ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 124, 2000-06-27 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת; היום יום שלישי, כ"ד בסיוון התש"ס, 27 בחודש יוני שנת 2000.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לקום.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אתמול הובא למנוחות בירושלים חבר הכנסת לשעבר אברהם יוסף שפירא, זיכרונו לברכה.

אברהם בורג: בן 79 שנים היה במותו.

אברהם בורג: יהי זכרו ברוך.

אברהם בורג: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

אברהם בורג: ) אברום שפירא, יליד רומניה וניצול השואה, היה אחת הדמויות הססגוניות בפוליטיקה הישראלית.

אברהם בורג: חבר כנסת פעיל, נציג ציבור נאמן וחבר אישי קרוב.

אברהם בורג: בשנת 1981 נבחר לראשונה לכנסת וכיהן כחבר כנסת בכנסת העשירית, ה-11 וה-13.

אברהם בורג: במשך שנים עמד בראש ועדת הכספים וזכה לתואר התקשורתי "המנכ"ל של המדינה".

אברהם בורג: מעמד סיעתו, אגודת ישראל, ומעמדו האישי בראש הוועדה בעלת ההשפעה על משק המדינה, הקנו לו עוצמה חסרת שיעור, שהוא השכיל לנתב לטובת שולחיו, לטובת החברה הישראלית כולה.

אברהם בורג: אברהם שפירא אהב את הכנסת והכנסת אהבה אותו.

אברהם בורג: הוא מצא כאן עניין רב בעיסוק הפוליטי.

אברהם בורג: בתקופתו של מנחם בגין, ראש הממשלה לשעבר, הוא, חבר הכנסת שפירא, ניהל את הקואליציה.

אברהם בורג: הוא נהג להתלוצץ בחוש ההומור המיוחד שלו ולהגיד: "מעמד הסיעה שלי הוא כרגל הרביעית סביב שולחן הממשלה.

אברהם בורג: אילו פרשנו, השולחן היה נופל".

אברהם בורג: לפוליטיקה הגיע שפירא היישר מעולם העשייה והעסקים.

אברהם בורג: מפעל חייו היה תשלובת שטיחי "כרמל", שהעסיקה בשיאה 1,600 איש.

אברהם בורג: התמוטטות המפעלים המשגשגים הנחילה לו אכזבה מרה ושיברון-לב.

אברהם בורג: הם נקלעו לקשיים שלא יכלו להיחלץ מהם.

אברהם בורג: אנו בכנסת נזכור בגעגועים את אברהם שפירא, האיש הטוב, המחייך, האוהב, העוזר, המפרגן בגלוי ובסתר; אדם ששפע קסם אישי רב, חוש הומור דק וחיוך של אהבה על השפתיים.

אברהם בורג: בשם הכנסת אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחה האבלה.

אברהם בורג: יהי זכרו ברוך.

אברהם בורג: נא לשבת.

אברהם בורג: שבוע הזמר העברי

אברהם בורג: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום, להצעות לסדר-היום מס' 2810, 2811, 2855, 2859 ו-2865, בנושא: שבוע הזמר העברי.

אברהם בורג: השר מתן וילנאי, בבקשה.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטער על היפוך הדברים, שאני נושא את דברי ראשונה ולאחר מכן יעלו ההצעות לסדר-היום, אבל תהיו סמוכים ובטוחים שאני מתכוון לקרוא וללמוד כל אחת מההצעות אשר תעלינה.

מתן וילנאי: אמנים, יוצרים, מפיקים היושבים אתנו כאן, ב"זיכרונות ארץ-ישראל" של אברהם יערי כתב שמואל כהן, בן העלייה הראשונה, את הדברים הבאים: "לשירי ציון הראשונים מוכרחים היינו להשתמש בחיקוי ניגונים של שירי נכר.

מתן וילנאי: למשל, השיר 'חושו אחים חושו', שחיבר ר' יחיאל מיכל פינס, הושר בניגון שיר רוסי ידוע".

מתן וילנאי: "לשירי ישראל של בירון, בתרגומו של יהודה ליב גורדון, מצא יהודה גרזובסקי מנגינה".

מתן וילנאי: "גם את השיר 'אל טל ואל מטר' של שרה שפירא שרים היינו על-פי מנגינה זרה".

מתן וילנאי: מאז ימי העלייה הראשונה זרמו הרבה לחנים בנהרות הזמר העברי, אבל הזמר העברי נשאר המקום המיידי ביותר והאותנטי ביותר של מכלול החוויות הישראליות.

מתן וילנאי: כפי שנרבה לשמוע בשבוע הזמר העברי, שיזמה עמותת הזמר העברי, מדובר במאות ובאלפים של לחנים ושל טקסטים שהפכו במשך למעלה מ-100 שנות חייו של הזמר לתבנית נוף מולדתנו.

מתן וילנאי: שבוע הזמר העברי הוא חגיגה לאוהביו הרבים.

מתן וילנאי: הוא מלווה אותנו ביום-יום ובחג, בעת שמחה ובשעת עצב.

מתן וילנאי: אחד הדברים המייחדים את ההוויה הישראלית הוא שתי הפנים של הזמר: אנו אוהבים להקשיב לזמר, אנחנו גם אוהבים לפחות לשיר ביחד, ואפילו לבד.

מתן וילנאי: גם אם לא תמיד אנו יודעים את מילות השיר על בוריין, ואפילו אם איננו מדייקים בניגון הלחן, אנחנו עם אוהב זמר.

מתן וילנאי: דווקא בשל כך חשוב לי להדגיש בשבוע חגיגי זה, שאני מודע וקשוב לבעיות ולקשיים של היוצר במדינת ישראל.

מתן וילנאי: דוח שהוגש לי על מצב האמן היוצר והמבצע חושף את הקשיים האלה במלואם.

מתן וילנאי: אני מתכוון להתחיל כבר בקרוב ליישם בהדרגה את המלצותיו, דבר שיתאפשר, כך אני מקווה, עם הגדלת התקציב שאני דורש לצורך התרבות.

מתן וילנאי: חלק מן הבעיות נובעות מהזנחה של שנים, אך חלקן נובעות פשוט מאי-מימושם של חוקים קיימים, זאת בעיקר בכל הנוגע לזכויות היוצרים.

מתן וילנאי: אחת הבעיות הכאובות והמטרידות את יוצרי הזמר העברי וגם מאיימת על מטה לחמם, היא בעיית הדיסקים הגנובים, הדיסקים המזויפים, המציפים את החנויות ונמכרים במחירים זולים במיוחד.

מתן וילנאי: אין צורך לומר, שתופעה זו אינה רק עבירה על החוק, אלא בגידה ביוצרים שפרי עבודתם הרוחנית נגזל בראש חוצות.

מתן וילנאי: מזייפי הדיסקים לא רק גוזלים מהיוצרים את הזכות להתפרנס בכבוד, אלא אף מונעים אותה מהם הלכה למעשה.

מתן וילנאי: אני מבקש לדרוש את תיקון החקיקה, כדי שמכירת הדיסקים האלה תיחשב לפשע ולא רק לעוון.

מתן וילנאי: כמו כן, אני קורא לשר לביטחון פנים, שאין לי ספק שהקניין הרוחני הוא עניין הקרוב ללבו, להגביר את האכיפה של החוק האוסר את מכירתם של דיסקים מזויפים.

מתן וילנאי: זאת כדי ששמחת הזמר העברי תהיה לשמחתם של היוצרים והמבצעים.

מתן וילנאי: בטוחני, שעשרות מופעי הזמר, שיתקיימו במהלך שבוע זה בכל רחבי הארץ, יסבו הנאה רבה לציבור המאזינים, ואני מברך את היוזמים, ובראשם הגברת טלי אשכולי, המנהלת הכללית של עמותת הזמר העברי, ולכל השותפים להפקת עשרות המופעים שהתקיימו במסגרתו.

מתן וילנאי: כשר הממונה על התרבות, אני שמח להודיע, שהחלטתי לאמץ את שבוע הזמר העברי.

מתן וילנאי: משרדי ימשיך לתמוך בשבוע הזמר ויסייע למארגניו להפוך אותו למפעל קבוע.

מתן וילנאי: תודה רבה לכם.

אברהם בורג: תודה רבה, כבוד השר.

אברהם בורג: ראשון הדוברים – חבר הכנסת עוזי ברעם.

אברהם בורג: שלוש דקות לכל דובר.

אברהם בורג: בשם הכנסת, אני מבקש לקדם בברכה את כל חברי עמותת הזמר העברי; לקדם בברכה מיוחדת את שושנה דמארי, שקיבלה היום מידי יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת ומידי, אות מיוחד של הכנסת לציון פועלה ותרומתה לזמר העברי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברעם, בבקשה.

עוזי ברעם: כבוד יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, אמנים ויוצרים, השירים שלנו מלווים אותנו מאז ילדותנו.

עוזי ברעם: הגננת שרה אתנו "חמש שנים על מיכאל", והמורה לזמרה, שהזעיף פניו על מזייפים אלמונים ב"היתה צעירה בכינרת", והמדריך בתנועה שהבליח כמה שירים עבריים בין השירים הרוסיים של אז; והמ"כ בצבא, שלאורך מסע שלם רצה שנשיר את "שיר השריונים" ואת "הלך הוא יום אחד בדרך לבאר-שבע" – בגאווה ובקול רם, ואנחנו היינו עייפים וקולנו ניחר.

עוזי ברעם: והזמר ממשיך להדהד גם לעת אהבתנו וגם עם בנינו, ובעיקר, בעיקר עם חברינו.

עוזי ברעם: אנו חוגגים את שבוע הזמר העברי, והאחראים לחג רואים בעצב את הידרדרות מעמדו של הזמר שלנו.

עוזי ברעם: עולים נושאים של זיוף קלטות, תמלוגים מעורערים ושעות שמיעה ברדיו ובטלוויזיה.

עוזי ברעם: על הכנסת יהיה לתת את דעתה על כל נושא, גם בדרך של חקיקה.

עוזי ברעם: אבל באנו היום לתאר את היופי שבלחן העברי ולהצדיע לווילנסקי, לארגוב, לנעמי שמר ולממשיכיהם הצעירים.

עוזי ברעם: לא נפסח על הטקסטים הנהדרים של לאה גולדברג, אלתרמן, חיים חפר, יורם טהר-לב, אהוד מנור וממשיכיהם.

עוזי ברעם: ההתרפקות על השירים היא התרפקות על חלום של ארץ שלנו, של אנשים שאכפת להם אלו מאלו, של נוגות וכאב ושל שמחה וניצחון.

עוזי ברעם: כמו בסרט נע עוברים הוותיקים – "הטנדר נוסע" של דמארי, "באב אל-וואד" של ירקוני, ו"היו לילות" של אסתר עופרים.

עוזי ברעם: והלהקות שהטביעו חותם – מהלהקות הצבאיות דרך שיר ה"צ'יזבטרון", המיית "התרנגולים", "גשר הירקון", "החלונות הגבוהים", ועד "הנעליים של ברוך" של להקת "כוורת".

עוזי ברעם: ועולים הלחנים שהשפיעו על דורות אחרים: "מחכים למשיח" של שלום חנוך, "חום יולי-אוגוסט" של שלמה ארצי, "אמא אדמה" בביצוע אריק איינשטיין, ריטה המחדשת בחן ובעומק את "הכניסיני תחת כנפך" של ביאליק, ויהודית רביץ ש"באה מאהבה" ומכלה ב"געגוע".

עוזי ברעם: ואז פורץ הזמר המזרחי בכל עוזו.

עוזי ברעם: תחושת הקיפוח מול האחרים ואהדת המונים מוכחת מעלות את זוהר ארגוב ביופי ובעומק של "הפרח בגני".

עוזי ברעם: ואחריו מתפרצת המיית ה"תודה" של חיים משה, וחיפשנו ומצאנו "טיפת מזל" עם זהבה בן, ואז באים אייל גולן ושרית חדד המביאים את הזמר המזרחי לכל בית עם "יפה שלי" ו"כמו סינדרלה".

עוזי ברעם: הזמר העברי מדדה בין השירים של פעם, בין אזכורי טבע, אהבה וגעגועים לבין הלחנים החדשים שבקעו מאייל גולן ו"אתניקס", דנה ברגר, "טיפקס", "איפה הילד" ואחרים.

עוזי ברעם: ויש גם זמרים ישראלים ששמעם יצא בנכר יותר מאשר בישראל עצמה: עפרה חזה, זיכרונה לברכה, וייבדלו לחיים ארוכים אסתר עופרים ואחינועם ניני, שמביאה את בשורת הזמר שלנו לקצווי תבל.

עוזי ברעם: והזמר העברי מחליף פנים ומשנה סגנון, אבל הוא תמיד שלנו.

עוזי ברעם: יפה, נקי ומביא להמיית לבבות, לתחושת התעלות ואולי אפילו לאחווה ולשלום – נושאים שבהם כל כך נכשלה הפוליטיקה וכל כך הצליח הזמר העברי.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האורחים ביציע הכבוד, האמנים, היוצרים, המפיקים והמבצעים, במקום נאום שגרתי, חשבתי שראוי ונכון לקרוא את השיר "חוזרים אל הזמר של פעם", שיר שחיבר חבר הכנסת לשעבר עקיבא נוף, שיושב אתנו כאן ביציע הכבוד, ושחובר במיוחד ליום זה – יום הזמר העברי בכנסת.

זבולון אורלב: "מה טוב לחזור שוב הביתה/ לזמר עברי עם ניחוח חציר,/ עוד אש, עוד פינג'אן, עוד כינרת,/ נלין בכרמים שוב לעת הבציר.

זבולון אורלב: // "חוזרים אל שירי המולדת,/ אל רחל ונתן, ויפה ושוש,/ ספן שוב יוצא אל הדרך,/ גם וניה, הו וניה, נשמח שוב לפגוש.

זבולון אורלב: // "חוזרים אל הזמר של פעם,/ חליל ופטיש וניגון מפוחית/ ויש לניגון הזה טעם,/ ארצי, הו ארצי, לך שרים בעברית.

זבולון אורלב: // "בהר תלהט שוב השמש/ וערב ירד בבוסתן שושנים,/ שלושה פרשים, לילה לילה,/ ובין הסלעים תהמינה יונים.

זבולון אורלב: // "דרכנו פונה שוב מזרחה,/ מזכרת מרותי יישא לי כל גל,/ משה שוב יכה על הסלע/ וסוד נעורינו אני לך אגל.

זבולון אורלב: // "כלה תעלה אחותנו,/ דגול שוב דודנו, וצח ואדמון,/ נלך בין עצי התפוח/ על שפת ים כינרת בגן הארמון.

זבולון אורלב: // "נצא לשדות שבעמק/ יטיפו הרינו עסיס זהבי,/ נביא מנוחה ליגע,/ נזכור ניגוני בית אמי ואבי.

זבולון אורלב: // "ובין הברושים לעת ערב,/ נחזור ונישק לך, בני האדם,/ ועוד השלשלת נמשכת,/ שלא ייגמר לעולם, לעולם.

זבולון אורלב: // "נפסע בחורשת אקליפטוס,/ תפרח כלנית ותיסוב ממטרה,/ מפי הבאר את האבן –/ אנחנו נגול בשירה אדירה.

זבולון אורלב: // "חוזרים אל הזמר של פעם,/ חליל ופטיש וניגון מפוחית;/ ויש לניגון הזה טעם,/ כדבש הניגר משפתי צפיחית.

זבולון אורלב: // "ארצי, הו ארצי, לך שרים בעברית.

זבולון אורלב: " יום זמר עברי שמח.

זבולון אורלב: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה דליה איציק, חברי וחברותי חברי הכנסת, היום בבוקר שמעתי את הצמד פינס ולנגנטל, אני מוכרח להגיד לך, אדוני, זה הרבה יותר טוב מסיימון וגרפונקל.

אילן גילאון: אני לא יודע איך אני פספסתי את המקהלה של הכנסת.

אברהם בורג: יש מופע בפארק.

ויצמן שירי: היית מצטרף ללהקה – – –

אילן גילאון: היה מצוין; אני לא יודע מתי אתם קמתם.

אילן גילאון: אני מודה, כשאתמול אמרו לי העוזרים שיש דיון על הזמר העברי – – –

רחמים מלול: יש לך הזדמנות להצטרך למקהלה של ש"ס.

אילן גילאון: רק למקהלת הרבנות, אדוני.

אברהם בורג: להקה של ש"ס מופיעה כל הזמן.

אילן גילאון: רק עם מקהלת הרבנות.

אילן גילאון: הם מופיעים בשבת, אני לא יכול.

ראובן ריבלין: מקהלה נודדת.

אילן גילאון: אתמול בלילה הפכתי בדעתי כל הזמן מה אני אגיד על הזמר העברי, ובכלל, לא יצחקו עלי בשכונה אם אני אדבר על נושא כזה?

אילן גילאון: ובחיי, תוך כדי שאני כך מדבר, מסיבת מוסיקת טכנו מאוד חזקה אצל השכן שלי, ובמוסיקת הטכנו, כשמפרקים את הצלילים בוופרים, אתם שומעים רק את הלמות התופים, וזה מאוד חזק.

אילן גילאון: חשבתי, ואללה, זה כל כך אנלוגי כל העניין הזה.

אילן גילאון: תראו, מדובר במשהו שבסך הכול מבחינת האסוציאציות שלי מחזיר אותי למנהרת זמן, אחורנית, למחוזות רחוקים מאוד, לתנועת הנוער שלי, והרי פעם השירים האלה כיסו על כל כך הרבה מחסור, כל כך הרבה קשיים, והיום מוסיקת טכנו חזקה.

אילן גילאון: וה"אפי נצרים", את המקום שלהם תפסו די-ג'יים עם וופרים גדולים מאוד, עם המון אפקטים, אדוני.

אילן גילאון: האמת היא שאפקטים צריכים במקום שהחיים האמיתיים הם לא כל כך כל כך, וזיקוקי די-נור יש במקום שאין אש תמיד.

אילן גילאון: אמרתי, באמת הגעגוע הוא כל כך חזק, וכשהגעגוע הוא חזק צרור הזיכרונות מאוד נפיץ.

אילן גילאון: אז אתה מתחיל להיזכר; והיה אפשר לבנות כאן נאום רק ממשפטים של שירים.

אילן גילאון: אבל אני אומר שזה בכלל אתגר לקחת ולדבר ולומר "הזמר העברי" בתפאורה הזאת, אדוני, כאן.

אילן גילאון: הרי אנחנו כל כך מתלהמים וכל כך במדמנה הצינית, והדבר הזה קורה פחות ופחות ואני פחות ופחות רואה אנשים ששרים ביחד.

אילן גילאון: הזמר העברי – מדברים על יצירה מקורית – הרי הוא זמר המושפע מהזמר הערבי והרוסי, והוא מפגש של קדמה ונגבה ודרומה וצפונה, זה המפגש, כמו שאין אמנות שאיננה מגויסת.

אילן גילאון: אני לא מאמין באמנות שאיננה מגויסת, כי אמנות צריכה להיות מגויסת, כך גם הזמר העברי הוא השפעות וחיבור מכל הצדדים.

אילן גילאון: אני רוצה להתמקד רק בשיר אחד שאני זוכר ממש טוב, שלי הוא אומר הרבה, והיום הוא כל כך רחוק וזה כל כך נכון – "הימים היחפים של בנימינה", שאומר: אנשים אמרו שלום וחבר היה חבר.

אילן גילאון: זה כל כך פשוט וכל כך רחוק.

אילן גילאון: וחשבתי, אדוני, שהרי ראש הממשלה מנגן בפסנתר, אז אולי ביחד אתנו ועם המקהלה של חברי הכנסת לנגנטל ואופיר, אולי הוא יוכל לנגן את השיר של נעמי שמר – – –

נחום לנגנטל: אופיר לא היה שם.

אילן גילאון: אני מזהה את הקולות.

אילן גילאון: אופיר זייף – – –

נחום לנגנטל: אופיר לא היה שם.

אברהם בורג: חבר הכנסת לנגנטל, תהיה הצעת החלטה על הביצועים שלכם.

יובל שטייניץ: גם אם הוא לא היה, הוא היה.

אילן גילאון: גם אם הוא לא היה, הוא היה.

אילן גילאון: אני רוצה לסיים את הנאום, אדוני.

אילן גילאון: אני חושב, שאם ראש הממשלה מנגן בפסנתר שלו את השיר של נעמי שמר "בהיאחזות הנחל בסיני" על ארץ-ישראל הישנה והיפהפייה והנשכחת, שבאה כמו כדי לתת ולא כדי לקחת – זה יכול להיות פזמון מאוד מוצלח לכל סיעות הבית.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רחבעם זאבי, ואחריו – אחרונת המציעים, חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

אברהם בורג: בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, אמנים ויוצרים, ובראשם כלת ישראל שושנה דמארי, השירה היא תרבות טבעית, ותמצא אותה אפילו אצל חברות פרימיטיביות.

רחבעם זאבי: באמצעות השירה אנחנו מבטאים שמחה ועצב, אהבה ושנאה, ביטחון ופחד, מלחמה ושלום.

רחבעם זאבי: השירה מלכדת, מגבשת, מענגת, מעודדת, משמחת, נותנת פורקן, מלהיבה.

רחבעם זאבי: השירה תופסת מקום בפולחנים דתיים של דתות רבות, ואנחנו יודעים את תפקידם של הלוויים בטקסים הדתיים בבית-המקדש.

רחבעם זאבי: אנחנו גם זוכרים את שירת דבורה, וכל העולם למד את "שיר השירים" של המלך שלמה.

רחבעם זאבי: השירה היא תגובת הנפש על מאורעות שונים, מאוויים ושאיפות, חלומות ואהבות, נבואות שמתקיימות ונבואות שמתנפצות.

רחבעם זאבי: הדבר הראשון שילד לומד הוא שיר, ולשיר יש כוח וערך מחנך.

רחבעם זאבי: אפשר לשיר ביחד, ואפשר לשיר ביחידות.

רחבעם זאבי: י"ל פרץ אמר: "עם שחי – שר; עם ששר – חי", ועם ישראל שר.

רחבעם זאבי: הוא שר בתפילותיו, ושרו החלוצים במפעל התחייה הציוני – בספינות, בייבוש הביצות, בסלילת הכבישים, בעבודת השדה, במחתרות ובצה"ל.

רחבעם זאבי: אמר מי שאמר: מי שאינו אוהב שירים, אינו אוהב את היפה ביותר שיש בכוח הלשון לתת.

רחבעם זאבי: השירים היו אחד הכלים להפצת הרעיון הציוני בקהילות ישראל.

רחבעם זאבי: השירים ליוו את המפעל הציוני מראשיתו – שירי עמל ועבודה, שירי מולדת, שירי לכת, שירי טבע ונוף, שירי שומרים.

רחבעם זאבי: הם היו חלק חשוב בהווי של החלוצים.

רחבעם זאבי: בגדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור רקדו "הורה" ושרו, התווכחו ושרו, עבדו ושרו.

רחבעם זאבי: כך סיפרו לי הורי, שלכבוד חתונתם שם בגדוד חיברו את השיר "היה זה בשדה ליד המחנה".

רחבעם זאבי: תפקיד השירים בתחייה הלאומית היה רב, החל מהחדרת השפה העברית, אף שהם "הולבשו" לעתים על לחנים זרים.

רחבעם זאבי: לדוגמה "חושו אחים חושו" של ר' יחיאל מיכל פינס חובר על לחן רוסי, וכך גם השיר "משמר הירדן" וגם ההמנון הלאומי "התקווה", וכן חוברו שירים לנעימות ערביות, כמו "בין נהר פרת לנהר חידקל", "יד ענוגה", "הכניסיני תחת כנפך" ועוד.

רחבעם זאבי: אחר כך באו שירים כחול-לבן, גם מלים וגם נעימה.

יוסף (טומי) לפיד: "התקווה" היא ה"מולדבה" של סמטנה.

אברהם בורג: הוא התכוון למנגינה זרה, לא למנגינה מקורית.

יוסף (טומי) לפיד: הוא היה צ'כי.

רחבעם זאבי: אני מקבל את התיקון שלך, חבר הכנסת לפיד.

רחבעם זאבי: אחר כך באו שירים כחול-לבן, גם מלים וגם נעימה, כמו "יה חלילי", "ראשון לציון", שרו גם שירים חסידיים, ותנועת החסידות התברכה בהם.

רחבעם זאבי: ההשפעה על הזמרה הארץ-ישראלית באה בכל זאת בעיקרה מהשירה הרוסית ומהשירה התימנית.

רחבעם זאבי: אשר לשירה הרוסית, אתם מכירים את הסיפור על רפול כרמטכ"ל, שקרא למפקד "גלי צה"ל" ואמר לו: מספיק עם שירים זרים, אני רוצים שירים עבריים.

רחבעם זאבי: הוא שאל אותו: איזה שירים עבריים אתה רוצה?

רחבעם זאבי: השיב רפול: שירים רוסיים.

רחבעם זאבי: לאחרונה הושפעה השירה שלנו גם מהשירה המערבית והיוונית.

רחבעם זאבי: היו זמנים שתרגמו שירים מיידיש, מלדינו ומערבית.

רחבעם זאבי: הזמרה הוכללה בתוכנית הלימודים מאז תחילת היישוב, וקמו מקהלות של בתי-הספר, שהפכו לחלק חשוב בכל טקס.

רחבעם זאבי: נהוגים אצלנו מאז ימי היישוב ערבי שירה בציבור, שהם בידור וחוויה בצוותא.

רחבעם זאבי: שרים בטיולים ויש שירה משולבת בריקודים, כמו ב"הורה" וב"רונדו".

רחבעם זאבי: אברהם משה לונץ הוציא לאור את אחד השירונים הראשונים, אני חושב השני, בשנת תרס"ג–1903.

רחבעם זאבי: הוא כתב בהקדמה: "ספר 'כינור ציון' כולל הרבה שירים לאומיים שישוררו בערי ארץ הקודש ובמושבותיהן.

רחבעם זאבי: דורנו דור התחייה הוא, ושירים חדשים נשמעו, שירי התחייה, שירי ההתעוררות.

רחבעם זאבי: רבים כעת שירים כאלה שירננו בני עמנו בחשק נמרץ".

רחבעם זאבי: איזו עברית.

רחבעם זאבי: לשירה היה מקום נכבד במחתרות.

רחבעם זאבי: אני יכול להעיד על כך מהפלמ"ח, ועל תפקידו הנכבד של ה"צ'יזבטרון", ועל משוררי הפלמ"ח – חיים גורי, חיים חפר ואחרים.

רחבעם זאבי: השירה והזמרה קנו להם מקום גם בצה"ל, וחשובה תרומתן של הלהקות הצבאיות.

רחבעם זאבי: את "ירושלים של זהב" שרו לא רק העולים בחומות ירושלים, אלא גם הטנקיסטים ששעטו במדבר סיני והלוחמים שהעפילו לרמת-הגולן.

רחבעם זאבי: בעשיית השיר חוברים שלושה: המשורר, מחבר הנעימה והמבצע או המבצעים, וכל אחד מהם הוא עולם מלא שיש לדבר בו, אבל לא נספיק.

רחבעם זאבי: הרבה ממחברי השירים לא היו משוררים אלא אנשים פשוטים, כי אין נעשים משוררים על-ידי לימוד מיוחד, וכל האנשים הם משוררים שמביעים את אשר בנפשם.

רחבעם זאבי: רבי שניאור זלמן מלאדי אמר: "הלשון היא קולמוס והשיר קולמוס הנפש".

רחבעם זאבי: הנה תם זמני ולא דיברתי על ביאליק וטשרניחובסקי ואלתרמן וגם לא על וילנסקי וארגוב וזהבי ורבים אחרים שכתבו או הלחינו או שרו.

רחבעם זאבי: ורציתי לדבר גם על השירה המיובאת והשירה המושפעת מרוחות מעבר לים, שאינני אוהב; וגם על תפקידם של הרדיו והטלוויזיה ועל עליבותו של ה"אירוויזיון", המעיד על הדור, ועל מצבם של העושים במלאכת השיר וביטחונם הכלכלי, אבל על כך – בפעם אחרת.

רחבעם זאבי: ובינתיים – נשיר שירים של פעם, שירים של אהבת מולדת ושירים של אהבת אדם.

רחבעם זאבי: לא נפסיק לשיר.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, בבקשה.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים יקרים שנמצאים כאן אתנו, מאבות הזמר העברי, מאלה שמשוררים עכשיו, ששרים עכשיו, נמצאת אתנו גם שושנה דמארי, שאנחנו הולכים יחד אתה מאז נולדנו וגם נמשיך יחד אתך; כל האנשים שעסקו, שתרמו, השר, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות.

נעמי בלומנטל: אני רציתי להתייחס לשירה העברית, לזמר העברי, מזווית שונה מעט, מהזווית שאני עוסקת בה רבות בשנים האחרונות – קליטת העלייה.

נעמי בלומנטל: והרי הזמר העברי הוא בבואה של קליטת העלייה, של קיבוץ הגלויות.

נעמי בלומנטל: כאשר אנחנו בוחנים את עצמנו ושואלים את עצמנו: איך התחלנו?

נעמי בלומנטל: התחלנו למעשה כאילו עם הזמר הרוסי, השירים הראשונים שעליהם גדלנו, לפחות הדור שלי.

נעמי בלומנטל: מה פתאום?

נעמי בלומנטל: מה לנו ולשירה הרוסית, קלינקה וקטיושקה?

נעמי בלומנטל: כולם, החבר'ה שלנו גדלנו יחד אתם.

נעמי בלומנטל: אבל לאט לאט נמצא החלק שלנו, הישראלי מאוד.

נעמי בלומנטל: ואז היתה עליית שנות ה-50.

נעמי בלומנטל: מי הקשיב בכלל, מי רצה לשמוע.

נעמי בלומנטל: היינו מנוכרים מאוד, היינו זרים אליהם.

נעמי בלומנטל: אמרנו להם בעצם: כל מה שהבאתם מן הבית, תשכחו מזה.

נעמי בלומנטל: אם אלה העולים ממרוקו, אם אלה התימנים שהגיעו, אם אלה העולים שהגיעו מאירן.

נעמי בלומנטל: מה היתה הבשורה שלנו?

נעמי בלומנטל: השמענו להם את השירים הרוסיים.

נעמי בלומנטל: מה להם ולשירים רוסיים?

נעמי בלומנטל: השמענו להם את השירים העבריים החדשים, את "עלי גבעה שם בגליל" את ה"נפט בחוליקאת", ואמרנו להם, למעשה: התרבות שלכם, השירה שלכם, המוזיקה שלכם – הכול בעצם לא מתאים לנו.

נעמי בלומנטל: ומה השמיעו ברדיו?

נעמי בלומנטל: היתה מעין אליטה כזאת, אליטה אשכנזית שהיא זאת ששרה, היא זאת שנמצאת ברדיו, היא זאת שעל גבי התקליטים.

נעמי בלומנטל: ומה קרה עם כל התרבות האחרת, השונה?

נעמי בלומנטל: עברו השנים ולאט לאט התגבש מין זמר חדש, שירה חדשה, מוזיקה חדשה, מוזיקה שעירבה בעצם את כולנו: את הוותיקים ואת החדשים, את העליות השונות שהגיעו לארץ.

נעמי בלומנטל: והיום אני באה ואומרת לכם – ואני כמעט בטוחה שנמצאים כאן בין האורחים אך ורק הוותיקים יותר, ומקומם של העולים החדשים, אותה עלייה נפלאה עם תרבות עשירה ביותר, אותם עולים שהגיעו בשנים האחרונות, אם זה מרוסיה, אוקראינה, מולדובה, אוזבקיסטן, ואם זה מאתיופיה – מקומם נפקד כאן היום.

נעמי בלומנטל: לכן הייתי רוצה לומר לכם, האמנים, הזמרים, המלחינים, המשוררות: בואו נציב לפנינו אתגר, אתגר חדש, ונקלוט אל קרבנו ונשמע אותם ונשמיע להם, ויחד עם זה נופיע בפניהם והם יופיעו בפנינו, העולים החדשים, כל אותה קבוצה מצוינת, כמיליון עולים חדשים שהגיעו לכאן והם חיים במין בועה תרבותית נפרדת – אנחנו והם, הם ואנחנו.

נעמי בלומנטל: האתגר שאני מציבה לפנינו: בואו נפעל יחד, נהיה אמנים קשובים זה לזה, אמנים שיוצרים יחד.

נעמי בלומנטל: ולכם אני אומרת, נוסף על כך, אתם שנמצאים כאן, הזמר והזמרת, האמן, האמנית, המלחין, המלחינה, התמלילן, המשוררת – אתם, אנשי הנפש הסוערת, הנסערת והמסעירה גם אותנו, הכנסת אומרת לכם היום: אנחנו מעריכים ומוקירים אתכם, ונפעל יחד להיטיב עם כולנו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת המציעים, האם מקובל עליכם שבמקום שניכנס עכשיו לנוהל של ישיבה מיוחדת והצעות סיכום וכו', נסתפק בדברי המציעים ובהבטחתו מראש של השר שייקח את כל הדברים לתשומת לבו, לרבות מעורבותה של ועדת החינוך בהמשך טיפול בנושא הזה – מקובל?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: ארבע הודעות של הממשלה.

אברהם בורג: ימסור את הודעות הממשלה השר חיים רמון, בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, א.

חיים רמון: על-פי סעיף 54(א)(3) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע על התפטרותם מן הממשלה, בצער, על-ידי הגשת כתב התפטרות לראש הממשלה, של שר החינוך יוסי שריד, שר התעשייה והמסחר רן כהן ושר החקלאות ופיתוח הכפר חיים אורון.

נסים דהן: מה קרה להם?

בנימין אלון: למה הם התפטרו?

חיים רמון: תיכף אגיד למה.

חיים רמון: על-פי סעיף 35(א) לחוק-היסוד, כהונתם בממשלה נפסקה במוצאי שבת, כ"א בסיוון התש"ס, 24 ביוני 2000, בשעה 23:30.

חיים רמון: על-פי סעיף 36 לחוק האמור, קבע ראש הממשלה כי הוא ימלא את תפקידם של השרים שהתפטרו לתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים.

חיים רמון: ב.

חיים רמון: הודעה על קביעת תפקיד שר התחבורה – אני מתכבד להודיע לכנסת, כי על-פי סעיף 39(א)(1) ו-(2) לחוק-יסוד: הממשלה, קבע ראש הממשלה, כי השר אמנון ליפקין-שחק, שר התיירות, יכהן גם בתפקיד שר התחבורה החל ביום כ"ב בסיוון התש"ס, 25 ביוני 2000.

חיים רמון: ג.

חיים רמון: הודעה על פקיעת כהונה של סגני שרים ומינוים מחדש – על-פי סעיף 54(א)(5) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי כהונתם של סגני השר במשרד החינוך, חבר הכנסת משולם נהרי וחבר הכנסת שאול יהלום, פקעה, על-פי סעיף 38(2) לחוק האמור, במוצאי שבת, כ"א בסיוון התש"ס, 24 ביוני 2000, בשעה 23:30, המועד שבו נפסקה כהונתו בממשלה של שר החינוך יוסי שריד.

חיים רמון: על-פי סעיף 37(א) לחוק-היסוד, אני מודיע לכנסת, כי ראש הממשלה, בתפקידו כממלא-מקום שר החינוך, מינה על-פי הסעיף האמור את חבר הכנסת משולם נהרי ואת חבר הכנסת שאול יהלום לסגני שר במשרד החינוך.

חיים רמון: סגני השר ייכנסו לתפקידם עם מסירת הודעה זו.

חיים רמון: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

יובל שטייניץ: הממשלה הפכה לקרקס?

אברהם הירשזון: אדוני, תוציא אותו – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, סיעת הליכוד מודיעה, שהיא אספה 30 חתימות, בהתאם לסעיף 35 לתקנון הכנסת, שבו, על הודעת הממשלה, שלפיה היא מסרה הודעה על התפטרות שרים, אנחנו נבקש מהממשלה – ואני מבין שבתוך 48 שעות לא נוכל לעשות זאת – להעלות את הנושא בישיבה הראשונה בשבוע הבא.

ראובן ריבלין: זאת לפי סעיף 35 לתקנון הכנסת, על-פי בקשתם של 30 חברי הכנסת.

אברהם בורג: השר, בבקשה.

חיים רמון: הממשלה תהיה מוכנה וערוכה לדיון ביום שני הבא, כמובן בתיאום עם יושב-ראש הכנסת.

אברהם בורג: תודה רבה לכולם.

אברהם בורג: (הצעת חבר הכנסת ס' שלום)

אברהם בורג: (הצעת חברת הכנסת ל' לבנת)

אברהם בורג: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

אברהם בורג: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט, על-פי סמכותה שבסעיף 138(ב) לתקנון הכנסת, להציע לכנסת להסיר מסדר-היום את הצעות החוק הנוגעות להתפזרות הכנסת – הצעת חוק פ/749, של חבר הכנסת שלום; הצעת חוק פ/1241, של חברת הכנסת לבנת; והצעת חוק פ/1697, של קבוצת חברי הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת רובינשטיין, בבקשה.

יובל שטייניץ: אני רוצה להבין, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: מה זה?

יובל שטייניץ: האם מדובר כאן בכיסאות מוסיקליים?

אברהם בורג: הדיון על זה יתקיים ביום שני.

אברהם בורג: בבקשה.

חוק ומשפט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיעך, כי ועדת החוקה, חוק ומשפט החליטה, בישיבתה ביום כ"ג בסיוון התש"ס, 26 ביוני 2000, על-פי סמכותה שבסעיף 138(ב) לתקנון הכנסת, להציע לכנסת להסיר מסדר-היום את הצעות החוק הבאות: 1.

חוק ומשפט: הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–1999, של חבר הכנסת סילבן שלום; 2.

חוק ומשפט: הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, של חברת הכנסת לימור לבנת; 3.

חוק ומשפט: הצעת חוק פיזור הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, של חברי הכנסת אביגדור ליברמן, בנימין אלון, אליעזר כהן, מיכאל נודלמן ויורי שטרן.

חוק ומשפט: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, לנוהל הדיון: כל אחד משלושת מציעי החוקים ידבר במסגרת זמן של חמש דקות.

אברהם בורג: לאחר מכן תתקיים הצבעה.

אברהם בורג: בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני פחות מארבעה שבועות היינו כאן, באולם הזה, ביום של סערת רוחות וסערת רגשות, כאשר חלק גדול – –

אברהם בורג: ראש הממשלה, ראש הממשלה.

אברהם הירשזון: בינתיים, בינתיים.

אברהם הירשזון: תגיד: ראש הממשלה, תואר זמני.

סילבן שלום: – – ומרשים מחברי הבית הזה הרימו ידם בעד הצעת החוק לפיזור הכנסת.

סילבן שלום: במהלך כל הדיון ישב אז ראש הממשלה ספון בלשכתו, מנסה במעמד של הרגע האחרון לקרוא לחבר הכנסת לפיד, אולי הוא יושיע אותו.

סילבן שלום: אבל גם הוא לא ידע, ואולי הרבה לא ידעו, שגם במקרה הזה זה לא היה עוזר.

סילבן שלום: חבר הכנסת רומן ברונפמן לא היה בארץ, ולא היתה שום אפשרות למנוע את הרוב הזה.

סילבן שלום: אבל מה שקרה מאז, אדוני היושב-ראש, מאפיל על כל דבר שראיתי בכנסת הזאת בכל התפקידים שהייתי בהם ב-17 השנים האחרונות.

סילבן שלום: בשבועיים-שלושה האחרונים ההתנהלות הפוליטית הזאת הביאה לראש הממשלה ניצחון לטווח קצר.

סילבן שלום: אבל לטווח הארוך זו פגיעה קשה בכללים הדמוקרטיים, זו פגיעה קשה בנורמות הציבוריות, זו פגיעה קשה במינהל התקין.

סילבן שלום: צר לי שראש הממשלה הזה, שמעולם לא הבין כנסת מה היא, פעל גם בשבוע הזה בניגוד לכל כלל פרלמנטרי תקין, כאשר הורה ליושב-ראש ועדת החוקה להביא בתוך יום את הצעת החוק לאישור, לקריאה ולהצבעה.

סילבן שלום: חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, פרופסור רובינשטיין, משפטן דגול, שרבים למדו את ספריו, לא שמח עם הימים האלה שעוברים עליו, כי הוא עצמו עושה משהו שהוא לא מאמין שכך הוא היה צריך לעשות אותו.

סילבן שלום: הוא עצמו יודע, שההליך הזה הוא הליך שאינו נעשה כשורה.

סילבן שלום: שעון הזמן פשוט מתקתק, כי ש"ס הקציבה לראש הממשלה זמן עד יום חמישי הקרוב.

סילבן שלום: עד יום חמישי הקרוב צריכים לענות על כל הדרישות ועל כל הצרכים.

סילבן שלום: עכשיו, לפני דקות אחדות, פנו אלי חברי כנסת של ש"ס ושאלו אותי האם ניתן לדחות את ההצבעה לשבוע הבא, האם יש אפשרות אולי לא לקיים את ההצבעה היום, כדי שהם יוכלו להיווכח האם ביום חמישי יהיה ניתן באמת לראות אם הם קיבלו את מה שהובטח להם.

סילבן שלום: אני אומר לחברי הכנסת של ש"ס וגם לאלה שפנו אלי, שיושבים ברגע זה באולם: אתם משלמים במזומן, ובמזומן בדרך כלל משלמים במקומות שאף אחד מאתנו לא רוצה להיות בהם.

סילבן שלום: כאשר עושים הצבעה, כאשר קוראים באמצע הלילה – גם אלה מקומות שלא היינו רוצים להיות בהם.

סילבן שלום: אבל ראש הממשלה צריך לדעת את מה שהשר שלו חיים רמון יודע מזמן.

סילבן שלום: בחירות במדינת ישראל הן כבר עובדה קיימת.

סילבן שלום: היום זו עוד פארסה במסגרת הפארסות שמעביר אותנו אהוד ברק.

סילבן שלום: אבל כולם יודעים שהחלה הספירה לאחור.

סילבן שלום: כולם יודעים שבחירות חדשות הן רק עניין של זמן.

סילבן שלום: השאלה היא כזאת: האם ראש הממשלה יצליח למשוך עד סוף הפגרה, או לא יצליח למשוך עד סוף הפגרה.

סילבן שלום: וגם אם הוא ימשיך למשוך עד סוף הפגרה ויצליח לעשות זאת, אין ספק שאנחנו עדים לבחירות חדשות, ובבחירות החדשות יעמדו כל הבטחותיו של אהוד ברק למבחן – הבטחותיו המדיניות, הבטחותיו הביטחוניות, הבטחותיו הכלכליות והבטחותיו החברתיות.

סילבן שלום: אותו אהוד ברק, שהצביעו עבורו רבים ממה שקרוי המחנה הלאומי, מתוך איזו ראייה מסולפת, שהנה, אהוד ברק נמנע באוסלו, הנה, אהוד ברק מדבר על בית-אל ועופרה לנצח, ולכן הוא לא יחזיר, הוא לא ימסור – כולנו עדים עכשיו למסירה של יותר מ-90%; כולנו עדים למצב שבו גם בירושלים תהיה ריבונות פלסטינית; כולנו עדים למצב שבנושא רמת-הגולן יש נכונות לתת גם גישה לכינרת.

סילבן שלום: כך גם בהבטחות החברתיות-כלכליות.

סילבן שלום: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שראש הממשלה הזה הבטיח שורה של הבטחות בנושאים החברתיים.

סילבן שלום: הוא הבטיח – – –

אברהם בורג: סילבן, צריך לסיים.

סילבן שלום: הוא הבטיח לא רק לזקנה מנהרייה, שעל זה כבר כולם מדברים.

סילבן שלום: הוא הבטיח שכר לימוד חינם לסטודנטים.

סילבן שלום: הוא מקיים את זה?

ויצמן שירי: כן.

סילבן שלום: הוא הבטיח שכר לימוד חינם לגילאי שלוש–ארבע.

סילבן שלום: הוא מקיים את זה?

ויצמן שירי: כן.

סילבן שלום: הוא הבטיח להפעיל את החוק של רן כהן בנושא הדיור הציבורי.

סילבן שלום: הוא מקיים את זה?

ויצמן שירי: בטח.

אברהם בורג: אתה צריך לסיים, חבר הכנסת שלום.

סילבן שלום: 60% מדיירי הדיור הציבורי אינם כלולים.

סילבן שלום: הוא הבטיח לנהגי המוניות, הוא הבטיח לנכים.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

סילבן שלום: הוא הבטיח לנהגי המשאיות.

סילבן שלום: כולם יודעים מה עומד על הפרק.

סילבן שלום: יהיו בחירות חדשות בישראל, ותהיה ממשלה חדשה בישראל בראשות המחנה הלאומי.

סילבן שלום: ימיה של הממשלה ספורים.

סילבן שלום: ימיו של ראש הממשלה ספורים.

אברהם בורג: וזמנך גם כן ספור.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, מה זה שהוא אומר שימיו של ראש הממשלה ספורים?

סילבן שלום: אני מציע לו להכריז על בחירות חדשות, להתלכד יחד אתנו על מועד לבחירות חדשות, נלך אל העם, והעם יאמר את שלו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברת הכנסת לימור לבנת.

אברהם בורג: חמש דקות, בבקשה.

ויצמן שירי: מה זה שהוא אומר שימיו של ראש הממשלה ספורים?

אברהם בורג: בהקשר הלשוני, זה נכון.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שביתת הרופאים בעיצומה, ובכל יום עוד אנשים נפגעים, וראש הממשלה עומד נחוש ועומד איתן מול הרופאים ומול החולים, שאיש לא נותן להם טיפול, מול החולים שמאבדים את חייהם.

לימור לבנת: הוא נחוש, הוא איתן, הוא לא סחיט והוא לא לחיץ.

לימור לבנת: אני אומרת לכם, שמול הרופאים הוא לא סחיט ולא לחיץ.

לימור לבנת: אבל מול כו-לם, מול כל האחרים הוא סחיט, והוא לחיץ, והוא פריך, והוא שביר, והוא פריק, והוא מעיך.

לימור לבנת: ראש הממשלה אהוד ברק עמד בנחישות ובנחרצות ונכנע לאיומיו של יאסר ערפאת.

לימור לבנת: בנחישות ובנחרצות הוא רוצה לאפשר דגל פלסטיני בהר-הבית.

לימור לבנת: מה יש?

לימור לבנת: הם אומרים.

לימור לבנת: לאבו-דיס, הוא אמר, לא התפללנו.

לימור לבנת: גם להר-הבית לא התפללנו, אדוני ראש הממשלה?

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, יושבים פה חברי הכנסת של ש"ס, יושבים כאן באולם המליאה, ואני יודעת שאולי חלקם מרגישים לא כל כך נוח.

לימור לבנת: אבל 17 המנדטים של ש"ס תומכים עכשיו בברק בגלל שיטת בחירות מעוותת, בגלל שיטת בחירות עקומה, שמובילה לפיצול במפה הפוליטית לישראל ומובילה לפיצול החברה בישראל.

לימור לבנת: אני רוצה לומר לכם, גם לך, סגן השר וקנין – – –

נסים זאב: – – –

לימור לבנת: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת של ש"ס ושרי ש"ס – – –

נסים זאב: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, אני מבקש ממך לשבת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, קשה לשמוע אותך כי אופיר פינס מפריע.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, אתה מפריע.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: תודה.

לימור לבנת: אני רוצה לומר לכם ולהזהיר את ש"ס: אתם עלולים להיות, חלילה, הגשר של אהוד ברק להקמת מדינה פלסטינית, לחלוקת ירושלים, לעקירת 50,000 מתיישבים מיהודה ושומרון, גברים, נשים, ילדים וקשישים, למסירת יותר מ-90% משטחי יש"ע לפלסטינים.

לימור לבנת: לא בשביל זה הצביעו המצביעים שהצביעו ש"ס.

לימור לבנת: כדאי שתקשיבו לזה – – –

יצחק וקנין: – – –

לימור לבנת: מצביעי ש"ס – – –

נסים דהן: – – – ש"ס.

אברהם בורג: חברי הכנסת, הסתיימו קריאות הביניים?

אברהם בורג: אפשר להמשיך?

אברהם בורג: בבקשה.

לימור לבנת: אתם יודעים היטב מה עמדת הבוחרים שלכם, אתם אפילו יודעים מה עמדת רוב חברי הכנסת שיושבים כאן.

לימור לבנת: האם לזה תיתנו יד?

לימור לבנת: האם לזה קיבלתם מנדט מהבוחרים?

לימור לבנת: כאשר אתם מדברים על הכפלת הכוח – –

קריאה: אנחנו מודים באשמה.

לימור לבנת: – – הבוחרים שלכם יענישו אתכם בבחירות, כי לא לזה הם פיללו.

לימור לבנת: הם לא הצביעו כדי שירושלים תהפוך לבירת המדינה הפלסטינית.

לימור לבנת: אני אומרת לאלי ישי ואני אומרת לשרי ש"ס, אני אומרת לחברי הכנסת של ש"ס, אני אומרת לכם – – –

יצחק וקנין: – – –

לימור לבנת: אני אומרת לך, סגן השר וקנין: אל תיתנו לאלי ישי לנסוע לוושינגטון.

לימור לבנת: ישראל בעלייה והמפד"ל כבר הודיעו שהם לא ייסעו עם ראש הממשלה לוושינגטון בתנאים האלה.

לימור לבנת: אל תיתנו לו ללכת על גבכם ולהיות הגשר שלכם לדברים שאתם לא יכולים להסכים להם, שאתם לא יכולים לישון בגללם בלילות, שהבוחרים שלכם לא יכולים לקבל ולא יסלחו לכם עליהם.

לימור לבנת: אתם צריכים לדעת עוד דבר אחד: זה לא ייגמר בזה, משום שגם כל ההסכמים וכל ההבטחות – –

יוסף (טומי) לפיד: – – – ישי לא יסביר.

לימור לבנת: – – כל אלה ישמשו את הממשלה הנוכחית ואת העומד בראשה אהוד ברק לתקופת ביניים, ככל שהוא צריך אתכם.

לימור לבנת: אחרי כן הוא יעשה אתכם מה שהוא רוצה, כמו שהוא שיחק אתכם במהלך כל השנה האחרונה.

לימור לבנת: קחו את הדבר הזה לתשומת לבכם.

לימור לבנת: אתם יודעים שהדברים נכונים, אתם יודעים שהם כואבים.

לימור לבנת: אל תיתנו לו את הגשר הזה להביא עליו מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: תודה רבה.

לימור לבנת: משפט סיכום, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

לימור לבנת: כשבאים להצביע עכשיו – נכון, מליאת הכנסת תחליט כנראה ברוב קולות להסיר את ההצעה מסדר-היום, אבל בעוד יומיים, בעוד שבועיים או בעוד חודשיים – זה בכלל לא משנה – הרי הקואליציה הזאת לא תישאר, והרי לא יהיה רוב, כי גם עכשיו אין רוב אמיתי לממשלה בכנסת, הוא רוב מלאכותי.

לימור לבנת: לכן ממילא הצעת החוק הזאת תבוא שוב.

לימור לבנת: ראש הממשלה אהוד ברק, כדאי שתדע שאין לך פסק זמן של שישה חודשים, אין חיה כזאת, היא תבוא לכאן שוב, הכנסת תפוזר ונלך לבחירות חדשות, ואז נוכל לשמור באמת על כל הדברים שאנחנו מאמינים בהם.

לימור לבנת: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – האחרון, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כדאי שנזכור איך קמה הקואליציה הזאת – היא קמה בחטא, היא קמה עם תשלומי אתנן, הרחבה מיידית של הממשלה והפרה גסה של חוק-יסוד – היוזמה הראשונה של הממשלה היתה לשנות חוק-יסוד ולהוסיף שישה שרים ושני סגני שרים.

אביגדור ליברמן: ככה קמה הממשלה הזאת.

אביגדור ליברמן: זה קו שממשיך גם היום.

אביגדור ליברמן: כדי להציל את הקואליציה נאלצתם לסחוט, לאיים ולשלם.

אביגדור ליברמן: מי שמשלם פעם אחת ישלם כל הזמן.

אביגדור ליברמן: מעכשיו ואילך כל אחד למד את הפטנט, בכל הצבעה קריטית, בכל דבר שתרצו להעביר יבואו וידרשו מכם תשלום.

אביגדור ליברמן: מה שראינו פה היתה סחיטה באיומים.

אביגדור ליברמן: אני מצטט את חבר הכנסת דהן, שבאחד הבקרים שמעתי אותו מדבר ב"יומן הבוקר" – נסים, אני מצטט אותך כשאמרת שאיימו וסחטו את ש"ס.

אביגדור ליברמן: על מנת לקבל תקציב ל"אל המעיין", דרשו מהם התחייבות לגבי המהלכים המדיניים של ראש הממשלה, דרשו משמעת קואליציונית ודרשו אלף ואחד דברים שלא מקובלים, בטח לא על ש"ס ובטח לא על בוחרי ש"ס.

אביגדור ליברמן: יכול להיות שלרגע אחד הצלת את הקואליציה שלך, אבל מה שברור הוא, שאף אחד לא יסלח לך – לא האופוזיציה ולא בוחרי ש"ס – ובסופו של דבר לא תוכל למנוע את הבחירות.

אביגדור ליברמן: כרגע הצלתם את הקואליציה ברמה הטקטית, הצלחתם לדחות את הקץ, אבל דחיית הקץ לא תדחה את הבחירות.

אביגדור ליברמן: תקשיב ליוסי שריד, תקשיב לשרים אחרים שלך בתוך הממשלה – אני שומע ומקשיב לנימות גם של שרנסקי וגם של חיים רמון וגם של אחרים – הרי ברור שיהיו בחירות מוקדמות.

אביגדור ליברמן: בשביל מה לכרסם עוד פעם בכנסת, לכרסם בדמוקרטיה ולכרסם בנורמות שכל כך אהבת לדבר עליהן בתקופה שלפני הבחירות?

אברהם בורג: ראש הממשלה.

אביגדור ליברמן: חציית הקווים בהרכבת הקואליציה ובתפקוד הממשלה מפחידה אותי גם לגבי התהליכים המדיניים.

אביגדור ליברמן: בכל מה שדולף כרגע לתקשורת, בכל מה שאנחנו שומעים יש חציית קווים אדומים שהיו מקובלים על כולם.

אביגדור ליברמן: למשל, אני רוצה לראות איך שר החוץ דוד לוי ייסע מירושלים לבית-שאן ויעבור דרך שטח פלסטיני.

אביגדור ליברמן: תקבל ויזה מהפלסטינים?

אביגדור ליברמן: תבקש מהם רשות לעבור בבקעת-הירדן להגיע הביתה, או שתעשה עיקוף דרך כביש החוף?

אביגדור ליברמן: מעניין אותי איך תיסע הביתה אחרי ההסכם המהולל שיביאו לנו.

אביגדור ליברמן: בכביש שלך יהיה לך VIP של הרשות הפלסטינית?

דוד לוי: זה לא יהיה.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שנרשם בפרוטוקול שזה לא יהיה.

ויצמן שירי: את זה אתם ממציאים, סיפורים.

ויצמן שירי: יש "הכול דיבורים", עכשיו "הכול סיפורים".

אביגדור ליברמן: גם מה שאנחנו שומעים לאחרונה, גם מה שאנחנו רואים לאחרונה, כמו למשל שחרור המחבלים עם דם על הידיים אחרי הסכמי אוסלו – זה דבר שחוצה כל קו אדום.

אביגדור ליברמן: לא יכול להיות שנשחרר מחבלים שביצעו פיגועים ביהודים אחרי אוסלו.

אביגדור ליברמן: אני אומר לך דבר אחרון: במקום לדבר עם האופוזיציה, במקום להגיע להסכמות, לקונסנסוס רחב, אתה עוד הפעם מביא הסכם שיפלג את העם; במקום להגיע למשותף, פעם אחר פעם אתה מפריד בינינו, אתה מגיע למחלוקות.

אביגדור ליברמן: אני מודיע לך, שכמו החלום להסכם עם הרודן מסוריה, כך החלום להגיע להסדר עם הפלסטינים לא יעלה בידך, וגם האחריות היא עליך.

אביגדור ליברמן: אני מבטיח לך, שהבחירות המוקדמות, עם החוק או בלי החוק, יהיו בקרוב.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת רובינשטיין, תשובת הוועדה?

אברהם בורג: אתה עולה בשם הוועדה?

אברהם בורג: דקה?

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: תשובת הוועדה, ואנחנו עוברים להצבעה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רק לפני שבועיים באתם לכאן, חברי מהאופוזיציה, חגגתם, התלהמתם, ניבאתם נבואות שחורות על עתידה של הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם עכשיו, דקה לפני ההצבעה: לא יעזרו לכם לא התרגילים ולא המניפולציות.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכם עצה חברית – תפסיקו לחרחר ריב ותפסיקו את החתרנות ותפסיקו לנצל כל אי-הבנה בקואליציה כדי למשוך קולות לאופוזיציה.

קריאות: – – –

אופיר פינס-פז: הכנסת היום – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: לא שומעים.

אופיר פינס-פז: הכנסת תוכיח היום, שלממשלה הזאת ולראש הממשלה הזה יש גיבוי גדול מאוד בכנסת, גם להם עצמם וגם למדיניות שלהם.

אברהם בורג: תודה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט, על-פי סמכותה שבסעיף 138(ב) לתקנון הכנסת, להסיר מסדר-היום את שלוש הצעות החוק, של חבר הכנסת סילבן שלום, של חברת הכנסת לימור לבנת ושל חבר הכנסת אביגדור ליברמן ואחרים.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה, בבקשה.

אברהם בורג: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת החוקה, חוק המשפט – 57 נגד – 32 נמנעים – 2 הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט להסיר מסדר-היום את הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–1999, הצעת חוק התפזרות הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000 והצעת חוק פיזור הכנסת החמש-עשרה, התש"ס–2000, נתקבלה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: 57 בעד, 32 נגד, שני נמנעים.

אברהם בורג: התקבלה הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אברהם בורג: הפגיעה במרכז הקונסרבטיבי בירושלים

אברהם בורג: הנושא הבא בסדר-היום, רבותי חברי הכנסת – הצעות לסדר-היום מס' 3832, 2847, 2870 ו-2880, בנושא: הפגיעה במרכז הקונסרבטיבי בירושלים.

אברהם בורג: ישיב השר לביטחון פנים.

אברהם בורג: ראשון המציעים, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, שלוש דקות – בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שרים נכבדים – – –

אברהם בורג: השר רמון, מספיק.

נסים זאב: אני רוצה לומר, שהבוקר הלכתי לבקר בבית-הכנסת הקונסרבטיבי וראיתי שהפגיעה לא היתה חמורה, אבל אני רוצה לדבר על התופעה.

נסים זאב: התופעה – – –

אברהם בורג: רק רגע, רק רגע.

אברהם בורג: חברי הכנסת.

אברהם בורג: חברי הכנסת של ש"ס, חברכם עומד על הבמה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גאגולה.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: השר בניזרי.

אברהם בורג: השר בניזרי, חבר סיעתך עומד על הדוכן.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד.

אברהם בורג: חבר הכנסת שריד, סיעת מרצ, תודה.

אברהם בורג: בבקשה.

נסים זאב: לאחרונה אנחנו עדים לתופעה ההולכת ומתפשטת של חילול הקודש, גנבת ספרי תורה, כלי כסף, רימונים ואצבעונים, הצתת ספרי תורה, השלכתם על הרצפה.

נסים זאב: התופעה מעוררת חלחלה וזעזוע, ויש לעצור את התפשטותה.

נסים זאב: רק לפני שבועיים היינו עדים להתפרצות כזאת בשני בתי-כנסת, "נווה דוד" ו"אוהל שמואל" בגבעה-הצרפתית בירושלים.

נסים זאב: ספרי תורה הושלכו ארצה לאחר שגנבו את כל כלי הכסף וגם את מגברי הקול.

נסים זאב: זרעו אנדרלמוסיה במקום.

נסים זאב: גבאי בית-הכנסת הגיע בשעה 04:00 לתפילה וראה את הרכב מסוג "טרנזיט" שהמתין לפורצים בחוץ.

נסים זאב: הוא הפתיע את הפורצים במלאכתם, והמשטרה עדיין בודקת, אבל אין שום ממצאים עד לרגע זה.

נסים זאב: אין לי ספק, שמי שבא לשרוף בית-כנסת אינו מבחין בין זרם אחד למשנהו, והניסיון לכרוך את מעשה ההצתה בבית-הכנסת "יער רמות", כפי שטוענים בתנועה הקונסרבטיבית – כי עדי ראייה הבחינו בכמה חרדים שברחו מהמקום לאחר ההצתה – גובל בפרובוקציה.

נסים זאב: זה לא כבר, באותה שכונה, חיללו שני בתי-כנסת, "ברכת חיים" ו"חורש רמות", שם הייתי אישית עד וראיתי את כתובות הנאצה נגד חרדים: "מוות לדוסים", "דוסים כלבים," בתוספת צלבי קרס.

נסים זאב: אף הסבו נזק לבתי-הכנסת, שברו חלונות והשחיתו דלתות.

נסים זאב: לדעתי, הוונדליזם הוא רעה חולה וחלק מנגע האלימות המתפשט בכל רובדי העם, וייתכן כי למוח הפועל מאחורי הפוגרום יש מטרה ברורה: להעמיק את השנאה בין הקהילות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני מספר רק על חלק מהוונדליזם שנעשה קודם לכן.

נסים זאב: בקבוקי תבערה הושלכו לעבר קרוונים המשמשים כולל בשכונת נווה-רותם בפרדס-חנה; ספרי תורה נשרפו.

נסים זאב: מעשה נוסף – נשרף כליל, לרבות ספרי הקודש, בית-הכנסת "רשב"י" ביפו.

נסים זאב: הוצתו ספרי תורה בחצור-הגלילית.

נסים זאב: פוגרום בבית-הכנסת הדר-הכרמל בחיפה.

נסים זאב: הוצת שלד בית-כנסת חדש בשכונת רמות בירושלים.

נסים זאב: חולל בית-הכנסת "ירושלים השלמה" בשכונת ארמון-הנציב בירושלים.

נסים זאב: הושחתו ספרי תורה ובוצע פוגרום בבית-המדרש התורני בתל-אביב.

נסים זאב: הוצת בית-הכנסת "תפילה למשה" בשכונת גילה בירושלים; ידוע שהעקבות הובילו לבית-לחם, אבל עד היום לא נמצאו הפורעים.

נסים זאב: הושחתו תלמוד-תורה והציוד שבו בעיר חולון.

נסים זאב: נפרץ בית-כנסת בקריית-גת במטרה לגנוב את ספרי התורה.

נסים זאב: חוללו מצבות בבית-העלמין בלוד.

נסים זאב: מזוזות נעקרו ונשרפו בקריית-גת על-ידי צעירי מרצ, לא פחות ולא יותר.

נסים זאב: יש כאן רשימה שלמה של הצתות בתי-כנסת וחילולי הקודש – – –

נחום לנגנטל: אם אפשר לסיים, אדוני, פשוט זמנך תם.

נסים זאב: חייבים לבלום ולגנות כל הצתה, כל פוגרום, בוודאי כאשר פוגעים בקודש; אבל אי-אפשר ואנחנו לא נסכים לכך שאנשים ינצלו את זה לעשות ונדליזם כנגד הציבור החרדי.

נסים זאב: לעצם הקמת הקהילה הקונסרבטיבית והרפורמית בישראל – אני חושב שזה גורם לפילוג העם, ולנו אסור לחקות את הנורמות הקיימות בארצות-הברית ובאירופה, שבהן הקהילות נבדלות ויוצרות זרמים שונים – – –

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: תודה, אדוני.

נסים זאב: משפט אחד.

נסים זאב: יש ללמוד מהקהילות הספרדיות הקיימות, שבהן חילונים ודתיים מתפללים יחדיו ומאוחדים; והאחדות היא זו שתקרב את השלום.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, ואחריו – חבר הכנסת אבשלום אבו וילן.

נחום לנגנטל: דבר, דבר, בוא תעלה ותדבר.

נחום לנגנטל: יש לך שתי דקות.

נחום לנגנטל: בזבזת דקה עד שעלית.

ראובן ריבלין: מה עכשיו?

נחום לנגנטל: שלוש דקות, אחרי פרוטקציה, לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, הסכיתו ושמעו, חבר הכנסת פינס-פז רוצה לדבר אליכם.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לביטחון פנים, חברי חברי הכנסת – – –

נחום לנגנטל: רבותי, אני מבקש, בפאתי האולם, חבר הכנסת איתן, מיכאל איתן, השר, השר רמון, בפאתי האולם, השר לשעבר רן כהן, בואו תנו לנו קצת – – –

אופיר פינס-פז: השר לעתיד רן כהן.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לביטחון פנים, חברי חברי הכנסת – – –

נחום לנגנטל: כן, רבותי.

נחום לנגנטל: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אני יכול להתחיל?

נחום לנגנטל: אתה יכול להתחיל, חבר הכנסת פינס-פז, יש לך עוד שתי דקות וחצי.

נחום לנגנטל: חצי דקה תוספת.

אופיר פינס-פז: בית-הכנסת הקונסרבטיבי, שמשרת את קהילת "יער רמות", הוצת במוצאי שבת על-ידי יהודים.

אופיר פינס-פז: מי היה מאמין שבמדינה הזאת שלנו יהודים יציתו בית-כנסת.

אופיר פינס-פז: אז אני יודע שיש ויכוח, האם צריך פלורליזם ביהדות במדינת ישראל, ויש עמדה של הזרם האורתודוקסי שטוענת שלא, שאסור להכיר ברפורמים ובקונסרבטיבים.

יצחק גאגולה: – – –

אופיר פינס-פז: תן לי, תן לי.

אופיר פינס-פז: אבל, בין – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גאגולה, תן לו לדבר.

נחום לנגנטל: כבר הפריעו לו מספיק.

יצחק גאגולה: – – –

נחום לנגנטל: לא, לא, אני לא אתן.

נחום לנגנטל: הפריעו לו מספיק.

נחום לנגנטל: אין שאלות.

יצחק גאגולה: – – –

נחום לנגנטל: לא יהיו שאלות.

נחום לנגנטל: כבר הפריעו לו.

נחום לנגנטל: אתה רוצה להציק לו או לשאול אותו?

נחום לנגנטל: תשאל אותו אחר כך במזנון.

נחום לנגנטל: בבקשה, חבר הכנסת פינס-פז, קדימה, תדבר.

ראובן ריבלין: יש ידיעות, שחרדים – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ריבלין, אחרי זה, אחרי זה במזנון.

נחום לנגנטל: קדימה.

קריאות: – – –

אופיר פינס-פז: אני רוצה – – –

קריאות: – – –

אופיר פינס-פז: תאפשרו לי – – –

נחום לנגנטל: תאפשרו לו לדבר באופן רצוף שתי דקות לפחות.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם, לי יש עמדה בוויכוח, ואני כמובן בעד פלורליזם ביהדות, אבל זה לא רלוונטי בכלל לעניין.

אופיר פינס-פז: אני בטוח, שגם הרוב המוחץ של הציבור האורתודוקסי בארץ מגנה באופן תקיף – – –

ראובן ריבלין: כולם.

קריאות: – – –

אופיר פינס-פז: – – – אולי כולו, אומר חבר הכנסת רביץ.

אופיר פינס-פז: כולו, ואני מודה על הגינוי הזה, כי הגינוי הזה חייב לבוא והוא במקומו.

אופיר פינס-פז: עם זאת, אני אומר לכם, חברי בכנסת, תראו לאן המצב הידרדר.

אופיר פינס-פז: רק בדרך נס ארון הקודש לא נשרף, רק בדרך נס לא הושחתו ספרי תורה.

אופיר פינס-פז: בדרך נס.

אופיר פינס-פז: הייתי בבית-הכנסת, יש שם נזק גדול מאוד לחומשים, לספרי קודש.

אופיר פינס-פז: זה פשוט מזעזע.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, אני מציע לך לא לעשות: ש,ש,ש.

מקסים לוי: תעשה שקט.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מקסים לוי, כשאתה תנהל את הישיבה תעשה מה שאתה רוצה.

נחום לנגנטל: מעולם לא הפרעתי לך לצעוק עלינו.

נחום לנגנטל: לפעמים אני עושה את זה בשיטה הזאת.

מוחמד כנעאן: לא שומעים החמורים.

מוחמד כנעאן: ..

אופיר פינס-פז: עוד לא היה דיון כזה פה.

אופיר פינס-פז: מה זה?

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מקסים לוי, שב במקומך, בבקשה.

אופיר פינס-פז: העם היהודי סבל מרדיפות, מאנטישמיות.

אופיר פינס-פז: גדולי שונאינו ביטאו את השנאה כלפינו באמצעות שרפת בתי-כנסת.

יצחק גאגולה: למה לא הגשת הצעה לסדר-היום – – –

רחמים מלול: למה לא הגשת הצעה לסדר-היום כאשר שרפו בית-כנסת – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מלול, מה קרה לכם?

נחום לנגנטל: זו שעת שאלות לחבר הכנסת פינס?

נחום לנגנטל: אני לא מבין מה קרה פה.

נחום לנגנטל: עולה חבר הכנסת פינס על הדוכן, שואל אותו חבר הכנסת ריבלין, אחריו גאגולה מבקש שאלה, עכשיו חבר הכנסת מלול.

נחום לנגנטל: מעיר לי חבר הכנסת מקסים לוי.

נחום לנגנטל: שעת שאלות לחבר הכנסת פינס.

אופיר פינס-פז: הרי אני לא הפניתי אצבע מאשימה, חלילה, כלפי איש מפה ולא כלפי שולחיו.

אופיר פינס-פז: אלוהים אדירים.

נחום לנגנטל: טוב שאתה אומר זאת.

ראובן ריבלין: טוב שאמרת את זה.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה בצורה מפורשת, ואני מתפלא על כל הקריאות.

אופיר פינס-פז: כי עלול אזרח מן היישוב לחשוב שעל ראש הגנב בוער הכובע, רחמנא ליצלן.

ראובן ריבלין: חס וחלילה, אל תגיד כך.

אופיר פינס-פז: משפט אחרון.

אופיר פינס-פז: מי שעשו את מעשה הנבלה הזה עשו זאת כאנשים פחדנים, אנשים שונאים.

אופיר פינס-פז: הכנסת צריכה לומר היום דברים ברורים, שהשנאה לא תעבור והפירוד לא יעבור והאלימות לא תעבור.

אופיר פינס-פז: מי שדואג לעם ישראל ולמדינת ישראל, חייב להתלכד, לגנות ולפעול כדי שהמעשה הזה לא יישנה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי הוא האחרון בהצעה לסדר-היום בנושא זה.

נחום לנגנטל: ישיב השר לביטחון פנים, אם הוא יתפנה אלינו מהשיחה שלו עם השר רמון ועם חבר הכנסת שטרית.

נחום לנגנטל: לא ידעתי אם יהיה לו זמן, לכן אמרתי: אם הוא יתפנה.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כידוע, במוצאי שבת פרצה שרפה בבית-כנסת קונסרבטיבי בשכונת רמות בירושלים.

ויקטור בריילובסקי: המשטרה אומרת שהחקירה הראשונית מצביעה על כך שמדובר בהצתה שעשו אנשים ששייכים לזרם אחר ביהדות.

ויקטור בריילובסקי: אם נביא בחשבון שבית-הכנסת הוא קונסרבטיבי ולא נראה שהרפורמים יכלו לבצע הצתה כזאת, החשד מצביע בבירור שזו עבודה של חרדים.

ויקטור בריילובסקי: זאת אומרת, שחוסר סובלנות ודחיית כל הזרמים האחרים ביהדות מביאים למלחמת דת בישראל, וזו טרגדיה לאומית.

ויקטור בריילובסקי: לפני כמה ימים, תחת לחץ מאוד חזק מצד החרדים, קיבלה עיריית בית-שמש החלטה לאסור פעילות של חנויות לא כשרות בגבולות העיר.

ויקטור בריילובסקי: להבהרה, החנויות האלה נמצאות באזור תעשייה פריפרי.

ויקטור בריילובסקי: אם נביא בחשבון שרוב רובם של הלקוחות של חנויות אלה הם עולים חדשים מברית-המועצות לשעבר, ולא לכולם יש רכב פרטי, פירוש הדבר איסור מלא על פעילות החנויות האלה.

ויקטור בריילובסקי: מתברר שכפייה דתית נוגעת גם בהיי-טק.

ויקטור בריילובסקי: כל המומחים הרציניים אומרים, שעתיד ישראל קשור עם פיתוח בהיי-טק.

ויקטור בריילובסקי: התברר שהמכשול העיקרי בהתפתחות של ההיי-טק הוא מחסור של מומחים בתחום זה.

ויקטור בריילובסקי: בישראל חסרים היום בתחום זה כמעט 5,000 מומחים בשנה, ומוסדות ההשכלה הגבוהה יכולים לתת כיסוי רק למחצית המספר הזה.

ויקטור בריילובסקי: כמובן, יש צורך להזמין מומחים מארצות אחרות, למשל מהודו וממזרח-אירופה, כדי לתת "פוש" להתפתחות ההיי-טק.

ויקטור בריילובסקי: התברר שמי שמתנגד בצורה אקטיבית זה משרד העבודה והרווחה והשר אלי ישי.

ויקטור בריילובסקי: הם אינם רוצים להביא גויים לארץ-ישראל.

ויקטור בריילובסקי: מה קורה עם אותן חברות שרוצות להעסיק עובדים זרים?

ויקטור בריילובסקי: הן פותחות סניפים בקפריסין, מביאות לשם עובדים מהודו וממזרח-אירופה, ואני כבר יודע על כמה מקרים שאחרי כן בסופו של דבר כל החברה עברה לקפריסין.

ויקטור בריילובסקי: אני רואה בזה סכנה ממשית לעתיד ההיי-טק בישראל.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

נחום לנגנטל: אדוני השר, בבקשה.

שלמה בן-עמי: אדוני היושב-ראש, בתאריך 28 במאי, סמוך לשעה 20:00, נמצאה דלת משרד בית-הכנסת "קהילת יער רמות" כשהיא חרוכה בחלקה התחתון.

שלמה בן-עמי: בתאריך 25 ביוני, סמוך לשעה 21:00, ניפצו אלמונים חלון של בית-הכנסת "קהילת יער רמות", ברחוב אבן שמואל 61, והשליכו סמרטוט בוער לתוך חדר התפילה.

שלמה בן-עמי: עקב כך נשרפו כיסאות מספר בתוך בית-הכנסת ונגרם נזק לחלון.

שלמה בן-עמי: נראה שהאירוע נעשה על רקע התנכלות לבית-הכנסת הזה.

שלמה בן-עמי: בגין האירועים הללו נעצר חשוד במעשה, שהוזכר על-ידי המתלוננים כמי שהתבטא בגנות בית-הכנסת עקב סכסוך עם מתפללים.

שלמה בן-עמי: החשוד נחקר ושוחרר.

שלמה בן-עמי: נוסף על זה פועל צוות חקירה – – –

אברהם רביץ: על רקע מה היה הסכסוך?

אברהם רביץ: אידיאולוגי?

שלמה בן-עמי: יכול להיות שתיאולוגי.

אברהם רביץ: אולי סכסוך שכנים?

שלמה בן-עמי: יכול להיות הכול.

שלמה בן-עמי: אני לא יודע להגיד לך את הפרט, חבר הכנסת רביץ.

יהודית נאות: – – –

שלמה בן-עמי: בנוסף, פועל צוות חקירה, במסגרת תחנה אזורית ציון, בראשות קצין, לטיפול באירועים אלה.

שלמה בן-עמי: נחקרו עדים לאירוע.

שלמה בן-עמי: אותר עד למקרה האחרון, והמשטרה פועלת בשעה זו לבניית קלסתרוני החשודים.

שלמה בן-עמי: בנוסף, נעשו פעולות חקירה מיידיות, הכוללות תחקור בזירה, חקירת עדים, פעילות נוער בשיתוף עם יחידות מרכזיות, הפועלות באופן אינטנסיבי לשם פענוח מקרים כאלה ולשם ביצוע מעצרים של חשודים בהתאם.

שלמה בן-עמי: אני יודע שהעניין של מרכז קונסרבטיבי איננו עומד במרכז סדר-היום בדיונים כאן במליאה ובשאילתות, כי בדרך כלל בעבירות כלפי בתי-כנסת מועלה בעיקר עניינם של בתי-כנסת אורתודוקסיים.

שלמה בן-עמי: הצעתי, וזאת לא התייחסות ישירה לעניין הזה, כי זה נושא אחר, לחברי הכנסת הדתיים, ואנחנו בונים את המפגש הזה, לעשות מפגש של הפיקוד של המשטרה עם חברי הכנסת שמעלים סוגיות הנוגעות לעתים קרובות בעניין פגיעה בקודשים – לקיים דיון לגבי ההיערכות של המשטרה, הפעולות של המשטרה, המצב החוקי בנושא הזה ומה שצריך לעשות בהמשך.

שלמה בן-עמי: מכל מקום, לגבי העניין הזה, זה עניין מגונה, שצריך לפעול כנגדו בלא כל קשר לחילוקי דעות כאלה או אחרים שיכולים להיות קיימים בתוך המחנה הדתי או בתוך עם ישראל בכלל.

שלמה בן-עמי: עבירה היא עבירה היא עבירה.

שלמה בן-עמי: אני מוכן שהדיון הזה, כבוד היושב-ראש, יהיה דיון מליאה.

שלמה בן-עמי: אין לי שום בעיה עם העניין הזה.

שלמה בן-עמי: ככלל, אני אומר את זה כעיקרון, אני לא מסתייג מכך שנושאים שהם בסדר-היום של חברי הכנסת, שיש רגישות מיוחדת לגביהם, יידונו במליאה.

שלמה בן-עמי: אין לי שום בעיה עם הדבר הזה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצעות אחרות.

נחום לנגנטל: ראשון המציעים, חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, יש מלחמת תרבות לא פשוטה בארץ – זרמים נוספים שרואים את עצמם כזרמים ביהדות נכנסו לארץ.

ראובן ריבלין: 50 שנה חיינו כאן, והיו כמובן יהודים שומרי מצוות ויהודים כאלה שאינם שומרי מצוות.

ראובן ריבלין: היום אחינו, שהם בקהילה הרפורמית ובקהילה הקונסרבטיבית – הרפורמית שלא מכירה בהלכה – באו לארץ.

ראובן ריבלין: עם זאת ועם כל הוויכוח הקשה והמר שיכול להיות לנו כאן, כל אדם השולח אש ברעהו שולח אש בנפשה של המדינה שלנו, שולח אש בנפשו של העם שלנו, שולח אש שתבער כאש קוצים.

ראובן ריבלין: אני מזהיר את כולנו: חלילה, הרף לכם מזה.

ראובן ריבלין: העובדה שמישהו יכול לחשוב, חלילה, שמא זרם אחד שלח אש בזרם אחר, מעוררת חלחלה.

ראובן ריבלין: אני שמח שהשר הוריד את האפשרות הזאת כאפשרות קיימת.

ראובן ריבלין: יש מופרעים בכל מקום.

נחום לנגנטל: אדוני, תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

אופיר פינס-פז: – – –

נחום לנגנטל: הוא דיבר שלוש דקות מהצד.

נחום לנגנטל: לפעמים זה קורה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, איזו הצעה אני צריך להוריד?

ראובן ריבלין: מה זה חשוב?

נחום לנגנטל: אדוני, מה שאתה רוצה, מה שאתה מעוניין.

נחום לנגנטל: אין לנו התנגדות.

רענן כהן: תוריד את שלי.

נחום לנגנטל: באופן עקרוני, אתה נרשמת לאופיר פז-פינס.

מאיר פרוש: אדוני השר, אני רוצה לומר לך, שמי שמסוגל לבוא ולעשות פרובוקציות ליד הכותל – וגם חבר הכנסת עוזי ברעם שואל: אבל למה עם טליתות?

מאיר פרוש: למה באות נשים עם טליתות?

מאיר פרוש: מי שמסוגל לבוא לכותל ולעשות פרובוקציות לפני שבועיים, אתמול והיום, בעיני הוא גם חשוד שהוא מסוגל לעשות את הפרובוקציה הזאת.

תמר גוז'נסקי: באמת, מה הקשר?

מאיר פרוש: שהמשטרה תבדוק.

מאיר פרוש: שילכו לבדוק.

מאיר פרוש: כאשר שאלו אותי, אמרתי שאני נגד אלימות.

מאיר פרוש: אבל שלא יבואו לבכות.

תמר גוז'נסקי: למה אתה לא מגנה?

תמר גוז'נסקי: למה אתה לא מגנה?

מאיר פרוש: מי שמסוגל לפגוע ביהודים דתיים, מי שמסוגל לפגוע בהלכה ומי שמסוגל לבוא ולפגוע ברגשות אלפי ומאות אלפי יהודים פה בארץ, מסוגל גם לעשות את הפרובוקציה הזאת כדי שיבואו ויבכו בשבילו.

מאיר פרוש: גם את זה הוא מסוגל לעשות.

יעקב ליצמן: למה – – – איפה – – – בתי-כנסת בכל הארץ?

יעקב ליצמן: לא שמענו את קולו.

אופיר פינס-פז: – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

מאיר פרוש: שלא יבואו להגן עליהם, כי הם מסוגלים לעשות את כל הפרובוקציות שבעולם, העיקר שידברו עליהם.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פרוש, תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אברהם רביץ יציע להסיר את הצעתו של חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי.

נחום לנגנטל: אדוני, בבקשה.

יעקב ליצמן: לא שמענו את הדבר – – –

אחמד טיבי: אתה מגנה?

מאיר פרוש: מגנה – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ליצמן, אני מודה לך על התרגשותך, אבל אני מבקש ממך.

אחמד טיבי: הרפורמים צדקו.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, בבקשה.

נחום לנגנטל: אנא, דבר.

נחום לנגנטל: זה בזמן שלך.

אברהם רביץ: הוא מפריע לי, חבר הכנסת ליצמן.

אברהם רביץ: לא יכול להיות שחבר הכנסת ליצמן ייקח – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ליצמן לא יכול להפריע לך כל הזמן.

נחום לנגנטל: מספיק בחדרי הסיעה, ולא צריך את זה פה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-הראש, אני רוצה לומר דברים ברורים.

אברהם רביץ: יש לנו ויכוח קשה מאוד בחברה הישראלית, ויכוח עם התנועה הרפורמית והקונסרבטיבית, והוויכוח יורד לשורשי המהות של תפיסתנו את היהדות.

אברהם רביץ: הוויכוח הוא האם היהדות היא דת מוחלטת, האם היהדות היא דת רצינית, האם היהדות מדברת משום שהיא מאמינה שהקב"ה נתן לנו את התורה וכך אנו צריכים להתנהג, או שהיהדות נובעת מצרכים חברתיים – – –

נחום לנגנטל: אם אדוני רוצה לפתח את הרצאתו, נגמר לו הזמן.

אברהם רביץ: רק שנייה.

אברהם רביץ: הוויכוח הזה קשה.

אברהם רביץ: בשם הפלורליזם רוצים לחייב אותי להפסיק את אמונתי שהיהדות היא יהדות מוחלטת.

תמר גוז'נסקי: מה פתאום – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, תודה.

אברהם רביץ: רגע.

אברהם רביץ: עכשיו – – –

נחום לנגנטל: עכשיו אתה מתחיל את הדקה הנוספת?

תמר גוז'נסקי: עכשיו, מההתחלה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, ברשותך, משפט אחד חשוב.

אברהם רביץ: למרות הוויכוח הזה, אני אומר בלשון ברורה וחד-משמעית: אני מגנה בכל לשון של גינוי שרפה של מקומות תפילה, או תקראו לזה מה שלא יהיה, גם של אלה שאנחנו מתווכחים אתם.

אברהם רביץ: אני מכיר את החברה החרדית, ואני קובע שלא נעשה הדבר הזה מתוך החברה החרדית.

אברהם רביץ: אם מצאו מישהו, האיש הזה הוא אדם משוגע, שאני לא ארצה להיות אתו בחדר אחד.

אברהם רביץ: אין דבר כזה בתוך החברה החרדית.

אברהם רביץ: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת נעמי חזן תציע להסיר את הצעתו של חבר הכנסת נסים זאב.

נחום לנגנטל: גברתי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אין אלוהים בלב אדם ששולח אש.

ראובן ריבלין: אין אלוהים בלבו – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת ריבלין, אני אודה לך.

נעמי חזן: נקודה ראשונה – אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אין דבר מגונה יותר בכנסת ישראל מאשר לשמוע יהודים אומרים דברים שיש בהם מהצד הגרוע ביותר של האנטישמיות, וחבל לי מאוד שנאמרו כאן היום אחרי-הצהריים אמירות אנטישמיות המופנות כלפי יהודים בכנסת ישראל.

נעמי חזן: נקודה שנייה – חבר הכנסת רביץ וחבר הכנסת פרוש, לפני כמה חודשים אנחנו גינינו ביחד שרפה בקהילות רפורמיות וקונסרבטיביות בארצות-הברית, אבל כשזה נעשה במדינת ישראל – לא שומעים את האחדות הזאת.

נעמי חזן: צר לי.

אברהם רביץ: זה מה שעשיתי לפני רגע.

אברהם רביץ: מה זה לא שומעים?

נעמי חזן: סליחה.

נעמי חזן: חוץ ממך, חבר הכנסת רביץ.

אברהם רביץ: את אנטישמית.

נעמי חזן: סליחה.

נעמי חזן: תחזור בך.

אברהם רביץ: לפני רגע עשיתי את זה.

נעמי חזן: תחזור בך.

אברהם רביץ: מדוע את נוהגת כך?

נעמי חזן: אדוני, תחזור בך.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, חבר הכנסת רביץ.

אברהם רביץ: יש גבול.

אברהם רביץ: עכשיו.

נעמי חזן: חבר הכנסת רביץ, אני מקווה שתחזור בך.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, רגע.

נחום לנגנטל: אתה צודק.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת חזן, נשארו לך 12 שניות, ואתן לך אותן.

נעמי חזן: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: הוא גינה בכל פה.

נחום לנגנטל: רק רגע, חבר הכנסת ריבלין.

נחום לנגנטל: אעשה את זה.

אברהם רביץ: – – –

יעקב ליצמן: היא לא גינתה את זה.

יעקב ליצמן: היא לא גינתה – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת רביץ, אני לא אקבל ממך ולא מאף אחד אמירה שאני אנטישמית.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת חזן, קודם כול, אני לא אתן לך את 12 השניות.

יעקב ליצמן: כולל שאת – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, אני מבין את כעסך.

אברהם רביץ: אתה צריך לסתום לה את הפה.

אברהם רביץ: היא משקרת.

אברהם רביץ: עכשיו.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, אני מבין את כעסך.

נחום לנגנטל: מה שקרה פה הוא, שאתה גינית את זה ודקה אחרי כן אומרים שאתה לא מגנה.

אברהם רביץ: בכל לשון של גינוי.

נחום לנגנטל: רק רגע.

נחום לנגנטל: אני מבין את כעסך.

נחום לנגנטל: אני פונה קודם כול אליך – אל בריאותך.

ראובן ריבלין: הוא אמר: לא יהיה חלקי אתו.

אברהם רביץ: היא מסיתה.

נחום לנגנטל: רגע.

נחום לנגנטל: תן לי לדבר.

נעמי חזן: אמרתי: למעט חבר הכנסת רביץ.

נעמי חזן: חבל שאתה לא מקשיב.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, אני פונה אל בריאותך וחס עליך.

נחום לנגנטל: תירגע.

נחום לנגנטל: אנחנו רוצים אותך כאן.

נעמי חזן: אדוני, מה עם בריאותי?

נחום לנגנטל: דבר שני – אני מבקש ממך לחזור בך מהמלה אנטישמית.

אברהם רביץ: היא אמרה אנטישמי.

אברהם רביץ: היא אמרה.

נעמי חזן: אמרתי: אמירות אנטישמיות.

אברהם רביץ: כמה פעמים היא אמרה את זה.

נחום לנגנטל: לא שמעתי.

נעמי חזן: סליחה, אדוני, אבל יש הבדל.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת חזן, האם את אמרת אנטישמי?

נעמי חזן: לא.

נעמי חזן: אמרתי: אמירות אנטישמיות.

אברהם רביץ: תסתכל בפרוטוקול.

אברהם רביץ: היא אמרה.

נעמי חזן: אני מבקשת לחזור על מה שאמרתי.

נחום לנגנטל: אני מבקש משניכם, שאם נאמרה המלה אנטישמי, או הובן – – –

אילן גילאון: אמירות אנטישמיות.

אברהם רביץ: היא אמרה.

אברהם רביץ: תשאל בפרוטוקול.

נחום לנגנטל: בסדר.

נחום לנגנטל: תן לי רגע.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, אני רוצה להגן עליך.

נחום לנגנטל: תשתה משהו.

נחום לנגנטל: תירגע שנייה.

נחום לנגנטל: כבוד השרה דליה איציק, את אחורייך הייתי רוצה לראות – – – בואי שבי.

אברהם רביץ: יש בפרוטוקול.

נחום לנגנטל: לכן, ברשותכם, ברשותך וברשותך אדוני, אני מוחק את המלה אנטישמי מהפרוטוקול בשם שניכם, ובא לציון גואל.

יהודית נאות: נכון.

נחום לנגנטל: גברתי תואיל לשבת, אם היא מוכנה.

נחום לנגנטל: היא גמרה את זמנה.

נעמי חזן: לא.

נעמי חזן: אדוני, אתה הבטחת לי – –

נחום לנגנטל: אז תיקחי את 12 השניות שלך.

נעמי חזן: – – 12 השניות.

נחום לנגנטל: את 12 השניות אני נותן לך, אבל הפעם אני אהיה קפדן.

נעמי חזן: אדוני, אני מודה לך.

מאיר פרוש: אין לה טלית.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פרוש, תן לי.

נחום לנגנטל: אתה רוצה שהיא תלבש טלית עכשיו?

מאיר פרוש: היא שכחה להביא את הטלית.

נעמי חזן: אדוני, אתה תיתן לי.

נעמי חזן: מה גם שיש תור בכנסת ישראל לפי רישום, שכאשר חבר כנסת מדבר ונרשם, שילך לפי – – –

יעקב ליצמן: – – –

נחום לנגנטל: חברת הכנסת חזן, קחי את 12 השניות שלך, בבקשה.

נעמי חזן: אדוני, אני מודה לך.

נעמי חזן: היהדות הרפורמית והיהדות המסורתית היא יהדות כמו היהדות האורתודוקסית, והגיע הזמן שכנסת ישראל תבין זאת ותאפשר גם ליהודים בתנועה המסורתית – –

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: גמרנו.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת נעמי חזן, את מהיותר-מכובדות כאן.

נעמי חזן: – – להתפלל ולהקים בתי-כנסת.

נעמי חזן: אדוני, אני אמשיך, ובענייני תקנון אני אדבר אתך בפרטיות.

נעמי חזן: תודה.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת משה גפני.

בנימין אלון: החברים שלך שמעו את זה.

אברהם רביץ: היא מתחרה עם שינוי.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, הבנתי כבר שהתפייסתם.

נעמי חזן: רביץ, לא מתאים לך לקרוא לחברת כנסת אנטישמית, וזה נורא.

אברהם רביץ: – – –

נעמי חזן: זה לא יסולח – – –

אברהם רביץ: את שקרנית.

אברהם רביץ: את שקרנית.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רביץ, מספיק.

נחום לנגנטל: מה קורה לכם?

נעמי חזן: תפסיקו עם זה.

יעקב ליצמן: למה את מגנה?

יעקב ליצמן: אני לא מבין אותך.

אברהם רביץ: גיניתי בכל לשון של גינוי.

אברהם רביץ: הכול מותר.

נעמי חזן: לא, סליחה.

נעמי חזן: למה לך מותר?

אברהם רביץ: לא מתביישת.

אברהם רביץ: פרופסור.

נעמי חזן: יש גבול.

נחום לנגנטל: חברי הכנסת, חברת הכנסת חזן, מה קרה לכם?

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אילן גילאון, קח אותה תחת חסותך ותרגיע אותה.

נעמי חזן: אני צריכה לשמוע דברים שהמשפחה שלי לא שמעה באירופה?

נעמי חזן: מה זה?

נחום לנגנטל: חברת הכנסת חזן, אני מבקש ממך להירגע.

נחום לנגנטל: אני מבין את כעסך, מבין את כעסו, בואו תירגעו.

נעמי חזן: למה אני צריכה לשמוע כאלה דברים?

נחום לנגנטל: אבל, גברתי, לכן מחקנו את המלה אנטישמי מהפרוטוקול, של שני הצדדים.

אילן גילאון: למה שני הצדדים?

נחום לנגנטל: גם היא אמרה וגם הוא אמר.

אילן גילאון: חברת הכנסת חזן אמרה "אמירות אנטישמיות", וחבר הכנסת רביץ אמר "אנטישמית".

נחום לנגנטל: אז אמרתי, אם מישהו הבין שמישהו הטיח נגדו באופן אישי את המלה אנטישמי, יימחקו שני הדברים האלה מהפרוטוקול.

בנימין אלון: – – – לפני הבחירות, לא מעניין שלום ולא ארץ-ישראל השלמה, רק שנאה בינינו.

נחום לנגנטל: היתה פה אלימות.

נחום לנגנטל: מקיר לקיר כולם מגנים את האלימות הזאת, ובסופו של דבר מה שיוצא הוא, שאנחנו יוצאים עם אלימות פנימית בתוכנו, וזה חבל.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גפני, בבקשה, תפוס את מקומך ודבר.

קריאה: למה חבר הכנסת גפני מדבר?

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גפני הוא החמישי, כי השר הסכים שהנושא הזה יידון במליאה.

נחום לנגנטל: לכן, אם אתה שואל אותי, אני יכול להוסיף עוד אחד.

נחום לנגנטל: רק אל תזמין ממני, די לי עם חמישה.

נחום לנגנטל: גם זה היה יותר מדי.

משה גפני: אני מצטרף לדברי חברי, חבר הכנסת הרב רביץ, ואני מגנה בכל לשון של גינוי, כפי שגינו רבים אצלנו בציבור החרדי, כל פעולה אלימה, מכל סוג שהוא, כלפי כל אדם.

משה גפני: זה ברור לחלוטין, מיותר אפילו שנאמר את זה.

מאיר פרוש: גם אני אמרתי שאני מגנה אלימות.

משה גפני: הרב פרוש, פשוט לא הייתי כשדיברת.

נחום לנגנטל: מה, אתם עושים תחרות ביניכם מי יצעק יותר היום?

אופיר פינס-פז: – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פינס, תן לו, עכשיו הוא יגיד את המלה "אבל".

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מדבר מאוד במתינות.

משה גפני: אני מגנה בכל לשון של גינוי.

נחום לנגנטל: נכון.

משה גפני: אני נאמן לדרכי כל הזמן.

משה גפני: כאשר יש פעולה אלימה, כמו ציור צלבי קרס, שרפת ספרי תורה וספרי קודש, אני כל הזמן מגנה.

משה גפני: לא כולם נוהגים כך.

משה גפני: ראש הממשלה לא נוהג כך.

משה גפני: הוא גינה את הפעולה האלימה הזאת, הוא לא גינה פעילות חמורה ואלימה נגד בתי-כנסת.

משה גפני: יש חברי כנסת, שחלק מהם עכשיו צעקו כאן, שהם מגנים את המקרה הנוכחי והם לא גינו דברים אחרים.

אופיר פינס-פז: אם הוא גינה אתה מתפטר מהכנסת?

משה גפני: הוא לא גינה.

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף אליך ואני אומר, שאנחנו חייבים לגנות אלימות מכל סוג שהוא, ולא להיות סלקטיבים בדברים שלנו.

משה גפני: את זה אני אומר לחברת הכנסת נעמי חזן.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה בסוגיה זו.

אברהם רביץ: ראש הממשלה מגנה שרפת בתי-כנסת.

אברהם רביץ: מי שלא מגנה זה מישהו אחר.

ראובן ריבלין: אני מציע ועדה.

נחום לנגנטל: אני שואל את המציעים.

מאיר פרוש: ועדה.

נחום לנגנטל: הרי כולם, מקיר לקיר, גינו כאן את התופעה הזאת.

נחום לנגנטל: אני חושב שמבחינתנו לא רצוי כאן לגרות אלימות בתוכנו.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת נסים זאב, מה אתה מבקש?

נסים זאב: מה השר הציע?

נחום לנגנטל: השר הציע דיון במליאה, לא אכפת לו.

נסים זאב: אני חושב שהשיחות האלה חוזרות ונשנות, נקבל דיווח מהמשטרה.

נחום לנגנטל: לא עוד הפעם את הנאום שלך בשלוש דקות.

נחום לנגנטל: אתה רוצה ועדה או מליאה?

נסים זאב: מליאה.

נחום לנגנטל: מליאה.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, מה אתה רוצה?

אופיר פינס-פז: מליאה.

נחום לנגנטל: מליאה.

נחום לנגנטל: בבקשה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, מה אתה רוצה?

ויקטור בריילובסקי: מליאה.

נחום לנגנטל: מליאה.

נחום לנגנטל: אשר על כן, כולם רוצים דיון במליאה ועל זה תהיה ההצבעה.

משה גפני: אנחנו הצענו ועדה.

נחום לנגנטל: אתה לא יכול להציע דבר.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 18 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

נחום לנגנטל: רבותי, אני קובע, כי ברוב של 18 בעד, שבעה נגד, אין נמנעים, הועברו לוועדת הפנים ההצעות לסדר-היום בנושא: הפגיעה במרכז הקונסרבטיבי בירושלים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני התכוונתי להימנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לתקן טעות.

נחום לנגנטל: אני קובע שיהיו רק 17 בעד ונמנע אחד, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נחום לנגנטל: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 17), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 55), התש"ס–2000, שהחזירה הועדת חוקה, חוק ומשפט; והצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (מס' 4), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ד' לב: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 94 והוספת פרק חמישי 1 לתקנון הכנסת; והצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 122 לתקנון הכנסת.

ד' לב: תודה.

נחום לנגנטל: אנחנו ניגשים לנושא הבא על סדר-היום: נאומים בני דקה.

נחום לנגנטל: רבותי, אתם יכולים להצביע.

נחום לנגנטל: 22 איש נרשמו.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני מצטער על ההתפרצות שהיתה קודם.

אברהם רביץ: אני קורא לכל חברי הכנסת: הבה ונכבד זה את זה ונדבר אמת, וננהג בכבוד לזולת, גם אם אנחנו לא מסכימים אתו.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום הוא אחד הימים הגדולים, שבו כולנו צריכים להתעורר ולחזק את האמונה שלנו בבורא עולם.

אברהם רביץ: היום שבו התגלתה המפה של הגנום האנושי, מתגלים לנו דרכי עבודת הבורא, דרכי יצירת הבורא את האדם, כיצד האדם הזה הוא מסודר, המפה מסודרת ומאורגנת.

אברהם רביץ: זה מכחיש כל מיני דעות אפיקורסיות למיניהן.

אברהם רביץ: ראו את דברי הנשיא קלינטון.

אברהם רביץ: הוא לא התבייש לומר, שהיום התגלתה התוכנית של בריאת האדם על-ידי בורא העולם האלוקי.

אברהם רביץ: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת רובי ריבלין.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול פורסמה תוכנית השר לביטחון פנים לצמצום האלימות: תוספת שוטרים בבתי-ספר, סגירת דיסקוטקים, סיירת משטרתית – של הורים, וכדומה.

זבולון אורלב: אני אומר לשר המשטרה: יש לך טעות גדולה מאוד בקונספציה, בתפיסה.

זבולון אורלב: במקום תוספת שוטרים ותגבור המשטרה, יש צורך בתוספת מורים ובתגבור החינוך.

זבולון אורלב: המשטרה יכולה לטפל רק בסימפטומים ובגילויי האלימות.

זבולון אורלב: החינוך יכול לטפל במניעה, בתרבות של סובלנות ואנטי-אלימות.

זבולון אורלב: המשטרה יכולה להרוג את היתושים; החינוך יכול לייבש את הביצה, שם גדלים יתושי האלימות.

זבולון אורלב: במאבק באלימות, עם כל הצורך שהוא יהיה משולב עם המשטרה, אכיפת החוק ושירותי הרווחה – עיקר המאמץ צריך להיות בתחום החינוך.

זבולון אורלב: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ראובן ריבלין, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, ביקשתי את רשות הדיבור משום שהשר לביטחון נמצא כאן.

ראובן ריבלין: השר לביטחון פנים הוא השר בן-עמי, והשר בן-עמי הוא אותו שר שראש הממשלה העיר לו הערה בישיבת הממשלה, שההצעות שהוא מציע לפלסטינים בזמן שהוא יושב אתם במשא-ומתן לא נראות לו, כי השר דוד לוי אמר:

ראובן ריבלין: איך יכול להיות, שאדם מפזר אשליות כאלה אצל הנושאים ונותנים?

ראובן ריבלין: והרי מדובר כאן במצב שבו אנחנו לא יודעים, האם בן-עמי הוא שליחו של ראש הממשלה כאשר הוא הולך לערפאת?

ראובן ריבלין: האם, להבדיל, הוא שליחו של ראש הממשלה כאשר הוא הולך אל מרן הרב עובדיה יוסף?

ראובן ריבלין: מי הידיים ומי הפה?

ראובן ריבלין: האם הידיים ידי בן-עמי והפה הוא פיו של דוד לוי?

ראובן ריבלין: אני רוצה לדעת סוף-סוף, האם כולם חושבים שעם ישראל הוא כזה טיפש?

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, אתמול היה יום המאבק בסמים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, היום קיימנו דיון בוועדה בעניין התפשטות נגע הסמים.

טלב אלסאנע: הנתונים מזעזעים, אבל האפתיה ממשיכה לחגוג.

טלב אלסאנע: שיעור העלייה בשימוש ובהתמכרות לסמים עולה, וגיל המשתמשים בסמים הולך ויורד.

טלב אלסאנע: היום יש מכורים לסמים כבר בקרב גילאי 14.

טלב אלסאנע: האחריות היא של הממשלה ושל ראש הממשלה, מאחר שהרשות למלחמה בסמים לא מצליחה, לדעתי, להרים את המשא הכבד הזה.

טלב אלסאנע: ולכן, צו השעה, שראש הממשלה, האחראי לרשות למלחמה בסמים, ייטול אחריות, או שימנה שר שיהיה מופקד על התחום הזה.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, בכלי התקשורת פורסם, שבמסעדה לא כשרה בתל-אביב נפגעו 60 איש מהרעלה של אוכל.

יעקב ליצמן: משום מה, משרד הבריאות לא מזדרז לסגור את המסעדה, בפרט שהמסעדה מאכילה את הסועדים במאכלים לא כשרים.

יעקב ליצמן: לאחר הסיפור הזה חשבתי לתומי, שמשרד הבריאות יסגור את המקום.

יעקב ליצמן: אני קורא להם שלא להסתפק רק בבדיקה, אלא הגיע הזמן לסגור את המסעדה.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אחמד טיבי.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לפני ימים מספר עצרה המשטרה שלושה מתנחלים מהתנחלות עלי, בצפון הגדה המערבית, אחד מהם קצין בדרגת סרן, שנכנסו לכפר קריות, ירו על פלסטינים ופצעו שני אחים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, למרות חומרת העבירה, ואף שהמשטרה קושרת אותם בצורה ישירה לאירוע, שוחררו האנשים והם נמצאים במעצר בית, מדובר באירוע חמור ביותר, ולקראת הסדר מדיני והצבת נושא ההתנחלויות כאחד הנושאים החשובים של פתרון הקבע, מן הדין שנראה, נשמע ונלמד, מה יכולה להיות המציאות אם האנשים האלה ימשיכו לחיות בתוך הפלסטינים באדמתם בגדה המערבית.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רענן כהן.

נחום לנגנטל: ואחריו – חבר הכנסת חיים דרוקמן; מבחינתי, הרב חיים דרוקמן.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, על-פי מיטב ידיעתי, מדינת ישראל גילתה גז טבעי לצריכה למשך 15 השנים הקרובות.

רענן כהן: והנה, הגיע הזמן שנוכל לנצל את המקורות הטבעיים לצרכים שלנו, וחברת החשמל בהחלט רוצה להשתמש בגז הזה.

רענן כהן: אני מופתע מכך שאמרו לחברת חשמל שלא להשתמש עדיין בגז משום שאנחנו רוצים להגיע להסדרים עם מדינות חוץ.

רענן כהן: אני חושב, שראשית יש להשתמש באוצרות הטבע המעטים שלנו, ורק לאחר מכן נוכל ללכת למקורות אחרים.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: הרב דרוקמן.

נחום לנגנטל: ואחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, לפני כחודש פרש מתפקידו הרב הראשי לצה"ל, ועד היום לא נתמנה לו מחליף.

חיים דרוקמן: אילו היה מדובר במפקד חיל האוויר או במפקד חיל הים או בקצין חי"ר ראשי או בקצין שריון ראשי וכדומה, האם היו משאירים את החיילות הללו אפילו יום אחד ללא מפקד?

חיים דרוקמן: הרי לא היה עולה על הדעת דבר שכזה.

חיים דרוקמן: אני ממש זועק, איך משאירים את הרבנות הצבאית ללא רב כבר כחודש ימים?

חיים דרוקמן: הרי זה זלזול מופגן ברבנות הצבאית, כאילו אין בה צורך כלל וצה"ל יכול להתקיים בלעדיה.

חיים דרוקמן: בזעקתי כאן אני מייצג את הצרכן העיקרי של הרבנות הצבאית, את הנוער הדתי-הלאומי המשרת בצה"ל בכל היחידות, לרבות המובחרות ביותר, והנוער הזה זקוק לשירותיה של הרבנות הצבאית, וכשהיא איננה מתפקדת כראוי, שירותו הצבאי של הנוער היקר הזה נפגע ועל-ידי כך צה"ל נפגע.

חיים דרוקמן: אני תובע למנות עוד היום רב ראשי לצה"ל, ואני מדגיש בפירוש, לא בהקדם, היה צריך לעשות זאת לקראת פרישתו של הרב הראשי לצה"ל.

חיים דרוקמן: ואם עבר כבר כחודש ימים, צריך לתקן את הדבר ממש מייד.

חיים דרוקמן: אם יש כמה מועמדים, צריך להכריע ביניהם ולבחור את הטוב ביותר.

חיים דרוקמן: גם לתפקיד הרמטכ"ל לא היה מועמד אחד והיתה הכרעה.

רחבעם זאבי: – – –

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

נחום לנגנטל: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, אני מופתע מהחלטת הוועדה להביא לארץ 50 מיליון קוב מים מטורקיה בסך של 2 מיליארדים.

מיכאל נודלמן: 50 מיליון קוב זה שום דבר.

מיכאל נודלמן: אני חושב ש-50 מיליון קוב מים אפשר למצוא בארץ.

מיכאל נודלמן: יש 400 מיליון קוב מים שצריכים רק לנקות אותם ואפשר להשתמש בהם לצורכי חקלאות.

מיכאל נודלמן: יתירה מכך, אני לא מבין את החלטות הממשלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עומדים על כך, ש-500-400 מיליון קוב יהיו ברשות הפלסטינית.

מיכאל נודלמן: מה נעשה אחר כך?

מיכאל נודלמן: אם צריך לבנות תוכנית לטווח ארוך, אני שואל, מנין יגיעו 500 מיליון קוב מים?

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

נחום לנגנטל: אחריה – חבר הכנסת יצחק גאגואלה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, עובדי עיריית נצרת פתחו שוב בשביתה.

תמר גוז'נסקי: הם מסרו לעירייה, כי הם פתחו בשביתה משום שהם לא קיבלו את משכורת חודש מאי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, עיריית נצרת הגיעה למצב קשה ביותר, יש לה חובות מצטברים של 53 מיליון שקל בתקציב הרגיל, ועוד 19 מיליון שקל בתקציב הפיתוח.

תמר גוז'נסקי: היא חייבת גם תשלומים לזכויות העובדים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שאם הממשלה, משרד הפנים, משרד האוצר, לא יממשו את כל ההבטחות שניתנו בשפע לפתרון המצוקות של הרשויות המקומיות בכלל והרשויות הערביות בפרט, ועיריית נצרת בתוכן, הרי בסופו של דבר כל העול הזה ייפול על התושבים שלא מקבלים את השירותים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שהזעקה של עובדי נצרת מן הראוי שתישמע.

תמר גוז'נסקי: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת יצחק גאגולה, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול התבשרנו, כי השר לביטחון פנים הגביל את הנוער בתקנות חדשות כדוגמת סגירת הדיסקוטקים לנוער ב-01:00, התקנת טלוויזיה במעגל סגור וכדומה, וכל זה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בגלל האלימות הגוברת בקרב הנוער ובמדינת ישראל בכלל.

יצחק גאגולה: מעל במה חשובה זו אני אומר, ראשית, אנחנו, נבחרי הציבור כאן בכנסת, קוראים לשמור על איפוק וסובלנות ולשדר אחדות ככל שנוכל, גם אם יש בינינו חילוקי דעות בנושאים רבים.

יצחק גאגולה: אני גם קורא למגישי תוכניות הטלוויזיה להעביר תוכניות יותר חינוכיות, לא שחלילה התוכניות אלימות.

יצחק גאגולה: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת משה גפני.

נחום לנגנטל: ואחריו – חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, צר לי לאכזב את הרב דרוקמן.

משה גפני: מתברר שאכן מדינת ישראל, באמצעות מוסדותיה הרשמיים, מתייחסת לציבור הדתי והחרדי בצורה שבה היא מתייחסת.

משה גפני: בצבא יש לא רק חיילים שמייצג אותם הרב דרוקמן, חיילים דתיים-לאומיים, יש הרבה אלפי חיילים חרדים ויש אלפי ומאות אלפי חיילים מסורתיים, והם זקוקים לשירות של הרבנות הצבאית הראשית.

נחום לנגנטל: כשאדוני אומר חיילים חרדים, אדוני מתכוון לאנשים שכמותי?

יצחק גאגולה: חרדים כמוני.

נחום לנגנטל: חרדים כמוני?

נחום לנגנטל: אני שואל.

משה גפני: ממש הבאת אותי במבוכה.

משה גפני: אני מתכוון לחרדים שמשרתים בצבא.

משה גפני: רק את זה לא מזכירים בכלל אף פעם.

נחום לנגנטל: אלפים?

משה גפני: כך הצבא מתייחס אליהם, לא צריך רב צבאי ראשי, זה יכול להיות רב המכהן 33 שנה.

משה גפני: כך מתייחסים לחינוך החרדי.

משה גפני: נותנים לילד החרדי רבע מאשר נותנים לילד בחינוך הממלכתי.

משה גפני: כך מתייחסים לבנות התיכון ברעננה, שנזרקות לרחוב, כי חטאן היחיד הוא שהן בנות חרדיות.

משה גפני: זאת התייחסות המדינה לנושא של הציבור הדתי והחרדי.

משה גפני: צר לי לאכזב את הרב דרוקמן.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

אלי בן-מנחם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התגברות אירועי האלימות מצריכה מייד היערכות מיוחדת ומימוש תוכניות חירום.

אלי בן-מנחם: עם זאת, הפניקה לא צריכה להגיע לביצוע תוכניות שחלקים מהן מגוחכים ובלתי ישימים.

אלי בן-מנחם: תוכנית המשרד לביטחון פנים להפחתת הפשיעה היא מצוינת אך ורק בחלקה.

אלי בן-מנחם: אני בעד הגברה מסיבית של השיתוף הקהילתי בשמירה על ביטחון האזרחים.

אלי בן-מנחם: אולם התוכנית להגביל בני נוער לבלות עד השעה 01:00 היא אבסורדית, שלא לדבר על כך שלא ניתן לאכוף אותה.

אלי בן-מנחם: האם ייתכן ששוטרים יסתובבו בפאבים כדי להחזיר בני נוער לישון אחרי השעה 01:00?

אלי בן-מנחם: האם ניתן להסיק מהתוכנית שבילוי בפאבים ובדיסקוטקים הוא דבר רע?

אלי בן-מנחם: כל מי שיש לו ילדים יודע שהם אינם יוצאים לבלות לפני 24:00-23:00.

אלי בן-מנחם: אני לא חושב שלממשלה יש זכות לצמצם להם את שעות הבילוי.

אלי בן-מנחם: הרעיון כולו יביא לשפיכת התינוק עם המים.

אלי בן-מנחם: הצעירים, במקום לבלות במקומות מסודרים, יסתובבו ברחובות בחוסר מעש.

שמואל הלפרט: לא רק בשעה 01:00.

שמואל הלפרט: צריך לסגור אותם לגמרי.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת הלפרט, אתה תיכף תגיד את זה.

נחום לנגנטל: אני אתן לך דקה להגיב.

נחום לנגנטל: אני מבטיח לך, אני נותן לך דקה להגיד את זה.

אלי בן-מנחם: אני לא מדבר על בני הנוער שאתה מייצג.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת בן-מנחם, אל תענה לו.

נחום לנגנטל: תסיים, בבקשה.

אלי בן-מנחם: גם לגבי האחריות של ההורים העניין נראה מוגזם.

אלי בן-מנחם: האם המשרד מציע להחליף את הפסוק "אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה", ב"בנים אכלו בוסר ושיני אבות תקהינה"?

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: הנאום של אדוני קצת ארוך מדי.

אלי בן-מנחם: עוד משפט.

אלי בן-מנחם: שמחתי לשמוע מהשר לביטחון פנים, שלמה בן-עמי, כי גם עליו לא מקובלים חלקים מהתוכנית.

אלי בן-מנחם: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום חמישי בשבוע שעבר הוזעקתי לבית-החולים "הדסה עין-כרם", ולתדהמתי גיליתי באחד המחסנים 250 קופסאות עם גולגלות של בני אדם, עם עצמות.

האשם מחאמיד: – – –

מאיר פרוש: הנה, יש לך התמונה פה.

מאיר פרוש: אני אראה לך עוד מעט, אני אגש אליך עוד מעט.

מאיר פרוש: 250 קופסאות.

מאיר פרוש: על חלק מהקופסאות היה כתוב "לזריקה".

מאיר פרוש: אבל על חלק מהם היה כתוב: "אשקלון", "קיסריה".

מאיר פרוש: מה אמרו לי על קיסריה?

מאיר פרוש: זה של המוסלמים.

מאיר פרוש: ראשון-לציון, מירון, הגבעה-הצרפתית, עמק-רפאים, שלפי החוק לית מאן דפליג – היועץ המשפטי לממשלה אמר שעצמות אדם חייבים להעביר מייד למשרד הדתות לקבורה.

מאיר פרוש: לית מאן דפליג שזה לא עתיקות ואסור לגעת בזה.

מאיר פרוש: אני גם לא מקבל את הטיעון, שאם זה של גויים אז מותר לשחק עם זה.

מאיר פרוש: מה זה?

מאיר פרוש: נאמר לסטודנט מיפן: היהודים לא נותנים שישחקו על הראש שלהם, רק של היפנים או של הסינים.

מאיר פרוש: אני חושב שהמשטרה צריכה לטפל בזה.

מאיר פרוש: צריכים לבדוק מה עושים.

מאיר פרוש: אגב, אתמול הם כבר החזירו 25 קופסאות לקבורה.

מאיר פרוש: אבל לא יכול להיות מצב כזה.

מאיר פרוש: ומספרים לנו, שבכל האוניברסיטאות, בכל המקומות, יש עצמות אדם.

מאיר פרוש: בושה וכלימה למדינת ישראל.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אילן גילאון.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני התנזרתי מהתייחסות בדקות האלה לדברים דיומא, משום שבתחילת המוסד הזה של נאומים בני דקה, אני אומר דקה, הבטחתי שאני חבר כנסת של הילדים, ובעיקר של הילדים, ואני צריך תמיד לקרוא מכתב של ילד.

אילן גילאון: ב-50 כפרי-הנוער במדינת ישראל יש 12,000 ילדים, אדוני – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פרוש, אל תנמיך את עוצמת דבריך.

נחום לנגנטל: שב.

אילן גילאון: – – שגם הם ילדי ישראל, כפי שאומרים היום, ואיש לא קופץ להציל את כפרי-הנוער.

אילן גילאון: וגם היום אני קורא מכתב של ילדה מכפר-נוער: "ברצוני להביא לידיעתך בזה את תחושתי בתום שנת הלימודים.

אילן גילאון: אני עצובה לעזוב את 'חוות הנוער הציוני', כי עברה עלי באמת שנה יוצאת מהכלל, שלעולם לא אשכח.

אילן גילאון: מסגרת נהדרת, פגישות מעשיות מסוגים שונים, החיים בחברה, העמקת זהותי היהודית, וצוות מחנכים הדואגים להצלחתנו.

אילן גילאון: זאת היתה גם שנה מאוד תורמת עבורי, שכיוונה לפריחתי ולהתקרבות לעבר החיים העצמאיים.

אילן גילאון: אני מודה לכם.

אילן גילאון: ססיל מכיתה י"ב מ'חוות הנוער הציוני'".

האשם מחאמיד: – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מחאמיד, שקט.

נחום לנגנטל: האמת שגם אני מאוד הזדעזעתי, אבל אל תפריע לאחרים, וחבר הכנסת אילן גילאון צריך לומר את דברו ולדבר על דברים לא פחות כואבים.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: אם כבר זמן פציעות, אני כמובן מזדהה באותה הזדמנות עם דברי חברי שהתייחסו לנושא של השר לביטחון פנים, ובעיקר לדבריו של חברי אורלב.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שאמר כבוד הרב פרוש מזעזע נפש כל אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדובר כנראה בעצמות אדם שהוצאו מבתי-קברות של מוסלמים בקיסריה, כפי שהוא אמר, באשדוד, באשקלון, במירון ובמקומות אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראינו את הצילום האותנטי שבידו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להתריע לא רק על כך שמוציאים את עצמות המתים, אלא את החיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לחיים לא נותנים לחיות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא הרחק מקיסריה, ממש כמה קילומטרים משם, במעלה ההר, נמצא הכפר עין-חוד, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עין-חוד הוא עכשיו כפר של אנשי אמנות אשר משתמשים בו למלאכתם, לרבות במסגד שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תושבי עין-חוד עצמם נמצאים לא הרחק מהמקום, מרחק של קילומטר אחד בקו אווירי, וממשלת ישראל מכירה בקיומם ככפר זה כעשר שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד הרגע הזה לא נותנים להם שום אפשרות לבנות כחוק ולזכות בתוכנית מיתאר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרשות לגנים לאומיים מאיימת לבטל את 170 הדונם שהוקצו לכפר הזה לשם בנייה ולשם הכשרת הבניינים הקיימים, אף שהם בונים על אדמתם ובכפר שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב, שהגיע הזמן שבמדינת ישראל ייפתרו בעיות המתים והחיים גם יחד וסוף-סוף יזכה כל אדם לכבוד גם בחייו וגם במותו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – חברת הכנסת יהודית נאות; לא נוכחת.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כ-250 ארגזי ענק, ובתוכם רבבות שלדים, עצמות אדם, קמיעות ועוד, נמצאו במרתף הפקולטה לרפואת שיניים ב"הדסה" בעקבות השיפוצים הנערכים במקום.

שמואל הלפרט: עצמות האדם שנמצאו הן ללא ספק עצמות של נפטרים יהודים שנקברו בתקופות שונות.

שמואל הלפרט: על חלק מהארגזים נרשם מקור העצמות.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, בעקבות חשיפת הדברים התברר, כי הודעות רשות העתיקות בשנים האחרונות, כי כל עצמות האדם המתגלות בחפירות ארכיאולוגיות מובאות לקבורה על-ידי משרד הדתות, הן שקריות וגובלות בפלילים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת הרב הלפרט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבל שאין אף שר מהממשלה שיושב כאן, משום שרציתי להפנות הערה אחת במיוחד לשר התחבורה ולכלל השרים.

האשם מחאמיד: אני מבקש שכל אחד מהם ינסה להתקשר ללשכות השונות, לאגפים השונים, למשרדים השונים שיש להם בחיפה ובמקומות אחרים ולבדוק כמה זמן לוקח לאזרח רגיל לדבר עם פקידה או עם מישהו אחר בלשכה.

האשם מחאמיד: היום במשך שעתיים, אולי שעתיים וחצי, ניסיתי להתקשר למשרד התחבורה בחיפה ולא הצלחתי.

האשם מחאמיד: לא הצלחתי.

האשם מחאמיד: אני רוצה שהשר בעצמו ינסה להתקשר וללמוד איך אנשים שהם "עמך" סובלים.

האשם מחאמיד: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נחום לנגנטל, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום חגגנו את חג שבוע הזמר העברי, ואני רוצה להסב את תשומת לבם של חברי הבית לכך, שבשבוע שעבר יצאו מכתבים מטעם משרד המדע, התרבות והספורט, שכל הגופים שנתמכים ממשרד זה מקצצים להם במהלך השנה 2% מהתקציב שלהם למטרה מאוד ראויה – ליישובי הצפון.

נחום לנגנטל: אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, איך אפשר לנהל מוסדות תרבות במדינת ישראל, שהם מלכ"רים, שהם עמותות, כשבחודש יוני מודיעים להם שמקצצים להם 2% – באמצע השנה – על תקציב שכבר התחיל מינואר.

נחום לנגנטל: מדובר פה על "בית התפוצות", על "הבימה", על כל מיני מוסדות; לא משנה כרגע איזה מוסדות נתמכים.

נחום לנגנטל: בלתי אפשרי לנהל כך מוסדות נתמכים במדינת ישראל.

נחום לנגנטל: אני פונה לשר ולמנכ"לו, שאם הם רוצים לגייס לצורך העניין הזה כסף, למטרה נעלה של יישובי הצפון, זה לא יכול להיות במהלך שנה על גבי מוסדות נתמכים על-ידי משרדם.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, בשלושה מקומות ביש"ע נוסעים ישראלים בחסות המשטרה הפלסטינית: לקבר-יוסף בשכם, ליישוב מורג ברצועת עזה ולאחרונה ליישוב נגוהות ביהודה.

רחבעם זאבי: מי שרוצה ללמוד את כוונות הפלסטינים אשר לשלום אתנו; מי שרוצה להכיר את המשטרה הפלסטינית; מי שרוצה לצפות את העתיד של החיים המשותפים בין ישראל לרשות הפלסטינית – יצא למקומות האלה.

רחבעם זאבי: אמש עצרה המשטרה הפלסטינית את השיירה לנצרים ומנעה ממנה להתקדם במשך שעות ארוכות.

רחבעם זאבי: ההתנהגות הזאת איננה ברוח ההסכמים, וגם לא לפי סעיפיהם.

רחבעם זאבי: האם לא יודעים זאת בממשלה?

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

נחום לנגנטל: סליחה שזה מאותה מפלגה, אבל לא התעשתנו מספיק.

רחבעם זאבי: ככה תכננת את זה.

נחום לנגנטל: לא.

נחום לנגנטל: אתם בטורים נפרדים.

נחום לנגנטל: אתה בטור מס' 2 והוא נמצא בטור מס' 1.

נחום לנגנטל: ואחרי חבר הכנסת בנימין אלון – חברת הכנסת יהודית נאות.

נחום לנגנטל: אני מוחק אותה שוב, כי זו הפעם השנייה שאני קורא לה.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת "אגד" פרסמה הודעה רשמית, שמשתנים מסלוליהם של הקווים 23 ו-27 בירושלים.

בנימין אלון: אלה הם הקווים שחיברו בירושלים בין מזרח למערב.

בנימין אלון: התחנה הסופית של קו 27 היתה ליד שער שכם.

בנימין אלון: קו 23 נסע להר-הצופים דרך הר-הזיתים, דרך שכונת שמעון-הצדיק.

בנימין אלון: גם יהודים וגם ערבים איחדו באוטובוסים האלה את ירושלים.

בנימין אלון: "אגד" מחלקת את ירושלים; ואני קורא לשר התחבורה לבטל את המונופול של "אגד" בירושלים, אם אכן "אגד" לא תחזור בה מן הכוונה לחלק את ירושלים.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת השבוע שעבר, אדוני היושב-ראש, מת בבית-הכלא "קישון" האסיר סמי אסעד מהכפר אכסאל.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, זה לא המקרה הראשון שאסירים ערבים מתים בבתי-הכלא הישראליים.

מוחמד כנעאן: תמיד הסיבות אינן ידועות.

מוחמד כנעאן: בודקים, ממנים ועדת חקירה.

מוחמד כנעאן: אני שואל האם השר לביטחון הפנים כבר מינה ועדת חקירה לבדיקת המקרה הזה, אף שהיו התרעות הן למנהל בית-הכלא והן למשרד, שלאדם הזה יש בעיות נפשיות וצריך להעביר אותו לבדיקות.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, המשרד לא נענה והעציר מת בכלאו.

מוחמד כנעאן: אני מבקש שתקום ועדת חקירה לבדוק את המקרה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת מקסים לוי, בבחינת אחרון אחרון חביב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, שלשום הייתי ברמלה והופתעתי לראות שצעירים רבים עוזבים את העיר הזאת ונגע הסמים והאלימות פושה בה.

נסים זאב: המשטרה מגלה אוזלת יד, ראש העירייה חסר אונים, צווי הריסה לא מתבצעים, ואין עזרה ותגבור מצד המשטרה.

נסים זאב: יש שליטה מוחלטת של מינהל מקרקעי ישראל על קרקעות אדירות.

נסים זאב: אני לא אופתע אם בעוד שנים מספר נמצא את רמאללה ואת רמלה מחוברות לעיר אחת, כעיר שחוברה לה יחדיו, ויהיו שם רק ערבים.

נסים זאב: אז אם מדברים על התנחלויות, היום יש התנחלות מסיבית ברמלה.

נסים זאב: אני קורא לשר הביטחון וראש הממשלה להתעשת ולגלות אכפתיות ולתת תגבור לעיר הזאת.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מקסים לוי.

נחום לנגנטל: יש פה איזו טעות, אז חבר הכנסת תאופיק חטיב אחריו.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס, שיהיה האחרון.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדי שבוע אני מנצל את הדקה הזאת שניתנה לנו כדי לשאול על שביתת הרופאים.

ראובן ריבלין: יפה.

מקסים לוי: שביתת הרופאים עוד לא נגמרה, ואנשים מתים כתוצאה מאוזלת יד של מדיניות כושלת באשר למציאת פתרון לנושא בעיית הרופאים.

מקסים לוי: הוועדה לגישור עובדת כל הזמן, וכל הזמן מותחים לה את הקו.

מקסים לוי: אנחנו עומדים מדי יום ביומו מול קריאותיהן של משפחות שהאב נפטר, או שהילד נפטר, או שילד צריך טיפול למחלת הסרטן.

מקסים לוי: לא מדובר בעשירים שיש להם כסף, ולהם יש המרפאות הפרטיות.

מקסים לוי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא לראש הממשלה להיכנס בעובי הקורה, להציל את מאות ואלפי החולים העניים, שאינם יכולים ללכת לרופאים פרטיים, להציל אותם מהמצוקה הזאת ולהפסיק את שביתת הרופאים.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת תאופיק חטיב, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בעין-כרם יש מסגד ויש בית-קברות מוסלמי.

תאופיק חטיב: מינהל מקרקעי ישראל לקח על עצמו לגדר שם את בית-הקברות ולסגור את המסגד.

תאופיק חטיב: ברור שהם לא רצו שאיזו אגודה מוסלמית תשים לב ותנקה את המקום, כדי שלא תהיה להם שום נגיעה.

תאופיק חטיב: מה שקורה בפועל הוא, שבית-הקברות פרוץ – וזה נותן את התשובה על דברים שאמר הרב פרוש לפני כמה רגעים – והמסגד הפך למקום עישון לנרקומנים.

תאופיק חטיב: זו הסגירה וזו האחריות של מינהל מקרקעי ישראל למקומות הקדושים.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, בליל שבת נחשפה בערוץ-2 כתבה מזעזעת לגבי עובדה מצערת וכואבת, שעצירים מתאבדים בבתי-המעצר של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: לא אחד ולא שניים, שמונה עצירים השנה – –

רחבעם זאבי: עשרה.

אופיר פינס-פז: – – עשרה, השנה, ובשנה שעברה מספר דומה, וכך גם שנה לפני כן.

אופיר פינס-פז: זו ממש תופעה שהיא מכת מדינה.

אופיר פינס-פז: אני אומר שהמצב הזה לא יכול להימשך, ואני מקווה מאוד שהשר לביטחון פנים ימנה מייד ועדה שתטפל סוף-סוף בבתי-המעצר.

אופיר פינס-פז: הכנסת נזעקת לנושא הזה כל כמה זמן, ושום דבר קורה.

אופיר פינס-פז: אנחנו רואים את הנתונים האלה על אנשים שמתאבדים, ואני מקווה שזה יזעזע את אושיות המשטרה והשב"ס והדברים יטופלו אחרת.

אופיר פינס-פז: כשעוצרים אדם, הוא לא צריך להגיע למצב של התאבדות.

אופיר פינס-פז: לא יכול להיות דבר כזה, וצריך לטפל ולבדוק את השורשים של התופעה ולגרום לכך שהיא תיפסק.

רחבעם זאבי: אין שר לביטחון פנים.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: אנחנו מסיימים את הסעיף הזה בסדר-היום.

נחום לנגנטל: (קריאה ראשונה)

נחום לנגנטל: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 4) והצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 5).

נחום לנגנטל: אני מזמין את כבוד סגן שר הביטחון אפרים סנה לתפוס את מקומו על דוכן הנואמים ולהציג את הנושא בדיון משולב בשתי הצעות החוק הללו בקריאה ראשונה.

נחום לנגנטל: אחריו יציג את ההצעה חבר הכנסת רענן כהן.

נחום לנגנטל: לאחר מכן נפתח דיון בקריאה הראשונה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת בקריאה ראשונה הצעה לתיקון מס' 4 בחוק קליטת חיילים משוחררים.

אפרים סנה: אנחנו בעצם נמזג הצעה ממשלתית של משרד הביטחון עם הצעתו של חבר הכנסת רענן כהן, שכזכור הוא הוגה, דוחף ויוזם החוק החשוב הזה.

אפרים סנה: במה מדובר?

אפרים סנה: מדובר פה בתוספת דיפרנציאלית לאמור: החיילים הלוחמים יקבלו סכום גבוה יותר, החיילים העוסקים במקצועות תומכי הלחימה יקבלו סכום קצת יותר נמוך, כשהבסיס הוא מה שמקבלים החיילים הרגילים.

אפרים סנה: זה הרעיון, כאשר בהצעה של משרד הביטחון היחסים הם בערך 1:1.8 לטובת החיילים הקרביים.

אפרים סנה: אבל, צריך להבין, שלא המספרים קובעים פה, אלא המסר קובע.

אפרים סנה: והמסר של שתי הצעות החוק האלה הוא מתן עידוד והוקרה וסיוע מעשי לחיילים שמשרתים את המדינה בתפקידים קרביים, שיש בהם קושי ויש בהם סיכון רב.

אפרים סנה: נקבעה, כאמור, מדרגת ביניים, כיוון שקשה לעשות איזה קו חד וברור, ולכן נקבעו שתי דרגות מעל הרמה הבסיסית – קרביים ומה שנקרא מקצועות תומכי לחימה, לאמור מקצועות שמשרתים את החיילים הנמצאים בקו הראשון.

אפרים סנה: יש פה אפשרות לסיוע מכספי הפיקדון למטרות של לימודי הכנה לבחינות פסיכומטריות, גם בבתי-ספר אקסטרניים.

אפרים סנה: יש פה קביעה, שכספי הפיקדון והסיוע הנוסף לא יינתנו למימוש בחו"ל, כדי שלא נימצא מעודדים ירידה.

אפרים סנה: יש פה רעיון להגדיל את מספר החודשים שבהם מדובר מ-32 ל-36 חודשים, אלא אם כן יקוצר, כמובן, השירות.

אפרים סנה: ודבר נוסף, מוצע בתיקון שלנו לאפשר ליורשיהם של חיילים משוחררים, שחלילה נפטרו, לקבל לידיהם את הפיקדון האישי שנזקף לטובתו של אותו חייל.

אפרים סנה: כלומר, בהצעת התיקון הזאת אנחנו מחזקים את התמיכה המעשית ואת ביטוי ההוקרה המוסרי לחיילי צה"ל, וביתר שאת לחיילים שמשרתים שירות קרבי.

אפרים סנה: זה מסר חינוכי, זה מסר ערכי, ואני קורא לתמוך הן בהצעת החוק של משרד הביטחון והן בהצעת החוק של חבר הכנסת רענן כהן בתיקון לחוק של עצמו, ובוועדה שתי ההצעות האלה תמוזגנה בצורה מתאימה.

רענן כהן: במסגרת חוק אחד?

אפרים סנה: הרי זה הכול תיקון לאותו חוק.

רענן כהן: הצעת החוק המקורית של חבר הכנסת – – –

אפרים סנה: חבר הכנסת רענן כהן, אפילו אם תרצה אי-אפשר להפריד אותך מחוק החיילים המשוחררים.

אפרים סנה: הכירורג שיפריד ביניכם עוד לא נולד.

נחום לנגנטל: את זה אתה אומר כבר בתור רופא.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודה לסגן שר הביטחון חברי וידידי אפרים סנה.

רענן כהן: אני לא רוצה לחזור על דברי סגן שר הביטחון, אבל אני מבקש מכל חברי הכנסת שנמצאים כאן להקשיב.

רענן כהן: נעשתה פה הטעיה על-ידי האוצר.

רענן כהן: הייתי אומר גנבת דעת.

רחבעם זאבי: אתה בקואליציה.

רחבעם זאבי: כך אתה מדבר?

רענן כהן: עכשיו אני מייצג את החיילים.

רענן כהן: תרשה לי.

רחבעם זאבי: אבל אתה בקואליציה.

נחום לנגנטל: לדאבוננו, לאגף התקציבים יש רק אופוזיציה.

רחבעם זאבי: אם אני הייתי אומר את זה, כבר הייתם – – –

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, גנבת דעת היא הגדרה מאוד מאוד עדינה למה שאני עומד להגיד.

ראובן ריבלין: פרלמנטרית.

רענן כהן: תאמין לי, עדינה מאוד.

רענן כהן: הרי החוק מבוסס על 32 חודש.

רענן כהן: חייל מקבל 17,500 שקל.

רענן כהן: יומיים לא ישנתי, כי חשבתי, איך יכול להיות שהחייל משרת 36 חודשים, עוד ארבעה חודשים, כי תשלום לחוק חיילים משוחררים משלמים לפי חודשי שירות בפועל – איך יכול להיות שהוא מקבל אותו סכום כשהוא משרת 32 חודש וגם כשהוא משרת 36 חודש?

רענן כהן: לא הבנתי את החישוב הזה.

רענן כהן: באתי למערכת ושאלתי: איך זה קורה?

רענן כהן: זה ל-32 חודש או ל-36 חודש?

רענן כהן: אמרו לי: לא, זה ל-36 חודש.

רענן כהן: אבל היות שהאוצר אמר לא להוסיף תקציב, הורידו מכל החיילים 100 שקל בחודש, הורידו מכל חייל 3,200 שקל, זה מה שנקרא קניין של החייל.

רענן כהן: הוא מקבל היום 544 שקל לחודש – – –

רחבעם זאבי: זו לא גנבת דעת, זו גנבת כסף.

רענן כהן: אמרתי לך "עדין", ואמרתי זאת לבייגה.

רענן כהן: אי-אפשר לקחת מהחיילים המשוחררים את הכסף.

רענן כהן: אי-אפשר להטעות את הציבור.

רענן כהן: זו בושה וחרפה למי שיכול לעשות דבר כזה.

רענן כהן: אז הוא לוקח 100 שקל מכל חייל.

רענן כהן: אם מקצרים את השירות הסדיר, מה יקרה?

רענן כהן: החיילים לא יקבלו 17,500 שקל אלא 13,000 שקל, כי הוא מרוויח את קיצור השירות הסדיר, כי הוא כבר קיצר מכולם, ובחוק הבא אנחנו עומדים לקצר את השירות הסדיר בארבעה חודשים.

רענן כהן: אני אומר, החוק הזה יתוקן, ואני רוצה לומר מה עומדים לקבל לפי ההצעה המשותפת שדיבר עליה חברי הטוב סגן שר הביטחון.

רענן כהן: חייל לוחם יקבל, לפי ההצעה שלנו, כ-30,000 שקל.

רענן כהן: תומך לחימה יקבל 25,000 שקל.

רענן כהן: חייל רגיל צריך לקבל 20,000 שקל.

רענן כהן: לפי ההצעה המעוותת של האוצר, שצריך להוסיף 75 מיליון שקל כדי לעדכן את ארבעת חודשים – הוא בעצם גנב 75 מיליון שקל מהחיילים ואחר כך הוא העמיס את זה, במקום 32 חודש ל-36 חודש.

רענן כהן: חברי הכנסת, הוצאתי מסמך; אסור לאשר את הצעת החוק של הממשלה.

רענן כהן: אבל אני רואה את הרצון הטוב של חברי הטוב סגן שר הביטחון אפרים סנה, והיתה לנו ישיבה משעה 15:00 עד 16:00.

רענן כהן: אני חושב, שהיום יש בינינו הבנה כמעט-כמעט מוחלטת כדי להביא לתיקון כל המערכת הזאת, שיכול להביא בשורה דווקא לאלה המגינים עלינו.

רענן כהן: התפקיד המרכזי שלנו הוא להיות ועד העובדים של החיילים המשוחררים.

רענן כהן: הם מגינים עלינו בגבולות, אסור לנו ואין לנו הזכות לפגוע בהם.

רענן כהן: לאוצר יש היום 15 מיליארד שקל, ואין לו הזכות לחפש את הקורבן, את החייל המשוחרר, שאין לו היכולת לבטא את דרכו ואת גישתו.

רענן כהן: האוצר יכול לשחק אתנו משחק, שאם לא הייתי שואל ולא הייתי מתעניין, גם לא הייתי יודע שבעצם לקחו כסף מהחיילים כדי לתת אותו במרמה בצורה אחרת.

רענן כהן: לכן אנחנו נתקן את הדבר הזה בוועדה.

רענן כהן: אף שהחוק שלי הוא לפי 36 חודש, אני קובע כאן שהכסף הזה הוא עבור 32 חודש, ואנחנו לא נתקן.

רענן כהן: אם צריך לתקן, יוסיפו עוד 75 מיליון שקל כדי להוסיף ארבעה חודשים.

רענן כהן: אני רוצה לומר משפט אחרון, שנבין מה קורה כאן.

רענן כהן: כל חייל מקבל 544 שקל לחודש.

רענן כהן: כפול 32 – ברור מה הסכום.

רענן כהן: כשאתה מכפיל את הסכום הזה ב-36, ברור מה הסכום.

רענן כהן: לאוצר יש כנראה מערכת חישובית אחרת, שאני לא מצליח להבין אותה.

רחבעם זאבי: המחשב מקולקל שם.

רענן כהן: אולי המחשב מקולקל.

רענן כהן: אני פונה אל כולנו כאן, לרבות משרד הביטחון, וקובע, שהתקציב הזה לא בא ממשרד הביטחון, וגם לא מצה"ל, כי לפי החוק המקורי שלי קבעתי שזה תקציב מיוחד לא על חשבון צה"ל ולא על חשבון מערכת הביטחון.

רענן כהן: הוא על חשבון מדינת ישראל.

רענן כהן: ולכן אנחנו חייבים לתקן את החוק, ואני מקווה שתעזרו לנו בוועדה כדי להביא לתיקון ולשינוי, כדי שכולנו נגן על החיילים המשוחררים, כמו שהם מגינים עלינו.

רענן כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: אנחנו ניגשים לדיון.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אתה מציע פחות מהממשלה?

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פרוש.

נחום לנגנטל: לא, לא.

מאיר פרוש: – – – ואתה מציע 540.

מאיר פרוש: כך כתוב.

רענן כהן: אין ויכוח לגבי המספרים האלה בין הממשלה לביני.

רענן כהן: הבסיס לכל חייל הוא 544 שקל בחודש, תומך לחימה, כי את זה הוא מקבל היום.

רענן כהן: אנחנו לא רוצים לפגוע בחיילים שמקבלים היום מה שהם מקבלים.

רענן כהן: היום חייל מקבל, בלי החוק, 544 שקל.

רענן כהן: אמרנו שבחייל העורפי אנחנו לא נוגעים.

רענן כהן: אנחנו עומדים להעלות, מה שנקרא תומך לחימה ב-25%, ולוחם ב-50%.

רענן כהן: זה בעצם הבסיס של כל החוק הזה.

נחום לנגנטל: תודה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת אברהם רביץ, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, חברי הכנסת, אני בוודאי תומך בהצעתו של חבר הכנסת רענן כהן, וכשהוא אומר לי להצביע בעד, אני באמת לא יודע מה לעשות.

מאיר פרוש: איך אני יכול להצביע בעד הצעת הממשלה שהציג אותה פה סגן השר אפרים סנה, שגם אתה העדת עליו שהוא חלילה לא מתכוון לרע, אלא אתה תוקף את האוצר?

מאיר פרוש: זה תרתי דסתרי.

מאיר פרוש: זאת אומרת, יש פה מספרים אחרים.

מאיר פרוש: אתה מבקש משהו אחר וסגן השר מבקש משהו אחר.

מאיר פרוש: חבר הכנסת ריבלין, הרי לא מזמן דנתם בוועדת הכנסת מה קורה בשתי הצעות סיכום שנוגדות זו את זו.

מאיר פרוש: חבר הכנסת זאבי עמד על כך, שיצביעו על כל הצעה בנפרד, ומה שמתקבל – מתקבל.

מאיר פרוש: איך נצביע היום בעד הצעתו של חבר הכנסת רענן כהן כאשר הוא מציע משהו אחר, סכומים אחרים, ובאותו זמן, אולי דקה לפני זה, נצביע בעבור ההצעה השנייה, כאשר ימזגו אותן אחר כך בוועדה?

ראובן ריבלין: איך אמר הרבי לאשה?

ראובן ריבלין: גם את צודקת.

ראובן ריבלין: גם אתה צודק.

מאיר פרוש: אם לגבי הצעות סיכום, שאולי הן רק דקלרציה, אתה שואל שאלה, מה אנחנו נעשה הערב כאן בהצעות החוק האלה?

אפרים סנה: בדברי הסיכום אני אסביר את ההבדלים.

מאיר פרוש: אני מכיר את ההבדלים ואני רואה אותם שחור על גבי לבן.

מאיר פרוש: אבל לא יכול להיות שנצביע בעד שתי הצעות החוק.

מאיר פרוש: חבר הכנסת רענן כהן, יש לי שאלה: בשביל מה אתה נאבק?

מאיר פרוש: אני בטוח, שבעוד כמה חודשים, כאשר נגיע לדיון על הצעת תקציב המדינה, ייקחו את הצעת החוק שאתה מגיש היום ובחוק ההסדרים יגנזו לך אותה.

מאיר פרוש: כי אם האוצר נוהג בך כך, אתה תהיה חייב להצביע בעד הצעת התקציב.

מאיר פרוש: לא תהיה לך כל ברירה.

מאיר פרוש: אני מבטיח לך שאתה תהיה חייב להצביע בעד הצעת התקציב, והאוצר ייקח את החוק הזה ויכניס אותו בחוק ההסדרים, כמו שהוא עשה בחוק הדיור הציבורי.

רענן כהן: הוא ניסה ולא הצליח.

מאיר פרוש: מה הוא עשה לרן כהן, שהיה שר בשעתו, בעניין הדיור הממשלתי?

מאיר פרוש: הוא הכניס את אותו לחוק ההסדרים.

מאיר פרוש: האוצר ינהג בעניין הזה, חבר הכנסת רענן כהן, כמו שהוא נוהג בנושא שביתת הרופאים, שחבר הכנסת מקסים לוי לא מפסיק וכל שבוע הוא מעלה אותו.

מאיר פרוש: 118 יום, והרופאים עדיין שובתים.

מאיר פרוש: ומה עם פיקוח נפש?

מאיר פרוש: הממשלה לא מוטרדת מהנושא הזה?

מאיר פרוש: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

נחום לנגנטל: אם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קצת מתפלא על חברי חבר הכנסת מאיר פרוש.

אופיר פינס-פז: הרי בסך הכול באה הממשלה היום ובא חבר כנסת מטעם הקואליציה, אדם בכיר מאוד במפלגת העבודה וישראל אחת, והציעו הצעת חוק שהיא על דעת הממשלה.

ראובן ריבלין: שמעת את רענן כהן?

מאיר פרוש: בדרך כלל הוא שומע אותו, הפעם לא.

אופיר פינס-פז: אני לא שמעתי אותו, אבל אני יודע מה הוא אמר.

אופיר פינס-פז: איך זה?

אופיר פינס-פז: תאמינו לי שאני מצוי בפרטים.

אופיר פינס-פז: יש ויכוח, יש ניואנסים ויש הבדלים בין שתי הצעות החוק, אבל ההבדלים האלה יגושרו.

רענן כהן: בחוק אין הבדלים.

נחום לנגנטל: אין הבדלים בחוק.

נחום לנגנטל: אני אסכם את דבריו של חבר הכנסת רענן כהן במשפט אחד.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רענן כהן אמר פה מעל הדוכן, שהוויכוח כרגע פה הוא עם אגף התקציבים באוצר, שאינו מתקצב את תוספת ארבעת החודשים.

נחום לנגנטל: זה מה שאמר חבר הכנסת רענן כהן.

ראובן ריבלין: אם יורשה לי, אני מוכרח לעדכן אותו קצת יותר.

ראובן ריבלין: הוא אמר כך: נכון שהממשלה תומכת בחוק שלי, אבל אני קורא לכם, חברי הכנסת, לא לתמוך בחוק של הממשלה.

ראובן ריבלין: כך אמר רענן כהן.

נחום לנגנטל: הוא לא אמר את זה בדיוק.

נחום לנגנטל: זו כבר אינטרפרטציה של חבר הכנסת ריבלין.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פינס, האם במסגרת הזמן שלך אתה מרגיש שאתה מוכן לשאת עכשיו את דבריך?

אופיר פינס-פז: אני מוכן לשאת את דברי בכל עת, אדוני היושב-ראש.

נחום לנגנטל: בבקשה, קדימה.

אופיר פינס-פז: תראו, חברי, הצעות החוק האלה הן הצעות חוק לא זהות, אבל הן תתחברנה להצעת חוק טובה אחת שתשרת את ציבור החיילים ותעשה פעם אחת סדר, לפי דעתי בעניין שהוא מאוד מאוד מכריע.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהגיע הזמן לעשות הבדל בין חיילים קרביים לבין חיילים שאינם קרביים.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה צודק וזה נכון.

אופיר פינס-פז: אפשר להגיד: אפשר לעשות צדק בצורה כזאת או בצורה אחרת, יש הבדלים, יש ניואנסים, אבל העיקרון הוא אותו עיקרון בשתי ההצעות, וזה מה שקובע.

אופיר פינס-פז: לגבי החיילים שמשרתים 36 חודשים ומקבלים בעבור 32 חודשים – זו שערורייה.

אופיר פינס-פז: אנחנו ניסינו לשנות את זה כשהיינו באופוזיציה – תשמע טוב, חבר הכנסת ריבלין, ניסינו לשנות את זה, רענן כהן וחברים נוספים, כשהיינו באופוזיציה.

אופיר פינס-פז: לצערי, הדבר לא עלה בידינו בגלל התנגדותכם.

אופיר פינס-פז: אבל עכשיו, אני בטוח, ואני גם שוחחתי בעניין הזה עם ראש הממשלה ושר הביטחון, וגם סגן שר הביטחון נמצא פה ואומר את הדברים, אנחנו נשנה את זה.

אופיר פינס-פז: או שהשירות יקוצר ל-32 חודשים, ואם הוא יישאר על כנו, 36 חודשים, החיילים יקבלו על-פי 36 חודשים ולא על-פי 32 חודשים.

תמר גוז'נסקי: בשם החיילים והאמהות שלהם – 32 חודשים.

אופיר פינס-פז: את צודקת.

אופיר פינס-פז: אני אתך.

אופיר פינס-פז: עכשיו, אפשר להתנגח, אפשר לעקוץ, אפשר לעלוב, אבל בשורה התחתונה: אתם לא עשיתם את זה, ואנחנו מתכוונים לעשות את זה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה, חבר הכנסת פינס.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן השר הממונה על משרד הביטחון, קודם כול, אני מוכרח לברך את חבר הכנסת רענן כהן על עקשנותו.

ראובן ריבלין: אני חושב, שכנסת ישראל כולה צריכה לעמוד לצדם של אותם 10% מבין חיילינו העומדים בקו החזית הראשון ולתת להם את מלוא ההערכה; לא שאין לנו מלוא ההערכה לכל חיילי צה"ל המשרתים בהתאם לסיווג שסווגו ובהתאם לזימון שזומנו ובהתאם להצבה שהוצבו, בהחלט לא לקפח אותם, אבל לתת העדפה ברורה לאותם לוחמים אשר באים אחת לשלושה שבועות הביתה ואשר עושים לילות כימים על משמר העם והמולדת.

ראובן ריבלין: אני מברך את חבר הכנסת רענן כהן על נחישותו ועמידתו.

ראובן ריבלין: אני מודה גם בפני יושב-ראש הקואליציה, שקשה היתה עלינו ידו של האוצר בעניין זה, ואנחנו לא יכולנו לו באותה עת, כאשר באמת נושא התקציב היה דבר שאי-אפשר בכלל להתמודד אתו.

ראובן ריבלין: היום, כאשר מיליארדים מוצאים פה בכנסת ואין פוצה פה ומצפצף ואיש לא נותן דין-וחשבון, ודאי שהנושא של העדפת חיילי צה"ל הוא מחויב המציאות.

ראובן ריבלין: אני מברך אתכם, ואני בטוח שאתם תכניעו את אנשי האוצר בעניין זה, כי אנחנו נתמוך.

ראובן ריבלין: אנחנו נתמוך יחד עם אותם חברים שיבואו ויאמרו: אנחנו עומדים על כך שהאוצר יתקפל בעניין זה וימצא את הסידורים אצלו ובמעונו, אבל החוק הזה יקוים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פרוש, מה שאמרת הוא דבר נכון.

ראובן ריבלין: יש פה שתי ורסיות להצעת חוק אחת שתכליתה אותה תכלית, אבל מובן שהשינוי, כאשר אנחנו באים ומבקשים לבצע, מחייב הצבעה אחת כאשר אנחנו מצביעים על דבר דקלרטיבי, קל וחומר בעניין אופרטיבי.

ראובן ריבלין: בשעה שאנחנו נמצאים בשלב של דיון בקריאה ראשונה על מנת להעביר להכנה לקריאה שנייה ושלישית, יוצבו בפני אנשי הוועדה שתי הגרסאות – גרסה א' וגרסה ב', גרסת כהן וגרסת הממשלה, או יימצא פתרון משותף.

ראובן ריבלין: במקומות שבהם אין בכלל קשר בין האחד לשני, יצביעו על כל חוק בנפרד.

ראובן ריבלין: אבל אם תהיה איזו גרסה שנוגדת את הגרסה האחרת, מובן שהוועדה תצטרך והכנסת תצטרך – – –

מאיר פרוש: מה אני אצביע היום לגבי תומך לחימה?

ראובן ריבלין: אין שום בעיה להעביר את שני הנושאים לדיון בוועדה.

ראובן ריבלין: אני אומר לך את זה באחריות רבה.

ראובן ריבלין: פעמים רבות, חבר הכנסת פרופסור אמנון רובינשטיין בא ואומר: יש שתי גרסאות.

ראובן ריבלין: למשל, בחוק רמת-הגולן, העברנו חוק של הממשלה וחוק הנקרא חוק סילבן שלום.

ראובן ריבלין: בחוק זה יש שתי גרסאות: אחת דורשת רוב מיוחד ואחת דורשת רוב רגיל.

אמנון רובינשטיין: חוק משאל עם.

ראובן ריבלין: חוק משאל עם על רמת-הגולן.

ראובן ריבלין: לכן אני בא ואומר שהדברים האלה ברורים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, אתה צריך להיות סמוך ובטוח, לגבי חייל שנהרג, חלילה, אנחנו יודעים שהמחלקה היא מחלקה אחרת שמטפלת.

ראובן ריבלין: חייל שנפטר, כל מה ששייך לו, שייך ליורשיו.

ראובן ריבלין: אין שום אפשרות אחרת.

ראובן ריבלין: הירושה נופלת עם מות המוריש.

ראובן ריבלין: העניין הוא רק שצריך לבוא ולקבוע בחוק שזה שייך לו – זה הכול.

רענן כהן: זה מסודר בחוק.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת בנימין אלון – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר שטרית – אינו נוכח; חבר הכנסת סאלח טריף – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם הירשזון – אינו נוכח; חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אליהו בן-מנחם – אינו נוכח; חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – אינו נוכח; חבר הכנסת ויצמן שירי – אינו נוכח; חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת; חבר הכנסת מקסים לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף פריצקי – אינו נוכח; חבר הכנסת האשם מחאמיד – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

נחום לנגנטל: אחריה – חבר הכנסת תאופיק חטיב.

נחום לנגנטל: רבותי, אני מודיע שנעלתי את הרשימה.

ראובן ריבלין: ואם הוא לא יהיה?

נחום לנגנטל: חברת הכנסת ענת מאור, ואם היא לא תהיה נוכחת – חבר הכנסת נחום לנגנטל.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה להדגיש את הצורך של הכנסת הזאת והמחויבות שלה לקצר את השירות הצבאי.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת רענן כהן נשבע אמונים למחויבות הזאת.

תמר גוז'נסקי: הממשלה טענה בהארכת החוק הקודם (הוראת שעה), כי הנושא הזה הוא על סדר-היום.

תמר גוז'נסקי: בינתיים, נכון לרגע זה, איש מאתנו עוד לא ראה שום הצעת חוק ממשלתית שעוסקת בקיצור השירות הצבאי.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר שקודם כול אנחנו מדברים על נושא זה.

תמר גוז'נסקי: הדבר השני שאני רוצה להדגיש – – –

רענן כהן: יש הצעות חוק.

תמר גוז'נסקי: אלה הצעות חוק פרטיות.

תמר גוז'נסקי: בסדר.

תמר גוז'נסקי: אבל אני מדברת על הממשלה.

תמר גוז'נסקי: הדבר השני שאני רוצה להדגיש בקשר להצעות שהונחו לפנינו, ממה שהספקתי לעיין בהן, הוא, שברור דבר אחד: מישהו פה עשה חשבון כמה יש בשירות הלוחם וכיוצא בזה.

תמר גוז'נסקי: כשהוא הכפיל וחילק, וחילק והכפיל, בסופו של דבר יצא שהוא כנראה חוסך כסף ולא מוסיף כסף.

תמר גוז'נסקי: לכן, מאחר שהחשבון לא מונח בפנינו, אני רק משערת.

תמר גוז'נסקי: בין היתר, אני רוצה להעיר, שלפי הניסיון שלי – – –

רענן כהן: התוספת היא 40 מיליון שקל.

תמר גוז'נסקי: עדיין לא ראיתי את החשבון הזה ואני לא יודעת.

תמר גוז'נסקי: אבל אין ספק שהשינוי הזה יגדיל את הפער בין חיילים לחיילות.

תמר גוז'נסקי: גם עכשיו הפער קיים בגלל משך השירות.

תמר גוז'נסקי: עכשיו הוא יגדיל את הפער עוד יותר, כי רוב רובן של החיילות לא נמצאות בדרגות האלה, אלא בדרג הנמוך ביותר.

תמר גוז'נסקי: לכן, באופן טבעי, חיילת שתצא מהשירות הצבאי – ולא היא קובעת איפה היא תשרת, כידוע – תצא פגועה.

תמר גוז'נסקי: לכן, ללא ספק מדובר בזה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה גם למחות על התוספת שיש רק בחוק הממשלתי.

תמר גוז'נסקי: כתוב: אחרי סעיף 19 – מדובר פה בכך שהממשלה תוכל לעקל או לקחת או לשלול את הזכויות בגלל עבירות כאלה או אחרות.

רענן כהן: התנגדנו לכך בוועדה, ואנחנו לא ניתן להם לעשות זאת.

תמר גוז'נסקי: נאמר שם שיהיה אפשר להורות על עיכוב במתן ההטבות וכו'.

תמר גוז'נסקי: בקיצור, הכסף הוא רק על תנאי, אם הוא יתנהג יפה או לא יתנהג יפה וכו'.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שזה סעיף שערורייתי, שאין לו מקום בחקיקה.

תמר גוז'נסקי: זו סיבה מספקת כדי שלא אתמוך בהצעת החוק הממשלתית.

תמר גוז'נסקי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחום לנגנטל.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

ראובן ריבלין: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אם הוא לא יהיה – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

ראובן ריבלין: אם היא לא תהיה – חבר הכנסת דני נוה או חברת הכנסת נעמי חזן.

ראובן ריבלין: אם הם לא יהיו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

ראובן ריבלין: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני מברך מאוד את חבר הכנסת רענן כהן וגם את סגן השר על ההצעות האלה.

נחום לנגנטל: אדוני סגן השר, אני באמת חושב שצריך להגיע לאיזו הבנה בסוגיה הזאת.

נחום לנגנטל: אם יש ארבעה חודשים, או קיצור השירות, או תשלום – אני מניח שתביאו הצעה שהיא מוסכמת ונכונה.

נחום לנגנטל: אני גם רוצה לשבח אתכם מאוד על הזנב בהצעה הזאת, לגבי חיילים שנפטרו או נהרגו בתאונות דרכים.

נחום לנגנטל: אלה מקרים מזעזעים שנתקלתי בהם.

נחום לנגנטל: הוריהם לא יכולים לקבל את הכסף הזה.

נחום לנגנטל: אי-אפשר להנציח.

נחום לנגנטל: הדברים פשוט מזעזעים.

נחום לנגנטל: אני ממש מודה לכם על כך שתיקנתם את הדבר הזה.

נחום לנגנטל: אולי אפילו תבדקו את האפשרות לעשות זאת רטרואקטיבית, שנה, שנתיים אחרונית לגבי אותם מקרים בודדים, טרגיים ביותר, אותן משפחות שהתמוטטו, והכסף הזה אולי היה יכול לעזור להן.

נחום לנגנטל: חבל שבעניין הזה אנחנו לא יכולים לעזור.

נחום לנגנטל: אדוני סגן השר, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת על מנת לומר לך, שחבר הכנסת רענן כהן יצטרך לקחת נושא חדש לגמרי ולהתחיל לעבוד פה על שרשרת חוקים, או שאני אצטרך לקחת זאת על עצמי, וזאת בעקבות ועדת-טל.

נחום לנגנטל: אדוני סגן השר, כבר הנחתם על שולחן הכנסת את הצעת דוח ועדת-טל.

נחום לנגנטל: אני אומר לך שאני בוש ונכלם.

נחום לנגנטל: יש דברים פשוט מזעזעים בשכל המין האנושי.

נחום לנגנטל: במסגרת הזמן שיש לי אומר דבר קצר.

נחום לנגנטל: אתם עומדים לבוא ולומר דבר כזה, שאם אדם קבע ש"תורתו אומנותו", והוא רוצה ללמוד תורה – הוא יכול לעשות זאת במסגרת ישיבה.

נחום לנגנטל: שני אנשים יגמרו ישיבה תיכונית או תיכון דתי.

נחום לנגנטל: אחד ילך במסגרת של ועדת-טל ויחליט ש"תורתו אומנותו", ואחד יבחר ללכת, למשל, לישיבת הסדר, לשלב שירות צבאי עם לימוד בישיבה.

נחום לנגנטל: בגיל 23 זה שבחר במסלול של ועדת-טל ילך לאוניברסיטה.

נחום לנגנטל: הוא יכול בשנת ההסתגלות ללמוד באוניברסיטה.

נחום לנגנטל: במשך חצי השנה הנוספת, שבה הוא יצטרך להיות אחר כך במסגרת הפתרון לקהילה, הוא יוכל להמשיך ללמוד באוניברסיטה.

נחום לנגנטל: כך גם לפי הצעתכם.

נחום לנגנטל: אבל תלמיד ישיבת הסדר, שיבחר להיות קצין בצבא, ישתחרר בגיל 24, והוא יוכל ללכת ללמוד באוניברסיטה בגיל 24.

נחום לנגנטל: במו ידיכם אתם גורמים פה לאפליה בין אנשים שילכו ללמוד בישיבות הסדר ולקצונה לבין האחרים.

נחום לנגנטל: אלה שהלכו ללמוד בישיבות הסדר ויצאו לקצונה יצאו לאזרחות אחרי שחבריהם, שלמדו אתם ביחד בתיכון, למדו באוניברסיטה.

נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש פה אפליות נוראות כתוצאה מהצעת החוק שאתם שותפים לה.

נחום לנגנטל: אני אומר לכם, שאינני חושב שצריך לשלוח בכוח לצבא את מי שהולך בדרך של "תורתו אומנותו".

נחום לנגנטל: אני לא מדבר על הדבר הזה.

נחום לנגנטל: אבל ליצור עכשיו אפליה מחודשת, כלפי אנשים שרוצים ללמוד תורה ולשרת בצבא?

נחום לנגנטל: פתאום הם הופכים להיות נחותים.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רענן כהן יצטרך עכשיו, במסגרת של מערכות חוקים, להתחיל לתת יתרונות לאותם אנשים שמשרתים בצבא.

נחום לנגנטל: לכן, לפני שאתם עושים את העוול הזה תחשבו טוב-טוב.

נחום לנגנטל: אני מבין שאתם רוצים להיטיב עם קבוצה מסוימת, ויש לי מחלוקת אתכם על כך.

נחום לנגנטל: אבל בעוד אתם מיטיבים עם מישהו, אתם עומדים לגרוע ממצבם של מי שמחרפים את נפשם.

נחום לנגנטל: בעניין הזה אני קורא לך: תעשו שיקול דעת, פסק זמן, איזשהו time out, לפני שאתם מביאים עלינו התמוטטות נוספת במחויבות לחברה הציונית הישראלית.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת לנגנטל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רשות הדיבור לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חברי הכנסת טלב אלסאנע, חוסניה ג'בארה, דני נוה ונעמי חזן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך על שני התיקונים, מס' 4 ומס' 5, להצעת חוק קליטת חיילים משוחררים, שנועדו להתאים את המציאות גם בתחום החינוך וגם בתחום השירות הסדיר, כדי שתהיינה בפני חיילים משוחררים אפשרויות רחבות יותר ואמיתיות יותר למצות את המענקים שעומדים לרשותם.

זבולון אורלב: כל חייל יוכל לבחור ללמוד באופן ההולם יותר את היכולות שלו, כדי לרכוש מקצוע ולהרחיב את ההשכלה שלו.

זבולון אורלב: אני רוצה להעיר שתי הערות.

זבולון אורלב: הערה אחת – אני רואה שחסרים בהגדרות מוסדות חינוך תורניים.

זבולון אורלב: בצד זה שחשוב מאוד לרכוש השכלה מקצועית והשכלה אקדמית, חלק מההשכלה במדינה יהודית ודמוקרטית ניתן גם במכוני מחקר תורניים, שבהם אנשים לומדים להיות רבנים, לומדים להיות דיינים, לומדים את יתר מקצועות הקודש.

זבולון אורלב: לכן חשוב מאוד, לקראת הקריאה השנייה והשלישית, להתייחס לכך.

זבולון אורלב: אדוני סגן השר, שיודע שאני מכבד אותו באופן אישי, אני מבקש לדון על כך, שבמסגרת אותם מוסדות תהיה אפשרות למי שרוצה ללמוד גם במוסדות תורניים לעשות כן, וודאי שמדובר במקצועות שהמדינה מכירה בהם.

זבולון אורלב: זאת כדי שגם הם יוכלו ללמוד.

זבולון אורלב: למה ייגרע חלקם?

זבולון אורלב: הדבר השני שחשוב מאוד לומר נוגע להשוואה של בנות השירות הלאומי למשרתות בצה"ל.

זבולון אורלב: כל הזמן הקפדנו, שכל ההטבות החלות על חיילים משוחררים יחולו גם על המתנדבות הנפלאות שעושות שירות לאומי בתפקידים המגוונים.

זבולון אורלב: אדוני סגן השר, אני מבקש, שבמסגרת התיקון של החוק הזה יובהר, שכל ההטבות וכל האפשרויות האלה, כמו שהן חלות על החיילים המשוחררים יחולו גם על הבנות המשרתות בשירות הלאומי ועל המוסדות המתאימים ללימוד שלהן.

זבולון אורלב: אנחנו כמובן נתמוך בחוק.

זבולון אורלב: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – אינו נוכח.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

מאיר פרוש: היושב-ראש יכול לחזור על דבריו?

נחום לנגנטל: אין לי שום בעיה.

נחום לנגנטל: אם אתה יכול לגמור עם סגן יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין, שייתן לי עוד הפעם רשות דיבור, אני מוכן.

נחום לנגנטל: אחרי חבר הכנסת רחבעם זאבי – יסיים את הדיון חבר הכנסת נסים זאב.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, כמה הערות: א.

רחבעם זאבי: החוק הזה הוא חוק צודק, חוק שאיחרנו להגיע אתו לכנסת, חבל שלא עשינו זאת לפני שנים אחדות.

רחבעם זאבי: מכל מקום, תודה והערכה למציע, חבר הכנסת רענן כהן.

רחבעם זאבי: ב.

רחבעם זאבי: סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו תצביע בעד החוק הזה בקריאה הזאת ובקריאות הבאות.

רחבעם זאבי: ג.

רחבעם זאבי: כואב לי שבדיון כל כך חשוב הכנסת נראית כל כך ריקה.

רחבעם זאבי: הרי אחת לארבע שנים כולנו הולכים אל כל העם ומסבירים כמה אנחנו טובים, פעילים, צודקים, לוחמים, למען מי?

רחבעם זאבי: למען החיילים שלוחמים למעננו.

רחבעם זאבי: וכשיש דיון כזה יושב-ראש הישיבה קורא: אינו נוכח, אינו נוכח וכן הלאה.

נחום לנגנטל: אני מקווה שאדוני לא כועס עלי.

רחבעם זאבי: לא, אני כועס על עמיתי חברי הכנסת, שאינם נוכחים בדיון כזה.

רחבעם זאבי: הם חושבים, שהעם לא רואה והעם לא שומע, שהחיילים שיצטרכו להצביע כשיבוא מועד הבחירות ישכחו את זה עד אז.

רחבעם זאבי: אני מקווה שהם לא ישכחו את זה, שיזכרו שחברי כנסת מעלו בשליחותם, מעלו באמון שנתנו בהם מצביעיהם, כי לדיון בחוק כל כך צודק הם לא באו.

רחבעם זאבי: ההערה הבאה מתייחסת לחשש שיש לי מהאוצר ומהתנהגותו על סמך דברים ששמענו מחבר הכנסת כהן.

רחבעם זאבי: אני מנחש שהתרחיש היה בערך כזה: חבר כנסת יזם, ועדת שרים לחקיקה, כמעט מחוסר ברירה אישרה, הממשלה אישרה, האוצר התנגד בכל השלבים, והכנסת תאשר כי זה לא פופולרי לא לאשר חוק כזה.

רחבעם זאבי: השאלה שאני שואל את עצמי ומפנה אותה גם לחברי: מה נעשה נגד מהלכים בלתי צפויים, או צפויים אבל לא ידועים, מצד האוצר, שלא רוצה להוסיף 75-70 מיליון שקל בתקציב השנתי למטרה כל כך צודקת, לתת את התגמול ההולם לחיילים שמסכנים את נפשם ונותנים את מיטב שנותיהם?

רחבעם זאבי: תודת האומה, פרט למחיאות כפיים ולצל"שים, היא בתגמול הכספי הקטן הזה, שהוא דל בהשוואה לצבאות אחרים.

רחבעם זאבי: זו הבעיה שנשארה אצלי בסימן שאלה.

רחבעם זאבי: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רענן כהן, אתה רוצה להשיב לכל הדוברים?

נחום לנגנטל: דקה.

נחום לנגנטל: אדוני סגן השר רוצה להשיב?

נחום לנגנטל: אתן לכם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, ידידי רענן כהן, שבצדק אמר גם בדיון הקודם, שהממשלה גזלה 550 מיליון שקל מחיילי צבא-הגנה לישראל.

נסים זאב: סוף-סוף העוול הזה יתוקן, וכולנו תומכים בזה.

נסים זאב: אני בטוח שהעוול הזה יתוקן כבר בקרוב, קיבלנו החלטה בוועדת החוץ והביטחון, ואני מאמין שבימים הקרובים הנושא הזה יקבל את הגיבוי המלא של כנסת ישראל, וכולנו תומכים בזה.

נסים זאב: הרעיון להפריד את החיילים הלוחמים ולתת התייחסות מיוחדת לחיילים הלוחמים, שנמצאים בשורה הראשונה של הלחימה, מול החייל הרגיל, הוא שינוי מוצדק.

נסים זאב: זה מעודד את הלוחמים האלה שמתייחסים אליהם באופן מיוחד ורציני.

נסים זאב: זה גם יגביר את המוטיבציה שלהם, לא בשל אותן פרוטות, חלילה, אלא כי הכנסת מתייחסת אליהם חיילים ומגבה אותם; זה לא עניין של תקציב אלא עניין של תמיכה מוסרית מצדה.

נסים זאב: אחת העוולות שהיו עד היום היא, שחייל נפגע בתאונת דרכים והמשפחה לא יכלה לקבל את הפיקדונות האלה.

נסים זאב: זה פשוט דבר מחריד, איך זה יכול לעלות על הדעת.

נסים זאב: הנושא של הירושה הוא דבר שבא מאליו וידוע בתורת ישראל מקדמת דנא, ואפילו לא היינו צריכים להעלות אותו.

נסים זאב: אני רוצה להוסיף עוד דבר.

נסים זאב: חייל ששירת שלוש שנים ואפילו יותר מחליט בתום השירות מאיזו סיבה ללכת לישיבה וללמוד תורה.

נסים זאב: מפריע לי, שכאשר הוא בא למשרד השיכון ומציג את עצמו כאדם ששירת בצה"ל, מפני שהיום נפשו חפצה ללמוד תורה, הקריטריון אומר שהוא לא ממצה את עצמו ואין לו אותה זכאות.

ראובן ריבלין: אבקש לצלצל.

נסים זאב: אותם חיילים ששירתו בצה"ל צריכים לקבל אותן הטבות וצריכים להיות באותם קריטריונים.

נסים זאב: משפט אחד לחבר הכנסת לנגנטל לגבי ועדת-טל.

נסים זאב: צריך לזכור, שהוועדה הזאת לא באה להפלות, חלילה וחס, את המשרתים בצבא במסגרת הסדר הישיבות שקיים עד היום, אלא באה לעגן את המצב ולאפשר לבני הישיבות להחליט בבוא העת לאן פניהם מועדות.

נחום לנגנטל: תודה רבה, אדוני.

נחום לנגנטל: אדוני סגן השר, אולי תרצה להגיד משהו אחרי חבר הכנסת רענן כהן.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

נעמי בלומנטל: חבר הכנסת רענן כהן, אם אפשר, תדבר על החיילות הקרביות.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שתהיינה יותר חיילות קרביות.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אין ספק שאותו דין חל על חייל ועל חיילת.

רענן כהן: במעמד מיוחד קבענו, שאין הבדל בין חייל לבין חיילת; נהפוך הוא, אני חושב שהחיילת משרתת שירות מכובד והיא ראויה לכל מה שהיא צריכה לקבל כי התשלום הוא לפי חודשי שירות.

רענן כהן: אני אומר כאן בצורה חד-משמעית ומבקש ממשרד הביטחון – חבל שחברי דוד טל, שעושה עבודה יוצאת מן הכלל, איננו כאן; הוא עומד בראש הוועדה ושותף לכל מה שאני אומר כאן, הוא גם מסייע בידי כדי להביא את החוק הזה.

רענן כהן: אני אומר כאן בצורה חד-משמעית, שלא משרד הביטחון ולא צה"ל השיגו את 40 מיליון השקל במאבק שלי עם האוצר, זה מאבק ממושך כדי להוסיף לחיילים הקרביים 40 מיליון שקל.

רענן כהן: אבל החוק הזה הוא ל-32 חודשים אף שכתוב 36 חודשים, כי הכסף הוא ל-32 חודשים ולא יותר.

רענן כהן: אם אנחנו רוצים להעלות את התקופה ל-36 חודשים, על האוצר להוסיף 75 מיליון שקל, וכל חברי הכנסת, בלי הבדל של סיעה, צריכים להביא את זה לוועדה, להעמיד את זה להצבעה, נצביע כאן והאוצר ישלם כי אין לו ברירה.

רענן כהן: הוא לא יכול ואין לו שום דרך לפגוע בחיילים המשוחררים.

רענן כהן: אני מציע לאוצר שיחפש דרך אחרת; זו דרך לא ישרה, לפגוע בקבוצה שאין לה הגנה.

רענן כהן: בכנסת הזאת הוא לא יכול לעשות הכול על גבם של החיילים המשוחררים.

רענן כהן: דבר שני, אנחנו באופן מיוחד – אתה העלית, אדוני היושב-ראש, הצעה ביחס לאנשים שנפגעו או שנהרגו בשנים קודמות, איך יהיה אפשר להעביר את הכספים למשפחות כירושה.

רענן כהן: חייבת להיות ירושה, זו הזכאות של החייל ושל יורשיו, ולכן אני בהחלט אבדוק את האמירה שלך – – –

נחום לנגנטל: גם רטרואקטיביות מיום החלת החוק.

רענן כהן: אני אבדוק ביחס לשנתיים, שלוש שנים, איך אנחנו יכולים לפתור את השאלה הזאת.

רענן כהן: ומשפט אחרון: אין הבדל בין הצעת הממשלה להצעה שלי בכל מה שקשור במסגרת החוק.

רענן כהן: אנחנו אומרים אותו דבר, אלה כמעט אותם סכומים, ולי אין ספק שאנחנו נגיע לאותם מספרים שאנחנו מדברים עליהם.

רענן כהן: הבעיה שלנו, האם זה 32 חודש או 36 חודשים.

רענן כהן: משרד הביטחון וצה"ל חייבים לתת לי את כל הגיבוי, משום שזה לא על חשבונם ולא על תקציבם.

רענן כהן: אתם חייבים להגן על חיילי צה"ל כמו שהם מגינים עלינו, ולא יכול להיות מצב, שמשרד הביטחון וצה"ל משתפים פעולה עם האוצר ולא דואגים לאותם חיילים – –

נחום לנגנטל: תודה.

רענן כהן: – – שהם בעצם צריכים לראות אותנו כמי שמגינים עליהם.

רענן כהן: תודה רבה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: אדוני סגן שר הביטחון, בבקשה.

רענן כהן: אני מבקש להודות לכל חברי הכנסת בכל הבית על הסיוע ועל העזרה שנתנו במשך השנים בכל מה שקשור למאבק למען חיילים משוחררים.

רענן כהן: לא היה כאן הבדל של סיעה, של מפלגה.

רענן כהן: חיילי צה"ל הם של כל עם ישראל, והכנסת כולה מאוחדת ושותפה בדאגתה לכל חיילי צה"ל.

רענן כהן: תודה רבה לכולם.

ראובן ריבלין: חיילי וחיילות צה"ל.

נחום לנגנטל: בייחוד אני מודה לך בשם חברת הכנסת נעמי בלומנטל, על זה שענית לה תשובה מפורטת על הנושא של החיילות.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני סגן השר.

אפרים סנה: חברת הכנסת בלומנטל – – –

ראובן ריבלין: לוחמי ולוחמות צה"ל.

נחום לנגנטל: לא, הוא ענה באופן מפורט מאוד, לבקשתה של חברת הכנסת בלומנטל; מאוד מדויק אפילו.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני סגן השר.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ובראשונה חברת הכנסת בלומנטל, תנוח דעתך, כל החוק הזה איננו מפלה – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת שריד, אני מבקש מאוד: יותר בשקט.

אפרים סנה: – – בין חייל לחיילת, וכידוע לך, בשנים האחרונות יש ממש התקדמות עצומה בתחום הזה, וחיילות רבות נכנסות למקצועות הלחימה או לתומכי הלחימה או להדרכת הלוחמה.

אפרים סנה: ואם בשבוע שעבר הצגנו בגאווה רבה – –

נחום לנגנטל: חברת הכנסת גלאון – – –

אפרים סנה: – – את טנק ה"מרכבה" בתערוכת נשק בפריס, אלה שהדגימו את הטנק היו מדריכות שריון לתפארת צבא-הגנה לישראל ומדינת ישראל ומי שמייצר את הטנק הזה.

נעמי בלומנטל: כן ירבו.

נחום לנגנטל: אדוני סגן השר, אני יכול רק להתפרץ ולהפריע לך, ואני מקווה שאתה תסלח לי: אני הייתי במחזור הראשון בג'וליס שהדריכו בו מדריכות.

אפרים סנה: נו, זה לא הזיק לך.

נעמי בלומנטל: בגלל זה אתה יושב שם.

נחום לנגנטל: והייתי תותחן בסדר גמור.

נחום לנגנטל: יצאתי בסדר גמור.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני.

אפרים סנה: לא נותר לי, אדוני היושב-ראש – – –

נעמי בלומנטל: היום ראינו את הבת שלך, ואנחנו מאחלים שגם היא – – –

נחום לנגנטל: הלוואי.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני סגן השר.

אפרים סנה: לא נותר לי אלא להעמיד דבר אחד על דיוקו.

אפרים סנה: מדובר פה בהצעות חוק כמעט חופפות.

אפרים סנה: אנחנו מבקשים שהבית יאשר את שתיהן.

אפרים סנה: המיזוג שלהן ייעשה בוועדה.

אפרים סנה: ואני חוזר ומדגיש, כי מה שחשוב לנו כמשרד הביטחון – ליצור הבדלה לטובת החיילים הקרביים, לפתוח מרחק לטובתם, לא לקפח מישהו אלא לחזק את מה שהם מקבלים.

אפרים סנה: וזה יעמוד קרוב לוודאי על סכום של 28,000 ש"ח.

אפרים סנה: וכידוע לכם, בגימטריה 28 זה מניין "כח", והשאר ברור.

אפרים סנה: תודה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה, ואנחנו נצביע בנפרד.

נחום לנגנטל: נכון, גברתי סגן המזכיר?

נחום לנגנטל: ההצבעה לא תהיה משולבת.

נחום לנגנטל: ההצבעה היא על כל חוק בנפרד, כי אני מבין שיש כאלה שרוצים להצביע על הצעת חוק אחת – – –

אפרים סנה: אם ככה אז – – – הצבעה אחידה.

נחום לנגנטל: הצבעה אחידה?

ראובן ריבלין: לא יכולה להיות מבחינת התקנון.

ראובן ריבלין: כל אחת בנפרד.

נחום לנגנטל: הצעות נפרדות, אדוני סגן השר.

קריאות: – – –

נחום לנגנטל: בסדר.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מציע למציעים – – –

נחום לנגנטל: לא, לא, בסדר, בסדר, הם הבינו את העניין.

נחום לנגנטל: אנחנו נצביע קודם כול על הצעת הממשלה, הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 4), התש"ס–2000 – קריאה ראשונה.

נחום לנגנטל: רבותי, אפשר להצביע.

נחום לנגנטל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 4), התש"ס–2000, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

נחום לנגנטל: רבותי, אני קובע, כי בעד הצביעו 23, נגד – 1, אין נמנעים, ואשר על כן הצעת החוק הזאת עברה בקריאה ראשונה.

נחום לנגנטל: אנחנו ניגשים להצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 5) (סיוע והטבה), התש"ס–2000, של חבר הכנסת רענן כהן, קריאה ראשונה, ואתם יכולים להצביע שוב.

נעמי בלומנטל: שיהיה קצת נחת לחבר הכנסת רענן כהן.

נעמי בלומנטל: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 5) (סיוע והטבה), התש"ס–2000, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גולדשמידט, אל תברך לפני שאתה רואה את התוצאה, תמיד.

נחום לנגנטל: עכשיו תברך אותו.

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, 25 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נחום לנגנטל: אשר על כן, גם הצעת חוק זו מתקבלת בקריאה ראשונה ועוברת לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

נחום לנגנטל: (הצעת חבר הכנסת א' רובינשטיין)

נחום לנגנטל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצעת חוק פרטית של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – קיצור השירות הסדיר), התש"ס–2000.

נחום לנגנטל: זו הצעת חוק פ/1158.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, בבקשה.

נחום לנגנטל: ישיב סגן שר הביטחון.

נחום לנגנטל: בבקשה, אדוני.

נחום לנגנטל: בבקשה, הנמקה מהמקום.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר תוקן חוק שירות ביטחון, בשנת התשנ"ה, ועניין תוספת של שישה חודשים הפך להיות חלק מהשירות הקבוע, היתה הבטחה של הממשלה לקיצור השירות הצבאי בשנת 2000, ואני רוצה לבקש מראש הממשלה ומסגן שר הביטחון שההבטחה הזאת תקוים.

אמנון רובינשטיין: בהתאם להבטחה שלי לראש הממשלה, הצעת החוק הזאת לא תובא לקריאה ראשונה בלי הסכמת ממשלה.

נחום לנגנטל: תודה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, רק מלה אחת.

אמנון רובינשטיין: צריך לצבוט את עצמנו כדי לזכור, שלפני מלחמת ששת הימים, כאשר היינו 2.5 מיליוני איש כאן, בגבולות מאוד שבירים ומאוד מסוכנים, משך השירות הצבאי היה שנתיים – – –

קריאות: – – –

אמנון רובינשטיין: שנתיים וחודשיים, נכון.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר שבכל זאת חל שיפור וקשה להבין את העניין הזה – – –

נחום לנגנטל: אחוז המשתמטים היה נמוך יותר.

אמנון רובינשטיין: בסך הכול גם האוכלוסייה גדלה.

אמנון רובינשטיין: אין שום סיבה שלא לקצר את השירות הצבאי.

אמנון רובינשטיין: אני מציע לקצר אותו בשני שלבים, וחבר הכנסת רענן כהן – בשלב אחד, בחצי שנה.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: סגן השר.

רענן כהן: – – –

נחום לנגנטל: לא, לא, אלה חוקים נפרדים.

רענן כהן: – – –

נחום לנגנטל: אז אתה רוצה לנמק קודם?

רענן כהן: כן.

נחום לנגנטל: אדוני סגן השר, תמתין, בבקשה.

נחום לנגנטל: (הצעת חבר הכנסת רע' כהן)

נחום לנגנטל: חבר הכנסת רענן כהן – הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – קיצור תקופת השירות), התשנ"ט–1999, הצעת חוק פ/299.

נחום לנגנטל: בבקשה.

רענן כהן: שהחיינו והגיענו לזמן הזה שאנחנו כבר מדברים על קיצור השירות הסדיר.

רענן כהן: אני קובע שהצעת החוק שלי מונחת זו השנה התשיעית.

רענן כהן: זה לא פשוט.

רענן כהן: יש מחזורים גדולים, יש עודף כוח-אדם בצבא, אין צורך בגיוס יותר מאשר לשנתיים, ואנחנו צריכים ללכת לתהליך שקורה.

רענן כהן: כל הדיונים מתקיימים אצלי בוועדת המשנה לכוח-אדם בצה"ל, ואני מקווה שבתוך מחצית השנה נוכל להגיע – – –

נחום לנגנטל: חבר הכנסת גולדשמידט, אל תעשה לי מה שאני עושה לך.

רענן כהן: – – – נוכל להגיע לסיכום על קיצור השירות הצבאי.

רענן כהן: אני מקווה שכבר בשבוע הבא ראש אכ"א יהיה אצלי בוועדה, נתחיל את הדיונים ונגיע לקיצור השירות הסדיר – – –

נחום לנגנטל: תודה.

רענן כהן: – – – של פרופסור אמנון רובינשטיין ושלי, וביחד – –

נחום לנגנטל: תודה רבה.

רענן כהן: – – עם צה"ל נוכל אולי לתת את אחד הפרסים החשובים ביותר לילדי ישראל, לחיילי צה"ל: פחות שירות, בריאות טובה יותר ושלום רב יותר.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

נחום לנגנטל: אדוני סגן השר, בבקשה.

ראובן ריבלין: – – –

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במטה הכללי של צה"ל נעשתה עבודת מטה שהכינה אופציה לקיצור השירות הצבאי לבנים.

אפרים סנה: העיכוב ביישום נובע מכך שאנחנו נמצאים בשנה של הכרעות כבדות על העתיד של הסביבה שמולה אנחנו עומדים, והעיכוב הוא עיכוב מדיני-ביטחוני ולא משפטי-טכני.

אפרים סנה: לכן בישיבת ועדת החוץ והביטחון לפני כעשרה ימים הגענו לסיכום הבא: לאחר שהוועדה תשמע את נימוקיו המפורטים של הרמטכ"ל, עד גמר כנס הקיץ של הכנסת ובתוך שישה חודשים יועלה העניין להצבעה, כאשר מה שיקבע הוא המציאות שתיווצר סביבנו בתקופה הזאת.

נחום לנגנטל: תודה רבה.

אפרים סנה: לכן, הממשלה לא מתנגדת להצעות העקרוניות האלה בכפוף למה שהצהיר פה פרופסור רובינשטיין.

נחום לנגנטל: אנו ניגשים לשמיעת חברים שמבקשים להתנגד להצעת החוק.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פרוש יכול להתנגד להצעת החוק.

נחום לנגנטל: בבקשה.

נחום לנגנטל: חבר הכנסת פרוש יסביר למה הוא מתנגד לקיצור השירות הצבאי.

יוסי שריד: יש לך מה להגיד בעניין הזה?

תמר גוז'נסקי: הוא מתנגד שבני הישיבות ישרתו בצה"ל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתפלא על חבר הכנסת שריד, שהוא כפרלמנטר ותיק שואל אותי שאלה כזאת, מדוע אני בא לבמה לנצל את זכות הדיבור.

מאיר פרוש: כאשר הממשלה מסכימה, יש לי זכות לומר משהו.

יוסי שריד: בעניין הזה?

מאיר פרוש: בעניין הזה.

מאיר פרוש: לא הייתי פותח בדיון הציבורי – – –

רן כהן: חשבתי שאתה רוצה שיתחילו מחצי שנה ויעלו לשנתיים וחצי.

מאיר פרוש: לא הייתי פותח בדיון הציבורי סביב הצעת ועדת-טל בשאלת ההסדר לבני הישיבות, אלה שלומדים ו"תורתם אומנותם", אילולא ניצל חבר הכנסת לנגנטל את זכות הדיבור בהצעת החוק הקודמת של רענן כהן ופתח במתקפה משלו על ההסדר שוועדת-טל הציעה.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לחבר הכנסת לנגנטל: אתה לא מרוצה ממה שוועדת-טל מציעה – גם אנחנו לא מרוצים ממה שוועדת-טל מציעה.

מאיר פרוש: שם מציעים בדיקה כל תקופת זמן, מה קורה לגבי אותן הצעות שוועדת-טל מציעה לאותם בני ישיבות שלומדים.

נחום לנגנטל: למה שאתם תופלו לטובה?

נחום לנגנטל: תסביר לי.

מאיר פרוש: גם אני עומד מעל דוכן זה ואשאל עוד מעט את השאלה הזאת.

נחום לנגנטל: למה שאתם בגיל 23 תלכו ללמוד באוניברסיטה ואנחנו לא?

מאיר פרוש: כאשר אתה אומר שאתה לא מרוצה – גם אנחנו לא מרוצים.

נחום לנגנטל: למה אתה מפלה לרעה לוחמים?

מאיר פרוש: לפני שתי דקות שמענו כאן

מאיר פרוש: את חבר הכנסת רענן כהן מציע את ההצעה שלו, שהממשלה מסכימה לה, שכבר תשע שנים הוא מעלה אותה, את ההצעה הזאת לקיצור השירות.

נחום לנגנטל: למה אתה מפלה לרעה לוחמים?

מאיר פרוש: אנחנו זוכרים את הדרישה הזאת באולם הזה לגייס בני ישיבות, כאשר חברי כנסת אומרים שצריך לקצר את השירות.

נחום לנגנטל: לא, אני לא אומר לגייס את בני הישיבות.

נחום לנגנטל: אני אומר, למה להפלות לוחמים, קצינים?

מאיר פרוש: אתה מוכן לשבת דקה ואני אסביר מדוע אנחנו לא מרוצים מוועדת-טל?

נחום לנגנטל: לא, תסביר למה להפלות לרעה.

מאיר פרוש: לנו אין פריווילגיה לבקש לאלה שלא לומדים.

מאיר פרוש: מי שלא לומד, אין לו זכות לבקש דיחוי.

מאיר פרוש: אלה שלא מאמינים בלימוד תורה, גם לא יעזור אם נממש את המלצות ועדת-טל.

נחום לנגנטל: בגיל 23 – – –

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, את מוכנה להגן עלי כדי שאני אוכל לדבר?

דליה רבין-פילוסוף: נראה לי שאתה מסתדר טוב.

נחום לנגנטל: תענה לי על זה, לא על מה שאתה לא מרוצה.

נחום לנגנטל: גם אני לא מרוצה.

מאיר פרוש: אנחנו מאמינים, שמי שלומד תורה, יש לו הזכות לבקש דיחוי.

מאיר פרוש: אין פריווילגיה ואין זכות למי שלא לומד לבקש משהו.

מאיר פרוש: שילך לשרת.

מאיר פרוש: אנחנו ביקשנו לשנות את ההסדר שהיה עד היום?

מאיר פרוש: אם יש למישהו בעיה עם זה שלא לומד, שמשטרה צבאית תטפל בו.

מאיר פרוש: מי שלקח את הפתק ועשה בו שימוש לרעה, שמשטרה צבאית תטפל בו, שישב במעצר.

מאיר פרוש: אם אנחנו מגינים, אנחנו מגינים רק על אלה שיושבים ולומדים.

מאיר פרוש: לא אנחנו ביקשנו לעשות שינויים ושנת הסתגלות.

מאיר פרוש: אנחנו מבקשים שמי שלומד יקבל את הדיחוי, ולא יבואו לפה ויגידו שהם עוד צריכים בדיקה כל חמש שנים, או בעוד שנה וחצי יעשו בדיקה, מה ההמלצות של ועדת-טל עשו לגבי בני ישיבות.

נחום לנגנטל: – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת לנגנטל, אבקש לא להפריע ואבקש לאפשר לדובר לסיים את דבריו.

מאיר פרוש: מי שיושב ולומד תורה ומי שמאמין בעניין הזה, הוא זה שאנחנו מבקשים בעבורו את הדיחוי.

מאיר פרוש: אם הוא לא לומד, אנחנו לא מבקשים בעבורו לא שנת הסתגלות ולא מבקשים שיעשו בדיקה.

מאיר פרוש: לא יעלה על הדעת, שתשע שנים חבר כנסת מבקש לקצר שירות בצה"ל, ופה מבקשים לפני שנה או שנה וחצי לקחת עוד בני ישיבות לצה"ל.

נחום לנגנטל: אני לא רוצה לקחת את בני הישיבות לצה"ל.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

רחמים מלול: יש דיון?

אופיר פינס-פז: מה עכשיו?

זבולון אורלב: מותר לי להימנע, אדוני יושב-ראש הקואליציה?

זבולון אורלב: ניגשתי לידידך רענן ואמרתי לו שאני עולה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני ביקשתי את רשות הדיבור אחרי ששוחחתי עם מציע החוק, חבר הכנסת רענן כהן.

זבולון אורלב: אין לי באמת שום עניין נגד קיצור השירות.

זבולון אורלב: הלוואי שנגיע לתקופה ביטחונית-מדינית שישרור השלום ולא נצטרך בכלל לגייס.

זבולון אורלב: אבל אני רוצה לומר שני דברים.

זבולון אורלב: ראשית – לחבר הכנסת מאיר פרוש:

זבולון אורלב: לנו לא רק שאין טענה כנגד שחרור בחורי ישיבות שלומדים, לא רק שאין לנו, אנחנו תומכים.

מאיר פרוש: רק את זה אנחנו מבקשים.

מאיר פרוש: אנחנו ביקשנו שנת הסתגלות?

זבולון אורלב: אני הפרעתי לאדוני?

זבולון אורלב: אנחנו תומכים בכך, שכל בן-תורה שנפשו חפצה לשבת בבית-המדרש מהבוקר עד הלילה ולהמית עצמו באוהלה של תורה, ישב וימית עצמו באוהלה של תורה.

זבולון אורלב: זה חשוב לעם ישראל.

זבולון אורלב: אנחנו רק מתנגדים להמלצה מסוימת בדוח ועדת-טל – לא לבחורי הישיבות – להמלצה שיוצרת אפליה לרעה כנגד בחורי ישיבות ההסדר, שממיתים עצמם באוהלה של תורה וממיתים עצמם באוהלים צבאיים.

זבולון אורלב: יוצא, שבגיל 23, מי ששירת בישיבת הסדר וצריך לעשות עוד מילואים ארוכים, אין לו הפריווילגיות שיש למי שהמית עצמו באוהלה של תורה – – –

מאיר פרוש: לא ביקשתי את זה.

זבולון אורלב: לא אמרתי שאתה ביקשת.

זבולון אורלב: יש לי טענה נגד ועדת-טל.

זבולון אורלב: חבר הכנסת פרוש, אין לי טענה נגדך.

זבולון אורלב: יש לי טענה נגד עם ישראל שהולך לאשר את הדבר הזה.

זבולון אורלב: איך יכול להיות, שהולכים להפלות לרעה בחורי ישיבה שהם גדולים בתורה והם חיילים קרביים, מול מי שגם ממית את עצמו באוהלה של תורה ולא משרת בצה"ל?

זבולון אורלב: איך יעלה כזה דבר על הדעת?

זבולון אורלב: זה דבר ראשון.

זבולון אורלב: אנחנו ניאבק את מאבקה של הציונות הדתית, שרואה חשיבות עצומה בלימוד תורה יחד עם שירות קרבי בצה"ל.

זבולון אורלב: הדבר השני שרציתי להעיר, שאני מבקש שיחד עם הדיונים על הקלה וקיצור השירות הסדיר, להעדיף את קיצור ימי המילואים.

זבולון אורלב: מוטב שבחור צעיר ישרת עוד חודש, עוד חודשיים, עוד שלושה, ולא יצטרך בחור נשוי שהשלים את לימודיו וכבר עובד או שהוא עצמאי, לסגור את העסק, לעזוב את משפחתו וללכת לשרת במילואים, בעיקר לצורך שירות תעסוקה.

יוסי שריד: או שהוא לומד.

זבולון אורלב: או שהוא לומד.

זבולון אורלב: אני מקבל את התיקון הנכון והנבון שהעיר שר החינוך לשעבר, ידידי.

זבולון אורלב: צריך לתת עדיפות לקיצור ימי מילואים על קיצור שירות סדיר.

זבולון אורלב: לא שמענו מהמציעים הנכבדים אם הדבר הזה הובא בחשבון.

זבולון אורלב: לכן עליתי לדוכן כדי להעיר את ההערה הזאת.

זבולון אורלב: הערה אחרונה: אני מרגיש שלאחרונה יש שחיקה בערכים ציוניים בסיסיים כמו עלייה, כמו ביטחון, כמו התיישבות.

זבולון אורלב: יש לי חשש גדול, שהדהירה הזאת לקיצור השירות, שהופכת להיות אידיאל, אם היא לא תהיה מלווה בהסברה נכונה, פירושו של דבר שככל שתשרת פחות בצבא וככל שתשתמט יותר מהצבא הרי זה משובח.

זבולון אורלב: לכן צריכים לעשות את הצעד הזה בזהירות רבה; לא לשפוך את התינוק יחד עם המים.

זבולון אורלב: יחד עם הקיצור יש להבהיר את חשיבות הגברת המוטיבציה לשרת בצה"ל, עם, כמובן, הערך של נשיאה שווה בעול השירות בצה"ל.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום.

ראובן ריבלין: הצבעה.

דליה רבין-פילוסוף: כבר היתה הצבעה, לא?

רענן כהן: לא.

דליה רבין-פילוסוף: איזו קריאה זו?

דליה רבין-פילוסוף: ראשונה?

רענן כהן: טרומית.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירות הביטחון (תיקון – קיצור השירות הסדיר), התש"ס–2000, של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין ושל חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: כל הצבעה בנפרד.

קריאה: כל הצעה צריכה להיות בנפרד.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות הביטחון (תיקון – קיצור השירות הסדיר), התש"ס–2000, לדיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק של חבר הכנסת רובינשטיין התקבלה בקריאה טרומית; 16 חברי כנסת תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר פרוש: אמרתי נגד, אז אני לא יכול – – –

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – קיצור תקופת השירות), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת רענן כהן, בקריאה טרומית – נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – קיצור תקופת השירות), התשנ"ט–1999, לדיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ברוב של 16 חברי כנסת תומכים, אין מתנגדים ונמנע אחד.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

רענן כהן: קיצור השירות הסדיר – לוועדת החוץ והביטחון.

רענן כהן: שתי הצעות החוק לוועדת החוץ והביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: שתי הצעות החוק עוברות לדיון להכנה לקריאה ראשונה לוועדת החוץ והביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות לכבוד השרה לאיכות הסביבה, השרה דליה איציק.

דליה רבין-פילוסוף: גברתי, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: שאילתא מס' 992, של חבר הכנסת דוד אזולאי, שאיננו נוכח – לפרוטוקול.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ד' אזולאי שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום י"ט באייר התש"ס (24 במאי 2000): רצוף בזה פרסום ב"כל הצפון" על אודות גברת נ"כ, אלמנתו של מר ב"כ ז"ל – שמותיהם המלאים מופיעים במקור – התובעת פיצויים ממפעל "איתנית" בנהרייה בטענה שמחלת הסרטן שממנה נפטר בעלה ז"ל היתה תוצאת 18 שנות עבודתו במפעל.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם נערכות בדיקות במפעלים שרבים מעובדיהם נפטרו מסרטן?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: אם כן – אילו מפעלים, ומה העלו הבדיקות?

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: הנבדק מפעל "איתנית" בנהרייה?

דליה איציק: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

דליה איציק: מפעל האזבסט "איתנית" הוקם בשנות ה-50 וייצר לוחות אזבסט, ששימשו, בין היתר, לבניית גגות, שבילים וכו'.

דליה איציק: במהלך פעילותו הטמין המפעל את פסולת האזבסט באדמה.

דליה איציק: אחד ממרבצי האזבסט התגלה בעקבות עבודות עפר שהתבצעו בנהרייה באתר המיועד להקמת "מדינת הילדים".

דליה איציק: לאור הנתונים הברורים, שלפיהם סיבי האזבסט, כאשר הם מתפזרים באוויר, עלולים לחדור למערכת הנשימה ולגרום למחלת הסרטן, סירב המשרד לאיכות הסביבה לאשר את הקמת "מדינת הילדים" באתר המזוהם.

דליה איציק: המשרד לאיכות הסביבה הוציא צו לפינוי המפגע, והוא מקיים פיקוח קפדני על ביצוע העבודות.

דליה איציק: בקרוב יצא מכרז, בעלות של 250,000 שקל, לעריכת סקר לאיתור כל מרבצי האזבסט באזור.

דליה איציק: בכל שאלה נוספת לגבי בדיקות לאיתור מחלות בקרב עובדי מפעלים יש לפנות למשרד העבודה ולמשרד הבריאות.

דליה איציק: מפעל "איתנית" סגר את שעריו לאחרונה, אך הוא אינו מייצר את האזבסט המסוכן כבר שנים מספר.

דליה רבין-פילוסוף: השרה תשיב על שאילתא מס' 1138, שלי, של חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף, בנושא: אתר שרפת פסולת.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת ד' רבין-פילוסוף שאלה את השרה לאיכות הסביבה ביום כ"ו באייר התש"ס (31 במאי 2000): זה כמה שבועות פועל אתר שרפת פסולת חדש ליד הכפר דיר-אל-חטאב באזור שכם, המשמש את הכפרים בסביבה.

דליה רבין-פילוסוף: אתר הפסולת נמצא מעל מעיינות טבעיים, המספקים מים לתושבי דיר-אל-חטאב.

דליה רבין-פילוסוף: מיקומו של אתר הפסולת יוצר מטרד אקולוגי שהולך ומחריף.

דליה רבין-פילוסוף: שרפת הפסולת יוצרת עשן רעיל ומצחין, שמגיע לכפרי האזור וכן ליישוב אלון-מורה.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: מה נעשה כדי להפסיק את המפגע?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: מי הם הגורמים הקשורים להחלטה למקם אתר שרפת פסולת כה קרוב לאזור מגורים?

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: מה היא עמדת משרדך בנדון?

דליה איציק: 3-1.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, סמוך לכפר דיר-אל-חטאב, הנמצא תחת אחריות הרשות הפלסטינית, פעל תקופה ארוכה אתר סילוק פסולת של עיריית שכם.

דליה איציק: העירייה הזאת ריכזה באתר את הפסולת הביתית מהעיר, העלתה אותה באש, ובכך חסכה לעצמה את עלות הטיפול בפסולת במחיר זיהום האוויר, במחיר של זיהום הקרקע ובמחיר של זיהום מי התהום.

דליה איציק: בלחץ התושבים, מינהלת התיאום בשכם והמשרד לאיכות הסביבה, הוסכם עם עיריית שכם על פינוי הפסולת העירונית לאתר הפסולת המאושר, "טובלן", בשטח המועצה המקומית בקעת-הירדן ועל סגירת האתר הפיראטי.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, חברתי חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף, את הרי בוודאי יודעת שאוויר איננו יודע גבולות ומים אינם יודעים גבולות.

דליה איציק: אנחנו נושמים אותו אוויר שנושמים הפלסטינים, ואם מזהמים לנו – אנחנו מזדהמים, ואם אנחנו מזהמים להם – הם מזדהמים.

דליה איציק: לכן, זיהום אוויר, מים וקרקע מצד אחד משפיע כמעט מיידית, כמו שהסברתי, גם על הצד השני.

דליה איציק: בזכות הקו הפתוח ושיתוף הפעולה מצד הרשות הפלסטינית בכל הדרגים, הצלחנו לסלק את המפגע הזה.

דליה איציק: אני מאמינה שנעשה כך בעתיד גם באתרים אחרים.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: אין לי שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: אנחנו מודים, בשם תושבי אלון-מורה, לחברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

דליה איציק: הם באמת סבלו.

דליה רבין-פילוסוף: שאילתא מס' 1152, של חבר הכנסת עסאם מח'ול, שאיננו נוכח – לפרוטוקול.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ע' מח'ול שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום ד' בסיוון התש"ס (7 ביוני 2000): זה כשנה זורמים מי ביוב גולמיים בנחל יצהר – ואדי שוויט – הגובל בכפר ג'דידה-מכר מכיוון צפון.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: מה היא הסיבה לזרימת מי הביוב האלה?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: מה הם הצעדים שננקטו כדי לעצור את המפגע הסביבתי ולמנוע זיהום המים?

דליה איציק: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

דליה איציק: פקחי הסיירת לאיכות הסביבה פעלו במהירות וביעילות והוציאו לרשויות הרלוונטיות התראה לסילוק המפגע על-פי חוק המים.

דליה איציק: כתוצאה מפעולה תקיפה זו, נוקה ותוקן קו הביוב, הופסקה זרימת הביוב ונמנע המשך זיהום הסביבה.

דליה איציק: המשרד לאיכות הסביבה ימשיך לסייר באזור כדי לוודא שלא ייגרמו תקלות נוספות בקו הביוב ולא ייגרם נזק נוסף לאיכות הסביבה ולאיכות חיי התושבים.

דליה רבין-פילוסוף: השרה לאיכות הסביבה תשיב על שאילתא מס' 1183, של חבר הכנסת האשם מחאמיד, בנושא: זיהום אויר מארובות חברת החשמל.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ה' מחאמיד שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום ד' בסיוון התש"ס (7 ביוני 2000): נודע לי, כי תחנת הכוח "אורות רבין" בחדרה נחשבת למזהם העיקרי באזור ואדי-עארה, וכי יש עלייה מדאיגה במספר האנשים הסובלים ממחלות בדרכי הנשימה ומדלקת בריאות ביישובים הסמוכים כתוצאה מזיהומים.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם משרדך מודע למצב?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: מה הם הפתרונות שמציע המשרד כדי לחלץ את התושבים מזיהום זה?

דליה איציק: 2-1.

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, המשרד לאיכות הסביבה מבצע פיקוח הדוק וקפדני אחר פעולות תחנות הכוח של חברת החשמל, ובהן תחנת הכוח "אורות רבין" בחדרה.

דליה איציק: חבר הכנסת האשם מחאמיד, כמו שאתה יודע, בשבוע שעבר כל מנהלי חברת החשמל היו אצלי, ואני מאוד משתדלת להכביד את ידי; וזה לא פשוט להיאבק נגדם, כמו שאתה יודע.

דליה איציק: תחנת הכוח בחדרה עומדת לאורך כל השנים בהוראות המשרד המחמירות ובתקן ישראלי גבוה.

דליה איציק: גם היום, אחרי החמרה משמעותית בתקן, אני יכולה להגיד לך שחברת החשמל לא חורגת ממנו.

דליה איציק: אני רוצה לספר לך, כי במחקרים שמיועדים לבדוק את שיעורי התחלואה שם, שנערכו על-ידי המשרד שלנו אבל גם על-ידי אוניברסיטת תל-אביב – ותמיד טוב שיש גוף שבודק גם אותנו – לא מצאנו הבדלים בתחלואה נשימתית בין היישובים הסמוכים לתחנת הכוח לבין היישובים הרחוקים מתחנת הכוח.

דליה איציק: אני רוצה גם להגיד לך, שלמרות כל זאת, צריך כמובן לעשות הכול כדי להפחית את זיהום האוויר בחדרה ובארץ בכלל.

דליה איציק: אנחנו סובלים מבעיות נשימתיות קשות מאוד בארץ, וביישובים ערביים לפעמים המצב יותר קשה.

דליה איציק: לצורך זה אנחנו כל הזמן מקיימים מגעים עם משרד התשתיות, הממונה על חברת חשמל ומשק האנרגיה, כדי להגיע להבנה מסוימת בנוגע להחמרה, אם כי, אני אומרת לך ממש בינינו, כידוע לך, התקן שלנו מאוד מחמיר.

דליה איציק: אני לא מצאתי הבדלים בשום מחקר.

דליה איציק: אלה שקרובים לחדרה לא סובלים יותר מבעיות נשימתיות, ואלה שרחוקים מחדרה לא סובלים פחות.

דליה איציק: כלומר, זה בערך אותו דבר.

דליה איציק: זה ממוצע ארצי.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מחאמיד, שאלה נוספת.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, זה לא בהכרח חייבת להיות שאילתא נוספת.

האשם מחאמיד: אני חייב אולי לומר שתי הערות.

האשם מחאמיד: הערה אחת היא להודות לך על התשובה הממצה והמעמיקה.

האשם מחאמיד: מצד שני, את בעצמך אמרת שאולי יש מקום להחמרה ויש מקום למנוע או להוריד את הזיהום.

האשם מחאמיד: כלומר, יש מקום לשני הדברים ביחד.

האשם מחאמיד: אני מקווה, שאכן משרדך יעשה זאת, משום שבכל זאת אם זה לא באום-אל-פחם – זה בחדרה, ואם זה לא בחדרה – זה באום-אל-פחם.

האשם מחאמיד: אכפת לי מכל מקום בארץ הזאת.

האשם מחאמיד: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: שאילתא מס' 1187, של חבר הכנסת עזמי בשארה, שאיננו נוכח – לפרוטוקול.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ע' בשארה שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום ד' בסיוון התש"ס (7 ביוני 2000): נודע לי, כי לאחרונה החל לפעול בשפרעם בית-מטבחיים אזורי.

דליה רבין-פילוסוף: בית-המטבחיים ממוקם באזור מגורים.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם אין בהפעלתו של בית-המטבחיים מפגע סביבתי?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: האם יש רשיון לעסק, ואם כן – מה הם תנאיו?

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: מה ייעשה למען צמצום המפגע למינימום האפשרי?

דליה איציק: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

דליה איציק: לאור החלטת העירייה, הנפיק משרדי לבית-המטבחיים תנאים לרשיון עסק, שיגבילו את פעילותו ויצמצמו את הסיכוי למפגעים סביבתיים מפעולת העסק.

דליה איציק: בין היתר, מחייבים התנאים את בעל העסק: להתקין מערכת לנטרול ריחות, לשמור את הפגרים והפסדים במכלים אטומים ומקוררים למניעת ריח ולפנותם בכל יום לאתר סילוק מאושר, להוביל את בעלי-החיים לעסק דרך הכניסה המזרחית ולא דרך העיר ולהקים מתקן לטיפול בשפכים.

דליה איציק: המשרד לאיכות הסביבה ילווה את העסק החדש ויוודא כי התנאים הללו ימולאו אחד לאחד.

דליה איציק: אי-עמידה בתנאים כמוה כעבירה על החוק, והיא תוביל לצעדי אכיפה תקיפים מכיוון משרדי.

דליה רבין-פילוסוף: שאילתא מס' 1206, של חבר הכנסת עסאם מח'ול, שאיננו נוכח – לפרוטוקול.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ע' מח'ול שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום י"א בסיוון התש"ס (14 ביוני 2000): מחקר אשר פורסם מראה, כי 90% מילדי אום-אל-פחם סובלים מבעיות נשימה בגלל תחנת הכוח בחדרה.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: עד כמה תוצאות המחקר המצורף נכונות?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: מה הוא ההסבר למספר הגדול של ילדים חולים באזור?

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: מה ייעשה לשיפור איכות הסביבה באזור חדרה?

דליה איציק: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

דליה איציק: אני יכולה להבטיח לך, למרות האמור, כי המשרד לאיכות הסביבה עושה כל מאמץ, בשיתוף משרד התשתיות, הממונה על חברת החשמל, כדי להמשיך ולצמצם את ריכוז המזהמים הנפלט מארובות חברת החשמל ולשפר את איכות האוויר באזור חדרה ובכל רחבי הארץ.

דליה רבין-פילוסוף: שאילתא מס' 1229, של חבר הכנסת סילבן שלום, שאיננו נוכח – לפרוטוקול.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ס' שלום שאל את השרה לאיכות הסביבה ביום י"א בסיוון התש"ס (14 ביוני 2000): לאחרונה הודעת, כי 40% מן המים בישראל מזוהמים ואינם ראויים לשתייה.

דליה רבין-פילוסוף: התקן המותר למזהמים הוא כפול מהרמה המותרת באירופה, והדבר עלול לגרום לפגיעה חמורה בבריאות הציבור.

דליה רבין-פילוסוף: רצוני לשאול: 1.

דליה רבין-פילוסוף: האם נכון הדבר?

דליה רבין-פילוסוף: 2.

דליה רבין-פילוסוף: מדוע תקני המים בישראל אינם זהים לרמה המקובלת בעולם?

דליה רבין-פילוסוף: 3.

דליה רבין-פילוסוף: מה ייעשה בנושא המים המזוהמים?

דליה איציק: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

דליה איציק: משק המים בישראל נמצא במצב קריטי.

דליה איציק: המחסור במים מוכר לכל הגורמים הרלוונטיים כבר שנים רבות, אולם אוזלת היד, הרשלנות, הניהול הכושל וביזור הסמכויות בנושא הטיפול במים הביאו אותנו למצב הנוכחי.

דליה איציק: פורסמה נכון הודעתי, כי 40% מהמים המופקים בישראל אינם ראויים לשתייה.

דליה איציק: וזאת אף שהתקן הישראלי למי שתייה מקל מאוד בהשוואה לנעשה במדינות המערב.

דליה איציק: בישראל התקן לחנקות במים הוא 90 מיליגרם לליטר.

דליה איציק: בעולם מתירים רק חצי מכמות החנקות, לא יותר מ-45 מיליגרם לליטר.

דליה איציק: להזכירכם, חנקות בריכוזים גבוהים עלולים לגרום לאורך זמן למחלת הסרטן.

דליה איציק: גם בפרמטרים אחרים איכות מי השתייה בישראל ירודה.

דליה איציק: התקן הישראלי למי השתייה קובע עד 600 מיליגרם לליטר כלורידים, בעוד התקן הבין-לאומי מתיר רק 250 מיליגרם כלורידים לליטר.

דליה איציק: דוח מבקר המדינה 50ב מציין, כי כבר בשנת 1992 המליצה ועדה שהקים מנכ"ל משרד הבריאו, הממונה על קביעת תקני איכות המים, להחמיר את התקן הישראלי, אך עד היום לא נעשה דבר.

דליה איציק: לאחרונה פועלת הממשלה במרץ כדי לאתר מקורות מים חדשים ולהכין תוכנית לניצול טוב יותר של המים בישראל.

דליה איציק: פרק מרכזי בתוכנית קובע, כי מי הבארות שזוהמו יטוהרו ומי הבארות שהומלחו יותפלו.

דליה איציק: בצורה זו ניתן יהיה להשיב למשק המים חלק מהמים שאבדו.

דליה איציק: אני מקווה ומאמינה כי תוכנית הממשלה תקרום עור וגידים ותציל את מדינת ישראל מהמצוקה האמיתית שבה היא שרויה היום בתחום ניהול משק המים.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה לכבוד השרה.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 15), התש"ס–2000, בקריאה ראשונה.

דליה רבין-פילוסוף: אמור להציג את החוק שר העבודה והרווחה, שמחפשים אותו ואין מוצאים אותו.

דליה רבין-פילוסוף: גם לגבי הסעיף הבא אנחנו צריכים את שר העבודה והרווחה.

קריאה: הוא לא בבניין.

דליה רבין-פילוסוף: אם כך, נעבור לסעיף י"ב: התנגדות תושבי כרכום לבניית מקווה – מאת חבר הכנסת מאיר פרוש.

דליה רבין-פילוסוף: סיכום הדיון והצבעה יהיו במועד אחר.

דליה רבין-פילוסוף: יפתח את הדיון חבר הכנסת פרוש.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

מאיר פרוש: מה קורה עם שני הנושאים הקודמים?

דליה רבין-פילוסוף: לכשנמצא את שר העבודה והרווחה שיוכל להציג את החוק, אני מקווה שנחזור לסעיפים הקודמים.

קריאה: – – –

דליה רבין-פילוסוף: אין לי מושג כרגע.

דליה רבין-פילוסוף: העניין נמצא בבירור.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לפני חודשים מספר ביקשתי במסגרת הצעה לסדר-היום שהכנסת תדון במה שקרה ביישוב כרכום.

מאיר פרוש: היישוב כרכום, שאני מכיר אותו בצפון הארץ מהתקופה שהייתי במשרד הבינוי והשיכון, והוא יישוב נחמד ויפה, נקלע לוויכוח ציבורי לאחר שהתושבים שם נחלקו בדעותיהם.

מאיר פרוש: היו תושבים שסברו שאין צורך בהקמת מקווה טהרה ביישוב, והיו תושבים שביקשו להקים מקווה טהרה.

מאיר פרוש: הוויכוח היה כה גדול וכה חריף, שלא מצאו דרך אחרת להתגבר על הבעיה הזאת, אלא הלכו לבחירות ביישוב.

מאיר פרוש: ואם זיכרוני אינו מטעה אותי, 79 מבעלי זכות הבחירה ביישוב הצביעו נגד הקמת מקווה וכ-70 מבעלי זכות הבחירה הצביעו בעד הקמת מקווה טהרה ביישוב.

מאיר פרוש: לכאורה, הרי אחרי שהיה רוב שמתנגד להקמת המקווה, לא היתה כל דרך לאלה שרצו בהקמת המקווה שיבנו אי-פעם מקווה ביישוב כרכום.

מאיר פרוש: אבל לאחר שנמצא הסדר במסגרת אגודות שיתופיות ובעזרתו של שר העבודה והרווחה, התברר שלא היה כל תוקף לבחירות האלה, ואלה שהלכו להצבעה – לא היתה להם בכלל זכות להצביע, והסמכות בנושא הזה לא היתה בידיהם.

מאיר פרוש: כך שבעזרת השם ביישוב כרכום יבנו מקווה.

מאיר פרוש: אבל, מאחר שנקלעתי למצב כזה וראיתי שיכול להיות ויכוח במדינת ישראל, בארץ-ישראל, בין יהודים, על מקווה טהרה, שזה הדבר החשוב ביותר שיש לעם ישראל מבחינת הטהרה מקדמת דנא, במשך כל הדורות, במשך כל השנים, מאז היותנו לעם – גם הגשתי הצעת חוק שתחייב כל רשות, שכאשר מגישים תוכנית לאישור יחויב מגיש התוכנית גם להקצות שטח להקמת מקווה טהרה.

מאיר פרוש: כמובן, לכל יישוב ולכל שכונה יש התוכניות שלהם ומספר התושבים, ואי-אפשר להשוות בין שכונה זו או אחרת לבין יישוב כזה או אחר.

מאיר פרוש: אבל ודאי שלא יכול להיות מצב, שכאן, במדינת ישראל, אנחנו נהיה בוויכוח, האם ביישוב כזה או אחר אפשר או אי-אפשר להקים מקווה, מה גם שמספר המתנגדים להקמת המקווה היה קרוב למספר המצדדים בכך.

מאיר פרוש: אני מקווה שהממשלה לא תתנגד להצעת החוק שהגשתי.

מאיר פרוש: אני יודע שבתקופה האחרונה, בתקופת כהונתו של שר התעשייה והמסחר לשעבר, חבר הכנסת רן כהן, השר התנגד להצעת החוק הזאת, ולכן הוא הגיש ערעור על מה שוועדת השרים החליטה, לתמוך בהצעת החוק שלי.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה הדין בערעור של חבר ממשלה לשעבר, האם הממשלה רואה שאין בכך ערעור.

זבולון אורלב: הלך המערער – הלך הערעור.

מאיר פרוש: יכול להיות שכך הדבר, אבל אני עוד לא יודע בדיוק מה יהיה.

מאיר פרוש: בעוד כמה ימים נידרש לדון בהצעת החוק הזאת, כי אני חושב שעצם העובדה שיכול להיות שביישוב לא יהיה מקווה טהרה כתוצאה מכך שאין חובה להקצות שטח – בתיקון הזה לפחות נסיר כתם שיש היום על מדינת ישראל.

מאיר פרוש: אני רוצה להזכיר ולציין לשבח, שבכנסת הקודמת, הכנסת ה-14, חבר הכנסת שאקי הגיש הצעה דומה.

מאיר פרוש: אבל על ההצעה שלו לא היו חתומים עוד חברי כנסת, וברגע שהוא עזב את הכנסת אין המשכיות, כי זה עבר בקריאה טרומית ולא התקדם הלאה.

זבולון אורלב: ההצעה שלך היא ההצעה שלו?

מאיר פרוש: כמעט.

מאיר פרוש: גם הוא דיבר אז על העניין הזה, שצריך שתהיה חובה להקצות שטח.

מאיר פרוש: לכן אני מקווה, שבעוד כמה ימים, כאשר הכנסת תדון בכך ולא תהיה התנגדות ממשלה, אנחנו נקבל את ההצעה פה-אחד ונוכל להריץ אותה לקריאה ראשונה, לוועדות, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר פרוש: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, אני פותחת את הדיון, שלוש דקות לכל דובר.

דליה רבין-פילוסוף: חבר כנסת שלא נמצא במליאה בזמן קריאת שמו, מפסיד את זכות הדיבור.

דליה רבין-פילוסוף: ראשון הדוברים, חבר הכנסת נסים דהן – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יוסף פריצקי – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חברי הכנסת עזמי בשארה, גדעון עזרא, משה גפני, מאיר שטרית, ענת מאור, עבד-אלמאלכ דהאמשה, תמר גוז'נסקי, מקסים לוי.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, יישר כוחו של חבר הכנסת פרוש על העלאת הנושא.

בנימין אלון: דאגה בלב איש – ישיחנה.

בנימין אלון: אני רוצה לנצל, ברשותך, גברתי היושבת-ראש, את הדקות האלו לדבר לעם ישראל ולשאול אותי ואת עם ישראל ואת כל מי שמקשיב לנו, מה קורה לנו?

בנימין אלון: מה רוח העוועים הזאת שתוקפת אותנו, שאנחנו מאבדים בה שליטה?

בנימין אלון: מה השנאה הנוראה הזאת, שהיא זו שכאילו מלכדת את השורות?

בנימין אלון: התחושה הפוליטית שלי היא, שגם אם ברק יצליח להגיע לפסגה, ואני מטיל בזה ספק, וגם אם הפסגה לא תתפוצץ, ואני מטיל בזה ספק, וגם אם יהיו אחר כך בחירות, וברק יחשוב שבבחירות העם יאמר את דברו על נושא השלום, לאלו שחושבים שזה שלום, על נושא הסכנה הקיומית למדינת ישראל, לאלו שחושבים שזו סכנה קיומית למדינת ישראל – אני מאמין שלא זה יהיה הנושא שיעסיק את העם.

בנימין אלון: מה שיעסיק את העם זה מה שקורה כאן, בבניין הזה, מה שקורה ברחובות.

בנימין אלון: זה ש"ס מול טומי לפיד; זה בניית מקווה מול צעקות נגד.

בנימין אלון: מה שמעסיק את העם היום, וגם את הבניין ואת הפוליטיקה הישראלית, זה לא מדינה פלסטינית ולא גבולות ארץ-ישראל ולא כל שאלה קיומית אחרת, רק השנאות שלנו עצמנו את עצמנו בצורה כזאת, שאני לא יודע אם מאז קום המדינה היו כאלה מתחים עזים, שיכולת לחתוך אותם בסכין.

בנימין אלון: ואני כבר רואה את טומי לפיד עולה לבימת הטלוויזיה בבחירות, ושוב מראה את נייר הטואלט ואומר שיש עליו הכשר בד"ץ, אין עליו הכשר בג"ץ.

בנימין אלון: איזה גימיק הוא ימצא אני לא יודע, ושוב זה יהיה הנושא.

בנימין אלון: ואני רואה את התשובה שתקום אז מולו: מתייוונים, הומואים, וכו' וכו'.

בנימין אלון: אני לא רוצה לתת את התסריטים לכל המחנות.

זבולון אורלב: אתה נותן רעיונות.

בנימין אלון: אבל זה מה שיהיה, חבר הכנסת אורלב.

בנימין אלון: אתה ומפלגתך, היושבת-ראש ומפלגת המרכז, ואני חושב שעוד הרבה מפלגות – לא יהיו רלוונטיים בכלל.

בנימין אלון: איש לא רוצה להקשיב לעם הזה בצורה השקטה, הבריאה, השפויה של עם שדואג לקיומו ולוחם על אדמתו ורוצה לשרוד ולחיות ולהתפתח.

בנימין אלון: אני פונה בקריאה לעצמי, לנו, לכולנו: אנחנו מאבדים שליטה.

בנימין אלון: אנחנו נכנסים לסחרור של מלחמת תרבות, שהופכת להיות מלחמת אחים בנושא של דת ומדינה, בצורה שלא נכיר את עצמנו.

בנימין אלון: כולנו, כולנו נצא נפסדים מזה, גם אם מפלגות מסוימות ירוויחו מזה בבחירות.

בנימין אלון: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ר' קפלן: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיעכם כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק שירות ביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה), התש"ס–2000.

ר' קפלן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 6) (הרחבת סמכות למתן צווי ניקוי), התש"ס–2000, של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

ר' קפלן: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהמאשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת בני אלון מנסה לומר דברים שאולי יזכו להסכמה כללית ואני מוכן להיות שותף לדעתו, כי מי צריך לחרחר ריב, מי צריך מחלוקות ומי צריך שסעים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל חבר הכנסת בני אלון שוכח, שיש צד אחר של המטבע, ובמדינה הזאת יש גם תושבים אחרים, גם בני-אדם אחרים, שכאשר מדינת ישראל עושקת אותם ואיננה מכירה בזכותם האלמנטרית לקיום ואיננה רואה בהם שותפים ובני-אדם שווים, סופו של דבר, שהכדור הזה חוזר פנימה והשסעים האלה פוגעים שוב בתוך הארץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בדיוק אותו משל ואותו עניין של ההסתה והרציחות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר הדם הפלסטיני היה זול ואלה שרצחו פלסטינים תחת כותרת של הגנה עצמית: הם התנפלו עלינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מכירים את הסיפורים האלה, ובסופו של דבר רצחו גם יהודים ורצחו ראש ממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לתת רק דוגמה אחת קטנה מחיי היום-יום, מהחיים האזרחיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במדינה הזאת יש מחסור במים, כולם בוכים על כך וכולם מתחילים להכיר את הסכנה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראו מה נעשה עם המים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במדינת ישראל, תושב ממוצע צורך 348 ליטר מים ליום, לעומת זאת, תושב פלסטיני צורך 65 ליטר מים, ובכל זאת אין להם מים, הם חייבים להוביל מים ברכבים, בטנקים – לא טנקים במובן הצבאי אבל במכלים שנקראים טנקים בשפה הערבית – לא רק זאת, בכל מקום, אפילו בתוך הארץ עצמה, תושבים יהודים צורכים פי 1.5 מים לעומת תושבים ערבים או תושבים פלסטינים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שלתושבים אחדים תהיינה כמויות אדירות של מים לגינה, לכלבים, לנוי ולשימוש עצמי, ולתושבים אחרים תהיה רק שביעית הכמות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וזה בגנבה, הם נקראים עכשיו גנבים, למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חפרת באר, הוצאת מים, ראיתי זאת בראמללה ובטובאס באזור שכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם הופכים עבריינים העוברים על החוק: איך חפרת בור להוציא מים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז מה יעשו האנשים, לא ישתו ולא ישקו את הבנים, את התושבים ואת העדרים שלהם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מכאן מתחילה הבעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שרוצה חיים שקטים, מי שרוצה אזרחות טובה, מי שרוצה פחות שסעים ופחות מחלוקות, קודם כול חייבים לקיים זאת כלפי הזולת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר נתחיל בדרך הזאת, לא רק שנפתור את השסעים הקטנים האלה, אנחנו נגיע לשלום, נגיע ליישוב כל המחלוקות ולחיים אחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הלוואי שאכן כך יהיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, מקסים לוי, ויצמן שירי.

תמר גוז'נסקי: אני פה.

דליה רבין-פילוסוף: את פה?

דליה רבין-פילוסוף: אז בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני תומכת בהצעה, ואני רוצה לנצל את זכות הדיבור ולהעיר שני דברים.

תמר גוז'נסקי: הערה אחת, אנחנו נמצאים במצב קריטי ביותר מבחינת השירותים החברתיים.

תמר גוז'נסקי: אני לא באה בטענות, לא לביטוח הלאומי שמשלם את תגמוליו וכו', אני באה בטענות לממשלה, שמרוב דיבורים על צמיחה, שצריכה להיות ואולי תהיה, מרוב דיבורים על מה שיקרה כשיקרה, בינתיים, בשלב הנוכחי של ההתפתחות, היא מקצצת בעובדים סוציאליים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש, שיש לנו היום מצב חמור ביותר, שאנחנו מקבלים זעקות על המצוקה הגדולה שישנה.

תמר גוז'נסקי: הדבר השני שרציתי לומר בהזדמנות זאת הוא בנושא אחר לגמרי.

תמר גוז'נסקי: היום היה פרסום בעיתונות על התופעה הגוברת והולכת של מתנחלים שמשתלטים בצורות בלתי חוקיות על אדמות של פלסטינים.

תמר גוז'נסקי: אני מזהירה מהמציאות החמורה הזאת, ואני רוצה להדגיש, שאנחנו נמצאים בשלב מאוד קריטי, ואני לא מבינה איך שלטונות הצבא וכל מי שאמור לסמוך ולתמוך בהסדרים הקיימים, וכל מי שאמור לשמור על הסדר, לא נוקט דבר בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שזאת תופעה חמורה ומסוכנת, שצריך לעצור אותה בעתה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מקסים לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת ויצמן שירי – אינו נוכח; חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח; חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח; חבר הכנסת עוזי לנדאו – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

תאופיק חטיב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני כמובן תומך בהצעה הזאת, ואני חושב שזכותה של קבוצה לקבל את השירותים היכן שהיא נמצאת, בכרכום או בכל מקום אחר.

תאופיק חטיב: יתירה מכך, מניסיון אישי, בכל מקום ציבורי, הייתי מבקש שיהיה גם חדר תפילה.

תאופיק חטיב: למשל בביקורים בבתי-חולים, קורה שמגיעה שעת התפילה, אנשים יוצאים החוצה לדשא להתפלל כי אין חדר, אפילו שלושה מטרים על שלושה, שיספיק לשם תפילה.

זבולון אורלב: אני תומך בבקשה שלך.

תאופיק חטיב: אני חושב שזה דבר אלמנטרי, שאנשים צריכים לקבל זאת.

תאופיק חטיב: בהרבה מקומות ציבוריים אנשים מחכים בתור שעות על גבי שעות, מגיעה שעת התפילה, לא מוצאים מקום מתאים, וגם לא יכולים להתפלל ברחוב ולהפריע לאנשים.

תאופיק חטיב: אני חושב, שמן הדין או מן הצדק, שיהיה חדר תפילה בכל מקום ציבורי שאנשים מגיעים אליו, או נקלעים למקום, או שמוכרחים להיות באותו מקום מכל סיבה שהיא, אם זה מרצון ואם זה מכוח ההכרח.

תאופיק חטיב: חבר הכנסת פרוש, לא חשוב אם אלה שמתנגדים הם בדיוק כמו אלה שמסכימים.

תאופיק חטיב: אם יש משפחה אחת בכרכום שהשירות הזה נחוץ לה, צריך להיות כדבר הזה, גם אם המתנגדים לכך הם 90%.

תאופיק חטיב: אם ל-10% השירות הזה נחוץ, הוא צריך להתקיים.

תאופיק חטיב: זאת השקפתי, ולכן דרשתי את מה שדרשתי בהתאם.

תאופיק חטיב: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר פינס – אינו נוכח; חבר הכנסת שלום שמחון – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל איתן – אינו נוכח; חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף לפיד – אינו נוכח; חבר הכנסת אבי יחזק

דליה רבין-פילוסוף: אל – אינו נוכח; חברת הכנסת ציפי לבני – אינה נוכחת; חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארנס – אינו נוכח; חבר הכנסת סאלח טריף – אינו נוכח; חבר הכנסת נחום לנגנטל – אינו נוכח; חבר הכנסת דני נוה – אינו נוכח; חבר הכנסת צבי הנדל – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם הירשזון – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי בן-מנחם – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל קליינר – אינו נוכח; חבר הכנסת האשם מחאמיד – נוכח; בבקשה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בדרך כלל העמדה שלי היא נגד כפייה דתית, גברתי היושבת-ראש, בהחלט נגד כפיית דתית, אבל כדי להיות "פייר" עם עצמי ולהיות כן עם עצמי, אני גם נגד כפייה אנטי-דתית.

האשם מחאמיד: במלים אחרות, חבר הכנסת זבולון אורלב, תקן אותי אם אני טועה, אמרתי שאני נגד כפייה דתית אבל אני נגד כפייה אנטי-דתית, זאת המשוואה שאני מאמין בה.

האשם מחאמיד: ולכן, כאשר באים אנשים ורוצים להתפלל או לעשות כל דבר דתי כלשהו, אם זה מקווה, או בית-כנסת או כנסייה או מסגד, זכותם שיהיה להם המקום שבו יוכלו לערוך את הטקסים הדתיים שלהם.

האשם מחאמיד: זו זכות אלמנטרית של כל אדם, ולכן הסכמתי אתך היום, הרב פרוש, לגבי אותן עצמות.

האשם מחאמיד: אני מסכים אתך כשאתה מדבר על נבירה בבתי-קברות, שמשחקים בגולגלות, שעושים כל מיני מחקרים וסיפורים כאלה.

האשם מחאמיד: גברתי היושבת-ראש, אם כבר מדברים על מקווה – וזה מקום של מים, נכון?

האשם מחאמיד: מקווה זה מים.

האשם מחאמיד: החשיבה האסוציאטיבית שלי גם כן פועלת לפעמים, והפעם פתאום זה נקשר לי למה שגם אני קראתי בעיתונות לגבי ליטר מים לתושב יהודי – למתנחל, נקרא לילד בשמו – ורבע ליטר מים לתושב השטחים שזו אדמתו, מולדתו בגדה המערבית.

האשם מחאמיד: ליטר מים מול רבע ליטר מים.

האשם מחאמיד: כבוד הרב, האם זה בכלל הולך בד בבד עם ערכים דתיים, האם זה הולך בד בבד עם ערכים אלוהיים?

מאיר פרוש: בתורה כתוב שנתנו לישמעאל מים.

האשם מחאמיד: בסדר.

האשם מחאמיד: אז תנו לישמעאל מים עכשיו.

האשם מחאמיד: הרב פרוש, יש מה שנקרא שלום עכשיו.

האשם מחאמיד: בוא נגיד ישמעאל עכשיו.

האשם מחאמיד: מים עכשיו לישמעאל עכשיו.

האשם מחאמיד: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה מים למקווה, אני חושב שזכותם של בעלי הקרקע הלגליים, החוקיים – –

זבולון אורלב: לא על חשבון המקווה.

האשם מחאמיד: – – בעלי המקום זכותם לשתות מים.

האשם מחאמיד: אני חושב שזה יותר חשוב מאשר להשקות לולים או להשקות דשא בהתנחלויות.

האשם מחאמיד: חייבים לתת לאנשים האלה לשתות, ובו בזמן לתת מקווה בכפר הזה.

האשם מחאמיד: איך נקרא המושב הזה?

דליה רבין-פילוסוף: כרכום.

האשם מחאמיד: כרכום.

דליה רבין-פילוסוף: כרכום, נכון, חבר הכנסת פרוש?

האשם מחאמיד: איזה שם זה, גברתי היושבת-ראש, מה זה אומר?

דליה רבין-פילוסוף: כרכום זה שם של פרח.

האשם מחאמיד: שם של פרח.

האשם מחאמיד: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: כרגע אין אחריך אף אחד באולם מכל הנרשמים.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת נסים זאב כרגע איננו.

דליה רבין-פילוסוף: תודיעו לו בבקשה שהוא הדובר הבא.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, האמת היא, שכל פעם אני שואל את עצמי בפני עוד איזה הפתעות של התרסה כנגד היות מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית אפשר לעמוד.

זבולון אורלב: להעלות על הדעת שיישוב יהודי יסרב להקים מקווה, בשעה שידוע שאלה שמקפידים על שמירת טהרת המשפחה – המשמעות היא שאנשים דתיים לא יכולים לגור באותו יישוב.

זבולון אורלב: משמעות הדבר שאומרים – זה יישוב שאנשים דתיים לא יכולים לגור בו.

זבולון אורלב: כדי לסבר את האוזן, זה בדיוק כמו שיגידו, שביישוב הזה אין תפילה בציבור, אסור להתפלל.

זבולון אורלב: כל אחד באופן פרטי בבית יכול להתפלל, אבל להקים בית-תפילה, בית-כנסת, אי-אפשר.

זבולון אורלב: ביישוב הזה אסור למכור אוכל כשר, ביישוב הזה אסור להקים סוכה, ממש "יודנריין", תחום מושב שאסור ליהודים.

זבולון אורלב: זה ממש בלתי מתקבל על הדעת ומהווה סתירה מוחלטת למחויבות של היות מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית.

זבולון אורלב: אני חושב שלא צריכים להעמיד את הדבר הזה בפני מבחנים משפטיים, ללכת לבג"צים וכדומה, בשעה שבכל מה שקשור בתחומים של דת ומדינה – אני לא סובל מעודף אמון בבג"ץ, שהוא יכול להיות נאמן מנקודת השקפתי על שמירת היות מדינת ישראל מדינה יהודית.

זבולון אורלב: לכן, אני תומך מאוד בהצעת החוק שידידי הרב מאיר פרוש הזכיר שהוא הגיש ושהיא נסמכת על הצעתו של חבר הכנסת לשעבר פרופסור אבנר שאקי, שהיה חבר כנסת מטעם המפד"ל ושר הדתות.

זבולון אורלב: בעת ששירתתי כמנכ"ל משרד הדתות לא נתקלתי באיזו התנגדות של איזו שכונה או יישוב להקמת מקווה, אלא שכנראה השסע החברתי, הקרע החברתי, השנאה בין דתיים לשאינם דתיים גוברים והולכים.

זבולון אורלב: אני אומר לעצמי, חבר הכנסת מאיר פרוש, חוץ מזה שאני מטיל אשמה על אותו יישוב, גם לעצמנו צריך לעשות חשבון נפש.

זבולון אורלב: איך קרה שהגענו לכך שיהודים במדינת ישראל מסרבים להקים מוסד דתי שמשמעותו שדתיים לא יוכלו לגור שם?

זבולון אורלב: איך הגענו לקרע חברתי כל כך עמוק?

זבולון אורלב: עם זאת שאני חושב שהם מאוד לא בסדר, גם אנחנו צריכים לבדוק.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

זבולון אורלב: אני רוצה להזכיר, שפה בירושלים היתה שכונה שקוראים לה בית-הכרם.

זבולון אורלב: כשהשכונה הוקמה, בראשית המאה הנוכחית, היה בתקנון השכונה הזאת, שבשכונה הזאת לא יקום בית-כנסת, בשכונה הזאת לא יהיה מקווה, בשכונה הזאת לא יהיה בית-ספר דתי.

זבולון אורלב: ברוך השם, יש בשכונת בית-הכרם בירושלים גם רב – –

מאיר פרוש: איזה פוליטיקאים האשימו אז?

זבולון אורלב: – – גם בית-כנסת, גם מקווה.

זבולון אורלב: ברוך השם.

מאיר פרוש: רב מכובד, הרב שפירא.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד, שבצד החוק גם ננקוט פעולות חינוכיות, הסברתיות, של קירוב לבבות – להסביר ליהודים טועים, מה המשמעות של היות מדינה יהודית ודמוקרטית.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד כנעאן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת הרב מאיר פרוש העלה הצעה לדיון, שאני אישית, כמו שדיברו חברי קודם, לא מתנגד לה אלא מעודד אותה.

מוחמד כנעאן: אני חושב שחובה שמקום כזה יימצא ביישוב, שמקום כזה צריך להיות בו, אם זה מוסד דתי.

מוחמד כנעאן: אנחנו צריכים לכבד את רצונם של האנשים, של התושבים, בדיוק כמו – כבוד חבר הכנסת הרב פרוש – שאני מקווה ורוצה שעמיתי חברי הכנסת היהודים יבינו, שאנחנו באים לבקש לשמור על מקום קדוש, לשפץ אותו, לשמר אותו מהריסה או מנפילה כמקום קדוש.

מוחמד כנעאן: אני חושב שזו חובתה של המדינה לשמור על אותם מקומות קדושים.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד לך, כמי שליווה את מסגד אל-ע'בסיה ליד נהרייה במשך שנים רבות, וזכיתי מדוכן זה ששר הדתות יענה בחיוב לפני שישה חודשים, שהוא אכן ימשיך את מה שהבטיח בזמנו השר שמעון פרס היום – בזמנו ראש הממשלה, שהבטיח ונתן אישור תקציבי לשיפוץ המסגד.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, עד היום הזה שום דבר לא זז.

מוחמד כנעאן: וכשאנו באים ומתריעים, ומדברים, ומזהירים, ומבקשים, ומתחננים – אין שומע.

מוחמד כנעאן: לא במקרה, גברתי היושבת-ראש, התפרסם בשבוע האחרון דוח עמותת "סיכוי" על המצב במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: הדוח מצביע על דברים חמורים מאוד, דברים רציניים מאוד, שעד היום לא תוקנו, דברים שהממשלה הקודמת והנוכחית הבטיחו, אבל שום הבטחה לא התקיימה.

מוחמד כנעאן: מדברים על דברים פשוטים.

מוחמד כנעאן: רק לפני ארבע

מוחמד כנעאן: ה-חמישה חודשים בא השר סויסה לוועדת הפנים והסכים, וועדת הפנים אישרה, שהחוק לחיבור חשמל לבתים יוארך עוד בשלוש שנים, אך חמישה חודשים עברו מאז והנושא עדיין לא הובא לוועדת הפנים.

מוחמד כנעאן: היום השר אמר לי שרק שלשום הוא חתם על כך.

מוחמד כנעאן: בינתיים אנשים סובלים.

מוחמד כנעאן: היה גם דיון על ועדת דובי גזית, על הבנייה הבלתי-חוקית בכל המדינה.

מוחמד כנעאן: לפני הוועדה כולם עשו "עליהום", כאילו שרק הערבים בונים בנייה בלתי חוקית.

מוחמד כנעאן: היה דיון בוועדת הפנים, ומסתבר, גברתי היושבת-ראש, שלוועדה עדיין אין נתונים מדויקים.

מוחמד כנעאן: פרסמו את ממצאי הוועדה, אבל לה אין נתונים מדויקים על המצב בכל אזור ואזור.

מוחמד כנעאן: איך אפשר שוועדה כה מכובדת, ועדה ממשלתית, אין לה נתונים מדויקים.

מוחמד כנעאן: ועל כן, גברתי היושבת-ראש, אני מקווה מאוד שנהיה סבלנים וסובלנים, אבל גם שכל אחד יכבד את השני, את מצוותו, את קדושתו, את המקומות הקדושים של כל אחד.

מוחמד כנעאן: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת נסים זאב.

זבולון אורלב: הוא האחרון?

דליה רבין-פילוסוף: כן.

מוחמד כנעאן: לא יעזור, הוא תמיד אחרון.

מוחמד כנעאן: נסים זאב תמיד אחרון.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, אפתח במדרש: "אמר רבי עקיבא, אשריכם ישראל, לפני מי אתם מיטהרין ומי מטהר אתכם, אביכם שבשמים, שנאמר: וזרקתי עליכם מים טהורים וטהרתם, ואומר: מקווה ישראל ה' – מה מקווה מטהר את הטמאים, אף הקדוש-ברוך-הוא מטהר את ישראל".

נסים זאב: הייתי יושב-ראש ועדת האיתורים במשך 15 שנה וחבר הוועדה.

נסים זאב: אם חברי חבר הכנסת זבולון אורלב לא שמע על התנגדות למקוואות – –

זבולון אורלב: לא לפני עשר שנים.

נסים זאב: – – אז אני אומר לך שהיו התנגדויות רבות מתושבי השכונה.

נסים זאב: לא שההתנגדות היתה רלוונטית, עניינית ורצינית חלילה, כי זה לא הפריע לאיש, אבל לא יכלו לסבול שבאותה שכונה יהיו חרדים.

זבולון אורלב: לא רק חרדים.

זבולון אורלב: אני מוחה.

נסים זאב: המקווה בעצם אומר ששם יהיו אנשים דתיים, שומרי מצוות, שומרי מסורת.

נסים זאב: אי-אפשר שבאותה שכונה, שהמינהלת שלה או הוועד השכונתי חרתו על דגלם שלא יהיו באזור דתיים, יוקם בית-כנסת או מקווה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, שבאחת ההתנגדויות שמעתי על ארובות העשן שיכסו את ענני השמים, ולא יהיה אפשר לסבול את העשן.

נסים זאב: מדובר במתנגדים שבאו מרמות א' וב' בירושלים, נגד הקמת מקווה ברמות ג'.

נסים זאב: לא הבנתי איזו ארובת עשן יכולה להגיע למרחק של קילומטרים.

נסים זאב: אבל נראה, שהעשן הזה כל כך סמיך, המים כל כך עכורים, מים של שנאה, מים של התנגדות, שנובעת מבורות.

נסים זאב: אני בהחלט חושב, שיש מקום, אפילו בחקיקה, לחייב, שבכל עיר יהיו בית-כנסת ומקווה, כפי שהיום דורשים חברי הכנסת לגבי מעון לנשים מוכות או מעונות יום.

נסים זאב: אין אפשרות ולא יעלה על הדעת, שבשכונות אשר הרוב המכריע של התושבים בהן דתיים או שומרי מסורת, לא יוקמו בית-כנסת ומקווה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: כפי שאמרתי קודם, סיכום הדיון וההצבעה על ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת פרוש נקבעו למועד אחר.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: מינוי שגרירים בידי שר החוץ – של חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אביגדור ליברמן: – – –

דליה רבין-פילוסוף: תעלה לדוכן ותגיד זאת לפרוטוקול.

אביגדור ליברמן: גברתי היושבת-ראש, אנחנו כבר רגילים בכנסת הזאת לזלזול מדהים מצד הממשלה בפרלמנט שלנו, גם בנושאים שמועלים כאן.

אביגדור ליברמן: אני חושב, שכשנדון נושא של מדיניות חוץ של מדינת ישראל, העדר שגרירים במשך חודשים רבים במדינות חשובות ביותר, כמו רוסיה, גרמניה, ליטא, ואף נציג ממשלה לא מוצא לנכון להיות נוכח כאן – אני לא מתכוון לקיים פה את הדיון היום.

אביגדור ליברמן: אני מתכוון לדרוש מיושב-ראש הכנסת שיפעל בנדון.

אביגדור ליברמן: אני חושב שבמקרה הזה אי-אפשר לעבור לסדר-היום, ואני לא מוכן לעלות על הדוכן ולשאת דברים כשאף נציג ממשלה לא נוכח כאן.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: בהתייעצות עם מזכיר הכנסת, מאחר שאין נציג ממשלה במליאה, אני נועלת את הדיון להיום.

דליה רבין-פילוסוף: חברות וחברי הכנסת, הדיון הסתיים.

דליה רבין-פילוסוף: הדיון הבא – מחר, יום רביעי, כ"ה בסיוון, 28 ביוני, בשעה 11:00.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.