ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 182, 2001-03-06 00:00

דליה רבין-פילוסוף: חברות וחברי הכנסת, אני פותחת את ישיבת הכנסת.

דליה רבין-פילוסוף: היום יום שלישי, י"א באדר התשס"א, 6 במרס 2001.

דליה רבין-פילוסוף: הנושא הראשון על סדר-היום הוא הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 26), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

זאב בוים: אין היום נאומים בני דקה?

דליה רבין-פילוסוף: זה לא רשום בסדר-היום.

דליה רבין-פילוסוף: נמסר לי ממזכירות הכנסת כי על-פי החלטת הנשיאות הורדו היום הנאומים בני דקה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם קובע בסעיף 13ד את הסנקציות שרשאית ועדת האתיקה של חברי הכנסת להטיל במקרה של הפרת הוראות החוק, למשל בשל היעדרות מישיבות הכנסת או עיסוק נוסף, אולם החוק אינו קובע מה הן הסנקציות הראויות במקרה שבו לא הגיש חבר הכנסת הצהרת הון כנדרש ממנו בסעיף 13ב ובכללי האתיקה.

): בהתאם לכללי האתיקה לחברי הכנסת, ניתן להטיל במקרה כזה על חבר הכנסת עונש מרבי של נזיפה חמורה.

): מוצע להוסיף את סעיף 13ב לרשימת הסעיפים שבגין הפרתם תוכל ועדת האתיקה להטיל סנקציות שונות, וכן לקבוע כי ועדת האתיקה תוכל לשוב ולשפוט את חבר הכנסת כל עוד לא הגיש את הצהרת ההון.

): להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

): תודה.

דליה רבין-פילוסוף: אני מעלה את ההצעה להצבעה בקריאה שנייה.

דליה רבין-פילוסוף: להצעת החוק אין הסתייגויות.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 1 בעד סעיפים 2-1 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

): אני מבקש להוסיף את קולי להצבעה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

דליה רבין-פילוסוף: 15 חברי כנסת תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: אני עוברת לקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 26), התשס"א–2001, נתקבל.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: 13 בעד, פלוס קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף; 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: הסעיף הבא על סדר-היום: המלצת ועדת הכנסת להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא סחר בנשים.

דליה רבין-פילוסוף: יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף, בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת ממליצה בפני הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא סחר בנשים.

): ועדת הכנסת דנה בסמכויות הוועדה ובהרכבה, והמלצתה מונחת בפניכם.

): אני מבקש מהכנסת להצביע על קבלת המלצת ועדת הכנסת להקים את ועדת החקירה הפרלמנטרית הנ"ל.

): תודה.

אברהם רביץ: אתה לא קורא את השמות?

): אני מודה לך.

): כל תפקידי הוועדה והמלצותיה מונחים בפניכם, אבל לבקשתו של חבר הכנסת רביץ, ובצדק, אני בכל זאת אומר מי יהיו חברי הוועדה: חברת הכנסת זהבה גלאון – יושבת-ראש, חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, יעל דיין, מרינה סולודקין, אחמד טיבי, רחמים מלול ויהודית נאות.

): אני מבקש לאשר את המלצת ועדת הכנסת להקמת ועדת החקירה בהרכב הזה.

): תודה.

דליה רבין-פילוסוף: אני מעבירה את ההצעה להצבעה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה – 20 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא סחר בנשים נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: המלצת ועדת הכנסת התקבלה ברוב של 19 חברי כנסת – 20, בצירוף קולו של חבר הכנסת סאלח טריף – אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף, בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, היום, י"א באדר התשס"א, 6 במרס 2001, דנה ועדת הכנסת בבקשתו של היועץ המשפטי לממשלה ליטול את החסינות הנתונה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן, לפי סעיף 4 לחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, התשי"א–1951.

): לגבי ההאשמות הכלולות בכתב האישום המצורף: חבר הכנסת אביגדור ליברמן הודיע בכתב ליושב-ראש הכנסת וליושב-ראש ועדת הכנסת, שהוא מסכים לנטילת החסינות.

): אני מודיע בזאת, כי בהתאם להוראות סעיף 13(ז)(1) לחוק האמור, החליטה היום ועדת הכנסת ליטול את החסינות של חבר הכנסת אביגדור ליברמן, כמבוקש.

אפי אושעיה: אין על זה הצבעה?

): לא, לא מצביעים.

): זו הודעה בלבד.

דליה רבין-פילוסוף: הודעות נוספות ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אני מבקש לעבור לנושא הבא, שכן צריך את אישור הכנסת.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום 21 בפברואר 2001 להטיל על ועדת הכנסת לקבוע את הוועדה שתדון בהצעה לסדר-היום בנושא: נשירה גלויה וסמויה ממערכת החינוך והטיפול המשולב בנושרים, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להמליץ לכנסת, בהתאם לסעיף 17 לתקנון הכנסת, להקים ועדה מיוחדת לדיון בהצעה הנ"ל.

): הוועדה המיוחדת תדון בממצאי המחקר ותעקוב אחר ביצוע המלצותיו.

): הוועדה המיוחדת תהיה מורכבת משני נציגים מארבע הוועדות הבאות: הוועדה לקידום מעמד הילד; ועדת החינוך והתרבות; ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

): הוועדה תהיה בת שמונה חברים, לפי ההרכב הבא: חברי הכנסת תמר גוז'נסקי, טלב אלסאנע, זבולון אורלב, שמואל הלפרט, יאיר פרץ, אילן גילאון, נעמי בלומנטל וסופה לנדבר.

): יושבת-ראש הוועדה תהיה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

): אני מבקש את אישורה של הכנסת להקמת הוועדה המיוחדת הזאת.

דליה רבין-פילוסוף: אני מעבירה להצבעה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת – 11 נגד – 1 נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת להקים ועדה מיוחדת לנושא הנשירה מבתי-הספר נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת יושב-ראש ועדת הכנסת התקבלה ברוב של 11 תומכים, מתנגד אחד ונמנע אחד.

דליה רבין-פילוסוף: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לוח תיקונים לחוק מימון מפלגות (תיקון מס' 22), התשס"א–2001; הצעת ועדת הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא סחר בנשים; החלטת ועדת הכנסת בדבר נטילת חסינותו של חבר הכנסת, על-פי חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, התשי"א–1951.

ד' לב: תודה.

ד' לב: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לסעיף ד' בסדר-היום: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 22), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

אמנון רובינשטיין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, זו הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואנחנו זירזנו את הדיון לפני שהוא הופך להיות סגן שר.

אמנון רובינשטיין: בהזדמנות זאת אני מברך אותו על כך.

אמנון רובינשטיין: על-פי חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה, יכולים חברי הכנסת, מייד לאחר השבעתם מטעם סיעה כלשהי, להתפלג מסיעתם או להצטרף לסיעה אחרת בתנאים המותרים על-פי החוק.

אמנון רובינשטיין: חוק מימון מפלגות קובע בסעיף 13, כי סיעה שהתפלגה זכאית למימון שוטף, ואותו מימון נגרע למעשה מהסיעה שממנה התפלגו.

אמנון רובינשטיין: על מנת שלא לעודד פילוגים ופיצולים של סיעות, ובמיוחד בתקופה שלאחר תחילת כהונתה של הכנסת, מוצע שלא יינתן מימון שוטף למתפלגים בשנתיים הראשונות לכהונת הכנסת, אלא אם כן ההתפלגות היא בתקופה של 90 ימים לפני הבחירות שלאחר מכן והמימון ימשיך להינתן לסיעה שממנה התפלגו.

אמנון רובינשטיין: עם זאת, הצעת החוק לא חלה על התפלגות מסיעה המורכבת מכמה סיעות, דהיינו מפלגה פדרטיבית.

אמנון רובינשטיין: חברי הכנסת, החוק הזה לא אוסר התפלגות של סיעה, אבל הוא מונע מימון בשנתיים הראשונות.

אמנון רובינשטיין: אני חושב שזה חוק ראוי, חוק טוב, וצריך היה להוסיף תיקונים נוספים שיעודדו איחוד סיעות ולא פילוג סיעות.

אמנון רובינשטיין: אולי נדבר על זה בהמשך הכנסת הזאת.

אמנון רובינשטיין: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, אבל יש לוח תיקונים.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש לקבל את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אדלשטיין, כיוזם החוק יש לך זכות דיבור.

דליה רבין-פילוסוף: האם אתה מעוניין?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 22), התשס"א–2001.

דליה רבין-פילוסוף: אני מסבה את תשומת לבכם, חברי הכנסת וחברותיה, לכך שיש לוח תיקונים.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו מצביעים על הצעת החוק עם התיקונים.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע בקריאה שנייה.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 2-1, עם לוח התיקונים – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1, עם לוח התיקונים, נתקבלו.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, ברוב של 22 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 22), התשס"א–2001, נתקבל.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, לרבות לוח התיקונים, ברוב של 25 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להודות לכל אלה שתמכו בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: לעניות דעתי התיקון הזה – אף שכפי שציין פרופסור רובינשטיין הוא לא תיקון שמכסה את כל הבעיות – לפחות ישפר את תדמיתנו.

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה שנקרא לחוק בשם מיוחד, ריבלין למשל?

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להימנע מהערות ציניות ביום חשוב זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל אלה שתמכו, אבל במיוחד אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת פרופסור רובינשטיין; ליועץ המשפטי של הוועדה, פרופסור שלמה שהם; ליועצת המשפטית מטעם משרד המשפטים, עורכת-הדין סיגל קוגוט; למנהלת הוועדה הגברת דורית ואג ולמזכירת הוועדה תמי ברנע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכם על הטיפול בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק זו הונחה במקור על-ידי חברת הכנסת מרינה סולודקין, היא הפכה לסגנית שרה ואני המשכתי את הטיפול בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 3), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: יציג את ההצעה, בשם ועדת החינוך והתרבות, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, התיקון לחוק הספורט היה מחויב, גם בלי שהומרצנו כולנו על-ידי המועצה הלאומית לשלום הילד, והוא בא לגשר בין שני אינטרסים.

ראובן ריבלין: רבים מילדינו התברכו ברצון להימנות עם ציבור ספורטאים צעיר, הגדל ומתחנך ולומד בענפי ספורט שונים, באגודות שיצא שמן לטובה ואלפי ספורטאים מאורגנים בשורותיהן.

ראובן ריבלין: האגודה מייצרת ספורטאים לעילא ולעילא, לימים שחקנים בספורט המקצועי.

ראובן ריבלין: אם נזכיר מתחילת הימים את אורי מלמיליאן או אלי אוחנה, או דני נוימן בבית"ר, יוסי בניון, מהטבי, אלי בן-רימוז', אופיר פינס בכדור-יד, ועוד רבים וטובים אחרים, שהפכו להיות בעלי שם לא רק בארץ אלא בעולם כולו.

ראובן ריבלין: והנה האגודה היא למעשה הבעלים של אותם שחקנים, ומדובר בקטינים.

ראובן ריבלין: נוצר מצב שבו הוריו של קטין עוברים מעיר לעיר, או קטין לא מוצא עצמו באיזו מסגרת או שהוא עובר בית-ספר, ואינו יכול לעבור מקבוצה לקבוצה, שכן הקבוצה מחזיקה בו כבן-ערובה, ועד אשר היא לא מקבלת את הדרישות שהיא מעמידה כלפי הקטין או כלפי הוריו – למעשה הילד נמצא במצב שבו הוא מרותק למקום שבו היה.

ראובן ריבלין: מצד אחד, אגודות שמשקיעות כה רבות בשחקנים, לא ראוי שנבוא ונאמר להן, כעת כאשר הפכנו להיות שם דבר, אנחנו עוזבים, נפרדים, יוצאים מכם, לאחר שהשקעתם בנו כל כך הרבה, ואנחנו מבקשים להיקלט בקבוצה אחרת אשר מוכנה לשלם לנו מיליונים.

ראובן ריבלין: הדברים באים לידי ביטוי כבר בהיות השחקן בן 15-16.

ראובן ריבלין: חוק זה בא לאפשר לשחקנים שלא מלאו להם 17 שנים, לשחקנים שלא מלאו להם 15 שנים, לעבור בצורה חופשית יותר, עד גיל 15 כמעט ללא מגבלות, מקבוצה לקבוצה, אם וכאשר יש צורך אמיתי לעשות זאת.

ראובן ריבלין: חוק זה מאפשר זאת.

ראובן ריבלין: החוק חוקק לאחר ישיבות רבות, ואני מוכרח לומר שהשתתפו בהן ראשי ההתאחדויות לכדורגל ולכדורסל, לאתלטיקה קלה, לכדור-יד ולענפי הספורט האישיים, ובסופו של דבר מצאנו את הגשר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שחבר הכנסת אורלב ישב במשך ישיבות רבות כיושב-ראש הוועדה וגם כאחד היוזמים, ולא הצליח להגיע לעמק השווה.

ראובן ריבלין: והנה, למרבה הפלא, יום אחד ישב יולי אדלשטיין כיושב-ראש, מתוך ידיעה שהוא הופך להיות שר לענייני קליטה – אם כי בדרגה אישית, משום מה פחותה – ובהנף של חצי שעה הביא את כל הניצים להסכמה הדדית ואפשר לנו להביא היום, לפני שאנחנו יוצאים לעבודה אחרת, את החוק הזה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהחברים להצביע עבור החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות, ואני חושב שהחוק בא על מנת לקדם את האינטרסים של הנוער והילדים, וכן לשמור על האינטרסים של הקבוצות.

ראובן ריבלין: הואיל ואינני רוצה לתת את הקרדיט לאחר ההצבעה, אני מבקש כבר עכשיו לברך את שני היושבים-ראש, גם חבר הכנסת זבולון אורלב שישב ראש בכל הישיבות, והוא יושב-ראש הוועדה, וגם את חבר הכנסת יולי אדלשטיין כיושב-ראש אותן ישיבות שבהן החוק הועבר.

ראובן ריבלין: אני מבקש להודות למועצה הלאומית לשלום הילד, ובעיקר למנכ"ל, ד"ר יצחק קדמן.

ראובן ריבלין: אני רוצה להודות לחברות הוועדה ולמרכזות הוועדה, אני רוצה להודות – כמעט אמרתי לחברת הכנסת – ל"בעל-בית" של חברי הכנסת, "חברת הכנסת" יהודית גידלי, מנהלת הוועדה, לדלית אזולאי מזכירת הוועדה, לחנה יוסף, גם היא מזכירת הוועדה, וכן לבנות מהלשכה המשפטית: עורכת-הדין מרים פרנקל-שור, שהיתה אתנו במשך הזמן שבו אושרה ההצעה, כמו גם למירב ישראלי, שהיא היום היועצת המשפטית הקבועה של הוועדה, וכן למתמחה בלשכה, תמיר שאנן.

ראובן ריבלין: תודה רבה בשם כל ספורטאי ישראל לדורותיהם.

דליה רבין-פילוסוף: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 2-1 – 25 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה ברוב של 25 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק הספורט (תיקון מס' 3), התשס"א–2001, נתקבל.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 3), התשס"א–2001, נתקבלה בקריאה שלישית, ברוב של 25 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו חוזרים לסעיף ג' שעל סדר-היום: הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 33), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: יציג את ההצעה יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, חבר הכנסת עוזי לנדאו.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

עוזי לנדאו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא את הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 33), התשס"א–2001, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, בשם הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

עוזי לנדאו: חוק זה ניזום על-ידי מבקר המדינה עצמו.

עוזי לנדאו: הוועדה כולה על כל חבריה התגייסה כדי לקדמו.

עוזי לנדאו: יש בו כמה תיקונים חשובים מהותיים, שני תיקונים, ויש בו כמה תיקונים שנועדו לקבוע דבר דבור על אופניו, משום שממילא דברים נעשים כך.

עוזי לנדאו: נדמה לי שמן הדברים החשובים באפיון החוק הזה הוא, שההכרעה בדבר ביצוע הערות או תיקונים שקבע מבקר המדינה היא של ראש הממשלה עצמו.

עוזי לנדאו: תיקון אחר מדבר על כך שלראש הממשלה יהיה שיקול דעת להחליט, מייד לאחר פרסום דוח מבקר המדינה, מה הם הנושאים החשובים יותר שעליהם ישיב לפני האחרים.

עוזי לנדאו: יוקם צוות מיוחד בכל משרד, על צוות זה יהיה ממונה השר עצמו, ועניינו של הצוות יהיה לעקוב אחר ביצוע הערות מבקר המדינה.

עוזי לנדאו: כן הורחבה סמכות הוועדה לביקורת המדינה להזמין כל מי שנדרש כדי להשיב על הערות המבקר, גם אם הוא איננו כלול בדוח הספציפי שהמבקר כתב, אלא בגוף מבוקר שכן או בגוף שקשור בזה.

עוזי לנדאו: דברים דומים תוקנו לעניין כל מה שקשור בתפקידו של המבקר כנציג תלונות הציבור.

עוזי לנדאו: אני מבקש להדגיש, שהחוק אושר כולו ללא התנגדות.

עוזי לנדאו: יש הסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, שסייע בקידומו של החוק.

עוזי לנדאו: אלה הם הדברים שיש לי לומר.

עוזי לנדאו: אני מבקש להביא את החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עוזי לנדאו: תודה רבה, גברתי.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אופיר פינס-פז ינמק את הסתייגותו לסעיף 3.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני תומך בהצעת החוק, אני חושב שהיא חשובה.

אופיר פינס-פז: הוועדה לענייני ביקורת המדינה בראשותו של עוזי לנדאו עבדה עליה במשך כמה ישיבות, בהשתתפות מבקר המדינה.

אופיר פינס-פז: זו הצעת חוק חשובה שנותנת לפי דעתי למבקר המדינה יותר כלים אפקטיביים בעבודת הביקורת מול תיקון ממצאי הדוח על-ידי הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לבשר לחברי חברי הכנסת, שידי מבקר המדינה מלאות עבודה אחרי הבחירות.

אופיר פינס-פז: רשימת העמותות שסייעו לבחירתו של אריאל שרון כבר מונחת על שולחנו.

אופיר פינס-פז: אני מניח שאנשי הצוות שלו כבר עושים בעניין זה עבודה מאומצת.

אופיר פינס-פז: אני מתנצל מראש על כך שלא רצנו למשטרה ולעיתונות, כמו שעשו חברי כנסת מהליכוד לפני שנה וחצי, או מתי שזה היה, אבל המכתבים הועברו והנושאים בטיפולו.

אופיר פינס-פז: מדובר בעשרות-עשרות מקרים בעייתיים שמחייבים לכאורה חקירה ובדיקה.

אופיר פינס-פז: אני יוצא מתוך הנחה שמבקר המדינה וצוות משרד מבקר המדינה יעסקו בעניין הזה ברצינות הראויה ויניחו את הדוח על שולחן הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני מצטער, מצטער מאוד, על שגם היום, אחרי שהחוק הוברר ואי-אפשר לטעון ללקונה או לשום דבר אחר, מתפרסמים דברים מאוד קשים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר לחברי עוזי לנדאו, שהוא רצה להציע הצעת חוק, שמבקר המדינה יוכל לטפל בנושאים בזמן אמת, ולא בדיעבד ולא ברטרוספקטיבה.

אופיר פינס-פז: אני מניח שהחוק הזה יחכה למחליפך בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

אופיר פינס-פז: זה חוק חשוב, ואני מקווה שנאמץ אותו לטובת העניין.

אופיר פינס-פז: מכל מקום, ההסתייגות שלי לא נועדה לשנות שום דבר מהותי בחוק.

אופיר פינס-פז: אני מצטרף לתומכים ומברך על החוק.

דליה רבין-פילוסוף: האם אתה מסיר את ההסתייגות?

אופיר פינס-פז: כן.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: לאור הורדת ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 33), התשס"א–2001, בקריאה שנייה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 19-1 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 19-1 נתקבלו.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, ברוב של 21 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 33), התשס"א–2001, נתקבל.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, ברוב של 23 חברי כנסת תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה, התשס"א–2001, קריאה שנייה ושלישית.

דליה רבין-פילוסוף: תציג את ההצעה בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט חברת הכנסת יעל דיין.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

ראובן ריבלין: מה עם הפיצול של חוק טל?

דליה רבין-פילוסוף: הוא יבוא אחרי כל נושא מעמד האשה.

יעל דיין: ערב טוב ליושבת-ראש ולחברי וחברות הכנסת.

יעל דיין: אנחנו פותחים בזה – למעשה, ממשיכים מהבוקר, סדרה של אירועים ודיונים הקשורים לציון יום האשה הבין-לאומי.

יעל דיין: אני מגישה בזה הצעת חוק – ויהיו אחרי זה עוד שלושה חוקים שמוגשים למליאה.

יעל דיין: חבר הכנסת ריבלין, זיו פניך דווקא ביום האשה ממש יקר לי.

יעל דיין: אחרי החוקים, נעבור לדיון, שיפתח אותו ראש הממשלה הנבחר, ואחר כך יהיה דיון סיעתי.

יעל דיין: בקטע הזה אני אברך את הנמצאות והנמצאים ביציע.

יעל דיין: אז אני לא מתעלמת מכם, אלא דוחה מעט.

יעל דיין: אני מודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט שאפשר לי להציג את החוק הזה בשם הוועדה, משום שזה אומנם חוק שאני וחברי כנסת אחרים יזמנו, אבל אילולא התמיכה המוחלטת של יושב-ראש הוועדה, לא היינו מגיעים להעלאתו היום.

יעל דיין: כדאי לציין, שבמקביל – דבר שגרם לנו בהתחלה דחייה, אבל אחר כך נפתר בטוב – חוקק חוק ממשלתי.

יעל דיין: החוק הממשלתי מוזג בחוק הפרטי שמוצג כאן.

יעל דיין: אני רוצה לומר לחברי הבית – ואני מבקשת שקט, כי עוד תשמעו על החוק הזה, אף שהוא מגיע עכשיו לקריאה שנייה ושלישית.

יעל דיין: חוק זכויות נפגעי עבירה, חבר הכנסת טל, בוודאי תסכים אתי, שהוא אחד החוקים – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ליצמן, אני מבקשת שקט.

יעל דיין: – – החשובים והמהפכניים שעולים על שולחן הבית הזה, ועניינו דאגה לנפגעות, ברוב המקרים לנפגעת העבירה.

יעל דיין: ברוב המקרים אנחנו מדברים כאן על עבירות מין ואלימות, כאשר הנפגעת עצמה – או נפגע העבירה עצמו – מחוסרת כל זכויות במערכת המשפטית.

יעל דיין: היא או הוא נותנים עדות, משמשים חלק בחקירה, ואין להם שום זכות לא לגבי מהלך החקירה, לא לגבי מהלך ההליך המשפטי, ובוודאי לא לגבי יידוע ולא לגבי הדברים שקורים אחר כך.

יעל דיין: כדי להמחיש את זה בצורה יותר ברורה: נפגעת אונס שבאה להעיד, נשארת נפגעת – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ריבלין.

יעל דיין: חבר הכנסת ריבלין, זה ממש לא מתאים לך.

יעל דיין: נפגעת אונס – ויושבות כאן נשים, אמהות ואבות מהקואליציה של משפחות נרצחות – או משפחתה של נרצחת, באה, נותנת עדות והולכת לדרכה.

יעל דיין: היא לא יודעת מה מתרחש בחקירה, אין לה say לא בהליך המשפטי, לא במהלכו, לא בהפסקות שבו, לא בעניין המאסר, לא בעניין השחרור, לא בעניין היציאה לחופש של הנאשם, וגם לא – – – אני לא יודעת, יש היום תכונה במליאה, כנראה שזה טרום ממשלה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת איתן וחבר הכנסת מרידור.

דליה רבין-פילוסוף: אני מבקשת לקיים שיחות בחוץ, ושיהיה כאן שקט.

יעל דיין: החוק הזה עבר הרבה מאוד גלגולים.

יעל דיין: הוא קיים גם בארצות אחרות.

יעל דיין: אני רוצה שחוץ מאשר להצביע עליו – כי זה דבר טוב להצביע בעדו – באמת תבינו את הייחוד שבו, את המהפכניות שבו ואת הדאגה, לרגע לא על חשבון זכויות הנאשם, לקורבן ולנפגע העבירה.

יעל דיין: במה שאנחנו מציגים היום, אנחנו, מביאי החוק והיוזמים – שהם, חוץ ממני, חברי הכנסת אבשלום וילן, נעמי חזן, מוחמד כנעאן, ציפי לבני, לימור לבנת וסופה לנדבר – רואים בחוק הזה רק חצי חוק.

יעל דיין: וכאן אני רוצה לומר לחברי הבית הזה, שהחוק במקור כלל פיצויים לנפגעי העבירות.

יעל דיין: החוק במקור כלל גם סיוע לנפגעי עבירה במובן של סיוע נפשי לנאנסת, למשפחת הנרצחת ולקטין שנפגע ומתבקש לגביו לפעמים סיוע ארוך טווח.

יעל דיין: לגבי משרד האוצר, ואני מוכרחה לומר שזה לא משנה תחת איזו ממשלה – אנחנו נמשיך ונדרוש ממנו את השלמת החוק הזה.

יעל דיין: החוק שמובא לפניכם עוסק ביידוע.

יעל דיין: אין לגביו הסתייגויות.

יעל דיין: הוא עוסק במעורבות של נפגע עבירה ובזכויות של נפגע עבירה.

יעל דיין: החלק המעשי יותר של מתן פיצויים וסיוע אמיתי יהיה בהמשך החקיקה.

יעל דיין: נמצאת כאן ביציע קצינת ח"ן ראשית.

יעל דיין: אני רוצה לציין, שאותו דין יחול בחוק נפרד גם לגבי נפגעי עבירה שקשורים בדין משמעתי בשירות המדינה, וגם לגבי חוק, תקנות או פקודות צה"ליות, אלא שזה לא נכלל בחוק הזה.

יעל דיין: החוק הזה יוחל גם על צה"ל וגם על דין משמעתי, כאשר נעשה את ההתאמה המתבקשת.

יעל דיין: תודות, כמובן, לצוות ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יעל דיין: אני לא רוצה לחכות לסוף, כי אחרי ההצבעה אנחנו נרוץ הלאה.

יעל דיין: מלבד ליושב-ראש הוועדה, כמובן יש להודות ליועץ המשפטי, שגם כן תמך ועזר, בלי חשבון של ימים ולילות – אני מקווה שעם חשבון של שישי ושבת – שלמה שהם, וכן לדורית ואג, מנהלת הוועדה.

יעל דיין: ממשרד המשפטים – יהודית קרפ, שבמשך תקופה ארוכה אבל רבת תוצאה, קיימה ועדה שנכנסה לעומק הדברים.

יעל דיין: ענת אסיף היתה שותפה לצוות הוועדה בניסוח ובהבאת החוק בפני הבית.

יעל דיין: מאחר שאין הסתייגויות, אני מבקשת לעבור להצבעה.

דליה רבין-פילוסוף: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה, התשס"א–2001, בקריאה שנייה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 30-1 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 30-1 נתקבלו.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק, לרבות כל התוספות – ארבע תוספות – שמופיעות בסופה, התקבלה בקריאה שנייה ברוב של 21 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: נעבור לקריאה השלישית, נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק זכויות נפגעי עבירה, התשס"א–2001, נתקבל.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק על כל חלקיה והתוספות התקבלה בקריאה שלישית ברוב של 22 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום, הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת דוד טל.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תחולה על מעסיק בפועל), התשס"א–2001.

דוד טל: חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה הוא חוק חשוב, גברתי היושבת-ראש, המונע אפליה על רקע גיל, מין, מצב משפחתי, השכלה וכיוצא בהם, הן בהעסקת עובדים והן בשיקולים בקבלה לעבודה.

דוד טל: מאז כניסת החוק לתוקפו הוא תרם רבות להגנה על עובדים ולמניעת אפליה בשוק העבודה.

דוד טל: לצערנו, בנוסח המקורי אין החוק מחייב את המעסיק בפועל – אני מדגיש, המעסיק בפועל – ונוצר מצב שבו עובדים של קבלני כוח-אדם, שהם, לצערנו הגדול, בעיקר נשים, חשופים לאפליה, שאין החוק מגן עליהם מפניה.

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, מטרת החוק המונח כאן בפני עמיתי חברי הכנסת היא להסיר מכשול מפני עיוור ולהחיל באופן מפורש את החוק גם על המעסיק בפועל, כך שגם לו יהיה אסור להפלות את עובדיו ואת עובדותיו.

דוד טל: העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם הפכה לתופעה נפוצה שכבר אינה שייכת למגזרים חלשים בלבד, אלא קיימת כצורת העסקה מרכזית גם במגזר הציבורי ובמשרדי הממשלה.

דוד טל: עדיין מדובר, גברתי היושבת-ראש, בעיקר על נשים עובדות, ובהן העובדות הזקוקות ביותר להגנה ולמניעת אפליה.

דוד טל: דווקא היום, שבו אנו מציינים את יום האשה הבין-לאומי, ראוי שנוסיף לספר החוקים תוספת חשובה זו, ונרחיב בכך את איסור האפליה, ההגנה על העובדים ובמיוחד על הנשים העובדות.

דוד טל: לחוק אין הסתייגויות, גברתי, ואני מציע לאשרו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד טל: אני מודה לגברתי.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, קריאה שנייה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 7-1 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 7-1 נתקבלו.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה ברוב של 18 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – אין חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 7), התשס"א–2001, נתקבל.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, ברוב של 19 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים, תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי מבקשת לומר את דברה כנציגת המציעים.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני שמחה מאוד שהצעת החוק, שתחילת חקיקתה היתה עוד ב-1998, הגיעה לכלל השלמה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות בשם חברי לסיעה ובשמי ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת דוד טל, שנתן לחוק קדימות ואפשר לו להגיע לקריאה שנייה ושלישית בפרק זמן קצר יחסית.

תמר גוז'נסקי: כמו כן למנהלת הוועדה שירלי אברמי, לעורכת-הדין ג'ודי וסרמן, היועצת המשפטית של הוועדה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר גם את עורך-הדין משה בוטון, שהיה היועץ המשפטי של הוועדה קודם לכן ועזר רבות בניסוח בכנסת הקודמת, וכן לעורך-הדין דן אורנשטיין ממשרד המשפטים, לעורך-הדין מיכאל אטלן ממשרד העבודה והרווחה ולכל היתר שתרמו להשלמת החקיקה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, חברי הכנסת, שאנחנו היינו מאוד רוצים שהתופעה של עובדי קבלן ועובדי חברות כוח-אדם תיעלם ממפת יחסי עבודה.

תמר גוז'נסקי: אבל התופעה הזאת הולכת ומתרחבת, והיא מאלצת הרבה מחפשי עבודה, ובעיקר נשים, צעירים, ערבים וגם עולים, להגיע לחברות האלה.

תמר גוז'נסקי: לכן חשוב לנו, בתנאים הקיימים, להגן על העובדים האלה.

תמר גוז'נסקי: יש להם שני מעבידים – יש המעביד שמשלם להם את השכר, ויש מי שמעסיק אותם בפועל, ואנחנו צריכים להגן עליהם מפני אפליה בשל מין, בשל לאום, בשל נטייה מינית, מצב משפחתי וכו'.

תמר גוז'נסקי: כדי להמחיש – המעסיק בפועל אומר לאשה בהיריון: תחזרי לחברת כוח-האדם, אני לא מעוניין בך; וחברת כוח-האדם לא יכולה למצוא לה עבודה אחרת כי היא בהיריון.

תמר גוז'נסקי: מהיום הוא לא יוכל לפטר אותה והוא לא יוכל לשלוח אותה בטענה שהיא בהיריון.

תמר גוז'נסקי: זו רק המחשה אחת כמה החוק הזה, אני מקווה, יעזור לנשים בעיקר, אבל בכלל לעובדי כוח-אדם.

תמר גוז'נסקי: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: עד היום לא היה אפשר להגיש תביעות לפי החוק על אפלית נשים בעבודה.

דליה רבין-פילוסוף: ניסיתי כמה פעמים, בנוסח הקודם שלו לא היה אפשר לממש אותו.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: (הצעת קבוצת חברות הכנסת)

דליה רבין-פילוסוף: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום, הצעות חוק לדיון מוקדם שעניינן יום האשה הבין-לאומי.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת יעל דיין, בבקשה – הצעה ראשונה: הצעת חוק מס' פ/2249, הצעת חוק העונשין (תיקון – אינוס), התשס"א–2000.

יעל דיין: היושבת-ראש, חברי הכנסת, חברות הכנסת, בדרך כלל אנחנו נוהגים רק להעלות הצעות חוק הקשורות באלימות כלפי נשים ביום המציין את המאבק באלימות כלפי נשים.

יעל דיין: הפעם סטינו קצת ממנהגנו, כי בגלל התגברות האלימות כלפי נשים ומקרי הרצח, אנחנו רואים דחיפות רבה להעלות בכל זאת בתאריך הזה שתי הצעות חוק לקריאה טרומית ולהצביע עליהן.

יעל דיין: אם את מרשה לי, אנמק את שתיהן ביחד, ונצביע בנפרד.

דליה רבין-פילוסוף: בסדר.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה השנייה – הצעת חוק העונשין (תיקון – חובת דיווח על אלימות נגד בני זוג), התשנ"ט–1999; הצעת חוק פ/113.

יעל דיין: הצעת החוק הראשונה – – –

נסים זאב: איפה זה מופיע בסדר-היום?

דליה רבין-פילוסוף: יש נספח של לוח הצעות חוק.

יעל דיין: יש תוספת, כבודו.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת איתן וחבר הכנסת ארנס, אני מאוד אודה על הקשבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת טל, תודה.

יעל דיין: אנחנו מדברים על הצעת חוק העונשין (תיקון – אינוס).

יעל דיין: ההגדרה של אונס היום, הגדרת האונס כעבירה, מחייבת שתהיה הוכחה שהיה שימוש בכוח, גרימת סבל גופני, הפעלת אמצעי לחץ אחרים או איום.

יעל דיין: אנחנו מוחקים את כל הסיפא, והתיקון הזה של החוק למעשה אומר: אונס זה אונס זה אונס.

יעל דיין: כאשר אין הסכמה, לא צריך להוכיח שהיא דחפה אותו, שהיא אמרה לא, שהיא צעקה.

יעל דיין: אין צורך בראיות על שימוש בכוח, כי הסתבר לנו מהרבה מאוד מקרים, שהאונס משתק.

יעל דיין: האונס גורם לפחד מהסוג שהנאנסת לא מוצאת את הכוח גם כשהיא לחלוטין לא מסכימה, והאונס הוא אונס.

יעל דיין: אין לה הכוח הנפשי או הפיזי להתנגד.

יעל דיין: הרבה פעמים, באונס אלים, היא גם חוששת לחייה, והיא חושבת שהסיוט הזה ייגמר, אני אצא מזה.

יעל דיין: היא מפחדת, וכך גם האנס בדרך כלל מאיים, אם היא תראה התנגדות, אם היא תצעק, אם היא תזעק לעזרה; הרבה פעמים בעת החדשה זה מלווה לצערנו בניסיון לרצח או איומים בסכין.

יעל דיין: לכן אנחנו אומרים: אין צורך בראיות.

יעל דיין: הנאנסת שנאנסה, ויש אי-הסכמה, האונס כאן נחשב לעבירה, ואין צורך בהוכחה, ולכן אנחנו מציעים למחוק את כל הסיפא של הגדרת עבירת האינוס.

יעל דיין: אגב, אני מבקשת להעביר את שני החוקים לוועדה לקידום מעמד האשה, שעוסקת בדברים דומים, ואלה תיקונים והשלמות.

יעל דיין: אני מבקשת להעלות הצעת חוק שעלתה גם בכנסת הקודמת.

יעל דיין: היא מובאת כאן לקריאה טרומית.

יעל דיין: החוק הוא חוק, אני מוכרחה לומר, שלא משתגעים ממנו, אבל האלימות והצורך בחוק הזה הם כל כך ברורים, כאשר אחרי כל מקרה רצח, אנחנו באים ואומרים "הרצח הזה היה ידוע מראש, כי מישהו שמע".

יעל דיין: לבד מכמה מקרים של פסיכופתים, אין דבר כזה שיש אלימות קשה ואף אחד לא ידע.

יעל דיין: השכן ידע, אמא ידעה, סבתא ידעה, הילד ידע.

יעל דיין: אנחנו אומרים להחיל, בלי סנקציות – חס וחלילה לא נשלח את הסבתא שלא סיפרה לבית-סוהר – אבל אנחנו אומרים: החברה שלנו חייבת ליצור נורמה חדשה – לצערי, על-ידי חוק – שתחייב דיווח.

יעל דיין: אתה שותף.

יעל דיין: אתה לא יכול להגיד, כשאתה עד לאלימות קשה או לאונס: זה לא ענייני, זה עניין פרטי שלהם.

יעל דיין: אני שומע את הצעקות, אני שומע את הזעקות, אני לא מדווח, כי זה עניין פרטי שלהם.

יעל דיין: הצעת החוק הזאת סבוכה, נדון בה בוועדה לקידום מעמד האשה בכפפות של משי, תוך מודעות למורכבות שבה, אבל אני מבקשת גם את הצעת החוק הזאת להעביר בקריאה טרומית.

יעל דיין: אני מבקשת להצביע בקריאה טרומית ולהעביר את הצעת החוק לוועדה לקידום למעמד האשה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק הראשונה: הצעת חוק העונשין (תיקון – אינוס), התשס"א–2000, בקריאה טרומית.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – אינוס), התשס"א–2000, לדיון מוקדם בוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית ברוב של 16 חברי כנסת תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: בהעדר התנגדות תעבור הצעת החוק לדיון בוועדה לקידום מעמד האשה.

תמר גוז'נסקי: מישהו מחברי הבית מתנגד?

דליה רבין-פילוסוף: אף אחד לא התנגד.

דליה רבין-פילוסוף: אם תהיה התנגדות, ההצעה תעבור לדיון בוועדת הכנסת.

אלי בן-מנחם: אין התנגדות.

יעל דיין: אין התנגדות, אין שום צורך.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק השנייה.

דליה רבין-פילוסוף: לחבר הכנסת זאב יש התנגדות.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

יהודית נאות: אין שר?

דליה רבין-פילוסוף: אין ממשלה.

דוד טל: אולי אפשר להפסיק את הדיון.

דוד טל: זה זלזול מופגן בפרלמנט.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה הנבחר – –

דוד טל: יש פה ציבור של אנשים שהגיע.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת טל, תודה.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו ממשיכים.

נסים זאב: – – הצעת חוק העונשין לגבי חובת דיווח – נכון שההצעה באה כדי להתמודד עם מעשי אלימות כלפי בני הזוג, אבל במקביל היא מטילה אחריות על שכן.

נסים זאב: אני לא מסכים שעל כל צעקה ועל כל זעקה, אם השכן לא דיווח, הוא ייחשב לשותף.

נסים זאב: כשאנחנו מדברים על בן זוג, זה יכול להיות גם הבעל או האשה, זה לאו דווקא האשה.

נסים זאב: בהגדרת הסעיף כתוב "בן זוג".

זהבה גלאון: עד היום נשים נרצחו וגברים לא.

נסים זאב: אני שואל מה יקרה כאשר הוא צועק ואותה לא שומעים?

נסים זאב: גם אז יש חובת דיווח או אין חובת דיווח?

נסים זאב: דבר נוסף, יש שכנים שרגילים לשמוע את הצעקה של האשה, ואנחנו עדים למקרים רבים של סטנדרדים, לא שהם נורמליים, למשל ששכנים התרגלו שבני זוג רבים.

נסים זאב: לפעמים האלימות עוברת לפסים הרבה יותר רציניים.

נסים זאב: האם אותו שכן צריך לקבל עונש על כך?

נסים זאב: בנוסף, גם לא מוגדר מהי הענישה.

נסים זאב: הפכנו כאן כמעט חצי מדינה לעבריינים.

נסים זאב: כמעט אין שכונה שלא שומעים בה ריב בין בני זוג.

נסים זאב: לכן, יש כאן הגזמה מסוימת.

נסים זאב: אם היית אומרת שהנושא מדבר על אונס, על רצח, על משהו שהוא באמת חריג, אבל את מדברת על קול צעקה.

נסים זאב: זאת אומרת, שכשאנחנו שומעים קול צעקה של אשה, חייבים לרוץ ולדווח למשטרה.

נסים זאב: זה מה שיוצא.

נסים זאב: כל אשה שהיא צעקנית מטבעה, אני חייב לדווח על כך.

נסים זאב: תארי לעצמך כמה ניידות משטרה צריך להזעיק כל יום כיוון ששומעים כמה צעקות.

תמר גוז'נסקי: נשים לא צועקות בכלל.

נסים זאב: את לא יודעת כנראה.

תמר גוז'נסקי: נשים לא צועקות, גברים צועקים.

נסים זאב: תשמעי את עצמך בכנסת ותראי כמה פעמים את צועקת ביום.

נסים זאב: בהצעה הזאת יש הגזמה מסוימת, איבדנו פרופורציה.

זהבה גלאון: מה זה "הגזמה"?

זהבה גלאון: תראה כמה נשים נרצחו.

זהבה גלאון: איפה ההגזמה בדיוק?

זהבה גלאון: אפשר היה למנוע הרבה מהרציחות.

נסים זאב: האם אותן נשים נרצחו כיוון ששכן לא דיווח?

נסים זאב: לא.

נסים זאב: אני אומר לך שלא.

נסים זאב: הנושא הזה שווה מחקר באופן מעמיק.

נסים זאב: אי-אפשר להטיל אחריות על שכן שרגיל לשמוע שבני זוג רבים יום יום, שעה שעה, וזה דבר שבשגרה.

נסים זאב: יום אחד אם יהיה רצח, או חס וחלילה דבר חריג, לא יהיה אפשר להטיל את האחריות על השכן, ולהפוך אותו שותף לעבירה.

נסים זאב: זה דבר שלא מקובל.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת דיין, תשובה בקצרה.

יעל דיין: אני לא אגזול מזמן המליאה אלא כדי להבהיר.

יעל דיין: חבר הכנסת זאב אומר, שמחצית המדינה תהפוך לעבריינים, כי הם ישמעו צעקות ולא ידווחו.

יעל דיין: עדיף שהם ייחשבו לעבריינים, ולא נאסוף את הגוויות ולא נשמע על נאנסות.

יעל דיין: החוק הזה קיים לגבי קטינים ולגבי חסרי ישע, ואין עליו ערעור.

יעל דיין: מי כמוני רוצה שלא נגדיר, חלילה, את האשה חסרת ישע, אבל כאשר היא נתונה לאלימות ולמכות, ואת זה שומעים – ואל תגיד "באונס כן, במכות לא".

יעל דיין: איך אתה, שכן, כשתשמע את הצעקות תדע אם היא נאנסה או נרצחה, כשהיא הפסיקה לצרוח, או שזה היה סתם שתי סטירות?

יעל דיין: אנחנו מנסים ליצור כאן נורמה שאומרת, שמה שנעשה לקטין, לחסר ישע, לאשה ללא הגנה, כי היא הצד החלש שבין המכה למוכה – זה יכול להיות גם גבר מוכה – זה כן ענייני, זה כן עניינך, כן צריך דיווח.

נסים זאב: חובת הדיווח היא אך ורק כאשר השכן בטוח שהיה מעשה אלימות, או רק על הצעקה?

דליה רבין-פילוסוף: כאשר יש לו חשד סביר.

יעל דיין: אין כאן חובת דיווח על צעקות.

יעל דיין: צעקה יכולה להיות גם אימון בזמרה.

נסים זאב: זה מה שאת אמרת.

יעל דיין: כבודו, בחוק המקורי, שהצעת החוק מוסיפה עליו, כתוב: "היה לאדם יסוד סביר לחשוב כי זה מקרוב נעברה עבירה בקטין או בחסר ישע", וכאן אנחנו מוסיפים גם את הנפגעת הנוספת.

יעל דיין: דרך אגב, החוק הזה יחול גם על רופא, אחות, עובד חינוך, עובד סוציאלי, עובד שירותי רווחה.

יעל דיין: זה לא חוק לצורך שכנים ששומעים צעקות.

יעל דיין: יש חובת דיווח על כל מי שבא במגע עם עבירה שנעשתה, עבירה אלימה, ובדרך כלל מדובר כאן על עבירות אלימות במשפחה, שתהיה עליו חובת דיווח.

יעל דיין: אני לא רואה תור גדול של שוטרים שזורקים לבית-סוהר שכנים שמדווחים על שתי צעקות שהוחלפו.

יעל דיין: כמו שאמרת: התרגלנו כבר לצעקות.

יעל דיין: התרגלנו גם לאונס, התרגלנו גם לאלימות, התרגלנו גם לרצח.

יעל דיין: כדי שלא נתרגל עד אין-סוף, אני מציעה שנעצור בסטירה הראשונה, בצעקה הראשונה, וכבר שם נרגיש שהאחריות היא גם עלינו.

יעל דיין: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה טרומית על הצעת חוק העונשין (תיקון – חובת דיווח על אלימות נגד בני זוג), התשנ"ט–1999.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 14 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – חובת דיווח על אלימות נגד בני זוג), התשנ"ט–1999, לדיון מוקדם בוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית ברוב של 14 חברי כנסת תומכים, מתנגד אחד ונמנע אחד.

דליה רבין-פילוסוף: בהעדר התנגדות תעבור הצעת החוק לדיון בוועדה לקידום מעמד האשה.

דליה רבין-פילוסוף: הדבר הזה צריך בירור מפני שזה חוק העונשין.

דליה רבין-פילוסוף: לפרוטוקול אני אומרת שהצעת החוק עוברת לוועדה לקידום מעמד האשה.

אלי בן-מנחם: אני מבקש להוסיף את קולי, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: 15 תומכים, בצירוף קולו של חבר הכנסת אלי בן-מנחם.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

גדעון עזרא: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לציון יום האשה הבין-לאומי – דיון על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת.

גדעון עזרא: יפתח את הדיון ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון.

גדעון עזרא: בבקשה.

אריאל שרון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברות הכנסת, יושבות-ראש ארגוני הנשים, מעבר לארגונים הידועים, אני רואה גם את נשות הליכוד כאן – ברוך בואכן.

אריאל שרון: כנסת נכבדה, המהפכה במעמדה של האשה במאה האחרונה היא מהמוצלחות שבמהפכות, אם כי איחרה לבוא וטרם הושלמה.

אריאל שרון: לנשים היה תמיד מקום מרכזי בין מובילי ומחוללי מהפכות – דמויות כמו רוזה לוקסמבורג וחברותיה.

אריאל שרון: הן הובילו בראש מחנה הנאבק לזכויות העובדים, לתנאים סוציאליים ולשכר הוגן באנגליה ובארצות-הברית; הן הובילו במהפכה הקומוניסטית ברוסיה, הן היו בשורה הראשונה של אנשי מדע, כמו מדאם קירי ואחרות, שהובילו את המהפכה המדעית והטכנולוגית, ונשים מילאו תפקידי מפתח במהפכה המוצלחת של המאה, המהפכה הציונית.

אריאל שרון: המהפכה הציונית והמאבק לתקומה הביאו למהפך במעמדה של האשה בקהילה היהודית.

אריאל שרון: מסגרת החיים החדשה בארץ-ישראל, מאבק הקיום היומיומי, הקשיים הפיזיים שהיו כרוכים בשיבה אל עבודת האדמה והכוח לאחוז בנשק להגנה עצמית – כל אלה השפיעו על דימוי האשה החלוצית, זאת המסוגלת לבצע תפקידים גבריים המחייבים גילוי אומץ לב, נחישות, כוח ונכונות להקרבה.

אריאל שרון: דמות האשה החלוצית עולה ומופיעה בכל הקבוצות החברתיות והעדתיות המרכיבות את היישוב היהודי בארץ-ישראל מאז תחילת העליות הציוניות.

אריאל שרון: היום, אני רוצה להזכיר, י"א באדר, ובין שמונת חללי תל-חי היו הנשים שרה ציז'יק ודבורה דרכלר.

אריאל שרון: כזאת היתה מניה שוחט, ממייסדי "השומר" וממקימי סג'רה, וכזאת היתה שרה אהרונסון מזיכרון-יעקב, מראשוני מחתרת ניל"י, ורחל ינאית בן-צבי ממייסדי "ההגנה" ומגיני ירושלים.

אריאל שרון: והיו חנה סנש – – – אני חשבתי שאתם אוהבים נשים.

אפי אושעיה: מכבדים – – –

אלי בן-מנחם: אוהבים.

אריאל שרון: לפחות תיתנו לנשים האורחות, ברשותכם, להקשיב.

אריאל שרון: והיו חנה סנש וחביבה רייק, הצנחניות, שקפצו ללא מורא אל תוך התופת של השואה מתוך אמונה חסרת פשרות בזכותם ובחובתם של היהודים להגן על עצמם ועל אחיהם.

אריאל שרון: וגולדה מאירסון, לימים גולדה מאיר, זיכרונה לברכה, בת התקופה, מנהיגת פועלים, שרת החוץ וראש ממשלת ישראל בימים הקשים של מלחמת יום הכיפורים.

אריאל שרון: דימוי זה של החלוצה מחזיר אותי תמיד לדמותה של אמי ויירה, זיכרונה לברכה.

אריאל שרון: שאותה אני זוכר כילד במושב, עובדת יחפה שעות ארוכות בשדה, תחת השמש הקופחת, אך יודעת בעל-פה את יצירותיהם של פושקין ולרמונטוב.

אריאל שרון: ואלפי גיבורות אלמוניות שהתנדבו לצבא הבריטי בזמן המלחמה נגד הצורר הנאצי, או לפלמ"ח, ל"הגנה", או למחתרות האצ"ל והלח"י במאבק נגד הבריטים, ומאוחר יותר נגד הפולש הערבי.

אריאל שרון: ואף ששמותיהן הוזכרו ואולי נשכחו ברבות השנים, שמות שעולים בזיכרוני, כמו ברכה פולד מלוחמות הפלמ"ח, שנפלה במרס 1946, בקרב עם הבריטים ברחובות תל-אביב, בניסיון למנוע את כניסת ספינת המעפילים "וינגייט", שהגיעה לחופי תל-אביב.

אריאל שרון: על שמה, דרך אגב, נקראה ספינת עולים בעלייה ב', שהגיעה ארצה באוקטובר אותה שנה, שנת 1946.

אריאל שרון: וזהרה לביטוב, הטייסת הראשונה שפעלה בארץ ונפלה בתש"ח בטיסתה לירושלים הנצורה.

אריאל שרון: ודמות מיוחדת במינה בחברה הדתית והחרדית, הרבנית מנוחה רחל, בתו של האדמו"ר השני של חב"ד, שעולה עם בעלה לארץ-ישראל ב-1830 ובמהרה הופכת למנהיגה של הקהילה היהודית בחברון במשך 40 שנה.

אריאל שרון: ואיך לא נזכיר את הנרייטה סאלד, שייסדה את מפעל עליית הנוער, ורבקה גובר ועוד ועוד.

אריאל שרון: תקצר היריעה ויקצר הזמן מלתאר את הישגי האשה הישראלית.

אריאל שרון: מספיק לדפדף ברשימת זוכות פרס ישראל מכל השנים בכל התחומים: בחינוך, במדעי הרפואה, בספרות, באדריכלות, במחול, בתיאטרון, בציור, בזמר העברי, בחקר ארץ-ישראל, במדעי החקלאות, בשירה, במוזיקה, במדע.

אריאל שרון: ופעילות רחבה ביותר של ארגוני מתנדבות ובנות בשירות לאומי, במשטרה ובצה"ל ובנות בתנועות הנוער, שעושות לילות כימים בחינוך ובטיפול בנוער במצוקה.

אריאל שרון: ונשים בכלכלה, בתעשייה ובבנקאות בתפקידי מפתח.

אריאל שרון: והן גם הטובות מבין חברי הכנסת.

אריאל שרון: עד כאן הישגים מרשימים ביותר, שותפות אמיתית בהוויה הישראלית.

אריאל שרון: אבל לא הכול טוב ועדיין צריך לעשות רבות.

אריאל שרון: מתוך כ-60,000 עובדי מדינה, 62% הם נשים, אבל רק אשה אחת משמשת כמנכ"ל במשרד ממשלתי, במשרד החינוך.

אריאל שרון: מתוך עובדי המדינה עם תואר אקדמי, 51% הם נשים.

אריאל שרון: 46% מכוח העבודה הם נשים מעל גיל 15, כמיליון נשים.

אריאל שרון: שכר הנשים הממוצע עדיין נמוך משכר הגברים.

אריאל שרון: בישראל כיום כ-9,000 רופאות מתוך כ-24,000 רופאים ורופאות.

אריאל שרון: אבל רק שתיים מנהלות בתי-חולים.

אריאל שרון: ובכנסת רק 15 חברות כנסת.

אריאל שרון: בקרוב תצטרף חברת הכנסת ה-16.

אריאל שרון: עם כל ההתקדמות עד כאן, עדיין שכר לא שווה, ייצוג לא שווה ויחס לא שווה.

אריאל שרון: אבל יש גם דברים מזעזעים.

אריאל שרון: בחודש האחרון ביקרתי, בין היתר, במעון לנשים מוכות, ונפגשתי עם 14 מנהלות מעונות לנשים מוכות הנמצאות בסכנה ועם מתנדבות המטפלות בהן.

אריאל שרון: יש יותר מ-200,000 נשים כאלה בישראל.

אריאל שרון: זה מה שידוע.

אריאל שרון: יכול להיות שיש יותר.

אריאל שרון: מהן שסכנת מוות מרחפת מעל לראשן ולעתים גם מעל לראש ילדיהן.

אריאל שרון: ביקרתי גם במרכז הסיוע לקורבנות תקיפה מינית בירושלים.

אריאל שרון: שוחחתי עם מנהלות מרכזי הסיוע בארץ, מתנדבות, ועם נשים שהיו קורבנות לתקיפה מינית.

אריאל שרון: הסיפורים קשים.

אריאל שרון: אך המבט הכבוי בעיניים קורע לב יותר מכול.

אריאל שרון: והכתם הזה משחיר את פניה של ישראל כולה כחברה דמוקרטית ונאורה.

אריאל שרון: כולנו זקוקים לביטחון, וזה יהיה מאבק קשה וממושך, שידרוש כוחות נפש רבים מכולנו.

אריאל שרון: אבל הנשים חסרות הישע זקוקות לכך יותר מכולם.

אריאל שרון: אני מאמין, שמתוקף ציווי מוסרי, וכן אינטרס לאומי, על כל ממשלה בישראל לפעול ליתר ייצוגיות ושוויוניות של נשים בכל תחומי חיינו, ואני אשתדל לעשות זאת.

אריאל שרון: יום האשה הבין-לאומי אינו רק יום חג לנשים בישראל ובעולם כולו.

אריאל שרון: זה יום שבו הישגי העבר, מחד גיסא, והאתגרים להביא שוויון מלא, מאידך גיסא, מהווים אבן בוחן למימוש החזון של מדינה יהודית דמוקרטית ושוויונית, זאת שציווינו לעצמנו במגילת העצמאות וזאת שהיינו רוצים להוריש לבאים אחרינו.

אריאל שרון: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה לראש הממשלה הנבחר.

גדעון עזרא: תעלה ותבוא יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת יעל דיין.

גדעון עזרא: בבקשה.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, תודה רבה לראש הממשלה הנבחר.

יעל דיין: אני רוצה לומר שפנו אלי מהתקשורת ושאלו מה לדעתי יהיה יחסו – מותר לי לקרוא לך אריק, נכון – של חבר הכנסת אריאל שרון, ראש הממשלה הנבחר.

יעל דיין: מאחר שהיחסים בינינו – ואני לא רוצה להגיד כמה זמן, כי זה מראה על גילי, לא על גילך – בני עשרות רבות של שנים, חלקם יותר קרוב, חלקם יותר רחוק – – –

אריאל שרון: אם תגלי בת כמה היית אולי לא ידעו.

יעל דיין: עדיין יעשו את החשבון נכון להיום.

יעל דיין: אבל אנחנו לא בושים בגילנו.

יעל דיין: אני רוצה לומר שהשאלה הזאת היא ממש לא רלוונטית.

יעל דיין: שאלו אותי: איך הוא יתייחס למעמד האשה?

יעל דיין: איך הוא יתייחס לזכויות של נשים?

יעל דיין: איך הוא יתייחס לשוויונן של נשים?

יעל דיין: אני חייבת לומר, שהתהום הפוליטית היא אולי לא כל כך גדולה כמו שאני מדמיינת, אבל עדיין הפער הפוליטי ביני לבין ראש הממשלה הנבחר הוא גדול מאוד, הוא כל כך גדול, שאני התנגדתי לשותפות של מפלגתי בממשלת האחדות.

יעל דיין: אבל כאשר שואלים אותי בענייני מעמד האשה, זכויות אדם, זכויות נשים, אני חייבת כמעט לצחוק צחוק גדול.

יעל דיין: אני חושבת שהנושא הזה לא עולה בכלל.

יעל דיין: זאת אומרת, השוויון, הקידום, הזכויות, הם מובנים מאליהם.

יעל דיין: אולי זה יישא את אותותיו בקדנציה הקרובה, משום שכשדבר מעובד לפרטים הוא מצווה מלומדת, ומשום שאמרו לו, ומשום שהשפיעו עליו, והיועצים אמרו שזה מתאים ללכת הנה או ללכת לשם.

יעל דיין: אצל אריק – ובזה אני בטוחה, אני לא יודעת אם הוא ישיג אותם תקציבים שקודמיו לא השיגו – אני יודעת שתחושת הבטן והראש, המחויבות ותפיסת העולם של שוויון מוחלט, ובכלל שאין סימן שאלה על זה, אני יודעת שזה קיים.

יעל דיין: לכן, אני גם מודה מראש, אבל גם מציבה לפניך אתגר מראש.

יעל דיין: אני רוצה לציין חלק מהחברות, ובגילי אני כן צריכה משקפיים למרחק.

יעל דיין: אני רוצה לציין את פנינה רוזנבלום, וסליחה, לא צריך בשביל זה משקפיים.

יעל דיין: אני שמחה שאת אתנו.

יעל דיין: זה המשך של הישיבה מהבוקר.

יעל דיין: נמצאת כאן רונית לב-ארי, מנהלת הרשות לקידום מעמד האשה במשרד ראש הממשלה.

יעל דיין: אציין את קצינת ח"ן ראשית, חדוה אלמוג, את מזכ"ל "נעמת" וחברות נכבדות מ"נעמת".

יעל דיין: מירי, שתסתכל עלי, ואני גם לא צריכה משקפיים, אפרת, כרמל, סימה מוויצ"ו, ונשים מהליכוד, כפי שציין ראש הממשלה, אסתר ביתן מראש אגף חברות במפלגת העבודה, וכולכן שביליתן אתנו את כל היום.

יעל דיין: כדאי לציין שזה כל יום, כל היום, כל השנה.

יעל דיין: יום האשה איננו יום אחד.

יעל דיין: יום זכויות האשה איננו יום אחד בשנה.

יעל דיין: אנחנו חייבים את זה, מחויבים לזה, עמלים בשביל זה, ואני חושבת שעם לא מעט תוצאות גם בבית הזה.

יעל דיין: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חברי הכנסת, אנחנו מתחילים ברשימת הדוברים.

גדעון עזרא: לכל אחד חמש דקות.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אפי אושעיה, בבקשה.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברות הכנסת, חברת הכנסת יעל דיין, יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, אדוני ראש הממשלה המיועד – אני מאחל לך בהצלחה.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, חברת הכנסת יעל דיין הזכירה שביציע הקהל יושבות אתנו ראשי ארגוני הנשים במדינת ישראל, ואני מברך אותן על כך שהן הגיעו לכנסת.

אפי אושעיה: אבל אני מצר על כך שהכנסת נזקקת לכך שאחת לשנה מתקיים יום האשה הבין-לאומי במתכונת שהוא מתקיים כאן, משום שהמתכונת הזאת מעידה על אוזלת ידה של החברה הישראלית, על אוזלת ידו של המחוקק, קרי הכנסת, על אוזלת ידה של הרשות המבצעת, ובכלל של אזרחי המדינה כלפי מעמד האשה, חשיבות האשה במדינת ישראל.

אפי אושעיה: הגברת יפה נקר, מספריית הכנסת, דוח לגבי מעמד האשה במדינת ישראל – תיכף אקרא כמה עובדות מאלפות מהדוח הזה.

אפי אושעיה: אני רוצה לספר לכם, שבכנסת הקודמת, הכנסת ה-14, העברתי 13 חוקים, בהם שבעה חוקים שקשורים למעמד האשה במקום העבודה, למעמד האשה בכלל, חוקים הנוגעים לנשים.

אפי אושעיה: למשל, העברתי חוק שמדבר על אשה בהיריון.

אפי אושעיה: לא ידעתי עד הכנסת הקודמת, שלאשה בהיריון אסור היה לעבוד שעות נוספות ואסור היה לעבוד בשעות הערב.

אפי אושעיה: פנתה אלי יושבת-ראש ועד העובדים של משרד ראש הממשלה וסיפרה לי, שהעובדות במשרד ראש הממשלה, בעת היותן בהיריון, המשכורת שלהן יורדת ב-30%–50%, משום שהחוק לא מאפשר להן לעבוד בשעות הערב ושעות נוספות על-פי בחירתן.

אפי אושעיה: החוק אכן תוקן, ומאז נשים יכולות לעבוד במשרדי הממשלה גם בשעות הערב, וכמובן להרוויח יותר.

אפי אושעיה: בכלל, מספר הנשים גבוה ברשימות מעוטי הכנסה ונזקקי הסיוע של המוסד לביטוח הלאומי, באבטלה, בהעדר פנסיה ובדרגות שכר נמוכות.

אפי אושעיה: דרגות שכר נמוכות גורמות לקצבאות נמוכות מהמוסד לביטוח לאומי, כמו קצבת זיקנה וקצבת אבטלה, ולפנסיה נמוכה בזיקנה.

אפי אושעיה: בחודש מרס 2000 פרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כי השכר החודשי הממוצע של אשה בישראל ירד ל-61% מהשכר הממוצע של גבר; ב-1993 היה רק 58% משכר הגבר.

אפי אושעיה: השכר לשעה לאשה מגיע ל-80% מזה של הגברים.

אפי אושעיה: כשליש מהעובדות מקבלות שכר בגובה שכר המינימום או פחות עבור משרה מלאה.

אפי אושעיה: כ-50% שכרן נע בין שכר המינימום לבין השכר הממוצע במשק.

אפי אושעיה: רק 20% שכרן בגובה השכר הממוצע במשק או למעלה ממנו, בהשוואה, אצל הגברים – 40%.

אפי אושעיה: 50% מן המובטלים במדינת ישראל הם נשים.

אפי אושעיה: נשים שהגיעו לגיל פרישה לפני 1996 אינן מקבלות קצבת זיקנה בזכות עצמן אלא כתוספת של 50% לקצבת הבעל.

אפי אושעיה: שליש ממקבלות המזונות מן הביטוח הלאומי נזקקות גם להשלמת הכנסה.

אפי אושעיה: קיימת השלמה של נשים עם האפליה, והן מרגישות בושה לדרוש את המגיע להן או שהן פוחדות מפיטורין.

אפי אושעיה: לצערי הרב, גם במשרדי הממשלה – אדוני ראש הממשלה המיועד יכול לטפל בנושא הזה – מפלים את הנשים לרעה.

אפי אושעיה: אומנם החוק מדבר על כך שיש חובה לשלם שכר שווה לגבר ולאשה, אבל עוקפים את החוק באמצעים מתוחכמים, כמו שעות נוספות שניתנות לגברים יותר מאשר לנשים, אחזקת רכב שניתנת לגברים יותר מאשר לנשים.

אפי אושעיה: כלומר, ההכנסה במשרדי הממשלה, שלפעמים היא 50% או יותר מסך כל ההכנסה, באה מתוספות שונות המשולמות בתלוש השכר, ובתוספות הללו עושים את האפליה כלפי הנשים כאשר לגברים נותנים יותר.

אפי אושעיה: מדיניות הצמצום התקציבי, הגבלת תפקידה של המדינה – שאת מקומה תופס המגזר העסקי – מתבטאת, בין השאר, בצמצום כוח-האדם במשרדי הממשלה ובפגיעה אנושה במספר המשרות לנשים, המהוות כ-60% מכוח-האדם במשרדי הממשלה.

אפי אושעיה: חלק מהמשרות התקניות שבוטלו הפכו להעסקה באמצעות חברות כוח-אדם.

אפי אושעיה: כשליש מן המועסקים במשרדי הממשלה מועסקים באמצעות חברות כוח-אדם פרטיות.

אפי אושעיה: כמו כן, הצעות המיועדות להקטין את תשלום דמי האבטלה מהוות פגיעה בציבור גדול של נשים מובטלות.

אפי אושעיה: לסיום אני קורא לחברי חברי הכנסת לא לחכות ליום האשה הבין-לאומי ולחוקק חוקים רק בימים המיוחדים הללו; חובתנו לעשות זאת כל השנה.

אפי אושעיה: מכאן אני פונה לראש הממשלה המיועד: הבטחת שיהיו יותר נשים בממשלתך, אני כבר רואה לידך, אם ירצה השם, שתי שרות טובות, אבל זה בוודאי תלוי – – –

ציפי לבני: הודינו.

אפי אושעיה: אני מודה לכן מאוד, ואני מקווה שמחר נודה גם לראש הממשלה שיציג אתכן במליאת הכנסת יחד עם נשים נוספות.

אפי אושעיה: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת לימור לבנת, ואחריה – חבר הכנסת מוסי רז.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה הנבחר, חברי הכנסת והאורחות ביציע, הזכירה כאן קודם חברתי חברת הכנסת יעל דיין, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, את המכובדות שיושבות כאן ביציע – נשות העסקים פנינה רוזנבלום, קצינת ח"ן ראשית, מנהלת הרשות למעמד האשה, יושבת-ראש ומזכ"ל "נעמת" חדוה אלמוג, ויושבת-ראש הנשים במפלגת העבודה – – –

אפי אושעיה: תא החברות.

לימור לבנת: תא החברות במפלגת העבודה.

לימור לבנת: אם כבר מתחילים במצווה צריך גם לסיים אותה.

לימור לבנת: לכן אני מרשה לעצמי לציין את חברותי בת-שבע שטראוכלר, יעל שמרגד, מלי פינטו, רחל דה-מרקדו ועוד חברות שנמצאות כאן.

לימור לבנת: אני מודה שבגיל שלי אני צריכה משקפיים לקריאה מקרוב, יעל, מרחוק אני לא מזהה את כולן.

לימור לבנת: אני רואה כאן את מיכל יודין מוויצ"ו, ויש כאן עוד כמה נשים טובות.

לימור לבנת: אני מקווה שלא שכחנו ביחד אף אחת.

לימור לבנת: אני חושבת שהפעילות ביחד היא הדבר החשוב.

לימור לבנת: כל שנה, מאז נבחרתי לכנסת בפעם הראשונה, ב-1992, אני עולה אל דוכן הכנסת ביום האשה הבין-לאומי פעם כחברת כנסת, פעם כשרה, פעם כבר לא כשרה, פעם ככמעט שרה, אבל כל פעם אני עולה ביום האשה הבין-לאומי לדוכן וכל פעם מלווה אותי התחושה: או.

לימור לבנת: קיי.

לימור לבנת: מה השתנה השנה?

לימור לבנת: על כל ים המלים שכבר נאמרו – מה אפשר לחדש עוד?

לימור לבנת: מצד אחד, אין שום ספק שהמהפכה הפמיניסטית הפכה לאחד מסיפורי ההצלחה של המאה הקודמת והיטיבה מאוד את החיים של מאות מיליוני נשים ברחבי העולם.

לימור לבנת: אנחנו כבר נולדנו לתוך העידן המערבי הזה, ואנחנו מעורבים בדיון הנוכחי על שוויון הזדמנויות, על שוויון בשכר, על ייצוג שווה.

לימור לבנת: אבל לפעמים אנחנו נוטים לשכוח את ההישגים הענקיים שהיו מנת חלקה של המהפכה הפמיניסטית במאה הקודמת: זכויות בסיסיות כמו לבחור ולהיבחר, הזכות הפשוטה לבחור ולהיבחר לא היתה נחלתן של נשים; הזכות הבסיסית להשכיל, לרכוש השכלה, לרכוש מקצוע.

לימור לבנת: דברים שהיום הם כמעט מובנים מאליהם היו בגדר חלום לפני מאה שנה ודרשו מאבק בלתי רגיל ובלתי מתפשר.

לימור לבנת: מצד אחר, יש עוד המון מה לעשות.

לימור לבנת: אנחנו, הנשים, רוב של יותר מ-50% מהאוכלוסייה במדינת ישראל ובעולם ויש לנו לפנינו עוד הרבה אתגרים והרבה הישגים שעלינו עוד להשיג, כי אחרת העולם, המדינה, מפסידים ומבזבזים הון אנושי ענק.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לדאוג יותר לחינוך הדורות הצעירים, בנים כבנות ובנות כבנים, לשוויון הזדמנויות בין המינים, לחנך אותם יותר לכך שנשים יכולות ונשים צריכות להעז יותר ולהצליח, כי הן יכולות להצליח.

לימור לבנת: דווקא היום אני לא יכולה להימנע מלהתייחס לראש הממשלה הנבחר אריאל שרון, אשר עוד בטרם נכנס לתפקידו כבר יצר תקדימים חיוביים מאוד ומעודדים מאוד.

לימור לבנת: אני אומרת זאת לא רק משום שאני חברה בליכוד או במפלגתו, אלא משום שאני חושבת שזה חסר תקדים, וזאת אומרים כולם.

לימור לבנת: עובדה היא, שעוד בטרם נכנס לתפקידו ומייד לאחר היבחרו כבר היה אריאל שרון, ראש הממשלה הנבחר, בשני סיורים במרכזי סיוע לנפגעות אונס, במקלט לנשים מוכות; הוא נפגש, שמע והקדיש שעות ארוכות לדברים.

לימור לבנת: העובדה הזאת מראה ומוכיחה, שאכן יש בכוונתו להקדיש את המאמץ הנדרש, את תשומת הלב הנדרשת, אדוני ראש הממשלה, גם את המשאבים הנדרשים – ונדרשים כאן משאבים – כדי לפתור את הבעיות הללו.

לימור לבנת: גם העובדה שמחר תושבע כאן ממשלה, ואני מאמינה ומקווה שבממשלה הזאת יהיו יותר שרות מאשר אי-פעם, מאז קום המדינה, בלי הצהרות בומבסטיות, בלי דיבורים והבטחות סרק, אלא באופן הכי אמיתי.

לימור לבנת: אני מאמינה ומקווה שכך יהיה.

לימור לבנת: מחר תושבע לא רק ממשלה שיהיו בה יותר נשים – כך אני מאמינה – כפי שנאמר קודם גם בכנסת תהיינה החל ממחר 16 חברות כנסת, וגם זה מספר חסר תקדים; מהרגע שבו נחמה רונן תצטרף לכנסת הזאת כחברת כנסת.

לימור לבנת: אני מאמינה שמחר תושבע כאן ממשלת אחדות שאולי לא כל הסיעות בבית יהיו חברות בה, אבל יהיה בה חיבור בין ימין לשמאל – החיבור הזה הוא חיבור חשוב מאין כמוהו דווקא בימים האלה; בין דתיים לחילונים, בין כולם לכולם.

לימור לבנת: אני חושבת שנעשה כאן מעשה נחשוני חשוב, שיביא ליציבות של מדינת ישראל ושל הממשלה.

לימור לבנת: האחדות הזאת שאנחנו מפגינות ואנחנו מפגינים לאורך השנים האחרונות, מאז 1992, במאבק משותף למען קידומן של נשים, למען שוויון הזדמנויות בין המינים, למען טיפול בכל הנושאים האלה – האחדות הזאת צריכה לעבור גם למישורים האחרים, כי אנחנו עומדים בפני אתגרים קשים כמדינה, וביחד ננצח גם בזה וגם בזה.

לימור לבנת: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מוסי רז, ואחר כך נציג האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה הנבחר – אני מאחל לך בהצלחה – חברות וחברי הכנסת, חברת הכנסת לימור לבנת דיברה דברים יפים ומרשימים על ההתקדמות במעמד האשה כתוצאה מהמהפכה הפמיניסטית ב-100 השנים האחרונות.

מוסי רז: כמובן, לכול אני מסכים, ואני רוצה ללכת קצת פחות מזה ולהתייחס לעשר השנים האחרונות פה במדינת ישראל, מאז הוקמה בה הוועדה לקידום מעמד האשה, לברך את חברת הכנסת יעל דיין לפני שהיא תספיק לצאת, על החלק הענק שלה בקידום מעמד האשה בעשור הזה, את חברות הכנסת האחרות וחלק ניכר גם מחברי הכנסת על חלקם בקידום מעמד האשה בעשור הזה.

מוסי רז: אני רוצה לברך את הממשלה החדשה, שבה יהיו שלוש שרות, אני מקווה לפחות, השרה היוצאת גם, דליה איציק, וחברות הכנסת לימור לבנת וציפי לבני, שאני בטוח שיהיו שרות טובות.

מוסי רז: אני לא בטוח שהשרים יהיו טובים, אבל השרות – אני בטוח שיהיו טובות.

מוסי רז: ואולי גם בהזדמנות הזאת לברך על העובדה שפעם ראשונה מאז קום המדינה יהיה בממשלה גם שר לא יהודי.

מוסי רז: בדרך כלל אנחנו מדברים פה על הנשים כקורבנות של רצח, בדרך כלל רצח בתוך המשפחה, ואנחנו אולי לפעמים מחוללים על זה סערות, אבל הן כאין וכאפס לעומת הסערות שהיינו מחוללים לו הן היו נרצחות בנסיבות אחרות.

מוסי רז: אנחנו מטפלים במעמדן כקורבנות במקרה של סחר בנשים – ואני רוצה לברך את חברתי, חברת הכנסת זהבה גלאון, על הטיפול שלה בנושא הזה, בנושא של קורבנות של תקיפה והטרדה מינית.

מוסי רז: גם כאן נעשתה התקדמות גדולה מאוד בשנים האחרונות, ואני חושב שצריך להחיל את החוק גם על חוק השיפוט הצבאי, ואני בטוח שזה ייעשה בקרוב.

מוסי רז: אבל אני רוצה לנסות לייחד את רוב דברי היום לנשים שהן לא קורבנות ובכל זאת הן רוב הנשים בחברה הישראלית, אבל עדיין הן לא זוכות לשוויון.

מוסי רז: הן קורבנות של אפליה, אבל אינן קורבנות לא של רצח ולא של הטרדה ולא של התקפה לא מינית ולא אחרת.

מוסי רז: קודם כול הן זוכות, אני חושב בחלק גדול מהמקרים, ביחס שונה, וזה מתחיל בבית – וכשאני כאב לילדים קטנים לוקח את ילדי לפעמים לגן ולבית-הספר, או מחזיר אותם משם, אני רואה תופעה שכולם מכירים אותה, אני רואה שם כמעט רק אמהות, כי הגברים עסוקים בדברים אחרים, וזה בסדר שהם עסוקים, אבל הנשים, בעצם זה שהן באותו רגע עם הילדים, וזה לא רגע אחד, הן כבר שלב אחד אחרי הגברים בתחרות שקיימת בשוק העבודה.

מוסי רז: הן יוצאות לתחרות הזאת, וקשה להן יותר.

מוסי רז: הנשים בכלכלה, בתעשייה, באקדמיה, בפוליטיקה, שנתקלות בסגירות של החברה, בדעות הקדומות שלה, אף שבדרך כלל הן בעלות השכלה גבוהה יותר מהגברים – ואנחנו רואים היום, ואפילו ראיתי שלראשונה גם בלימודים לתואר שלישי כבר יש רוב לנשים, לא רק בלימודים לתואר ראשון ולתואר שני.

מוסי רז: בכל זאת, זה לא מספיק כדי לשבור את המחסומים.

מוסי רז: הדבר מתבטא לא רק בשכר יותר נמוך – וחבר הכנסת אפי אועשיה הזכיר קודם את השכר הנמוך והנמוך יותר שמקבלת אשה פר-משרה ופר-שעה.

מוסי רז: אני חושב שזה מתבטא בהרבה יותר מזה, לדוגמה – ואני אתן כמה דוגמאות קטנות שאני חושב שאולי ימחישו את מה שאני רוצה להעביר כאן.

מוסי רז: קחו את המלה, את הגדרת התפקיד: מזכירה, שרבות מהנשים – זה התפקיד שלהן; מזכירה, ולעומת זאת תשוו את זה למזכיר.

מוסי רז: זה אותו דבר בעברית של ימינו?

מוסי רז: זה אותו דבר?

מוסי רז: אני חושב שלא.

מוסי רז: אני רוצה לציין לדוגמה את חברת מועצת עיריית מודיעין, ענת ישראל, שהעבירה במליאת העירייה החלטה מעניינת, וצריך להתייחס אליה.

מוסי רז: אני לא יודע, כרגע, בדיוק, איך, אבל היא העבירה החלטה, שעובד לא יהיה חייב לספק שירותים אישיים לזה שהוא כפוף לו, למעט אם מדובר באירוח של אנשים מבחוץ.

מוסי רז: זאת אומרת, בעברית פשוטה, שהיא העבירה החלטה, שהמזכירות לא יצטרכו להכין קפה לבוסים.

מוסי רז: אני חושב שזו איזו מהפכה, וזה ממחיש את הדברים האלה.

מוסי רז: אני חושב, שהקידום של הנשים בכל מקומות העבודה, בכל תפקיד, בכל מקום, הדוגמה הטובה צריכה לבוא מראש הפירמידה.

מוסי רז: אנחנו התבשרנו לפני כשבועיים על כך שבצרפת – –

גדעון עזרא: זהו, אתה צריך לסיים.

מוסי רז: אני מייד מסיים.

מוסי רז: – – מדינה מערב-אירופית, שיעור הנשים בפרלמנט שלה הוא פחות מ-9%, פחות מאשר בישראל – בישראל של מחר, כשנחמה רונן תיכנס לכנסת, יהיו קצת יותר מ-13% מחברי הכנסת נשים, 16 חברות כנסת – החליטו ממש על מהפכה, החליטו על שריון – –

גדעון עזרא: תודה, מוסי.

מוסי רז: עוד חצי דקה.

גדעון עזרא: לא, לא, אני מבקש ממך – – –

מוסי רז: – – 50% מהמקומות בפרלמנט לנשים.

גדעון עזרא: מוסי, מוסי – – –

מוסי רז: אנחנו צריכים ללכת בכיוון הזה ולא להסתפק בזה שאנחנו מטילים על אחרים – –

גדעון עזרא: תודה רבה.

מוסי רז: – – דירקטוריונים ומקומות אחרים, את חובת הייצוג.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת יהודית נאות, ואחריה – נציג מפלגת המרכז.

גדעון עזרא: בהיעדרם – נציג המפד"ל, ובהיעדרם – נציג יהדות התורה, ובהיעדרם – נציג רע"ם, ובהיעדרם – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

גדעון עזרא: בבקשה.

יהודית נאות: אדוני ראש הממשלה הנבחר, מר אריאל שרון, אדוני היושב-ראש, עמיתותי ועמיתי חברי הכנסת, ממשלה חדשה עתידה לקום מחר בישראל.

יהודית נאות: אני באופן אישי מתקשה להיות אופטימית לגבי הצפוי לנו בעתיד הקרוב בכל הכרוך בשלום, בביטחון, שכל כך הרבה הבטיחו לנו.

יהודית נאות: אני גם אינני סבורה, שעלייה בייצוג הנשים בממשלה מ-8.3% ל-10% מצדיקה התפעמות והתלהבות והרבה מלים.

יהודית נאות: הרי רבות דיברו על כך שבכנסת הנוכחית יש לנו 12.5% נשים; לא היה כדבר הזה במדינת ישראל, ואחרי השבעתה של חברת הכנסת רונן יהיו 13.3%.

יהודית נאות: אז הייתי מצפה במדינה שמתיימרת להיות מדינה מתקדמת, ש-13.3% חלקנו בכנסת יהיה גם בממשלה, והאריתמטיקה שלי אומרת, שלפי זה צריכות להיות ארבע שרות.

יהודית נאות: לכן, אין כאן רבותא.

יהודית נאות: אומנם גודל הייצוג איננו הכול, ואני מקווה שאני לא אעליב אף אחד מעמיתי הגברים הנוכחים פה אם אומר שחברות הכנסת נמנות עם חברי הבית המצטיינים.

יהודית נאות: אם מישהו יעיין בדוח הסטטיסטי הוא יראה, באופן חד-משמעי, שחברות הכנסת עומדות בראש רשימת המחוקקים, רובן מצטיינות בהשתתפות בהצבעות, בנוכחות בוועדות, באופן פעיל.

יהודית נאות: לכן אני כן מוצאת מידה מסוימת של אופטימיות באשר לתפקידים שתמלאנה השרות בממשלה החדשה.

יהודית נאות: אם אכן תתאמתנה הידיעות בתקשורת, יש לנו סיכוי שנוסף על שרת התעשייה והמסחר יכהנו גם שרה לביטחון פנים, שרת משפטים, סגנית שר הביטחון.

יהודית נאות: זהו שינוי משמעותי באיכות התיקים ובחשיבותם, וזהו צעד נוסף בשבירת הטבו לגבי עיסוק נשים בענייני ביטחון.

יהודית נאות: כבר היום חברות נשים בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, ואני מקווה מאוד שלא נתבדה ואכן אשה תתמנה לסגנית שר הביטחון.

יהודית נאות: הטענה שנשמעת בישראל שנים רבות, כי אין מקום שנשים יביעו דעה בנושאי ביטחון, איננה טענה לגיטימית יותר.

יהודית נאות: נשים, להזכירכם, גם עמדו בראש המאבק החשוב ליציאת צה"ל מלבנון.

יהודית נאות: בחציה המלא של הכוס אני גם רואה היום נשים שעוסקות יותר ויותר בתחומים שבעבר נחשבו גבריים.

יהודית נאות: דעתה של אשה איננה פחות לגיטימית, איננה פחות מעניינת וודאי שאיננה פחות מלומדת מדעתו של גבר.

יהודית נאות: זה נכון בפוליטיקה וזה נכון בכל התחומים האחרים.

יהודית נאות: במובן הזה אני אופטימית, אינני מתייאשת, גם אם באופן אישי הייתי רוצה שההתקדמות תהיה מהירה יותר.

יהודית נאות: עכשיו, אשר לחצי הריק של הכוס.

יהודית נאות: בשנת 1999 היוו הנשים כ-60% מכלל הסטודנטים לתואר ראשון, 57% מהסטודנטים לתואר שני ו-50% מהסטודנטים לתואר שלישי.

יהודית נאות: איזה כיף, איזו הצלחה, הישג אדיר.

יהודית נאות: אבל עדיין נשים מהוות רק 8.8% מסגל הפרופסורים באוניברסיטאות.

יהודית נאות: כמו בממשלה, כך גם באקדמיה, הדרך לצמרת הפירמידה עדיין חסומה ביותר מדי בטונדות.

יהודית נאות: למה זה קורה ואיך אנחנו מסבירים את העובדה שרבים פה עמדו עליה, שנשים משכילות יותר מגברים אבל עדיין מרוויחות פחות?

יהודית נאות: על כך אני בוודאי אהיה פה עוד ועוד ועוד פעמים ביום האשה, ועדיין אין לנו מענה.

יהודית נאות: אני רוצה להציע, שאולי זה קורה משום שבחברה הישראלית עדיין יש לנו יותר מדי שוביניזם.

יהודית נאות: זה קורה, כיוון שהדרג הבכיר באקדמיה, במשק ובשירות המדינה עדיין מהווה חברה סגורה, שאולי ממאנת להכניס לתוכה קבוצות אוכלוסייה זרות.

יהודית נאות: אני רוצה להתייחס לסילוקה של ד"ר אורית קמיר מהפקולטה למשפטים בירושלים, החלטה שעוררה את הסטודנטים למאבק עקרוני שלא זכור כמוהו כבר שנים, וזוהי רק דוגמה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – אם לא יהיה שינוי, חברת הכנסת מרינה סולודקין.

יהודית נאות: מה זאת אומרת?

יהודית נאות: בשם מי דיברתי?

יולי יואל אדלשטיין: הוא מתכוון לשינוי אמיתי, לא לשינוי.

גדעון עזרא: התכוונתי לשינוי אמיתי.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת הנוכחים, גברתי חברת הכנסת הנוכחת, בדרך כלל, אחד הדברים היותר-שוביניסטיים שאני שומע כשמדברים על מעמד האשה, מעבר לבדיחות שיש בעניין הזה, כל גבר מצוי אומר לי, מה זאת אומרת, ודאי שאני אוהב נשים, מה, אני לא בעד נשים?

צבי הנדל: הרי התחתנתי עם אשה.

צבי הנדל: מעבר לבדיחות הדעת בעניין הזה, יש בזה הרבה שוביניזם והרבה השפלה.

צבי הנדל: מנו כבר קודמי, ובעיקר ראש הממשלה הנבחר, את תרומתן העצומה בכל שלבי ההיסטוריה, וגם בשלבי ההיסטוריה היהודית, וגם בחידוש היישוב היהודי בארץ-ישראל – הנשים, בין כלוחמות ובין כחלוצות ובין כבונות ובין כמחנכות, או כראש ממשלה.

צבי הנדל: ואני רוצה, בכמה מלים, לדבר על הנשים של היום, חלק מהן, אחיותי היקרות המתיישבות ביש"ע.

צבי הנדל: בימים המטורפים של היום הן מחזיקות בית, משפחה, מתרוצצות על הכבישים.

צבי הנדל: חלקן, לצערי הגדול, הפכו, לא עלינו, לאלמנות.

צבי הנדל: מגדלות משפחה בלי בעל.

צבי הנדל: לא מניחות לרגע את המעשה הציוני של חיי היום-יום, כשאויבינו הקשים והמרים עיקר כוונתם היא להרוס את תשתית החיים ביש"ע ליישובים היהודיים.

צבי הנדל: ואותה אם יהודייה היא זו שמחזיקה בעשר אצבעותיה את החיים השוטפים, את חינוך הילדים, את הפחד כשהילד הולך לחוג אחר הצהריים, את הטיפול, לא עלינו, בילדה שנפצעה, בילד שכרתו לו רגל, ואין-סוף דוגמאות.

צבי הנדל: בימים אלה ראוי שכולנו נצדיע, עם כל הכבוד הראוי, לנשים הנפלאות, בכל הגילים ובכל התפקידים, שנמצאות ביש"ע, ונדע שבעת הזאת הן הן הגיבורות הלאומיות יותר מכל מגזר אחר של החיים במדינת ישראל.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואחריה – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, לדעתי, בישראל קיימת ומתקיימת מהפכה נשית, שקטה ומכובדת.

מרינה סולודקין: בין הכנסת ה-14 לכנסת ה-15 נוספו שבע חברות כנסת על התשע שהיו.

מרינה סולודקין: בממשלה הקודמת כיהנו שלוש נשים בתפקידים מיניסטריאליים, ועכשיו יהיו ארבע נשים.

מרינה סולודקין: אני חושבת, שתפקידי שרת המשטרה, שרת המשפטים, שרת התעשייה והמסחר וגם סגנית שר לביטחון הם הישג גדול, ומאוד מעניין, שכל התוכניות הליברליות שהשמאל מדבר עליהן, הימין עושה אותן.

מרינה סולודקין: ביום האשה הבין-לאומי נעים לציין הצלחות, אולם חשוב גם לדבר על מה שעדיין לא הושג.

מרינה סולודקין: בישראל למעשה עדיין לא נוצרו התנאים לשוויון אמיתי בין נשים לגברים במקומות העבודה.

מרינה סולודקין: הגנים ובתי-הספר ממשיכים לפעול עד שעות הצהריים המוקדמות בלבד.

מרינה סולודקין: אנו יודעים, שבמדינות רבות כבר פתרו בעיה זו באמצעות יום הלימודים הארוך, עד השעה 18:00; יום שכולל שתי ארוחות חמות, מנוחה אחר הצהריים לילדים הקטנים וסיוע בהכנת שיעורי בית לגדולים יותר.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, שאני עצמי בוגרת של גני-ילדים ובתי-ספר עם יום לימודים ארוך בשנות ה-60.

מרינה סולודקין: יש בזה חשיבות מאוד מאוד רבה.

מרינה סולודקין: אם במצבן של הנשים בישראל בכלל חל שיפור מסוים, הרי שבמצבן של הנשים העולות החדשות בישראל יש רגרסיה חמורה.

מרינה סולודקין: אני מדגישה, יש רגרסיה.

מרינה סולודקין: כוונתי למשל לאונס של עולה חדשה כמעט בשידור חי, שבו נאלצנו לצפות לא מזמן בערוץ הראשון, או הסדרה "זינזאנה", שמקדישה פרקים שלמים להצגתן של נשים עולות כזונות.

מרינה סולודקין: רק היום התפרסם סקר שבו העידו רבע מן העולות החדשות שהן מרגישות שבישראל מתייחסים אליהן כאל זונות.

מרינה סולודקין: בושה וחרפה אם זה מה שנשים מרגישות.

מרינה סולודקין: אני רוצה להזכיר ולהזהיר את הציבור הישראלי כולו, שתופעה זו שמתחילה בעולות החדשות תגלוש לחברה הישראלית כולה.

מרינה סולודקין: דה-הומניזציה של החברה, הזלזול בכבוד בנות האדם, על כל אלה כולנו נשלם מחיר כבד מאוד.

מרינה סולודקין: אני מאוד שמחה שדווקא היום החליטה ועדת הכנסת למנות ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים.

מרינה סולודקין: חבל שוועדה כזאת לא קמה קודם, שכן אני בדעה שיש מספיק מערכות בישראל שמאוד מעוניינות בהמשך הסחר הזה ולכן אינן עושות מספיק כדי לעצור את התופעה.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – נציג עם אחד או הבחירה הדמוקרטית או המפלגה הלאומית ערבית, חבר הכנסת עזמי בשארה או חבר הכנסת אחמד טיבי, ואם כל אלה לא יהיו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שניתנה לי בשם סיעתי ולברך את ציבור הנשים בישראל, היהודיות והערביות, ציבור הנשים הישראליות והפלסטיניות לרגל יום ה-8 במרס, יום האשה הבין-לאומי.

עסאם מח'ול: אני מרשה לעצמי להזכיר מעל הבמה הזאת, שכפי שאני זוכר, לא רחקו הימים שבהם היתה הסיעה שאני שייך אליה, סיעת חד"ש, ומק"י לפניה, מעלה, כסיעת יחיד, את הקול הזה ואת הקריאה הזאת לציין את ה-8 במרס מעל במת הכנסת.

עסאם מח'ול: כמו הרבה דברים אחרים גם הקריאה הזאת בזמנה נחשבה לפרובוקציה שלא ידעו מהיכן היא באה.

עסאם מח'ול: אני כל כך שמח וכל כך מרוצה מכך שיום ה-8 במרס הופך ליום שאי-אפשר לעבור עליו בלי לציין אותו בכל במה ברמה הלאומית, ברמה הכלל-ארצית של נשים מכל השכבות ומכל חלקי החברה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהדבר הזה הוא בעל משמעות רבה, כיוון שה-8 במרס ובעיית מעמדה של האשה – לדידי היא לא בעיה נשית אלא בעיה של החברה כולה.

עסאם מח'ול: לכן, לי ברור, שהמאבק לשינוי מעמדה של האשה, לשיפור מעמדה, לקידום מעמדה של האשה, זה מאבק על סדר חברתי אחר, סדר חברתי חדש, סדר חברתי מתקדם יותר, דמוקרטי יותר, סדר חברתי שוויוני ומתקדם.

עסאם מח'ול: אני חושב שבימים האלה צריך להגיד גם לארגוני הנשים – שאני מברך אותם ואני חושב שיש חשיבות גדולה למאבקים שהם מנהלים – שצריך להדגיש ששינוי מעמדה של האשה מצד אחד זה לא מאבק של נשים בלבד, אלא זה מאבק של החברה כולה, אבל מאבקן של הנשים לא יכול להיות מוגבל לשינוי מעמדה של האשה, בלי לקחת חלק בשינוי החברתי הכולל.

עסאם מח'ול: אם אנחנו מדברים בשנים האחרונות ובצורה יוצאת מן הכלל גם בשנה האחרונה על מכת מדינה, מכה של אלימות נגד נשים, מכה של רצח על רקע מה שנקרא "כבוד המשפחה" או בתוך המשפחה, אם אנחנו מדברים על מעשי אונס זוועתיים, אם אנחנו מדברים על המעבר הקל הזה מאלימות נגד נשים לאלימות נגד ילדים ולאלימות בכלל, אני חושב שאי-אפשר להתייחס למאבק באלימות נגד נשים בלי לנהל מאבק משותף, גם נשי וגם כלל-חברתי, נגד האלימות בחברה הישראלית ונגד האלימות של החברה הישראלית.

עסאם מח'ול: אני חושב שהדברים האלה צריכים להיאמר היום וצריכים לעמוד כדבר מאוד אקוטי בציון ה-8 במרס.

עסאם מח'ול: ה-8 במרס הוא לא רק יום חג, הוא עדיין דרוש כיום מאבק, יום מאבק של נשים וגברים, יום מאבק של אנשים מתקדמים, של אנשים שרוצים לשנות את פני החברה ורוצים להוביל למציאות אחרת גם בישראל וגם באזור.

עסאם מח'ול: זה יום מאבק נגד אלימות בתוך המשפחה, בתוך החברה ושל החברה כלפי חברה אחרת.

עסאם מח'ול: זה יום מאבק של נשים ישראליות ופלסטיניות למען שלום צודק באזור.

עסאם מח'ול: זה יום מאבק של נשים ישראליות ופלסטיניות נגד הכיבוש ונגד הדיכוי שמפעיל הכיבוש כלפי הנשים הפלסטיניות כמה קילומטרים מכאן.

עסאם מח'ול: זה יום מאבק חברתי במובן העמוק ביותר.

עסאם מח'ול: זה יום מאבק נגד הגלובליזציה וההשלכות שלה על מעמדה של האשה, לא רק בישראל; לא על האשה שיכולה להתקדם לעמדת ניהול באיזשהו מפעל, אלא על מעמדה של האשה שהופכת להיות הקורבן הראשון של עלובי החיים, שנרמסים מדי יום במקומות אחרים בעולם, שאליהם מעבירים את המפעלים ואת התעשייה כדי לאפשר להון לנצל עוד ועוד את כוח העבודה, שהופך להיות זול עוד ועוד ועלוב יותר ויותר.

עסאם מח'ול: אם אנחנו לא נשתחרר מהראייה הסקטוריאלית הצרה של המשמעות של יום האשה, אנחנו לא נמלא את ייעודנו.

עסאם מח'ול: רוצים לחגוג או לציין את ה-8 במרס?

עסאם מח'ול: צריך לראות מעבר לחלון הגדול, מעבר לראייה הכוללת של מכלול החברה, מכלול התחלואים שלה, ולטפל בהם ביחד.

עסאם מח'ול: תודה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת נסים זאב, לפני שתהיה הודעת סיכום על-ידי חבר הכנסת שאיננו סגן שר, יוסי כץ.

מיכאל קליינר: בסוף כולם יהיו סגני שרים.

גדעון עזרא: לא, אנחנו נעשה פרלמנט מקביל.

מיכאל קליינר: אני מבין שעד השורה השלישית זה ממשלה, ורק השורה האחרונה זה כנסת.

גדעון עזרא: לפני ישיבות ממשלה נעשה ישיבת ממשלה מקדימה.

בנימין אלון: או שהכנסת תעלה ליציע.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להגיד, ששמעתי בקשב רב את דבריו של חבר הכנסת עסאם מח'ול, וחיכיתי עד שידבר על הנשים שבאמת סובלות במדינת ישראל, על הנשים שבאמת מופלות במדינת ישראל, על הנשים שבאמת יש להן בעיה אמיתית.

מיכאל קליינר: הרי הוא מייצג את חד"ש, וחד"ש קיבלה בעיקר קולות של האוכלוסייה הערבית, ולכן מה היה יותר טבעי אם היה בא לכאן עסאם מח'ול ואומר: הנשים היהודיות יש להן, פחות או יותר, שוויון, לא מלא.

מיכאל קליינר: בהחלט כולנו חתמנו על הצעת התיקון הכללית, שאומרת לשפר את מעמד האשה אם כי הושגו הישגים רבים, אבל אם באמת יש ציבור נשים במדינת ישראל שהוא בבעיה אמיתית, זהו הציבור של הנשים הפלסטיניות, שעסאם מח'ול אמור לייצג אותן אבל הוא לא ייצג אותן.

מיכאל קליינר: אני יודע למה הוא לא ייצג אותן, כי מה אפשר היה לצפות?

מיכאל קליינר: שיגיד: הכיצד ייתכן שהאשה הערבית חשופה לבעיות נוראיות של רצח בשל כבוד המשפחה?

תמר גוז'נסקי: אתה לא שומע, יש לך בעיות אוזניים.

מיכאל קליינר: תופעות ברבריות שלא קיימות בשום מדינה בעולם הנאור.

מיכאל קליינר: כן, כן, אני יודע שזה מפריע לך וכואב לך.

מיכאל קליינר: האם יש מדינה אחת באירופה או בארצות-הברית או בעולם הנאור שנותנת לגבר לשאת עוד שלוש נשים על פני אשתו?

מיכאל קליינר: הרי אם יש תופעה שמהווה ביזוי של האשה, היא האפשרות שהבעל יכול לקחת באופן חוקי עוד אשה ועוד אשה ועוד אשה.

מיכאל קליינר: יש מדינה בעולם שהיתה מקבלת את זה שיש מיעוט שחוקי המדינה לא חלים עליו?

עסאם מח'ול: הוא לוקח באופן לא חוקי, זה לא הכיוון.

מיכאל קליינר: כן, אני גם אגיע לזה.

עסאם מח'ול: אתה מספיק גזען שזה ירגיז אותך גם אם זה לא הולך ככה.

מיכאל קליינר: חבר הכנסת מח'ול, זה מרגיז אותך, אני יודע.

מיכאל קליינר: אתה מדבר על האשה הפלסטינית, אז אולי תקום כאן ותגיד: נבטל את הדבר הנורא הזה.

מיכאל קליינר: חברת הכנסת גוז'נסקי, הרי אם היה כאן חוק שמרשה ליהודים לשאת ארבע נשים, את היית עומדת כאן וזועקת חמס על האפליה ועל ההשפלה.

תמר גוז'נסקי: אבל אין חוק שמתיר.

מיכאל קליינר: אבל כשזה ערבים זה בסדר, כשזה מוסלמים זה בסדר, כשזה בדואים זה בסדר.

תמר גוז'נסקי: מי אמר?

תמר גוז'נסקי: מי אמר?

תמר גוז'נסקי: אין לך מושג.

גדעון עזרא: חבר'ה, תנו לו לסיים את דבריו.

מיכאל קליינר: אני לא הפרעתי לאף אחד.

עסאם מח'ול: הוא רוצה להתווכח עם האסלאם?

עסאם מח'ול: זה מה שהוא רוצה?

גדעון עזרא: סליחה, אף אחד לא הפריע לך.

גדעון עזרא: דיברת פעם ראשונה מאז שאני זוכר חמש דקות בלי אף הפרעה.

גדעון עזרא: עכשיו תן לו לדבר.

מיכאל קליינר: כשיש גבר שמתחתן עם ארבע נשים, שמודיע להן שהתפקיד שלהן הוא לייצר ילדים בשביל הביטוח הלאומי, וגם זה לא מספיק לו, אז הוא מגרש את אחת הנשים, כדי שתהיה אם חד-הורית, ומייבא מיהודה ושומרון או מירדן עוד אשה, כדי שגם היא תתחיל לייצר לו כספים של הביטוח הלאומי – – –

עסאם מח'ול: את זה אתה אומר.

מיכאל קליינר: – – – האם יש השפלה גדולה יותר של האשה?

מיכאל קליינר: האם יש בושה גדולה יותר?

עסאם מח'ול: אלה השקרים שלך.

עסאם מח'ול: אתה מסלף.

מיכאל קליינר: אבל זה לא מפריע לך.

מיכאל קליינר: וכשהמנהיג של העם של אותה אשה, יאסר ערפאת, אומר שהרחם שלה הוא נשק כדי לחסל את המדינה היהודית – האם יש השפלה גדולה יותר שאפשר להשפיל אשה, מאשר להגיד שהרחם שלה הוא נשק?

מיכאל קליינר: אחת מארבע, ואחר כך מגרשים אותה, כי הרחם כבר לא יעיל, אז מביאים עוד אשה מירדן כדי להגיע ל-60-50 ילדים, כי המנהיג ערפאת אמר שזה נשק להחריב את המדינה היהודית.

מיכאל קליינר: אם היה לך שכל, לפחות היית יושב ושותק.

עסאם מח'ול: לך לעזאזל אתה, אידיוט.

מיכאל קליינר: שמעתי את הדברים שלך.

מיכאל קליינר: אם לא גירשו אותך מהכנסת אחרי מה שאמרת על הרמטכ"ל אתמול, זה מגיע לנו.

עסאם מח'ול: גירוש, זה מה שיש בפיך.

מיכאל קליינר: ויהיה כיבוש.

עסאם מח'ול: בחייאתכ.

מיכאל קליינר: לשבת בפרלמנט ולדבר נגד המדינה שלך.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא אדבר על הנשים הפלסטיניות ולא על הכיבוש, זה לא הנושא.

נסים זאב: הנושא הוא מעמד האשה, כבודה של האשה.

מיכאל קליינר: מעמד האשה הפלסטינית.

עסאם מח'ול: תן לה לחיות.

נסים זאב: הרמב"ם אומר: חייב אדם לכבד את אשתו יותר מגופו.

נסים זאב: לאהוב אותה כגופו, אבל כבוד – יותר מגופו.

נסים זאב: במגזר החרדי הנושא של הכבוד לאשה קיים מאז ומעולם.

נסים זאב: ידוע שיש חרם של רבנו גרשום – מח'ול, בשבילך זה חשוב אולי – שלא לשאת אשה נוספת, כי לא רצו ליצור מצב של אשה צרה לחברתה.

נסים זאב: יש פה בעיה של קנאה ותחרות בין הנשים, וכן כדי לשמור על מעמדה של האשה.

נסים זאב: 57% מהלומדים באוניברסיטאות בישראל הם סטודנטיות – אי-אפשר לומר שהיום אי-אפשר להשוות את מעמדה של האשה לזה של הגבר, כפי שהיה לפני עשרות שנים – לעומת 43% סטודנטים.

נסים זאב: לפני 20 שנה היה מספר הגברים גבוה ב-10%.

נסים זאב: ב-1999, כמעט 60% מכלל הלומדים לתואר ראשון היו סטודנטיות; לתואר שני – 58%; לתואר שלישי – כמעט 51%.

נסים זאב: אנחנו רואים, שבאופן משמעותי, תמיד לנשים יש כוח עמידה וכוח רצון הרבה יותר מאשר לגברים.

נסים זאב: שיעור הסטודנטיות, לפי תחומי לימוד, בשנת 1999: 73% במדעי הרוח, 60% במדעי החברה, 49% ברפואה, 42% במדעי הטבע, 20% בהנדסה ובאדריכלות.

נסים זאב: מחצית ממקבלי רשיונות הרפואה הן נשים.

נסים זאב: 55% מקרב המוסמכים ברוקחות הן נשים.

נסים זאב: 8% מהנשים הן פרופסוריות מן המניין באוניברסיטאות.

נסים זאב: גם בנושא הנשירה מבתי-ספר, אנחנו רואים שבנות פחות נושרות מאשר בנים.

נסים זאב: יש כ-8% נשירה של בנים, לעומת 4% נשירה של בנות.

נסים זאב: יותר בנות מקבלות תעודת בגרות מאשר בנים, לעומת מה שהיה בעבר, שבנים קיבלו תעודות בגרות יותר מבנות.

נסים זאב: אני מבקש לציין דברים שאנחנו לא מסכימים אתם.

נסים זאב: למשל, נשים במשטרה, נשים בצבא-הגנה לישראל, נשים עם נשק ונשים בחזית, עם הטנקים.

נסים זאב: אני חושב שאלה נושאים ששנויים במחלוקת באופן מהותי, כי אנחנו חושבים, שמפאת כבודה של האשה – אין מקומה להיות בצבא, אלא אם כן היא רוצה בזה, ורצונו של אדם כבודו, וודאי שאין לכפות עליה ולחייב אותה בשירות צבאי.

נסים זאב: אני חושב שזה דבר שנוגד אפילו את מעמדה של האשה ואת כבודה של האשה, שהרי כל כבודה בת מלך פנימה.

נסים זאב: כשאמרו "כל כבודה בת מלך פנימה", אין הכוונה שהיא תשב בבית ותשטוף כלים ותנקה את הבית.

נסים זאב: כבוד האשה, מעמדה של האשה בחברה הישראלית ובחברה היהודית הוא הרבה יותר משל הגבר, אלא שיש תפקידים שונים.

נסים זאב: אם היו מטילים על הגבר ללדת, למשל, האם אפשר היה לבצע דבר כזה?

נסים זאב: לא.

נסים זאב: אשה כן יכולה לשאת את חודשי ההיריון ואת צער הלידה.

יוסף יצחק פריצקי: לא ייאמן.

נסים זאב: אני בטוח, שאם היו מטילים עליך, חברי יוסי פריצקי, אתה לא היית מסתדר.

גדעון עזרא: סליחה, הוא צריך לסיים את דבריו.

יוסף יצחק פריצקי: תודה לאל, שיסיים, מספיק שמענו אותו.

נסים זאב: אני אסיים במדרש מאוד מעניין.

נסים זאב: רבי יהודה אומר: 14 דברים קשים ברא הקדוש-ברוך-הוא בעולם.

נסים זאב: אני לא אמנה את כולם, אבל ביניהם מוזכרים עופרת, ברזל, נחושת, פלדה, אבן, והקשה שבהם הוא מלאך המוות, ואשה רעה היא עוד יותר קשה.

נסים זאב: לעומת זאת, אשה טובה – אין סוף לטובתה.

נסים זאב: אנחנו רואים שזה הכוח של האשה, שהיא קובעת את מהלך החיים של הבית ושל המשפחה, והיא למעשה אבן היסוד והבסיס האיתן של המשפחה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת יוסי כץ, הודעת סיכום.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לנצל את הבמה כדי לאחל חג שמח לחברינו, אחינו המוסלמים והדרוזים, לרגל חגם.

יצחק גאגולה: תגיד גם ליהודים, על חג הפורים.

יוסי כץ: נכון.

יוסי כץ: יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, חברת הכנסת יעל דיין, נמצאת כרגע במפגש של הוועדה עם ראש הממשלה הנבחר, ולכן – על דעתה, על-פי בקשתה ועל דעת הסיעות הבאות – אני קורא את הודעת הסיכום לדיון במליאת הכנסת לציון יום האשה הבין-לאומי 2001.

יוסי כץ: הודעת הסיכום היא על דעת הסיעות ישראל אחת, הליכוד, ש"ס, מרצ, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, המרכז, שינוי, המפד"ל, ישראל בעלייה, חד"ש, רע"ם, עמ"ל, הבחירה הדמוקרטית, בל"ד, חירות ותע"ל.

יוסי כץ: שמתי לב שסיעת עם אחד לא חתומה על ההצעה, כנראה משום שהיא לא היתה בבוקר בכנסת.

יוסי כץ: אני מניח שזה גם על דעתה, אף שאני לא יכול להתחייב.

יוסי כץ: השנה, שנת 2001, מציבה הכנסת לעצמה את המשימה להשלים בחקיקה, באכיפה ובתקצוב את סגירת הפערים בין נשים לגברים, מניעת אפלייתן של נשים בשל היותן נשים ומניעת האלימות כלפיהן.

יוסי כץ: הכנסת רואה באשה שווה זכויות לגבר, ריבונית להחליט על גורלה ואורחות חייה, בהיותה אישיות משפטית אוטונומית.

יוסי כץ: הכנסת תשמור על שוויון זכויות הנשים, המעוגן בעקרונות הצדק הטבעי, במגילת העצמאות, בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וברוח מסורת ישראל, תוך מתן כבוד למסורות ולדתות השונות.

יוסי כץ: הכנסת דורשת להבטיח השתתפותן של נשים בתנאים שווים לגברים בחיים המדיניים, החברתיים, הכלכליים והתרבותיים, לרווחתה של החברה ולפיתוח המלא של הכוח הטמון בנשים.

יוסי כץ: הכנסת רואה בדאגה עמוקה את התגברות האלימות כלפי נשים במשפחה, את המספר העולה של רציחות נשים על-ידי בני זוגן ואת תופעת הסחר בנשים, ותמשיך לפעול להקטנת הנגע.

יוסי כץ: הכנסת נחושה בדעתה להוציא אל הפועל את העקרונות והאמצעים שיקנו זכויות שוות לנשים ויאפשרו קידומן של נשים בכל התחומים, באמצעות חינוך, העדפה מתקנת, אכיפת חוקי השריון וסגירת הפערים בשכר.

יוסי כץ: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה.

גדעון עזרא: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיכום של כל הסיעות, להוציא סיעת עם אחד, שכנראה באמת לא היתה.

גדעון עזרא: הצבעה מס' 17 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יו' כץ – 14 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת יו' כץ נתקבלה.

גדעון עזרא: באופן מפתיע, הצעת הסיכום התקבלה ברוב של 14, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

גדעון עזרא: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

גדעון עזרא: אנחנו עוברים לסעיף הבא:

גדעון עזרא: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

גדעון עזרא: יעלה ויבוא ממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכספים והיושב-ראש הזמני של ועדת הכספים, חבר הכנסת ישראל כץ.

גדעון עזרא: אני מתלבט עם התארים שלך, ואתה לא שומע אותי?

ישראל כץ: אני נותן לך זמן לומר את כל התארים.

גדעון עזרא: היושב-ראש המיועד של ועדת הכספים.

ישראל כץ: למה, היושב-ראש הזמני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק לקריאה שנייה ושלישית, חוק חשוב ביותר בנושא ערכי מן השורה הראשונה – הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 11).

ישראל כץ: הצעת החוק המונחת לפניכם היא פרי יוזמתם הברוכה של חברי הכנסת אברהם הירשזון וענת מאור.

ישראל כץ: אני רואה כאן את ידידי, חבר הכנסת אברהם הירשזון, שעוד אגע בפועלו המתמשך בנושאים אלה.

ישראל כץ: בחוק נכי רדיפות הנאצים מוגדר נכה הזכאי לתגמולים כאדם שלקה בנכות, ואשר אילולא האמור בהסכם בין ישראל לבין גרמניה משנת 1952, היה זכאי בגלל נכותו לתגמול, לקצבה או לפיצוי אחר מממשלת גרמניה.

ישראל כץ: במסגרת הפרשנות שניתנה עד כה להגדרת נכה על-ידי האוצר, כל מי ששהה על אדמת גרמניה ביום 1 בינואר 1947, נשללה ממנו הזכות לקבלת קצבה על-פי החוק, וגם הגרמנים שוללים ממנו זכות זו.

ישראל כץ: התוצאה היתה, שכל מי ששהה על אדמת גרמניה ביום 1 בינואר 1947, בעיקר במחנות עקורים, למעשה נפל בין הכיסאות ולא זכה לקבל תגמול או קצבה כלשהי.

ישראל כץ: מוצע לתקן את המעוות ולקבוע, כי לא תימנע הכרה באדם כנכה, רק עקב העובדה ששהה על אדמת גרמניה ביום 1 בינואר 1947, ובלבד שאינו מקבל כל תגמול, קצבה או פיצוי מגרמניה.

ישראל כץ: ועדת הכספים סייגה במהלך דיוניה את הצעת החוק וקבעה, כי לא ישולמו סכומים בעד תקופה הקודמת ליום 1 בינואר 2000.

ישראל כץ: חברי הכנסת, אין הסתייגויות להצעת החוק, ואני מבקש מכם לתמוך בה ולהצביע בעדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת, שכאמור בין מגישיה חבר הכנסת אברהם הירשזון, היא הצעת חוק מיוחדת.

ישראל כץ: אני חייב לציין כאן את פועלו המתמשך של חבר הכנסת הירשזון, החל ב"מצעד החיים", שאותו יזם לפני שנים, פרויקט שהוא בגדר פרויקט חיים לרבים מכל העולם, שצועדים באותו מסלול איום ונורא שצעד בו העם היהודי בדרך למחנות ההשמדה, אבל הפעם כמצעד חיים.

ישראל כץ: אברהם, רק על הפרויקט הזה אתה ראוי להיות איש ציבור מהמדרגה הראשונה.

ישראל כץ: כל החוקים שאתה מגיש כאן בניסיון לסייע לאותם מתי מעט שנותרו, לרבות החוק הזה, הם חוקים שיש בהם גם צדק וגם היגיון כלכלי, ואני שמח שהכנסת תוכל לאשר – כך אני מקווה – בקריאה שנייה ושלישית את החוק הזה, ולתקן במעט, ממש במעט, את העוול שנעשה לאנשים אלה עד עכשיו.

ישראל כץ: עקבתי אחר ההתמדה שגילית במהלך כל הדיונים בנושא החוק הזה.

ישראל כץ: לא ויתרת למרות כל הקשיים, למרות עמדת משרדי הממשלה השונים בחלק מהזמן.

ישראל כץ: התמדת מתוך אמונה שחייבים לתקן את העוול ולאפשר לאנשים שנותרו ליהנות לפחות בשלב זה של חייהם מאותם תגמולים.

ישראל כץ: אני רוצה לברך אותך בשם הוועדה, בשם כל הכנסת, ולפנות לחברי הכנסת ולבקשם, אדוני היושב-ראש, לתמוך בהצעת החוק.

נסים דהן: מה עמדת הממשלה?

גדעון עזרא: חבר הכנסת דהן, מה זה משנה לך מה עמדת הממשלה?

גדעון עזרא: הממשלה איננה כאן.

גדעון עזרא: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001.

גדעון עזרא: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 2-1 – 25 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

גדעון עזרא: 25 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים, הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 11), עברה בקריאה שנייה.

גדעון עזרא: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

גדעון עזרא: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001, נתקבל.

גדעון עזרא: ברוב של 23, לאחר הצטרפות חבר הכנסת מאיר פרוש, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 11), התשס"א–2001, נתקבלה בקריאה שלישית.

גדעון עזרא: אחד מיוזמי החוק הוא חבר הכנסת הירשזון, בבקשה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אברהם הירשזון: ראשית אני מבקש להודות לשותפתי להצעת החוק, חברת הכנסת ענת מאור, שנבצר ממנה להיות כאן היום.

אברהם הירשזון: אני מבקש להודות לממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ישראל כץ, שבאמת הציג את הצעת החוק הזאת בפירוט רב, מה שמלמד על כך שהוא גם השתתף בכל הישיבות הנוגעות בדבר.

אברהם הירשזון: ועדת הכספים כולה, ללא קשר למפלגות, תמכה בהצעת החוק הזאת מהתחלה ועד הסוף.

אברהם הירשזון: אני רוצה להודות לכל אחד מאלה שעזרו לי במאבק הזה, כאשר ממשלות ישראל לא רצו להעביר את הצעת החוק והתנגדו לה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזהו יום חשוב לכנסת.

אברהם הירשזון: זהו כבוד לכנסת.

אברהם הירשזון: זה מסמל את נתיב הכנסת, שמשפרת בשנים האחרונות את מה שהיה ראוי לשיפור בשנים אלה, את מצבם של ניצולי השואה במדינת ישראל.

אברהם הירשזון: אני מבקש להעיר הערה אחת: לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כאשר היה ברור שהצעת החוק הזאת תעבור, פניתי לממשלת ישראל ואמרתי: עכשיו, כאשר ברור שההצעה תעבור, בואו ותסירו את התנגדותכם.

אברהם הירשזון: לצערי הרב, עד הרגע האחרון הממשלה לא הסירה את התנגדותה.

אברהם הירשזון: אני מקווה שהממשלה הבאה תנהג אחרת כלפי נכי רדיפות הנאצים וניצולי השואה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

גדעון עזרא: יעלה ויבוא חבר הכנסת רובי ריבלין, שיציג את הצעת הוועדה המיוחדת לפצל את הצעת חוק שירות ביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אמנותם) (הוראת שעה), התש"ס–2000.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

ראובן ריבלין: בראש ובראשונה אני רוצה להעיר שהנני ממלא-מקום בוועדה.

יהושע מצא: האם יש דיון?

יהושע מצא: האם יש הצבעה, אדוני?

גדעון עזרא: יש דיון, אין הצבעה.

ראובן ריבלין: יש דיון.

ראובן ריבלין: אני מבקש להפנות את תשומת לבם של חברות וחברי הכנסת לעובדה שאני ממלא-מקום בוועדת-טל בכנסת ולעובדה שיושב-ראש הוועדה ביקשני והסמיכני להציג את הצעת הוועדה המיוחדת להצעת חוק שירות הביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אמנותם) (הוראת שעה) לפיצול הצעת החוק, בהתאם לסעיף 121 לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, זה 52 שנה הציבור בישראל, העם בישראל וכנסת ישראל, וגם בתי-המשפט לדורותיהם, מתלבטים ומתייחסים למחלוקת הקשה שקיימת בחברה הישראלית בעניין פטור מחובת גיוס לצה"ל של לאלה מבנינו שנמצאים באוהלה של תורה, המבקשים שלא להפסיק לימודה של תורה, ולכן גם משתחררים מצה"ל.

ראובן ריבלין: הדברים הם נחלתנו מאז הקמת המדינה, ולאחר שיצאה מאת בית-המשפט העליון הוראה מפורשת, הוקמה ועדה, אשר תפקידה היה לשבת על המדוכה, הלוא היא ועדת-טל, אשר בעקבות המלצותיה הוכן גם חוק אשר עבר בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה המיועד, חבר הכנסת אריאל שרון, אשר הצביע בשעתו נגד החוק, בא וקבע גם במערכת הבחירות לאמור, שנושא אשר נמצא במחלוקת זמן כה רב, מן הראוי שיבוא לידי פתרון על-ידי הסכמה כללית עד כמה שאפשר.

ראובן ריבלין: לכן יש היום צורך לפסק זמן שיאפשר לכנסת ישראל לדון בכובד ראש בהצעות המובאות בהצעת חוק שהיא תולדה של ועדת-טל.

ראובן ריבלין: הדבר יכול לארוך ולקחת זמן, מתוך כוונה להגיע להבנה עד כמה שיותר מלאה בין כל שכבות הציבור – בין אלה אשר נמצאים באוהלה של תורה, לבין אלה המבקשים שלא יינתן לכל לומד תורה אפילו יום אחד של שחרור מחובת הגיוס לצה"ל.

ראובן ריבלין: יש רבים מבינינו שגם חושבים שייתכן שיש צורך למצוא את שביל הזהב בין אלה שמן הראוי שיימצאו באוהלה של תורה, ועל-פי השקפת עולמם ייהרגו באוהלה של תורה, לבין אלה שחושבים שיש כאלה שנמצאים שם ולא ראויים להימצא שם.

ראובן ריבלין: לא לי כאן המקום לבוא ולהרהר או לערער.

ראובן ריבלין: מה שאנחנו מתבקשים היום הוא לאשר את הפיצול.

ראובן ריבלין: והפיצול בא היום לוועדה, ואומר שאחד הסעיפים בחוק טל, המאפשר למעשה לכנסת להמשיך ולקיים את הדיונים בחוק טל, ובה בשעה לדחות את ההוראה אשר ניתנה על-ידי בית-המשפט העליון בדבר חובת גיוס – אלא אם כן הוא יאפשר את אי-גיוסם של אותם בחורים; פירושו של דבר, הקפאת המצב, עד אשר יצא תחת ידינו חוק כזה או אחר.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים היום להביא את פיצול החוק בשתי גרסאות.

ראובן ריבלין: יש כאלה המבקשים לקיים את הוראת השעה למשך שנה, כאשר באותה מסגרת של עד שנה יגיעו לסיומם כל ההליכים וכל הדיונים הקשורים בחוק הידוע כחוק טל.

ראובן ריבלין: יש כאלה מבינינו המבקשים שלא נגביל את הכנסת בשנה אחת, משום הצורך למצוא פתרונות אשר יהיו מקובלים עד כמה שאפשר על כולם, או על רובה של האוכלוסייה, והם מבקשים, שפסק הזמן, או הוראת השעה, יוארכו ויימשכו עד שנתיים ימים.

ראובן ריבלין: בשתי גרסאות אלה, מובאת כאן ההצעה לפיצול, ואני מבקש מהכנסת, לאחר שתקיים את הדיון – אם ירצו חברים להשתתף בדיון – להצביע, על מנת לאשר את הפיצול.

ראובן ריבלין: הפיצול מאפשר לוועדה לאחר מכן להכין את הוראת השעה הזאת, שהיא חלק שהוצא מחוק טל בגרסה א' או בגרסה ב', או בכל גרסה המאפשרת להיות בין א' לבין ב'.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני היושב-ראש.

יוסף יצחק פריצקי: האם אני יכול לשאול שאלה את הדובר?

רחמים מלול: לא, אדוני.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, כל הצעה לפיצול הופכת באופן אוטומטי לקריאה ראשונה, ועל כן יתקיים דיון כבכל קריאה ראשונה.

רחמים מלול: רשימת הדוברים סגורה.

רחמים מלול: לכל דובר יינתנו שלוש דקות.

רחמים מלול: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ויקטור בריילובסקי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חבר הכנסת מיכאל איתן, ואם הוא לא יהיה נוכח – חבר הכנסת פריצקי.

רחמים מלול: כיוון שראיתי שאדוני רשום, מנעתי ממך את זכות השאלה.

יוסף יצחק פריצקי: רציתי לשאול שאלה את הדובר.

רחמים מלול: מעל הדוכן.

רחמים מלול: בבקשה אדוני, שלוש דקות.

רחמים מלול: עלי להודיע לחברי הכנסת, שבתום הדיון אומנם תתקיים היום הצבעה.

יהודית נאות: מה אמרת?

רחמים מלול: בתום הדיון תתקיים הצבעה.

יהושע מצא: מתי אדוני מעריך, אם בכלל, שתהיה ההצבעה?

רחמים מלול: אם כל הדוברים הרשומים ידברו, בעוד כ-40 דקות.

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

ויקטור בריילובסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר יותר מחמישה חודשים האינתיפאדה נמשכת, יש פעולות טרור כמעט כל יום וגם התנהלויות צבאיות בין צה"ל לבין כל מיני חוליות פלסטיניות.

ויקטור בריילובסקי: זאת תשובתו של ערפאת על ההצעות מרחיקות הלכת שהציע ראש הממשלה לשעבר, אהוד ברק, בקמפ-דייוויד ואחרי קמפ-דייוויד.

ויקטור בריילובסקי: מתברר שהפלסטינים לא מוכנים לשום ויתור.

ויקטור בריילובסקי: מתברר שהם אפילו לא מוכנים לקיים הסכמות שהם חתמו עליהן קודם, ובראש ובראשונה, התחייבות לחפש פתרון של כל הבעיות על שולחן המשא-ומתן ולא בשדה הקרב.

ויקטור בריילובסקי: כל התפיסה של תהליך השלום קרסה, נשארנו בתוהו ובוהו, וכל יום – קורבנות חדשים.

מוסי רז: דנים בחוק טל.

ויקטור בריילובסקי: בסדר – וחיילי צה"ל גם כן.

ויקטור בריילובסקי: באופן טבעי, לאירועים האלה יש השפעה חזקה מאוד על הכלכלה, התיירות, החקלאות וכך הלאה.

ויקטור בריילובסקי: המצב של כל המדינה הוא מצב קשה, כמעט מצב חירום.

ויקטור בריילובסקי: כל האירועים האלה הביאו אותנו לבחירות חדשות לראשות הממשלה ולממשלת איחוד לאומי.

ויקטור בריילובסקי: הרעיון של איחוד והתאגדות עכשיו הוא רעיון פופולרי ביותר בציבור.

ויקטור בריילובסקי: יותר ויותר גברים מקבלים צו גיוס לשירות מילואים, ומתברר שבאותו זמן כמעט 30,000 אנשים צעירים, בחורים, בחורי ישיבות, לא יכולים להפסיק את לימודי התורה אפילו לזמן קצר.

ויקטור בריילובסקי: נראה שהאורתודוקסים חושבים, שבחורי הישיבות יכולים להשתמש בכל מיני הנחות – בארנונה, בהשלמת הכנסה ועוד ועוד ועוד – ואין להם כל התחייבות כלפי המדינה וכלפי הציבור.

ויקטור בריילובסקי: בחורים חילונים וסטודנטים באוניברסיטאות ובמכללות צריכים אחרי שירות סדיר לשלם כל מיני מסים, ארנונה, שכר לימוד וגם לשרת במילואים בצבא.

ויקטור בריילובסקי: אני לא מכיר אף מדינה בעולם שיש בה אי-שוויון כל כך גדול בין האזרחים.

ויקטור בריילובסקי: מהסיבה הזאת אני לא מסכים עם הצעות הוועדה המיוחדת.

ויקטור בריילובסקי: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת בריילובסקי.

רחמים מלול: חבר הכנסת מיכאל איתן – אינו נוכח.

מיכאל איתן: נוכח, נוכח.

יהודית נאות: אל תמחוק אנשים – – –

רחמים מלול: גברתי, האם את לא סומכת על כך שלא ראיתי את חבר הכנסת מיכאל איתן?

רחמים מלול: ואומנם הוא הופיע מחוץ למליאה.

מיכאל איתן: ישראל כץ?

רחמים מלול: אמרתי חבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: אני לא יודע מה קורה פה בדיוק, אבל – – –

רחמים מלול: בבקשה, אדוני.

רן כהן: אנחנו הגנו עליך ואמרנו שהיית פה, ועכשיו העדת שלא היית פה.

רחמים מלול: שלוש דקות, אדוני.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ביקשתי את רשות הדיבור, משום שאני תומך בהצעת הפיצול, אבל אני תומך בה מתוך מחשבה שהיא מיועדת לסייע לכנסת להגיע לדבר חקיקה מוסכם בתנאים של הקפאת המצב הקיים.

מיכאל איתן: אני מבקש מחברי הכנסת, אני כבר מכין אותם מראש לכך, שאם וכאשר הצעת הפיצול תעבור, המשמעות היא שוועדת הכנסת תדון מחר בהצעת החוק הזאת, בחלק שמדבר על כך שתינתן הסמכה לשר הביטחון, הסמכה בחוק, להוציא את הפטורים, ובכך בעצם מבקשים להקפיא מצב נתון ליום שבו שר הביטחון נותן פטורים עד אשר הכנסת תגיע להסדר קבע באמצעות החקיקה.

יוסף יצחק פריצקי: כמה זמן אתה חושב שזה ייקח, חבר הכנסת איתן?

יוסף יצחק פריצקי: אני סומך עליך.

מיכאל איתן: חבר הכנסת פריצקי, אני אענה לך.

מיכאל איתן: החברים שמדברים על הקפאה, מדברים על עניין הזמן.

מיכאל איתן: אני מדבר על אלמנט אחר, על המספר, על הכמות.

מיכאל איתן: אני אומר: אם כבר נגזר עלינו לא להיות מסוגלים לפתור את הבעיה מבחינה משפטית וחוקית, ואנחנו אומרים הוראת שעה להקפאת המצב עד אשר הכנסת תחוקק, אני מבקש שההקפאה תהיה מגבילה, כלומר, נתינת ההיתר המשפטי להמשיך ולהוציא פטורים, אבל גם שמספר הפטורים לא יגדל מעבר לאותו מספר שהיה נהוג בשנת 2000, שהיא השנה שממנה אנחנו יוצאים לצורך שמירת המצב הקיים.

מיכאל איתן: העליתי את זה היום, ולא בפעם הראשונה.

מיכאל איתן: כמה חודשים לפני הבחירות שמעתי גורמים שונים שהיו מעורבים בוויכוח הזה, והיה נדמה לי שאפשר להגיע להסכמה.

מיכאל איתן: יכול להיות שהתנאים הפוליטיים השתנו כעת, ויכול להיות שמה שאפשר היה לעשות אז אי-אפשר לעשות היום.

מיכאל איתן: אבל מבחינה עניינית זו פשרה טובה, שיכולה לתת מוצא נאות לרוב המכריע של חברי הכנסת ושל הציבור.

מיכאל איתן: נאמר לי היום בוועדת הכנסת, שההצעה שלי יכולה להיות נדונה מחר במסגרת הצעת החוק, ואני מבקש מחברי הכנסת להשתמש בה לפחות כאפשרות הפחות-גרועה, אם לא האפשרות הטובה ביותר, כפי שאני רואה אותה.

מיכאל איתן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

רחמים מלול: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

רחמים מלול: בינתיים הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ר' קפלן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטת ועדת הכנסת בדבר שינויים בהרכב הסיעתי של הכנסת על-פי חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה [נוסח משולב], התשכ"ט–1969.

ר' קפלן: סיעת המרכז התפלגה לשתי סיעות: 1.

ר' קפלן: סיעת המרכז תמנה שלושה חברי כנסת: יצחק מרדכי, דן מרידור, רוני מילוא; 2.

ר' קפלן: סיעת דרך חדשה תמנה שלושה חברי כנסת: אמנון ליפקין-שחק, אורי סביר, דליה רבין-פילוסוף.

ר' קפלן: הצעת הוועדה המיוחדת להצעת חוק שירות ביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה), התש"ס–2000, לפיצול הצעת החוק, בהתאם להוראות סעיף 121 לתקנון הכנסת.

ר' קפלן: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת יוסף פריצקי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

יהודית נאות: איך אפשר לדון לפני שהודיעו על הנחה?

רן כהן: מקיימים דיון במה שלא הודיעו על הנחתו.

יהודית נאות: זה מה שאני שואלת.

רחמים מלול: לפי הרשימה אני רואה שחברי הכנסת זריזים, תפסו את העניין ונרשמו בזמן.

יוסף יצחק פריצקי: על זה נאמר: זריזים מקדימים.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, בשיאו של המצב הביטחוני מתבקשים כאן חברי הכנסת להמשיך בהסדר פטור למשתמטים.

יוסף יצחק פריצקי: אין לזה מלה אחרת חוץ מהמלה "משתמטים".

יוסף יצחק פריצקי: צריך עוד חיילים, משום ששירות המילואים הולך וגדל, אבל החרדים משתמטים.

יוסף יצחק פריצקי: מפכ"ל המשטרה מתראיין היום ברדיו ואומר: המשטרה חסרת כוח-אדם להגן על ערינו, והחרדים משתמטים.

יוסף יצחק פריצקי: אין כסף לשלם מענקים לחיילים משוחררים, אבל יש כסף להגדיל את תקציב ההחזרה בתשובה, כי הרי כולנו יודעים שחוזרים בתשובה רצים לשרת בצבא, תורמים לצה"ל ולמדינה, דבר מופלא שאין כמוהו.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, לפני כמה ימים התפרסמה בעיתונים חרדיים קריאה.

יוסף יצחק פריצקי: על הקריאה חתומים מר אלישיב, מר שטיינמן, מר שפירא, מר לבקוביץ וכן הלאה.

ראובן ריבלין: הרב.

רחמים מלול: הרבנים.

יוסף יצחק פריצקי: "אש במחנה, על אלה אני בוכייה", אומרים האנשים המכובדים הללו, "עיני יורדה מים בראותי נערי ישראל אשר באמצע פריחתם נגדעו וקמלו".

יוסף יצחק פריצקי: אמרתי: מה קרה?

יוסף יצחק פריצקי: האנשים הללו, על זה עינם בוכייה?

יוסף יצחק פריצקי: באה גאולה לישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אספר לכם מה קרה, רבותי חברי הכנסת.

יוסף יצחק פריצקי: 4,000 בני ישיבה, שהשתמטותם אומנותם, לא לומדים בישיבות, רחמנא ליצלן, מסתובבים ברחוב.

יוסף יצחק פריצקי: במקום שהם ילכו לצה"ל ובמקום שראשי הישיבה ידווחו עליהם לרשויות הביטחון כמו שצריך, ובמקום שיקומו אנשים הגונים ויגידו: הם משתמטים, הם משתמטים, הם משתמטים – הם בוכים למה הם לא חוזרים לישיבות.

יוסף יצחק פריצקי: איך בדיוק מרגישה עכשיו אמא ששולחת את הבן שלה לשטחים, או לגבול הלבנון, או לגולן?

יוסף יצחק פריצקי: איך בדיוק מרגיש עכשיו אבא שלא ישן בלילה, כי הבן שלו משרת בצבא?

יוסף יצחק פריצקי: בושה וחרפה וכלימה לממשלת אחדות שרוצה להביא חוק כזה, ועוד מתביישת כל כך עד שלפני שהיא מוקמת היא רוצה שהחוק הזה יעבור.

יוסף יצחק פריצקי: בושה, חרפה וכלימה – אין לי משהו אחר לומר.

יוסף יצחק פריצקי: תודה.

רחמים מלול: תודה, אדוני.

רחמים מלול: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת גדעון עזרא.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת פריצקי תהה בכל רם מה חושבת האם שבנה נשלח לרצועה, ומה חושב האב שבנו נשלח לגדה.

תמר גוז'נסקי: נדמה לי שההורים הדאוגים האלה לא חושבים בדיוק על אותם בחורי ישיבה שאדוני דיבר עליהם, אלא הם חושבים איזו ממשלה תביא את השלום ותוציא את הבנים שלהם מהכיבוש הנורא הזה ותפרק את ההתנחלויות הארורות האלה, שבגללן מתנהלת המלחמה.

תמר גוז'נסקי: אתה מעמיד את הכול על כך שלציבור הישראלי אין כאילו שום דאגות אחרות, נגמרו לו הדאגות, נשארה לו רק השאלה של תלמידי ישיבות, שזה ויכוח מעניין כשלעצמו, אבל תסלח לי, חבר הכנסת פריצקי, הוא ממש מתגמד.

תמר גוז'נסקי: הוא מתגמד מול הזוועה שאנחנו עדים לה: הזוועה של הפיגוע בנתניה והזוועה של מעשי הרצח היומיומיים והקורבנות היומיומיים, גם בגדה וגם ברצועה, לרבות ילדים בני 14, לרבות כאלה שנורים בבתיהם, עד שאתה בכלל לא תופס איך אנחנו יכולים בכלל לחיות עם זה.

יוסף יצחק פריצקי: מה זה קשור לחוק הזה?

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת פריצקי, יש לי הערכה רבה אליך אישית ולסיעה שלך בכלל, אבל בסדר העדיפויות של המדינה, בסדר העדיפויות של החברה הישראלית, בואו נראה בכל זאת את העיקר, והשאלה הגדולה היא, האם הממשלה שתקום מחר תביא שלום או לא.

תמר גוז'נסקי: אני נורא מצטערת לומר לכם את הדאגה האמיתית שלי, שהיא לא תביא את השלום, משום שהתשובה שלה על האלימות זו אלימות, והתשובה שלה על הטרור זה כוח, וכבר הבטיחו להרחיב את ההתנחלויות, כבר הבטיחו לא לפרק שום התנחלות, וגורמים בכירים בצה"ל החליטו לנהל את המדינה, הם כבר הודיעו שאסור לפרק שום התנחלות בעזה, כאילו פירוק התנחלות בעזה זו החלטה של הצבא, ואנחנו שומעים ערבוב מוחלט של האליטה הצבאית עם האליטה הפוליטית.

תמר גוז'נסקי: אם ראשי צבא מדברים כך, כבר לא צריך הפיכה צבאית, ואתה שואל מה קורה עם הדמוקרטיה, ואתה שואל מה קורה עם זכויות האדם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גוז'נסקי, כשהיו אנשי צבא שתמכו במהלך אוסלו, לא שמעתי אותך.

תמר גוז'נסקי: לצערי הרב, אנשי צבא עומדים באופן עקבי נגד מהלכי השלום.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר לך, שראש הממשלה ברק, בתפקידיו הצבאיים הבכירים התנגד, כידוע לך, להסכם אוסלו.

תמר גוז'נסקי: ראשי הצבא התנגדו לנסיגה מלבנון.

תמר גוז'נסקי: אדוני יודע את זה.

תמר גוז'נסקי: לכן אנחנו כן מדברים על אליטה צבאית, שדוחפת אותנו להתנגשויות, אולי משום שאין לה חשיבה פוליטית, אבל זה לא תפקידה.

תמר גוז'נסקי: תפקידה של הממשלה הזאת הוא להבטיח את החיים של הבנים שלנו, תפקידה של הממשלה הוא להביא שלום.

תמר גוז'נסקי: ואני רוצה לומר, שכל מי שנותן יד לממשלה הזאת בתירוץ כזה או אחר, בין שזו מפלגת העבודה או עם אחד או כל מיני גופים אחרים, אני חושבת שיגיע היום והם ימרטו את שערותיהם בתוך הכאב העצום שיהיה להם, שיצטרכו לעמוד ולמסור דין-וחשבון על הממשלה ועל האסון שהיא תנחית, לצערי הרב ולכאבי הגדול, על ישראל.

תמר גוז'נסקי: תודה.

רחמים מלול: תודה רבה.

רחמים מלול: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

רחמים מלול: אחריו – חברת הכנסת יהודית נאות.

רחמים מלול: אחריה – חבר הכנסת טומי לפיד.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שהיום זה התאריך הגרוע ביותר לדבר על הפיצול ועל הדחייה של ההחלטה בנושא.

גדעון עזרא: שלא נתבלבל, היו עכשיו שני ימי חג למוסלמים.

גדעון עזרא: ואני אומר לכם, שעל-פי כל הדעות של כל המומחים, אנחנו הולכים לתקופה קשה מאוד עכשיו.

גדעון עזרא: בתקופה הקשה מאוד – שמענו אתמול את המפכ"ל, שכורע תחת העומס ואין לו כוח-אדם לפעולות האלמנטריות.

גדעון עזרא: אנחנו רוצים לפעול מתוך הסכמה.

גדעון עזרא: חשבתי שאחרי הפיגוע שהיה בנתניה, אחרי שהמשטרה אמרה באיזו מצוקה היא נמצאת, יבואו ראשי הישיבות ויתנדבו.

גדעון עזרא: אני אומר יתנדבו לפנים משורת הדין בגלל המצב השורר ויגידו: אנחנו לרשותכם עכשיו לשבועיים-שלושה, עד שייגמר מצב החירום.

גדעון עזרא: ואנחנו פה בכנסת נבקש, לא רק אני, אלא כולנו נבקש מבני הישיבות ללכת ולשאת עכשיו בעול בזמן החירום.

גדעון עזרא: תורתו אומנותו מקובל עלי לחלוטין.

גדעון עזרא: אבל עכשיו אנחנו נמצאים בתקופה אחרת.

גדעון עזרא: לכן, אני מאוד מבקש שראשי הסיעות החרדיות יבואו ויגידו: אם יהיה מצב חירום – אנחנו עכשיו מתנדבים לכל משימה שבה אתם זקוקים לנו.

גדעון עזרא: ייגמר מצב החירום, אני מצביע בעד הדחייה של העניין.

גדעון עזרא: אבל לא יכול להיות שהיום יש מצב חירום אמיתי ואנחנו מנציחים מצב שלא נוכל לעמוד בו.

גדעון עזרא: אין מספיק שוטרים, אין מספיק כוחות ביטחון.

גדעון עזרא: ואני אומר לכם, בדרך של הסכמה והבנה בעם ניתן לעשות צעד גדול.

גדעון עזרא: תודה רבה.

רחמים מלול: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא, שניצל רק מחצית מזמנו.

רחמים מלול: חברת הכנסת יהודית נאות, בבקשה.

יהודית נאות: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אין אדם בישראל שאיננו יודע ואיננו מבין, שבעתיד הקרוב כוחות הביטחון, ואני מדברת גם על צה"ל וגם על המשטרה, ובכלל זה המשמר האזרחי, יחויבו למאמץ יתר, לוויתור על ימי חופשות ולתוספת ימי מילואים בשל מצוקת כוח-אדם.

יהודית נאות: ובאותה עת, ממש באותה שעה, אנחנו דנים פה במליאה על שחרור חלק מהציבור, על-פי בקשתו, מנשיאה בנטל.

יהודית נאות: אין גבול לבושה, אין גבול לעיתוי האומלל, כפי שאמר עמיתי חבר הכנסת גדעון עזרא.

יהודית נאות: יש כאן דברים שבהפוך על הפוך, משום שזו אותה קבוצה שגם לא נושאת בנטל אחר.

יהודית נאות: שנה וחצי אנחנו שומעים פה: מגיע לי ומגיע לי.

יהודית נאות: והשאלה שאני שואלת: האם לנו לא מגיעה גם השתתפות בנטל?

יהודית נאות: בהחלט יש בלבנו על ההצהרות של הממשלה הקודמת ועל מה שהיא עשתה בעניין.

יהודית נאות: אבל זה לא אומר שאנחנו נסכים שהממשלה החדשה תעשה אותו דבר.

יהודית נאות: יש בלבנו עליהם ויש בלבנו מהיום גם עליכם, ולא תתנקו בכך שתאמרו: גם הממשלה הקודמת נהגה כך, משום שהרוב נושא בנטל, ולא יכול להיות שהמיעוט, באמצעות כוחניות, ישלוט עלינו.

יהודית נאות: ההרגשה היא רעה מאוד.

יהודית נאות: אני חשבתי שכנסת ישראל, דווקא ערב הקמת ממשלה, תזדקק לסוגיה של הלינץ' שנערך בנתניה.

יהודית נאות: אני מסתובבת בתחושה רעה מאוד מזה.

יהודית נאות: חשבתי שאנחנו אולי נחשוב ונסיק מסקנות, משום שאני עוד מתהלכת עם הטראומה של הלינץ' ברמאללה.

יהודית נאות: לא.

יהודית נאות: אצה רצה הדרך לחוקק ולאפשר לקבוצה לא רק להשתחרר מצה"ל, אלא מכל נשיאה בנטל.

יהודית נאות: ואני לא אמרתי איזה חלק הם יישאו ומה הם כישוריהם להיות בכוחות הביטחון, אבל לא להציע בשעה זאת לשאת בנטל?

יהודית נאות: לי זה נראה מופרך, מוגזם ומעורר בושה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת טומי לפיד.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אני חושב בלבי, האם ייתכן, האם אפשר להניח שיהודים, יהודים במדינת היהודים, ביום שבו נהרגים יהודים, ביום שבו מתגייסים קשישים למילואים כדי להגן על יהודים, ביום שמודיעים בו שאין כסף לחיילים משוחררים כי כל הכסף נחוץ להגנת מולדת היהודים – האם יכול להיות שביום כזה יהודים בכנסת של המדינה היהודית באים עם הצעת חוק לפטור לשנה-שנתיים יהודים מהשירות הצבאי?

יוסף (טומי) לפיד: והתשובה היחידה, הסבירה, ההגיונית על השאלה שלי היא, שהם אינם יהודים.

אריה גמליאל: אתה לא יהודי.

יוסף יצחק פריצקי: – – – מי אתה?

יהודית נאות: – – –

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, הם משהו כמו השבתאים, כמו הקראים, כמו השומרונים.

יוסף (טומי) לפיד: החרדים הם כת מוזרה מאוד, ששרדה בארץ הזאת, שאינה מזדהה עם היהדות, עם המדינה היהודית.

יוסף (טומי) לפיד: היא רק עוקבת אחרי מה שהיהודים עושים כדי לסחוט, כדי לפגוע, כדי לקחת, כדי להרוויח, אבל לא, חלילה, לתרום משהו למדינה של העם היהודי.

יוסף (טומי) לפיד: ואז הכול ברור, ואז, כמו שאנחנו לא באים בתביעה אל הערבים לשרת בצה"ל, אז הגיוני שלא נבוא בתביעה שהחרדים ישרתו בצה"ל, כי אנחנו ויתרנו על שירותם של לא-יהודים במדינת ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: נכון שהדרוזים הם יוצאים מן הכלל, והם אינם יהודים, וגם בדואים רבים מוכנים להתנדב.

יוסף (טומי) לפיד: אתה מאוד הופתעת פה, מאוד הופתעת מההתנהגות הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: אל תופתע.

יוסף (טומי) לפיד: ברגע שאתה מבין שאין בין החרדים לבין היהדות ולא כלום מלבד חיקוי של כמה תפילות שעליהן הם חוזרים, כי הם לא יודעים שום דבר אחר, כי הם לא לומדים שום דבר אחר – ברגע שאתה מבין שהחרדים לא שייכים ליהדות, אז אתה מבין את התנהגותם.

יוסף (טומי) לפיד: כי אילו הם היו יהודים, אז מה שהם עושים ומה שהם מעוללים למדינה הזאת הוא אבסורד כזה שלא מתקבל על הדעת.

יוסף (טומי) לפיד: אני רוצה שאריק שרון ושמעון פרס ופואד בן-אליעזר יסתכלו בעיני הבוחרים שלהם ויסבירו שערב כינון הממשלה שלהם זה מה שמעסיק אותם, את הגנרל שרון ואת הגנרל פואד ואת שמעון פרס איש הביטחון, זה מה שמעניין אותם – איך לשחרר בחורי ישיבה מהשירות בצה"ל כאשר חיילים שלנו ואזרחים שלנו נהרגים יום יום.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת אברהם פורז.

מאיר פרוש: אני מוותר.

גדעון עזרא: אתה מוותר.

גדעון עזרא: חבר הכנסת אברהם פורז.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עד לפני חודשים מספר היו רבים בקרבנו שחשבו, שאנחנו בעיצומו של תהליך שלום, בתהליך של התפייסות עם השכנים שלנו, ובתהליך כזה אפשר לחשוב על צמצום השירות בצבא.

אברהם פורז: והנה, אדוני היושב-ראש, צה"ל התכוון אז שהשירות במילואים יהיה רק אחת לשנתיים.

אברהם פורז: קראו לזה שנת שמיטה.

אברהם פורז: חשבו אז, חשב אגף כוח-אדם בצה"ל, שחיילים משוחררים שנישאו יזכו לפטור ממילואים לתקופה של שלושה חודשים.

אברהם פורז: עכשיו אומרים: רק עשרה ימים.

אברהם פורז: דובר אז, באותה תקופה, על כך ששירות המילואים המקסימלי לחייל מילואים לא יהיה יותר מ-36 ימים בשנה.

אברהם פורז: השנה הצבא כבר מתכוון לגייס אנשי מילואים ל-46 ימים.

אברהם פורז: הוא מתכוון גם להשאיר לצורך תעסוקה אנשים יותר מבוגרים, גם לטפל בנושא של נשים בהיריון, ובכלל הציבור אוסף את כל הכוח על מנת להילחם בפורענות העומדת לבוא עלינו.

אברהם פורז: את כל האינפורמציה הזאת אינני שואב מידיעה אישית, אלא כותב זאת עיתון "במחנה", העיתון של חיילי ישראל.

אברהם פורז: יכולנו לחשוב כולנו שיש ציבור שאולי בימים אחרים יכול היה להגיד, כמו שאמרו: יש לכם עודפים של כוח-אדם בצבא; אתם ממילא משחררים כל אחד שרוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פורז, לא נעים לי לומר, אבל מתוך כוחות המילואים של צה"ל, רק 15% נושאים בנטל.

יוסף (טומי) לפיד: תסלח לי, זה כך בכל צבא.

רן כהן: רובי, אתה יודע איזה חלק – – –

אברהם פורז: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת ריבלין – – –

רן כהן: אתה יודע איזה חלק – – –

גדעון עזרא: סליחה, חבר הכנסת רן כהן, זה זמנו.

גדעון עזרא: תמשיך, תמשיך.

אברהם פורז: הרי מן המפורסמות היא, שעל כל חייל לוחם יש הרבה מאוד חיילים שנותנים סיוע ולוגיסטיקה.

אברהם פורז: הצבא צועד על קיבתו, ובלי לוגיסטיקה, אפסנאים, נהגים, טכנאים ואנשי חימוש והנדסה אין צבא.

אברהם פורז: ובכל זאת, שיהיה ברור לציבור בארץ, שלקראת מה שעובר עלינו יהיה יותר קשה לחיילי המילואים.

אברהם פורז: הקיצור של השירות הצבאי לא יתקיים.

אברהם פורז: ואז נשאלת השאלה: מדוע חלק מסוים בציבור צריך לשאת בנטל יותר קשה בגלל המצב הביטחוני, והציבור החרדי כאילו כלום לא קרה, כאילו כל האירועים האלה קורים במדינה אחרת, באפריקה, בדרום-אמריקה.

אברהם פורז: לפחות היינו שומעים ואומרים: אתם יודעים מה?

אברהם פורז: אנחנו רוצים עכשיו מיוזמתנו לבוא ולסייע לכוחות המשטרה, לכוחות הג"א, לעשות משהו יוצא דופן.

אברהם פורז: כלום.

גדעון עזרא: תודה רבה.

אברהם פורז: כלום, כלום.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, אני חושב, שהמצב הזה, שבו ציבור שלם איננו מוכן לקחת חלק במצב הלאומי ומפקיר את כולנו, הוא חרפה.

אברהם פורז: אבל זו חרפה לא שלהם.

אברהם פורז: חבר הכנסת ריבלין, זו חרפה שלי, שלך ושל כולנו החילונים, שאנחנו לא מצליחים להימנע מהכניעה לסחטנות הזאת, ופעם אחר פעם אנחנו מעבירים בכנסת חוק כזה וחוק אחר – פעם ברק מביא את זה, פעם שרון מביא את זה – כדי להנציח את ההשתמטות.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מיכאל קליינר.

גדעון עזרא: אחריו – חבר הכנסת מוסי רז.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא חשוד באי-אהדה לחרדים.

מיכאל קליינר: להיפך, אני בדרך כלל תומך בחקיקה כמו גיור כהלכה, מכיוון שאני חושב שהתרומה של הציבור החרדי לישראל היא עצומה, במיוחד בתחום של שמירת הרוב היהודי.

מיכאל קליינר: לכן, לא מתוך פוליטיקה, תמכתי בחוק טל בעבר, גם כשהליכוד הצביע נגדו וגם כשהעבודה הצביעה נגדו.

מיכאל קליינר: אבל נפל דבר בראש השנה, ואז הלכתי וחיפשתי מה המקורות, מה אומרים חכמי ישראל על הסוגיה שעומדת על הפרק.

מיכאל קליינר: חיפשתי, חבר הכנסת נסים זאב, ומצאתי את הריכוז המוצלח ביותר של מה שאומרת ההלכה.

מיכאל קליינר: מצאתי זאת דווקא בספר שאתה מכיר ואני בטוח מוקיר, שקוראים לו "אור הרעיון", של מאיר כהנא, השם ייקום דמו, הרב מאיר כהנא, השם ייקום דמו.

קריאה: – – –

מיכאל קליינר: וכך הוא מביא: "שני מיני תלמידי חכמים הם.

מיכאל קליינר: האחד, שתורתו אומנותו, ששקוע ראשו ורובו – כולו – בתלמוד תורה, ואינו יוצא ממחיצתה.

מיכאל קליינר: תלמיד חכם כזה אינו מפסיק אפילו למצוות עשה שבגופו ושעוברת, אם היא מדרבנן, כגון תפילה לרוב הפוסקים, ומפסיק רק למצווה דאורייתא, כגון קריאת שמע.

מיכאל קליינר: ויש תלמיד חכם אחר שאין תורתו אומנותו, ותלמיד חכם כזה מפסיק לכל מצוות עשה שבגופו ושעוברת, ואפילו מדרבנן.

מיכאל קליינר: "מלחמת מצווה, שהיא מצווה כללית, ושעתידו של ישראל תלוי בה, כל תלמיד חכם שאין תורתו ממש אומנותו – שאינו יושב יומם ולילה על התורה בלי לעבוד, להתפרנס ובלי לנפוש בתקופות נופש כלשהן – חייב לבטל ולהפסיק את מצוות תלמוד תורה כדי להתעסק במלחמת מצווה; – – – רק תלמיד חכם אמיתי, שתורתו אומנותו כולה, פטור מלהפסיק מצווה זו משום שהיא יכולה להיעשות על-ידי אחרים.

מיכאל קליינר: אך שמעו נא, אחי, וזכרו: לא כל הרוצה ליטול את השם ייטול.

מיכאל קליינר: מי שאינו ראוי לאצטלה דרבנן ומתעטף באצטלה זו, ונוטל את השם של תלמיד חכם שתורתו אומנותו כאשר אינו ראוי לכך, רק כדי להתחמק מקיום מצווה של מלחמה לקדש את השם ולנקום את נקמתו ולעזור לישראל מהצר הבא עליו, שופך דמים הוא וגדול עוונו מנשוא.

מיכאל קליינר: "

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: תודה.

מיכאל קליינר: משפט אחד.

מיכאל קליינר: "כך אמר הרמב"ם על מי שמצווה להילחם – –

גדעון עזרא: סליחה, חבר הכנסת קליינר.

גדעון עזרא: אתה חייב לסיים.

גדעון עזרא: גם אני יכול להביא לך ספר, תקרא את כל הספר.

מיכאל קליינר: אני מסיים.

מיכאל קליינר: – – "אם לא ניצח ולא עשה מלחמה בכל לבו – – –

גדעון עזרא: אתה יודע שזה לוקח יותר משלוש דקות.

גדעון עזרא: לא אתן לך לגמור לקרוא את זה.

מיכאל קליינר: אני מדלג.

גדעון עזרא: תסיים.

גדעון עזרא: מה זה?

גדעון עזרא: תסיים.

מיכאל קליינר: לפחות תן כבוד לרמב"ם, כשאני מצטט ממנו.

גדעון עזרא: תסלח לי.

מיכאל קליינר: "אם לא ניצח ולא עשה מלחמה בכל לבו ובכל נפשו הרי זה כמי ששפך דמי הכול.

מיכאל קליינר: "

גדעון עזרא: תודה רבה.

מיכאל קליינר: ואנחנו הרי יודעים מה אומרת ההלכה ברגע שהיא אומרת – – –

גדעון עזרא: תודה רבה, אדוני.

מיכאל קליינר: – – – מלחמת מצווה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת קליינר, אני מצטער מאוד.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: אתה לא יכול.

מיכאל קליינר: אני באמצע משפט.

גדעון עזרא: אתה לא באמצע משפט.

גדעון עזרא: אמרתי לך לפני דקה לרדת ואתה לא יורד.

גדעון עזרא: אני מבקש ממך לרדת.

גדעון עזרא: זה הכול.

גדעון עזרא: הרעיון שלך בהחלט ברור.

גדעון עזרא: הבהרת אותו הבהר היטב.

מיכאל קליינר: תן לי לומר רק משפט סיום.

מיכאל קליינר: אני מצפה מהציבור החרדי לנקוט אותה מידה שציוו אותנו חכמי ישראל.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

גדעון עזרא: בבקשה.

ד' לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי בהתאם לסעיף 17(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, הונח על שולחן הכנסת צילום נוסחם המלא של ההסכמים לכינונה של הממשלה, שנחתמו היום בין סיעת הליכוד לסיעות ישראל אחת, ש"ס, ישראל בעלייה, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, עם אחד ודרך חדשה.

ד' לב: נוסחם המלא של ההסכמים כולל גם את מסמך קווי היסוד של הממשלה ואת נספח דרכי העבודה של הקואליציה בכנסת.

ד' לב: המסמכים האמורים הובאו לכנסת בשעה 16:40.

ד' לב: תודה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת מוסי רז, ואחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, פעם היה זיגזג.

מוסי רז: כשאהוד ברק רצה לגייס את בחורי הישיבות, הליכוד התנגד; כשאהוד ברק הביא את חוק טל, פתאום הליכוד תמך בגיוס והתנגד לחוק טל; לאחר מכן כשהוא בא פעם שנייה ואהוד ברק התנגד לחוק טל, הליכוד תמך בחוק טל.

מוסי רז: זיגזג משותף של שתי המפלגות.

יעקב ליצמן: איך אתה הצבעת?

מוסי רז: אני תמיד הצבעתי אותו דבר.

מוסי רז: היום יש רק דבר אחד: זיג-ש"ס, כיוון שיום לפני הקמת ממשלת הליכוד הלאומני, המתקראת במקרה, אני לא יודע איך, ממשלת אחדות, ממשלה בין הליכוד לבין סיעה המתקראת עבודה, אנחנו רואים פעם אחת ולתמיד שאין ממשלה יותר גרועה לנאבקים נגד הכפייה הדתית מאשר ממשלת ליכוד לאומי.

מוסי רז: כיוון שזו פעם ראשונה – זו הפעם הראשונה, אפילו לא בממשלות הליכוד הקודמות – שהסיעות החרדיות, לפחות ש"ס במקרה הזה, לא רק שהן לשון המאזניים בתוך הכנסת, אלא פעם ראשונה שהן לשון המאזניים בתוך הממשלה.

מוסי רז: את זה צריך להבין כל חילוני שנלחם נגד הכפייה הדתית.

מוסי רז: הכפייה הדתית תלך ותתחזק אם הממשלה הזאת תישאר על כנה, לכן נצטרך לעשות הכול על מנת להפיל אותה.

מוסי רז: זו ממשלה של כניעה לכפייה הדתית הסחטנית.

מוסי רז: מה רוצים מאתנו המשתמטים?

מוסי רז: האם הם רוצים להשתמט?

מוסי רז: לא, גם היום הם משתמטים, אף אחד אפילו לא ניסה למנוע מהם להשתמט, אף אחד אפילו לא ניסה לגייס אותם.

מוסי רז: הם לא מבקשים להמשיך להשתמט, הם מבקשים הרבה יותר מזה.

מוסי רז: דווקא היום, יום לפני הקמת הממשלה, הם מבקשים לבוא ולהגיד לנו: זה הדבר הכי חשוב, ההשתמטות שלנו.

מוסי רז: זה יותר חשוב משלום, זה יותר חשוב מכלכלה, זה יותר חשוב מחברה.

מוסי רז: דווקא היום, ערב הקמתה של הממשלה, הם מבקשים לבוא ולהגיד לאותם חיילים שמשרתים בחזית ובעורף: נא, אתם משרתים ואנחנו משתמטים, אנחנו לא צריכים לבקש מכם להשתמט, זה מובטח לנו בין כך ובין כך, אנחנו רוצים להשתמט עם לגיטימציה, אנחנו רוצים להיות משתמטים ליגליים.

מוסי רז: זה מה שמבקשים מאתנו היום.

מוסי רז: באים ודורשים מאתנו אפליה בין דם לדם.

מוסי רז: אם הייתם אומרים שמי שרוצה להשתמט יכול, היינו אומרים: נו, בסדר, זו הצעה וצריך לדון בה.

מוסי רז: לא זה מה שאתם אומרים.

מוסי רז: אתם אומרים: אם הוא חרדי – הוא יכול; אם הוא חילוני – הוא לא יכול.

מוסי רז: זה מה שאתם אומרים, אפליה בין דם לדם שאנחנו לא יכולים לסבול אותה.

מוסי רז: אתם באים לכאן ערב הקמת הממשלה ואומרים לחיילים: אנחנו מצפצפים עליכם.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת רן כהן.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, רבותי וגברתי חברי הכנסת, אני תמיד חשבתי שהפתרון לסוגיית האי-גיוס של קבוצות מסוימות באוכלוסייה הישראלית הוא העברת חוק שאומר את הדברים הבאים בפשטות אבל גם לעומק: 1.

נעמי חזן: כל אזרח במדינת ישראל חייב בצורה זו או אחרת לשרת את המדינה; 2.

נעמי חזן: יש צורך להכיר בחוסר יכולת או בחוסר נכונות לשרת מטעמי דת או מצפון; 3.

נעמי חזן: מי שמקבל פטור מטעמי דת ומצפון ישרת את המדינה בשירות אזרחי חלופי.

נעמי חזן: אלה שלוש נקודות יסוד למדיניות שבעיני היא גם שוויונית וגם צודקת.

נעמי חזן: אני אומרת את הדברים בהזדמנות זו, משום שלצערי הרב יש לי רושם שטיפלנו לא נכון בכל הסוגיה ויצרנו עיוותים בלתי נסבלים מבחינת חלקי אוכלוסייה שונים.

נעמי חזן: אנחנו מדינה שחייבת להיות רגישה לחוסר יכולת או לחוסר נכונות של אנשים לשרת בצה"ל מטעמים דתיים ומטעמי מצפון.

נעמי חזן: אם אנחנו דורשים שירות מכל אזרח ואזרח, חייבים לעגן בחקיקה שירות אזרחי חלופי.

נעמי חזן: אני העליתי הצעת חוק, יחד עם עמיתתי, חברת הכנסת זהבה גלאון, בדיוק ברוח הדברים שאמרתי עכשיו.

נעמי חזן: הצעת חוק זו ראויה, וכחברה במה שנקרא "ועדת-טל בכנסת", העליתי פעמים אין ספור את הפתרון הזה, ואם מותר לי לומר, מצאתי אוזן קשבת גם בקרב חברי הכנסת החרדים והדתיים, גם בקרב חברי הכנסת החילונים וגם בקרב חלק מחברי הכנסת הערבים.

נעמי חזן: צר לי מאוד שהגענו למצב שבו לא הצלחנו לפתור את הבעיה, שאנחנו צריכים לעסוק בנושאים של פיצול חוק, להמשיך מצב שהוא בלתי נסבל מבחינת כל אמות המידה של מדינה דמוקרטית וגם של מדינה שחייבת להיות רגישה לזרמים שונים בתוכה מטעמים דתיים ומצפוניים.

נעמי חזן: על כן אני, יחד עם עמיתי ממרצ, נצביע גם נגד הפיצול וגם נגד ההארכה, בתקווה שאולי יום אחד נשכיל ונלמד שיש דרך לפתור את הבעיה, וזו לא הדרך.

נעמי חזן: תודה, אדוני.

גדעון עזרא: תודה רבה.

גדעון עזרא: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת מודי זנדברג.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שאומר לגופו של עניין מה דעתי על החוק, אני רוצה להקדים ולומר שני דברים.

רן כהן: דבר ראשון, בעצם מדובר כאן בסחטנות מקדימה להקמת הממשלה.

רן כהן: קודם הליכוד והעבודה ישלמו לחרדים ואחר כך החרדים ישלמו וייכנסו לממשלה.

רן כהן: אם יש סחטנות מחרידה – זאת הסחטנות.

רן כהן: דבר שני, נאמר את האמת למה משקרים.

רן כהן: הלוא פה לא מדברים על הארכת הפטור לבחורי הישיבות עד שהכנסת תחוקק חוק, זה שקר, רוצים להאריך, והיום זה כבר עבר משנה לשנתיים, כדי להמשיך את ההשתמטות הזאת עד אין סוף וללא שום פתרון.

רן כהן: לא מדברים על שום פיצול למען שום חקיקה.

רן כהן: זאת גם הונאה של בית-המשפט העליון.

רן כהן: איך כל זה נעשה ומתי זה נעשה?

רן כהן: זה נעשה כאשר מדינת ישראל והציבור בישראל נמצאים במצב הביטחוני מהמתוחים שהוא היה בהם; כאשר לאזרחי מדינת ישראל נשקפת היום ממש סכנה לביטחונם ולקיומם.

רן כהן: כאן באים להגיד: עוד כך וכך עשרות אלפים ישתמטו משירות.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר לך, ואני חושב שאפילו תסכימי אתי, שאין טומאה שאין בחוק הזה.

רן כהן: אני אומר לך כיהודי, שאין טומאה ואין חרפה שאין בחוק הזה.

רן כהן: כי החוק הזה הוא נגד ביטחון המדינה בשעת מצוקתה, כי החוק הזה הוא נגד שוויון כיוון שהוא מבדיל בין דם לדם.

רן כהן: החוק הזה הוא נגד הצדק, כיוון שהמשתמטים מעבירים את הנטל לאחרים.

רן כהן: החוק הזה הוא נגד השלום, כיוון שהמשתמטים האלה לעולם יצביעו בעד מפלגות שמצביעות נגד השלום, כי הם אף פעם לא ישלמו את מחיר המלחמה, אף פעם.

רן כהן: זה חוק נגד שותפות חברתית, כיוון שההשתמטות מגבירה שנאה, מלחמה וקרע פנימי בתוך העם.

רן כהן: זה חוק נגד השלום, זה חוק נגד הבסיס לשותפות יהודית משום שמדובר בהפקרת חיי יהודים והצבעה על היהדות החרדית כמזוהה עם השתמטות ועם פרזיטיות.

רן כהן: זה חוק נגד הדמוקרטיה, כיוון שמדובר באונס קולקטיבי שמיעוט עושה על הרוב, ולצערנו הרב חלק מהרוב הזה מוכן להתמסר כדי להיענות להשתמטות הזאת.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לשאול אותך באמת, מי שהוא נגד ביטחון המדינה, נגד שוויון, נגד צדק, נגד השלום, נגד שותפות חברתית, נגד הבסיס לשותפות יהודית, נגד הדמוקרטיה, מה הוא אם הוא לא נגד כל המדינה הזאת ונגד כל העם הזה?

רן כהן: זה החוק הזה, ואין לו שום מובן אחר.

רן כהן: כדי לסיים אני רוצה לומר רק את המשפט הבא; הלוא אם היתה קצת, קצת הגינות בלבם של המציעים, היו באים ואומרים: אתם יודעים מה?

רן כהן: זה באמת הופך להיות ענק, בואו נגייס לפחות את אלה שלא משרתים גם בישיבות.

רן כהן: אתם משתמטים פעמיים; פעם אחת הם לא בישיבות ופעם שנייה לא משרתים בצבא.

רן כהן: בואו נשרת אותם, נעזור – – –

נסים זאב: – – –

רן כהן: לא, הם יחפו – –

נעמי חזן: חבר הכנסת נסים זאב.

רן כהן: – – גם על המשתמטים שיושבים בישיבות וגם על המשתמטים שמשתמטים בגין אלה שיושבים בישיבות, וגם לא יבואו ויגידו: אתם יודעים מה?

רן כהן: נעשה איזה מכסה, מעט, נישא בנטל, נעשה משהו כדי שהעם הזה לא ייקרע וישתגע.

רן כהן: לא – – –

קריאות: – – –

רן כהן: – – – שום דבר.

רן כהן: הכול.

רן כהן: כל ההשתמטות לכולם.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: ולכן אנחנו נצביע נגד.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מודי זנדברג, ואחריו – חבר הכנסת בני אלון.

נעמי חזן: חבר הכנסת גפני, אני ראיתי את התמיהה על פניך לגבי השולחן או השולחנות המורכבים האלה.

משה גפני: איפה ישב ראש הממשלה?

נעמי חזן: לדעתי בדיוק מול היושב-ראש, אבל זה עדיין לא סגור סופית.

משה גפני: ואם אני ארצה להיות שר?

נעמי חזן: מה שאני רואה בפניך זו תמיהה או תשוקה?

קריאות: – – –

אליעזר זנדברג: גברתי, יש לי הצעת ייעול לכל העניין הזה.

אליעזר זנדברג: היות שממילא כבר לא סופרים כמה שרים יש, במקום להשקיע בשולחן של 40,000 שקלים, אפשר היה להוסיף כמה שרים ופשוט להשתמש בשורה השנייה, הקיימת, בתור שורה שנייה של הממשלה.

אליעזר זנדברג: לא חבל?

נעמי חזן: חבר הכנסת זנדברג, זה על חשבונך עכשיו.

נעמי חזן: בבקשה.

קריאות: – – –

אליעזר זנדברג: זה נכון, אבל הם יכולים להוריד ידיים בקלות.

אליעזר זנדברג: גברתי היושבת-ראש – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת פריצקי, עכשיו אתה מפריע לחבר סיעתך.

אליעזר זנדברג: אני אקצר.

אליעזר זנדברג: רגע לפני הקמת ממשלת האחדות נדמה כי הממשלה הצליחה באמת אולי לאחד צדדים שונים של הקשת הפוליטית, אבל להתרחק מרחק משמעותי ביותר מעניין שמאחד את העם, שמאחד את הבוחרים, שמאחד את אזרחי ישראל, והוא הדרישה והקונסנסוס שקיימים לא כאן בכנסת בין המפלגות, אבל בקרב העם, שיש לגייס את בחורי הישיבות, ואני אומר יותר מזה: שיש לפעול להנהגת שירות צבאי או שירות לאומי לכל אזרחי ישראל.

אליעזר זנדברג: אני תוהה, מה החיפזון?

אליעזר זנדברג: למה דקה לפני שהממשלה קמה, הדבר הכי חשוב עבורה לעשות זה להסדיר את עניין חוק גיוס בחורי הישיבות, להאריך את הפטור?

אליעזר זנדברג: אני חושב שהממשלה כושלת במבחן הראשון שלה עוד לפני שהיא קמה, כושלת ומחמיצה את ההזדמנות ההיסטורית אולי לקחת מן הימין ומן השמאל את הליכוד ואת העבודה וגורמים נוספים שמהווים כאן את הרוב ומהווים את הרוב בציבור בישראל, ולומר: עד כאן.

אליעזר זנדברג: אנחנו, קונסנסוס של שיתוף פעולה בשם דרישת הציבור בישראל, לא נאריך את הפטור אלא נפעל לגיוס בחורי הישיבות.

אליעזר זנדברג: ממשלה שמתחילה כך, לא תגיע רחוק, ואני רק יכול להצטער על כך.

אליעזר זנדברג: אני סבור, גברתי היושבת-ראש, שצריך היה לאחד את הכוחות ולפעול למען שירות צבאי ושירות לאומי לכל אזרחי ישראל.

אליעזר זנדברג: אני סבור גם, גברתי היושבת-ראש, שאנחנו עדים כאן עוד לתופעה חמורה אחת, והיא במידה רבה, אני חושש, הטעיה של בית-המשפט העליון.

אליעזר זנדברג: כל הסיפורים כאן על הארכה, על ארכה, ארכה והארכה מסתכמים בעניין אחד בלבד, המשפט הישראלי הידוע, שזמני זה המצב הקבוע ביותר.

אליעזר זנדברג: עוד הארכה ועוד הארכה ולבית-המשפט מורחים סיפורים, שאו-טו-טו יגבשו דעה, ולצערי הרב אני יכול לחזות שאנחנו נהיה כאן בסיבובי הארכה נוספים אם החוק יעבור, פעם ועוד פעם.

אליעזר זנדברג: אני גם מסתכל ורואה כאן נציגים ממפלגתי, שינוי, ורואה כאן נציגים של הסיעות החרדיות ויש גם כמה ממרצ.

אליעזר זנדברג: איפה הליכוד והעבודה?

אליעזר זנדברג: איפה הליכוד והעבודה וכל אלה שנותנים את היד לנציגים של הסיעות החרדיות להעביר את החוק הזה, חוץ מחבר הכנסת ריבלין, שהוא, כידוע, המנוע, הרוח החיה בעניין הזה.

אליעזר זנדברג: איפה כולם?

אליעזר זנדברג: למה הם צריכים לברוח הביתה ולתת לשינוי לנהל את המאבק נגד החוק, לנהל את המאבק בעד גיוס בחורי הישיבות?

אליעזר זנדברג: למה זה שינוי נגד כל השאר כאן, הנציגים החרדים?

אליעזר זנדברג: איפה הליכוד והעבודה שמאחורי הקלעים – –

קריאות: – – –

אליעזר זנדברג: – – בשיחות מסדרון מסבירים כמה הם מתנגדים לחוק וכאן הם בורחים מן המליאה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת זנדברג.

נעמי חזן: חבר הכנסת אלון, אתה מוותר?

בנימין אלון: מוותר.

נעמי חזן: חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – אחרון הנואמים, חבר הכנסת נסים זאב.

נעמי חזן: חבר הכנסת זאב – – –

קריאות: – – –

נעמי חזן: אני עדיין לא ראיתי שהוא מוותר על רשות דיבור.

קריאות: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

נעמי חזן: אני אדאג לך לתוספת זמן.

קריאות: – – –

נעמי חזן: חברי הכנסת.

נעמי חזן: חבר הכנסת ריבלין, זכותו המלאה של חבר הכנסת מח'ול להביע את דעתו והוא ידבר שלוש דקות מהרגע שהוא יוכל לדבר.

נעמי חזן: חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אני מרגיע אותו; הוא עצבני.

יצחק כהן: לא, הוא לא עצבני.

קריאות: – – –

נעמי חזן: נסים זאב האחרון.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, החוק הזה שמובא לכאן מובא בצורת טכנית יותר במתכונתו הנוכחית, ולדעתי הוא לא היה מחייב את הלהט הזה ששמענו כאן היום אילולא התנהל הדיון הזה יותר כדיון שבטי מאשר כדיון שכלתני.

עסאם מח'ול: אם אני משווה את הנושא שעמד כאן אתמול בעין הסערה, והוא התבטאויותיו של סגן-אלוף שטרן בניסיון לכפות את הדת על החיילים, אז אני רואה את ההיפך היום, אבל אותו היגיון פועל כאן היום בניסיון לחייל את המגיירים של אתמול.

עסאם מח'ול: בשני המקרים היינו עדים לניסיון להתנהג ולדבר כשבט.

עסאם מח'ול: הנה שמענו את חבר הכנסת טומי לפיד מדבר על הוצאת חלק מהציבור היהודי מהיהדות, מהשבט.

עסאם מח'ול: אנחנו ראינו אתמול או שמענו את סגן-אלוף שטרן מוציא חיילים מתחומי הלגיטימיות מכיוון שחסר להם גיור.

עסאם מח'ול: אני מתפלא שהופכים את המושג יהודי לעמדה פוליטית או לעמדה רעיונית, או לתוכן פוליטי בתוכן רעיוני.

עסאם מח'ול: יהודי זה לא עמדה פוליטית, ערבי זה לא עמדה פוליטית, זה לא עמדה רעיונית.

עסאם מח'ול: הניסיון להשתמש בדיון כאן היום כדי לצייר תמונה עגומה, מטורפת, כאילו מה שחסר, חבר הכנסת רן כהן, כדי לצאת מהבוץ, מבוץ הדמים היום, זה עוד קצת חיילים וזה עוד קצת כוח.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו מעבירים מסר נוראי לציבור.

עסאם מח'ול: אני מדבר דווקא על הוויכוח של שינוי ושל מרצ כאן, בעיקר של חבר הכנסת לפיד וחבר הכנסת רן כהן.

עסאם מח'ול: כאילו שהשאלה, כאשר מדברים על מצב ביטחוני קשה, ניתנת לפתרון על-ידי – זאת הסיבה שלמענה צריך לגייס את החרדים?

קריאות: – – –

עסאם מח'ול: מה זה שייך למצב הביטחוני?

עסאם מח'ול: המצב הביטחוני הוא פועל יוצא לא של השתמטות אלא של מדיניות גרועה, של המשך הכיבוש, של המשך הדיכוי, של מריטת הנוצות של תהליך השלום.

עסאם מח'ול: זה מה שקורה, ולזה צריך להתייחס.

עסאם מח'ול: אני לא רוצה להתייחס לוויכוח של היום אלא להתייחס לוויכוח של אתמול ולהגיד, שלא צריך להיות לא-יהודי כדי לא להיות עם מוטיבציה לשרת את הכיבוש, וזו תשובתי לקצין חינוך ראשי, מאתמול.

עסאם מח'ול: מה שנחוץ – זה עלבון לרבבות יהודים שמתנגדים למדיניות, שמתנגדים לשרת את המדיניות של הכיבוש ושל הדיכוי של עם אחר.

עסאם מח'ול: אני חושב שהוויכוח הזה צריך להיות ויכוח אזרחי ולא ויכוח שבטי.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת מח'ול.

נעמי חזן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אני מוותר.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הוועדה המיוחדת לפצל את חוק שירות ביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה).

נסים דהן: אפשר לחזור על ההצבעה?

נעמי חזן: אין צורך.

נעמי חזן: ההצבעה החלה ונסיים אותה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 20 בעד הצעת הוועדה המיוחדת – 30 נגד – 12 נמנעים – 1 הצעת הוועדה המיוחדת בדבר חלוקת הצעת חוק שירות ביטחון (דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם) (הוראת שעה), התש"ס–2000, נתקבלה.

נעמי חזן: ברוב של 32 תומכים, לרבות חברי הכנסת אמנון כהן ורחמים מלול, מול 12 מתנגדים ונמנע אחד, אני קובעת שהצעת הוועדה לפיצול עברה.

נעמי חזן: זאת אומרת, כאילו קריאה ראשונה, וההצעה מועברת בחזרה לוועדה המיוחדת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נעמי חזן: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון בסדר-יומנו:

נעמי חזן: הצעת חוק בתי-הדין הדתיים הדרוזיים (תיקון – הרכב ועדת המינויים), של חברי הכנסת דוד אזולאי וסאלח טריף – הצעת חוק מס' פ/2589.

נעמי חזן: ינמק חבר הכנסת דוד אזולאי, ונעבור להצבעה.

נעמי חזן: רבותי.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, חוק בתי-הדין הדרוזיים קובע את הרכב ועדת המינויים.

דוד אזולאי: בין היתר נקבע שם, שבוועדה יהיו חברים שר הדתות ושר המשפטים.

דוד אזולאי: ההצעה באה לקבוע, שכאשר מכהן בממשלה שר דרוזי יהיה הוא נציג הממשלה בוועדת המינויים לבתי-הדין הדרוזיים.

דוד אזולאי: היות שבימים אלה ייבחר לראשונה שר דרוזי לממשלת ישראל, ראוי ששר זה יהיה חבר בוועדת המינויים מטעם הממשלה נוסף על חברי הכנסת הדרוזים החברים בה.

דוד אזולאי: לאחרונה עבר הטיפול בנושא בתי-הדין הדרוזיים ממשרד הדתות למשרד המשפטים, אשר על כן ראוי שאותו שר דרוזי יהיה חבר בוועדת המינויים.

דוד אזולאי: אני קורא לחברים לתמוך בהצעת החוק הזאת.

דוד אזולאי: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת אזולאי.

נעמי חזן: חברי הכנסת, באין שר משיב ובאין מתנגד, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק בתי-הדין הדתיים הדרוזיים (תיקון – הרכב ועדת המינויים), התשס"א–2001, של חברי הכנסת דוד אזולאי וסאלח טריף.

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-הדין הדרוזיים (תיקון – הרכב ועדת המינויים), התשס"א–2001, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נעמי חזן: רוב של 12 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

נעמי חזן: אני קובעת, שהצעת החוק עברה בקריאה טרומית, והיא מועברת בזאת לוועדת הפנים – – –

קריאה: – – –

נעמי חזן: החוקה?

קריאה: – – –

נעמי חזן: ההצעה מועברת לוועדה שתקבע ועדת הכנסת, להכנה לקריאה ראשונה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, תם סדר-יומנו.

נעמי חזן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ב באדר התשס"א, 7 במרס 2001, בשעה 11:00.

נעמי חזן: הישיבה המיוחדת להצגת הממשלה תתחיל בשעה 17:00.

נעמי חזן: ישיבת הכנסת נעולה.