיות עם הדברים האלה.

יורי שטרן: נכון שהמינהל האזרחי במקרים רבים לא נתן לתושבים הערבים לבנות איפה שבאמת היה מקום לבנות, ויש דברים שחייבים לתקן, אבל לא על-ידי מתן אישור לבנייה לא חוקית.

יורי שטרן: לכן אני אומר, אין בכוונת הממשלה הזאת לשמור על החוק; אין בכוונתה לחזק את מערכת החוק ומערכת המשמעת האזרחית במדינת ישראל.

יורי שטרן: היא התחילה את דרכה לכנסת על-ידי כל מיני עמותות לא חוקיות, ורק היום פורסם ב"גלובס" עוד דבר על האופן של סלילת הדרך של הממשלה החדשה לשלטון.

יורי שטרן: הדרך הזאת לא מביאה לשלום, היא לא מביאה לשגשוג, היא לא מביאה לשלמות העם ולא מביאה לשלום הבית האזרחי.

יורי שטרן: עוד דבר.

יורי שטרן: הממשלה גאה בכך שהיא הגיעה להסכם עם המתיישבים.

יורי שטרן: כל הכבוד למועצת יישובי יהודה ושומרון שהיא בכלל מגינה על המתיישבים היהודים במרחב.

יורי שטרן: אבל ממתי עניין של נסיגה, או עניין של גבולות, או עניין של שמירה על הקרקע או על האינטרסים הלאומיים האחרים, זה עניין של המתיישבים עצמם?

יורי שטרן: מה, אנחנו נזוז או לא נזוז מהגולן כיוון שהתושבים ברמת-הגולן מוכנים או לא מוכנים לקבל פיצויים?

יורי שטרן: הרי בני-אנוש הם חלשים.

יורי שטרן: יש פיתוי של פיצויים, יש חיים קשים, מישהו אולי ירצה להתפנות.

יורי שטרן: בזה נקבעים הגבולות של המדינה?

יורי שטרן: בזה האינטרסים הלאומיים שלנו מוצאים את ביטוים הנכון?

יורי שטרן: אם אנחנו רוצים דיאלוג לאומי והסכמה לאומית, הדיאלוג צריך להיות לא עם תושבי מאחז זה או אחר.

יורי שטרן: גם זה חשוב, בוודאי.

יורי שטרן: אבל זה צריך להיות דיאלוג בין הפלגים בעם, בין המחנות, בין המפלגות.

יורי שטרן: לזה יש במה בכנסת, לזה יש פורומים אחרים להידברות.

יורי שטרן: הממשלה הזאת לא משתמשת בפורומים האלה להידברות, היא הולכת למתיישבים עצמם, היא עושה את מה שאמור היה להיות הסכמה לאומית להסכמה פרטית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי מסיעת חד"ש, בבקשה, שבע דקות לרשותך.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סיעת חד"ש תצביע נגד הצעת האי-אמון של הליכוד, שהתחבר לצורך העניין הזה עם הימין הפנאטי, והוא מגיש את הצעות האי-אמון שלו מתוך ניסיון כלשהו להישאר בדעת הקהל ולנסות ליצור רושם של פעילות.

תמר גוז'נסקי: לכן אנחנו נצביע נגד הצעת האי-אמון הזאת.

תמר גוז'נסקי: עם זאת, ההצבעה הזאת נגד האי-אמון שהגישו הליכוד והאיחוד הלאומי אין בה כדי לומר שאנחנו שלמים ומסכימים או תומכים במדיניות הנוכחית של ממשלת ברק, ושאין לנו ביקורת לא מהצד הימני אלא מהצד השמאלי, מהצד של שוחרי השלום, מהצד של שוחרי האחריות החברתית, על המדיניות של הממשלה הנוכחית.

אברהם הירשזון: אנחנו נשמח לשמוע.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, הסכמת מועצת יש"ע, מועצת המתנחלים שבחרה את עצמה, ההסכמה להסדר הזה של פינוי מה שנקרא אותם 11 מאחזים, ההסכמה הזאת היתה צריכה להדליק מייד נורה אדומה בעיני כל מי שתומך בשלום.

תמר גוז'נסקי: מה קרה?

תמר גוז'נסקי: מה פתאום מועצת יש"ע תומכת בהסדר הזה?

תמר גוז'נסקי: הסיבה פשוטה מאוד, שמדובר היה בהתנחלויות דמה, ומדובר בהסדר של סילוק מקומות שלא מיושבים, יזיזו שם איזה קרוון; מדובר היה בהזזת ארבע התנחלויות אלה קצת יותר קרוב, באיזה שהוא מקום ימשיכו לעבוד וללמוד במוסד עד סוף השנה.

תמר גוז'נסקי: בקיצור, כלום וכלום וכלום.

תמר גוז'נסקי: לכן זה לא מקרה שמועצת יש"ע תמכה.

תמר גוז'נסקי: היא תמכה כי בעצם הקול קול ברק והידיים ידי יש"ע, או להיפך.

תמר גוז'נסקי: שיתוף פעולה מדהים של אחדות לאומית ברוח הימין.

תמר גוז'נסקי: לכן אני מתפלאה על הליכוד והימין הפנאטי שהם החליטו להגיש הצעת אי-אמון בממשלה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, החלטת הממשלה – וזה הדבר החמור – נותנת בעצם הכשר מלא לאותן התנחלויות המכונות מאחזים, שנשארו במקומן, לכל יתר 250 ההתנחלויות המפוזרות, ומה שלא פחות חמור – נותנת הכשר למדיניות שר השיכון, שבונה ומרחיב ומרחיב ובונה את ההתנחלויות גם בגדה וגם בגולן.

תמר גוז'נסקי: לכן, יש פה שאלה מאוד רצינית.

תמר גוז'נסקי: אם ראש הממשלה ברק מתכוון להגיע לשלום, מתכוון להגיע להסדר, מתכוון להגיע, כפי שהוא אומר, לישות פלסטינית – כנראה עדיין קשה לו להגיד את המלה מדינה – אם באמת מדובר על הפרדה בין העמים, כפי שהוא מתבטא, אז ההחלטה האחרונה של הממשלה היא מכשול חמור באותו כיוון.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני חושבת שראש הממשלה עושה צעד אחרי צעד כדי להוכיח שהממשלה הזאת יש לה לב גס כלפי הבעיות החברתיות הקשות שקיימות במדינת ישראל.

נסים דהן: תצביעי בעד.

תמר גוז'נסקי: אתה יודע, יש מקרים שבהם יש לך רע ויש לך רע יותר.

תמר גוז'נסקי: יש לך רע ויש לך גרוע ביותר.

תמר גוז'נסקי: אבל אין לנו שום אמון בממשלה שיכולה להוציא 10,000 משפחות מתחום הזכאות לסיוע בשכר דירה.

נסים דהן: זה לא גרוע.

נסים דהן: בגלל הנסיבות – – –

אברהם הירשזון: למה את לא מגישה הצעת אי-אמון?

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת דהן, אני רוצה להזכיר לך, שבשנה שעברה נשאר בתקציב משרד השיכון מיליארד שקל ממשכנתאות בלתי מנוצלות, זה ב-1997.

תמר גוז'נסקי: ב-1998 נשארו 2 מיליארדי שקל.

תמר גוז'נסקי: השנה, אני מניחה, אותו סכום.

תמר גוז'נסקי: אם ניקח רק את הסכומים האלה, אנחנו מדברים לפחות על 5 מיליארדי שקל שלא נוצלו על-ידי המשפחות האלה שלא יכולות לרכוש דירה, שלא יכולות להיעזר במשכנתה.

תמר גוז'נסקי: אז אפילו את שכר הדירה, את 1,000 השקל האלה ייקחו מהם?

נסים דהן: הלוואי שזה היה 1,000 שקל.

נסים דהן: 400 שקל.

אברהם הירשזון: את צודקת במאה אחוז.

תמר גוז'נסקי: הדבר השני שאני רוצה לומר, חברי הכנסת, אנחנו מדברים הרבה פעמים על התור של הממתינים, של הקשישים הסיעודיים שממתינים לתור במוסדות.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר עוד נתון שכולנו צריכים לחזור עליו עכשיו.

תמר גוז'נסקי: 300 ילדים מחכים ברגע זה לסידור במוסדות, בפנימיות, באיזה מקום, כי צריך להוציא אותם בדחיפות מהבית, חלקם בצווי בית-משפט.

תמר גוז'נסקי: ו-300 ילדים כאלה מסתובבים ברחובות, קורבן להתעללות, קורבן להזנחה, ואין כסף.

תמר גוז'נסקי: אני לא רוצה להזכיר את שביתת הנכים, שעליה דיברנו שוב ושוב; את השביתה של ראשי הרשויות הדרוזיות, שגם עליה דיברנו.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה מלים על ההתקפה הבריונית שהיתה על ראש עיריית נצרת, ראמז ג'ראיסי.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אי-אפשר לדבר על שלטון חוק ועל דמוקרטיה כאשר במדינת ישראל, מתחת לאפה של המשטרה, יכולה קבוצת בריונים מצוידת באלות, באקדח, בחרב, לתקוף ראש עיר שנוסע לתומו במכוניתו, ולתקוף אותו במרכז העיר.

תמר גוז'נסקי: לתקוף אותו ולאיים על חייו.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, לא מדובר אומנם בחבר כנסת שהותקף, אבל מדובר בראש עירייה נבחר, מדובר בנציג ציבור.

נסים דהן: זה חמור גם אם – – –

תמר גוז'נסקי: – – – ואני רוצה להתריע מפני השתלטות הגנגסטריזם הזה על הרחובות שלנו, ואני רוצה להתריע מפני ניסיונות להכריח את הממשלה ולהכריח גופים אחרים קרובים לממשלה לקבל החלטות באיומים, בנשק, באיומים על חייהם של נבחרי ציבור.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אנחנו רוצים הידברות ושלום ודו-קיום.

תמר גוז'נסקי: הדבר האחרון שמדינת ישראל צריכה זה מלחמת דתות ומלחמת עדות.

תמר גוז'נסקי: ואני אומרת את זה גם בציבור היהודי וגם בציבור הערבי.

תמר גוז'נסקי: העמדה הזאת חייבת להיות הבסיס לכל הידברות.

תמר גוז'נסקי: אבל, אי-אפשר מצד אחד להתלונן על קיפוח ומצד שני לאיים על חייו של ראש עירייה נבחר.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שצריך לחקור את הנושא הזה ביסודיות, למצות את הדין עם התוקפים האלה ולהגיע לפתרון שיכבד את זכותם של תושבי נצרת, נוצרים כמוסלמים, מוסלמים כנוצרים, לחיות באווירה שקטה, באווירה של האזנה והקשבה הדדית ושל רצון משותף לפתח את העיר הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים.

תמר גוז'נסקי: אני מסיימת.

תמר גוז'נסקי: כל ניסיון של בריונות צריך להיתקל בהתנגדות גם של הממשלה, גם של המשטרה וגם של הציבור.

תמר גוז'נסקי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפנים משורת הדין ולאחר הסברים שהובאו לידיעתנו בקשר לחבר הכנסת חנן פורת, שלא היה פה בשעת הדיון, אני מאפשר לו לדבר בשם הסיעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

נסים דהן: הוא רשום לדיון, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, אבל הוא לא היה בשעת הדיון, כאשר הגיע תורו.

חנן פורת: תודה, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי את רשות הדיבור.

חנן פורת: אני רוצה לציין שנקראתי לאברהם בורג שיושב שבעה על מות אביו הגדול, ד"ר יוסף בורג, ואני מוכרח לציין שבעיני יש פה ממש דבר שהוא בבחינת "אני נתתי להם חקים לא טובים ומשפטים לא יחיו בהם".

חנן פורת: כידוע לכם, אני הגשתי מכתב התפטרות מהכנסת.

חנן פורת: אינני רוצה לעסוק בכך עתה, אלא בעובדה שלפי תומי הייתי סבור, שמי שימלא את מקומו של אברהם בורג, הוא יקבל את מכתב ההתפטרות.

חנן פורת: והנה נתחוור לי, שעל-פי התקנון של הכנסת, רק אם נבצר מיושב-ראש הכנסת להיות כתוצאה ממחלה או מנסיעה לחוץ-לארץ, אז יש לו ממלא-מקום, אבל אבלות אינה נכללת בקטגוריה הזאת.

חנן פורת: מוזר.

נסים דהן: לא חשבו על זה, לא חשבו שאנשים מתים.

חנן פורת: ואני חושב שהדבר הזה מחייב תיקון.

חנן פורת: בדיעבד, הייתי אצלו גם לניחום אבלים, וגם מסרתי לו את מכתב ההתפטרות, שייכנס לתוקף בעוד 48 שעות.

חנן פורת: לא על כך אדבר, אבל אני שמח שניתנה לי האפשרות לעסוק בסוגיה שעליה הוגשה הצעת אי-אמון בממשלה, שאלת עקירת המאחזים היהודיים ברחבי יהודה ושומרון.

חנן פורת: אינני רוצה להיכנס לפרטים.

חנן פורת: אני רוצה להציב כיוון כולל, וחשוב לי שישמעו אותו דווקא חברי הכנסת שאינם נמנים עם האופוזיציה, אלא חברי הכנסת שאפשר שהם משלימים עם הדבר, אולי אפילו שמחים בו.

חנן פורת: מדברים אצלנו הרבה על אלימות.

חנן פורת: בעיני, עקירת יישובים, יהודיים כערביים, מאדמתם, זה ביטוי של אלימות.

חנן פורת: פינוי הוא אלימות.

חנן פורת: אפשר שיש אנשים הסבורים שיש מציאות שבה אין מנוס מאלימות.

חנן פורת: אנחנו מפעילים אלימות נגד פושעים פליליים.

חנן פורת: אנחנו מפעילים אלימות גם לעתים בשאלה של הריסת בתים לא חוקיים, אם כי הדבר הזה כמעט לא נעשה.

חנן פורת: אבל ללא ספק, גם זה הוא ביטוי של אלימות.

חנן פורת: אני מנסה לראות את זה מנקודת מבט של הצד שכנגד, שבמציאות המורכבת והכאובה שבה אנחנו נתונים אנחנו צריכים לעשות כל אשר לאל ידנו כדי למעט ככל האפשר בדברים פוצעים, כואבים ואלימים.

חנן פורת: אני, בניגוד לחלק מחברי, תמכתי מאוד ברעיון, שכל הסדר, בין שההסדר הוא עם הפלסטינים ובין שההסדר הוא ברמת-הגולן, יבוא להכרעה במסגרת משאל עם.

חנן פורת: בוויכוח הקשה שקיים בחברה, זוהי הדרך היחידה שבה ניתן להתמודד עם הדברים, ואז גם אם הדברים לא רק שאינם נוחים לי, אלא הם פוצעים אותי עד דכא, לא אלך להילחם נגד העם.

חנן פורת: לא אלך להפר הכרעותיו של עם.

חנן פורת: והנה עד, חבר הכנסת – –

נסים דהן: עזמי בשארה.

חנן פורת: – – עזמי בשארה, שבשעה שהייתי יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט פעלנו ועמלנו כדי להעביר את החוק הזה – אפשר לומר במאמץ – כדי שהוא יהיה בקונסנסוס רחב ככל האפשר.

חנן פורת: וגדעון עזרא, שיושב כאן, הכין הצעת חוק בעניין זה, שגם תמכתי בה, ושבאה להסדיר בצורה מפורטת את הנושא של משאל עם.

חנן פורת: אני סבור, שכל ניסיון לעשות צעדים קשים, כואבים ופוצעים, כמו עקירת יישובים ואפילו מאחזים, כמו גם גיבוש מסגרת להסדר הקבע – שאם אני מבין, הכוונה היא להביא אותה להכרעה ולסיכום עוד קודם להסדר הקבע ועוד קודם למשאל העם – יש בו בעצם עשיית פלסתר את הרעיון של הבאת הדברים להכרעת העם.

חנן פורת: ואני מבקש, מתוך ניסיון להגיע לאיזו הבנה הדדית, לקבוע, שצריך לדחות כל צעד – אני אומר משני הכיוונים – שיש בו משום שינוי דרמטי של המציאות, ולהותיר אותו להכרעה במסגרת משאל העם, שגם אם יהיה כאוב – לצד זה או לצד אחר – יצטרך להיות מקובל על דעת כולם.

חנן פורת: נכון, עבורנו עקירת יישובים יהודיים מאדמתם איננה רק מעשה חמור מבחינה אנושית ומוסרית; זוהי גם פגיעה לאומית ופגיעה יהודית, פגיעה דתית.

חנן פורת: לא בכדי אנחנו מברכים בשעה שמוקם יישוב יהודי "ברוך מציב גבול אלמנה".

חנן פורת: כך בירכנו בשעה שגוש-עציון עלה על הקרקע.

חנן פורת: כך בירכנו בכל יישוב שהוקם, ללמדך שבשבילנו זה דבר שבקדושה.

חנן פורת: ומי שעוקר יישוב יהודי מאדמתו, הרי הוא לא מציב גבול אלמנה, אלא עוקר גבול אלמנה.

חנן פורת: זהו דבר נורא.

חנן פורת: ועל כן כמובן אני סבור שממשלה שנוהגת בדרך זו – גם אם היא מחפשת נימוקים פרוצדורליים כאלה ואחרים – עושה מעשה חמור ואינה ראויה לאמון.

חנן פורת: אבל אני חוזר ואומר, גם לממשלה זו: אם את רוצה להגיע לצעדים קשים כגון אלה, המתיני, התאפקי, אל תיחפזי ואל תפצעי, הביאי את הדברים להכרעת העם כולו, והעם, בעזרת השם, כלביא יקום, כארי יתנשא ויאמר את דברו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עזמי בשארה, שבע דקות לרשותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כל פעם שאני שומע את המלים עקירת יישובים, פשוט מוציאים אותי מהקונטקסט ההיסטורי לגמרי.

עזמי בשארה: איזה יישובים?

עזמי בשארה: איזה יישובים?

תמר גוז'נסקי: הם יושבים שם שבועיים.

עזמי בשארה: כשבחור אמריקני מחפש את הזהות היהודית שלו בגדה המערבית וברצועת-עזה, הוא בא לשיר לי "WE SHALL OVERCOME" עם גיטרה.

עזמי בשארה: עכשיו, לפני יומיים, הוא מתחיל ללמוד איך לנטוע מהר עץ, שהקרוון הזה ייראה עם עץ.

עזמי בשארה: פתאום נהיה לי חקלאי.

עזמי בשארה: איזה יישובים?

עזמי בשארה: כמה קרוונים, חבר הכנסת חנן פורת.

עזמי בשארה: כולנו היינו עדים איך אריק שרון, מפני שהיה מרוגז שלא שיתפו אותו ב"וואי", קרא לכולם ללכת לתפוס את הגבעות.

עזמי בשארה: ובכן, מלשון אחז, תפס מאחז; לא מלשון ישב, התגורר, מגורים; שכונה, מלשון שכן.

עזמי בשארה: לא מתגורר, לא עיר, לא שכונה, לא כפר.

עזמי בשארה: אחזו קרקע.

עזמי בשארה: מאחז קוראים לזה.

עזמי בשארה: מאחז – רצו לאחוז.

עזמי בשארה: בשפה שלי: לשדוד, לגנוב קרקע.

גדעון עזרא: ממי?

עזמי בשארה: מהמדינה, מהמדינה שתקום, מאף אחד, קרקע טבעית, טרשית, ככה סתם על ההר מישהו הלך שם, אחז אותה ואמר: הנה לכם יישוב.

עזמי בשארה: מי שתופס דינו כדין עוקר יישוב.

עזמי בשארה: אני מתיישב ומי שנוגע בי הוא עוקר יישובים.

עזמי בשארה: פשוט אין מלים, אין מלים לתאר את הסיפור הזה.

עזמי בשארה: לא 12, 42 מאחזים לא חוקיים כתוצאה מקריאה לא חוקית של שרון, שרון הציני, שכל העניין שלו היה שהוא לא שותף ב"וואי".

עזמי בשארה: אם היו משתפים אותו ב"וואי", לדעתי לא היה קורה דבר כזה.

עזמי בשארה: הוא היה מרוגז.

עזמי בשארה: מכירים אותו כבר מהפוליטיקה.

עזמי בשארה: כולם עלו לגבעות ותפסו מאחזים.

עזמי בשארה: עכשיו אומרים: אל תעקרו יישוב ואל תעקרו נטוע.

עזמי בשארה: איזה יישובים, איזה נטועים?

עזמי בשארה: על מה אתם מדברים?

עזמי בשארה: כמה קרוונים, שני קרוונים, קרוון וחצי, אוטובוס ריק.

עזמי בשארה: אני לא יודע מאיפה סחבו אותו, משכם.

עזמי בשארה: איזה יישובים?

עזמי בשארה: על מה אתם מדברים?

גדעון עזרא: ראית את זה?

עזמי בשארה: זו החלטה פוליטית, קריאה פוליטית בשביל להכשיל את "וואי".

גדעון עזרא: אני אראה לך את המקומות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תראה את זה לחבר הכנסת זאבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא דיבר גם על זה.

עזמי בשארה: שרון השתתף ב"וואי" וחתם על "וואי".

עזמי בשארה: אומנם, הוא לא לכלך את ידו ואמר שלום ליאסר ערפאת, אבל הוא היה ב"וואי" והוא חתם על "וואי".

עזמי בשארה: הוא לא ידע שיזמינו אותו לפני שהוא קרא את הקריאה המוזרה הזאת: תלכו, תתפסו גבעות.

עזמי בשארה: שר בממשלה.

עזמי בשארה: מה, הוא מסית?

עזמי בשארה: הוא אומר לאנשים: תלכו, תתפסו גבעות.

עזמי בשארה: הוא מרוגז?

עזמי בשארה: מצב רוח?

עזמי בשארה: ועכשיו זה יישובים ולא לעקור יישובים.

עזמי בשארה: על מה אתם מדברים?

עזמי בשארה: אני חושב שברק פספס הזדמנות.

עזמי בשארה: הוא פספס הזדמנות.

עזמי בשארה: יש קונסנסוס במדינה הזאת.

עזמי בשארה: לאף אחד לא אכפת מ-42 המאחזים, הקרוונים, האוטובוסים הריקים האלה.

עזמי בשארה: הוא פספס הזדמנות.

עזמי בשארה: היתה לו אפשרות לעשות מצור, לבודד את הימין, אבל עוד פעם הוא נפל כאשר הוא הבדיל בין מאחזים לא חוקיים למאחזים חוקיים וכאשר הוא קיבל פיק ברכיים.

עזמי בשארה: מה זה עקירה?

עזמי בשארה: שום דבר לא צריך לעקור, אפילו לא לנגוע בהם.

עזמי בשארה: האנשים ששם צריכים לצאת ולהחזיר את האדמות לבעליהן וזה הכול.

עזמי בשארה: אין פה מה להחליט אפילו.

עזמי בשארה: את כל 42 המאחזים צריך להוציא מחוץ לחוק.

עזמי בשארה: האנשים האלה עשו מעשה לא חוקי, וזהו.

עזמי בשארה: איזה 12 מאחזים חוקיים?

עזמי בשארה: איזה חוק?

עזמי בשארה: אני כבר לא מדבר על החוק הבין-לאומי, שכל ההתנחלויות הן לא חוקיות לפי החוק הבין-לאומי.

עזמי בשארה: אני מדבר על החוק הישראלי.

עזמי בשארה: לפי החוק הישראלי, מה זו הקריאה לאשר אותם רטרואקטיבית?

עזמי בשארה: מה זה, ג'ונגל?

עזמי בשארה: מה זה, מערב פרוע?

עזמי בשארה: מה הדבר הזה פה?

עזמי בשארה: באים לי מארצות-הברית ופתאום מגלים את יהדותם פה.

עזמי בשארה: עושים סטאז' על הערבים בשטחים, סטאז' זהות, "WE SHALL OVERCOME" וגיטרה, ולזה קוראים התנחלויות.

עזמי בשארה: אפילו מועצת יש"ע כבר נראית להם מתונה.

עזמי בשארה: היא לא ממלאת את רצונם.

עזמי בשארה: איזה מין שטויות אלה?

עזמי בשארה: אני פשוט לא מאמין למשמע אוזני.

עזמי בשארה: האיש הזה נפל ועוד פעם ייפול.

עזמי בשארה: הוא היה יכול לבודד את הימין.

עזמי בשארה: לדעתי, ימין ושמאל בארץ הזאת לא היו אומרים כלום אם הוא היה מוריד את כולם.

עזמי בשארה: יש לו שני מבחנים בשביל לבודד את הימין, ולדעתי הוא במבחן, כי אין לו רוב שמאל בכנסת; יש רוב ימין בכנסת, גם בממשלתו יש רוב ימין, מפד"ל וכו'.

עזמי בשארה: העובדה שהוא ניצח את נתניהו לא אומרת שהשמאל ניצח את הימין.

עזמי בשארה: יש לו הזדמנות לבודד את הימין עכשיו כשהוא בשלטון.

עזמי בשארה: הוא עושה טעות אחרי טעות בשני דברים: א.

עזמי בשארה: בנושא ההתנחלויות.

עזמי בשארה: הוא כבר מבדיל בין חוקי ולא חוקי בעניין המאחזים, ומפספס הזדמנות לבודד את הימין גם בכנסת וגם ברחוב הישראלי; ב.

עזמי בשארה: במדיניות החברתית.

עזמי בשארה: אם הוא ימשיך ככה, הוא יפקיר את הפופוליזם הכלכלי בנושא החברתי לימין הישראלי.

עזמי בשארה: תקציב המדינה, זה המבחן שלו.

עזמי בשארה: בשני המבחנים האלה הוא יכול לבודד את הימין והוא יכול לתת לימין נשק לבודד אותו, כי עד עכשיו, לדעתי, הימין ממשיך להיות הרוב בפרלמנט.

עזמי בשארה: אולי ברחוב הישראלי ברק היה יכול לשנות את זה במדיניותו, אם הוא היה מבסס מדיניות שלום נכונה בקואליציות הנכונות ומבודד את המתנחלים; עושה מדיניות חברתית נכונה כדי לא לתת לחלק הזה של הבית להציף אותו בפופוליזם בנושא החברתי ובנושא הכלכלי.

עזמי בשארה: אנחנו לא יכולים להצביע בעד אי-אמון מכיוון שזה אי-אמון של המתנחלים, לא אי-אמון של השמאל בברק, אלא אי-אמון של המתנחלים שרוצים עוד מאחזים.

עזמי בשארה: אי-אפשר להצביע אי-אמון, אבל לדעתי גם אי-אפשר להצביע אמון במדיניות הנוכחית של ההתנחלויות.

עזמי בשארה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עמיר פרץ, סיעת עם אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שבע דקות לרשותך, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שני אירועים היסטוריים – חס וחלילה, להבדיל אלף אלפי הבדלות בין האירועים למיניהם – מתרחשים בשבוע הזה.

עמיר פרץ: ואולי כשדנים בנושא הזה יש כמה שאלות לשאול.

עמיר פרץ: האירוע הראשון הוא, שבשבוע זה נציין את השנה הרביעית להירצחו של ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

עמיר פרץ: אין ספק שכל השאלות שמתהוות סביב העימות שיוצר בכל פעם כל שינוי או כל ניסיון להגיע להסכמות על המתרחש ביהודה ושומרון וחבל-עזה, בוודאי אלה נושאים טעונים.

עמיר פרץ: יש בהם הרבה מאוד אמוציות.

עמיר פרץ: ידידי חנן פורת, אל תצא.

עמיר פרץ: אני רוצה להגיד לך משפט, לפחות משפט פרידה.

עמיר פרץ: אנחנו נמצאים הרבה ביחד בכנסת.

עמיר פרץ: אתה לפני.

עמיר פרץ: נדמה לי שאתה כבר 16 שנה כאן.

חנן פורת: לא להגזים – 13 שנה.

עמיר פרץ: אז אנחנו ביחד.

עמיר פרץ: נכנסנו כנראה באותו יום.

חנן פורת: לא בדיוק, אני הייתי בהפסקות.

חנן פורת: לא משנה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לך, היום אתה נפרד, לפי הודעתך, מרצונך, מהפעילות הפרלמנטרית.

עמיר פרץ: אני מוכרח לומר לך, שהיו הרבה מאוד נושאים שהיינו בהם בחילוקי דעות, אבל אין שום ספק שאפשר להיות חלוק אתך בדעות, אבל כולם יודעים שאתה עושה מה שאתה עושה מתוך אמונה.

עמיר פרץ: אתה מאמין במה שאתה עושה.

עמיר פרץ: אי-אפשר לקחת ממך את זה.

עמיר פרץ: אבל אתה גם מאמין בחוסנו של העם הזה.

עמיר פרץ: אתה גם מאמין בצורך להעמיד את אחדות העם מול הרבה מאוד שאלות שנמצאות במחלוקת.

עמיר פרץ: חלילה, שאיש לא ינסה לרגע לומר שאולי אני מנסה להדביק כתם או לחדש איזו מחלוקת.

עמיר פרץ: אין שום כוונה כזאת.

עמיר פרץ: אבל אתה יודע יפה מאוד, שבכל דינמיקה אמוציות מהסוג הזה יוצאות להן מתוך הבקבוקים בלי שניתן לשלוט בהן.

עמיר פרץ: תמיד יש קיצוני נוסף שיכול ליטול לעצמו אותו מעשה שחלילה בסוף יכול להכתים ציבור שלם ולהשאיר אותנו קרועים הרבה מאוד שנים.

עמיר פרץ: אני אומר לך, העובדה שאתה עוזב את הכנסת תוך כדי הודעה שאתה רואה בהסכמות שהגיעו אליהן מועצת יש"ע והממשלה – ואתה רואה שיש חברים שחלוקים על כך, שאומרים שהממשלה לא היתה צריכה להגיע להסכמות כאלה, שההסכמות האלה הן כניעה למתנחלים – יש פה אמירה מפורשת.

עמיר פרץ: אני חושב, שדווקא אתה היית צריך להתאפק, ויכול להיות שהיית צריך לבחור לך עיתוי אחר, ולא לומר שההסכמה הזאת בין מועצת יש"ע לבין הממשלה היא הסכמה שגורמת לך לקבל החלטה ולעזוב את החיים הפרלמנטריים.

עמיר פרץ: זוהי דעתי כחבר.

חנן פורת: ההחלטה היא לא פועל יוצא של ההסכמה.

עמיר פרץ: כן, אבל העיתוי יוצר רושם שכאילו זה הקש ששבר את גב הגמל אצלך.

עמיר פרץ: אני חושב שמן הדין היה, שהסכמות מן הסוג הזה יהיה להן משקל.

עמיר פרץ: עמדותי ידועות, מעולם לא הסתרתי אותן.

עמיר פרץ: אני חושב שכל חברי הבית הזה צריכים לברך על כל מהלך מדיני שמתבצע מתוך הסכמה.

עמיר פרץ: אחת המכשלות הקשות ביותר של מהלכים מדיניים היא איך להביא לתמיכה של הציבור בהם.

עמיר פרץ: זו לא חוכמה להגיע להסכמה בין פוליטיקאים.

עמיר פרץ: הסכמה בין פוליטיקאים היא עוד לא הסכמה בין עמים.

עמיר פרץ: הדרך שלנו מחוזה שלום להסכמה בין הפלסטינים לישראלים היא עוד ארוכה מאוד.

עמיר פרץ: יש לנו עוד עבודה קשה מאוד.

עמיר פרץ: הסכם בין פוליטיקאים יכול לעצור טנק, יכול לעצור מטוס, יכול לעצור טיל – אי-אפשר לעצור אתו בני-אדם.

עמיר פרץ: הפרט, האנשים, המשפחות, הצרכים הכלכליים, הצורך ליצור מכנה משותף בכל נושא ונושא – הם בסופו של דבר המבחן האמיתי.

עמיר פרץ: אני חושב שיש מקום שהממשלה תקבל היום את הגיבוי על ההסכמות האלה, מתוך תקווה שההסכמות האלה יקדמו מהלך כזה, שכל הצדדים יקבלו על עצמם לעשות הכול כדי להגיע למהלכים כאלה מתוך הסכמה.

עמיר פרץ: אני מצטער על שאתה עוזב את הכנסת, למרות כל חילוקי הדעות.

עמיר פרץ: עמדותיך הן עמדותיך, אבל כחבר כנסת אתה בהחלט תרמת את תרומתך, ואני מאחל לך הצלחה בכל אשר תפנה.

חנן פורת: תודה.

עמיר פרץ: אני רוצה לנצל את הזמן שעוד נותר לי, אדוני היושב-ראש, ולומר, שעקירת יישובים היא דבר קשה.

עמיר פרץ: עקירתם של עשרה אזרחים שהחליטו שהגבעה המסוימת היא הגבעה שבה הם רוצים לממש את חייהם היא דבר קשה.

עמיר פרץ: אני פונה אליך, אדוני שר החקלאות, כדי לומר לך, שתעביר לממשלה את דברי, שהמאבק על עקירת אנשים ממקום עבודתם גם הוא קשה.

עמיר פרץ: אני חושב, שאם המתנחלים מגדירים את המעשה של עקירת היישובים היום כמעשה אנטי-לאומי, הדרך שבה מדינת ישראל משעבדת את עצמה למשק האמריקני היא מעשה אנטי-לאומי קשה יותר.

עמיר פרץ: למה אני מתכוון: עובדה היא שמדינת ישראל בוחרת לעצמה לקבל החלטות קלות בנושאי תקציב.

עמיר פרץ: למה להתמודד עם בעיות תקציביות, הכי קל לקבל סיוע אמריקני נוסף בדמות המט"ח המפורסם.

עמיר פרץ: ואנחנו מוצאים את עצמנו במצב שבו כדי לתת פתרון למחסור במיליארד שקל, לוקחים את התעשיות המפוארות ביותר ומעבירים לארצות-הברית.

עמיר פרץ: מחר ייפתחו "ליינים" בארצות-הברית, ובעוד שנתיים, שלוש או ארבע שנים, ייפסק הסיוע האמריקני, ולא יהיה אפשר להחזיר את התעשיות האלה לישראל.

עמיר פרץ: אני אומר לך, אדוני שר החקלאות, עם כל הכבוד, יש מספיק דברים שמדינת ישראל קונה היום במטבע חוץ אחר.

עמיר פרץ: היא יכולה לבצע רכישות אחרות בארצות-הברית, כתחליף לרכישות שהיא מבצעת במדינות אחרות.

עמיר פרץ: לא יכול להיות שמפעלים שלמים בערי הפיתוח יעברו לארצות-הברית.

עמיר פרץ: ה"ליין" של קריית-שמונה עובר לניו-יורק, ה"ליין" של קריית-מלאכי עובר ללוס-אנג'לס, וה"ליין" של נצרת-עילית עובר למדינות אחרות בארצות-הברית.

עמיר פרץ: היום אנחנו בוחרים לעצמנו את הפתרון הקל, ואני אומר לך, אדוני שר החקלאות, כי המאבק על עקירתם של עובדים ממפעליהם יהיה לא פחות קשה ולא פחות משמעותי מהמאבק על עקירתו של מתיישב זה או אחר שנמצא בהתנחלות כזאת או אחרת.

עמיר פרץ: בשבוע הבא אנחנו מתכוונים להגיש הצעת אי-אמון בממשלה בגין ההחלטות האלה, שמשעבדות את המשק הישראלי למשק האמריקני.

עמיר פרץ: היום נצביע בעד הממשלה, בשבוע הבא נעשה כל מאמץ כדי לגייס רוב נגד הממשלה.

עמיר פרץ: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים דהן, חמש דקות לרשותך, בבקשה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מר עמיר פרץ, חבל שאתה לא נמצא כאן.

נסים דהן: הייתי נותן לך עצה טובה: אם אתה חושב שבשבוע הבא חייבים להפיל את הממשלה, וימיה של הממשלה הם רק שבוע אחד בלבד, תעשה את זה כבר היום.

נסים דהן: יותר בריא, יותר כדאי, תחסוך הרבה צרות מעם ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא אמר שיציע אי-אמון.

נסים דהן: הוא אמר שיעשה את כל המאמץ כדי לגייס רוב נגד הממשלה.

נסים דהן: שיעשה את זה השבוע.

נסים דהן: למה השבוע צריך להצביע בעד, אם הוא חושב שלממשלה הזאת לא מגיע יותר משבוע אחד של חיים.

חיים אורון: אל תדאג, לא כל מאמץ מצליח.

נסים דהן: לפחות שיתחיל אותו מהיום.

נסים דהן: לעצם העניין, נשמעה כאן טענה מפי חברת הכנסת זהבה גלאון, וידידי שר החקלאות התייחס אליה באמרת כנף: לא הולכים לספר עם קרחת.

נסים דהן: או שיש קרחת, או שיש שיער.

נסים דהן: אי-אפשר ללכת עם ולהרגיש בלי, אי-אפשר ללכת בלי ולהרגיש עם.

נסים דהן: כולם מתכוונים לתנועתי, תנועת ש"ס, שמצד אחד יושבת בקואליציה, כפי שקורא לכך ידידי שר החקלאות חיים אורון, למען מנעמי השלטון.

נסים דהן: אולי בשבילו "וולבו" ומזכירה אלה מנעמי השלטון.

נסים דהן: יש לי חדשות בשבילך, שר החקלאות, בשבילנו אלה בכלל לא מנעמי שלטון, זוהי רק עבדות.

נסים דהן: ידידי שר החקלאות, אותה טענה שלפני רגע טענת נגדנו, אני מפנה אליכם: אי-אפשר ללכת עם ולהרגיש בלי.

נסים דהן: אי-אפשר לקחת 17 מנדטים, להכניס אותם לקואליציה – וכל יום לתת להם סטירה, ושהם יגידו גשם יורד ולא יריקות.

נסים דהן: אי-אפשר להשפיל אותם, אי-אפשר להתעלל בהם ולומר להם: רבותי, אתם בקואליציה, תמשיכו לשבת בשקט, אנחנו נמשיך להתעלל, אנחנו נמשיך להשמיץ, אנחנו נמשיך להשפיל – אבל אתם בקואליציה, ואוי ואבוי עם תדברו, כי אז זה ייחשב כאילו אתם רוצים ללכת עם ולהרגיש בלי.

נסים דהן: אתם רוצים ללכת לספר עם קרחת.

נסים דהן: לא יעלה על הדעת, שראש ממשלה שהכריז שהוא רוצה להיות ראש ממשלה של כולם ייקח שרים שרוצים להיות שרים סקטוריאליים.

נסים דהן: שר החינוך שלו החליט שהוא יהיה שר רק של חלק מהעם הזה.

נסים דהן: בסמכויות שנתנו לו כשר, הוא יעשה הכול כדי לנגח את הצד השני, שהוא במקרה גם בעל-פלוגתא פוליטי שלו.

נסים דהן: אנחנו מודים, משתבחים ושמחים בכך שאנחנו בני-פלוגתא קשים מאוד של שר החינוך הנוכחי.

נסים דהן: כל זמן שש"ס קיימת, הוא לא רואה תקווה לתורותיו ולתורות של מייסדי מרצ.

נסים דהן: ש"ס היא אנטיתזה לכל האמונה שלהם, שהנה הספרדי הולך ונעלם בעוד דור, ולאותם בני עדות המזרח יעשו חינוך מחדש.

נסים דהן: כך חשבו שרי החינוך הקודמים, בשנות ה-50, וכך חשבו מנכ"ליהם לדורותיהם.

נסים דהן: ש"ס היא אנטיתזה ותישאר אנטיתזה.

נסים דהן: אז מה עושה שר החינוך?

נסים דהן: נתנו לו סמכויות של שר חינוך, ועם הסמכויות האלה הוא יילחם לא מלחמה פוליטית בקלפי, כי שם הוא מפסיד כל פעם מחדש.

נסים דהן: הוא יעשה את זה במשרד החינוך, הוא יעכב תקציבים שוטפים של מורים וישאיר אותם רעבים, עד שהם יחתמו הסכם כניעה, שהם יקבלו את תורתו.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת דהן, אתה רוצה אולי שאהיה בורר ביניכם?

נסים דהן: חבר הכנסת ריבלין – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך עוד דקה – – –

נסים דהן: – – אם היינו חושבים שהליכוד היה מושיע אותנו, אתם לא הייתם יושבים היום שם, אתה יודע את זה יפה מאוד.

ראובן ריבלין: הליכוד באמת – – –

נסים דהן: אם היינו חושבים שהליכוד הוא הישועה, אתם לא הייתם יושבים בצד הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דהן, יש לך פחות מדקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, רק שתדע.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאתה מזכיר לי את הזמן, אני אשתדל לעמוד בו.

נסים דהן: לא יעלה על הדעת, שראש ממשלה, שמכריז שעוד לא נולד בן-תמותה שיאיים עליו, באותו חדר, באותה אמרה, יושב פקיד ממשלתי זוטר ומאיים עליו, שאפילו את האמונה שהוא מאמין, ראש הממשלה שכל כך הצהיר בכלי התקשורת שאת משכורות המורים צריך להעביר, הוא עשה את זה לפני חודשיים – עד היום לא הועברו המשכורות.

נסים דהן: זה ראש ממשלה שהכריז שעוד לא נולד בן-התמותה שיאיים עליו.

נסים דהן: זה אותו ראש ממשלה שמאמין שצריך להעביר משכורות למורים – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נא לסיים.

נסים דהן: – – ואתם רוצים שנמשיך לתמוך בממשלה כאילו הכול כאשתקד, לא קרה כלום, אף אחד לא מתעלל בנו.

נסים דהן: אלא מה תגידו?

נסים דהן: יש תקנות, יש חוקים, יש הוראות תקשי"ר.

נסים דהן: דוגמה אחת, ובה אני אסיים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, בבקשה.

נסים דהן: כולנו מכירים את האיום בשביתת המורים במגזר הערבי, ומגיע להם.

נסים דהן: היה אסור לענות אותם; היה צריך לשלם להם משכורות.

נסים דהן: שם זה אותו מקרה.

נסים דהן: הרשויות קיבלו את משכורות המורים שוטף.

נסים דהן: בגלל קשיים ברשויות – המורים לא קיבלו את משכורותיהם.

נסים דהן: בגלל קשיים ברשת – המורים שלנו לא קיבלו את משכורותיהם.

נסים דהן: מה עשו עם המורים הערבים?

נסים דהן: 24 שעות – פתרו את הבעיה.

נסים דהן: כבר יש פטנט, אפשר להקים נאמן, ללכת לבית-משפט, להעביר את הסמכויות לנאמן וכבר מעבירים משכורות מורים.

נסים דהן: אדוני השר, למה מה שטוב לערבים לא טוב לש"ס?

נסים דהן: כי אולי המורים הערבים אינם בני-פלוגתא פוליטיים?

נסים דהן: להם אתם לא רוצים אפילו לעשות חינוך מחדש.

נסים דהן: לעדות המזרח רציתם לעשות חינוך מחדש, ולא תצליחו גם אם לא תעבירו 20 שנה משכורות – המורים ימשיכו ללמד, הם לא ישבתו; לא מאיימים בשביתות, כי לימוד התורה הוא ערך עליון גם בשביל אותם מורים.

נסים דהן: את הפתרונות שלנו אנחנו נמצא – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת דהן – – –

נסים דהן: – – אולי לא דרך הממשלה הזאת.

נסים דהן: עם ישראל ייתן את הפתרון.

נסים דהן: אנחנו מוחלים לכם על הטובות.

נסים דהן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לסגן השר נסים דהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שר החקלאות רוצה להתערב בדיון ולשאת דברים, וכנהוג, אני אאפשר לו זאת, והייתי מציע לשר ולסגן השר אולי ללבן את המחלוקות האלה, כדי שנדע סוף סוף מי הולך עם ומי בלי, גם במסגרת אחרת, יותר חיונית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נכון, חבר הכנסת ריבלין?

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא בחדווה אני עולה כאן אחרי סגן השר נסים דהן, ולא במקרה אני מדבר עליו בתור סגן השר.

חיים אורון: הוא נמצא בדיוק במקום שבו אני נמצא, ברשות המבצעת, כך בנויה הכנסת, איך אמרת?

חיים אורון: – התקנון – עזבו אותי מתקנון.

חיים אורון: זה המבנה של הכנסת, זה המבנה של הממשלה, אבל אני לא רוצה לעסוק בפורמליסטיקה.

ראובן ריבלין: – – –

חיים אורון: אני רוצה לעסוק – – –

ראובן ריבלין: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני רוצה לעזור ליושב-ראש הקואליציה – – –

חיים אורון: תראה איך אני עוזר לו.

חיים אורון: אני הולך עכשיו לעזור לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מנדב עזרה, חבר הכנסת ריבלין?

חיים אורון: אני רוצה להתייחס לשני מרכיבים בדבריך; האחד – שמציג את הבעיות הקשות של רשת "מעיין החינוך התורני" כקטע במאבק פוליטי, לא פוליטי, תרבותי, של ניסיון, כפי שאתה אמרת, לפגוע בבני עדות המזרח באמצעות משרד החינוך.

חיים אורון: אני רוצה להגיד באופן הכי מפורש, חבר הכנסת נסים דהן, שיש רק מפלגה אחת בקואליציה הזאת שאין לה קואליציה אלטרנטיבית, לא ש"ס, לא אגודת ישראל, אפילו לא ישראל אחת – זאת מרצ.

חיים אורון: אין אף מפלגה בקואליציה הזאת.

חיים אורון: אתם מאוד הייתם רוצים שהליכוד יחליף אותנו.

חיים אורון: ישראל אחת אמרה גם במערכת הבחירות: מרצ חשובה מאוד, אבל אם לא מרצ – יש מישהו אחר.

חיים אורון: לנו אין קואליציה אחרת.

חיים אורון: לא רק שאין לנו קואליציה אחרת, יש עוד גורם בתוך הממשלה הזאת, הוא אפילו באופוזיציה עכשיו, הוא מקיים מערכת דומה מאוד למערכת שלכם, החינוך העצמאי.

חיים אורון: שוחחתי עם אנשים בחינוך העצמאי גם בשבועות האחרונים; לא שאין טענות, נו, למי אין טענות?

חיים אורון: לא שמעתי טענות על קיפוח מכוון.

חיים אורון: יש טענות שרוצים יותר תקציבים, רוצים ליישר קווים.

חיים אורון: עד כדי כך, זאת אומרת, שר החינוך, הוא לא מתעסק בבעיית החינוך העצמאי, רק החינוך של ש"ס – – –

יצחק סבן: הם לא מהווים איום.

חיים אורון: איום על מה?

קריאות: – – –

חיים אורון: חברי הכנסת מש"ס, אני מציע לכם להשתחרר משתי בעיות: א.

חיים אורון: מקצת יומרה מיותרת, ואני לא רוצה להגיד מה הוא הצד השני של היומרה המיותרת.

חיים אורון: אין חיכוך פוליטי אלקטורלי בין ש"ס לבין מרצ, נכון?

חיים אורון: אנחנו מייצגים מהרבה בחינות את שני הקצוות של הוויכוח בחברה הישראלית על דמותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, אבל המחלוקת היא לא בקצוות הללו.

חיים אורון: יש מעט מאוד מצביעי ש"ס ששוקלים להצביע מרצ, ואני לא מכיר עשרות אלפי מצביעי מרצ ששוקלים להצביע ש"ס.

חיים אורון: יש בינינו פלוגתא קשה מאוד.

חיים אורון: יש בינינו שורה ארוכה של נושאים שיש בינינו הסכמה עליהם.

חיים אורון: רק אתמול שאל אותי שר מאוד מאוד מאוד בכיר בש"ס: ג'ומס, איך תצביעו בתקציב?

חיים אורון: חשוב לנו מאוד איך תצביעו בתקציב.

חיים אורון: עכשיו, השבוע, לא לפני הבחירות, לא לפני חודשיים.

חיים אורון: נסים דהן אמר קודם: את ועדת-נאמן אנחנו המצאנו?

חיים אורון: דוח-נאמן והממצאים הקשים שבו, אנחנו המצאנו?

יצחק סבן: – – –

חיים אורון: סליחה, רגע, רגע.

חיים אורון: את כל דוח-נאמן.

קריאות: – – –

חיים אורון: סליחה, יש לכם טעות.

נסים דהן: דוח-נאמן לא מדבר על השוטף; הוא מדבר על – – –

חיים אורון: חבר הכנסת נסים דהן, דוח-נאמן מדבר על שני דברים.

חיים אורון: הוא מדבר על השאלה, איך תפעל הרשת במתכונת שניתן יהיה לקיים אותה בתוך סך כל ההסדרים שקיימים במדינת ישראל בכל המקומות ומה עושים עם גירעון העבר.

חיים אורון: עוד לא הגענו בכלל לגירעון העבר.

חיים אורון: אנחנו עוסקים עכשיו בשאלה, איך מתנהלת הרשת, ושלא תהיה פה שום טעות, אני לא מוניתי לדוברו של שר החינוך, אף שרבים מכם כנראה הציעו לי – – –

קריאה: – – –

חיים אורון: לא, לא, לא; לא מוניתי לתפקיד הזה, אבל הוצגה שורה של תביעות, הוצגה שורה של נושאים, תעמדו בהם.

חיים אורון: אני אומר לכם ואני אומר לך, נסים דהן, אנחנו מכירים לא מהיום, אנחנו נמשיך להיות ידידים למרות המחלוקת הקשה, והמחלוקת היא קשה.

חיים אורון: יש דרך ברורה ויש מסלול שבו ניתן להתמודד עם השאלה הקשה שאתם עומדים בפניה, וזה המסלול שנקבע בדוח-נאמן, שנקבע על-ידי ההסכמים שחתמתם עליהם, ולשר החינוך, אני אומר את זה באחריות מלאה, אין שום עניין להפוך את המחלוקת הכספית הזאת למכשיר להתמודדות עם ש"ס במישור הפוליטי.

חיים אורון: נתווכח על דת ומדינה, נתווכח על תפיסתנו היהודית, נתווכח אפילו בשאלה של קצת ריקוד "מה יפית", פעם כלפי המתנחלים, פעם כלפי רמת-הגולן, תלוי; גם להליכה לאריק שרון להיות גם יושב-ראש הקואליציה וגם יושב-ראש האופוזיציה – על זה ננהל את הוויכוח כאשר ננהל אותו.

חיים אורון: תורידו מסדר-היום את המחלוקת הזאת כאחד המרכיבים שלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר אורון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר פינס-פז, לרשותו חמש דקות, ואחריו – את חבר הכנסת נסים זאב, גם כן חמש דקות במסגרת הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

משה גפני: – – – את הניסוח הזה?

אופיר פינס-פז: ממש לא.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להתייחס להצעות האי-אמון שהציעו הליכוד והאיחוד הלאומי.

אופיר פינס-פז: פניתי אתמול ליושב-ראש סיעת הליכוד רובי ריבלין וליושב-ראש סיעת האיחוד הלאומי רחבעם זאבי ואמרתי להם: אתם ביקשתם הצעת אי-אמון לפני שהממשלה הגיעה להסדר עם מועצת יש"ע.

אופיר פינס-פז: לא צריך להתעקש – יש הסדר, יש הבנה, היא תולדה של הידברות, עושים צעד מתואם, מוסכם, אז למה אתם כל כך קטנוניים?

אופיר פינס-פז: למה אתם כל כך פלגנים?

אופיר פינס-פז: למה אתם מנסים להיות יותר קיצונים מהמתנחלים עצמם?

אופיר פינס-פז: הרי לא יכול להיות שהבית הזה יהפוך להיות סמן ימני קיצוני – – –

חיים אורון: תברך אותם על האי-אמון.

אופיר פינס-פז: מה יש לברך אותם?

אופיר פינס-פז: כל העניין נועד לעורר מחלוקת במקום שהצלחנו להגיע להידברות ולפשרה.

תמר גוז'נסקי: הם יוותרו על ההצבעה מרוב – – –

אופיר פינס-פז: אני חושב שבצורה הזאת לא רק שאתם מביאים למחלוקת מיותרת בחברה הישראלית, אתם גם עושים צחוק מעצמכם.

אופיר פינס-פז: אתם צריכים לשאול את עצמכם את מי אתם מייצגים בסופו של דבר.

אופיר פינס-פז: היום אתם אפילו לא מייצגים את בני כשריאל, ראש עיריית מעלה-אדומים.

גדעון עזרא: זה לא נכון.

אופיר פינס-פז: סליחה?

אופיר פינס-פז: אתם אפילו לא מייצגים את ראש מועצת שומרון, אני לא זוכר כרגע את שמו.

גדעון עזרא: ליברמן.

אופיר פינס-פז: ליברמן, שהוא שותף להסכם.

אופיר פינס-פז: אתם אפילו לא מייצגים את הממסד של מועצת יש"ע.

אופיר פינס-פז: אתם מייצגים את השוליים הקיצוניים ביותר והמעטים בחברה הישראלית.

אופיר פינס-פז: לא עשיתי סקר, אבל אני משוכנע ש-95% מהציבור הישראלי מברכים על ההסדר שבאמצעותו יפונו המאחזים האלה, משום שהם הוקמו בניגוד לחוק.

אופיר פינס-פז: אני שואל את עצמי, איך מרגיש חבר הכנסת משה ארנס, שהוא חבר בסיעה שלכם, מה אתם אומרים למשה ארנס?

ראובן ריבלין: זאת אומרת שטעיתם כאשר ביקשתם להוריד 17 מאחזים והורדתם רק 12.

ראובן ריבלין: טעיתם שמתוך 49 רציתם להוריד רק חמישה.

ראובן ריבלין: טעיתם.

אופיר פינס-פז: ממש לא.

אופיר פינס-פז: חבל לך לנסות ולהתחכם, חבל, משום שהיתה הידברות, היתה בחינה מסודרת ומדוקדקת של מאחז-מאחז, והיה ברור לחלוטין שפה אתם הולכים לכיוון שלחלוטין אין לו ידיים ואין לו רגליים.

אופיר פינס-פז: צריך טיפה אינטגריטי כדי לבוא ליושב-ראש הכנסת ולהגיד: הגשנו אי-אמון, אנחנו מבטלים אותו, כי אין לנו סיבה להביע אי-אמון בראש הממשלה, משום שהוא עשה את מה שצריך לעשות ומה שמצופה מכל ראש ממשלה לעשות.

אופיר פינס-פז: אבל אין לכם האינטגריטי הזה.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: ראש הממשלה טעה ואנחנו מוחים.

ראובן ריבלין: הוא טעה טעות חמורה.

אופיר פינס-פז: אתם מתעקשים ומעמידים את עצמכם בשולי החברה הישראלית.

אופיר פינס-פז: נכון שהמנדטים שקיבלתם בבחירות לכנסת היו תמיכה נמוכה מזו שהייתם רגילים לה, אבל גם למי שכבר תמך בכם, מה אתם אומרים?

אופיר פינס-פז: אתם לא קוראים את הכתובת על הקיר?

אופיר פינס-פז: אתם לא מבינים שגם האזרח שהצביע ליכוד מצפה מכם גם לאחריות, גם ליושר לב, גם להודות איפה שנכון, עניינית, לתמוך בראש הממשלה, ואיפה שלא נכון לבקר אותו ולהצביע נגדו.

אופיר פינס-פז: אבל לא ללכת "דורך" עם הראש בקיר ולהתחבר לקיצונים שבקיצונים בחברה הישראלית.

גדעון עזרא: אתם הייתם אופוזיציה בונה...

אופיר פינס-פז: אני קורא לכם מעל הדוכן הזה לנהוג אחריות, לנהוג איפוק, לנהוג ריסון.

אופיר פינס-פז: כשראש הממשלה עושה דברים נכונים, מותר לכם גם למחוא כפיים.

אופיר פינס-פז: כשהביקורת היא לא עניינית אלא היא ביקורת פוליטית שאין לה ידיים ורגליים, היא מתקבלת, לפי דעתי, רע בציבור, גם בקרב הציבור שתמך בכם.

אופיר פינס-פז: לא שלחו אתכם לעניין הזה.

ראובן ריבלין: עד יום רביעי הביקורת שלנו היתה נכונה.

אופיר פינס-פז: לא, חבל לך לנסות לעוות את העובדות.

אופיר פינס-פז: שלחתי לך את המכתב אתמול בעקבות מה שקרה במהלך הימים.

אופיר פינס-פז: כשאתם מתעלמים מהמציאות, לא מכירים בה, הולכים עם הראש בקיר ועושים כל מאמץ להקצין ולבקר, כשאין מקום לבקר אלא יש מקום לברך, אני מציע לכם לעשות שיעורי בית ולשאול את עצמכם אם אתם הולכים בדרך נכונה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאתם סוטים מהדרך הנכונה, ואני לא בטוח שזה מוסיף ותורם לכם משהו.

אופיר פינס-פז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחבר הכנסת נסים זאב לעלות לדוכן, חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

אברהם הירשזון: כמה דוברים יש עוד?

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד שני דוברים פרט לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בפרשת השבוע הקדוש-ברוך-הוא מבטיח לאברהם אבינו: "ונתתי לך ולזרעך אחריך את ארץ מגריך את כל ארץ כנען לאחזת עולם והייתי להם לאלקים".

נסים זאב: יש לנו הבטחה כי ארץ-ישראל ניתנה לעם ישראל לירושת עולם על-ידי בורא העולם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, עקירת היישובים והמאחזים הינה צעד כואב ביותר, וכמוה ככריתת איבר מהבשר החי.

נסים זאב: כל חלק מארץ-ישראל אשר אנו מוסרים, משמעותו כביכול ויתור על זכותנו להתיישב בנחלת אבותינו, ויתור על עקרונות אמונתנו.

נסים זאב: אף כי האילוצים מחייבים אותנו להיפרד כרגע מעם חלקים מארצנו, אנו מאמינים כי עוד נשוב וניישבם, ניטע בהם כרמים וננהל בהם חיים יהודיים ברוב פאר וכבוד.

נסים זאב: אני דורש, כי כל המהלכים הנעשים יצאו מהנחה, כי שלומם וביטחונם של המתיישבים קודמים לכל שיקול אחר, ורק שיקול זה יכול להיות נקודת מוצא לכל החלטה בנושאים גורליים וחשובים כגון אלו.

נסים זאב: אני מבקש שהממשלה תהיה בקשר רצוף עם המתיישבים, לענות על בעיותיהם ולהבטיח את שלומם וביטחונם, גם אם הדבר כרוך בשינוי אי-אלו סעיפים בהסכם או בדחיית ביצועו.

נסים זאב: חשוב להדגיש שביטחון המתיישבים קודם לכל דבר; שלומם הוא שלומנו וביטחונם הוא ביטחוננו.

נסים זאב: אנו רואים ביישובים ובמאחזים העומדים להתפנות, הממוקמים בנקודות אסטרטגיות חשובות ביותר, כל אחד באזורו, חלק ממערך ההגנה על צירי התנועה בנקודות מפתח בהווה ובעתיד.

נסים זאב: למשל: מצפה חגית יושב על כביש ואדי-קלט, שמבחינה ביטחונית ואסטרטגית יש לו חשיבות רבה בשמירה על הציר המרכזי.

נסים זאב: כמו-כן: מצפה כרמים יושב מעל כוכב-השחר ועל צומת בעל-חצור.

נסים זאב: ג'בל חרשה משקיף מאשקלון ועד חדרה, על מישור החוף וגוש-דן.

נסים זאב: כל זה צריך להביא בחשבון כאשר בעתיד היישובים האלה יתפנו.

נסים זאב: זו המטרה של הממשלה, אז איך אנחנו נמצא את עצמנו באותן נקודות אסטרטגיות שהן חשובות ביותר?

נסים זאב: ברצוני להדגיש, שגם אם אין מדובר ביישובים ובמאחזים רבי מתיישבים, הרי מדובר בנקודות מיקום חשובות ביותר.

נסים זאב: החשש הגדול המקנן בלב כל אחד ואחד מאתנו:

נסים זאב: האם באמת ובתמים יש תמורה מלאה למחיר שאנו נאלצים לשלם, האם בסופו של הסכם נקבל שלום אמת?

נסים זאב: ברצוני להזכיר לראש הממשלה, שבהסכמים הקואליציוניים שנחתמו עם סיעת ש"ס נאמר במפורש, כי לא ייעקרו ויפונו יישובים, ואדרבה, יחוזקו ויתעבו היישובים הקיימים.

נסים זאב: מן הראוי שנהיה שותפים מלאים לכל הליך המשא-ומתן, ואנו דורשים כי טיוטת ההסכמים תובא לפנינו טרם חתימתה, זאת כדי שנוכל להשפיע על המהלכים בתוקף היותנו מרכיב חשוב ומכריע בקואליציה.

נסים זאב: לא ייתכן כי הסכמים גורליים וחשובים שכאלה יובאו לחתימתנו כחותמת גומי רק לאחר מעשה.

נסים זאב: אנו מחויבים לביטחונם ולשלומם של כל תושבי ישראל, ולכן נעשה הכול על מנת להגן על היישובים הקיימים ולאפשר רצועת ביטחון מסביבם.

נסים זאב: עכשיו מלים מספר לגבי השחרור של אותם מחבלים.

נסים זאב: היתה הבטחה שכל מחבל שיש לו דם על הידיים לא ישוחרר.

נסים זאב: ראו רק מקרה קלאסי של אותו מחבל שרצח תשעה סייענים, משתפי פעולה.

נסים זאב: הוא התקבל בזרועות פתוחות למשטרה הפלסטינית.

נסים זאב: הוא יהיה היום אחד מהקצינים הבכירים של הרשות הפלסטינית.

נסים זאב: אני חושב שבעצם איננו שומרים על אותם כללים ועל אותן נקודות בסיסיות שקבענו לעצמנו.

נסים זאב: אני דורש מראש הממשלה, שבעתיד יש לבחון באופן רציני ובסיסי מאוד כל מחבל שאנחנו משחררים, ונעמוד באותם הסכמים ובאותן התחייבויות שהיו בינינו לבין ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת זאב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת גדעון עזרא.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת הדיון עומדות לרשותו שמונה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת סאלח טריף.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראש וראשונה אני מבקש לקרוא: סיעת הליכוד עומדת מאחורי האשמותיו של חבר הכנסת מיכאל איתן בנושא העמותות ורואה בשתיקתה של התקשורת ובהימנעות המשטרה מלפתוח בחקירה נמרצת ניסיון לכסות על ערוות הקמפיין של ראש הממשלה שקנה שלטון בכסף.

יהושע מצא: עמותות של מי?

גדעון עזרא: של ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: ברק?

גדעון עזרא: הממשלה הזאת מעוניינת שיהיה חוק במדינה.

גדעון עזרא: לכן שמענו היום בצהריים על כוונה של שר החקלאות, שאיננו פה באולם, לסגור את "הסיירת הירוקה".

גדעון עזרא: זה בגלל הצורך להשליט חוק.

גדעון עזרא: שמענו לפני ימים מספר על כוונה של שר החקלאות לסגור את יחידת הפיצו"ח – הפיקוח על הצומח והחי – שגם היא עוסקת בהשלטת חוק.

גדעון עזרא: היום שמעתי, שבתמרה בגליל המערבי, בלב ישראל, ניצלו את ימי החג בין ראש השנה למוצאי סוכות לבנות בתים, לא פחות ולא יותר, על אדמת מינהל.

גדעון עזרא: זו אכיפת החוק.

גדעון עזרא: אני מאוד מעריך את הסיכום שהושג בין בני כשריאל, זאב חבר ומועצת יש"ע לבין ראש הממשלה ברק.

גדעון עזרא: אבל אני רוצה להגיד כמה דברים: נוריד את גבעה 777.

גדעון עזרא: האם אחרי זה לא נצטרך להוריד את גבעה 851?

גדעון עזרא: ולא יבקשו מאתנו אחר כך להוריד את גבעה 856?

גדעון עזרא: ואחרי זה את איתמר?

גדעון עזרא: ואחרי זה את הר-ברכה?

גדעון עזרא: ואחרי זה את אלון-מורה?

תמר גוז'נסקי: – – –

גדעון עזרא: האם יהיה סוף לדבר הזה?

גדעון עזרא: ואיפה יהיה הסוף?

גדעון עזרא: בתל-אביב?

גדעון עזרא: בחיפה?

גדעון עזרא: איפה?

תמר גוז'נסקי: – – –

גדעון עזרא: אני מבקש להגיד כמה דברים.

גדעון עזרא: עם ישראל, לצערי, לא ביקר ביהודה ושומרון בגדול.

גדעון עזרא: מי שהיה באזור עם תחילת האינתיפאדה, שהתחילה ב-1987, בגיל 15–14, היום הוא כמעט בן 30.

גדעון עזרא: הוא לא יודע איך זה נראה בכלל.

גדעון עזרא: הוא לא יודע איך נראית הארץ היפהפייה הזאת וההתיישבות המפוארת הישראלית שם.

גדעון עזרא: חובה על כל ישראלי לפני משאל עם, לפני הסדר סופי, לבקר במקומות הללו, ולא לשמוע את התיאורים של עזמי בשארה על מה שקורה שם.

גדעון עזרא: אני מודיע לציבור, שברשותי במשרד פקס שמספרו: 02-6753510, ואשמח מאוד לכל מי שיתקשר אלי.

אלי גולדשמידט: מה המספר?

גדעון עזרא: אתן לך עוד פעם.

גדעון עזרא: זה פקס במשרדי: 02-6753510.

גדעון עזרא: אשמח לעשות סיור לכל מי שירצה.

יוסף יצחק פריצקי: יש גם טלמסר?

גדעון עזרא: ויבין אותו אדם שיבוא לסיור – – –

אלי גולדשמידט: – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גולדשמידט, חברת הכנסת גוז'נסקי, אני מבקש לא להפריע.

תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים לדעת מי משלם.

יולי יואל אדלשטיין: תוכלו לשאול באופן פרטי את חבר הכנסת עזרא.

אלי גולדשמידט: הציבור צריך לדעת.

יהושע מצא: תמר, הכסף יבוא מהיתרות שנשארו בעמותות של ברק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מצא, זאת לא שעת שאלות.

גדעון עזרא: המקום הראשון בסיור יהיה בהר חרשה.

גדעון עזרא: הר חרשה הוא, אגב, גבעה, וברק אמר:

גדעון עזרא: אני הולך רק על-פי החוק, ומה שלא חוקי אני מוריד.

גדעון עזרא: מה שלא היה חוקי ביום רביעי הפך להיות חוקי ביום חמישי.

גדעון עזרא: הכיצד?

גדעון עזרא: רק אדם שלא מבין שום דבר יבוא ויגיד, שמצפה חרשה – ואני שמח שבסופו של דבר הוא אושר – איננו חיוני לארץ-ישראל, איננו חיוני לנושא המים ולנושא ההגנה על היישובים הסמוכים לו.

גדעון עזרא: אני מציע לכל יהודי שנוסע לבידיה ולמסחה, מוטב לו, עשר דקות ממודיעין, שיגיע למקום הזה ואולי יבין את המשמעות של הישיבה באזורים הללו.

גדעון עזרא: שמענו אתמול בערב הכרזה של ראש הממשלה על הכוונה להפריד הפרדה גמורה בגדר בינינו לבין הפלסטינים.

גדעון עזרא: המשיך אחריו שר האוצר וכבר דיבר על יהודה ושומרון כאילו יש שם גדר.

גדעון עזרא: מי שינסה לצייר גדר ביהודה ושומרון יגיע, לפי דעתי, ל-1,500 ק"מ גדר, רק על היישובים שמאושרים על-ידי ראש הממשלה.

גדעון עזרא: לכן אני מציע לכולנו, הבה נכיר את השטח, הבה נראה את האנשים שנמצאים בשטח.

גדעון עזרא: הבה נראה את המפעל שהיה שם במקום, ונראה עד כמה הדבר חיוני למדינת ישראל.

גדעון עזרא: אני מבקש להזהיר את כולנו מפני הסתה.

גדעון עזרא: אני מבקש להזהיר כל אחד ואחד מעשיית מעשה בלתי חוקי כלשהו.

גדעון עזרא: השבוע היינו באחת הגבעות, ויום אחרי ההסכם עם ברק הגיעו לשם אנשי "שלום עכשיו" ובחוצפה רבה עלו בתוך יישוב שלא שלהם על מגדל המים, כדי להניף את הכרזות, בלי לבקש אישור.

גדעון עזרא: אם היו עושים את זה אנשי הליכוד, היתה מהומה רבתי.

גדעון עזרא: אבל ל"שלום עכשיו" מותר.

גדעון עזרא: היה היום דיון בנושא תחבורה.

גדעון עזרא: אנחנו נמצאים אחרי התאונה שהיתה, התאונה הנוראית בגליל.

גדעון עזרא: האם מישהו בודק את המכוניות הפלסטיניות שנכנסות לארץ?

גדעון עזרא: האם מישהו יודע אם האיש נמצא בפסילה או לא?

גדעון עזרא: האם מישהו יודע אם היה לו טסט?

אלי גולדשמידט: את המכוניות הישראליות לא בודקים.

גדעון עזרא: האם קיבלנו את הכספים שהרשות הבטיחה לנו?

גדעון עזרא: הם היו צריכים לשלם למדינת ישראל 30% מכל ביטוח חובה, על-פי הסכם אוסלו.

גדעון עזרא: פרוטה לא קיבלנו.

גדעון עזרא: כמו שהם עושים מאתנו צחוק בעניין הזה, הם לעולם לא ייתנו לנו מנוחה.

גדעון עזרא: אם ערפאת ייתן לנו מנוחה, לא תהיה לו מנוחה מאנשיו.

גדעון עזרא: הם ממשיכים במומנטום, אבל יש להם מומנטום רק בכיוון אחד: לקחת מאתנו.

גדעון עזרא: אני מציע לכולנו, בשיתוף פעולה כמו שהיה עכשיו בין ברק למועצת יש"ע, להמשיך, אבל לקבל החלטות אמיצות ולהבין שבקצה הדרך אנחנו כאן במדינת ישראל ואין לנו ארץ אחרת.

גדעון עזרא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת סאלח טריף.

יולי יואל אדלשטיין: חמש דקות במסגרת הדיון.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הקשבתי לדברי אחרון הדוברים מהליכוד, חבר הכנסת גדעון עזרא, ורציתי להגיד לו, כשהוא מציע לבוא ולסייר, שאני יודע שלפחות צנחנים בגולני שוהים שם קצת, ואינם רוצים לחזור, ואני מציע לחשוב על כך, חבר הכנסת גדעון עזרא.

סאלח טריף: מכל מקום, אני אבקש שהיושב-ראש יעזור לי בקצת שקט באולם.

סאלח טריף: גברתי היושבת-ראש, הזמן אוזל.

נעמי חזן: הזמן אוזל, אבל אתה כבר מנוסה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, בדברים האלה.

נעמי חזן: הדובר האחרון בהצעות אי-אמון תמיד צריך להתמודד עם הרעש במליאה.

סאלח טריף: גברתי היושבת-ראש, אולי נתחיל מהקדנציה הראשונה של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ועד היום.

נעמי חזן: חברת הכנסת גוז'נסקי, את לא עוזרת.

סאלח טריף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני יכול?

נעמי חזן: כן, בבקשה.

סאלח טריף: מהקדנציה הראשונה של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ועד היום.

נעמי חזן: סליחה, עליזה, את עדיין לא חברת כנסת – –

אברהם הירשזון: אולי היא תהיה.

נעמי חזן: – – את לא תרימי את קולך במליאת הכנסת.

נעמי חזן: אבקש ממך הפעם: או לשבת בשקט מוחלט, או לצאת.

נעמי חזן: אני אודה לך.

נעמי חזן: תודה.

סאלח טריף: בפעם השלישית, גברתי היושבת-ראש, אני חוזר על המשפט הזה: מהקדנציה הראשונה – – –

נעמי חזן: סליחה, אני מפסיקה אותך עכשיו, אני אוסיף לך זמן.

נעמי חזן: עליזה, בבקשה תצאי.

נעמי חזן: בבקשה.

סאלח טריף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מהקדנציה הראשונה של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ועד היום תרמו אנשי ההתנחלויות, לא כולם, הקיצונים שביניהם, קומץ, לתחושה של רמיסת החוק, הרמת יד על נציגיו המוסמכים, זלזול בחוק וברוחו והנחלת ההכרה כי החוק הוא דבר כפיף, המשתנה תחת לחץ מסיבי.

סאלח טריף: דברי חבר הכנסת שרון, כי העניין החוקי הוא משני, בסוגריים, מעוררים זיקה מסוכנת אל אותם ימים רחוקים שבהם חבר הכנסת שרון היה מדלג עם מפירי חוק על גבעות.

אריאל שרון: אתה אומר דברים לא נכונים, חבל.

סאלח טריף: כך שמעתי אותך, אדוני.

אריאל שרון: שמעת הרבה דברים, וסידרת הרבה דברים.

סאלח טריף: אני זוכר אותם ימים שבהם מפירי חוק היו מדלגים על גבעות ביהודה ושומרון נגד חיילי צה"ל, וחלקים ניכרים ממנהיגי המתנחלים הבולטים בשטח, שאינם ממלאים תפקידים פורמליים, היו בעלי פה מלוכלך ביותר בזירה הציבורית – נאצות, גידופים, לשון מתלהמת ופנים לוהטות – הם היו חלק ניכר ממה שהציבור בישראל ספג בוקר וערב.

סאלח טריף: ההתבטאויות הבלתי-נסבלות של פוליטיקאים, אנשי מועצת יש"ע, שדרני ערוץ-7, הפכו את השיח בישראל לאחד האלימים והמסיתים ביותר בעולם.

סאלח טריף: שיח שהפך לפעולה, ושיאו היה ברצח המתועב של ראש ממשלת ישראל המנוח, יצחק רבין.

סאלח טריף: מעשה נתעב, נפשע מאין כמוהו.

סאלח טריף: בעוד ימים מספר ימלאו ארבע שנים להירצחו.

סאלח טריף: ארבע שנים אחרי, וראו איזה פלא – ארבע שנים אחרי אותה טרגדיה נוראית צצות להן לפתע שוב אותן דמויות מהעבר, דמויות מן האופל, מסיתות, קיצוניות, והן שוב מאיימות.

סאלח טריף: למשל, הרב גד ליאור, רבה הראשי של קריית-גת, שבשעתו היה אחד המסיתים שהובילו לרצח הנתעב.

סאלח טריף: הוא הופיע לו שוב השבוע ונתן הוראה להתנגד לפינוי המתנחלים, אומנם לא התנגדות אלימה, אבל, רבותי, כך זה מתחיל.

חיים דרוקמן: זה לא נכון.

חיים דרוקמן: למה אתה מסית?

סאלח טריף: לדעתו של הרב ליאור – – –

אברהם הירשזון: אסור לדבר, אדוני חבר הכנסת?

משה קצב: ההאשמה שהרב גד ליאור היה אחד המסיתים זו האשמה שמוטב למחוק אותה מהפרוטוקול.

קריאה: הרב דב ליאור.

סאלח טריף: אני רוצה להגיד לכם: רבותי חברי הכנסת, לא שמעתי אף אחד מראשי הפוליטיקאים בימין קם ומגנה את התופעות האלה, גם לא שמעתי את יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת שרון, כמה הוא מוקיע ומקיא את דבריהם של קיצונים, מסיתים כמו האנשים האלה.

סאלח טריף: על מה בכלל מדובר?

סאלח טריף: על מה בכלל ההסתה והפילוג והניסיון לקרוע קרע בעם?

סאלח טריף: פינוי של 11 יישובים, שארבעה מהם אינם מאוישים כלל, שלושה מהם יעברו למעמד של מוקפאים, וארבעה אחרים יתחברו למאחזים קיימים.

סאלח טריף: אני שואל אתכם, על מה ולמה כל ההסתה הזאת?

סאלח טריף: על מה ולמה כל הניסיון המתועב הזה לשסע, לקרוע או לזרוע בציבור זרעי הסתה ופורענות?

סאלח טריף: הצהרתו של ברק ערב הבחירות, כי עופרה ובית-אל יישארו לעד בשליטת ישראל, לא היתה גימיק של קמפיין, אלא, לדאבוני, ביטוי לאמונה פנימית כנה, שאני באופן אישי כל כך מתנגד לה.

סאלח טריף: מי שהוא באמת אויב ההתנחלויות לא היה מסתפק בפינוים של כמה מאחזים בודדים, שקיומם בלתי חוקי בעליל, ולא היה תוך כדי כך מעניק הכשר גורף לבנות מאחזים אחרים שקיומם אף הוא מפוקפק.

סאלח טריף: 42 מאחזים, רבותי, 42 מאחזים הקימו המתנחלים בימי נתניהו, ורוב המאחזים הוקמו במחטף ובאופן בלתי חוקי, חלקם הגדול היה במרמה של הממשלה הקודמת לאחר הסכם-וואי, ולמרות הצהרותיו של ראש הממשלה בנימין נתניהו והבטחותיו לאמריקנים כי לא יוקמו התנחלויות חדשות – למרות עובדה זו ולמרות המדיניות של הממשלה החדשה שנבחרה, מפונים כעת 11 יישובים בלבד, יישובים אשר נבנו באורח בלתי חוקי.

נעמי חזן: חברי הכנסת.

נעמי חזן: חבר הכנסת כץ.

נעמי חזן: חבר הכנסת מצא.

נעמי חזן: חבר הכנסת מילוא.

נעמי חזן: חבר הכנסת מרידור.

סאלח טריף: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מסכים שהבעיה היא יותר פוליטית מאשר חוקית, אך דווקא משום כך, כל הוויכוח נשמע אנכרוניסטי, כאילו לא נתקיימו בחירות בישראל ב-1999, בחירות שבהן אזרחי ישראל הכריעו באורח חד-משמעי בין שתי גישות מדיניות ברורות וחד-משמעיות: השגת שלום תמורת שטחים עם הפלסטינים והסורים, לעומת המשך ההחזקה של טריטוריות והעמקת הסיפוח הזוחל בקביעת עובדות של התנחלויות.

סאלח טריף: רבותי חברי הכנסת, ב-17 במאי נתקיימו בחירות במדינת ישראל.

סאלח טריף: בבחירות אלה ניתן מנדט גורף לאהוד ברק ולגישה זו.

סאלח טריף: ב-17 במאי אמר העם את דברו, ורק לממשלה, רק לממשלה יש הסמכות לפעול ולהחליט לפנות או ליישב, ולשום גורם אחר, גם אם הוא לא מסיתים קיצונים.

סאלח טריף: אני באופן אישי סבור, שהתנחלויות הן מכשול גדול ביותר לשלום, שלום של קבע, שלום צודק עם הפלסטינים.

סאלח טריף: לכן, טוב יהיה אם גם הימין והשמאל במדינה הזאת יתמודדו מול המציאות הזאת, כי כולנו כאיש אחד רוצים שלום.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת סאלח טריף.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו מתכוננים להצבעה.

נעמי חזן: אבקש מכולם, מכל חברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם, כדי שלא נחזור על טעויות או בעיות שהתעוררו בשבוע שעבר.

נעמי חזן: אבקש את חוות דעתכם: האם ניתן לערוך הצבעה אחת על שתי הצעות האי-אמון, או שאתם רוצים הצבעה נפרדת?

אברהם הירשזון: הצבעה שמית.

נעמי חזן: חברי הכנסת המציעים.

ראובן ריבלין: אין שום בעיה.

ראובן ריבלין: הצבעה נפרדת.

נעמי חזן: אין בעיה, הצבעה אחת.

נעמי חזן: אנחנו נערוך הצבעה אחת בהסכמה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אם כן, אני שואלת מי בעד ומי נגד הצעות סיעות הליכוד והאיחוד הלאומי להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל פינוי המאחזים ובשל כוונתו של ראש הממשלה לפרק את המאחזים ביהודה ושומרון?

נעמי חזן: רבותי, ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 1 בעד הצעות סיעות הליכוד והאיחוד הלאומי להביע אי-אמון בראש הממשלה – 15 נגד – 46 נמנעים – 13 הצעות סיעות הליכוד והאיחוד הלאומי להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלו.

נעמי חזן: ברוב של 47, עם השרה דליה איציק – נגד, 15 בעד ו-13 נמנעים, אני קובעת שהצעות האי-אמון נדחו, וראש הממשלה נשאר בתפקידו.

נעמי חזן: סיעת שינוי לא השתתפה בדיון ונמנעה בהצבעה, ועל כן אני מאשרת לסיעת שינוי חמש דקות.

חיים אורון: אם השתתפו בנאומים, הם לא – – –

נעמי חזן: לא השתתפה ונמנעה, ולכן חמש דקות לסיעה, בבקשה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, יש עוד כמה הצבעות, לידיעתכם.

נעמי חזן: גברתי, חמש דקות בלבד.

יהודית נאות: כבוד היושבת-ראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד השרים, עמיתי חברי הכנסת, שינוי נמנעה היום בהצבעת אי-אמון בממשלת ישראל.

יהודית נאות: שינוי היא מפלגה שמוקיעה ומתנגדת לכל הפרת חוק, היא מתנגדת לפעולות בלתי חוקיות, ובעיקר פעולות שמתבצעות בניגוד להחלטת ממשלה, שהיא נבחרת.

יהודית נאות: מאידך גיסא – ואני רוצה שתשימו לב למאידך גיסא – אנחנו מתנגדים לדרכה של הממשלה הנוכחית, אנחנו בהחלט מצפים שהיא תיטיב את דרכיה, ואנחנו סבורים שממשלה שנכנעת לגחמות, לסחיטות ולהצבעות שבינן לבין המהות שעומדת על הפרק אין ולא כלום, איננה ממשלה שאנחנו יכולים לברך על דרכה.

יהודית נאות: נכון, חלפו רק 100 ימים, אפשר עוד לתקן.

יהודית נאות: אנחנו בהחלט אופטימיים בעניין, אבל אנחנו חושבים, שמי שימכור ומכר אותנו, את העקרונות של מדינה דמוקרטית, ליברלית ומתקדמת – אנחנו כולנו נשלם את המחיר הזה מחר.

יהודית נאות: אני אומרת את דברי בעיקר לאור העובדה שהדיונים על חוק התקציב קרבים ובאים.

יהודית נאות: רבותי, היום נפתחה שנת הלימודים במוסדות ההשכלה הגבוהה.

יהודית נאות: האם באמת כל סטודנט שהיה ראוי להשכלה גבוהה וידו איננה משגת, מצא את דרכו אל האוניברסיטאות?

יהודית נאות: לא ולא, רבותי, משום שלא אפשרנו להם את האמצעים הכלכליים הנדרשים.

יהודית נאות: יש לנו הרבה מאוד השגות על דרכה של הממשלה, אנחנו בהחלט נמנענו היום כי אנחנו לא נסכים לעבירות על החוק.

יהודית נאות: מאידך גיסא, אנחנו מצפים מהממשלה הזאת לצאת חוצץ נגד הדברים שהיא עצמה הכריזה עליהם.

יהודית נאות: תודה רבה.

אלי גולדשמידט: יש לך עוד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת יהודית נאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 18), התשנ"ח–1997.

יולי יואל אדלשטיין: ימסור את ההודעה השר חיים רמון.

יולי יואל אדלשטיין: השר רמון, בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, אני מתכבד למסור לכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת החוק המפורטת להלן: הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 18), התשנ"ח–1997.

חיים רמון: על-פי הוראות החוק, כל סיעה הרוצה בכך רשאית להציע בתוך שבועיים שדין הרציפות לא יוחל על הצעה כלשהי.

חיים רמון: אם תוגש הצעה כזאת, תחליט הכנסת בעניין.

חיים רמון: אם לא תוגש הצעה כזאת, או אם תוגש ותידחה, תמשיך הכנסת הנוכחית – בוועדה שהצעת החוק בתחום עניינה, או במליאתה – לדון בהצעת החוק מן השלב שאליו הגיעה הכנסת הארבע-עשרה.

חיים רמון: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר רמון.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר: בהתאם לסעיף 5 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, רשאית סיעה להציע בתוך שבועיים מיום מסירת ההודעה בכנסת על החלת דין הרציפות, שדין הרציפות לא יחול על הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק הבזק (תיקון מס' 21), התש"ס–1999, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אברהם פורז.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא בפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הבזק (תיקון מס' 21), התש"ס–1999.

אברהם פורז: הצעת חוק זו נדונה בקריאה ראשונה עוד בכנסת הארבע-עשרה, ב-14 באפריל 1999, והועברה לוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החוץ והביטחון.

אברהם פורז: הוועדה המשותפת של הכנסת הארבע-עשרה סיימה למעשה להכין את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – זה היה כשחבר הכנסת אמנון רובינשטיין היה יושב-ראש הוועדה – אך מאחר שלא ניתן היה לקיים את הקריאה השנייה והשלישית, הוחל על הצעת חוק זו דין רציפות בכנסת זו.

אברהם פורז: הוועדה המשותפת החדשה בכנסת זו קיימה דיון נוסף בהצעת החוק, ולפיכך, הנוסח המונח היום לפניכם – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, חבר הכנסת פורז, רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

חיים רמון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה בדיוק העניין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איוב קרא, אני מבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: לא שומעים את הנואם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אברהם פורז: אתם רוצים שזה יהיה יותר לאט, כי זה לא היה ברור?

קריאות: לא, לא.

אברהם פורז: אני יכול להאט.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שכולם דיברו והתחרו אתך, זה לא היה ברור אולי למישהו.

אברהם פורז: ביקשו ממני להאט את הקצב כדי שהדברים יהיו יותר ברורים.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אתה מדבר בסדר גמור כשלא מפריעים.

אברהם פורז: ולפיכך, הנוסח המונח היום לפניכם הוא פרי עבודה הן של הכנסת הארבע-עשרה והן של הכנסת החמש-עשרה.

אברהם פורז: ולמהות ההצעה: סעיף 13 הנוכחי לחוק הבזק דן בסמכויותיו של שר התקשורת להורות לבעל רשיון למתן שירותי בזק על מתן שירותי בזק לכוחות הביטחון, שהם צה"ל, משטרת ישראל, השב"כ והמוסד, ועל האופן והדרכים למתן שירות בזק כאמור.

אברהם פורז: ואולם סעיף זה, בנוסחו הקיים, אינו עונה על הצרכים הנוכחיים של כוחות הביטחון.

אברהם פורז: כך, למשל, אין הסעיף מתייחס לנושא של סיווג ביטחוני של בעלי תפקידים, שמירת סוד ואבטחת מידע.

אברהם פורז: בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע להחליף את סעיף 13 לחוק העיקרי, שבנוסחו החדש מרחיב את סמכויות שר התקשורת באופן שהשר יוכל להורות לבעל רשיון לתת שירותי בזק, לבצע פעולות בזק, לרבות התאמות טכנולוגיות למתקן בזק, כמו גם לתת הוראות לעניין סיווג ביטחוני של בעלי תפקידים, אבטחת ציוד ומתקנים וכיוצא באלה, והכול כמפורט בסעיף 13(ב) להצעה.

אברהם פורז: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להסביר, שלפעמים, כשבתי-המשפט באים לפרש חוק, הם נעזרים בדברים שנאמרו במליאת הכנסת, ולכן אני חושב שחובתי לקרוא את מלוא דברי ההסבר כפי שנוסחו על-ידי היועצים המשפטיים של הוועדה.

אברהם פורז: זה לא שאני רוצה להטריח אתכם בטרחנות מיותרת.

אברהם פורז: בדיונים שנערכו בוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החוץ והביטחון בכנסת הארבע-עשרה, בראשות חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, הוחלט להוסיף לסעיף החדש מגבלות נוספות, כך שהשר יוכל לתת הוראה באחד מהעניינים המנויים בסעיף 13(ב) רק לאחר שנתן לבעל הרשיון הזדמנות להשמיע את טענותיו, ולאחר שהשר יביא בחשבון גם את השיקולים המנחים אותו בדרך כלל במתן רשיונות, כמו עניין התחרות בשוק הבזק, וכן בשים לב להשפעת ההוראה על בעל הרשיון וציבור מנוייו.

אברהם פורז: בסעיף 13(ג) המוצע נקבע הסדר התשלום עבור השירותים שייתן בעל הרשיון לכוחות הביטחון.

אברהם פורז: סעיף קטן (ד) קובע חיסיון של המידע הנוגע להוראה שניתנה על-ידי השר.

אברהם פורז: הוועדה נתנה דעתה לשאלה אם יש בהוראות החיסיון כדי לצמצם כוחו של בעל רשיון להציע ניירות ערך לציבור על-פי תשקיף, והגיעה למסקנה כי אין בהוראות סעיף 13 המוצע משום פרט חשוב או מהותי העלול לסכל פרסום תשקיף בהתאם להוראות סעיף 19 לחוק ניירות ערך, התשכ"ח–1968.

אברהם פורז: על מנת להסיר ספק כלשהו, החליטה הוועדה להוסיף לסעיף 13 החדש גם את סעיף קטן (ה), המבהיר כי במילוי הוראה לפי סעיף זה לא יישא בעל רשיון באחריות פלילית או אזרחית למעשה שעשה במילוי הוראה כאמור, אלא – – –

סופה לנדבר: פורז, אתה רוצה שאנחנו נצביע?

אברהם פורז: את לא שמעת.

אברהם פורז: הסברתי קודם, שלפעמים בתי-המשפט נעזרים בדברים שנאמרו בדיון במליאת הכנסת כאשר הביאו את החוק לקריאה שנייה ושלישית, כדי להבין את מהות החוק.

אברהם פורז: לכן, אני לא יכול לקצר, אפילו לא במלה.

סאלח טריף: צודק, אדוני, ותמשיך.

סאלח טריף: יישר כוח, אבל ראוי גם שחברי הכנסת – – –

אברהם פורז: זה ברור לי לגמרי שאתם לא מאזינים למה שאני אומר, וגם אם אתם מאזינים, אתם לא מבינים, אבל אני חייב לומר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טריף וחברת הכנסת לנדבר, אם לא נפריע לדובר, הוא גם יסיים יותר מהר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סאלח טריף: אני רוצה לחזק אותו, אדוני היושב-ראש.

אברהם פורז: – – – אלא בנסיבות שבהן היה עובד המדינה נושא באחריות למעשה.

אברהם פורז: אנו סבורים, כי החוק המוצע הוא חשוב ביותר לשמירת האינטרסים הביטחוניים של המדינה, וכי יש בו איזונים מספקים כדי להבטיח את האינטרסים של בעלי הרשיונות למתן שירותי בזק ושל מנוייהם.

אברהם פורז: עכשיו אני רוצה להסביר לכם במה מדובר, רבותי.

אברהם פורז: בטכנולוגיות החדשות שהתפתחו, כמו הטלפונים הסלולריים, קיימת לפעמים בעיה של אפשרות של האזנת סתר חיונית לביטחון המדינה, ועל מנת שלא יהיה מצב שכוחות הביטחון בהאזנות סתר מותרות לפי חוק וחיוניות ימצאו את עצמם בפני שוקת שבורה, בהעדר יכולת להאזין, בהעדר יכולת לסכל פיגועים – ופה לא מדובר בעינויים ולא מדובר בטלטולים, אלא מדובר בהאזנה שלפעמים יכולה להציל חיי אדם – החוק הזה מאפשר לבעל זיכיון לשירותי בזק, למשל מפעיל טלפון סלולרי, לתת את השירותים האלה לכוחות הביטחון על מנת שהדברים האלה יבוצעו.

אברהם פורז: לכן אני מבקש לאשר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם פורז: יש רק הסתייגות אחת לשם החוק.

אברהם פורז: אני חושב שהמסתייג לא נמצא פה.

יולי יואל אדלשטיין: יש הסתייגות.

אברהם פורז: כן, אבל אני לא רואה את המסתייג.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה.

אברהם פורז: אמור להיות פה כיסא שיושב-ראש הוועדה אמור לשבת עליו בזמן הקריאה השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אעיר על כך למזכיר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, לשם החוק אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 בחוק יש הסתייגות אחת, של חבר הכנסת נחום לנגנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לנגנטל, האם אתה רוצה לנמק את ההסתייגות שלך או להסיר אותה, מה ברצונך לעשות?

נחום לנגנטל: עשר דקות?

נחום לנגנטל: היושב-ראש מבקש שאסיר, אז אני מסיר את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לנגנטל מסיר את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה היא על סעיף 1 על-פי נוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 35 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 35, נגד – אין, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהצעת חוק הבזק (תיקון מס' 21) עברה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו הצבענו רק על סעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל על הטעות שלי.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה על סעיף 2 בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 2 – 31 נגד – אין נמנעים – 2 סעיף 2 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 31, נגד – אין, נמנעים – 2.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2 אושר כהצעת הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על-פי נוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – 2 חוק הבזק (תיקון מס' 21), התש"ס–1999, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 30, נגד – אין, נמנעים – 2.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע, כי חוק הבזק (תיקון מס' 21), התש"ס–1999, אושר בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 14) (סמכות בית-המשפט לנוער למנות אפוטרופוס לדין), התשנ"ח–1998 – קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים ישר להצבעה.

ראובן ריבלין: לא היתה התנגדות?

יולי יואל אדלשטיין: לא רשומה לפני שום התנגדות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הודעת הוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – 1 הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 14) (סמכות בית-המשפט לנוער למנות אפוטרופוס לדין), התשנ"ח–1998, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 21, נגד – אין, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע, כי הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 14) (סמכות בית-המשפט לנוער למנות אפוטרופוס לדין), התשנ"ח–1998, אושרה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, מטעם ועדת הכנסת, החלטת הוועדה בדבר שינוי שם סיעת מח"ר לשם: סיעת הבחירה הדמוקרטית.

ש' כרם: כן הונחה הצעה לתיקון סעיף 13(א)(9) לתקנון הכנסת.

ש' כרם: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לסגנית מזכיר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתות לשר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: שר החינוך ישיב על שאילתות אלו – חבר הכנסת עמיר פרץ: פערי ההשכלה בין אשכנזים לבין מזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: לא נמצא – לפרוטוקול.

יוסי שריד: איזה מספר זה, דרך אגב?

יולי יואל אדלשטיין: 28.

תמר גוז'נסקי: אני מס' 5.

תמר גוז'נסקי: אני לפניו.

משה גפני: לפי איזה סדר עובדים?

יולי יואל אדלשטיין: לפי הסדר שרשום בפני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גוז'נסקי, שאילתא מס' 40, של חבר הכנסת אחמד טיבי – תשובה אחת על שתי השאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ע' פרץ שאל את שר החינוך ביום ט"ו באב התשנ"ט (28 ביולי 1999): פורסם כי פערי ההשכלה בין מזרחים לבין אשכנזים בישראל לא הצטמצמו לאורך השנים: שיעורם של המזרחים בעלי השכלה על-תיכונית עומד על 23%.1, לעומת 53%.

יולי יואל אדלשטיין: 4 בקרב האשכנזים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הפרטים נכונים ומדויקים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם הפרטים ידועים, כיצד לא נעשה עד היום דבר לצמצם את הפערים?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: כיצד יצמצם משרדך את הפערים העדתיים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת א' טיבי שאל את שר החינוך ביום ט"ו באב התשנ"ט (28 ביולי 1999): נתונים ממחקרו של פרופסור ויקטור לביא הצביעו על כך ששיעורם של המזרחים בעלי השכלה על-תיכונית עומד על 23.1%, לעומת 53.4% אשכנזים.

יולי יואל אדלשטיין: נוסף על כך, שיעור הזכאים לתעודת בגרות בקרב היהודים הוא 61%, לעומת 44.5% ערבים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: אילו צעדים ינקוט משרדך על מנת לצמצם את הפער הנ"ל? 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה היא מסגרת הזמן לצמצום הפער?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: הנתונים נכונים.

יוסי שריד: הם פורסמו בשנתון הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה 1998, לוח 22/2.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: מאז קום המדינה נעשו מאמצים, במגוון תחומים ופעולות, לצמצם את הפערים הלימודיים בין תלמידים יוצאי שכבות סוציו-אקונומיות שונות.

יוסי שריד: מאמצים אלו נעשו בשל אי-שביעות רצון גוברת מהמציאות בשטח ונוכח צרכים מהותיים שנחשפו, או שהחריפו במרוצת הזמן.

יוסי שריד: לצערי, למרות התוכניות שהוצעו ושבחלקן אף יושמו, לא חל השינוי המשמעותי המיוחל.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: אני רואה בסוגיה של צמצום הפערים בשלבי החינוך השונים מטלה לאומית ממדרגה ראשונה, ואפעל לצמצום ממדיהם ביסודיות ובנחישות באמצעות תוכניות ממוקדות לטווח קצר ולטווח הארוך יותר.

יוסי שריד: עם כניסתי לתפקיד שר החינוך התפרסמו הנתונים המדאיגים על הפערים.

יוסי שריד: הוריתי להקים לאלתר ועדה, שתבחן את הסוגיה ותגבש המלצות למדיניות המשרד על בסיס הממצאים המפורטים של דוח-לביא וממצאים נוספים שפורסמו ממקורות אחרים.

יוסי שריד: נוסף על כך, הנחיתי להתחיל ביישום מיידי של החלק היחסי של תוכניות החומש למגזר הערבי, תוכניות שהוכנו מתוך התייעצות ושיתוף עם נציגי המגזר וחברי ועדת המעקב.

יולי יואל אדלשטיין: שר החינוך ישיב על שאילתא של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי בנושא כפר הנוער "קדמה".

יוסי שריד: שאילתא מס' 5.

יוסי שריד: גם אני קצת מבולבל בסדר.

יוסי שריד: אני אשיב עכשיו על השאילתא של חברת הכנסת גוז'נסקי.

יוסי שריד: חברת הכנסת ת' גוז'נסקי שאלה את שר החינוך ביום ח' באב התשנ"ט (21 ביולי 1999): נמסר לי, כי בהחלטת ממשלה הועברה האחריות למימון 100 החניכים בכפר הנוער "קדמה" ממשרד העבודה והרווחה למשרד החינוך.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם אכן הועברה האחריות למשרדך, ומה היא המשמעות של העברה זו לגבי המשך הפעילות הסדירה של כפר הנוער?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם נערך משרדך להוצאה התקציבית ולטיפול החינוכי הנחוץ לבני הנוער המנותקים המגיעים לכפר הנוער?

יוסי שריד: 1.

יוסי שריד: לא נתקבלה החלטה בממשלה, כפי שצוין בשאילתא.

יוסי שריד: בסיכום שנערך עם מנכ"ל משרד העבודה והרווחה נקבע, כי כפר הנוער "קדמה", וכן מנו"פ – מרכזי נוער ופנימיות – וויצ"ו בית-הכרם, ימשיכו לפעול בשנת הלימודים תש"ס באחריות משרד העבודה, כשמשרד החינוך ממשיך להעביר את השתתפותו הכספית למימון מוסדות אלה, כבשנים קודמות.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: לקראת שנת הלימודים תשס"א ייוחד דיון בעתיד המסגרות הנ"ל, כשהצד הכספי והחינוכי יהווה מוקד לכל שינוי שיוצע, על מנת להבטיח לבני הנוער המנותקים טיפול וחינוך ההולמים את צורכיהם המיוחדים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, בקשר ל"קדמה" ולמסגרות דומות.

תמר גוז'נסקי: לקראת שנת הלימודים הבאה, אדוני אומר שלקראת שנת הלימודים הבאה יהיה דיון בממשלה.

תמר גוז'נסקי: מה שמטריד אותי במיוחד, אדוני השר, הייתי מאוד מודה לך אם תרשום את זה לפניך, שמדובר במוסדות שכוללים לא רק לימודים אלא גם הכשרה מקצועית.

תמר גוז'נסקי: החשש שלי הוא, שאם זה יועבר למשרד החינוך ומשרד העבודה יצא, כאילו יחד אתו תצא הכשרה מקצועית, יצא שכר הנערים האלה בהפסדם, כי הם אמורים לצאת מהמוסד הזה גם עם מקצוע ולא רק עם השכלה כללית, שזה דבר חשוב מאוד.

תמר גוז'נסקי: תודה.

יוסי שריד: אני מסכים להערה ואני מניח שבמהלך הדיונים נצטרך להבטיח ששכר התלמידים לא יצא בהפסדם, כי אחרי ככלות הכול כל השינויים האלה צריכים להיות מיועדים בראש ובראשונה לרווחתו של התלמיד, ולא בגלל שאלות ביורוקרטיות שמעניינות משרדים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אני עונה על שאלתך: הוקדמה השאילתא של חבר הכנסת עמיר פרץ, כנראה לשווא, כי הוא לא נמצא, והחל מהשאילתא הבאה, שהיא של חבר הכנסת האשם מחאמיד, הכול ילך לפי סדר הגשת השאילתות.

יוסי שריד: בסדר.

יוסי שריד: אני סומך עליך, אדוני היו"ר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתא הבאה היא של חבר הכנסת האשם מחאמיד, בנושא: פרסום הודעות בערבית במכללת הגליל המערבי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא נוכח – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ה' מחאמיד שאל את שר החינוך ביום ח' באב התשנ"ט (21 ביולי 1999): נודע לי לאחרונה, שעל-פי הנחיית הנהלת מכללת הגליל המערבי פרסומים מופיעים אך ורק בשפה העברית.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הפרסום נכון?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם מודע משרדך להנחיה זו? 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם הנחיות אלו פועלות במכללות אחרות?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה לגבי התרת פרסומים במכללה זו ובכל שאר המכללות גם בשפה הערבית?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יוסי שריד: בעוד כל הסטודנטים קוראים עברית, שהיא לשון ההוראה במכללה, סטודנטים רבים אינם קוראים ערבית.

יוסי שריד: כדי למנוע מצב שבו תופענה בקמפוס מודעות שתוכנן אינו מובן לסטודנטים רבים, נקבע כי מודעות והודעות בערבית תתפרסמנה בלוויית תרגום לעברית.

יוסי שריד: הנהלת המכללה רואה בהסדר זה דרך נאותה להבטיח קמפוס שוקק חיים שבו לומדים יהודים וערבים יחדיו.

יוסי שריד: 3–4.

יוסי שריד: אשר להנחיות הנהוגות במכללות אחרות – אין בידינו מידע, שכן על-פי החוק, כל מוסד להשכלה גבוהה הוא אוטונומי ורשאי להחליט גם בנושאים אלו על-פי שיקול דעתו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נעמי חזן שאלה לגבי יישום דוח ועדת-כץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת חזן נמצאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר החינוך ביום ח' באב התשנ"ט (21 ביולי 1999): בעקבות המלצות דוח ועדת-כץ, החליט שר החינוך הקודם להקצות 24.5 מיליון ש"ח למערכת החינוך הבדואית בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם בפועל הועברו הכספים ממשרד החינוך למטרה זו? 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם הוקם צוות לעדכון תוכניות הלימודים במערכת החינוך הערבית בנגב, כפי שהבטיח קודמך בתפקיד?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם יהיה יישום מלא של דוח-כץ ויינתן לכך ביטוי בתקציב 2000?

יוסי שריד: התשובה היא ארוכה, אבל אני אעשה אותה קצרה.

יוסי שריד: יש פירוט שלם, ואני אתן לך את התשובה מפורטת, אבל, כפי שמסרתי בוועדת החינוך לפני שבועיים, תוכניות החומש למגזר הערבי ולמגזר הבדואי נכנסות למימוש בשנת התקציב הבאה, קרי 2000, קרי בעוד חודשיים.

יוסי שריד: לתוכניות החומש האלה יש תקציבים מיועדים, מסומנים, ואנחנו מחויבים להם.

יוסי שריד: לכן, חלק ניכר מהמלצות הוועדה יבוצעו בהדרגה.

יוסי שריד: מכיוון שמדובר בתוכניות חומש אז זה חמש שנים; אני מאוד מאוד אשתדל, ואני חוזר ואומר מה שאמרתי בוועדת החינוך, שנצליח לבצע את תוכניות החומש האלה, ובעיקר למגזר הבדואי בדרום, שזה המגזר המקופח ביותר, לא בחמש שנים אלא בפחות.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

נעמי חזן: אני מאוד מודה לשר החינוך.

נעמי חזן: אדוני השר, כפי שתראה, השאילתא הזאת הוגשה ביולי, ועל כן ברור לחלוטין, אדוני השר, שהיא היתה במקומה בזמנה.

יוסי שריד: היא במקומה גם עכשיו.

נעמי חזן: היא נכונה גם עכשיו.

נעמי חזן: היתה שאלה אחת ספציפית, שאני אשמח לשמוע עליה תשובה – לגבי העברת התקציבים כבר בשנת הלימודים תש"ס, כפי שהובטח למגזר הבדואי.

יוסי שריד: זה מה שאמרתי.

יוסי שריד: 2000 זה תש"ס.

יוסי שריד: שנת תקציב היא שנה כפולה במערכת החינוך.

יוסי שריד: זה גם תש"ס וגם תשס"א במשך ארבעה חודשים.

נעמי חזן: זאת אומרת שהכספים הללו, 24.5 מיליון ש"ח, יועברו בתקציב של שנת הלימודים הנוכחית.

יוסי שריד: כן, תש"ס, בהחלט.

נעמי חזן: אני אשמח לקבל את התשובה הארוכה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: שר החינוך ענה כרגע על שאילתא מס' 16, של חברת הכנסת נעמי חזן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 17, של חבר הכנסת אחמד טיבי, בעניין התקנים לפסיכולוגים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת א' טיבי שאל את שר החינוך ביום ח' באב התשנ"ט (21 ביולי 1999): נתונים מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הראו, שבמספר התקנים המוקצים לייעוץ הפסיכולוגי והחינוכי קיים פער גדול בין בתי-הספר היהודיים לבין בתי-הספר הערביים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: האם יגדיל משרדך את מספר התקנים בבתי-הספר הערביים על מנת לגשר על הפער הקיים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ע' מח'ול שאל את שר החינוך ביום כ"ט באב התשנ"ט (11 באוגוסט 1999): בתשובה על שאילתא שהוגשה ב-25 בפברואר 1999 מסר שר החינוך לשעבר יצחק לוי, כי במערכת החינוך הערבית חסרים 160 תקני פסיכולוגים.

יולי יואל אדלשטיין: מחסור זה פוגע בזכויותיהם של ילדים רבים הזקוקים לסיוע נפשי, ואף בילדי החינוך המיוחד, הנזקקים לשירותי איתור, אבחון וטיפול.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה עושה המשרד על מנת להתמודד עם המחסור?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה לנוכח המחסור החמור על מנת לגשר על הפערים?

יוסי שריד: גם כאן יש תשובה יותר ארוכה, אבל גם אותה נעשה יותר קצרה, כי שוחחנו, חבר הכנסת אחמד טיבי ואני, בנושא הזה יותר מפעם אחת.

יוסי שריד: כפי שחבר הכנסת טיבי יודע, זאת שאילתא שהוגשה לפני הרבה זמן, והתשובה ניתנה ב-5 באוגוסט, וזה לא כל כך רלוונטי.

יוסי שריד: יש פערים בין המגזר היהודי לבין המגזר הערבי בכל התחומים, ובכל תחום שניגע בו נמצא פער, למרבה הצער והבושה לפעמים.

יוסי שריד: חבר הכנסת אחמד טיבי יודע, שאנחנו מתחילים להריץ את ביצוע תוכניות החומש, ובין השאר נדאג לצמצום הפער, ככל שרק ניתן, גם בתחום הייעוץ החינוכי ובתחום השירותים הפסיכולוגיים.

יוסי שריד: התשובה המפורטת כאן, אבל היא כבר לא רלוונטית, או לא לגמרי רלוונטית.

יוסי שריד: כפי שהתחייבתי בוועדת החינוך, בתוך חודש ימים נבוא לא רק עם ההודעה הכללית והכיסוי התקציבי שלה לביצוע תוכניות החומש, אלא נבוא גם עם הפירוט של התקציבים המיועדים לתוכנית החומש, שבעיקרם יהיו מבוססים על ההמלצות של הוועדות השונות, מה מוקדם ומה מאוחר, תוך כדי שינויים מתחייבים, כי צריך לזכור שתוכניות החומש הללו עובדו וסוכמו כבר לפני כמה שנים, ויש צרכים שאולי נראים עכשיו יותר חשובים ויותר דחופים.

אחמד טיבי: אדוני השר, אני רוצה לשאול שאלה נוספת:

אחמד טיבי: האם יש התייחסות ספציפית ליותר תקנים בשירות הפסיכולוגי במגזר הערבי, עם תקצוב מיוחד?

יוסי שריד: התשובה היא כן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי ולשר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 20, של חבר הכנסת יוסף לפיד: פגיעה בחייל משוחרר בנוגע להתקבלותו לפקולטה לרפואה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת י' לפיד שאל את שר החינוך ביום ח' באב התשנ"ט (21 ביולי 1999): הובא לידיעתי מקרה של חייל משוחרר, שקודם לגיוסו ציוניו היו גבוהים ואפשרו לו קבלה לבית-הספר לרפואה בשלוש אוניברסיטאות, ואולם הוא העדיף לצאת לשירות רגיל תחילה.

יולי יואל אדלשטיין: כשרצה בתום שירותו להתקבל בשנית לפקולטה, התברר כי ציוניו מלפני ארבע שנים אינם מספיקים לו עוד.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם ייתכן מצב ששירות צבאי יפגע ביכולתו של חייל להתקבל לאוניברסיטה? 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם ייעשה לתיקון העניין?

יוסי שריד: הסמכות לקבוע את התנאים והכללים לקבלת סטודנטים למוסדות להשכלה גבוהה נתונה, על-פי סעיף 15 לחוק המועצה להשכלה גבוהה, בידי כל מוסד.

יוסי שריד: ייתכן מצב שבו תנאים וכללים שהיו תקפים לשנת לימודים מסוימת יהיו שונים מאלה שנקבעו לשנת לימודים אחרת.

יוסף (טומי) לפיד: התשובה הפורמלית היא ודאי נכונה, אדוני השר, אבל עדיין נכון שחייל שעבר את הבחינה לכניסה לאוניברסיטה בשנה X, כאשר הוא חוזר מהצבא אומרים לו: מה שעברת פעם לא נכון, עכשיו שינינו את הקריטריונים, ובזה מאשימים אותו על העובדה שהוא התגייס לצבא קבע.

יוסף (טומי) לפיד: האם אי-אפשר למנוע, למרות סעיפים א', ב', ג', ד', סוג כזה של הענשת אדם טוב?

יוסי שריד: קודם כול, אני בטוח שמדובר באדם טוב, וכל מי שרואה את עצמו מועמד הוא בוודאי אדם טוב.

יוסי שריד: אני מוכן לבדוק באופן ספציפי את המקרה המסוים, אבל אני רוצה להסביר, מעבר למלים הרשמיות שכתובות כאן, מה העניין.

יוסי שריד: אני מכיר את זה די מקרוב.

יוסי שריד: קבלה לפקולטה כלשהי, ובעיקר לפקולטה לרפואה, בגלל עניינים של היצע וביקוש, היא קבלה שדוחה אנשים בעלי כישורים מאוד-מאוד גבוהים.

יוסי שריד: אם יש 100 מקומות ויש 1,000 פניות, 900 נדחים.

יוסי שריד: ההיצע והביקוש הם לא קונסטנט.

יוסי שריד: ההיצע והביקוש משתנים כל שנה.

יוסי שריד: נכון, לפני ארבע שנים האיש התקבל, אבל אם כעבור ארבע שנים, בגלל נתונים אופייניים או לא אופייניים לשנה הזאת, היו 100 או 200 שקדמו לו, זה מה שקרה.

שלום שמחון: זה לא לעניין, אדוני השר.

יוסי שריד: לא לעניין, טוב, בסדר.

יוסי שריד: כולם הולכים לצבא.

ראובן ריבלין: אם תעמוד בפניו האפשרות החוקית להשתמט מהצבא, לדחות את הצבא עד אין קץ או עד אחרי לימודיו, ימצא שכאשר הוא מבקש למלא את חובתו הוא יימצא נפסד, שהרי באותה עת יכול היה להתקבל לשלוש אוניברסיטאות.

ראובן ריבלין: הוא בחר למלא את חובתו למדינתו, ומתברר לאחר מכן שהיתוספו למבקשים להתקבל לפקולטה באוניברסיטה אנשים אחרים שאולי אפילו לא מילאו את התנאים.

יוסי שריד: בהחלט יש טעם בדברים.

יוסי שריד: על-פי מה שידוע לי, כל בחור ובחורה ממלאים את חובת השירות שלהם.

יוסי שריד: מי שבא להירשם לאוניברסיטה, אני מניח ש-99% מהם – – –

יוסף (טומי) לפיד: הציעו לו להתגייס לקבע.

יוסף (טומי) לפיד: הוא נענה להצעה להתגייס לקבע, וכשהוא חזר מהקבע אמרו לו: עכשיו אתה לא באוניברסיטה.

יוסי שריד: לא שהוא לא באוניברסיטה, אלא שעל-פי התנאים ששררו באותו זמן, הוא כנראה לא היה בין 100 או 150 – אני לא יודע באיזו פקולטה מדובר, ואני לא יודע את המספרים המדויקים – היו כאלה שדחקו אותו החוצה.

יוסי שריד: אנחנו נבדוק את המקרה הספציפי הזה אם תואיל להעביר אלי את הנתונים, אבל אני רוצה להסביר, שגם מי שנדחק החוצה, גורמים לו עוול.

יוסי שריד: נניח שמתקבלים 150 ואחד נדחק החוצה משום שקרה מה שקרה, ויש בזה הרבה צדק, הייתי אומר – מי שנדחק החוצה שירת בצבא, מילא את כל חובותיו, והוא נדחק החוצה אף שכישוריו, אולי, באותו שנתון, הם יותר גבוהים.

יוסי שריד: גם זה סוג של עוול.

יוסי שריד: לפעמים החיים מציעים לנו נסיבות של עוול מול עוול, ואני חושב שבמקרה כזה אולי היה צריך לגלות מידה של התחשבות, אבל צריך להבין שלא מדובר במקרה יחיד אלא מדובר בכמה וכמה מקרים כאלה.

יוסי שריד: כמה וכמה סטודנטים צריכים בכמה וכמה פקולטות להידחות, אף שכישוריהם יותר גבוהים.

יוסי שריד: יש היגיון מסוים בכך שאוניברסיטאות באות ואומרות – אני לא יכולה לקבל על עצמי את המחויבויות של העבר, כי יש לי עכשיו מקרים ספציפיים.

יוסי שריד: מה אני אגיד עכשיו לאנשים האלה?

יוסי שריד: גם להם צריך להגיד משהו, נכון?

יוסי שריד: כאן יש קצת עוול וגם שם יש קצת עוול, וכשיש גילויים מן הסוג הזה, צריך אולי לראות איך אפשר לפתור את המקרה הזה.

יוסי שריד: גם מי שנדחק החוצה היה בצבא.

ראובן ריבלין: כמו אנחנו והפלסטינים, אדוני השר.

יוסי שריד: מה לעשות?

יוסי שריד: גם הוא היה בצבא, אולי הוא היה עשר שנים בצבא.

יוסי שריד: אני צריך לבדוק מי זה במקום ה-150.

ראובן ריבלין: כולם צודקים.

יוסי שריד: כולם צודקים, נכון, אבל אוניברסיטאות יש להן מספר מוגבל ובפקולטות לרפואה המספר מוגבל, ואליהן מתקבלים 150 או 100 או 120, לא יותר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 27, חברת הכנסת לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ס' לנדבר שאלה את שר החינוך ביום ט"ו באב התשנ"ט (28 ביולי 1999): הובא לידיעתי, כי בבית-הספר "אלי כהן" בקריית-מלאכי שוררים תנאים קשים, וכי בתנאים אלה מעמידה מנהלת בית-הספר בספק את מימושו של יום לימודים ארוך בשנה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: בין טענותיה: הזנחה של שירותים, מצב החלונות, היעדרה של ספרייה ועוד.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם ידוע למשרד החינוך על המתרחש בבית-ספר זה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם נעשים צעדים כלשהם לשיפור מיידי של המצב?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הריני להשיב על השאילתא הנ"ל: 1.

יוסי שריד: בית-הספר "אלי כהן" בקריית-מלאכי שוכן במבנה ישן, בן 40 שנה, וסימני הבלאי ניכרים בו.

יוסי שריד: המשרד מודע לעובדה שיש להשקיע בחידוש המוסד ובהשלמת מבנים.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: בית-הספר כלול בתוכנית תלת-שנתית לחידוש מבנים של מינהל הפיתוח במשרדנו בעדיפות א'.

יוסי שריד: עם זאת, הרשות המקומית טרם הגישה תוכנית אדריכלית של העבודות הדרושות לבית-הספר, ועל כן לא ניתן לקדם את ביצוע התוכנית.

יוסי שריד: משרדנו כלל בתוכנית העבודה שלו לשנת 2000 510 מ"ר נטו, האמורים להשלים את הפרוגרמה של בית-הספר ל-18 כיתות, פלוס שלוש כיתות לחטיבה הצעירה, והרשאה תקציבית תועבר לעירייה עם אישור התקציב בכנסת.

יוסי שריד: נעשה ככל יכולתנו למימוש התוכניות הקיימות במסגרת תקציב הפיתוח שיועמד לרשותנו בשנת 2000.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 39, חבר הכנסת שמואל הלפרט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ש' הלפרט שאל את שר החינוך ביום ט"ו באב התשנ"ט (28 ביולי 1999): בעיתון "המודיע" מיום י' בתמוז התשנ"ט, 24 ביוני 1999, פורסם, שסמנכ"ל רשות העתיקות, מר גיורא בירן, נעצר משום שלא קיים את הוראות המשטרה להפסיק עבודות בכביש חוצה-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם בעקבות תלונות רבות על תפקוד אנשי רשות העתיקות, גם בעניינים כספיים, נשקלת בדיקה בנושא?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הריני להשיב על השאילתא הנ"ל: 1.

יוסי שריד: הנושא נדון בהרחבה בכנסת במסגרת שלוש הצעות דחופות לסדר-היום, של חבר הכנסת אברהם רביץ, חבר הכנסת נסים דהן וחבר הכנסת יוסף פריצקי.

יוסי שריד: מדובר בשטח עתיקות מוכרז בבן-שמן, שבו מצויות עתיקות, לרבות קברים עתיקים.

יוסי שריד: נדרשה במקום חפירת הצלה לפי בקשה מפורשת של חברת חוצה-ישראל, לצורכי פיתוח מחלף וסלילת כביש.

יוסי שריד: החפירה נערכה כחוק וברשיון.

יוסי שריד: בעקבות הפגנה שנערכה במקום, הורתה המשטרה להפסיק את העבודה ועיכבה לחקירה שני עובדים בכירים של הרשות, אף שעובדים אלה ביצעו את עבודתם על-פי חוק.

יוסי שריד: העובדים שוחררו בהמשך.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: לא ידוע לי על שום תלונות על תפקוד אנשי רשות העתיקות בעניינים כספיים.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 41, של חברת הכנסת יהודית נאות.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 40.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 40 כבר היתה, וזאת היתה שאילתא שלך בהתחלה.

אחמד טיבי: לא, יש לי שתי שאילתות.

אחמד טיבי: יש אחת שכבר היתה, ועוד אחת.

יוסי שריד: כן, כן, חבר הכנסת אחמד טיבי צודק.

יולי יואל אדלשטיין: מה הנושא של שאילתא מס' 40, בבקשה?

אחמד טיבי: פער בהשכלה בין אשכנזים למזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: פער בהשכלה בין אשכנזים לבין מזרחים?

יולי יואל אדלשטיין: זה לא היה, טעות.

יולי יואל אדלשטיין: היא רשומה לי כשאילתא של חבר הכנסת פרץ, ולא שמתי לב שהיא גם שאילתא שלך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל ואני מבקש מאדוני השר להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 40 של חבר הכנסת אחמד טיבי, פערי השכלה.

יוסי שריד: (קורא את התשובה על שאילתא מס' 40, ראה לעיל)

אחמד טיבי: אני מסתפק בתשובתך.

יוסי שריד: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת י' נאות שאלה את שר החינוך ביום ט"ו באב התשנ"ט (28 ביולי 1999): הובאה לידיעתי כוונת משרד החינוך לבטל את מספרי המוסד של המכון הביולוגי ושל ה"טכנודע" בחיפה, דבר העלול להוביל לסגירתם של מוסדות חיוניים אלו.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע בוטלו מספרי המוסדות?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם הכוונה היא לסגור את שני המוסדות, ואם לא – כיצד יתוקצבו בשנים הבאות?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה יעלה בגורלם של המורים במוסדות אלו?

יוסי שריד: 1–3.

יוסי שריד: מספרי המוסדות בוטלו מכיוון שהם אינם בתי-ספר.

יוסי שריד: בעבר הם תוקצבו בשעות תקן כבתי-ספר לכל דבר.

יוסי שריד: אין כוונה לסגור מוסדות אלה, אלא לשנות את דרך תקצובם.

יוסי שריד: בשנת הלימודים תש"ס המורים ימשיכו להיות עובדי מדינה לכל דבר.

יוסי שריד: החל משנת הלימודים תשס"א בכוונת המשרד להעביר תקציב ולא שעות תקן למוסדות אלה, והמורים יועסקו כעובדי מדינה או כעובדי המכונים, על-פי הבדיקה הפרטנית שתיערך לגבי כל אחד מהם.

יהודית נאות: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ד' אזולאי שאל את שר החינוך ביום כ"ב באב התשנ"ט (4 באוגוסט 1999): השבועון "דתי צפוני" מדווח – רצ"ב צילום הידיעה – כי תלמידים עולים מחבר העמים, תלמידי בית-הספר "ליאו בק" בחיפה, תקפו נער חרדי בן עשר.

יולי יואל אדלשטיין: הנער חשש להגיע לזהות את התוקפים – כהצעת מנהלת בית-הספר.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם ידועים למשרדך הפרטים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה יעשה משרדך בנדון?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יוסי שריד: פרטי המקרה המתואר בשבועון "דתי צפוני" מיום 1 ביולי 1999 ידועים למשרד.

יוסי שריד: המקרה אירע בשעות אחר-הצהריים ולא במסגרת פעילות בית-הספר.

יוסי שריד: מנהלת בית-הספר "ליאו בק" בחיפה הזמינה את המשטרה לחקור את האירוע ולזהות את התוקפים, אך הנער הנתקף נמנע מלשתף פעולה.

יוסי שריד: מנהלת בית-הספר והיועצת קיימו שיחות הסברה ואזהרה לתלמידים, לבל יישנו מקרים דומים בעתיד.

יוסי שריד: אין למשרד מידע בעניין התלמידים התוקפים.

יוסי שריד: המשטרה ממשיכה במעקב בנושא.

יוסי שריד: חבר הכנסת א' פורז שאל את שר החינוך ביום כ"ב באב התשנ"ט (4 באוגוסט 1999): בתקשורת היו פרסומים על כך שהחלטת לחייב את בתי-הספר ללמד כשפה זרה שנייה את השפה הערבית.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם המידע נכון?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: מדוע לא לאפשר בחירה של שפה זרה שנייה לפי רצון התלמיד ומשפחתו?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הריני להשיב על השאילתא הנ"ל: 1.

יוסי שריד: המידע הנכון.

יוסי שריד: עם כניסתי לתפקיד שר החינוך אישרתי את ההחלטה מיום 28 באוקטובר 1998, שקיבלה בנושא המזכירות הפדגוגית שבמשרד החינוך.

יוסי שריד: אני מייחס חשיבות רבה לכך שילדי ישראל ירכשו את השפה הערבית, שהיא שפה רשמית במדינה, כשפה זרה שנייה.

יוסי שריד: אני רואה בשפה אמצעי וגשר ליצירת קשר והבנה ובסיס לדו-קיום בין עמים ותרבויות, ובמיוחד בין עמים שכנים הגרים בכפיפה אחת.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: העיקרון שנקבע – שכל תלמיד במדינת ישראל חייב ללמוד שפה זרה שנייה – ערבית.

יוסי שריד: במקביל אפשרה מערכת החינוך לבחור בחלופה של לימוד השפה הצרפתית, במקום ערבית, חוזר נ"ה/10 – מדיניות החינוך הלשוני בישראל.

יוסי שריד: כמו-כן מאפשרת המערכת לעולים חדשים להיבחן בשפת אמם, אמהרית או רוסית, כשפה זרה שנייה.

יוסי שריד: חבר הכנסת ת' חטיב שאל את שר החינוך ביום כ"ב באב התשנ"ט (4 באוגוסט 1999): נודע לי, כי הסמינר למורים ערבים בית-ברל הוקם להכשיר מורים ערבים ולהוות בסיס למכללה ו/או לאוניברסיטה לעתיד.

יוסי שריד: בשנים האחרונות נוצל הסמינר על-ידי מכללת בית-ברל כדי לכסות על גירעונות שם, וכך הפך לאט לאט לשלוחה של המכללה, בדרך לאיבוד עצמאות.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם הפרטים נכונים?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: מה יעשה משרדך להמשך קיום הסמינר?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2–1.

יוסי שריד: המכון להכשרת מורים ערבים שבמכללת בית-ברל אינו מוסד עצמאי להכשרת עובדי הוראה, אלא הוא מכון אוטונומי במסגרת המכללה.

יוסי שריד: התשתיות השונות שבמכללה, לרבות כוח-האדם האקדמי והפדגוגי, משרתות את המכון כחלק מהמכללה.

יוסי שריד: עם פרישתו של ראש המכון הקודם נערכת המכללה לבחירת ראש חדש, שיהיה חלק מהנהלת בית-ברל, בתוקף תפקידו.

יוסי שריד: בנוסף, ועדה אקדמית שאמורה היתה לקבוע את הצרכים האקדמיים הייחודיים של המכון כבר סיימה את עבודתה.

יוסי שריד: בקרוב תתחיל ועדה נוספת לבחון את יישום ההמלצות של הוועדה האקדמית והשתמעותן לנושאי התשתיות הפיזיות והפדגוגיות.

יוסי שריד: חברת הכנסת י' נאות שאלה את שר החינוך ביום כ"ט באב התשנ"ט (11 באוגוסט 1999): לאור העלייה המתמדת בתוצאות מבחני הבגרות והפסיכומטרי נוצר מצב, שצעירים המשרתים בצבא, ובעיקר אלה המשרתים בקבע, אינם יכולים ללמוד בחוגים מבוקשים שאליהם יכלו להתקבל בתום לימודיהם.

יוסי שריד: רצוני לשאול: האם לא ניתן לשקלל את נתוני הקבלה של יוצאי צבא כך שיכללו את העלייה הממוצעת בתוצאות המבחנים?

יוסי שריד: אם לא – מדוע?

יוסי שריד: לשאילתא של חברת הכנסת יהודית נאות: הרוב המכריע של הצעירים והצעירות המועמדים להתקבל למוסדות להשכלה גבוהה שירתו בצבא, ועל כן התנאים של כל אלה מבחינה זו הם שווים.

יוסי שריד: למשרתים בצבא קבע יש אפילו הסדרים מיוחדים להכנה לבחינות הפסיכומטריות.

יוסי שריד: לטענת הצוות הבין-אוניברסיטאי למדיניות קבלה, משרד החינוך משנה מדי פעם את מדיניותו לגבי מבחני הבגרות.

יוסי שריד: האוניברסיטאות אינן יכולות לעקוב אחר השינויים במדיניות המשרד לגבי ציונים אלה, ועל כן מדיניותן של האוניברסיטאות היא לקבל את ציוני הבגרות כפי שהם.

יוסי שריד: שינויים חלים גם משנה לשנה מעצם חיבורם של מבחנים באותם מקצועות בשנים שונות.

יוסי שריד: השינויים האלה אינם תמיד באותה מגמה.

יוסי שריד: ציון הבגרות הוא בהגדרתו ובמהותו ציון "מתנדנד".

יוסי שריד: קיימים גם הבדלים בין בתי-ספר שונים בגלל ציוני המגן.

יוסי שריד: על כן, ועדה משותפת לאוניברסיטאות ולמשרד החינוך בודקת את בתי-הספר ואת ציוני המגן.

יוסי שריד: הוועדה הכניסה שקלול דיפרנציאלי במקום שיש פער גדול בין בתי-ספר, ולכן ציוני בית-הספר כעת יותר מהימנים.

יוסי שריד: לפי הודעת המרכז להערכת בחינות, תוצאות הציונים מכוילות משנה לשנה, ולכן ניתן להתייחס לציוני הבחינות הפסיכומטריות כשווים על פני שנים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת נאות, אני מבין שברצונך לשאול שאלה נוספת.

יהודית נאות: כן.

יהודית נאות: ידוע – ואני בטוחה שגם המועצה להשכלה גבוהה תאשר – שהציון הפסיכומטרי הממוצע הולך ועולה עם השנים.

יהודית נאות: גם אם אני מסכימה שיש מספר מקומות מוגבל בפקולטות לרפואה או למשפטים – אדם שקיבל שש שנים קודם לכן 749 והוא נחשב אז כגאון, היום עם ציון כזה אין בכלל מה לדבר על קבלתו לפקולטות לרפואה ולמשפטים.

יוסי שריד: 749 אני מאחל לכולם.

יהודית נאות: אני מדברת על מקרה ספציפי.

יהודית נאות: ולכן, כמו שעושים שקלול משום שציוני המגן אינם זהים, אני סבורה שאם אדם היה בעשירון העליון בשנה מסוימת כשהוא נבחן בפסיכומטרי, בעצם זכותו להיחשב כמצטיין גם אם הוא יבוא ללמוד אחרי עשר שנים, משום שהוא ממשפחת מצוקה ויצטרך קודם להרוויח את שכר הלימוד במוסד להשכלה גבוהה.

יהודית נאות: מה המשמעות?

יהודית נאות: שצריך לשקלל את הממוצע הארצי והמצב היחסי שלך, של הנבחן, יחסית לממוצע הארצי בשנה שבה נבחנת, וזה בעצם מה שיעמוד לזכותך.

יהודית נאות: אתה יחסית לממוצע בשנה שנבחנת; אם היית מתחת לממוצע – היית מתחת לממוצע, ואם היית הרבה מעל – זה צריך לעמוד לזכותך בשקלול גם בשנים הבאות, וזו הצעתי.

יוסי שריד: אני מבין את ההיגיון שבהצעה, ואני מבטיח לך שאני אעביר את זה למועצה להשכלה גבוהה למבחן, או לוועד ראשי האוניברסיטאות – זה יותר קשור לוועד ראשי האוניברסיטאות.

יוסי שריד: האקסטרפולציה הזאת, זאת אומרת:

יוסי שריד: איך אתה עומד מבחינת הציון שלך בפסיכומטרי באופן יחסי לציונים שמתקבלים, זו בוודאי נקודה מעניינת.

יוסי שריד: אני צריך לבדוק גם את הגרף – אני לא עשיתי את זה, לצערי – של העלייה, כפי שאת מציינת, בציונים הפסיכומטריים, אם הוא באמת מגלה עלייה מתמדת.

יוסי שריד: אמרת 749 נקודות בפסיכומטרי?

יוסי שריד: אני אומר הלוואי גם היום 749 נקודות.

יוסי שריד: לפי מיטב זיכרוני, זה עדיין בחלקי האחוז העליון, אבל אני לא מתחייב לזה, כי זה מהזיכרון, ואני לא בטוח שהזיכרון לא בוגד בי.

יוסי שריד: 749 זה עדיין בשבריר אחוז עליון, אז הלוואי על כולם 749 גם היום, אבל אני בהחלט אחזור ואבדוק את זה.

יוסי שריד: נראה אם אפשר לשפר את זה, בסדר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ש' שמחון שאל את שר החינוך ביום כ"ט באב התשנ"ט (11 באוגוסט 1999): חלק גדול מיישובי בקעת-הירדן אינם מופיעים כזכאים ברשימת היישובים הזכאים לחוק חינוך חינם לשנת הלימודים הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה הם הקריטריונים שעל-פיהם נקבעה רשימת היישובים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע חלק גדול מיישובי בקעת-הירדן אינם מופיעים בה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם ישנה משרדך מצב זה?

יוסי שריד: אתה יודע מה?

יוסי שריד: אני אשיב לך בעל-פה.

יוסי שריד: יש לי פניות מכל הארץ: למה אנחנו לא נכללים?

יוסי שריד: ואני רוצה להגיד לך, שהרוב המכריע של הפניות הן פניות מוצדקות, באמת מקומות שמן הראוי היה להחיל בהם את החוק.

יוסי שריד: אבל, מכיוון שהחוק איננו מוחל בבת אחת, אלא בהדרגה במשך שנים, חייבים להסתייע בפרמטרים אובייקטיביים, שלפעמים כמובן הם עושים עוול, ואני יכול לתת דוגמאות לעוול כזה, אבל הרשימה היא רשימה סגורה.

יוסי שריד: כשנכנסתי למשרד מצאתי רשימה מסוימת.

יוסי שריד: הרשימה הזאת לא מצאה חן בעיני, משתי סיבות עיקריות.

יוסי שריד: קודם כול, היא הוציאה מקומות שנגדיר אותם כמקומות קשים מתחולת החוק.

יוסי שריד: נניח – אני אתן לך דוגמה אחת, אני יכול לתת כמה דוגמאות – קריית-מלאכי פתאום מצאה את עצמה בחוץ.

יוסי שריד: אני אסכים ואתה תסכים שקריית-מלאכי תהיה בחוץ?

יוסי שריד: איך ממשלה קודמת קיבלה החלטה שלפיה קריית-מלאכי תהיה בחוץ?

יוסי שריד: אל תשאל אותי, כי זה נראה לי באמת דבר בלתי סביר בעליל, אבל אני לא יודע להסביר את זה.

יוסי שריד: הסיבה השנייה היתה, שהרשימה הכילה מעט מאוד – נדמה לי שלושה-ארבעה מקומות יישוב ערביים – וחשבתי שזה לא סביר.

יוסי שריד: ואז אתה מחפש קריטריונים אובייקטיביים.

יוסי שריד: הרי המקומות לא נבחרים על-פי העדפות של שר החינוך, בעיקר כשלשר החינוך אין העדפות.

יוסי שריד: אין מקום שמוצא חן בעיני שר החינוך יותר ממקום אחר, כולם מוצאים חן בעיניו, ואלה שמקופחים יותר או חלשים יותר מוצאים חן בעיניו עוד יותר.

יוסי שריד: והקריטריונים היו מאוד מאוד פשוטים.

יוסי שריד: הקריטריונים היו: יישובי קו עימות, שכונות שיקום, יישובים הכלולים באזור עדיפות לאומית א', שזה לא כל כך מוצא חן בעיני ואני אגיד לך למה.

יוסי שריד: זה קריטריון נכון, אבל אלה אזורי עדיפות לאומית א' של הממשלה הקודמת, כי לממשלה הזאת עדיין אין מפה משלה של עדיפות לאומית, ועל-פי המצב המשפטי, המפה הקודמת – כל עוד אין מפה חדשה – מחייבת גם את הממשלה הזאת.

יוסי שריד: והמדד העיקרי הוא האשכולות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

יוסי שריד: האשכולות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כידוע, נקבעים על-פי הפרופיל הסוציו-אקונומי של המקום.

יוסי שריד: אנחנו לקחנו אשכול 1 ואשכול 2, שאלה האשכולות שמכילים בתוכם את המקומות הכי קשים.

יוסי שריד: לומר לך שאין עוד מקומות קשים בישראל, ולומר לך שלא נפלה שום טעות?

יוסי שריד: אני אתן לך דוגמה.

יוסי שריד: הייתי במועצה האזורית משגב בשבוע שעבר.

יוסי שריד: כידוע, במועצה האזורית משגב יש יישובים בדואיים.

יוסי שריד: המועצה האזורית משגב אינה כלולה באשכולות הנמוכים, כי, השבח לאל, שם חיים אנשים שהם לא נזקקים במיוחד, וזה נהדר.

יוסי שריד: אבל היישובים הבדואיים בתוך שטח השיפוט והאחריות של המועצה האזורית משגב הם במצב מאוד מאוד קשה.

יוסי שריד: כשעוברים באופן קצת מכני על האשכולות, אז היישובים האלה פתאום לא מצאו את עצמם.

יוסי שריד: מה אני עושה?

יוסי שריד: זה עבר החלטות ממשלה, זה עבר החלטות ועדות הכנסת, ובעיקר אי-אפשר לפתוח את הרשימה, משום שאם אני פותח את הרשימה במקום אחד, אני חייב לפתוח אותה בהרבה מאוד מקומות נוספים, והייתי רוצה לפתוח את הרשימה, למה לא?

יוסי שריד: אני רוצה לפתוח את כל הארץ, אבל פשוט אין לזה תקציב.

יוסי שריד: גם ככה קיבלתי על עצמי מחויבות של 50 מיליון שקל מעבר למה שהאוצר היה מוכן לממן.

יוסי שריד: אלה היו הקריטריונים, ובשנה הבאה אנחנו נרחיב את הרשימה.

יוסי שריד: אתה שאלת על בקעת-הירדן.

יוסי שריד: יש פה דבר שביקשתי לבדוק ואני מבין שלא בדקו.

יוסי שריד: לפי מיטב ידיעתי – אם חס וחלילה אני מטעה אותך, אני גם אבקש סליחה וגם אתקן את זה.

יוסי שריד: שוב, השאילתא הזאת היא שאילתא מאוד מוקדמת מבחינת התאריך.

יוסי שריד: אני חושב, שאם תבדוק תמצא שיישובי בקעת-הירדן בסופו של דבר כלולים בפטור, ולכן השאילתא היא שאילתא אבל היא לא תקפה.

יוסי שריד: יישובי בקעת-הירדן, לפי מיטב זיכרוני, בתוך הפטור.

יולי יואל אדלשטיין: ברצונו של חבר הכנסת שלום שמחון לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

שלום שמחון: אני לא כל כך מבין את התשובה, בסופו של עניין.

שלום שמחון: אם אני מבין נכון, על-פי דברי השר, בקעת-הירדן בפנים.

יוסי שריד: כן.

יוסי שריד: אני חושב שזה לא בסופו של דבר, זה בראשיתו של דבר.

יוסי שריד: לפי דעתי הם היו כל הזמן.

יוסי שריד: אני חושב שהשאילתא נובעת מזה שאולי קיבלת תלונה מיישוב מסוים שהיתה טעות לגביו, וגם הטעות הזאת תוקנה.

יוסי שריד: לכן, אני חושב שאם תבדוק – ואם חלילה אני טועה אז אני אתקן את זה – לפי מיטב ידיעתי וזיכרוני, יישובי בקעת-הירדן בתוך הפטור.

שלום שמחון: אם תרשה לי, אדוני השר, אני רק רוצה ליישר את הדברים.

שלום שמחון: השאילתא היא באמת מאוד מוקדמת, היא מימי ראשיתה של הממשלה.

שלום שמחון: אני לא חולק על זכותה של הממשלה לשנות את סדרי העדיפויות שלה, ואני חושב שהיא צריכה לעשות את זה.

שלום שמחון: אני חושב שגם הפרמטרים שציינת הם נכונים, הם רק לא היו נכונים לגבי היישובים בבקעת-הירדן, ואני בהחלט מקבל את התשובה.

יוסי שריד: תבדוק את זה, אגב, היום.

יוסי שריד: אני כמעט בטוח שאני צודק, אבל ליתר ביטחון.

יוסי שריד: אני פשוט לא רוצה שמעל הדוכן החשוב הזה ייאמרו מפי דברים שאולי הם לא מדויקים.

שלום שמחון: עד שקמתי בינתיים נתת תשובה חיובית, כשבהתחלה הבנתי שזו תשובה שלילית.

שלום שמחון: אז אני כבר רוצה לנצל את ההזדמנות שאני נמצא פה כדי לייצג את החייל של חבר הכנסת לפיד, כי אתה הסתכלת רק על הספסלים של האופוזיציה ולא נתת לי להעיר לך הערת ביניים.

יוסי שריד: בבקשה, בבקשה.

יוסי שריד: אין בעיה.

שלום שמחון: מתגייס חייל לצה"ל.

שלום שמחון: בשלב שבו הוא מתגייס לצה"ל, סיירת מטכ"ל – זה עכשיו הדבר החשוב – אומרת לו: אתה יכול להיות אצלנו.

שלום שמחון: אבל הוא גם התקבל ללימודי רפואה, והוא צריך להחליט עכשיו אם הוא הולך ללמוד לימודי רפואה ואחר כך הוא לא יהיה בסיירת מטכ"ל.

שלום שמחון: לכן עכשיו הוא מעדיף ללכת לסיירת מטכ"ל.

שלום שמחון: השאלה שהיתה צריכה להישאל היא, האם לאחד כזה, שיש עליו כרגע "תחרות", בין הצבא לבין ההשכלה הגבוהה – אפשר שתעמוד לזכותו האפשרות שלא להכריע כרגע בדילמה כי הוא החליט ללכת לסיירת מטכ"ל ורק אחר כך ללימודים.

שלום שמחון: זו השאלה שחבר הכנסת יוסף לפיד היה צריך לשאול.

יוסי שריד: א.

יוסי שריד: השאלה היא שאלה.

יוסי שריד: ב.

יוסי שריד: מדובר במקרים נדירים ביותר.

יוסי שריד: ג.

יוסי שריד: אתה אומר סיירת מטכ"ל.

יוסי שריד: אני לא יודע אם החייל הזה בסיירת מטכ"ל, צריך לברר, וכולם משרתים בצבא.

יוסי שריד: אתה יודע שאני עפר לרגלי סיירת מטכ"ל.

יוסי שריד: אבל כל חייל הוא חייל והיינו רוצים להתחשב בכל אחד, בסיירת מטכ"ל בוודאי, וגם לא בסיירת מטכ"ל.

יוסי שריד: אם מדובר בעוול, כשנגרם עוול ללוחם בסיירת מטכ"ל אנחנו מאוד מתקוממים.

יוסי שריד: גם כאשר נגרם עוול לחייל שהוא לא בסיירת מטכ"ל אנחנו מאוד מאוד מתקוממים.

יוסי שריד: ואם הוא בסדנה באיזה מקום, אז אנחנו לא מתקוממים?

יוסי שריד: יש אנשים שנמשכים לתפקידים שונים בצבא, לאו דווקא לסיירת מטכ"ל.

יוסי שריד: לכן, נדמה לי שכל מה שאמרתי קודם לגבי העוול שיכול להיגרם גם לסטודנט ה-151, כפי שכינינו אותו קודם בשם קוד, גם זה תקף.

יוסי שריד: יכול להיות שהסטודנט ה-151 בא מסיירת מטכ"ל.

יוסי שריד: אז מה יהיה?

יוסי שריד: מה נעשה?

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שנתקדם עם סדר-היום.

שלום שמחון: – – –

יוסי שריד: אני משתמש בדוגמה הקיצונית ואני שואל עכשיו: מה עם החייל ה-151 שנדחק עכשיו?

שלום שמחון: אני מתעסק עם חבר'ה – – – הצבא מתחרה עליהם כי הם טובים גם לכאן וגם לכאן, ואז אתה מציב בפניו דילמה שהוא לא יכול לעמוד בה.

יוסי שריד: יכול להיות שאותו דבר נכון לגבי הסטודנט ה-151, ואז נקבל שאילתא, שאדם התקבל, אבל ברגע האחרון הגיע מישהו שגם לו מגיע והוא נדחק החוצה, ואני צריך להשיב על השאילתא הזאת.

יוסי שריד: מה אז אשיב?

יוסי שריד: יש פה בעיה.

יוסי שריד: אני מסכים שיש בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: הנקודה ברורה, אני חושב, אדוני השר, ואני מציע להמשיך.

מקסים לוי: ביקשתי שאילתא נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: נועצתי באנשי מקצוע ותיקים ממני, חבר הכנסת לוי.

יולי יואל אדלשטיין: הובהר לי שזכות הדיבור רק לאלה שהגישו שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אנחנו עוברים לשאילתא מס' 81, של חבר הכנסת עסאם מח'ול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ע' מח'ול שאל את שר החינוך ביום כ"ט באב התשנ"ט (11 באוגוסט 1999): משרד החינוך מקצה סיוע חינוכי-טיפולי במסגרת החינוך המיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: כמה שעות של סיוע כזה ניתנות ביישובים יהודיים וכמה בערביים, הן במסגרת ההקצאה הרגילה והן במסגרת המכסה המחוזית לסייעות כיתתיות ולסייעות התומכות בתלמידים בודדים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: כמה שעות העדפה הוקצו בתחום הזה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם אכן מתן "שעות העדפה" בתחום זה הוא מנהג ראוי?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: הקצאה רגילה של סייעות כיתתיות נעשית אוטומטית, על-פי קריטריונים אחידים, שפורסמו בהוראות הקבע שבחוזר מנכ"ל נ"ח/10(ג) לכל מגזרי החינוך המיוחד, בכל הארץ.

יוסי שריד: הקצאת השעות לתלמידים בודדים ולכיתות, שלא נערכת לגביהן הקצאה אוטומטית, נעשית בכל מחוז על-ידי ועדה מחוזית, על-פי סדרי עדיפויות שנקבעו בחוזר המנכ"ל הנ"ל.

יוסי שריד: הקצאה אוטומטית – במגזר היהודי 78,888; במגזר הערבי, הבדואי והדרוזי 17,667.

יוסי שריד: מכסות מחוזיות – שעות סיוע חריגות לכיתות, שעות סיוע לתלמידים בודדים – במגזר היהודי 28,149; במגזר הערבי, הבדואי והדרוזי 3,120.

יוסי שריד: 2–3.

יוסי שריד: בחוזר המנכ"ל הנ"ל מצוין "יישובי העדפה" (יישובי עדיפות לאומית שנקבעו על-פי החלטת הממשלה), ולא שעות העדפה.

יוסי שריד: ביישובים שבעדיפות לאומית א' נוספו לכיתות חינוך מיוחד ארבע שעות של סייעת ליום – בהתאם לאורך יום הלימודים המתקיים בהם.

יוסי שריד: חבר הכנסת מ' גפני שאל את שר החינוך ביום כ"ט באב התשנ"ט (11 באוגוסט 1999): פורסם כי הודעת על כוונתך להכניס שינויים במערכת החינוך הממלכתי והחרדי.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם כוונתך להגביר את לימודי היהדות בחינוך הממלכתי?

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: האם כוונתך לעשות שינויים בחינוך החרדי ובערכים שעליהם חינכו כל השנים?

יוסי שריד: אני רוצה להשיב על זה בעל-פה.

יוסי שריד: חבר הכנסת גפני, תזכיר לי מה אמרתי, מה אמרתי רע.

יוסי שריד: אני יכול לענות לך מה שנכתב לי, אבל יותר טוב שאענה לך מה שלא נכתב לי.

משה גפני: אמרת באותה עת, שאתה מתכוון לעשות שינויים בחינוך הממלכתי ובחינוך החרדי.

משה גפני: אני שואל אותך: האם בכוונתך להגביר את לימודי היהדות בחינוך הממלכתי?

משה גפני: והאם בכוונתך לעשות שינויים בחינוך החרדי ובערכים שעליהם חינכו כל השנים?

יוסי שריד: פה הציטוט פשוט לא נכון.

יוסי שריד: זה לא נאמר מעולם על-ידי, ומכיוון שכשאני אומר אני אומר – ואתה יודע, חבר הכנסת גפני, שגם אני אומר וגם אני מתייצב מאחורי מה שאני אומר, ובדרך כלל אני גם חוזר ואומר.

יוסי שריד: כתוב: חינוך לנוער על-פי דרכנו.

יוסי שריד: לא היה ולא נברא.

יוסי שריד: לא אמרתי: חינוך לנוער על-פי דרכנו.

יוסי שריד: אני לא חושב ששר חינוך מחנך לנוער על-פי דרכנו.

יוסי שריד: אני גם לא יודע מי זה דרכנו.

יוסי שריד: אמרתי: חנוך לנער, או לנוער – יכול להיות שעשיתי פרפראזה – על-פי דרכו.

יוסי שריד: זה מה שאמרתי, זו השקפת העולם שלי.

יוסי שריד: אתה יודע שאני חושב שזו זכות

יוסי שריד: כם המלאה לחנך את ילדיכם על-פי הבנתכם, ואין לי שום בעיה עם זה.

יוסי שריד: איפה כן יש בעיה?

יוסי שריד: אני חושב, שכאשר רשת חינוך, או זרם בחינוך, ממומן על-ידי המדינה, ומכיוון שאנחנו אזרחים באותה מדינה, ומכיוון שאנחנו בנים לאותו עם, אני חושב שצריך להיות איזה מכנה משותף בין הזרמים השונים.

יוסי שריד: המכנה המשותף נקרא בז'רגון המקצועי: ליבה, או תוכנית ליבה.

יוסי שריד: השקפתי אומרת, שבכל מערכות החינוך, בכל הזרמים ובכל הרשתות, ילמדו מה שילמדו על-פי הבנת הזרם, אבל ילמדו גם מתמטיקה, למשל, ילמדו גם אנגלית, למשל, וילמדו גם אזרחות ודמוקרטיה.

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כי כולנו אזרחים ואנחנו חיים במדינה דמוקרטית, אז אני חושב שזה מאוד מאוד רצוי.

יוסי שריד: הרבה מאוד פעמים אמרתי, ואני חוזר ואומר, שאני לא חושב שאפשר לעשות את זה בכפייה.

יוסי שריד: קודם כול, אני לא בטוח שאני רוצה לעשות את זה בכפייה.

יוסי שריד: אני בכלל לא אוהב לכפות; זו מדינה דמוקרטית, וגם לו הייתי רוצה, אני לא חושב שאני יכול.

יוסי שריד: אשר על כן, הדברים האלה צריכים להיעשות בהידברות, וההידברות הזאת מתקיימת ותתקיים ביתר שאת, כי אני חושב, שכל מי שרואה את עצמו אזרח במדינה וכל מי שהמדינה הזאת היא שלו, וכל מי שנשבע אמונים למשטר הדמוקרטי, חשוב מאוד שלא יחיה ולא יחנך בתוך בועה, מאחורי חומה גבוהה, אלא שתהיה איזו תקשורת בינינו, שנוכל לקיים איזו תקשורת בינינו.

יוסי שריד: אחרת באמת נוצרים עולמות נפרדים לגמרי, ואחר כך מדברים על שסעים בעם.

יוסי שריד: איך מונעים שסעים בעם ואיך מונעים קרעים בעם אם לא על-ידי תקשורת והידברות והיכולת להידבר ומכנים משותפים וערכים משותפים?

יוסי שריד: ואחרי כל זה, כל אחד יחנוך לנער על-פי דרכו.

יוסי שריד: זו השקפת העולם שלי בתמצית, וזה מה שניסיתי לומר באותו ריאיון, ואני מקווה שהדברים האלה מקובלים גם עליך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים הלאה.

משה גפני: לא, לא, יש לי שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לא שמתי לב שכבודו מצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת גפני רוצה לשאול שאלה נוספת.

יוסי שריד: בשמחה.

משה גפני: אדוני השר, אני מודה לך על התשובה.

משה גפני: לגבי הנושא של החינוך החרדי, גם אני התחנכתי בו, ולומדים בו מתמטיקה וכל מה שמנית, ולשמחתי הרבה, אני יכול לומר בוודאות מוחלטת – והיום אתה שר החינוך ואתה בוודאי יודע את זה – שתופעת האלימות, הסכינאות והאגרופנים שנמצאים בבתי-הספר, עם משטרה וכל מה שכרוך בזה – בחינוך החרדי זה לא קיים, לשמחתי הרבה.

יוסי שריד: קיימות צרות אחרות.

משה גפני: לא קיים.

יוסי שריד: לא רחוקות מזה.

משה גפני: לא חשוב, לא קיים.

משה גפני: אני התחנכתי בחינוך הזה.

משה גפני: הלוואי שעל החינוך הממלכתי יבואו ימים שכאלה, כמו שקיימים בחינוך החרדי מבחינת העניין הזה.

משה גפני: על שאלה אחרת לא ענית לי: היום התבשרנו בעיתון "הארץ" – ואולי גם את זה תכחיש, אז זה בסדר ואוותר על השאלה – דבר שנוגע לחינוך הממלכתי.

משה גפני: איך אמרת, כולנו בני עם אחד, וכולנו מחויבים האחד לשני וצריכים לחיות האחד עם השני.

משה גפני: בעיתון "הארץ" מתפרסם היום, שאתה מבטיח – יכול להיות שזה לא נכון, אבל שאתה מבטיח – להקצות בשנת התקציב הקרובה לחינוך הממלכתי ולחינוך ליהדות, כאשר אתה נותן דוגמאות: המכללה הפלורליסטית ליהדות בראשות יאיר צבן.

משה גפני: בהערת אגב, אני חושב שיאיר צבן הוא איש טוב מאוד, אבל תאר לעצמך, אדוני השר, שהייתי שר והייתי אומר מראש בלי שום קריטריון, שאני נותן ללמד איזה דבר לאיזה ארגון שבראשו עומד איש המפלגה שלי.

משה גפני: הרי היית "משפד" אותי.

יוסי שריד: הרי לכם יש זרם משל עצמכם.

משה גפני: מה זה זרם משל עצמכם, אני חבר כנסת של עם ישראל.

יוסי שריד: טוב, הבנתי.

משה גפני: מעניין אותי כל מה שנעשה כאן במדינה.

יוסי שריד: כן.

משה גפני: אמרת לי ללמוד אזרחות, אני לומד אזרחות, אני מרגיש אחריות כלפי כולם.

משה גפני: אבל חמור יותר, אתה מודיע מראש שאתה נותן ללמד יהדות בחינוך הממלכתי לקבוצות לא אורתודוקסיות, רק לרפורמים ולקונסרבטיבים, שגרמו לאסון, אסון לאומי בארצות צפון-אמריקה, שההתבוללות שם מגיעה לשיאים מפחידים.

משה גפני: לשמחתנו הרבה, זה לא קיים במדינת ישראל.

משה גפני: דווקא הם צריכים ללמד יהדות במדינת ישראל?

משה גפני: ילד שנכנס לכיתה א' בבית-ספר ממלכתי לא צריך לדעת יהדות שורשית, לא צריך לדעת יהדות כפי שהתקבלה במעמד הר-סיני?

משה גפני: צריך להביא לכאן את המזייפים האלה, שגרמו לאסון בארצות צפון-אמריקה?

משה גפני: האם הדברים האלה נכונים?

משה גפני: האם לזה אתה מתכוון?

משה גפני: הרי אתה איש חכם, איך אתה גורם שכזה אסון יקרה, אלא אם כן הדברים לא נכונים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר.

יוסי שריד: אני רוצה לומר לחבר הכנסת גפני, שבשנים האחרונות ארגונים חילוניים וארגונים דתיים לא אורתודוקסיים הופלו לרעה בצורה בוטה ובלתי נסבלת במשרד החינוך.

יוסי שריד: אני לא ממשיך דרכם של השרים הקודמים.

יוסי שריד: יש ממשלה חדשה, היא נבחרה, לפי מיטב זיכרוני, כחוק, היא הכריזה על עצמה כעל ממשלת שינוי ולא ממשלת המשך, ויש גם במשרד החינוך – הפתעה, הפתעה – שינוי.

יוסי שריד: ומשום שהארגונים האלה, שאני מאוד מאוד מכבד את עבודתם, הופלו לרעה, יש בכוונתי להעדיף אותם לטובה.

יוסי שריד: וכל מי שלא הסתייע קודם, אני מאוד מקווה שיעמדו לרשותי האמצעים כדי לסייע להם עכשיו, ובכלל זה ארגונים חילוניים שעוסקים ביהדות ועושים עבודה יוצאת מן הרגיל, שהם הארגונים המבוקשים בעיקר בחינוך הממלכתי הכללי.

יוסי שריד: זהו הביקוש, ומאוד מחשיבים שם את העבודה שלהם ומאוד מעריכים אותה, ואני מניח שעיקר העבודה בחינוך הממלכתי הכללי תיעשה על-ידי הארגונים האלה.

יוסי שריד: מכיוון שבין השאר קופחו גם ארגונים דתיים, בהבדל מהארגונים החילוניים – אני לא רפורמי ולא קונסרבטיבי, כי אני לא אדם דתי, אני אדם חילוני, אבל מכיוון שגם הם קופחו, אנחנו מנסים בתנאים תקציביים מאוד מאוד קשים לתקן קצת את הקיפוח הזה.

יוסי שריד: ולכן, גם ארגונים קונסרבטיביים ורפורמיים, בהחלט, יקבלו תמיכה יותר גדולה מכפי שהם קיבלו בעבר, וגם הם יעמידו את השירותים שלהם, כאשר השירותים האלה נבחרים בדרך כלל במכרז.

יוסי שריד: כאשר נבצע את שני הדוחות, דוח-קרמניצר לעניין אזרחות ודמוקרטיה בישראל ודוח-שנהר לעניין לימודי יהדות, נפרסם כדת וכדין את המכרזים המתאימים, ויש להניח שמי מהארגונים האלה יזכה במכרז, כי בחינוך הממלכתי הכללי יחנכו על-פי רוח הממלכתי הכללי, ולא על-פי רוח הזרמים החרדיים ולא על-פי רוח הזרם הממלכתי-הדתי.

יוסי שריד: יש ממלכתי-דתי, תבוא עליו הברכה.

יוסי שריד: אין לי עם זה כל בעיה – הם מחנכים לפי הבנתם.

יוסי שריד: יש החינוך החרדי – תחנכו אתם על-פי דרככם.

יוסי שריד: ואנחנו בחינוך הממלכתי הכללי נחנך על-פי מה שמאפיין ומתבקש בחינוך הממלכתי הכללי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר החינוך.

משה גפני: איך אתה יודע מראש מי מהם יזכה במכרז?

יוסי שריד: מי מהם שיזכה במכרז.

משה גפני: איך אתה יודע מי?

יוסי שריד: אני בטוח.

יוסי שריד: אתה מכיר את דוח-שנהר?

יוסי שריד: דוח-שנהר איננו יכול להיות נלמד על-ידי מורים חרדים.

משה גפני: איך אתה יודע מי יזכה במכרז?

יוסי שריד: אז מה אתה רוצה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן בשאלה זו.

יוסי שריד: תקרא את הדוח.

יוסי שריד: אם אתה יכול ללמד על-פי דוח ועדת שנהר, אשקול גם את המועמדות שלך.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אנחנו נתקדם.

יוסי שריד: מי שרוצה ללכת לזרם דתי, הולך לזרם דתי.

יוסי שריד: בממלכתי הכללי ילמדו על-פי רוח הממלכתי הכללי.

יוסי שריד: חד-משמעי, נקודה.

משה גפני: בחינוך הממלכתי צריך ללמוד גם יהדות, אדוני.

יוסי שריד: ילמדו יהדות על-פי מה שאנחנו מבינים ביהדות.

יוסי שריד: על-פי דרכנו ביהדות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, תשובת השר ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב שתוכל לקבל תשובה אחרת.

משה גפני: לצערי הרב, יותר מדי ברורה.

יוסי שריד: ועוד איך ברורה, הכי ברורה בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: זכותו לענות וזכותך להמשיך לחפש פתרונות לנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ע' מח'ול שאל את שר החינוך ביום כ"ט באב התשנ"ט (11 באוגוסט 1999): האגף לחינוך מיוחד עורך לתלמידיו פעילויות העשרה בחופשות הקיץ, בשיתוף עם חברת המתנ"סים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה הוא מספר התלמידים, במגזר היהודי ובמגזר הערבי – בכל אחד מהמחוזות – שנהנו מפעילויות העשרה אלו בחופשות הקיץ בתשנ"ח ובתשנ"ט?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה הוא מספר הילדים הבדואים שנהנו משירות זה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם גם הילדים ביישובים שאין בהם מתנ"ס זוכים לשירות זה?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יוסי שריד: כדי להקנות לחופשה אופי שונה משנת הלימודים הרגילה, מקיימות מסגרות החינוך פעילויות העשרה.

יוסי שריד: ביישובים שבהם פועלת החברה למתנ"סים ויש נכונות מצדה לקיים פעילות משותפת עם מסגרות החינוך המיוחד, הפעילות נעשית באמצעותה.

יוסי שריד: תוכנית זו כוללת 63 יישובים, מתוכם 20 יישובים ערביים וחמישה יישובים מעורבים.

יוסי שריד: מספר התלמידים המשתתפים בתוכניות הפעלה בחופשות, באמצעות החברה למתנ"סים: במגזר היהודי – 10,857; במגזר הערבי – 1,436, לא כולל תלמידים מיישובים מעורבים.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: 210 תלמידים הלומדים בבתי-הספר ברהט ובכסייפה נהנו מפעילויות הקיץ.

יוסי שריד: נוסף על כך, יש תלמידים בעלי פיגור בינוני, הנמצאים בכיתות מקדמות בחינוך הרגיל, שנהנו גם הם מפעילויות הקיץ בבתי-הספר שבהם הם לומדים ושלגביהם אין נתונים.

יוסי שריד: 3.

יוסי שריד: לכל התלמידים במסגרות החינוך המיוחד מוארכת שנת הלימודים.

יוסי שריד: במקומות שבהם אין שיתוף עם החברה למתנ"סים, דואגות הרשות המקומית והמסגרת החינוכית לפעילויות העשרה לתלמידים אלה, בתוך המסגרות החינוכיות עצמן או מחוצה להן.

יוסי שריד: חבר הכנסת ו' שירי שאל את שר החינוך ביום כ"ט באב התשנ"ט (11 באוגוסט 1999): לאחרונה פורסם דוח רשמי של משרד החינוך, המגלה כי 25% מכלל התלמידים בתיכון אינם משתתפים בטיולי בתי-הספר בשל בעיות כלכליות במשפחתם.

יוסי שריד: נודע גם כי אין פתרון למקורות סבסוד לטיולי התלמידים.

יוסי שריד: רצוני לשאול: 1.

יוסי שריד: האם משרדך מודע לבעיה? 2.

יוסי שריד: מה מציע משרדך כפתרון לסבסוד הטיולים?

יוסי שריד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יוסי שריד: משרד החינוך מודע לקושי של חלק מההורים לממן את העלויות הכרוכות בהשתתפות ילדיהם בטיולים הנערכים על-ידי בתי-הספר.

יוסי שריד: 2.

יוסי שריד: המשרד פעל לשינוי מתכונת הטיולים, להחזרתה למתכונת צנועה יותר באופן שתגרום להוזלתה ותדגיש את הערך החינוכי של הטיולים.

יוסי שריד: המשרד הקצה מלגות בסך 15 מיליון ש"ח לסיוע במימון הטיולים לתלמידים ממשפחות נזקקות.

יוסי שריד: כספי הסיוע יועברו לבתי-הספר, על-פי מדד הטיפוח ולפי מספר התלמידים.

יוסי שריד: קביעת זכאי הסיוע תעשה על-ידי ועדה בהרכב: מנהל בית-הספר או נציגו, נציג ועד ההורים ונציג שירותי הרווחה העירוניים, או היישוביים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר החינוך על תשובותיו.

יוסי שריד: אני מודה לאדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע, כי הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום ג', בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.