ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 19, 1999-07-26 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, שלום רב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, י"ג באב התשנ"ט, 26 בחודש יולי 1999.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת.

אברהם בורג: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות עקב היריון ולידה של בת זוג), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הכשרה מקצועית והסבה מקצועית לעולים חדשים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – קצבה ומשכורת מקופת ציבור), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת יוסי כץ וזבולון אורלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת ניידות), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת יוסי כץ, ראובן ריבלין ודוד אזולאי; הצעת חוק הקלות למקבלי קצבאות נכות, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק לצמצום נגע האלכוהול (תיקוני חקיקה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (טיפול במי שפכים והולכתם), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הגבלת השימוש בשמות של סמים אסורים (תיקוני חקיקה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת דיווח על איכות האוויר), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הרשות לצמצום פערים חברתיים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – החלטה על השבתה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חישוב גודל נכס בתשלום ארנונה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הפריה חוץ-גופית, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת יעל דיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספורט (תיקון – העברת ספורטאים קטינים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק הבטיחות במקומות ציבוריים (תיקון – סדרני בטיחות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – איסור אפליה במקומות בידור), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדרת תושב ישראל), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת האשם מחאמיד, טלב אלסאנע, עבד-אלמאלכ דהאמשה ומוחמד כנעאן; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – פיקדון למימון לימודים),

א' האן: התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – הגדרת הורה יחיד), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת האשם מחאמיד, טלב אלסאנע, עבד-אלמאלכ דהאמשה ומוחמד כנעאן; הצעת חוק-יסוד: משאל עם להסכם עם ישות מדינית זרה, מאת חבר הכנסת דני נווה; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מבקר העירייה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – הצמדת קצבה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – שביתה על-פי הסכמת רוב העובדים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק משק החשמל (הגבלת צריכת חינם של חשמל על-ידי עובדי חברת החשמל), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק שיקום ורווחת ניצולי השואה בישראל, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק האזרחות (תיקון – התאזרחות בן זוג), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת האשם מחאמיד, טלב אלסאנע, עבד-אלמאלכ דהאמשה ומוחמד כנעאן; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (חובת הגשת דין-וחשבון על פעילות המחלקה לחקירות שוטרים), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואביגדור ליברמן; הצעת חוק לקליטת העלייה, התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת רומן ברונפמן, מרינה סולודקין, גנדי ריגר ואלכסנדר צינקר; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מענק ופיקדון עבור שירות סדיר נוסף), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק להבטחת שירותים חיוניים בעת שביתה, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – קביעת מועדים קשיחים לשעון קיץ), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם פורז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון – יום לימודים ארוך בחופשת הקיץ), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – תקופת מעצרו של חשוד), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – זכויות תלמידים עולים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן;

א' האן: הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – שווי של נזק עקיף), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור לחיילים משוחררים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – הזכאים לתגמול), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שמיעת מוזיקה רועשת בעת נהיגה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – פטור משכר לימוד), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק כינון מועצה מקומית פרדס-כץ, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת דיווח על איכות המים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק הכנסת (תיקון – סייג לפרישת חבר הכנסת), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – חקירה ושפיטה של תאונות אימונים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק יום המנוחה השבועי, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יוסף פריצקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – הגבלת תרומות למועמד), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יוסף פריצקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת הפצה של מוצרים המחנכים לאלימות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק זכויות אנשים הסובלים מתסמונות נדירות, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק מסורבות גט (תיקוני חקיקה), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן, אביגדור ליברמן ואליעזר כהן; הצעת חוק שוויון הזדמנויות בהשכלה הגבוהה, התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, תמר גוז'נסקי ומוחמד ברכה; הצעת חוק לקליטת העלייה, התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת יולי-יואל אדלשטיין, מרינה סולודקין וגנדי ריגר; הצעת חוק להגבלת הנטיעה של צמחים אלרגניים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק איסור צילום בחדרי ניתוח בבתי-חולים, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל;

א' האן: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הגבלות על התפלגות סיעה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – איסור עיסוק נוסף), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – דירות קטנות בבניין) (הוראת שעה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (כהונת סגנים בעיר הבירה) (תיקון – ביטול), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק חובת פרסום אזהרה בדבר סכנת קרינה של טלפון נייד, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק שירות הציבור (השתתפות בהוצאות הגנה), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת יוסי כץ ודוד טל; הצעת חוק הכנסת (תיקון – מספר החברים בוועדות הכנסת) (הוראת שעה), התשנ"ט–1999), מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שיעור גמלת שמירת היריון), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון – שעות עבודה ומנוחה), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת יהודית נאות וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ניהול מקרקעי ישראל, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רענן כהן.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, צריכה לעלות עכשיו הצעת אי-אמון בראש הממשלה מטעם סיעות הליכוד, שינוי והאיחוד הלאומי.

אברהם בורג: אין כאן אף שר משרי הממשלה.

אברהם בורג: אני חוזר ואומר, זאת בושה וחרפה.

אברהם בורג: אני סוגר את הישיבה לשעה, ואני הולך להביע את מחאתי הבוטה בנושא הזה כנגד הממשלה, על ההתייחסות למליאה פעם שנייה בתוך פחות משבוע.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: (הישיבה נפסקה בשעה 16:02 ונתחדשה בשעה 17:00.

אברהם בורג: )

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח בשנית את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, י"ג באב התשנ"ט, 26 ביולי 1999.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין ביקש הערה לסדר, ואנחנו נעבור להצעות סיעות הליכוד, שינוי והאיחוד הלאומי להביע אי-אמון בראש הממשלה.

אברהם בורג: מכובדי.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, בשעה 16:00 נדחתה ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט – – –

קריאות: לא שומעים.

ראובן ריבלין: מיקרופון.

אברהם בורג: אני מקשיב.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, ועדת החוקה, חוק ומשפט דחתה את דיוניה משעה 16:00 לשעה 17:00 מהטעם שחבריה ביקשו להשתתף בהצגת הדברים של הצעות האי-אמון של המפלגות השונות וגם בתשובתו של ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: הואיל ונדחתה פתיחת הישיבה אבקש מאדוני להודיע ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט תידחה גם היא בשעה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני מתכבד לעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעות סיעות הליכוד, שינוי והאיחוד הלאומי להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל צירוף חבר כנסת מסיעת רע"ם לוועדת החוץ והביטחון – של סיעת הליכוד, ראשונה שבהצעות.

אברהם בורג: מי מנמק בשם סיעת הליכוד?

אברהם בורג: חבר הכנסת משה ארנס, בבקשה.

אברהם בורג: אחריו – התעלמותו של ראש הממשלה מהתנהגות הציבור החרדי כלפי הציבור החילוני, ההצעה של סיעת שינוי; ינמק חבר הכנסת יוסף לפיד.

אברהם בורג: ואחרון – הידיעות על נכונות ראש הממשלה לוותר על השליטה הישראלית בגולן, ביהודה ובשומרון, ההצעה של האיחוד הלאומי; ינמק חבר הכנסת זאבי.

אברהם בורג: תודה.

משה ארנס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראש הממשלה אהוד ברק החליט לצרף לוועדת החוץ והביטחון נציג של סיעת הרשימה הערבית המאוחדת המכונה רע"ם.

משה ארנס: ועדת החוץ והביטחון נושאת באחריות כבדה וקשה של הפיקוח הפרלמנטרי על מערכת הביטחון של מדינת ישראל, על צה"ל על כל שורותיו, על שירות הביטחון, על המוסד, על פעולות מסוימות של משטרת ישראל.

משה ארנס: אנשי מפלגת העבודה בירכו על הצעד והודיעו שיש כאן צעד חשוב לקידום השוויון בין יהודים לערבים במדינת ישראל, וגם אנשי רע"ם בירכו על הצעד וחשבו שהצליחו להשיג את ההישג הראשון בכנסת הזאת לקידום השוויון בין יהודים לערבים.

משה ארנס: חברי הכנסת, במיוחד חברי הכנסת מסיעת רע"ם, זו היתה ג'סטה ריקה, ללא כל תוכן וללא כל משמעות, והיא לא קידמה את השוויון בין יהודים לערבים כהוא זה.

משה ארנס: אפשר היה – – –

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע – – –

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, תודה רבה.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: תודה, תודה, תודה רבה.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: אני מודה לאדוני.

אברהם בורג: כאשר תגיש הצעת אי-אמון בקואליציה – יורשה לך לנמק את טענותיך.

אברהם בורג: תודה.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: תודה.

משה ארנס: חברי הכנסת מסיעת רע"ם וגם חבר הכנסת אלסאנע, אפשר היה לרמות את האינדיאנים לפני 300 שנה שחרוזי זכוכית מנצנצים הם בעלי ערך רב.

משה ארנס: האינדיאנים לא הכירו משהו אחר, זה היה המפגש הראשון שלהם עם אנשים שבאו מעולם אחר.

משה ארנס: אבל אתם, חברי סיעת רע"ם, אנשים משכילים, אנשים מלומדים – – –

אחמד טיבי: ערבים זה תמיד משכילים.

קריאות: – – –

משה ארנס: בבקשה?

קריאות: – – –

משה ארנס: משכילים זה לא טוב?

משה ארנס: אני רואה בזה מחמאה.

קריאות: – – –

משה ארנס: על כל פנים – – –

אברהם בורג: אנחנו נשקיע עוד כמה דקות.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: מייד נקדיש פרק לנושא הסמנטיקה ונחזור – – –

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: תודה, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אני מודה לך.

אברהם בורג: תודה רבה.

משה ארנס: אני מודיע לחבר הכנסת טיבי, שכוונתי היתה למחמאה.

משה ארנס: אנשים שמכירים את העולם, איך נפלתם לפח הזה?

משה ארנס: איך האמנתם לרגע קט שג'סטה ריקה זו מהווה התקדמות לקראת שוויון בין יהודים לערבים?

משה ארנס: לו הייתי במקומכם, אם מותר לי להשיא לכם עצות – – –

קריאות: – – –

משה ארנס: תרשה לי, תרשה לי.

טלב אלסאנע: יש לי הזכות להיות מיוצג בוועדת – – –

משה ארנס: אני אסביר – – –

טלב אלסאנע: – – –

משה ארנס: אני תיכף אסביר; אני אסביר הכול.

טלב אלסאנע: – – –

משה ארנס: חבר הכנסת אלסאנע, אני אסביר – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע.

משה ארנס: הכול יוסבר.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, ההפרעה כבר הפכה לעיקר, והעיקר – – –

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, אני מודה לך.

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: אוה, ברוך הבא, ברוך הבא – – –

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: גם שלך יהיה יום טוב.

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, תודה רבה על הספתאח, כל הכבוד.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ארנס, מעולם לא זכית לקבלת פנים כזאת נסערת בכנסת.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: תמיד יש פעם ראשונה.

אברהם בורג: בבקשה.

משה ארנס: אני מודה על קבלת הפנים – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה.

משה ארנס: – – – לא לוקח את זה ללב – –

קריאות: – – –

משה ארנס: – – ואני חושב, אדוני היושב-ראש – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: די, די, די.

אברהם בורג: תודה רבה.

משה ארנס: – – כשאסיים את דברי, חברי הכנסת שמפריעים לי כרגע יגידו שהם מסכימים אתי.

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה.

מוחמד ברכה: נמחא לך כפיים – – –

אברהם בורג: אסור למחוא כפיים במליאה.

אברהם בורג: תודה.

טלב אלסאנע: – – –

משה ארנס: לו יכולתי להשיא לכם עצה, חברי הכנסת מטעם סיעת רע"ם – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: די, בבקשה, מספיק.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: סליחה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, זה עבר – – –

מוחמד ברכה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ברכה, זה עבר את גבול הטעם הטוב.

אברהם בורג: הפרעתם יותר משהדובר דיבר.

אברהם בורג: עד כאן.

אברהם בורג: תודה.

משה ארנס: אני גם לא הבנתי אף מלה שהוא אמר.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

משה ארנס: לו יכולתי להשיא לכם עצה הייתי אומר לכם, שתגידו לראש הממשלה, לאהוד ברק: אנחנו מוחלים לך על הטובה הזאת; תעשה משהו רציני לקידום שוויון יהודים-ערבים במדינה – תתייחס בצורה יסודית למצוקה הגדולה של הבדואים בנגב – –

טלב אלסאנע: גם את זה נעשה.

משה ארנס: – – תחזיר – – –

קריאות: – – –

משה ארנס: תחזיר את התושבים לכפרים אקרית ובירעם.

משה ארנס: ואני צריך להגיד לכם רשימה ארוכה מאוד של דברים שצריך לעשות ואפשר לעשות כדי באמת לקדם את השוויון בין יהודים לערבים במדינה הזאת.

טלב אלסאנע: למה אתם לא עשיתם?

משה ארנס: תזכרו דבר אחד: השוויון המלא, האמיתי, הרגשת ההזדהות עם מדינת ישראל עוברת את התחנה של השירות בצה"ל.

משה ארנס: אי-אפשר לעקוף את זה, ורק כשילד ערבי – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: אני מבקש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת דהאמשה.

אברהם בורג: כן.

משה ארנס: רק כשילד ערבי יראה מטוס F16 בשמים ויגיד: זה חיל האוויר שלנו – אז הגענו להזדהות מלאה עם המדינה, פירושו של דבר, שוויון במדינה בין יהודים לערבים.

מוחמד ברכה: איזה תפקיד לקחת על עצמך?

משה ארנס: ראש הממשלה לא נמצא כאן; הרי הוא יוזם הצעד הזה.

משה ארנס: קשה לי להאמין שהוא לא מכיר את העמדות של אנשי סיעת רע"ם, שהוא לא קרא את דבריהם.

משה ארנס: חבר הכנסת דהאמשה, שהוא ראש הסיעה, אמר בכנס היסוד של רע"ם: לשחרר את ירושלים מידי הציונים אויבי האנושות.

משה ארנס: האם מתקבל על הדעת, שלפני – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: סליחה.

יהושע מצא: – – –

אברהם בורג: סליחה, סליחה.

אברהם בורג: באמת.

אברהם בורג: תודה.

משה ארנס: האם מתקבל על הדעת, שלפני נציג של רע"ם בוועדת החוץ והביטחון יציגו את הפעילות של שירות הביטחון נגד החתרנות שמתנהלת בירושלים?

משה ארנס: אני מכיר את חבר הכנסת האשם מחאמיד, מכיר אותו ומוקיר אותו, הוא אדם ישר, לא מסתיר את הדעות – על-פי רוב אני לא מסכים אתו; הוא לא מסתיר את הדעות.

משה ארנס: הוא קורא לחיזבאללה, לאותו ארגון פנאטי שיעי, טרוריסטי – "תנועת שחרור לאומית"; תנועה ששמה על הדגל שלה את המטרה להביא לחיסול מדינת ישראל.

משה ארנס: האם יעלה על הדעת, שבפני חבר הכנסת מחאמיד, עם דעות אלה, יציגו הרמטכ"ל, אלוף פיקוד הצפון, את הלחימה, את התוכניות, את התקריות של המלחמה על גבול הצפון, על שלום צפון הארץ, את המלחמה נגד החיזבאללה?

משה ארנס: אנשי מפלגת העבודה אומרים לקהל היהודי: לא נורא, אל תשימו לב, לפני מליאת הוועדה לא יגידו שום דבר שהוא בגדר סוד; את הסודות אנחנו נביא בפני ועדות המשנה, ולא נכניס את חבר הכנסת האשם מחאמיד לוועדות המשנה.

משה ארנס: אז שישב במליאה, ישמע דיונים אבסטרקטיים שלא נוגעים לביטחון המדינה, לבשר.

משה ארנס: לא נשתף אותו בעניינים החשובים.

משה ארנס: הם מוסיפים, שזה מפני שכבר מזמן יש הדלפות מוועדת החוץ והביטחון ולא מדווחים שם דברים סודיים.

משה ארנס: אדוני היושב-ראש, אני הייתי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, הייתי שר אשר דיווח בפני ועדות החוץ והביטחון גם לאחרונה, ואני אומר לכם, שההסבר הזה, שעד עכשיו לא הציגו נושאים סודיים בפני מליאת ועדת החוץ והביטחון, הוא שקר וכזב.

משה ארנס: נכון שיש הדלפות, היו הדלפות.

משה ארנס: חבל שיש הדלפות, אבל ההדלפות האלה היו על נושאים לכאורה פיקנטיים, נושאים שיכולים לשמש לחבר כנסת זה או אחר כותרות בעיתונות.

משה ארנס: בכל הקשור ללחימה בדרום-לבנון אני הייתי בין המדווחים, ובנוכחותי דיווחו הרמטכ"ל, ראש אמ"ן ואלוף פיקוד הצפון, וזה לא הודלף; כל מה שהוצג לגבי סד"כ צה"ל לא הודלף; ביקורים בבסיסים של צה"ל התקיימו – כל הדברים האלה דווחו והוצגו ולא הודלפו.

משה ארנס: אבל, אדוני היושב-ראש, מעכשיו והלאה מליאת הוועדה תרוקן מכל תוכן; שום דבר שבאמת קשור לביטחון המדינה לא יוצג בפניה, ויגבילו את הדיווח הסודי לוועדות המשנה, שחבר הכנסת מחאמיד לא יוכל להיות חבר בהן.

משה ארנס: אגב, יש פה פגיעה קשה בחברי הוועדה האחרים שהם כן שותפי סוד, לרבות חבר הכנסת סאלח טריף, לרבות חבר הכנסת קרא, שניהם קצינים בצה"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם מחלקים אותנו – מי כן שומר סוד, מי לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממש חוצפה.

טלב אלסאנע: יש נאמנים ויש לא נאמנים, יש בוגדים ויש חברי כנסת.

אברהם בורג: תודה רבה, תודה רבה.

טלב אלסאנע: בושה בשבילך.

אברהם בורג: אני מודה לך, יבוא תורך להביע דברים.

טלב אלסאנע: זה דיון של חברי כנסת?

טלב אלסאנע: לפי הצבע – – – גזעני פסול.

אברהם בורג: אני מודה לך עוד הפעם.

אברהם בורג: חבר הכנסת קצב, אתה מפריע לחבר הכנסת ארנס לסיים.

טלב אלסאנע: יש מיון של חברי כנסת לפי צבע העור שלהם.

טלב אלסאנע: בכנסת עושים דבר כזה.

משה ארנס: חבר הכנסת אלסאנע מתרגז בשביל המצלמות.

משה ארנס: הוא מכיר אותי היטב.

משה ארנס: הוא יודע שאלה לא הדעות שלי.

משה ארנס: שיסתכל לי בעיניים, כי הוא יודע שאלה לא העמדות שלי, אבל למען המצלמות והכותרות – בבקשה.

משה ארנס: אנשים שיש להם כל הזכות להיות שותפי סוד לנושאים ביטחוניים לא יוכלו להיחשף לדיונים סודיים במליאת הוועדה.

משה ארנס: חמור מכול הוא, שיש פגיעה קשה בפיקוח הפרלמנטרי על המגזר החשוב ביותר של הזרוע האקזקוטיבית של המדינה – פיקוח פרלמנטרי על מערכת הביטחון.

אברהם בורג: בשל כל אלה אתם מבקשים להציע הצעת אי-אמון, אני מניח?

משה ארנס: השלמת את דברי.

אברהם בורג: פשוט חסר לי ה-punch line אני מודה לאדוני.

אברהם בורג: הצעתה של סיעת שינוי: התעלמותו של ראש הממשלה מהתנהגות הציבור החרדי כלפי הציבור החילוני – חבר הכנסת לפיד, עשר דקות, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת ארנס, אני יכולה להיות בוועדת החוץ והביטחון בלי תנאים?

תמר גוז'נסקי: מה אתה אומר?

משה ארנס: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא באל"ף רבתי.

אברהם בורג: חברת הכנסת גוז'נסקי, שאלת, נענית, תסתפקי בתשובה זו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי, מתחלף הנושא, אני מבקש להחליף את קוראי קריאות הביניים.

אברהם בורג: חבר הכנסת טל, אתם מוכנים?

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אפשר להתחיל, בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אני מברך אותך בשובך מחוץ-לארץ.

יוסף (טומי) לפיד: בזמן שאתה משתתף בהלוויה ברבאט אצלנו קוברים את זכויות האזרח החילוני.

יוסף (טומי) לפיד: היום, אתמול ושלשום השתתפנו בדיונים על הרחבת הממשלה – זה לאו דווקא קשור בחרדים – הופיעו בפנינו מלומדים, הופיעו בפנינו חברי סיעתך, הופיע בפנינו שר המשפטים, הופיע בפנינו יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, פרופסור למשפט קונסטיטוציוני, שאנחנו שולחים לו ברכות החלמה, קיבלנו מכתב מהיועץ המשפטי לממשלה.

יוסף (טומי) לפיד: בפעם הראשונה בתולדות הכנסת כל אלה שמציעים את החוק הזה תוקפים אותו, כי זה חוק כוחני, בלתי דמוקרטי, בלתי נחוץ, בלתי רצוי.

יוסף (טומי) לפיד: אם מותר לי לצטט מכתב של פקיד בכיר במשרד האוצר, מר מילגרום, זה יעלה למשלם המסים עשרות, אם לא מאות מיליוני שקלים.

יוסף (טומי) לפיד: זה מופיע במכתב מ-5 ביולי.

חיים רמון: אין דבר כזה, זה לא מופיע.

יוסף (טומי) לפיד: ב-7 ביולי הוא נתבקש לכתוב מכתב חדש, השר רמון, ובמכתב הזה, שהוא זהה לחלוטין עם המכתב הראשון, נעלמו מאות מיליוני השקלים; נעלמו, כי הוא כנראה נתבקש לתקן את הבושה.

עוזי לנדאו: השר רמון מסר אינפורמציה לא נכונה לכנסת.

יוסף (טומי) לפיד: זו רק דוגמה אחת לכך שהשלטון הזה התקלקל עוד בטרם נולד.

יוסף (טומי) לפיד: ששת השרים הנוספים האלה לא נחוצים לשום צורך בעולם; אין משרד אחד שמחכה להם, אין תפקיד אחד שצפוי להם.

יוסף (טומי) לפיד: כל המטרה היא לתת שלמונים לחברי הקואליציה, ואפילו זה מבוזבז, כי הרי המפלגות האלה שבקואליציה היו אצלך בקואליציה גם אם לא היית משלם להם בכיסאות נוספים – כי אנחנו יודעים מה מצבן.

יוסף (טומי) לפיד: יש רק מפלגה אחת שסירבה להצטרף לקואליציה – שינוי; ומראש הודענו, שגם אם נצטרף, נתנגד להגדלת הממשלה, אף שזה יוסיף לנו שר.

יוסף (טומי) לפיד: אבל זו רק דוגמה אחת לקלקולים שאנחנו עדים להם כבר בימים הראשונים לשלטונך.

יוסף (טומי) לפיד: תראה מה קורה ברחובות ירושלים.

יוסף (טומי) לפיד: שוב אי-אפשר לעבור בשקט בשבת בכביש בר-אילן.

יוסף (טומי) לפיד: עכשיו כבר הרחיבו את ההפגנות לצומת סנהדריה והרחיבו אותן לרחוב אתיופיה, כי הם פועלים בשיטת הסלאמי – – –

נסים זאב: אם אתה לא תסית שם אנשים לא יבואו להפגנות.

אברהם בורג: הצעה טובה.

יוסף (טומי) לפיד: הם עושים את זה בשיטת הסלאמי: רחוב אחרי רחוב, רובע אחרי רובע, כי הם רוצים לסגור את ירושלים על מנעול ובריח, והממשלה הזאת נאלצת לשתוק, כי הם שותפים למרצ ושותפים לישראל אחת.

יוסף (טומי) לפיד: אז איך אפשר לבוא אליהם בטענות?

יוסף (טומי) לפיד: הם עושים את זה גם כדי לקנטר אתכם.

יוסף (טומי) לפיד: זה שהם שלחו נשים לכסות במטפחות פקידות של משרד החינוך של יוסי שריד, זה קנטור מכוון.

יוסף (טומי) לפיד: עושים מכם צחוק, חברי מרצ; הם צוחקים לכם בפרצוף, הם עוטפים את הפקידות שלכם בסמרטוטים כדי שתדעו עם מי אתם יושבים.

יוסף (טומי) לפיד: וכדי שלא יישאר ספק, לאיזה קניון, לאיזה קיבוץ, הם שולחים פקחים דרוזים?

יוסף (טומי) לפיד: כמובן, לגן-שמואל, קיבוץ ששר התעשייה והמסחר רן כהן – – –

נסים זאב: אלה היו אנשי שינוי מחופשים.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאב, אני מוחה על זה שלא הגנת על אנשי מרצ כאשר תקף אותם חבר הכנסת לפיד.

נסים זאב: המאבק הוא בין שינוי למרצ.

יוסף (טומי) לפיד: הם באים לקיבוץ שלכם כדי שתדעו מי הוא בעל הבית ועם מי אתם מתחברים ואת מי אתם ציננתם.

יוסף (טומי) לפיד: ציננתם – –

חיים אורון: זה לא יעזור לך, טומי.

יוסף (טומי) לפיד: – – בפריזר.

יוסף (טומי) לפיד: אבל חבר הכנסת אורון מחכה להיות השר השלישי בממשלה, אז הוא ידבר סרה באנשי ש"ס?

יוסף (טומי) לפיד: יש לנו שר בריאות חדש, רבותי.

יוסף (טומי) לפיד: יש לנו שר בריאות חדש, שלמה בניזרי.

יוסף (טומי) לפיד: מה הוא מודיע שיהיה הצעד הראשון שהוא יעשה לשיפור שירותי הבריאות?

יוסף (טומי) לפיד: הוא יכניס רופאים?

יוסף (טומי) לפיד: – לא.

יוסף (טומי) לפיד: הוא יכניס אחיות?

יוסף (טומי) לפיד: – לא.

יוסף (טומי) לפיד: הוא יכניס תרופות?

יוסף (טומי) לפיד: – לא.

יוסף (טומי) לפיד: הוא יכניס מכשור רפואי?

יוסף (טומי) לפיד: – לא.

יוסף (טומי) לפיד: הוא הודיע שהוא יכניס משגיחים.

יוסף (טומי) לפיד: זה מה שחסר לשירותי הבריאות בישראל.

יוסף (טומי) לפיד: משגיחים.

יוסף (טומי) לפיד: עוד קצת חבר'ה שיקבלו כסף פעמיים – פעם אחת כשכר בשביל מה שהם רואים, ופעם אחת כשוחד על מה שהם לא רואים.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, זה לא הכול.

יוסף (טומי) לפיד: יש לנו שר תשתיות.

ויצמן שירי: תשאיר משהו לשבוע הבא.

יוסף (טומי) לפיד: שר תשתיות, החבר סויסה.

יוסף (טומי) לפיד: מה התרומה הראשונה שמבטיח לנו משרד התשתיות?

יוסף (טומי) לפיד: מה אתם חושבים?

יוסף (טומי) לפיד: – ביוב?

יוסף (טומי) לפיד: רכבת?

יוסף (טומי) לפיד: כביש?

יוסף (טומי) לפיד: לא.

יוסף (טומי) לפיד: ההודעה הראשונה שקיבלנו היא, שימנו מפקח על כביש חוצה-ישראל, שיעכב את סלילת הכביש כדי להבטיח שזה לא יעבור על שום קבר עתיק.

תמר גוז'נסקי: זה רעיון מצוין, לעכב את הכביש.

יוסף (טומי) לפיד: רעיון מצוין – – –

אברהם בורג: אולי אפשר לאחד את המפקחים של שני המשרדים.

יוסף (טומי) לפיד: לפקח על העצמות היבשות.

יוסף יצחק פריצקי: אבל לא בשבת, אדוני היושב-ראש.

יוסף (טומי) לפיד: רבותי, אפשר ככה ללכת ממשרד למשרד כדי להציג לעיניכם כיצד החרדים כובשים את המדינה ושוללים את הזכויות הבסיסיות של אזרחים חילונים במדינה נאורה וחופשית.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו לא ניסע בכביש חוצה-ישראל כי יש שם קברים.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו לא נתרפא בבתי-החולים כי יש שם משגיחים.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו לא נקנה בשבת כי יש שם פקחים דרוזים.

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו לא ניסע בירושלים כי יש שם מפגינים.

יוסף (טומי) לפיד: ואתה מתחיל לקנא בטהרן.

יוסף (טומי) לפיד: בטהרן הסטודנטים כבר מונעים את ההשתוללות הזאת.

יוסף (טומי) לפיד: אצלנו לא מונעים.

יוסף (טומי) לפיד: מדוע?

יוסף (טומי) לפיד: כי במרצ נתנו להם הוראה לציית.

יוסף (טומי) לפיד: כי הסטודנטים הצעירים שבעבר תמכו במרצ היום נבוכים ולא יודעים מה לעשות עם עצמם, כי, מצד אחד – –

אברהם בורג: הם חזרו בתשובה.

יוסף (טומי) לפיד: – – יוסי שריד הוא שותף וחוזר בתשובה, ומצד שני, כל מה שלימדו אותם כל נעוריהם עכשיו הולך ומתפוגג לנגד עיניהם, ואתם שותפים למעשה הזה.

יוסף (טומי) לפיד: לא נעים לכם.

יוסף (טומי) לפיד: לא נעים לכם.

יוסף (טומי) לפיד: אני גאה בכך, אדוני היושב-ראש, שסיעת שינוי איננה חברה בממשלה, אף שהוצע לה להיות חברה בממשלה, כי היא לא רצתה להיות שותפה למעשים הללו.

יוסף (טומי) לפיד: אני חושב שרצוי שכבר בשלב זה נביע אי-אמון בממשלה הזו, כדי להזכיר לך, אדוני ראש הממשלה, שאתה אמור לתקן את סדרי השלטון ולהנהיג מדינה נאורה ולהנהיג מדינה ליברלית ולהנהיג מדינה יהודית – יהודית במובן הטוב והיפה של המלה "יהודי", ולא במובן החשוך של המלה "יהודי".

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו מבקשים, אדוני היושב-ראש, מהכנסת, שתצביע אתנו אי-אמון בממשלה, כדי שהממשלה הזאת תלמד לקח מהשותפות הבלתי-ברוכה הזאת, שהיא נכנסה אליה בלי לשקול היטב את מעשיה.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ההצעה הבאה – של חבר הכנסת זאבי: הידיעות על נכונות ראש הממשלה לוותר על על השליטה הישראלית בגולן, ביהודה ובשומרון.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת זאבי.

חיים אורון: טומי, תקשיב לגנדי, אולי ברמת-הגולן יהיו לך פקפוקים.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורון, עם הנושא שלך גמרו עכשיו.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: הוא עשה את השבת ברמת-הגולן ויש לו פקפוקים.

חיים אורון: אני כבר ברמת-הגולן 40 שנה ואין לי פקפוקים.

אברהם בורג: אולי הוא יעשה שבת בכביש בר-אילן ויהיו לו פקפוקים גם כן.

אברהם בורג: חבר הכנסת אורון, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאבי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

יהודית נאות: – – –

אברהם בורג: תודה רבה, חבר הכנסת פריצקי וחברת הכנסת נאות.

חיים אורון: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אורון, תשמור קצת כוח להצעה הבאה.

אברהם בורג: חבר הכנסת זאבי, בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, ראש הממשלה החדש, אהוד ברק, לא הספיק לחמם את כיסאו החדש ויצא למסעו בארצות-הברית.

רחבעם זאבי: הוא לא הספיק לקיים ישיבות ממשלה בראשותו, לא שמע את דעת עמיתיו בממשלה – חברי מפלגתו ושותפיו הקואליציוניים, הוא לא השמיע בפניהם את השקפותיו ותוכניותיו, ויצא בהול אל מעבר לאוקיינוס כדי לפרוס אותן בפני הפריץ.

רחבעם זאבי: הציבור בישראל, ואפילו חברי הקבינט המדיני-הביטחוני, למדו כמונו מסוכנויות הידיעות, כי פני ברק לתהליך דו-ערוצי מקביל – סורי ופלסטיני.

רחבעם זאבי: אולי זה טוב ואולי זה רע, אבל זה לא נדון בדיון ציבורי וגם לא בדיון בממשלה.

רחבעם זאבי: זוהי החלטה של איש אחד, ואיש אחד עלול לטעות בקלות יותר מאשר חשיבה קולקטיבית ודיון קבוצתי.

רחבעם זאבי: ברק התקבל בחביבות ובהדר אצל קלינטון, ואין זה פלא.

רחבעם זאבי: כל מי שיבוא מטעם ישראל בימים האלה ויתנדב לסגת מהגולן, מיהודה ומשומרון, יתקבל שם בשמחה ובתופים.

רחבעם זאבי: כאשר מלאו ימיו של קלינטון כנשיא ונשארה לו שנה אחת נוספת בבית הלבן, הוא מחפש הישגים לביוגרפיה שלו, שנפגעה בשלל פרשיות, וברק מספק לו את הסחורה.

רחבעם זאבי: גם הגברת הילרי זקוקה כעת לצילומים ידידותיים עם ראש ממשלה יהודי.

רחבעם זאבי: יהיה שימוש טוב בצילומים האלה במסע הבחירות שלה לסנאט.

רחבעם זאבי: גם אם הרב משה לוינגר מחברון היה בא עם סמכות לוושינגטון ופורס שם תוכנית של ויתורים ונסיגות ישראליות, היו ביל והילרי קלינטון מחבקים את משה ומרים לוינגר בחום ובהתלהבות.

רחבעם זאבי: ברק שכח, כי קלינטון תומך בזכות השיבה של הפלסטינים, שתמיט חורבן על מדינת היהודים ותחסל אותה, ואפילו הודה בכך ברגע של אמת.

משה קצב: הוא לא אמר את זה.

רחבעם זאבי: ברק שכח, כי קלינטון היה שושבין של מדינת פלסטין כאשר הוכרז עליה בכנס המועצה הלאומית הפלסטינית בעזה.

רחבעם זאבי: ברק שכח, כי קלינטון הוא אימפריאליסט אמריקני, שבמסווה של "שוטר העולם" הוא הפציץ ערי פרזות ביוגוסלביה והרג אזרחים רבים.

רחבעם זאבי: ברק שכח, כי קלינטון עלול לנהוג כך גם במקומות אחרים, וגם ישראל היא מקום.

רחבעם זאבי: ברק שכח, כי קלינטון מסרב בעקשנות לשחרר את יונתן פולארד, הנמק שנים רבות בכלא האמריקני, בעוד ישראל היא בעלת-ברית ששחררה טרוריסטים ערבים כדי שישוחררו חטופים אמריקנים.

רחבעם זאבי: ברק שכח, כי הנשיא אסד רוצה את כל הגולן ולא רק חלק ממנו, והוא רוצה אפילו את אל-חמה ואפילו את קיבוץ שניר.

רחבעם זאבי: ברק שכח, כי ערפאת רוצה להניף את דגל פלסטין על חומותיה וכנסיותיה של ירושלים, ובשלב הבא "לשחרר במאבק מזוין את כל פלסטין הכבושה".

רחבעם זאבי: כלומר, גם את משכן אוניברסיטת תל-אביב, שקמה במקום הכפר שיח'-מוניס, וגם את משכן הכנסת, שקם על אדמות הכפר הערבי שיח'-באדר.

רחבעם זאבי: מדברים אצלנו על "פשרה כואבת".

רחבעם זאבי: פשרה פירושה ששני הצדדים מוותרים על חלק מדרישותיהם או מעמדותיהם למען השגת הסדר, מיצוע הדין.

רחבעם זאבי: על מה יוותר אסד כאשר אנחנו נוותר על הגולן?

רחבעם זאבי: על מה יוותר ערפאת כאשר אנחנו נוותר על השטחים החיוניים של ארץ-ישראל?

רחבעם זאבי: השימוש הזה במונח "פשרה" הוא שקרי, כמו השימוש הנפרץ במונח "שלום"; ומי שאיננו בת-יענה ואיננו טומן את ראשו בחול יודע שלא נקבל שלום אלא אשליה של שלום – שלום אכזב ושלום שקרי בגבולות רעים.

רחבעם זאבי: כל מפקד כיתה יודע, שעליו להכין חלופה אם תיכשל תוכניתו, ורב-אלוף ברק בהיותו רמטכ"ל אמר על ההסדרים עם הערבים: "אם המבחן ייכשל – נתקשה להחזיר את הגלגל לאחור".

רחבעם זאבי: ה"חמאס" מבטיח לנו פיגועים ומאיים בחידושם.

רחבעם זאבי: לערפאת לפעמים הטרור הוא טוב ומשרת אותו, ולפעמים הוא דורש איפוק כדי שלא לפגוע בתהליך הפעימות.

רחבעם זאבי: על כך אמר רב-אלוף ברק: "בטווח הארוך אין שום פער בין אש"ף ל'חמאס'.

רחבעם זאבי: כוונותיהם כלפי ישראל דומות".

רחבעם זאבי: כדאי לראש הממשלה ברק לעיין במשנתו של רב-אלוף ברק.

רחבעם זאבי: יורשה לי להציע לראש הממשלה ברק, שלא להסתנוור מקבלות הפנים החגיגיות ומארוחות הבוקר האינטימיות.

רחבעם זאבי: האמריקנים יודעים להפר הבטחות בלי להניד עפעף, וכך הם עשו בעניין העברת השגרירות שלהם לירושלים, וכך עם שחרורו של יונתן פולארד, וכך עם הגולן.

רחבעם זאבי: היה זה הנשיא האמריקני פורד שהבטיח לראש הממשלה רבין, זכרו לברכה, כי ארצות-הברית תתמוך בעמדה, שהסדר כולל עם סוריה, בקשר להסדר שלום, חייב להבטיח את ביטחונה של ישראל מפני התקפה מרמת-הגולן; שכל הסדר שלום עם סוריה חייב להתבסס על הישארותה של ישראל בגולן.

רחבעם זאבי: והיה זה הנשיא האמריקני בוש שחזר על הבטחה זאת בכתב בפני ראש הממשלה שמיר.

רחבעם זאבי: האם הם חזרו בהם?

רחבעם זאבי: האם במקום הבטחות אלה באה כעת הבטחה לשגר טייס ישראלי כאסטרונאוט לחלל?

רחבעם זאבי: או הבטחה של חופן דולרים?

רחבעם זאבי: ראש הממשלה ברק שגה כאשר הבטיח להסדיר הכול בתוך 15 חודשים.

רחבעם זאבי: כל קביעה של מסגרת זמן תהיה בעוכרינו, אפילו תהיה ארוכה מאוד, כי בהתקרב המועד שהתחייב עליו – יבואו עליו לחצים מבחוץ ומבית, ואמינותו תעמוד במבחן, ואז יבואו הוויתורים האחד אחרי השני.

רחבעם זאבי: הנשיא קלינטון דימה את ראש ממשלתנו לצעצוע חדש שהוא חפץ להשתעשע בו, ואנחנו מגחכים על כך בהנאה ומצחקקים, במקום להגיד לנשיא האמריקני, שברק הוא ראש הממשלה של עם עתיק, רווי סבל ורדיפות, אשר שליש מבניו ומבנותיו הושמדו בדורנו על-ידי צורר אל מול עולם אדיש, ובכלל זה אמריקה הצדקנית, שמחפשת כעת בכל מקום בעולם פגיעה "בזכויות האזרח"; שאנחנו שבנו לארץ אבותינו האחת והיחידה, שכבר וויתרנו על שלושה-רבעים ממנה בהקמת ממלכת ירדן; שהערבים מתנכלים לכבשת הרש שלנו ורצחו כ-19,000 מבנינו; שאין לנו לאן ללכת; שהסורים תקפו אותנו שלוש פעמים מרמת-הגולן; שהסכמנו בעבר לכל מיני נוסחאות של שלום והערבים דחו אותן ותקפו אותנו; שהחוק הישראלי חל על רמת-הגולן לא פחות מאשר החוק האמריקני חל על פורטו-ריקו; שאנחנו רוצים להיות מדינה עצמאית ולא מדינת חסות.

רחבעם זאבי: עם ישראל וארץ-ישראל אינם צעצועים למשחק.

רחבעם זאבי: העם האמריקני מבין זאת, הוא תומך בנו.

רחבעם זאבי: והנשיא האמריקני מפגין כלפי חוץ ידידות שופעת, אבל לוחץ עלינו להתכווץ ולתת את מחוזות המולדת לאויבינו.

רחבעם זאבי: אולי היה צריך לספר לנשיא האמריקני את סיפור חבל איסכנדרון בצפון-מערב סוריה, שהוא גדול פי כמה וכמה מרמת-הגולן, וטורקיה סיפחה אותו לעצמה חרף המחאה הסורית.

רחבעם זאבי: תקדים מעניין במזרח התיכון, שכל העולם מקבל.

רחבעם זאבי: השר יוסי ביילין מציע לשחרר מחבלים עצורים שדם על ידיהם בטענה המוזרה, שעם שולחיהם של המחבלים האלה הרי אנחנו כבר בלאו הכי מדברים.

רחבעם זאבי: זוהי תפיסת עולם בלתי מוסרית, נוגדת את החוק, חסרת מעוף לגבי יכולת ההרתעה העתידית וחובתנו לחיי אזרחינו, ומביאה לזלזול ולזילות של ההסכמים עם הפלסטינים.

רחבעם זאבי: זהו טמטום פוליטי של תבוסתנות גלותית נוסח "מה יפית".

רחבעם זאבי: את הצעתו זאת של ביילין שומעים גם מעבר לגבול, וזה מחליש את כוח המיקוח וכושר העמידה של ראש הממשלה במשאו-ומתנו עם ראש כנופיות אש"ף, וכך הופך המשא-ומתן עוד יותר למתן ומתן.

אברהם בורג: אני מבקש לסיים.

רחבעם זאבי: ולאיזה שלום אנחנו מייחלים, אם כבר כעת משקיעים כסף ועבודה במיגון של יישובים אשר יישארו במרחב הפלסטיני ובכלי הרכב שלהם?

רחבעם זאבי: גם את היישובים הפלסטיניים ממגנים?

רחבעם זאבי: גם בכלי הרכב שלהם שמים לוחות פלדה וזכוכיות משוריינות?

רחבעם זאבי: גם הם נוסעים באוטובוס עם ליווי ברשות מיוחדת, כפי שנוסעים תלמידי הישיבה בקבר יוסף?

רחבעם זאבי: מסתבר, אדוני ראש הממשלה, כי גם בפוליטיקה, כמו בצבא או בכל מקצוע אחר, צריך ללמוד וללמוד לפני שמגיעים לצמרת ולהנהגה.

אברהם בורג: אני מבקש לסיים, חבר הכנסת גנדי.

רחבעם זאבי: אני במשפט האחרון.

אברהם בורג: תודה רבה.

רחבעם זאבי: ביטחון עצמי הוא דבר טוב, אבל הוא צריך לבוא עם ביסוס וניסיון.

רחבעם זאבי: הביטחון העצמי המופרז של ברק יוביל אותו ואותנו להרפתקאות ולמהלכים חסרי אחריות, שיש בהם אומנם זוהר וברק, אבל זה עלול להיות ברק חולף.

רחבעם זאבי: כאשר ראש הממשלה ברק חותר במרץ בלתי נלאה לשלום כביכול עם שכנינו הערבים, כדאי שילמד גם קצת מחוכמתם, ולערבים יש פתגם: "הפזיזות – מן השטן".

רחבעם זאבי: כדאי שברק יזכור זאת לפני שיגמור לוותר בפזיזות על כל מחוזות המולדת ולמוסרם לאויבינו.

רחבעם זאבי: אדמת מולדת לא מוכרים בשל חופן דולרים וגם לא כדי להישאר כראש ממשלה.

רחבעם זאבי: הדולרים ייגמרו וגם התפקיד יחלוף, ואנחנו נישאר בלי ארץ מולדת.

רחבעם זאבי: אנחנו מציעים להביע אי-אמון בראש הממשלה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ישיב על הצעות האי-אמון ראש הממשלה מר אהוד ברק, בבקשה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בפתח דברי אני מבקש לחרוג מסדר-היום ולהתייחס לתופעה המדאיגה של גל חמור מאוד של אלימות, בפרט אלימות כלפי בני משפחה, שאנחנו חוזים בו בחודשים האחרונים, שבא לידי ביטוי מזעזע בשרפתם וברציחתם של לאה סוזי כהן וילדיה יאיר ויעל.

אהוד ברק: ברצוני לומר לבית הזה, כי אני בטוח שברגע זה כולנו מאוחדים בהכרה בצורך להיאבק בכל האמצעים ובכל הרמות באלימות על כל היבטיה, וכי ממשלת ישראל מתייחסת לנושא בכל הרצינות הראויה.

אהוד ברק: הממשלה דנה היום באריכות בנושא.

אהוד ברק: הנחיתי על דעת הממשלה כצעד מעשי מיידי לכנס את ועדת המנכ"לים בראשות מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, שמונתה לטפל בנושא בשלהי כהונתה של הממשלה הקודמת, ולבקש ממנה דיווח מיידי על אופן יישום המלצותיה לטיפול בבעיה, כפי שאושרו על-ידי הממשלה הקודמת אך טרם בוצעו.

אהוד ברק: כמו כן החליטה הממשלה להקים ועדת שרים מיוחדת למאבק באלימות ולאכיפת החוק, אשר מתפקידה יהיה לדון בכל ההיבטים של המאבק בתופעת האלימות בחברה שלנו, ובכלל זה בהיבטים של אכיפה, ענישה, חינוך, שירותי רווחה, וליזום ולהוביל פתרונות בתחום הכואב והרגיש הזה.

אהוד ברק: אני רוצה להבטיח לכם, רבותי חברי הכנסת, שאני באופן אישי מייחס חשיבות עליונה לטיפול יסודי בבעיית האלימות בחברה, ובמיוחד אלימות כלפי ילדים חסרי ישע ונשים.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעת הצגת ממשלתי לפני שלושה שבועות אמרתי, כי אנחנו יוצאים אל דרך חדשה של שינוי והתחדשות, שנשענת על אמון רחב של הבית הזה ומתבססת על מנדט ברור שניתן לה על-ידי העם.

בנימין אלון: שינוי חוק-יסוד.

אהוד ברק: מטרתה העליונה של ממשלתי היא להביא לישראל שלום וביטחון ארוכי טווח, תוך שמירה על האינטרסים החיוניים של מדינת ישראל.

אהוד ברק: חובתנו, כלפינו וכלפי ילדינו, להוביל בצעדים נמרצים לחיזוקה של ישראל באמצעות סיומו של הסכסך הישראלי-הערבי.

אהוד ברק: ממשלה זו נחושה בדעתה לאמץ כל כוח, להפוך כל אבן ולהבקיע כל דרך למען ביטחון ישראל, למען השגת שלום ולמען מניעת מלחמה מיותרת.

דני נוה: עם רמת-הגולן או בלי רמת-הגולן, אדוני ראש הממשלה?

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קשרינו עם ארצות-הברית, התמיכה העקבית בישראל ונדיבותו של העם האמריקני היו והינם עוגן מרכזי בבניין מדינת ישראל ובמדיניותה.

אהוד ברק: על-פי הזמנת הנשיא קלינטון, ידיד אמיתי של ישראל, יצאתי לוושינגטון כדי לדון אתו ועם זרועות הממשל האחרות במכלול הנושאים הקשורים לחידוש תהליך השלום ולביצור עוצמתה וביטחונה של ישראל.

אהוד ברק: אני מבקש, בשם העם בישראל, להודות לנשיא קלינטון, לסגן הנשיא גור, למזכירת המדינה אולברייט, למזכיר ההגנה כהן, להנהגת הקונגרס ולוועדות השונות של הסנאט ובית-הנבחרים על קבלת הפנים החמה שבה נתקבלנו בכל מקום בוושינגטון.

אהוד ברק: אני רואה בכך הפגנת ידידות ושותפות של העם האמריקני כלפי העם בישראל.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הביקור בוושינגטון היווה צעד נוסף בתהליך של מיפוי העמדות והאפשרויות לגבי המתכונת להתקדמות בתהליך השלום ובהסדרים המדיניים.

אהוד ברק: בפגישותי הרבות הנחנו את היסודות לעבודה ולהליכה משותפת עם הנשיא והממשל במסלולים השונים של תהליך השלום.

אהוד ברק: לאורך כל הביקור חזרתי והדגשתי את העקרונות הבאים, המהווים אבן פינה במדיניות הממשלה: ראשית, על מנת שהשלום יהיה כולל ויציב, עליו להקיף הסדרים הן עם הפלסטינים והן עם סוריה ולבנון, עם כל מודעותנו לקשיים ולסיכונים הניצבים לאורכו של כל התהליך כולו.

אהוד ברק: שתי המשימות גם יחד – הסדר קבע עם הפלסטינים והסכם שלום עם סוריה ולבנון – חשובות וחיוניות בעינינו באותה מידה.

אהוד ברק: אין דירוג ביניהן ואין עדיפות.

אהוד ברק: יעדנו הוא לפעול במקביל, בעת ובעונה אחת, כדי לקרב את השלום והביטחון לישראל בכל החזיתות.

אהוד ברק: במסלול הישראלי-הפלסטיני אנחנו מבקשים לפעול בצוותא עם המנהיגות הפלסטינית הנבחרת, בראשה היושב-ראש ערפאת, מתוך שותפות ואמון הדדי, כדי להניע את התהליך קדימה ולזהות ביחד הסדר הוגן לדו-קיום שיבטיח את ביטחון ישראל, אך יבטיח גם חירות, שגשוג ושכנות טובה לכל השותפים בה.

דני נוה: למה גם כאן אתה לא מדבר על הדדיות?

אהוד ברק: ממשלה זו מחויבת – – –

דני נוה: מה עם הדדיות?

דני נוה: מה עם זה שהפלסטינים צריכים לקיים את ההתחייבויות שלהם?

אברהם בורג: שאלה מצוינת.

אהוד ברק: ממשלה זו – – –

דני נוה: – – – למה אתה לא אומר לעם בישראל – – –

אברהם בורג: שאלה מצוינת, תודה רבה.

קריאות: – – –

אהוד ברק: ממשלה זו מחויבת לכל ההסכמים שנחתמו על-ידי ממשלת ישראל – – –

עוזי לנדאו: אדוני ראש הממשלה, האם זה דיון מדיני או שאתה משיב על הצעות אי-אמון – – –

אהוד ברק: ממשלה זו – – –

דני נוה: מה שאמרת פה, הציבור שמע במסיבת העיתונאים.

קריאה: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת נווה, תודה.

אברהם בורג: גם את השאלה שלך הציבור שמע, אני מודה לך.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה, תמשיך בבקשה.

אהוד ברק: אני גם מניח, שאם לא תבזבז את זמנם של חברי הכנסת ותחכה עוד עשר שניות, ייתכן שאפילו תשמע תשובה על שאלתך בלי שתתפרץ.

אהוד ברק: אז חכה בסבלנות.

דני נוה: אני אשמח מאוד, אדוני.

אברהם בורג: אדוני ראש הממשלה לא התחייב – – –

אהוד ברק: ממשלה זו מחויבת לכל ההסכמים שנחתמו על-ידי ממשלות ישראל, הממשלה הקודמת בכללן, ובכלל זה הסכם-וואי.

אהוד ברק: אנחנו מאמינים כי תנאי להצלחתו של תהליך השלום הוא שכל הצדדים החתומים על הסכמי-וואי יכבדו את כל ההתחייבויות שנטלו על עצמם.

אהוד ברק: בכוונתנו ליישם את הסכמי-וואי.

אהוד ברק: עם זאת, יש היבטים מסוימים בשלבים האחרונים של הסכם-וואי שלדעתנו עדיף היה לשלב את ביצועם במסגרת המשא-ומתן על הסדר הקבע.

אהוד ברק: ראייה זו נובעת מרצוננו לבצע את הסכמי-וואי בדרך שתגדיל את הסיכוי להגיע אל הסדר הקבע ואל יישומו באופן היעיל ביותר, עם מינימום של אבני נגף ומוקשים לאורך הדרך.

אהוד ברק: למותר לציין, כי זהו אינטרס משותף לנו ולפלסטינים כאחד.

אהוד ברק: אולם, אני חוזר ומדגיש, כי כל הסוגיות הקשורות להסכם-וואי יוכרעו אך ורק בצורה ובאופן שיהיו מקובלים על הצד השני להסכם החתום, קרי על ההנהגה הפלסטינית, ולא באופן חד-צדדי על-ידי ישראל.

דני נוה: מה עם שחרור מחבלים שיש להם דם על הידיים?

אהוד ברק: קווים מנחים אלה הבהרתי ליושב-ראש ערפאת בעת פגישתי עמו לפני שבועיים, ואציג אותם מחדש בעת פגישתנו הצפויה מחר.

דני נוה: האם תבטיח שחרור אסירים שיש להם דם על הידיים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נווה, חבר הכנסת נווה.

לימור לבנת: – – – אדוני היושב-ראש.

אהוד ברק: כמו כן, הדגשתי ואחזור ואדגיש את החשיבות העליונה שישראל מייחסת למאבק בטרור – –

ראובן ריבלין: לא כל שאלה הגיונית.

אהוד ברק: – – ואת עמדתה הנחושה שתהליך שלום איננו סובל איומים באלימות ואיננו סובל מעשי טרור מכל סוג שהוא.

דני נוה: לכן אתה הולך לשחרר מחבלים שדם על ידיהם.

קריאות: – – –

אבשלום וילן: – – –

ויצמן שירי: – – – שהציבור ידע את האמת.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רק רגע, חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויצמן, אתה עוזר לראש הממשלה עכשיו – – –

דני נוה: הציבור רוצה לשמוע מראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה שיעזרו לו?

אהוד ברק: – – –

דני נוה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נווה, אל תשוחח עכשיו עם חבר הכנסת ויצמן.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

לימור לבנת: אם ראש הממשלה ישיב – – – עם דם על הידיים, לא נפריע.

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת לבנת, ראש הממשלה ברשות הדיבור ואנחנו לא נסתום פיות לאיש פה, כן?

לימור לבנת: רק שואלים שאלות.

אהוד ברק: אנחנו נחושים בדעתנו לחדש בהקדם האפשרי את תהליך השלום במסלול הישראלי-הסורי לשם השגת הסדר שלום וביטחון דו-צדדי ומלא, המבוסס על החלטות מועצת הביטחון 242 ו-338.

אהוד ברק: כמו כן, אני דבק בהבטחתי מחודש מרס האחרון, לסיים בתוך שנה את נוכחות צה"ל בלבנון בהסכם, לפרוס את צה"ל לאורך הגבול ולהחזיר את הבנים הביתה, וכל זאת תוך הבטחת שלומם וביטחונם של יישובי הצפון ועתידם של גורמי הביטחון והסיוע האזרחי הלבנוני שפעלו לצדנו בעבר.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מסגרת הזמן שהצבתי לפנינו, של 15 חודשים, איננה מהווה תאריך יעד לחתימת הסכמי שלום עם שותפינו למשא-ומתן.

אהוד ברק: מסגרת זמן זו נועדה להבהיר, מצד אחד, שאין בידינו פתרון קסם ושלא ניתן לפתור את הבעיות בתוך שבועיים-שלושה, אך מצד שני היא נועדה להבהיר שאין לנו כוונה למשוך את הדיונים על פני שנים ארוכות.

אהוד ברק: זהו "חלון הזדמנויות", שבסיומו נדע היכן אנחנו עומדים.

אהוד ברק: אין זו מסגרת זמן קדושה, לא נבקש מדליה אם התקופה תימשך רק תשעה חודשים, ולא ניכנס לדיכאון אם זה ייקח 24 חודש, אבל נמשיך לנוע קדימה, לכיוון של השגת הסכמים עם כל שכנינו.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לביקור בארצות-הברית היתה מטרה נוספת, לא פחות חשובה.

אהוד ברק: מערכת היחסים המיוחדת שבין ישראל לארצות-הברית היתה והינה אחד מעמודי התווך שעליו נשענת מדיניות החוץ והביטחון של ישראל.

אהוד ברק: אולם, לאחרונה נפגעה מערכת זו מאי-הבנות רבות, שהשפיעו לרעה על היבטים שונים של יחסינו עם ארצות-הברית.

אהוד ברק: אני מאמין, כי ביקורי תרם להחזרת מערכת היחסים המיוחדת לקדמותה – –

לימור לבנת: כמה זה יעלה לנו?

אהוד ברק: – – מערכת שנבנתה בעמל רב על-ידי ממשלות קודמות, ואף להוספת רבדים נוספים, שיזניקו אותה לגבהים חדשים.

לימור לבנת: כמה זה יעלה למדינת ישראל?

אהוד ברק: בהקשר של תהליך השלום, אנחנו שמחים על המעורבות של ארצות-הברית ועל הסיוע שהיא מגישה לתהליך.

אהוד ברק: הנשיא קלינטון הצהיר באופן הברור ביותר על מחויבותו לקידום תהליך השלום בכל הערוצים ועל התגייסותה של ארצות-הברית לסיוע בקידום התהליך.

אהוד ברק: אני סבור, כי מעמדה של ארצות-הברית כמסייעת לצדדים במשא-ומתן, ולא כבוררת ושופטת, יעניק תרומה נכונה יותר להצלחת התהליך כולו.

אהוד ברק: הסיכומים עם ארצות-הברית הקיפו גם תחומים נוספים.

אהוד ברק: הממשל יפעל, אני מעריך, לכך שישראל תקבל כבר השנה 600 מיליון דולר בהקשר של הסכם-וואי.

אהוד ברק: בנוסף אנחנו עומדים לחתום על מזכר הבנה, שמבטיח את הסיוע הצבאי למשך תקופה של עשר שנים ואת הגדלתו ל-2.4 מיליארדי דולר בשיאו, במקביל לירידה הדרגתית בסיוע האזרחי.

בנימין אלון: למה לשנורר?

בנימין אלון: חסר לנו כסף?

בנימין אלון: מה התלות הזאת?

בנימין אלון: על זה יתגאה ראש ממשלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, הבהרת את עמדתך.

אהוד ברק: כמו כן, העמקנו את שיתוף הפעולה כנגד אמצעי לחימה אסטרטגיים ובלתי קונבנציונליים.

אהוד ברק: הסכמנו על פיתוח טכנולוגיות חדשות ועל גיבוי אמריקני לסוללה השלישית של טילי ה"חץ".

אהוד ברק: ולבסוף, הקמנו קבוצת עבודה להרחבת שיתוף הפעולה האסטרטגי שבין שתי המדינות.

עוזי לנדאו: זה כבר הוסכם.

עוזי לנדאו: מה החדשות?

דני נוה: מכרו לך סחורה משומשת, אדוני ראש הממשלה.

אהוד ברק: הפורום הזה, שיונהג על-ידי נשיא ארצות-הברית וראש ממשלת ישראל, יגבש, בין השאר, דרכים ואמצעים שבאמצעותם תעזור ארצות-הברית לישראל במזעור הסיכונים הכרוכים בעשיית שלום ובצמצום ההוצאות הנלוות לתהליך.

יהושע מצא: שכחת להזכיר את האסטרונאוט.

אהוד ברק: יש לנו אותך.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לענות לחבר הכנסת מצא?

יהושע מצא: תסתכל בראי.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ביקורי בארצות-הברית – –

ישראל כץ: את הסגנון הזה תשמור לשרים שלך, לחברי הממשלה שלך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אתה נואם אחרי ראש הממשלה.

ישראל כץ: הוא מנסה להשוות את חבר הכנסת מצא לשריו.

אהוד ברק: – – היה בעל חשיבות עליונה והתמצה בהישגים הבאים:

יהושע מצא: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מצא, אני לא יכול להרשות לך להפריע לראש הממשלה בנאומו.

ישראל כץ: ראש הממשלה צריך להתנצל על ההערה הזאת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, האם אתה מוותר על רשות הדיבור שלך?

איוב קרא: למה צריך להרחיב את הממשלה אם כל כך טוב?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: תמה סדרת קריאות הביניים בשלב זה.

ראובן ריבלין: אבקש שקט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אתה מהקואליציה, ראש הממשלה מדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אהוד ברק: ארצות-הברית הפגינה מחדש את מחויבותה הבלתי מעורערת לישראל ולביטחונה; העלינו את שיתוף הפעולה האסטרטגי בין שתי המדינות לדרגה גבוהה יותר; הגענו עם ארצות-הברית להסכמה באשר לחידוש תנופת תהליך השלום ולתפקידה של ארצות-הברית בתהליך הזה; זרענו בממשל ובקונגרס את הזרעים למסגרות הסיוע לחיזוק ישראל, שיידרשו לתקופת יישום הסדרי השלום.

אהוד ברק: הקו שעבר כחוט השני בכל ארבעת התחומים האלה היה, שהידידות ושותפות האינטרסים שבין ישראל לארצות-הברית הן נושאים שלגביהם קיים קונסנסוס על-מפלגתי, והן הממשל והן הקונגרס יפעלו במשולב בנושאים האלו, המבטאים תמיכה כלל-אמריקנית בישראל, בביטחון ישראל ובתהליך השלום.

דני נוה: מתי נחתם מזכר ההבנה ישראל–ארצות-הברית?

דני נוה: תגיד לציבור את כל האמת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נווה, זו לא שעת שאלות ותשובות עכשיו.

ראובן ריבלין: שאלתך נשמעה.

ראובן ריבלין: אם ירצה ראש הממשלה, יענה לך.

לימור לבנת: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לימור לבנת.

דני נוה: אם ראש הממשלה היה נותן תשובות, לא היה צורך בשאלות.

אהוד ברק: תקוותי היתה לשתף את חסן מלך מרוקו בהתייעצויות שאנחנו מקיימים בימים אלה, אך מותו קטע את התוכניות.

אהוד ברק: המלך חסן הפגין כל חייו תעוזה ותבונה מדינית נדירות, כחלוץ לפני המחנה, בהתקרבות לישראל ובבניית גשרים מדיניים וכלכליים אתה.

אהוד ברק: לעולם תישמר לו זכות הראשונים בהנעת תהליך השלום בין ישראל למדינות ערב במחצית השנייה של שנות ה-70.

אהוד ברק: חסן השני היה מנהיג גדול לעמו, איש בעל חזון המרחיק ראות, ידיד לקהילת יהודי מרוקו ושותף לישראל במסעה אל השלום עם העולם הערבי.

אהוד ברק: העם בישראל כולו משתתף באבלו הכבד של העם במרוקו ומקווה להמשך הידידות ושיתוף הפעולה עם בנו, המלך מוחמד השישי.

אהוד ברק: בשהותי אתמול במרוקו פגשתי שורה ארוכה של מנהיגים מזרח-תיכוניים, בהם נשיא אלג'יריה, נשיא מצרים, מלך ירדן, האמיר של כוויית, האמיר ושר ההגנה של איחוד הנסיכויות, שר החוץ הקטארי והיושב-ראש ערפאת.

אהוד ברק: כמו כן, נפגשתי עם מנהיגים אירופים, בהם ראש ממשלת ספרד, נשיא אוסטריה, נשיא פולין ושר החוץ הבריטי, וכן עם נשיא איטליה וראש ממשלת יפן.

אהוד ברק: אתו שוחחתי גם על שותפות יפנית בהיבטים הכלכליים של התהליך וההסדרים המדיניים.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים בשלב זה בהתוויית השלבים הבאים בתהליך השלום וביציקת העקרונות שעליהם יושתת כל שלב ושלב בעתיד.

לימור לבנת: מה העקרונות?

אהוד ברק: תקוותנו היא, שבתום שלב ההכנה, נתחיל בעוד כמה שבועות בתנועה מעשית בכל המסלולים של תהליך השלום: במסלול הפלסטיני, במסלול הסורי והלבנוני ובמסלולים הרב-צדדיים השונים.

אהוד ברק: הצעידה בכל אחד מאלה תהיה בנחישות אך בשיקול דעת, בנחרצות אך מתוך גילוי אחריות ובחינה מדוקדקת של כל שלב ושלב בתהליך.

דני נוה: אולי תאמר לבית הזה לאילו ויתורים הסכמת?

דני נוה: הציבור ראוי לדעת ולקבל תשובות מראש הממשלה.

דני נוה: ראש הממשלה עומד פה על הבמה ולא נותן תשובות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נווה, אני רוצה להזכיר שראש הממשלה נואם ואתה יכול להעיר הערות; אתה לא יכול לנאום וראש הממשלה יעיר הערות, כי אתה נטלת את רשות הדיבור.

ראובן ריבלין: מספיק, אני לא רוצה לקרוא לסדר לאיש.

מוחמד ברכה: אתה לא התוכי של ביבי – – –

דני נוה: הוא שומע ססמאות, לא מקבל תשובות.

דני נוה: איפה המחיר לערפאת?

דני נוה: איפה המחיר של רמת-הגולן?

איוב קרא: אדוני ראש הממשלה, עם הישגים כאלה לא הייתי מרחיב את הממשלה.

חיים רמון: – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר רמון, אני לא יכול להגן על ראש הממשלה מפניך.

ראובן ריבלין: זה דבר שהוא צריך לעשות בעצמו.

איוב קרא: אדוני ראש הממשלה, אולי תקלקל את ההישגים האלה בהרחבת הממשלה.

איוב קרא: חבל לקלקל את ההישגים.

איוב קרא: עם ההישגים האלה לא הייתי מרחיב את הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קרא.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מספיק, אני מבקש לאפשר לראש הממשלה – – –

חיים רמון: – – – כשביבי ירד מהגולן – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני לא יכול להגן על ראש הממשלה מפני ממשלתו.

ראובן ריבלין: אני יכול רק לקרוא לך לסדר כחבר כנסת.

איוב קרא: עם הישגים כאלה לא הייתי מרחיב את הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת קרא, מספיק.

ויצמן שירי: יש לכם עוד ארבע שנים.

ויצמן שירי: תחכו בסבלנות ארבע שנים – – –

דני נוה: לא ארבע וגם לא שלוש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויצמן, קולך מהדהד מקצה הארץ ועד קצה.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך.

ויצמן שירי: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, תם סיבוב זה של קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אבקש שקט מכולם על מנת – – –

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, צריך להקפיד לא להגיד ויצמן.

ראובן ריבלין: לפעמים צריך לקרוא ויצמן כדי לזכור איפה אנחנו, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: זה ויצמן הקטן.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד ברק: הערובה להסכמי שלום ולקיומם והערובה לביטחון ישראל טמונות בעוצמתו של צבא-הגנה לישראל ובעוצמתה הכוללת של ישראל.

אהוד ברק: רק ישראל חזקה ובוטחת בעצמה תוכל להביא לשלום, שלום של אמיצים, באזור למוד סבל, דם ומלחמות.

אהוד ברק: רק צה"ל מסוגל להרתיע ולתת מענה על סכנות רחוקות כקרובות ועל איומים קונבנציונליים או אחרים, והוא המעניק לישראל את המטרייה שבחסותה נגיע להסכמי שלום.

אהוד ברק: לכן אנחנו נשקוד על המשך פיתוחו של צה"ל – –

יובל שטייניץ: תקרא לנו מכתב מרוסיה – – –

אהוד ברק: – – על ציודו במיטב המערכות הטכנולוגיות המודרניות ועל קידום מתמיד של איכות מפקדיו וחייליו.

אהוד ברק: הסדרי השלום שאנחנו שואפים אליהם לא רק שלא יחלישו את ישראל, אלא הם עתידים לחזק את ביטחונה באופן ניכר.

לימור לבנת: איך?

לימור לבנת: על-ידי שחרור מחבלים עם דם על הידיים?

אהוד ברק: הם יפחיתו איומים וסכנות מבחוץ, הם יגדילו את כוח ההרתעה שלה ואת יכולתה להגן על עצמה כנגד כל יריב ואויב.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אולי ראש הממשלה לא שמע, אבל הבחירות הסתיימו.

דני נוה: זה לא זמן לססמאות.

אהוד ברק: אני משוכנע, כי ביקורי בארצות-הברית קידם אותנו באורח משמעותי, הן בחיזוק עוצמתה של ישראל והן בהנעתו מחדש של תהליך השלום שעתיד בסופו להשלים את מעגל הסכמי השלום בינינו לבין שכנינו.

אהוד ברק: וכל זאת כשמערכת היחסים המיוחדת בינינו לבין ארצות-הברית מתהדקת והולכת.

ציפי לבני: דברי הצעצוע של קלינטון.

לימור לבנת: כמה זה עולה לנו?

אהוד ברק: אשר להצעת האי-אמון שעל סדר-היום – אני מבקש להפנות את חברי הכנסת לסעיף 2.6 לקווי היסוד של הממשלה, הקובע כי: "הסדר הקבע עם הפלסטינים יובא לאישור במשאל עם" – –

לימור לבנת: יהיה משאל גם על שחרור מחבלים עם דם על הידיים?

אהוד ברק: – – ולסעיף 2.8 לקווי היסוד הקובע, כי הסכם השלום עם סוריה יובא לאישור במשאל עם.

אהוד ברק: ברוח זו הודעתי לכנסת בעת הצגת ממשלתי לפני שלושה שבועות, כי "בסופו של דבר, אם וכאשר תידרשנה הכרעות היסטוריות קרדינליות, ייקרא הציבור כולו לקבל הכרעה על-פי רצונו הסוברני ולקבל את ההחלטה במשאל עם".

אהוד ברק: הממשלה בראשותי תעמוד בכל התחייבויותיה לציבור, גם בנושאים שבהצעות האי-אמון.

אהוד ברק: ואני מבקש אפוא מן הכנסת להסיר את הצעות האי-אמון מסדר-היום.

אהוד ברק: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, על הצעות האי-אמון שהוגשו על-ידי סיעות הליכוד, שינוי והאיחוד הלאומי ייערך דיון סיעתי.

ראובן ריבלין: לכל סיעה יהיה זמן דיבור בשיעור חמש דקות, לסיעות ישראל אחת, הליכוד וש"ס – 15 דקות, ולסיעת מרצ עשר דקות.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת ישראל כץ מהליכוד.

ראובן ריבלין: שמונה דקות – בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה אהוד ברק, ששמענו אותו כרגע עונה בסוף דבריו על הצעות האי-אמון, ושמענו סקירה ארוכה על כל מה שעשה והשיג והביא לנו בסיורו האחרון, וימים יגידו.

ישראל כץ: ראש הממשלה אהוד ברק נתן אור ירוק והנחה את השר ללא תיק חיים רמון לשבץ את נציג סיעת רע"ם, הרשימה הערבית המאוחדת, בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

ישראל כץ: חבר הכנסת האשם מחמיד, שמוכר לי ואני בהחלט מעריך את כישוריו, שנבחר על-ידי סיעתו לכהן בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, בהחלט מתאים לשמש כחבר בוועדה – בסוריה, בלבנון, ברשות הפלסטינית, בחיזבאללה, לפי טעמו האישי, אולי בעירק, אולי בלוב.

האשם מחאמיד: ב"חמאס".

ישראל כץ: אני לא מתייחס לרמה האישית, כי בהחלט הוא מוכר לי כאדם מוכשר, אבל אלה מדינות או גופים שאתם הוא מזדהה.

האשם מחאמיד: עד עכשיו זה מחמאות.

ישראל כץ: כדאי שתקשיבו, אני לא חושב שתהיה בינינו אי-הסכמה.

מוחמד ברכה: יש גבול לציניות.

מוחמד ברכה: הרי אתה איש השרשראות, אתה מדבר בכלל?

ישראל כץ: חבר הכנסת ברכה, אם היו נותנים לך, מבחירה חופשית, כאן במקום הזה לקבוע מי ישב, הפרלמנט הלבנוני, הסורי או הישראלי, ואתה בתוכו, הרי אתה יודע מה היית מחליט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נהיה חברים בוועדות האלה, מי שירצה ומי שלא – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת דהאמשה, קודם כול תלמדו נימוס מחבר הכנסת מחאמיד, הוא לפחות מקשיב.

האשם מחאמיד: האם סיימת את הרשימה?

ישראל כץ: יש עוד מדינות, יש עוד גופים.

ישראל כץ: קשה לפעמים לשמוע את האמת, בייחוד אם היא נאמרת בזמן ובמקום שעלול לחשוף את הכוונות האמיתיות.

ישראל כץ: אבל לזכותו של חבר הכנסת מחאמיד ייאמר, שהוא לא הסתיר את דעותיו.

ישראל כץ: הוא קרא לתמוך בחיזבאללה מול צה"ל; הוא קרא לפורעים בעזה, אויבים קשים של מדינת ישראל, ואמר להם: אל תסתפקו באבן, תפנו לנשק חם ותתקפו.

ישראל כץ: אדם כזה בהחלט ראוי לשמש בוועדת חוץ וביטחון של המדינות והגופים שציינתי.

ישראל כץ: עם המדינות האלה, הגופים האלה – אתם הוא מזדהה.

ישראל כץ: את כוחם הצבאי הוא רוצה לחזק, כפי שהתבטא לא אחת בעבר, ולהם הוא מוכן לתרום גם מכישוריו האישיים.

ישראל כץ: אבל למדינת ישראל, שהיא מולדתו ומדינתו האחת והיחידה של העם היהודי, דרושים חברי ועדת חוץ וביטחון שאינם מתנגדים מסיבות עקרוניות לאומניות לשרת בצה"ל.

מוחמד כנעאן: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כנעאן, אני לא אקרא לסדר ואני לא רוצה לקרוא לסדר.

ישראל כץ: לא אמרתי כאן שום דבר שחבר הכנסת מחאמיד לא אמר בעבר.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאתה רשום לדיון, אנחנו נשמע אותך.

איוב קרא: זכותו לשתף פעולה, אולי עוד חודש הוא יתגייס לצה"ל.

ישראל כץ: לא פגעתי בו פגיעה אישית, לא ברמתו כאדם.

ישראל כץ: אלה הדעות שלו, הוא לא צריך להתבייש בהן.

ישראל כץ: מדינת ישראל צריכה חברי ועדת חוץ וביטחון שמסוגלים להיות שותפי סוד ולפקח פרלמנטרית על צה"ל ועל כוחות הביטחון, שמאמינים בזכותנו ההיסטורית והמוסרית על הארץ הזאת, וזאת, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, בלי קשר לוויכוחים לגיטימיים על גבולות ביטחון והסדרי שלום שונים; ובעיקר חברי ועדה שמאמינים בצורך לקיים את צה"ל ולחזק אותו כצבא-הגנה לישראל, ולא לתמוך בחיזבאללה ובפורעי האינתיפאדה הנלחמים מולנו.

ישראל כץ: חבר הכנסת מחאמיד והחברים האחרים מסיעתו, תחשבו טוב על מה שאני אומר ותראו שאני צודק.

ישראל כץ: חבר הכנסת טיבי, אתה שותף לדבר הזה?

ישראל כץ: זה מה שאתה רוצה?

ישראל כץ: אתה מוכן לקום ולהגיד את זה כאן, בכפרך?

ישראל כץ: בכל המקומות?

ישראל כץ: אתה יודע שלא.

ישראל כץ: אני אומר אמת.

ישראל כץ: אבל אין לי טענות לחבר הכנסת מחאמיד – זכותו לפעול למען הדעות שלו בצורה גאה.

ישראל כץ: אני מכבד אותו.

ישראל כץ: הטענות שלנו – ולכן הגשנו בסיעת הליכוד אי-אמון בראש הממשלה – הן אל ראש הממשלה אהוד ברק, שקיבל 98% מקולות הציבור הערבי בישראל, והוא חיפש דרך קלה לרצות את השותפים שלו.

ישראל כץ: וכשם שהרכיב ממשלה שבה השרים – אגב, אני לא רואה כאן אפילו מישהו משרי הממשלה, הם כנראה טופלו טוב – – –

ראובן ריבלין: אבקש מהמזכיר להודיע לנציג הממשלה, שהוא מחויב לשבת ליד שולחן הדיונים.

ראובן ריבלין: ניאלץ להפסיק את הדיון.

האשם מחאמיד: הוא צודק.

איוב קרא: תקבע הפסקה.

צחי הנגבי: מה זה הזלזול הזה בכנסת?

ישראל כץ: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שכנראה הטיפול בשרים האלה בשלושת השבועות האחרונים היה כל כך יעיל, שהם כבר מאולפים.

ישראל כץ: הם רצו ללחוץ לו את היד כנראה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אתה תמשיך לדבר ובתוך שניות מספר נברר איפה השר התורן ולאחר מכן נראה מה אנחנו עושים עם זה.

ישראל כץ: חשוב שלפחות שר אחד ישמע.

ראובן ריבלין: א

ראובן ריבלין: בקש את תשומת לב הממשלה לכך שאין שר נוכח באולם.

ראובן ריבלין: ובהתאם למצוותו הברורה והחד-משמעית של יושב-ראש הכנסת, אשר היא נכבדה עלי וגם קשה, אני מבקש שהממשלה תהיה.

ישראל כץ: אני בהחלט רואה קשר, אדוני היושב-ראש, בין הדרך שבה הורכבה הממשלה, שראש הממשלה דאג בקפידה יתירה להושיב כל שר במקום הלא-מתאים, לצורכי שליטה ומניפולציה, לבין הדרך שבה הוא טיפל בוועדת החוץ והביטחון.

ישראל כץ: לכן היה חשוב לי שיהיה כאן

ישראל כץ: אחד השרים, כדי שהוא יעביר את המסר הזה.

ראובן ריבלין: הסבירו לי שבתוך כמה שניות השר יגיע.

ראובן ריבלין: אני מציע שתמשיך בדבריך, משום שנדמה לי שעשרות אלפי בית ישראל החוזים ושומעים את דבריך צמאים ומשתוקקים לשמוע את אחריתם.

ישראל כץ: אבל המוני בית ישראל רוצים לדעת שממשלה חדשה שהוקמה אך לפני כשלושה שבועות לא מזלזלת בכנסת עד כדי כך שלא תטרח להושיב כאן נציגות שתשמע את דברי הנואמים.

חנן פורת: – – – אם יהיו 24, אז שישה לפחות ישבו פה.

ישראל כץ: כן, כנראה בגלל זה צריך להגדיל את הממשלה.

ישראל כץ: אין מספיק שרים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנן פורת, האם אתה מציע הצעה כהסתייגות?

ראובן ריבלין: כי אנחנו לא מצביעים על הסתייגות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, השר חיים רמון נענה לבקשתך והופיע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים רמון: לא, אני לא – – –

ראובן ריבלין: אני מבקש לומר לשר הנכבד, שמצוותו של היושב-ראש היא שלא ייערכו דיונים אלא אם כן יהיה נוכח נציג ממשלה.

חיים אורון: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת כץ – – –

ישראל כץ: הייתי מציע לך לקחת את הדברים בחזרה.

ישראל כץ: אוי ואבוי אם היו אומרים את הדברים עליך או על חבריך בהקשרים אלה, איך היית מכנה את זה.

ישראל כץ: קצת אהבת אחים לא תזיק כאן.

ישראל כץ: בוא לא נשתמש בביטויים כאלה.

חיים אורון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, אין לי ספק – – –

ישראל כץ: ריחה של הממשלה הקודמת?

חיים אורון: אריק שרון?

חיים אורון: – – – אין אהבת אחים.

ישראל כץ: אדוני השר רמון, אני רוצה להגיד לך, שזו פעם ראשונה מאז תחילת הוויכוח על הרחבת הממשלה שמצאתי נימוק, גם בלי שאמרת אותו במפורש, מדוע צריך להרחיב את הממשלה – כי אין מספיק שרים להושיב כאן כדי לשמוע את חברי הכנסת.

ישראל כץ: פעם ראשונה שראיתי משהו הגיוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, מרגע זה זה על חשבונך.

חיים רמון: גם נימוק.

עוזי לנדאו: תצטרך להרחיב את הנימוק שלך לפני שזה עולה רק 9 מיליוני שקל.

חיים רמון: זה עולה, זה עולה.

חיים רמון: התחלתם עם 400.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני השר לא להשיב בקריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אני אשמור על אדוני שלא יצעקו עליו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עוזי לנדאו, למה תפריע לחברך ישראל כץ באבם של דברים ממש?

ישראל כץ: כשם שראש הממשלה הרכיב ממשלה, כמו שאמרתי קודם, שבה השרים, בעיקר שרי ישראל אחת, שנתונים למרותו ולשליטתו הישירה משובצים ושובצו בכוונה במשרדים שאינם מתאימים להם, וזאת על מנת להחליש את כוחם הפוליטי והציבורי כאילו המדינה והממשלה היו רכושו הפרטי; כשם שניסה, אדוני היושב-ראש, להכתיב לכנסת יושב-ראש – והכוונה היא לא אליך – שיהיה עושה דברו והוא יוכל לשלוט בו ובאמצעותו בכנסת – ואני לא מדבר על ההיבט האישי של אותו אדם, אלא על עצם המניעים שעמדו מאחורי הכוונה; כשם שניסה ראש הממשלה אהוד ברק להכתיב ראשי ועדות חשובות בכנסת – בחלק נכשל, בחלק הצליח.

ישראל כץ: רק אתמול ראינו, ובהזדמנות זו אני מאחל רפואה שלמה לחבר הכנסת אמנון רובינשטיין, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, את הלחץ הכבד שהופעל עליו, מחוץ-לארץ ומכאן, על-ידי ראש הממשלה, להעביר את התועבה הזאת של הרחבת הממשלה.

ישראל כץ: לצערנו הוא לא עמד בלחץ הזה וחמש דקות לאחר שסיים ויכוח בוועדת החוקה הוא פונה לבית-חולים.

ישראל כץ: אני מאחל לו רפואה שלמה, שלא יצטרך לעשות דברים כאלה בניגוד למצפונו, ליושרו ולאמונתו הציבורית בעתיד.

חיים אורון: זה ממש גילוי של טעם טוב, מה שנקרא.

ישראל כץ: סליחה, אלה העובדות.

ישראל כץ: אני מאחל לחבר הכנסת רובינשטיין רפואה שלמה, שלא יצטרך, בניגוד לאמונתו ולדעתו, לעשות דברים שנגדם הטיף בצורה מקצועית מבריקה במשך כל ימי חייו הציבוריים והאקדמיים.

ישראל כץ: אני מייחס את זה לראש הממשלה, לא אמנון רובינשטיין הוא האשם.

ישראל כץ: כשם שניסה להכתיב ראשי ועדות חשובות בכנסת, על מנת לשלוט ולנטרל, כך באותה דרך ושיטה פגע פגיעה אנושה בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת וביכולתה לתפקד כגוף עצמאי שיפקח על פעולות משרד הביטחון, צה"ל ומערכת הביטחון כולה.

ישראל כץ: אילו דאג ראש הממשלה לתקינות העבודה הפרלמנטרית של הכנסת, אילו כיבד והעריך פיקוח פרלמנטרי, לא היה מעז לפתור בעיות שיש לו על רקע אחר, בהתחייבויות שלקח, בדרך אנטי-דמוקרטית ובפגיעה קשה כזאת.

ישראל כץ: שמעתי את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון החדש, חבר הכנסת דן מרידור, מתראיין ומדבר – בלשונו העדינה, כמובן – על ועדות משנה שינטרלו את הבעיה שנוצרה במליאת הוועדה.

ישראל כץ: בהזדמנות זו אני מציע לחבר הכנסת מרידור להקים ועדת משנה לענייני החיזבאללה ולהעמיד את חבר הכנסת האשם מחאמיד בראשה.

ישראל כץ: זו תהיה ועדה שהכפפה והיד יתאימו זו לזו בצורה בלתי רגילה.

ישראל כץ: אני מציע שאת כל המידע שכל כוחות הביטחון יאספו – ויושב כאן רמטכ"ל לשעבר, אולי הוא יודע יותר טוב ממני מה ניתן – שכל מה שייאסף יועבר לאותה ועדה, שאתה, חבר הכנסת מחאמיד, שקידשת את מלחמת החיזבאללה, גם תעמוד בראש הוועדה, תקבל את כל האינפורמציה ותקבל החלטות.

ישראל כץ: לסיכום, אדוני היושב-ראש, זה מה שיש לנו עכשיו.

ישראל כץ: יש לנו ראש ממשלה צעצוע שעומד בראש ממשלת בובות ומנסה להפוך את הכנסת ואת ועדותיה לחותמת גומי.

ישראל כץ: ראש ממשלה שנוהג בדרך זו, תוך פגיעה בדמוקרטיה ונטרול מוסדות השלטון, אינו ראוי לאמון הכנסת והציבור.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

האשם מחאמיד: – – –

ראובן ריבלין: האם החיזבאללה הוא משהו לא טוב, שאדוני רואה בזה פגיעה?

האשם מחאמיד: האם אני לא חבר כנסת, אדוני?

ראובן ריבלין: אתה בוודאי חבר כנסת.

ראובן ריבלין: אתה יכול ותוכל לענות.

ראובן ריבלין: ראיתי אותך רשום ותוכל להשיב.

ראובן ריבלין: הוא אמר את דבריו, ואני חושב – – –

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, אני מצטערת, הממשלה שוב אינה נוכחת.

נעמי בלומנטל: שולחן הממשלה שוב ריק.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: נתתי לאנשי המזכירות ולשר לענייני ירושלים את האפשרות להביא לכאן את השר התורן.

ראובן ריבלין: אם בתוך ארבע דקות, כפי שהקצבתי להם, לא יבוא השר, אנחנו נפסיק את הישיבה עד אשר הממשלה תבוא.

איוב קרא: תפסיק את הישיבה לחצי שעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך, חבר הכנסת קרא.

ראובן ריבלין: אבקש לשבת או לפנות את האולם.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לחברת הכנסת זהבה גלאון; חמש דקות.

חנן פורת: אפשר בינתיים שירה בציבור.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תנו כבוד לכנסת, גם אם הממשלה לא נותנת לה את הכבוד הראוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת דהאמשה רואה במלה חיזבאללה איזו מלת גנאי?

ראובן ריבלין: אם כך, יבוא ויאמר זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא זה העניין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דהאמשה, תסתכל על סעיף 86(ז) ותרשום לי מה אתה רוצה, ואם יהיה צורך ונחליט, נעלה אותך לבמה לומר מה דעתך.

ראובן ריבלין: תסתכל על סעיף 86(ו) או (ז) ותמצא את התשובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שהיושב-ראש ינהג כלפי כל חבר כנסת – – –

ראובן ריבלין: שמעתי את הערתך.

ראובן ריבלין: רק רציתי לדעת אם אתה רואה במלה חיזבאללה איזו מלת גנאי.

ראובן ריבלין: אני רוצה לדעת.

ראובן ריבלין: שאם כן, אני אבוא ואומר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

רחבעם זאבי: ממשיכים את הישיבה בלי שר?

ראובן ריבלין: אני אחליט מתי אפסיק אותה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני יכולה לקבל רשות דיבור?

ראובן ריבלין: בבקשה, בבקשה.

נעמי בלומנטל: נוח לך שהממשלה איננה?

זהבה גלאון: לי נוח.

זהבה גלאון: נוח לי שתשמעו מה שיש לי להגיד לספסלי האופוזיציה.

זהבה גלאון: חבל שהם יוצאים.

נעמי בלומנטל: שהשרים ישמעו אותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, יש לי הרגשה שהאופוזיציה לא שמה לב שהתחלפה כאן ממשלה.

זהבה גלאון: כשאני שומעת את הצעות האי-אמון, בעיקר כשהן באות מאנשים כמו ישראל כץ, כמו משה ארנס ואחרים, אני נדהמת.

זהבה גלאון: אני נדהמת ואני מלאת בושה לשמוע השמצות, בעיקר ממי שהיה השר הממונה, למיטב זיכרוני, על ענייני הערבים, השר משה ארנס, שעושה דה-לגיטימציה לחברותם של חברים ערבים בוועדת החוץ והביטחון.

זהבה גלאון: אני חושבת שהכנסת צריכה להתבייש בעניין הזה.

זהבה גלאון: יש לי הרגשה שהאופוזיציה לא שמה לב שהתחלפה הממשלה ולא שמה לב לסיבות שבגינן התחלפה הממשלה.

זהבה גלאון: אהוד ברק הבטיח שינוי בתהליך, סדר עדיפויות חדש והידברות עם סוריה.

זהבה גלאון: הידברות עם סוריה משמעה ירידה מרמת-הגולן, עם כל הכאב.

זהבה גלאון: יצטרכו להפנים את זה, יצטרכו לרדת מרמת-הגולן ויצטרכו לצאת מלבנון, ואני מציעה לא לכרוך את הנסיגה מהגולן בנסיגה מלבנון.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, אף שאתה לא מרוכז בי וזה קשה לי – – –

ראובן ריבלין: אני שומע כל מלה.

זהבה גלאון: בסדר, אם יש לך מחלוקת קשה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שאני מתכוונת לנצל את רשות הדיבור שניתנה לי ולחרוג קצת מסדר-היום ולדבר נגד האלימות הגואה, הייתי אומרת הטרור כלפי נשים וילדים.

זהבה גלאון: הברבריות עלתה מדרגה, מפלס האלימות עלה מדרגה.

זהבה גלאון: רוצחים נשים, שורפים ילדים, והמקרה אתמול הוא המקרה השלישי בתוך ארבעה חודשים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת המעטים שנשארו באולם, יש לי תחושה שהחברה הישראלית התייחסה לאלימות נגד נשים די באדישות.

זהבה גלאון: די לראות את העונשים שמערכת המשפט גזרה בעבירות רכוש; הייתי אומרת שהעונשים האלה כבדים הרבה יותר מעונשים שנגזרו על בעלים אלימים.

זהבה גלאון: אני סבורה שמערכת המשפט תצטרך להביא בחשבון את הרף שנחצה באלימות כלפי נשים בבואה לגזור עונשים על גברים אלימים.

זהבה גלאון: על-פי נתונים של ארגון "קול לאשה", מתחילת 1999 נרצחו תשעה נשים וילדים; דווחו 315 מקרי אונס.

זהבה גלאון: אני שואלת אתכם, חברי חברי הכנסת, לו תשעה אנשים היו נהרגים בפיגוע טרור, אין לי ספק שמייד היו מקימים מטה חירום לאומי.

זהבה גלאון: הנשיא, שעושה פעולה חשובה מאוד בביקוריו אצל משפחות נפגעי הטרור, אני רוצה להזכיר לכם, לא מבקר אצל המשפחות נפגעות האלימות.

זהבה גלאון: ההתעלמות הזאת מהמשפחות משדרת שמדובר כאן בדבר פרטי, וקוראים לזה בשם המטעה – אני שומעת את הדוברים שמדברים על זה ברדיו ובטלוויזיה – מדברים על רצח במשפחה.

זהבה גלאון: ואני אומרת לכם, שלא מדובר כאן ברצח במשפחה; מדובר כאן בתופעה חברתית שמופנית כלפי נשים וילדיהן, ואי-אפשר שהמדינה תתיר רצח כזה.

זהבה גלאון: אני שמחתי לשמוע את דבריו של ראש הממשלה, שלא מדובר כאן במאבק באלימות בכלל, אלא מדובר כאן בטרור שמופעל כלפי נשים וילדים, ויש להתייחס לזה כמו שמתייחסים לטרור מבחוץ.

זהבה גלאון: לכן, אדוני היושב-ראש, נדרשת תוכנית פעולה, נדרשת תוכנית חירום, נדרש תיאום בין כל הגורמים.

זהבה גלאון: הכול מדברים על חינוך, אבל אני רוצה לומר לכם שחינוך זה משהו לטווח ארוך ולנו אין כרגע זמן לטווח ארוך.

זהבה גלאון: גם ההצעה ששמעתי היום, להקים ועדת שרים, שיש לה אולי חשיבות ממלכתית לטווח ארוך, חשיבות ברמה הדקלרטיבית, היא לא מספיקה, מבחינתי.

זהבה גלאון: יכתבו דוח.

זהבה גלאון: הוא ישכב, על-פי הניסיון שלנו, כאבן שאין לה הופכין.

זהבה גלאון: אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, ובעצם בגלל זה היה לי חשוב לומר את מה שאמרתי, שמדאיגה אותי מאוד ההצעה הפופוליסטית שנשמעת בימים האחרונים, ההצעה של הטלת עונש מוות על גברים שרוצחים נשים וילדים.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, חברי חברי הכנסת, שגם בעתות של מצוקה, של רציחות מצמררות של נשים וילדיהן, של טרור כלפי נשים, אסור לאבד עשתונות ואסור להציע פתרונות שבאים מהבטן במקום שהם יבואו מהראש.

זהבה גלאון: קיימת מצוקה אמיתית שבגינה כמה אנשים, בעלי תפקידים ציבוריים, מציעים להיתלות בפתרונות קצרי טווח, פתרונות אמוציונליים שמודרכים מהבטן ומונעים על-ידי תחושת חוסר אונים, ובעיקר רצון לנקם קולקטיבי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מדינה מתוקנת, ישראל של שנות האלפיים, אינה יכולה להרשות לעצמה לעסוק בעונש מוות, והיא צריכה להוציא אותו מספר החוקים במקומות שבהם הוא מופיע.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אלימות, אני רוצה לומר לכם, לא פותרים באלימות.

זהבה גלאון: יש רצח שאותו מבצע רוצח נתעב ושפל.

זהבה גלאון: ומה מציעים לנו כאן?

זהבה גלאון: עונש מוות.

זהבה גלאון: רצח שהמדינה תבצע?

זהבה גלאון: רצח שהמדינה תוציא לפועל?

זהבה גלאון: אני חוזרת ואומרת לכם, שאלימות לא פותרים באלימות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לטעון שני טיעונים מרכזיים נגד עונש המוות ובזה לסיים את דברי.

זהבה גלאון: הטיעון הראשון – מי שמנו?

זהבה גלאון: תמיד יכולה להיות טעות טרגית בזיהוי.

זהבה גלאון: ואפילו היו אומרים לי שניתן בביטחון מלא למצוא שיטה שיודעים לפיה שזו אשמת המבצע, זה דבר שלא ייעשה.

זהבה גלאון: ועונש מוות, אני רוצה להזכיר לכם, הוא בלתי הפיך.

זהבה גלאון: הטיעון השני, אדוני היושב-ראש, הוא שאף אחד לא יכול לקחת על עצמו את התפקיד של אלוהים ולאיש אין זכות לשלול חיים – גם לא של רוצחים נתעבים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אסור להפוך חברה לרוצחת.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם, שגם במדינות שבהן נהוג עונש מוות, אין מתאם בין עונש המוות לירידה באלימות.

זהבה גלאון: אני מציעה שנזכור את זה לפני שאנחנו מציעים הצעות כאלה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכנסת מהיום בדבר סיעת חברי הכנסת רומן ברונפמן ואלכסנדר צינקר, סיעת מחר.

ש' כרם: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגנית מזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: בגולן, ביהודה ובשומרון

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים דרוקמן.

ראובן ריבלין: חמש דקות.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי בקשב רב את דברי ראש הממשלה בקשר לתהליך המדיני.

חיים דרוקמן: רציתי מאוד שירגיע אותי, אבל באמת נשארתי מודאג ביותר ביחס לכיוונו של התהליך המדיני.

חיים דרוקמן: ואני שואל: לאן אתה מוביל אותו, אדוני ראש הממשלה?

חיים דרוקמן: אני מבקש בראש ובראשונה לשמש לפה לכ-200,000 מתיישבים ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה ולכ-30,000 מתיישבי הגולן.

חיים דרוקמן: אלה הם החלוצים האמיתיים של ימינו.

חיים דרוקמן: הם הקימו את יישוביהם ובנו את בתיהם באישורן של ממשלות ישראל השונות, והיום הם צריכים לחיות בחרדה לגבי עתידם.

חיים דרוקמן: האם הם יפונו כתוצאה מתהליך מדיני זה?

חיים דרוקמן: האם ניתן להעלות על הדעת מציאות לא נורמלית כזאת?

חיים דרוקמן: איפה אנחנו מוצאים תופעה דומה בהיסטוריה האנושית?

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, האמת היא, שזאת איננה רק בעייתם של תושבי יהודה, שומרון, חבל-עזה ורמת-הגולן, אלא זה עניין לאומי כללי ממדרגה ראשונה.

חיים דרוקמן: לפי הסקרים האחרונים, למעלה ממחצית התושבים היהודים במדינת ישראל מתנגדים לנסיגה מיהודה, משומרון ומחבל-עזה, והרבה יותר מאלה מתנגדים לנסיגה מרמת-הגולן.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, הרי ראש הממשלה שלנו הכריז, ובצדק, שהוא ראש הממשלה של כולם.

נעמי בלומנטל: כו-לם.

חיים דרוקמן: ואני פונה אליו: אתה חייב לראות לנגד עיניך את מחצית העם שמתנגדת לנסיגות אלה, וחובתך להטות אוזן קשבת לעמדתם בטרם תיגש למשא-ומתן עם אש"ף על ההסדר ביש"ע, ובוודאי בטרם תחדש את השיחות עם הסורים, שהנחת היסוד בהן היא ירידה ישראלית מרמת-הגולן.

חיים דרוקמן: ביחס לרמת-הגולן, אדוני היושב-ראש, אני חייב להדגיש הדגשה נוספת.

חיים דרוקמן: רמת-הגולן היא על-פי חוק חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

חיים דרוקמן: בקשר לרמת-הגולן היה כל השנים קונסנסוס, שהיא חיונית לביטחונה של מדינת ישראל.

חיים דרוקמן: היעלה על הדעת לסגת מרמת-הגולן ולהפקיר את ביטחונה של מדינת ישראל לחסדי הסורים, שהסבל שסבלנו מהם לפני שחרור הגולן זכור לנו היטב?

חיים דרוקמן: איך אפשר בכלל לשכוח אותו?

חיים דרוקמן: כל זה תמורת איזו חתימה סורית על "שלום".

חיים דרוקמן: השבת קראנו בתורה על עם ישראל: רק עם חכם ונבון הגוי הגדול הזה.

חיים דרוקמן: היכן החוכמה שלנו?

חיים דרוקמן: איזה עם היה מוכן למסור חלקים מארצו הריבונית לעם אחר?

חיים דרוקמן: ומה נקבל תמורת המחיר הכבד ביותר שנשלם?

חיים דרוקמן: – שלום?

חיים דרוקמן: האם מישהו מאמין שמדובר בשלום-אמת?

חיים דרוקמן: האם מישהו מעלה על דעתו שאויבינו הפכו להיות בעלי תשובה?

חיים דרוקמן: האם חל אצלם שינוי כלשהו ביחסם אלינו?

חיים דרוקמן: האמת היא, שמה שלא הצליחו לקבל בכל מלחמותיהם נגדנו הם רוצים לקבל במה שקרוי "תהליך שלום".

חיים דרוקמן: האם נהיה טיפשים וניתן להם?

נעמי בלומנטל: אתם בקואליציה, חבר הכנסת דרוקמן.

נעמי בלומנטל: אני גם לא מבינה איך אתם בקואליציה.

נעמי בלומנטל: אני רואה את המדיניות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלומנטל, האם את רומזת שחבר הכנסת דרוקמן משתמש בזמנו על מנת לחזק את דבריו של חבר הכנסת זאבי?

ראובן ריבלין: לא יעלה על הדעת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דרוקמן מהקואליציה מנמק את דעתו האישית.

חיים דרוקמן: נכון מאוד.

רחבעם זאבי: אבל הוא לא נשמע כקואליציה.

נעמי בלומנטל: התפלאתי.

ראובן ריבלין: כל אדם יפרש את דבריו כראות עיניו.

נעמי בלומנטל: לא על חבר הכנסת דרוקמן אני מתפלאה, אלא על החברים שלו בסיעת המפד"ל.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, בשבוע האחרון נפגש ראש הממשלה שלנו עם ראשי מדינות מעבר לים וכן עם הנשיא מובארק ועם ראש אש"ף.

חיים דרוקמן: אני מוצא לנכון להזהיר את ראש הממשלה ביחס לפגישות אלה.

חיים דרוקמן: התורה מספרת לנו על פגישת יעקב ועשיו, שהיו בה חיבוקים ונשיקות.

חיים דרוקמן: וכך כותבת התורה: וירץ עשיו לקראתו ויחבקהו וייפול על צוואריו ויישקהו.

חיים דרוקמן: על המלה "וישקהו" יש נקודות.

חיים דרוקמן: מסבירים רבותינו את משמעותן של הנקודות, שעשיו באמת רצה לנשוך את יעקב, אלא שנעשה צווארו של יעקב כשיש וקהו שיניו של עשיו.

חיים דרוקמן: מתייחס לכך אחד מגדולי ישראל, ה"שפת אמת", לפני כ-115 שנה, ושואל: מדוע לא כתבה התורה וינשכהו עם נקודות למעלה, ויכולנו להסביר את מה שהסבירו רבותינו, שהוא רצה לנשוך אותו ונעשה צווארו כשיש?

חיים דרוקמן: הרי התורה כתבה סוף-סוף "וישקהו".

חיים דרוקמן: ותשובתו של ה"שפת אמת": עשיו באמת נתן נשיקה ליעקב, אבל בנשיקה הוא רצה לנשוך אותו.

חיים דרוקמן: כשהוא ראה שהוא לא יצליח להתגבר עליו במלחמה, הוא החליט שהוא יתגבר עליו בנשיקה.

חיים דרוקמן: ומה פירוש שנעשה צווארו כשיש?

חיים דרוקמן: שהוא לא התרשם מהנשיקה.

חיים דרוקמן: כי כשאדם בא לתת לך נשיכה, אתה מתגונן, אתה נאבק נגדו, אתה רואה אותו כאויב.

חיים דרוקמן: אבל כשאדם בא לתת לך נשיקה, אתה עלול להתפתות.

חיים דרוקמן: נעשה צווארו כמין שיש – שלא התפתה לנשיקה.

נעמי בלומנטל: במיוחד שאתה צעצוע.

חיים דרוקמן: אני רוצה לסיים ולהגיד כמה הדברים האלה הם אקטואליים, כמה יש בהם מסר אמיתי בעבורנו, וכמה הם צריכים לשמש אזהרה לנו במצבנו כיום.

חיים דרוקמן: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד, ואני מסיים: ממשלת ישראל בקווי היסוד התחייבה על משאל-עם ביחס לנסיגה.

חיים דרוקמן: אני רוצה לפנות לראש הממשלה ולתבוע לקיים את משאל-העם בטרם ניגשים לדיונים המעשיים.

חיים דרוקמן: כל אחד יודע, שלאחר מעשה, אחרי שההסכמים כבר חתומים בראשי-תיבות, אין טעם במשאל-עם.

חיים דרוקמן: עצם העובדה שהובטח משאל-עם מוכיח, שבעניין זה שהוא בעל משמעות מדינית וביטחונית ממדרגה ראשונה, יש לשאול את פי העם.

חיים דרוקמן: במיוחד שרמת-הגולן היא חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל הריבונית, ובוודאי לא יעלה על הדעת לנהל משא-ומתן עם הסורים על העברת חלקים משטחה הריבוני של מדינת ישראל בטרם נשאל על כך העם – האם הוא נותן ייפוי-כוח לממשלה לנהל משא-ומתן מסוג זה.

חיים דרוקמן: אני מסיים ופונה, שהממשלה קודם כול חייבת לקיים משאל-עם, ורק על-פי תוצאותיו לפתוח בשיחות עם סוריה על נסיגה, חלילה, מרמת-הגולן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לרב דרוקמן.

ראובן ריבלין: אני שואל רק, האם לא צריך היה משאל-עם לפני שחתמו את קווי היסוד של הממשלה?

ענת מאור: ראש הממשלה הקודם אמר שהבחירות הן משאל-עם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ענת מאור, הרי את עולה עכשיו לנאום, ובוודאי תוכלי גם להתייחס.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ענת מאור, חמש דקות.

ענת מאור: לא, שש דקות, אדוני.

ראובן ריבלין: כך כתוב אצלי.

ראובן ריבלין: חמש דקות.

ענת מאור: שש דקות.

ענת מאור: מרצ זו סיעה בינונית בגודלה.

ראובן ריבלין: נכתוב לך חמש דקות וניתן לך שש.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רציתי להתחיל לפי סדר הצעות האי-אמון, אבל לאחר דבריו של חבר הכנסת דרוקמן, אין ספק שאתחיל בהצעת האי-אמון השלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא יצביע בעד הממשלה.

ענת מאור: היא הנותנת.

ענת מאור: כי מסתבר בעבורי שזו לא נשיקה של סם מוות, זו נשיקה של חדווה, לאחר 31 שנות כיבוש מיותרות.

ענת מאור: חוק החלת הריבונות על רמת-הגולן, הלוואי שלא היה נכנס לספר חוקיו של הבית הזה.

רחבעם זאבי: למה הקמת שם שני יישובים?

ענת מאור: חבר הכנסת זאבי, הרי אתה תתחיל עוד הפעם עם נגבה – – –

רחבעם זאבי: בשביל מה הקמתם שם שני קיבוצים?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מאור, אם תעני לחבר הכנסת זאבי, זה יהיה על חשבונך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון היתה גם כן ממרצ.

ענת מאור: צריך להגיע להסכם שלום מתוך שכנוע מרבי ככל שניתן, וזה אולי הלקח העיקרי מהסכם השלום של 1992.

ענת מאור: זו היתה פריצת דרך מהפכנית של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, והוא הוביל במנהיגות אדירה.

ענת מאור: אבל שגינו כאשר לא נפגשנו מספיק עם המתנחלים וכאשר כינינו את המתיישבים "פרופלורים", כי כל המתיישבים, בניגוד לעמדת מרצ ובניגוד לעמדתי האישית, אבל מתוך שליחות של ממשלות ישראל עלו להתיישב שם, ומתיישב הוא לעולם מתיישב, ואזרח ואזרחית הם לעולם אזרחים.

ענת מאור: לכן משאל-העם, לשיטתי, היה מיותר, אבל הוא נועד להתקיים לאחר שיגיעו להסדר ומתוך הידברות.

ענת מאור: אנחנו מקווים להגיע ל-70% תמיכה, כפי שהיו בסקרי דעת הקהל מספר התומכים בשלום.

ענת מאור: אני רוצה להזכיר, שכאשר ראש הממשלה הנוכחי, אהוד ברק, הציע את משאלי-העם, ראש הממשלה לשעבר, נתניהו, אמר לו: הבחירות הן משאל-העם.

ענת מאור: לכן 56% כבר נתנו את תמיכתם המוחלטת בתהליך השלום, שהיה ידוע מראש.

ענת מאור: אני רוצה לסכם את הצעת האי-אמון האחרונה ולומר, שפריצת הדרך לשלום, שמתהווה שבועיים-שלושה לאחר השבעת הממשלה, היא פשוט מרנינה ומקרינה עוד הרבה יותר ממה ששיערנו והעלינו בדעתנו.

ענת מאור: הדינמיקה, הגישור, ההערכה והאמינות שישראל רוכשת בתקופה הזאת שווים אלף מונים את כל החששות ואת כל ההסתייגויות.

ענת מאור: אשר להצעת האי-אמון של סיעת שינוי: חברת הכנסת נאות היא ידידתי האישית, אם כי אנחנו חלוקות פוליטית, ונדמה לי שמתוך רצון להעיד על תעודת זהות באה הצעה זו לעולם.

ענת מאור: שכן, מי מתייצב נגד המהומות בכביש בר-אילן והמנהיגות של ש"ס קוראת להם לא לצאת, ומי מתייצב כנגד ההשקעות שאני לא רוצה לקרוא להן סחטנות, אבל שר האוצר לשעבר, נאמן, קבע אילו העברות תקציבים היו, אדוני השר, אל מערכת החינוך של ש"ס.

ענת מאור: היום מתקנים את זה, בממשלה הנוכחית.

ענת מאור: כאשר השביתו את הסובסידיות, שימו לב, חברי הכנסת, בחינוך חינם לגיל שלוש, ביטלו את הסובסידיות לעיירות הפיתוח והעבירו למתנחלים.

ענת מאור: את זה שר החינוך כבר שינה.

ענת מאור: אז אפשר להגיש אי-אמון לממשלה שעוד אין חודש לכהונתה וכבר היא מתמודדת, מתוך הידברות ומתוך כבוד, אבל בהחלט בולמת עיוותים שהיו בכנסת ובממשלה הקודמת?

ענת מאור: אשר להצעת האי-אמון הראשונה, זו שמוחה על צירוף נציג ערבי לוועדת החוץ והביטחון: אדוני היושב-ראש, אתה נציג סיעת הליכוד, ואני רוצה לומר, שעם כל המחלוקת הפוליטית, הערכתי את גישתך האישית ואת גישת מפלגתך, ששוויון – – –

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת, כאן אני לא נציג של הליכוד אלא של כנסת ישראל.

ענת מאור: אבל שמענו את דבריך, ואני מקבלת את הערתך ואדבר אל סיעת הליכוד כולה.

ראובן ריבלין: דברי אינם מוכחשים.

ראובן ריבלין: כאן אני יושב – – –

ענת מאור: כבוד הוא לכנסת ישראל, וחבל שלא השלמנו את המשימה של מינוי שר ערבי בממשלת ישראל.

ענת מאור: זה האות לשילוב אמיתי.

ענת מאור: כי אנחנו לא יכולים להיות מדינה של שלום ומדינה של סולידריות בלי דמוקרטיה.

ענת מאור: 18% מהציבור שחי אתנו הוא חלק אינטגרלי, אימננטי, מהחברה, מההוויה, מהאווירה.

רחבעם זאבי: קיבלתם ערבים לקיבוצים שלכם?

רחבעם זאבי: יש בקיבוצים שלכם ערבים?

רחבעם זאבי: יש ערבים בקיבוץ שלך?

ענת מאור: פריצת הדרך דרך ועדת החוץ והביטחון היא אות להמשך שילוב.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, עם כל ההתרגשות שיש לי ממדיניות הממשלה, יש נושא אחד שאינו מופיע בהצעות האי-אמון, אבל הוא המחדל העיקרי של הממשלה הזאת: שיש מתוך 18 השרים שרה אחת בלבד, ומה שחמור הרבה יותר, שבהצעת ההרחבה, זו שמדברת על תוספת של שישה שרים ועוד שני סגני שרים, אין מתוכנן שתצטרף ולו אשה אחת כשרה ולא נשים נוספות כסגניות שרים.

ענת מאור: אני רוצה להזכיר, שבדיון על השבעת הממשלה פניתי אישית אל ראש הממשלה.

ענת מאור: אני רוצה להודות מעל בימת הבית הזה לכל ארגוני הנשים ולכל ארגוני האמניות, לנשות האקדמיה, לפורום נשים בתעשייה, לגברים מנהלים בתעשייה ול-70% מן הציבור שתומך במאבק, שאינו יכול לשאת את הרעיון שישראל תצעד קדימה ותסיג לאחור 52% מן האוכלוסייה.

ענת מאור: לכן אני מנצלת גם את ההזדמנות הזאת ואומרת שאני אצביע אמון בממשלה, ממשלתי, אבל אני פונה שנית לראש הממשלה, שיעשה לתיקון העיוות הזה גם בשביל לשמור על מלתו וגם כדי להצעיד את ישראל כולה קדימה.

ענת מאור: אם הוא לא יעשה כן, אני אישית, למרות היותי בקואליציה, לא אוכל לתמוך בהרחבת הממשלה.

ענת מאור: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יהודית נאות – חמש דקות.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת אמנון ליפקין-שחק.

יהודית נאות: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת שנמצאים באולם, לא הצבעתי ישראל אחת, אני גם לא הצבעתי מרצ.

יהודית נאות: ודאי שלא הצבעתי ש"ס, אבל כן הצבעתי אהוד ברק, וגם קראתי לאחרים לעשות כן.

יהודית נאות: עשיתי זאת, משום שנוסף על ההבטחה להוציא את חיילי צה"ל מלבנון בתוך שנה, להגיע להסכם שלום עם הסורים ולהסדר עם הפלסטינים, הובטחה לנו שורה של דברים, ואני רוצה למנות אותם.

יהודית נאות: הובטח לנו חינוך ממלכתי חינם לילדים בני שלוש עד ארבע ויום לימודים ארוך לכול.

יהודית נאות: הובטח לנו, שצעיר או צעירה יוכלו להרשות לעצמם מבחינה כלכלית ללמוד במוסדות השכלה גבוהה, ולא תהיה אפליה שלהם רק משום שהם כן שירתו בצה"ל.

יהודית נאות: הובטח לנו לשקם את הכלכלה וליצור 300,000 מקומות עבודה חדשים.

יהודית נאות: אני גם האמנתי להבטחה, שיוגדל מספר המיטות בבתי-החולים וייערך שיקום מהיר של מערכות הבריאות והרווחה, שכידוע לכולנו קורסות.

יהודית נאות: אני האמנתי שתינתן עדיפות למדע, לפיתוח טכנולוגי, במקום לקמיעות ולחשים וכיוצא באלה.

יהודית נאות: קיוויתי שבכנסת הבאה נגיע לכך שבמדינת ישראל תהיה חוקה, ובכלל זה חוק-יסוד: חופש הדת.

יהודית נאות: אני ניצבת כאן היום ערב סיומו של מושב כנסת זה בשמו של ציבור שמהווה את הרוב במדינה, ציבור שהתחיל להבין סוף-סוף עד כמה הוא נרדף ומופלה לרעה, אזרחים שמאז הבחירות עדיין לא ראו כל פעולה למימושן של רוב ההבטחות שמניתי.

יהודית נאות: אני פונה אליכם בשמי ובשם כל הישראלים, שפוליטיקאים צינים מנסים להדביק להם תוויות בלתי מוצדקות של גזענות ושנאת הדת.

יהודית נאות: וכל זה למה?

יהודית נאות: על שום שאנחנו נאבקים בכפייה דתית, שהולכת ונהפכת לבלתי נסבלת?

יהודית נאות: האם זו גזענות להאמין שהמדינה והממשלה מחויבות להגן על החלטת בג"ץ ולשמור על כביש בר-אילן פתוח?

יהודית נאות: ומה עם רחוב אתיופיה?

יהודית נאות: האם גם עליו יהיה צורך להיאבק?

יהודית נאות: אני מייצגת אותו ציבור שכל בוקר מגלה בעיתונות, שעוד חנות לבשר לא-כשר נשרפה מסיבות תמוהות אלו או אחרות, ועד היום לא נמצא אדם להעמידו לדין.

יהודית נאות: ברצוני לשמש פה לנשים שיוצאות בבוקר לעבודה וסבורות שהן תגענה למקום חפצן בלי שנשים אלימות תתנפלנה עליהן.

יהודית נאות: אני גם רוצה לדבר בשמם של הישראלים שמשלמים מסים, עובדים למחייתם קשה במשך השבוע, וזוהי זכותם המלאה ליהנות מתיאטרון או מקונצרט או מסרט בערבי שבת.

יהודית נאות: הם יכולים גם לנסוע לטייל או לרחוץ בים בשבת.

יהודית נאות: 1,850 קשישים ממתינים למיטה בבתי-החולים הסיעודיים.

יהודית נאות: עדיין לא שמענו דבר וחצי דבר מהממשלה בנושא הזה.

יהודית נאות: אנחנו גם לא שמענו בשורות בנושא הפיקוח על יישומו של חוק שכר מינימום.

יהודית נאות: כנגד זה, אנחנו שומעים גם שומעים על המשאבים הקיימים למימון פקחים לשמירת השבת בגן-שמואל, בצומת-אלונים, ולמניעת עבודתם של בני הנוער בשבתות.

יהודית נאות: יחד עם ישראלים רבים שתמכו בבחירתו של אהוד ברק, אני ציפיתי שיושם קץ לשחיתות ולבזבוז של ראשי המועצות הממונים.

יהודית נאות: קיוויתי שתשורש תופעת העמותות הפיקטיביות, וקיוויתי שתיעצר המגמה המסוכנת של הקמת מדינה בתוך מדינה על-ידי סקטורים בדלניים.

יהודית נאות: ממצאי דוח ועדת-נאמן לא הפתיעו אותי וגם לא את עמיתי.

יהודית נאות: הרי אנחנו מייצגים אותו ציבור שחש זה זמן רב שהוא מופלה לרעה בתקציבים שמיועדים לחינוך ילדיו.

יהודית נאות: אני מדברת היום בשם ההורים שהקיץ הזה לא עלה בידם לממן קייטנות לילדיהם, שב-1 בספטמבר עדיין ילמדו ביום לימודים קצר, בכיתות בנות 40 ילדים ומעלה, שישלמו כסף רב בעבור מעונות יום, ומאות שקלים בעבור ספרי לימוד, שיעורי העשרה ותוכנית לימודים נוספת; אותם הורים שהתבשרו השבוע, שקיים חשש ממשי ש-1,000 כיתות לא תהיינה מוכנות בתחילת שנת הלימודים הבאה.

יהודית נאות: כל אלה בשעה שקיים מגזר במדינה שקובלנותיו על קיפוח במשאבים נמצאו חסרות בסיס; ציבור ציני שמצפה מאתנו להמשיך להפלותו לטובה, לכסות את הגירעונות שצבר עקב ניהול כושל ובזבזני, שהמדינה אינה יכולה להרשות לעצמה ובוודאי אסור לה להמשיך להעניק זאת רק לחלק קטן מאזרחיה.

אליהו סויסה: החינוך שלכם פשט את הרגל.

יהודית נאות: איזו תקווה לשינוי, מר סויסה, אתם מותירים לנו – –

אליהו סויסה: בחינוך שלנו אין סכינאות.

יהודית נאות: – – אם במקום שהממשלה תדון היום באלימות בחברה, כל מה שאתם עושים זה ששלושה שבועות מנסים להרחיב את הממשלה הזאת?

אליהו סויסה: אם הייתם מעדיפים את החינוך שלנו, לא היתה אלימות.

אליהו סויסה: בחינוך שלנו אין סכינאות.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת נאות.

ראובן ריבלין: האם כבוד השר סויסה רוצה להשתתף בדיון?

אליהו סויסה: אמרתי לה שבחינוך שלנו אין סכינאות.

יהודית נאות: אמרתי שיש בזבזנות וניהול כושל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שחק, בבקשה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן מבקש השר המתאם להתערב בדיון, אם כי יש לי בעיה עם זה, אבל כנראה אאפשר לו.

ראובן ריבלין: אחרי חבר הכנסת שחק – חבר הכנסת נסים זאב, אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אמנון ליפקין-שחק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שלוש הצעות אי-אמון נדונות כאן היום, אבל קשה ואי-אפשר לדבר כאן היום על הבמה בלי להזכיר ארבעה שנרצחו השבוע: שתי נשים ושני פעוטות, בידי בעלים רוצחים ואב רוצח ילדיו.

אמנון ליפקין-שחק: שני המקרים המזעזעים האלה של סוף השבוע ותחילתו ומקרי רצח נוספים במשפחה שאירעו לאחרונה הם תוצאה של ליקוי הבנה בסיסי של זכות האדם, זכות האישה, זכות הילד, על גופו ועל חייו.

אמנון ליפקין-שחק: אף אדם, אישה או ילד, אינם רכושו של האחר.

אמנון ליפקין-שחק: קורבנות אלה ראויים שנזכור אותם, ונעשה את הכול כדי למנוע את הרצח הבא.

אמנון ליפקין-שחק: אני מברך את הממשלה על שדנה בכך היום.

אמנון ליפקין-שחק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת האי-אמון של חבר הכנסת זאבי איננה באמת רק אי-אמון על נכונות ראש הממשלה להחזיר שטחים.

אמנון ליפקין-שחק: זהו למעשה אי-אמון באפשרות או בסיכוי להגיע לשלום אמת עם סוריה ועם הפלסטינים.

אמנון ליפקין-שחק: זהו אי-אמון בכך שאפשר לחיות גם אחרת: בלי עוינות, בלי שנאה, ובכך שאפשר באמת לסיים את הסכסוך עם העולם הערבי.

רחבעם זאבי: גם בלי ארץ.

אמנון ליפקין-שחק: זהו אי-אמון גם בשלום עם מצרים, שהושג בזכות מנהיגים אמיצים, וחלק ממנו כלל גם החזרת שטחים עצומים, מרחבים בעלי חשיבות אסטרטגית עליונה, החזרת שדות נפט מפיקים, שסיפקו את צורכי מדינת ישראל, עקירת אנשים מבתיהם והרס יישובים.

אמנון ליפקין-שחק: כן, מחיר עצום, מחיר כואב עד מאוד.

אמנון ליפקין-שחק: אבל היתה לו תמורה – השלום עם מצרים.

אמנון ליפקין-שחק: גם בהסכם השלום עם ירדן הוחזרו שטחים.

אמנון ליפקין-שחק: גודלם בערך כגודלה של רצועת-עזה, עם שדות מוריקים, מטעים מניבים ובארות מים.

אמנון ליפקין-שחק: וגם זה חלק מהסכם שלום.

אמנון ליפקין-שחק: איש איננו רואה בהחזרת שטח מטרה.

אמנון ליפקין-שחק: קשה לכולנו פרידה משטחים, אבל כולנו מכירים וחלקנו גם לחמנו בשטחי רמת-הגולן ויהודה ושומרון.

אמנון ליפקין-שחק: ראינו שם חברים נלחמים ונופלים, והיתה מטרה ללחימה, היתה תכלית למחיר הכבד ששילמנו: רצינו להבטיח את קיומה של מדינת ישראל, בביטחון ובשלום.

אמנון ליפקין-שחק: עדיין אין הסדר קבע בינינו לבין הפלסטינים, ואין הסכם שלום עם סוריה, אך ברור לכל בר-דעת, שבלי ויתור כואב על שטח שנמצא בשליטתנו היום, לא ייכון השלום.

אמנון ליפקין-שחק: יהיה מחיר לשלום, אך כבר פי כמה יהיה מחיר המלחמה שננצח בה.

אמנון ליפקין-שחק: שמעתי גם לאחרונה את דברי ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו על כך שבתקופתו הושג הישג רב-משמעות בשיחות עם הסורים.

אמנון ליפקין-שחק: שהסורים הסכימו לתחנות התרעה ישראליות בחרמון.

אמנון ליפקין-שחק: אני מברך על ההישג, אם אכן הושג כזה.

אמנון ליפקין-שחק: אומנם הדיווח המעניין הזה לא ניתן לממשלה, גם לא ניתן לכנסת, ואפילו לא לוועדת החוץ והביטחון, לפני שהיה בה חבר כנסת ערבי.

אמנון ליפקין-שחק: הוא ניתן לאמנון לוי בתוכנית טלוויזיה.

אמנון ליפקין-שחק: מה שלא דווח הוא, מה עוד נאמר בשיחות ההן.

אמנון ליפקין-שחק: אבל אפשר הרי להבין, שמי שהסכים – ואלה הסורים – לתחנות התרעה בחרמון, היה צריך לומר איך מגיעים אליהן: דרך שטח בשליטת מי?

אמנון ליפקין-שחק: אם בשליטתנו, לא צריך הסכמה סורית.

אמנון ליפקין-שחק: אם לא בשליטתנו, למה מתכוון ראש הממשלה לשעבר, אם לא להחזרת שטחים?

אמנון ליפקין-שחק: ולכן, ברור לחלוטין לכולם, לכל מי שמאמין בשלום, שיש מחיר להשגתו, ויהיה המחיר מכאיב ככל שיהיה, יש לו תמורה – אם אנחנו מאמינים בשלום.

אמנון ליפקין-שחק: עומדת להצבעה גם הצעת חבר הכנסת ראובן ריבלין, שמעלה את השאלה לגבי חברות חבר כנסת ערבי בוועדת החוץ והביטחון.

אמנון ליפקין-שחק: אנחנו במפלגת המרכז הצגנו במצענו, שיש מקום לשר ערבי בממשלה.

אמנון ליפקין-שחק: ולכן, לדעתי, אין ספק שהגיע הזמן להיערך למציאות חדשה, לחנך שהשלום הוא אופציה ריאלית, לא להיבהל מכל שינוי, לא להיבהל מפתיחות.

רוני מילוא: חבר הכנסת שחק, אני רוצה להזכיר לך ולחבר הכנסת ריבלין, היושב-ראש, שז'בוטינסקי כתב על כך שהוא רוצה לראות בממשלה שתקום סגן ראש ממשלה ערבי.

ראובן ריבלין: אינני יכול לענות לך.

ראובן ריבלין: אני קודם כול מאשר את דברי ז'בוטינסקי, ומברך אותך על כך שהבאת גאולה לעולם בצטטך דברים בשם אומרם.

ראובן ריבלין: אף אחד לא דיבר על חבר כנסת ערבי; דיברנו על שיתופו של חבר הכנסת האשם מחאמיד.

רחבעם זאבי: אתה רוצה לצטט את דברי ז'בוטינסקי, לא כדאי לך, אני יכול להביא ציטוטים אחרים.

האשם מחאמיד: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מילוא, לא דיברנו על חבר כנסת ערבי, אלא על חבר הכנסת האשם מחאמיד.

טלב אלסאנע: הוא לא ערבי?

טלב אלסאנע: מה הוא, דרוזי?

טלב אלסאנע: סיני?

ראובן ריבלין: אני לא דיברתי על חבר כנסת ערבי.

ראובן ריבלין: חבר כנסת ישראלי, האשם מחאמיד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הישראלי האשם מחאמיד, שלהערכתנו אין לו אפשרות להיות חבר.

האשם מחאמיד: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני קורא לעצמי לסדר – על כך שעניתי.

האשם מחאמיד: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מחאמיד, אתה צודק, אבל אם חבר הכנסת מילוא קורא לי, יש אנשים שיחשבו שאני לא יודע מיהו ז'בוטינסקי.

האשם מחאמיד: – – –

ראובן ריבלין: חס וחלילה, אני חושב שאתה חבר כנסת ישראלי מעולה, ואתה לא צריך להיות בוועדת החוץ והביטחון.

רחבעם זאבי: הוא עצמו אומר שהוא פלסטיני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברי הכנסת.

רחבעם זאבי: הוא מגדיר את עצמו כפלסטיני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאבי, רשות הדיבור לחבר הכנסת שחק, ועל חשבוני אני נותן לו עוד שתי דקות.

אמנון ליפקין-שחק: אני מודה ליושב-ראש.

אמנון ליפקין-שחק: צריך להיערך למציאות חדשה, כי המציאות משתנה, היא לא קופאת על שמריה.

אמנון ליפקין-שחק: לא צריך להיבהל משינויים ולא צריך להיבהל מפתיחות.

אמנון ליפקין-שחק: כן צריך לשמור על סודות המדינה.

אמנון ליפקין-שחק: צריך לשמור על כל מה שהוא סוד באמת.

אמנון ליפקין-שחק: לצערי, לוועדת החוץ והביטחון מזמן כבר לא מדווחים סודות.

ישראל כץ: זהו נימוק חמור מאוד.

אמנון ליפקין-שחק: אני יודע.

אמנון ליפקין-שחק: חמור מאוד שמזמן לא מדווחים למליאת ועדת חוץ וביטחון על סודות.

ישראל כץ: – – – יותר גרוע מהכנסת.

אמנון ליפקין-שחק: אני מודה לך.

איוב קרא: זו תחמנות.

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, הוא קיבל שתי דקות נוספות, ואני מבקש מכם לא להפריע.

אמנון ליפקין-שחק: הוועדה היא ועדה פוליטית, שמייצגת את כל הדעות בחברה הישראלית.

אמנון ליפקין-שחק: הוועדה היא ועדה פוליטית, שטוב שיישמע בה גם קול אחר, שאיננו מייצג את המשרתים בכוחות הביטחון, אבל מייצג אוכלוסייה רחבה, ששותפה לחיים בארץ הזאת; קול שהוא חלק מהדמוקרטיה הישראלית, שאני גאה בה.

אמנון ליפקין-שחק: אפשר לשמור על הביטחון, גם כאשר יש חבר כנסת ערבי בוועדת חוץ וביטחון, וחובה לשמור על הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: האם אדוני גם ממליץ שהוא יהיה בוועדת המשנה לשירותים חשאיים?

אמנון ליפקין-שחק: כאשר אשאל, אתן את דעתי על העניין.

ישראל כץ: אני שואל אותך את השאלה הזאת כחבר כנסת.

אמנון ליפקין-שחק: אדון בכל חבר כנסת לגופו.

אמנון ליפקין-שחק: לצערי, לא אמליץ גם על חברי כנסת שהיו בוועדת המשנה לשירותים חשאיים, שותפים לכוחות הביטחון בעבר, שהדליפו משם סודות.

אמנון ליפקין-שחק: אני לא אמליץ עליהם.

אמנון ליפקין-שחק: לכן, אענה לגופו של אדם ולא לגופו של ציבור.

ראובן ריבלין: תשובה טובה.

אמנון ליפקין-שחק: יש לשלוש הצעות האי-אמון מכנה משותף: כולן מביעות פחד משינוי מצב, שמאיים על קיומם הרעיוני של המציעים.

אמנון ליפקין-שחק: אם יהיה שלום קבע מלא עם שכנינו, תאוים סיעת האיחוד הלאומי, שניזונה מפחד ומשנאה שיוצר הסכסוך בינינו לבין הערבים.

רחבעם זאבי: עוד הפעם, לא קלטתי.

אמנון ליפקין-שחק: אם תהיה הידברות והסכמה עם החרדים, ונמצא דרך לחיות יחד בכבוד הדדי, בהבנה ובהקשבה, ולא בזלזול ובשנאה – תאוים סיעת שינוי.

אמנון ליפקין-שחק: ואם ערבים ישראלים יהיו שווי זכויות בכנסת, נדע גם לשתף אותם נכון יותר בכל מערכות החיים במדינה.

אמנון ליפקין-שחק: לכן, סיעת המרכז תצביע נגד הצעות האי-אמון.

אמנון ליפקין-שחק: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון ליפקין-שחק.

ראובן ריבלין: השר חיים רמון ביקש להתערב בדיון.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהדבר לגמרי בהתאם לפרוצדורה.

חיים רמון: כך סוכם.

ראובן ריבלין: הואיל וסוכם, אני מכבד את הסיכום, אבל לא יכול להיות שראש הממשלה ייתן הצהרה מדינית, ולא תהיה תשובה של האופוזיציה על ההצהרה המדינית, ואחר כך השר ידבר.

ראובן ריבלין: לא יכולה להיות התייחסות כפולה להצעות.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסביר.

חיים רמון: היו פה שלוש הצעות אי-אמון, ולמעשה על-פי פרוצדורה יכלו לעלות שלושה שרים ולהשיב על כל אחת מהצעות האי-אמון.

חיים רמון: ראש הממשלה התמקד בדבריו בעיקר בתשובה על הצעת האי-אמון של סיעת האיחוד הלאומי, של חבר הכנסת זאבי.

חיים רמון: נדמה לי, שלאחר שראש הממשלה סיים את דבריו, נשמעו קולות מסיעת הליכוד, שהיתה התעלמות של הממשלה מהצעת האי-אמון שלהם, ולא שמעתי את סיעת שינוי.

חיים רמון: נקבע מראש, אדוני היושב-ראש, שבמהלך הדיון תינתן התשובה גם על הדברים הללו.

חיים רמון: כך נקבע מראש – –

ראובן ריבלין: הואיל וכך, אני מכבד את זה – – –

חיים רמון: – – וכך אני פועל.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא – – –

חיים רמון: אם היושב-ראש יחליט אחרת – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: אני קודם כול מכבד הסכמות מראש, אבל עם זאת טעיתי בתקנון, איפה מקור ההסכמה, אבל הסכם הוא חשוב, הסכמים צריך לקיים, וקראתי מהמכתב שאדוני קרא, כאן, מעל הבמה, בזמנו.

ראובן ריבלין: הסכמים צריך לקיים.

חיים רמון: נכון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים רמון: האלטרנטיבה היתה, פשוט, להשיב מייד אחרי ראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אנסה להתייחס לשתי הצעות האי-אמון, של סיעת הליכוד, בנושא חבר מסיעת רע"ם בוועדת החוץ והביטחון, ושל סיעת שינוי, בנושאים של יחסי דתיים וחילונים.

חיים רמון: אני רוצה לומר לחבר הכנסת ארנס, כי לא ראש הממשלה החליט שיהיה חבר ערבי, או חבר מסיעת רע"ם בסיעת החוץ והביטחון.

חיים רמון: מי שהחליט על כך זה הבוחר, בבחירות דמוקרטיות במדינת ישראל.

חיים רמון: מה שאנחנו החלטנו זה לשים קץ לצביעות, להעמדת פנים שנמשכת כבר הרבה מאוד שנים בכנסת, שהרף לכניסה לוועדת החוץ והביטחון זה מספר המנדטים שמקבלת מה שקרוי בז'רגון – סיעה ערבית, פלוס אחד.

חיים רמון: חבר הכנסת מיקי איתן פנה אלי ותבע במפגיע כל פעם, שיהיה דיוק אריתמטי מוחלט, שכל סטייה מהדיוק האריתמטי במאה אחוז בוועדות הכנסת הוא אסון.

חיים רמון: סיעת רע"ם קיבלה חמישה מנדטים, ואנחנו מתייחסים אליה, כי זו הכרעת הבוחר, כמו שמתייחסים לסיעת המפד"ל וכמו שמתייחסים לסיעת יהדות התורה.

חיים רמון: ואני שואל את חברי מהליכוד: נניח שהפעם היינו מצליחים לעשות את הטריק הידוע וזה היה עובר.

חיים רמון: בבחירות הבאות סיעת רע"ם או סיעה שקרויה – – – היתה מקבלת עשרה מנדטים, מה היינו עושים אז?

קריאות: – – –

חיים רמון: ואם יקבלו פעם אחת, יקרה, 15 מנדטים, מה יקרה אז?

גדעון עזרא: אסון.

חיים רמון: כן, זו דמוקרטיה.

חיים רמון: מה זה אסון?

חיים רמון: אתם רציתם לספח עוד 2 מיליוני ערבים פלסטינים, ועד היום אתם מצרים על כך שעזה היא לא חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

חיים רמון: בנימין נתניהו, ראש הממשלה הקודם, כתב בספרו "מקום תחת השמש", שבתוך עשר שנים הוא רוצה לספח את כל הפלסטינים בשטחים, יהודה, שומרון ועזה.

חיים רמון: כמובן, הוא התכוון למה שהוא אמר; כתוב בספר.

חיים רמון: זו לא אמירה בעל-פה; בספר.

חיים רמון: אז לאן אתם מוליכים אותנו?

חיים רמון: אמרנו: נשים קץ לצביעות הזאת.

חיים רמון: נכון, יש בעיה, אנחנו עדיין מצויים בעימות, והמיעוט הערבי בישראל נמצא בדילמה קשה, שהאויב של מדינתו זה עמו.

חיים רמון: זה דבר מסובך, ואנחנו רוצים למרות זאת לחיות בדו-קיום, וזה קשה.

חיים רמון: אז אנחנו הולכים, באמת, בעדינות, ואתם באמת שואלים שאלות קנטרניות.

חיים רמון: ב-1992 – אני אספר לכם סיפור, יושב פה חבר הכנסת האשם מחאמיד – פעלתי אז כשר להביא לכך שהוא יהיה חבר בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

חיים רמון: גם אז קמו גדולים וחכמים ואמרו: בשום פנים ואופן לא.

חיים רמון: מה יהיה?

חיים רמון: יש שם איזו ועדת משנה.

חיים רמון: חבר הכנסת האשם מחאמיד עצמו בא ואמר:

חיים רמון: אינני מתכוון להיות חבר בוועדת המשנה המסובכת הזאת, כי הוא מבין את המגבלות; כן, זה לא פשוט – – –

קריאות: – – –

ישראל כץ: למה לא?

חיים רמון: זה לא – – –

ישראל כץ: – – –

חיים רמון: חבר הכנסת כץ, מה שאתם רוצים זה הכול או לא כלום.

חיים רמון: המציאות – – –

ישראל כץ: – – –

חיים רמון: – – – מכיוון שהוא עצמו יודע שיש בעיה.

רחבעם זאבי: מדוע הוא פסל את עצמו, אם הוא יודע – – –

חיים רמון: לא, אל תהיה דובר שלו.

רחבעם זאבי: – – –

חיים רמון: כיוון שהוא לא רצה שאתה תעמיד אותו במצב הזה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גנדי.

חיים רמון: – – אתה וכל חבריך, שמנהלים הסתה נגד הציבור הזה.

חיים רמון: זאת האמת, ואתם אומרים: הכול או לא כלום.

חיים רמון: עמד פה רמטכ"ל לשעבר, שדיווח במשך שנים רבות לוועדת החוץ והביטחון, ואני מעיד מניסיוני של שלוש שנים, שבמליאת ועדת חוץ וביטחון, בדין ובצדק, לא נמסרים סודות שיכולים לפגוע בביטחון המדינה, לא משום שיש חבר כנסת ערבי, אלא כיוון שכבר חבר הכנסת ארנס, בהיותו יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, הנהיג – – –

ראובן ריבלין: – – –

חיים רמון: בסוף.

ראובן ריבלין: – – – בסוף דבריך, למה חבר הכנסת מחאמיד לא יכול להיות – – –

חיים רמון: אני אענה, אני אענה.

ראובן ריבלין: – – –

חיים רמון: אני אענה, מייד אני אענה.

ראובן ריבלין: – – –

חיים רמון: מייד אני אענה.

ראובן ריבלין: – – –

חיים רמון: מייד אני אענה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי.

ראובן ריבלין: – – –

חיים רמון: מייד אני אענה.

קריאות: – – –

רחבעם זאבי: – – –

חיים רמון: לא, לא, אני מבקש – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גנדי.

רחבעם זאבי: תענה, בבקשה, על עוד שאלה – כמה פעמים אמרו לך במליאת הוועדה – – –

חיים רמון: אני לא שומע; לא שומע.

חיים רמון: לא שומע ואני לא אכחש.

רחבעם זאבי: – – – לא להדליף – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גנדי.

רחבעם זאבי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גנדי.

חיים רמון: אני חוזר ואומר, שחבר הכנסת ארנס הבין, בהיותו חבר בוועדת החוץ והביטחון, שעל מנת לפקח ביעילות על מערכות הביטחון צריך לפצל את הוועדה לוועדות משנה, ושם התנהלה עיקר עבודת הפיקוח.

חיים רמון: אני הייתי בקדנציה הקודמת יושב-ראש ועדת המשנה לתפיסת הביטחון; שם, באמת, התנהלה עבודה רצינית בפיקוח על גורמי הביטחון בדברים רגישים באמת.

חיים רמון: למה אי-אפשר להיות – – – חבר הכנסת ריבלין יצא, אבל בכל זאת אני אענה, כי הדבר חשוב – – –

רחבעם זאבי: – – –

חיים רמון: לא, לא נתתי לך רשות.

חיים רמון: לך אני לא עונה אף ששאלת אותה שאלה.

חיים רמון: אני חוזר ואומר, שלא רק חבר כנסת ערבי נפסל באופן שלא קראו לזה פסילה, להיות חבר בוועדת שירותים.

חיים רמון: היו לא מעט חברי כנסת יהודים שהעדיפו שבוועדת המשנה לשירותים יהיו חברים כמעט אך ורק יודעי סוד, עם רקע צבאי של יודעי סוד כל הזמן.

חיים רמון: פנו ליושבי-ראש הסיעות וביקשו מהם להציג את האנשים האלה, ואתה יודע, חבר הכנסת זאבי, שיש ועדה עוד יותר סודית, שאני, אפילו, לא אומר את שמה, בוועדת החוץ והביטחון, ושם גם כן נפסלו כמעט כל חברי הכנסת היהודים מלהיות חברים בה.

חיים רמון: אז, כחבר כנסת יהודי, עברתי את כל הבדיקות הביטחוניות, ואמרו לי ביחס לוועדה הזאת שאני לא נוקב בשמה: רצוי שלא תהיה בה.

חיים רמון: והייתי קצין במודיעין.

חיים רמון: הבנתי את זה.

חיים רמון: הסכמתי שיש סודות שראוי שכמה שפחות אנשים, לא חשוב מנין הם באים ולא חשוב מה היא השקפתם הפוליטית – ידעו.

ישראל כץ: סליחה, אדוני השר – – –

מיקי לוי: לא, לא, חבר הכנסת כץ.

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אתה – – –

חיים רמון: מליאת הוועדה היא, בדיוק כפי שתיאר חבר הכנסת אמנון ליפקין-שחק, מקום שבו דנים בעיקר, באופן יותר רציני, בעניינים המדיניים של מדינת ישראל ובעניינים יותר מהותיים של מערכת הביטחון, ואני אומר לך, אם יש חבר כנסת מסיעת רע"ם ואם לאו, זה חוסר אחריות לתת לוועדה המונה 24 חברים, בין שיש בה – – –

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אני מבקש ממך.

חיים רמון: – – – בין שיש בה יהודים, בין שאין בה יהודים – סודות מדינה.

חיים רמון: זה חוסר אחריות מוחלט, ומערכת הביטחון – – –

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

חיים רמון: – – – מערכת הביטחון נוהגת, בדין ובצדק, שלא למסור סודות מדינה משמעותיים במקום הזה.

חיים רמון: אבל, אני אומר לכם, תראו מאיפה – – –

ישראל כץ: ואתה מקבל את חוות דעתו – – –

חיים רמון: חבר הכנסת כץ, אתה לא היית בוועדת החוץ והביטחון, אתה תהיה בוועדת משנה, אם תהיה שם, תבין את ההבדל, ואני מקווה, שבעוד חודשיים, שלושה חודשים, תבין על מה אני מדבר.

חיים רמון: אבל אני מתפלא – – –

ישראל כץ: – – – אחרי היחס שלך לוועדה – – –

חיים רמון: – – – אני מתפלא – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אין כאן דיאלוג.

מיקי לוי: אתה דיברת, דיברת אל הממשלה, אמרת, הערת פעם אחת, פעמיים, אני מבקש ממך.

חיים רמון: היה ניסיון – – –

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: אני מבקש ממך.

חיים רמון: היה ניסיון שירד, חבר הכנסת ארנס, לעשות משאל בשאלה מי כשיר ומי לא כשיר.

חיים רמון: מי יקבע?

חיים רמון: שאלה חברת הכנסת גוז'נסקי, בצדק, את ספסלי הליכוד – – –

גדעון עזרא: מי שיעמוד דום כאשר שומעים את ההמנון של המדינה.

חיים רמון: חברת הכנסת גוז'נסקי שאלה – – –

גדעון עזרא: – – –

חיים רמון: אני לא שמעתי מעולם, חבר הכנסת גדעון עזרא, שכאשר היו חברים מסיעה יהודית שגם כן חלק מתומכיה – – – אני לא יודע אם האיש עצמו נוהג לעמוד דום כששרים את "התקווה" – – –

ישראל כץ: – – –

חיים רמון: חברים, חברים – – –

קריאות: – – –

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

חיים רמון: לכל אחד יש סיבותיו.

חיים רמון: זה לא היה תנאי להיכנס לוועדת החוץ והביטחון – – –

ישראל כץ: – – –

קריאות: – – –

חיים רמון: חברים, אתם – – –

גדעון עזרא: – – –

קריאות: – – –

חיים רמון: אי-אפשר כך.

חיים רמון: אני מבקש.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים רמון: חברת הכנסת גוז'נסקי שאלה – האם היא כשירה?

חיים רמון: היו חילוקי דעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיקי לוי: דהאמשה.

חיים רמון: אני יכול לשאול, חבר הכנסת נואף מסאלחה – – –

קריאות: – – –

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: ביקשתי.

מיקי לוי: אני לא רוצה לקרוא לך בפעם השנייה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך.

מיקי לוי: אתה דיברת כאן, אמרת מה שאתה חושב, אבל זה לא דיאלוג.

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: אתה מפריע לדיון.

חיים רמון: חברת הכנסת גוז'נסקי – – –

ישראל כץ: – – –

חיים רמון: חבר הכנסת ישראל כץ – – –

יובל שטייניץ: – – –

חיים רמון: סליחה, לא שאלתי אותך.

קריאות: – – –

חיים רמון: היו חברים – – –

יובל שטייניץ: – – –

חיים רמון: סליחה, אני לא שאלתי אותך.

מיקי לוי: אל תענה לו בכלל, לא צריך לענות לו בכלל.

חיים רמון: לא שאלתי.

חיים רמון: יש סיעה בכנסת.

חיים רמון: אני מציע שסיעת הליכוד תקים ועדה לבחינת כשרויות, והיא תקבע אילו חברי כנסת יהודים או ערבים הם כשרים או לא כשרים.

יובל שטייניץ: זאת סתם דמגוגיה.

חיים רמון: היא תקבע מי כשר או לא כשר.

חיים רמון: אני מעדיף להתייחס לא לגוף פוליטי – – –

יובל שטייניץ: אתה יודע מי מתאים?

יובל שטייניץ: אתה מתייחס לא לעניין, אתה עוסק בדמגוגיה.

חיים רמון: חברי הכנסת, אני לא אענה לכם על שום דבר; אני לא שומע אתכם ואני מתעלם מכם.

חיים רמון: חברי הכנסת מן הליכוד הם יהיו אלה הכשרים.

יובל שטייניץ: דיברנו לגופו של עניין.

מיקי לוי: תגיד לי, מה קרה לך?

מיקי לוי: אתה רוצה לצאת החוצה?

חיים רמון: קוראים לראש השב"כ, הוא האחראי.

מיקי לוי: תסלח לי.

חיים רמון: אני מתעלם מהם, הם יכולים לצעוק.

מיקי לוי: כבר פעם שנייה שאני יושב כאן ואתה מנהל דיאלוג, מנהל שיחה.

מיקי לוי: שאלת פעם אחת וזהו, כך הנוהל פה.

חיים רמון: שמעתי שמי שאחראי במדינת ישראל למבדקים ביטחוניים הוא לאו דווקא סיעת הליכוד, לא חבר הכנסת ארנס ואפילו לא חבר הכנסת יובל שטייניץ – –

משה ארנס: תן לי לתקן אותך, פנית אלי.

חיים רמון: לא, לא פניתי אליך, אני חוזר בי.

חיים רמון: – – זה ראש השב"כ, ושמעתי את ראש השב"כ, שהוא הממונה מבחינה מקצועית על השאלה מי ראוי להיות בוועדת חוץ וביטחון.

משה ארנס: למה אתה לא רוצה לשמוע תשובה?

חיים רמון: ואני מצטט.

חיים רמון: "חבר הכנסת טיבי" – אז עלה על סדר-היום – "יכול להיות בוועדת החוץ והביטחון.

חיים רמון: "

ישראל כץ: של מי?

חיים רמון: של מדינת ישראל.

גדעון עזרא: על איזה תקן הוא אמר את זה?

חיים רמון: הודיע ראש השב"כ.

האשם מחאמיד: – – –

ראובן ריבלין: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: – – – אם הוא חבר כנסת שרשאי להיות בוועדת החוץ והביטחון הוא רשאי להיות בוועדת משנה.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, עניתי לך בפירוט, אפילו לא שמעת תשובה ועכשיו אתה מפריע.

חיים רמון: זה לא בסדר.

חיים רמון: עניתי לך בפירוט, תיקח את הפרוטוקול.

חיים רמון: אני לא מקשיב לך.

חיים רמון: ראש השב"כ יותר מומחה, והוא אומר שחבר הכנסת אחמד טיבי יכול להיות.

חיים רמון: הוא בא ובדק, הוא מוסר אינפורמציה לוועדת החוץ והביטחון פעמיים בשנה, ראש השב"כ, אבל סיעת הליכוד לא סומכת על ראש השב"כ, עמי איילון לא סמכות ביטחונית בשבילה, הם מחליטים.

חיים רמון: דאגת הביטחון לנגד עיניכם?

חיים רמון: לא הביטחון ולא שום דבר.

גדעון עזרא: זה רק מראה שהוא לא אמר שם שום דבר.

חיים רמון: אתם, הליכוד, מביישים את מנהיגיכם, אתם מביישים את המורשת שלכם.

מיקי לוי: אולי תתדרך את יובל?

חיים רמון: שני מנהיגים גדולים היו לכם – אחד שמו זאב ז'בוטינסקי, ותשמעו מה הוא אמר.

ישראל כץ: הערצתם אותו.

חיים רמון: אבל אתם מביישים אותו.

ישראל כץ: אתם עפר לרגליו.

חיים רמון: תשמעו מה הוא אמר: לו היה לנו רוב יהודי בארץ – – –

ישראל כץ: גירשתם אותו מכל מסגרת ציונית.

חיים רמון: אני מבקש שהדבר הזה ייפסק.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, חבל שאקרא לך בפעם השנייה.

ראובן ריבלין: של נעליך מעל רגליך כשאתה עושה שימוש בדבריו וכשאתה מצטט מדבריו.

חיים רמון: אני עושה שימוש בכבוד.

חיים רמון: רצוי שסיעת הליכוד תדע: "לו היה לנו רוב יהודי בארץ היינו קודם כול יוצרים פה מצב של שוויון זכויות גמור, מוחלט ומושלם בלי שום יוצא מן הכלל: יהודי, או ערבי, או ארמני, או גרמני, אין הבדל בפני החוק.

חיים רמון: כל הדרכים פתוחות לפניו, יוכל" – הסכיתו נא, חבר הכנסת ארנס, אתה היית נציג בית"ר בארצות-הברית – "להיות אפילו ראש הממשלה" – לא סתם חבר ועדת החוץ והביטחון.

חיים רמון: תשמעו מה אומר ז'בוטינסקי: "להיות אפילו ראש ממשלה עם הפרוגרמה המדינית שלו".

האשם מחאמיד: – – –

טלב אלסאנע: מי אמר את הדברים האלה?

חיים רמון: ז'בוטינסקי.

חיים רמון: לכן, חבר הכנסת האשם מחמיד, אני מבקש ממך להתנצל בפני חבר הכנסת איוב קרא, הלוואי שהוא היה הבן של ז'בוטינסקי, אז הוא לא היה מתנגד שתהיה חבר בוועדת החוץ והביטחון.

משה ארנס: זה שיא הצביעות.

יובל שטייניץ: – – –

חיים רמון: אתם תשמעו את זה עד הסוף.

מיקי לוי: חבר הכנסת יובל שטייניץ, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים רמון: "הסטטוס של ערבי בארץ-ישראל יהיה בדיוק שווה" – תקשיבו טוב, אני יודע, זה מפריע לכם, כי אין ביניכם לבין ז'בוטינסקי דבר וחצי דבר – "לסטטוס של סקוטי או וולשי באנגליה".

ישראל כץ: אתה ממש מורה נבוכים.

חיים רמון: אבל ז'בוטינסקי זה היה מזמן ויכול להיות שאתם לא זוכרים, אז נלך למנהיג אחר – –

רחבעם זאבי: אנחנו זוכרים את בן-גוריון.

חיים רמון: – – מנחם בגין, זכרו לברכה.

איוב קרא: אפילו ספרדי לא שמתם עד 77' באיזה תפקיד.

חיים רמון: מנחם בגין, זכרו לברכה, היה עולה מדי שנה בשנה – – –

יובל שטייניץ: לא התנגדנו לחבר כנסת ערבי.

איוב קרא: עד 77' אפילו ספרדי לא היה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא, מה קרה לך?

איוב קרא: זה מרגיז אותי, זאת צביעות, זאת מפא"י ההיסטורית.

מיקי לוי: הוא מצטט מספרו – – –

ויצמן שירי: אתם מכריחים אותי לענות לכם.

חיים רמון: חבר הכנסת מנחם בגין היה עולה מדי שנה – – –

יובל שטייניץ: אני מבקש לשאול שאלה קצרה.

חיים רמון: לא אתן לכם לשאול כי אתם מפריעים; אם לא הייתם מפריעים הייתי נותן לכם לשאול.

חיים רמון: חבר הכנסת מנחם בגין היה עולה מדי שנה בשנה על הדוכן הזה והיה תוקף, לדעתי בצדק, את מפא"י על כך שהיא איננה מבטלת את הממשל הצבאי; שנה בשנה.

חיים רמון: ואז לא היתה סכנה שחבר כנסת, עם כל הכבוד, ייכנס לוועדת החוץ והביטחון, אלא מאות אלפי ערבים שגורמי ביטחון רבים חשבו שזה שהם יסתובבו חופשי במדינת ישראל יהיה סיכון ביטחוני עצום.

ישראל כץ: מה אתה מציע – להחזיר אותו?

חיים רמון: אמר חבר הכנסת מנחם בגין פעם אחר פעם: שוויון זכויות האזרח הוא יותר חשוב.

גדעון עזרא: מה זה שייך?

רחבעם זאבי: – – –

חיים רמון: אני חושב שטעו, בדיוק.

יובל שטייניץ: – – – שר ערבי.

מיקי לוי: חבר הכנסת שטייניץ, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

חיים רמון: מה קרה לכם?

איוב קרא: למה לא הכנסתם שר ערבי?

איוב קרא: למה?

חיים רמון: איפה בגין ואיפה אתם?

חיים רמון: לא נשאר מכם לא בגין ולא ז'בוטינסקי, סתם גזענות חסרת פשר במסווה של ביטחון המדינה.

מאיר פרוש: למה ברק ביקש סליחה רק מעדות המזרח?

חיים רמון: אני לא יודע, תשאל אותו בהזדמנות.

יובל שטייניץ: אתם ממנים מינוי לא נכון לוועדת החוץ והביטחון, אתם צבועים.

ישראל כץ: טוב שחשפת את השורשים שלך.

חיים רמון: אמר מנחם בגין, וכדאי שתלכו בעקבותיו – – –

ישראל כץ: מורך ורבך, הוא היה מתבייש בציטוט שלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אני מבקש ממך.

חיים רמון: אם היה עומד על הדוכן הזה זאב ז'בוטינסקי, אם היה עומד על הדוכן הזה מנחם בגין – הוא היה מתבייש בעמדתכם ועל מה הגשתם אי-אמון.

חיים רמון: הוא היה גאה שיש חבר כנסת ערבי, על-פי משנתם – – –

קריאה: מה הוא היה אומר?

ישראל כץ: שאסור לו להשתתף בוועדת המשנה.

חיים רמון: כבר שמעתי שפתחתם מזנון חדש אצלכם ב"מצודת זאב".

חיים רמון: את ז'בוטינסקי ובגין – לאור מה שעשיתם פה – לא ראוי שתתלו במזנון החדש הזה.

ישראל כץ: אתה פתחת כאן באסטה ואתה מוכר סחורה קלוקלת.

חיים רמון: אני רוצה להמשיך בנושא השני.

חיים רמון: אתה מתנהג כמו באסטיונר; כל הדיון הזה התנהגת כמו באסטיונר.

חיים רמון: הוצאת שם רע לבאסטיונרים בדיון הזה.

חיים רמון: הוצאת שם רע לאנשים מהבאסטה בדיון הזה.

ישראל כץ: אתה משתמש – – – בהיסח הדעת עם ראש הממשלה הפקרתם את ביטחון המדינה.

איוב קרא: שיחזרו ל-77', אם היה – – –

חיים רמון: חברים, די, אני יודע שלא נעים לכם.

חיים רמון: חבר הכנסת איוב קרא, נתתי לך מחמאה, הלוואי שתהיה ראוי להיקרא הבן של ז'בוטינסקי.

איוב קרא: אני יכול להחמיא לך בצביעות האמיתית.

חיים רמון: אני יודע שזה קשה.

איוב קרא: מלים של שבת לא קונות אותנו.

חיים רמון: לחבר הכנסת זאבי יש לי מעט טענות, הוא לא בא מהמורשת הזאת.

חיים רמון: אבל אתם, אתם שבאתם משם?

רחבעם זאבי: אנחנו מבקשים – – –

חיים רמון: יכול להיות, אתך יש לי ויכוח אחר.

רחבעם זאבי: אני עושה מה שלימדו אותי בתנועת העבודה.

קריאות: – – –

חיים רמון: חברי הכנסת, אני רוצה לומר לחבר הכנסת יוסף לפיד: זה קשה לקיים דו-קיום.

חיים רמון: בניגוד למה שמנסים לטעון, יש במדינת ישראל בקרב הציבור היהודי כ-50% חילונים ויש כ-50% מסורתיים, דתיים וחרדים.

חיים רמון: הניסיון לקיים דו-קיום הוא לא פשוט.

חיים רמון: הכי קל זה להקצין לכל כיוון.

חיים רמון: אנחנו אומרים גם למפלגות הדתיות, אנחנו אומרים גם לציבור החרדי: הסתלקו מדרך האלימות.

חיים רמון: באלימות לא תשיגו שום דבר, אלא להיפך.

חיים רמון: ואני שמח שגם הרב עובדיה יוסף וגם הרבנים האשכנזים קראו לציבור החרדי שלא להפגין בכביש בר-אילן.

חיים רמון: אני רוצה גם להודות לחברי תנועות שינוי ומרצ, שרובם המכריע לא באו להפגין שם, ואפשרו למשטרה לעשות את תפקידה.

חיים רמון: באלימות לא ישנו הסדר שזכה לגיבוי של בג"ץ, שלמעשה הוא החלטת בג"ץ.

חיים רמון: לא יעזור לאיש.

חיים רמון: אני גם חושב שלא ראוי לדון בעניין הזה, אבל ודאי שלא באמצעים אלימים.

חיים רמון: הממשלה עושה מאמצים גדולים להידברות.

חיים רמון: אני אספר לכם סיפור שהיה לו פוטנציאל גדול לתבערה, והדבר נמנע בהתערבות השר לביטחון פנים שלמה בן-עמי, מזכיר הממשלה יצחק הרצוג ואנוכי.

חיים רמון: היתה אמורה להתקיים תפילה של רפורמים וקונסרבטיבים בערב תשעה באב בכותל.

חיים רמון: הם רצו להתפלל באזור שנקרא "החנייה העליונה", והיתה סכנה שמול 100,000 מתפללים אורתודוקסים יהיו 40–30 מתפללים קונסרבטיבים או רפורמים, והיתה בעיה קשה.

חיים רמון: פתחנו במאמצים אינטנסיביים להידברות.

חיים רמון: לא אמרנו לרפורמים ולקונסרבטיבים: אין לכם זכות לעשות את זה.

חיים רמון: יש לכם זכות, אבל זה לא יהיה חכם לעשות את זה.

חיים רמון: ובאנו לאחר הידברות והקצינו להם בהסכמת משרד הדתות מקום אחר, שהוא עוד יותר סמוך לאבני הכותל, מה שקרוי "קשת רובינסון", אבל גם פנינו לשר הדתות, שהוא כידוע מש"ס, ופעם ראשונה שמשרד הדתות התחייב לתת שירותי דת מסוימים לתפילה של רפורמים וקונסרבטיבים.

חיים רמון: זה היה קשה מאוד, קשה מאוד היה לשכנע את השר יצחק כהן, שר הדתות, להסכים לכך, אבל זו בדיוק הדרך שבה אנחנו פה יכולים לחיות ביחד, אם אנחנו לא רוצים כל יום תבערה חדשה.

חיים רמון: כל אחד יצטרך לוותר – לא על זכות, זכות יש לכולם.

חיים רמון: השאלה היא אם מול הזכות הזאת יש ההיגיון והרצון להתפייס ולחיות יחד.

חיים רמון: ואת זה ניסינו לעשות והצלחנו כאן בהידברות.

חיים רמון: אנחנו מנסים לעשות את זה בירושלים בהידברות, מתוך קביעה ברורה: הממשלה הזאת לא מתכוונת להיכנע לשום אלימות, ובאמצעים אלימים לא ייסגר שום כביש.

גדעון עזרא: אלה לא הדברים שטומי לפיד דיבר עליהם.

אבשלום וילן: יכול להיות שהכביש לא היה צריך להיסגר.

אבשלום וילן: הממשלה הזאת טוב תעשה אם – – –

חיים רמון: חבר הכנסת וילן, גם בעניין הזה מתקיימת הידברות על מנת להביא לכך, שמה שהיה פתוח כל הזמן, ועל פניו אין סיבה שייסגר, לא ייסגר.

חיים רמון: אני רק מציג את הדרך שבה הממשלה הזאת פועלת.

חיים רמון: היא מנסה לפעול.

חיים רמון: הרבה יותר קל לנהוג בדרך של "ייקוב הדין את ההר", הרבה יותר קל לתבוע את כל הדברים כל הזמן.

חיים רמון: ושמעתי את חברת הכנסת יהודית נאות, שהתפלאה על שבמשך שלושה שבועות לא ביצענו את כל מה שהבטחנו במערכת הבחירות.

חיים רמון: נראה לי קצת מוזר לתבוע את הדברים האלה.

איוב קרא: איפה שר ערבי?

איוב קרא: התחייבתם.

חיים רמון: מלה אחרונה.

חיים רמון: ראש הממשלה ברק, לידיעתך, לא הבטיח שר ערבי.

איוב קרא: לא הבטיח?

חיים רמון: לא.

חיים רמון: מה לעשות?

חיים רמון: לא.

איוב קרא: אני אביא לך את זה.

חיים רמון: אפילו חברי הכנסת מהסיעות הערביות לא יטענו זאת.

חיים רמון: מי שהבטיח שר ערבי היה רק המועמד לראשות הממשלה יצחק מרדכי.

ויצמן שירי: קודם תקפת את העניין של ועדת החוץ והביטחון – – –

איוב קרא: אני מגן על הצדק ועל היושר.

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא, מה קרה לך?

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא, מה קרה לך היום?

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, הוא הבטיח.

ויצמן שירי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן.

חיים רמון: ההערה שלך הרבה יותר מדויקת מההערה של חבר הכנסת איוב קרא.

חיים רמון: מה שקיים – קיים, גם על זה יש תשובה, אני לא אכנס אליה, אתם בטח תעלו את הנושא, תהיה לנו הזדמנות לדבר על כך.

חיים רמון: אני רוצה להגיד גם לחברי הכנסת של שינוי – שמעתי את טומי לפיד, בסדר, הוא לא רוצה לשבת עם ש"ס, אבל עם יהדות התורה הוא מאוד רצה לשבת.

חיים רמון: אני לא יודע אם הם רצו לשבת אתו, אבל הוא טיהר, מבחינתו, את יהדות התורה בכל הפעמים.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, אתה מדייק בזה בדיוק כמו שדייקת ב-9 מיליונים.

ויצמן שירי: – – –

חיים רמון: אני מייד אגיע ל-9 מיליונים.

ויצמן שירי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן, אתה מפריע.

חיים רמון: שמעתי בקולו.

חיים רמון: נניח שש"ס לא היתה נכנסת ויהדות התורה היתה נכנסת, אז כל האירועים האלה לא היו קורים?

חיים רמון: הכול היה בסדר?

ויצמן שירי: לא, זה מפני שיהדות התורה הם אשכנזים וש"ס ספרדים.

חיים רמון: עזוב.

ויצמן שירי: תגיד לו את האמת.

ויצמן שירי: זו הסיבה היחידה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ויצמן, אני מבקש ממך.

יוסף יצחק פריצקי: זו הסתה גמורה.

ויצמן שירי: לא הסתה.

חיים רמון: הרי יהדות התורה – –

קריאות: – – –

חיים רמון: – – היא כן בעד עבודה בשבת – חבר הכנסת ויצמן, אנא ממך – היא כן בעד.

חיים רמון: אני שואל אותך: היא בעד כל הדברים שטומי לפיד יצא נגדם?

יוסף יצחק פריצקי: לא, אבל היא לא יושבת בממשלה.

חיים רמון: חבר הכנסת, אנא ממך, אני מבקש ממך.

חיים רמון: יכול להיות שכשיושבים באופוזיציה אז מקצינים את הדברים.

חיים רמון: אבל אתם צריכים לתת תשובה ציבורית, למה יהדות התורה כשרה, וכל הדברים היו קורים, אבל ברגע שאתם בחוץ, אז יש לכם כל הטענות ששמענו.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, אנחנו לא בממשלה.

יוסף יצחק פריצקי: מה אתה מדבר?

חיים רמון: הדבר האחרון שאני רוצה לדבר עליו הוא עניין הרחבת הממשלה, שדיבר עליה טומי לפיד, והיום גם דיברו על זה בכנסת – –

איוב קרא: המפלס עלה.

חיים רמון: – – ואני רוצה לומר בצורה חד-משמעית, כדי שלא יהיו אי-הבנות.

חיים רמון: אני אגיד משהו על האופוזיציה בעניין הזה: כל פעם טיעון שלהם מתנפץ, והם מדלגים לטיעון אחר.

חיים רמון: בישיבת הממשלה ב-11 ביולי הופץ מסמך של הממונה על אגף התקציבים במשרד האוצר, הוא נמצא בידי פה.

איוב קרא: 9 מיליונים.

חיים רמון: מר דוד מילגרום ציין כעלות ישירה, וכך אמרתי בדברי בכנסת, ששישה שרים ושלושה סגני שרים נוספים, עלותם היא 10 מיליונים.

איוב קרא: 9 מיליונים.

חיים רמון: איוב קרא, אני מבקש ממך שלא תפריע לי.

איוב קרא: אמרתי 9 מיליונים.

חיים רמון: אם תקשיב, תשמע.

מיקי לוי: איוב קרא, מה קרה לך היום?

מיקי לוי: הוא עוד לא התחיל לדבר.

חיים רמון: עלות ישירה של שישה שרים, אני אסביר לאט, ושלושה סגני שרים – 10 מיליונים.

חיים רמון: מכיוון שהעלות של סגן שר במסמך של מילגרום היא מיליון שקל, ואנחנו הצענו שני סגני שרים, אז 10 מיליון פחות מיליון עלות של סגן, כי זה לגבי שני סגנים – 9 מיליונים.

חיים רמון: נדמה לי שאת האריתמטיקה הפשוטה הזאת, אפילו חברים מסיעת הליכוד, שלא רוצים להאמין בה, יאמינו בה.

חיים רמון: זה המסמך שהופץ.

חיים רמון: אין מסמך אחר.

חיים רמון: נקודה.

חיים רמון: לאחר מכן האוצר עצמו בא ותיקן, ששישה שרים ושני סגני שרים עלותם 10 מיליונים.

חיים רמון: כלומר, שני מסמכים של האוצר, האחד תיקן את השני.

מאיר פרוש: מהרזרבה?

חיים רמון: ודאי שמהרזרבה.

חיים רמון: לא השארתם רזרבה?

חיים רמון: בטוח שהשארתם.

חיים רמון: לא?

חיים רמון: לא יכול להיות.

חיים רמון: אמרתם שהשארתם מצב כלכלי נפלא.

רחבעם זאבי: הכול הלך להתנחלויות.

חיים רמון: תן לי לסיים.

חיים רמון: אני מבקש ממך לסיים, תן לי לסיים.

מאיר פרוש: בוועדת הכספים השר הודיע שאין רזרבה.

חיים רמון: מאה אחוז.

מיקי לוי: לא הותרתם רזרבה.

חיים רמון: לכן, המסמך, ומה שמסרתי היה מדויק על-פי דוד מילגרום, כי קראתי מסמך שלו, אבל צריך לראות מאיפה התחילה האופוזיציה.

חיים רמון: 400 מיליון שקל, אתם זוכרים?

חיים רמון: נעלם המספר הזה, מלאה הארץ ב-400 מיליון שקל.

חיים רמון: אבל מה?

חיים רמון: מיליון שקל, שפקידי האוצר טעו בין 9 ל-10 – מזה ניפחו איזה בלון אדיר, המון אוויר; אבל גם זה התנפץ.

חיים רמון: במכתב, בהתחלה, חברת הכנסת לימור לבנת – –

אביגדור ליברמן: לא נמאס לכם?

חיים רמון: אני כבר מסיים.

חיים רמון: – – צעקה: 9 מיליונים.

חיים רמון: איזה אסון בין 9 ל-10?

חיים רמון: היום קיבלתי ממנה מכתב – נעלם העניין הזה, לא קיים, אף מלה בין ה-9 ל-10.

חיים רמון: עכשיו נולד סיפור חדש.

חיים רמון: סיפור חדש, שאומר מילגרום – מותר לו להגיד, הוא פקיד שאומר – שמלבד עלויות ישירות, יכול להיות שיקומו משרדים חדשים וייתנו להם כל מיני תקציבים.

חיים רמון: יכול להיות.

חיים רמון: אני אומר שלא?

חיים רמון: אני לא יודע.

איוב קרא: כמה יעלה המשרד לפיתוח אזורי?

חיים רמון: לא יודע.

חיים רמון: אני לא יודע גם כמה יעלה משרד החקלאות, כי יכול להיות שבמשרד החקלאות יוסיפו עוד 10 מיליארדים.

איוב קרא: כמה יעלה המשרד?

חיים רמון: ויכול להיות שיוסיפו במשרד המדע עוד 50 מיליארד.

ויצמן שירי: יעלה מהתקציב – – –

איוב קרא: – – – מהרזרבה.

חיים רמון: מה זה קשור למה שאנחנו עושים?

חיים רמון: מה עוד?

חיים רמון: בהגינות, הרי אנחנו יודעים מה הולך להיות.

חיים רמון: מתוך ששת השרים, ארבעה הולכים למשרדים רגילים, שלגביהם בכלל אין שום סיכוי שיקרה משהו.

חיים רמון: יודעים, ארבעה משרדים: חקלאות; קליטה; מדע, תרבות וספורט; ותיירות.

חיים רמון: ארבעה משרדים, אני אחזור עליהם: מדע, תרבות וספורט, קליטה, חקלאות ותיירות, אין בהם בעיה.

חיים רמון: יש שני שרים שמיועדים להיות בלי תיק בדיוק בעלות הזאת.

חיים רמון: יכול להיות שממשלת ישראל תחליט שעניין התפוצות הוא עניין מאוד חשוב ואנחנו רוצים להקצות לו עוד מיליארד שקל.

חיים רמון: מה זה קשור להרחבת הממשלה, בין שהתפוצות יהיו במשרד החינוך ובין שיהיו במשרד חדש?

חיים רמון: ולכן, אני מציע לכם – – –

רחבעם זאבי: לזה תיקחו שר ערבי.

איוב קרא: מה עם המשרד של פרס?

איוב קרא: הוא – – – או ברזרבה?

איוב קרא: מה הדמגוגיה הזאת?

חיים רמון: חבר הכנסת איוב קרא, הלכתם ובלון אחרי בלון המצאתם.

חיים רמון: מחר או מחרתיים, אם החוק – ובזה אני מסיים – – –

מיקי לוי: עכשיו אני מבין למה השרים לא מפנים את החדרים.

חיים רמון: אם החוק יעבור בקריאה שנייה ושלישית, כנסת ישראל החליטה – הוצאה תקציבית, היא לא פשוטה, היא 10 מיליוני שקל, זה לא מעט כסף.

חיים רמון: זה לא מעט כסף, זה לא מעט כסף – – –

קריאה: – – –

ציפי לבני: יותר – – – מספיק עם זה כבר.

חיים רמון: 10 מיליוני שקל.

חיים רמון: אבל זה לא 400, זה לא מאות, זה לא עשרות.

חיים רמון: זה 10 מיליוני שקל – –

ציפי לבני: במסמך של הדף בתקציבים כתוב מאות מיליוני שקלים.

חיים רמון: – – זה מה שיש.

חיים רמון: ולכן, אני מציע לכל מנפחי הבלונים – כשמסרתי את העובדות לאשורן – לבוא להתנצל.

חיים רמון: אבל אני מבין אתכם – –

ציפי לבני: חיים רמון, אתה תפסול את הצעת החוק הזאת, כי לכנסת לא – – –

איוב קרא: מאיפה יבוא הכסף?

איוב קרא: לרשויות אין כסף – – –

חיים רמון: – – הלם האופוזיציה של חלק מהחברים גרם להם להיות אופוזיציה לא אחראית, לא רצינית, והכי גרוע – אין קשר בינה לבין המציאות והמספרים שבמציאות.

חיים רמון: תודה רבה.

ציפי לבני: אתה אינך אומר אמת לכנסת – – –

רחבעם זאבי: אדוני, שאלה אחת.

רחבעם זאבי: אדוני השר, אתה ישבת שנים ארוכות – – –

מיקי לוי: אני מבקש ממך, חבר הכנסת גנדי.

רחבעם זאבי: תרשה לי.

חיים רמון: אני לא יכול להרשות לך, רק היושב-ראש.

חיים רמון: אני מסכים, אבל היושב-ראש צריך להרשות.

מיקי לוי: אני מבקש לשבת.

ציפי לבני: בנייר של אגף התקציבים – – – שקר רצוף.

מיקי לוי: מה קרה, ציפי?

מיקי לוי: רק עכשיו הגעת.

איוב קרא: 2 מיליוני שקל – – – הוא העלה את מפלס הוצאות המדינה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איוב קרא, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

ציפי לבני: אני דואגת לברק.

ציפי לבני: זה יפסול את החוק שלו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת שירי ויצמן.

איוב קרא: למה אין לרשויות כסף?

איוב קרא: למה אין לצפון כסף?

איוב קרא: למה לזה אין כסף?

איוב קרא: למה?

ציפי לבני: – – – רומסים גם את חוק-יסוד: הממשלה גם את חוק יסודות התקציב.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שירי, תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה.

רחבעם זאבי: ישבתי שנים רבות בוועדת החוץ והביטחון – – –

ציפי לבני: – – –

מיקי לוי: מה קרה לך, ציפי?

ציפי לבני: יש גבול למה שהכנסת – – –

רחבעם זאבי: – – – לא פעם אחת, כמעט בכל דיווח של אחד המדווחים – אם ראש חטיבת המחקר, אם ראש אמ"ן, אם מישהו אחר – אמר לנו: חברים, את הפרט הזה נא לא להדליף, כי זה מקור רגיש, או סיבה דומה; ולא הדלפנו.

רחבעם זאבי: ומהיום, בשיטה החדשה שלך, גם את המעט הזה לא יקבלו בוועדת החוץ והביטחון.

מיקי לוי: תודה.

חיים רמון: חבר הכנסת זאבי, המקרים האלה מעולם לא התייחסו למקורות.

חיים רמון: במליאה, כשהגיעו למקורות, מעולם לא מסרו, אבל – – –

רחבעם זאבי: בכל ישיבה.

חיים רמון: אני עונה לך.

חיים רמון: אני מוכן לבדוק פרוטוקולים ותראה שבמעט מאוד ישיבות זה קרה; וזה לא קרה כמעט אף פעם אחת ביחס למקורות.

חיים רמון: זה יכול היה לרמוז, אבל זה לא קרה.

ציפי לבני: – – – ולא יעשו כלום.

ציפי לבני: יקבלו דמי אבטלה, משכורת של שר.

חיים רמון: ואני בא ואומר לך שוב, חבר הכנסת זאבי, דווקא אתה, בעניין הזה – אתה יודע ש-98% מהדיווחים שם אינם דיווחים סודיים, הם דיווחים שמרחיבים את היריעה בנושאים מדיניים, בנושאים ביטחוניים שאין בהם סודות מדינה.

חיים רמון: אתה יודע את זה טוב ממני; לא טוב כמוני, אלא טוב ממני.

רחבעם זאבי: מפני שאני יודע כמוך, אולי יותר טוב ממך, אני יודע שאתם מסרסים את הוועדה.

סאלח טריף: – – – סודות מדינה.

חיים רמון: אם אני הייתי – – –

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת סאלח טריף, אני מבקש שתשב.

חיים רמון: אם אני הייתי מאמין שהדאגה האמיתית שלכם – ומותר לי לפקפק – היא של סירוס הוועדה, הייתי מתייחס לטענות שלכם ביתר רצינות.

חיים רמון: אין סירוס של הוועדה.

חיים רמון: יש עמדה שלכם, עמדה מפלה, אנטי-שוויונית, נגד הציבור הערבי בכללותו.

חיים רמון: אתם מדי פעם מתכסים בכסות ביטחונית על מנת להמשיך באפליה ובגזענות.

רחבעם זאבי: – – –

חיים רמון: אנחנו לא רוצים להמשיך בעניין הזה.

חיים רמון: תודה.

רחבעם זאבי: זאת המצאה של מפא"י – כסות ביטחונית.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת גנדי.

חיים רמון: יכול להיות.

חיים רמון: בשביל זה היא הפסידה את השלטון – – – בשביל זה היא שילמה מחירים יקרים.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה; ולאחר מכן – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

קריאות: מי עכשיו?

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

נסים זאב: לב כל אחד מאתנו פועם בספקות רבים ובחששות כבדים מהסכם השלום הצפוי שעדיין לא בא לעולם, ביצה שלא נולדה.

נסים זאב: אין ספק לאיש כי שלום עם סוריה הינו הכרחי וחשוב.

נסים זאב: אכן, יש ספק וחשש לגבי כנותו, יציבותו בעתיד.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נסים זאב: אינטרס השלום הינו משותף לישראל ולסוריה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת וקנין, אתה מפריע לחבר שלך.

נסים זאב: – – בחינת יותר ממה שהעגל רוצה לינוק, הפרה רוצה להיניק.

נסים זאב: אין צורך להיכנס לסוגיה אם סוריה הינה חלק מארץ-ישראל או לא, כי מבחינה עובדתית כבר החזרנו לפלסטינים את שטחי עזה ויריחו, שהם חלק משטחי ארץ-ישראל, אך ורק מתוך חתירה ורצון להגיע להסכם שלום.

נסים זאב: מלבד הקשר העמוק בין העם לבין הגולן בהיותו חבל מארץ-ישראל, הרי שערכו האסטרטגי של הגולן אינו מוטל בספק, בהיותו ביום פקודה חומת המגן של השער הצפוני של ארצנו.

נסים זאב: לכולם ברור עד כמה חשובים לנו ויקרים עד מאוד אוצרות הטבע הנפלאים שקיימים בגולן – מקורות מים רבים המפרנסים ומזינים את הכינרת ואת מי התהום ומהווים אחוז ניכר מתשתית המים בארצנו.

נסים זאב: מובן שלכולנו יקר מאוד הגולן, על מרחביו הנפלאים ועל נופו הייחודי והמקסים.

נסים זאב: האומנם כבר ויתרנו על הגולן והגשנו אותו לסורים על מגש של כסף?

נסים זאב: הגולן הוא נכס יקר וחשוב לעם ישראל.

נסים זאב: בכל ויתור על חלק משטחו צריכה להינתן הכרעתו של העם, וזה לשיקול דעתו.

נסים זאב: צריך שיהיה ברור לסורים ולאמריקנים – וגם לנו בראש ובראשונה – כי איננו מוכנים לוותר על הגולן, ואנחנו לא מוותרים על הגולן.

נסים זאב: אנו מדברים על הקרבה, הקרבה של חלקים מארץ-ישראל בתמורה לשלום, הקרבה שהיא כואבת ככריתת איבר חי מן הגוף.

נסים זאב: לפיכך, התמורה צריכה להיות משתלמת והולמת.

נסים זאב: האומנם נוכל לקבל תמורה הולמת לגולן?

נסים זאב: האומנם יוכל ראש הממשלה להבטיח שלום אמת עם הסורים?

נסים זאב: האמת, יש ערבויות אמריקניות אשר יוכלו לעמוד לנו בעת צרה.

נסים זאב: אין לי ספק, כי בבוא עת ההכרעה וההצבעה בנושא כה חשוב, יובאו כל פרטי המשא-ומתן עם סוריה באופן הגלוי ביותר לעם ישראל.

נסים זאב: יש להציג בפני העם את המחיר לעומת התמורה, כי כאשר מדובר בניתוח, בכריתת איברים, יש לבקש את הסכמת החולה.

נסים זאב: ובהקשר ישיר לגולן, יש לבקש את הסכמת העם במשאל-עם, תוך הצגת הנתונים באופן הברור ביותר.

נסים זאב: אני רוצה לתקן את הרושם שנוצר כאילו ש"ס ויתרה על הגולן ומה שנשאר מבחינתה הוא רק הפינוי.

נסים זאב: עוד מעט יגידו שש"ס הולכת לפנות את המתיישבים מהגולן.

נסים זאב: רבותי, אני רוצה לחדד את העניין.

נסים זאב: אנחנו אמרנו והודענו, שאם רוצים לדבר על שלום אמת, אי-אפשר לשלם מס שפתיים ולומר: שלום בעד שלום, בלי לתת חלקים.

נסים זאב: יש שאלה עקרונית, וכל אחד ואחד מאתנו אולי צריך לחשוב האם השלום יהיה שלום אמת, שלום יציב ובר-קיימא, האם התמורה שנקבל מחייבת את המחיר שנצטרך לשלם ואי-אפשר לוותר עליו.

נסים זאב: לכן, רבותי, אני לא חושב שצריכים לרוץ ולחגוג את פסטיבל השלום, כי עדיין השלום רחוק מאתנו, והלוואי שנוכל להגיע ולחתור לשלום תוך כדי שמירה על האינטרסים הלאומיים של עם ישראל.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על שני נושאים בקצרה, אדוני היושב-ראש – – –

מיקי לוי: אתה תיכף מסיים.

האשם מחאמיד: יש לו עוד שתי דקות.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על הנושא החשוב ביותר שהעלו כאן

נסים זאב: בנושא חבר כנסת ערבי בוועדת החוץ והביטחון, חבר שאנחנו כולנו מכבדים אותו.

נסים זאב: אני אומר את עמדתי האישית.

נסים זאב: כשאני שומע חברת כנסת ממרצ אומרת: "אני ערבייה פלסטינית ישראלית", אני לא יודע מה הכוונות שלה.

נסים זאב: זה שהיא ערבייה ונאמנה לדת המוסלמית, אני מבין.

נסים זאב: זה שהיא אומרת שהיא פלסטינית, לפני שהיא אומרת שהיא ישראלית, מה באמת כוונתה?

נסים זאב: מה קורה כשחבר כנסת עמד פה מעל במה זו שעבר בשבוע ואמר לגבי תקנות שעת-חירום בלשון זו: התקנות הן פאשיסטיות, נאציות?

נסים זאב: איך אפשר לבוא ולומר: רבותי, אנחנו רואים עין בעין?

האשם מחאמיד: בגין אמר את זה.

מיקי לוי: אני מבקש לסיים.

נסים זאב: אני עכשיו אומר מה חבר הכנסת שלנו אומר כאן.

נסים זאב: רבותי, אנחנו חייבים להיות זהירים בדברים – – –

מיקי לוי: דיברת כל כך יפה, מה אתה חוזר על הדיון מהשבוע שעבר?

מיקי לוי: כבר התנצלנו.

נסים זאב: אני אומר מה הן ההשפעות וההשלכות לגבי הנאמנות – – –

דוד טל: השר רמון חזר על דברים מלפני 50 שנה.

דוד טל: אתה בא אליו בטענות על דברים שנאמרו לפני שבוע ימים?

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד טל, אני הייתי פה בדיון על הנושא – – – מה קרה לך?

מיקי לוי: אני מבקש ממך לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת זאב, אני מבקש ממך לסיים.

נסים זאב: אני אומר באופן אישי איך אני רואה את הוועדה הזאת – היא ועדה ציבורית, אני לא רואה בה סודות מדינה, אני לא רואה שום דבר חשאי.

נסים זאב: הוועדה הזאת הפכה ועדה ככל הוועדות, והיא ועדה ציבורית לכל דבר.

מיקי לוי: תודה רבה.

נסים זאב: משפט נוסף, אדוני היושב-ראש, לגבי ההסתה הבלתי-פוסקת כלפי הציבור החרדי בישראל.

מיקי לוי: אתה לא יכול להמשיך לדבר.

מיקי לוי: אתה סיימת לדבר.

נסים זאב: אני מבקש להמשיך לדבר על חשבון חברי חבר הכנסת דוד טל.

דוד טל: הוא יכול.

מיקי לוי: אתה לא תנהל לי את הישיבה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך לסיים.

נסים זאב: יש הסכמה.

יוסף יצחק פריצקי: עסקאות עושים עם ברק, לא עם טל.

מיקי לוי: אני מבקש ממך לסיים.

מיקי לוי: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

נסים זאב: אני מצטער, אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש לנו זכות של 15 דקות לסיעה – – –

מיקי לוי: אתה לא יכול להשתלט ככה.

נסים זאב: נכון, אבל יש לנו זכות של 15 דקות, ואנחנו יכולים לחלק את הדקות כפי שנראה לנו.

מיקי לוי: אני מבקש להפסיק.

מיקי לוי: תודה רבה.

נסים זאב: זה לא מקובל עלי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, יכולת לאפשר, במסגרת הגמישות, לתת לו לדבר עוד כמה דקות.

מיקי לוי: הוא קיבל לא רק עוד שתי דקות, אלא הוא נסחף בדיון.

מיקי לוי: הוא כבר עבר שלוש דקות מעבר לזמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת אי-אמון היא אמצעי פרלמנטרי מקובל של סיעות האופוזיציה, שמביעות מורת רוח ממדיניות וממעשים של הממשלה ושל העומד בראש.

מאיר פרוש: אבל סיעת יהדות התורה נמנית, כידוע, עם הסיעות המרכיבות את הקואליציה.

אביגדור ליברמן: נקווה שלא לאורך זמן.

מאיר פרוש: עם זאת, אנו מבקשים להביע גם מורת רוח ממעשיהם ומהצהרותיהם של כמה שרים, ואני מדגיש, רק כמה שרים, שיוצרים קלקולים בממשלה כבר בראשית דרכה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, סיעת יהדות התורה מברכת את ראש הממשלה, אשר שב ממסע מדיני בעולם, שזכה בו לקבלת פנים חמה ולבבית.

מאיר פרוש: אבל לפני שנתייחס לסוגיות המדיניות במסעו של מר ברק, נבקש לפנות אליו ישירות בכמה שאלות שמטרידות אותנו כיהודים נוטרי תורה ומצוות.

מאיר פרוש: אם ראש הממשלה רוצה להיות ראש ממשלה במדינה שיש בה שלטון של יהודים, מדוע הוא אינו נוהג כמתבקש מיהודי עם זיקה להוויה היהודית?

מאיר פרוש: מדוע הוא היה צריך לצאת למסע מדיני דווקא בחודש אב, ודווקא בין-המצרים, לבקש אצל גויי האומות דין טוב לישראל?

מאיר פרוש: וכי ראש הממשלה לא יודע, שלא מנהלים משא-ומתן בימי בין-המצרים, ובמיוחד מראש חודש אב ועד למחרת תשעה באב?

מאיר פרוש: ואם הוא חזר לארץ בערב תשעה באב, מדוע היה צריך לקיים פגישה מתוקשרת ביום האבל הלאומי עם ראש ממשלת ספרד?

מאיר פרוש: וכי לא היה ראוי יותר להכריז שביום זה ראש הממשלה איננו מקיים לוח זמנים רגיל?

מאיר פרוש: וכראש ממשלה של מדינה שיש בה שלטון יהודי, מדוע הוא לא הלך בניו-יורק בשבת להתפלל בבית-הכנסת?

מאיר פרוש: והרי ראשי ממשלות שהיו לפניו עשו זאת גם אם לא הקפידו על קלה כחמורה.

מאיר פרוש: אני יודע שבזה שהוא לא הלך לבית-הכנסת בשבת הוא גרם נחת רוח לחבר הכנסת טומי לפיד, אבל אני בטוח שהוא גרם מורת רוח למיליוני יהודים בארץ ובתפוצות, וחבל, חבל מאוד שכך הוא התחיל את דרכו הממלכתית.

יוסף יצחק פריצקי: לא.

יוסף יצחק פריצקי: רצינו שהוא ילך לבית-כנסת, אבל לא לבית-הכנסת שלך.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, אם הזכרתי את חבר הכנסת טומי לפיד, אני מבקש להתייחס לאחת מהצעות האי-אמון.

מאיר פרוש: אחת מהצעות האי-אמון היא של סיעת שינוי, ואני התלבטתי רבות אם כדאי בכלל להתייחס לסיעה זו, לדובריה, לסגנונה ולתכנים שלה.

מאיר פרוש: אני רוצה גם לומר, שזו סיעה שמזכירה במהותה את הקבוצות הקיצוניות שהיו במזרח-אירופה ועדיין ישנן אי-פה ואי-שם בעולם, קבוצות הידועות לדיראון, קבוצות שתלו בשעתן שלטים על מועדונים: הכניסה ליהודים ולשחורים אסורה.

מאיר פרוש: וכך הם גם אמרו: ממשלה בלי חרדים.

מאיר פרוש: אבל כוונתם היתה מדינה בלי יהדות, בלי מורשת ישראל, בלי הרצף ההיסטורי שלנו.

מאיר פרוש: זו קבוצה שהיא קוריוז, והיא תיעלם מהנוף הפרלמנטרי שלנו, וחבל להשחית עליה מלים.

יוסף יצחק פריצקי: הרי גם מדינת ישראל, אתה חושב – – –

מאיר פרוש: מכאן נעבור לסוגיה המדינית, ואנחנו סבורים שזו גם טעות לנהל משא-ומתן מהיר עם סטופר ביד, שייצור חלילה תכתיבים שעלולים לפגוע בכושר המיקוח שלנו.

מאיר פרוש: סימנים ראשונים לכך קיבלנו כאשר הנשיא קלינטון הכריז, כי על ישראל ליישם הלכה למעשה את כל הסעיפים בהסכמי-וואי, עוד בטרם ניגש לדיונים בהסדר הסופי.

מאיר פרוש: ובכך למעשה התייצב הנשיא קלינטון בצורה חד-משמעית לצד אש"ף.

מאיר פרוש: גם בעניין ירושלים לא שמענו מקלינטון משהו חיובי, אבל אנחנו כבר הזדרזנו לנדב ויתורים ביד רחבה.

מאיר פרוש: כבר הכרזנו על נכונות לפשרה כואבת ברמת-הגולן, וכבר רמזנו רמז עבה על נכונות להרחבת הגבולות המוניציפליים של בירתנו לעבר אבו-דיס, כדי לאפשר לפלסטינים להקים בירה באל-קודס.

מאיר פרוש: אדוני ראש הממשלה, אני מקווה שתשמע את הנאום, תקרא אותו.

מאיר פרוש: אני חושב שלא כך מנהלים תהליך מדיני.

מאיר פרוש: אינני מבין מדוע יוסי ביילין ושלמה בן-עמי המתינו זמן כה רב לדעת אם הם יהיו שרים בכלל, וגם כאשר הם יהיו שרים, לאילו משרדי ממשלה הם מיועדים לתפקידי שרים, ומדוע לעומתם אסד וערפאת כבר ידעו בתוך ימים מאז הקמת הממשלה, מתוך הרמזים, מה הם הוויתורים שלנו שכבר מונחים בכיסיהם.

מאיר פרוש: ואני חושב שטעות היא לחשוב שיוצרים בכך אווירה טובה יותר.

מאיר פרוש: להיפך, שכנינו הם באמת קצרי רוח ואצה להם הדרך.

מאיר פרוש: לא מדברים אתם עוד על הדדיות ולא נדרשת מהם תמורה.

מאיר פרוש: הפלסטינים כבר הביעו אכזבה מכך שברק לא הודיע על הקפאת הפעילות בהתנחלויות, ושר החוץ המצרי מיהר להכריז שברק תוקע סכין בגב תהליך השלום.

מאיר פרוש: ואנחנו בפאניקה, אנחנו ממהרים ואנחנו רצים בצורה מטורפת, ואנחנו מאבדים כבר את הנשימה.

מאיר פרוש: ומה שראש הממשלה לא הספיק לעשות בהכרזות על הוויתורים שלו בוושינגטון, משלים שר המשפטים, שכבר הניף את דגל אש"ף בהר-הבית, כבר שחרר בהבל פיו אסירים עם דם על הידיים.

מאיר פרוש: ושר התמ"ס כבר החל בהכנות לטרנספר של יהודים מיש"ע, ואת מקורות הפרנסה שלהם הוא ממהר לייבש בהנאה, והוא גם מחייך עוד.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת.

מאיר פרוש: בפרשת השבוע, שהיא פרשת עקב, נאמר: "כי תאמר בלבבך רבים הגוים האלה ממני – – – לא תירא מהם", וההסבר הוא: לא תירא מהם, כי ה' יעמוד לימינך.

מאיר פרוש: ואנחנו מתפללים שהקדוש-ברוך-הוא יעמוד לימין ההנהגה הלאומית, גם במשא-ומתן הקשה הצפוי לנו בתהליך השלום.

מאיר פרוש: אבל חובתנו קודם כול להתנהל כעם שמאמין בה'.

מאיר פרוש: על רקע זה אנחנו באים בביקורת קשה על אופיה האנטי-יהודי של הממשלה הזאת, כפי שזה מתגבש במעשים ובהצהרות של כמה משריה.

מאיר פרוש: מה כבר לא עלה בפיהם של כמה שרים בשבועיים הראשונים של כהונת הממשלה – דיני אישות, גיור, שבת, חוק שעות עבודה ומנוחה, מהות החינוך היהודי; והפה עוד פתוח והיד עוד נטויה.

מאיר פרוש: ראש הממשלה אהוד ברק הכריז בארצות-הברית, כי יש בדעתו לא רק לכבד, אלא לקיים את הסטטוס-קוו בענייני דת ומדינה, כדי לשמור על אחדות העם ושלמות הממשלה.

מאיר פרוש: מילא, אחדות העם מעניינת כנראה חלק מהשרים כשלג דאשתקד, אבל האם גם שלמות הממשלה לא מעניינת אותם?

מאיר פרוש: ושמא יש להם בעיות בהבנת הנקרא של קווי היסוד וההסכם הקואליציוני?

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לכם, חברי הבית, אנחנו נוטרי התורה ומצוותיה מכבדים את קווי היסוד, נוהגים על-פי ההסכמים הקואליציוניים, אבל בראש ובראשונה חקוק בלבנו, מצוי בראשנו וטבוע בכל הווייתנו הקיומית, כי זאת התורה לא תהא מוחלפת, לא במאה ה-21 ולא במאות שיבואו, מהר-סיני ועד ימינו ולנצח נצחים.

מאיר פרוש: בעת מתן תורה ציווה עלינו נותן התורה: ואתם תהיו לי ממלכת כוהנים וגוי קדוש.

מאיר פרוש: ובעזרת השם עוד נהיה ועוד נגדל פי כמה כממלכת כוהנים, ומציון תצא תורה ודבר השם מירושלים.

מאיר פרוש: תודה רבה לך.

מיקי לוי: אתה בקואליציה, אני מניח שקווי היסוד כאן אושרו לפני שלושה שבועות, ואני מניח שניתן לשוחח עם ראש הממשלה, כחברים בקואליציה.

מאיר פרוש: בהחלט כן, אנחנו שוחחנו על כך אתו ביום שישי, ואני מביע מחאות על פעולות של כמה שרים שעושים דברים שלא ייעשו.

מיקי לוי: אני זוכר שמטוסו של ראש הממשלה נחת בערב תשעה באב והוא לא רצה קבלת פנים בשדה התעופה.

מאיר פרוש: כן, אבל למחרת הוא קיים פגישה מתוקשרת עם ראש ממשלת ספרד.

מיקי לוי: תודה.

ויצמן שירי: מי שהולך לבית-הכנסת מתכוון להתפלל, ולא רק שיצלמו אותו.

ויצמן שירי: ראש הממשלה הקודם הלך לבית-הכנסת, אבל אתה יודע כמוני כמה הוא מאמין.

מאיר פרוש: שכחתי לציין את ארוחת הבוקר אצל הנשיא ויצמן בתשעה באב.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אתה בוודאי תבין אותי היטב אם אומר לך, שאולי שעתיים, שלוש שעות אני מתאפק מלענות על המון דברים ועל המון הכפשות ושקרים.

אחמד טיבי: אתה נאמן או לא נאמן?

האשם מחאמיד: To be or not to be על-ידי השפעה יומיומית ודקה-דקה.

האשם מחאמיד: אתם נשבעים פעם אחת, אני צריך להישבע כל דקה.

האשם מחאמיד: ואני לא אעשה זאת, אחמד טיבי, אני לא אשבע כל דקה.

האשם מחאמיד: רשמתי לי פה שאלה, אינני יודע מי פה בקואליציה, מי באופוזיציה, או מי בקואופוזיציה.

מיקי לוי: גם אני תמה.

מיקי לוי: אחרי ששמעתי את הרב דרוקמן ואני שומע את חבר הכנסת פרוש, אני כבר לא יודע.

ויצמן שירי: החשיפה הגדולה שקיבלת בשבוע האחרון היא משום שמונית כחבר בוועדת החוץ והביטחון.

האשם מחאמיד: לפי דבריך, אני צריך להודות לליכוד.

ישראל כץ: הוא התחיל את כל הבלגן.

האשם מחאמיד: ולחברי אחמד טיבי אני מודה על הרבה דברים.

מיקי לוי: אתה מפתח פה דיאלוג עם אנשים?

האשם מחאמיד: לא, הם מפתחים דיאלוג אתי.

האשם מחאמיד: לא היית פה, אבל השליכו כלפי רפש ואני חייב לומר משהו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, יש אנשים שחיים על שקרים.

האשם מחאמיד: אני לא נמצא בתא הנאשמים, ואני לא מוכן להיות, ואף אחד מאתנו לא יהיה מוכן לשבת בתא הנאשמים; אבל טוענים שאנחנו רוצים לשחרר את יפו ואת חיפה ואת עכו.

האשם מחאמיד: מי אמר את זה?

האשם מחאמיד: למה משקרים?

האשם מחאמיד: ובכלל זה אדם פה, שנראה כביכול אדם תרבותי.

האשם מחאמיד: למה זורקים שקרים כאלה?

האשם מחאמיד: אני מודה, אדוני, וכולנו מודים, ששמנו האשם וטלב ותאופיק ומוחמד ואחמד ועסאם.

האשם מחאמיד: את מי שכחתי?

חוסניה ג'בארה: חוסניה.

האשם מחאמיד: סליחה, אנחנו התרגלנו פה לגברים, חוסניה מעל לכולנו.

האשם מחאמיד: אנחנו, אדוני היושב-ראש, ערבים פלסטינים, ואם חברנו מש"ס לא מבין זאת, שלא יבין; זה עניין שלו, זאת בעיה שלו.

האשם מחאמיד: אבל אנחנו ערבים פלסטינים אזרחי מדינת ישראל; בחרו בנו אזרחי מדינת ישראל ולא אזרחים של מדינה זרה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני גם מסרב לקבל את העובדה או את הטיעון, שכאילו אנחנו פועלים כמסרסים או סרסים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תקן אותי בעברית אם אני טועה, ואני בטוח שאני לא טועה.

האשם מחאמיד: אנחנו לא מסרסים את הכנסת ולא מסרסים את הוועדות; לא מסרסים ולא סרסים ולא רוצים להיות כאלה.

אחמד טיבי: אנחנו מפרים את הוועדות.

האשם מחאמיד: מפרים אותן בדם חדש, בדעות חדשות.

האשם מחאמיד: הפיל הישן הזה זה פיל שישן 50 שנה.

האשם מחאמיד: הגיע הזמן שיבוא מישהו וידקור אותו ויגיד לו: קום לתחייה, תפסיק לישון.

דוד טל: אולי הגיע הזמן שתשבו מסביב לשולחן הממשלה.

האשם מחאמיד: גם זה יבוא.

דוד טל: 95% מכם הצביעו בעד הממשלה הזאת.

תאופיק חטיב: השר החמישי של ש"ס – – –

האשם מחאמיד: דרך אגב, להיות בוועדת החוץ והביטחון אין לזה קשר לשוויון זכויות לאוכלוסייה הערבית, תבינו זאת.

האשם מחאמיד: זה פשוט מאוד שוויון זכויות לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: מה דעתך על מלחמה בחיזבאללה?

ישראל כץ: תענה ביושר.

האשם מחאמיד: עוד מעט תשאל אותי מה דעתי על מותו של המלך חסן.

האשם מחאמיד: אני מגיע לכל העניינים האלה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, לא שמעתי שיש חצי חבר כנסת; אין רבע חבר כנסת, אין חבר כנסת מינוס.

האשם מחאמיד: אין חצי דמוקרטיה ואין דמוקרטיה מינוס, כמו שאין חצי היריון.

האשם מחאמיד: ד"ר אחמד טיבי, אתה יודע, אין חצי היריון.

האשם מחאמיד: אבל במדינה יש כנראה.

ראובן ריבלין: תאמין לי שאחמד טיבי יכול לעשות לך חצי היריון.

האשם מחאמיד: יש יצור חדש שנקרא חצי תינוק?

האשם מחאמיד: אין חצי תינוק.

ראובן ריבלין: יש אפשרות לייעץ לזה שמכניס להיריון.

האשם מחאמיד: אני לא מקבל שיש ערבים טובים וערבים רעים בכנסת.

ראובן ריבלין: יש אנשים טובים.

האשם מחאמיד: את האשם מחאמיד לא מקבלים, אבל את פלוני ואלמוני כן מקבלים.

ראובן ריבלין: מקבלים, מקבלים.

האשם מחאמיד: יש ערבים טובים.

האשם מחאמיד: אני אגיד לך מה.

האשם מחאמיד: אני וחברי לעולם לא נהיה ערבים של אף אחד.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

האשם מחאמיד: ולא נהיה אפילו בנים של ז'בוטינסקי.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

האשם מחאמיד: לא נהיה בנים של ז'בוטינסקי – – – נתבייש בהם אפילו.

האשם מחאמיד: לא נהיה כאלה.

האשם מחאמיד: לא רוצים להיות.

האשם מחאמיד: לכן אינני מקבל, אדוני, את כל הסטריאוטיפים שלכם ואינני מקבל את הדימויים ואת הסטיגמות שלכם.

האשם מחאמיד: אלה לא מקובלים עלינו.

ראובן ריבלין: אילו סטיגמות?

האשם מחאמיד: אינני מקבל ואינני שותף – – –

ראובן ריבלין: אמנון שחק מכניס אותך לוועדת החוץ והביטחון, אבל שלא תהיה בוועדה הזאת.

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין.

האשם מחאמיד: הוא חופשי לומר את דעתו.

האשם מחאמיד: אינני מקבל ואינני שותף למושגים שלכם.

האשם מחאמיד: המושגים, הקונספציות שלכם.

האשם מחאמיד: באנגלית – קונספט.

ראובן ריבלין: הקונספט שלך או של – – – אתה הצעת את "אני במדינתי".

האשם מחאמיד: את שלך אני לא מקבל.

האשם מחאמיד: אני לא שותף לה וגם לא לפירושים שלכם – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין, אני מצפה ממך – – –

האשם מחאמיד: – – כי אתם קפואים.

האשם מחאמיד: אתם קפואים – –

גדעון עזרא: העם רואה אותם.

האשם מחאמיד: – – בתוך – – ואתם פשוט לא רוצים – – –

מיקי לוי: רק רגע, חבר הכנסת גדעון עזרא, מה קרה אם העם רואה אותו?

מיקי לוי: מה היא המלה "העם"?

האשם מחאמיד: אני לא שמעתי את זה.

גדעון עזרא: אם הוא היה נותן כבוד לצבא, הצבא היה נותן לו כבוד.

מיקי לוי: העם רואה את כולנו, ויש דעות.

מיקי לוי: אני מבקש.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, יש לי כמה הערות.

האשם מחאמיד: דמוקרטיה, אדוני, בעיני – – –

מיקי לוי: אבקש לסיים.

האשם מחאמיד: מה לסיים?

האשם מחאמיד: אני רוצה להעיר כמה הערות שנוגעות למה שנאמר עלי היום.

האשם מחאמיד: זו זכותי, זו הגנה, הגנה עצמית.

האשם מחאמיד: אסור לי להגן על עצמי היום?

האשם מחאמיד: אני לא מבין את זה.

ראובן ריבלין: – – – אתה אמרת, לא אני אמרתי.

האשם מחאמיד: אתם חיים על דיכוטומיה שקרית מזויפת, דיכוטומיה שלפיה כל מה שטוב לערבים הוא רע ליהודים, וכל מה שרע ליהודים הוא טוב לפלסטינים וכו' וכו'; דיכוטומיה שקרית ומסולפת, שאין בה שום אמת.

האשם מחאמיד: השלום שלכם הוא הכרזת מלחמה ושפיכות-דמים של בני נוער ערבים ויהודים.

האשם מחאמיד: השלום בעיניכם עובר בגולן, בגדה, ברצועה, בירושלים המזרחית ובלבנון.

האשם מחאמיד: השלום שלכם עובר על גופות של בנים שמתים כל יום.

ישראל כץ: אתה מוכן להתגייס לצה"ל?

האשם מחאמיד: אינכם רואים פסול בכך – – –

ישראל כץ: אתה מוכן שהילדים שלך ישרתו בצה"ל?

האשם מחאמיד: לכן אני רוצה לומר להם, שנאמנות ואמינות אלה מושגים שאינני יכול להיות שותף להם אתכם.

טלב אלסאנע: – – –

מיקי לוי: מה קרה לך, חבר הכנסת אלסאנע?

ראובן ריבלין: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין, מה קרה לך?

מיקי לוי: סגן יושב-ראש הכנסת, אתה מפריע כל הזמן.

מיקי לוי: מספיק.

טלב אלסאנע: – – –

מיקי לוי: טלב אלסאנע, מה קרה לך?

ראובן ריבלין: מי שמתגייס לצה"ל הוא בוגד.

האשם מחאמיד: לכן, נאמנות ואמינות, אדוני היושב-ראש, אלה מושגים שאינני שותף להם עם הקבוצה הזאת שיושבת כאן.

האשם מחאמיד: אינני שותף לכם ואינני רואה במדדים שלכם אלא מדדים שוביניסטיים, גזעניים בלבד.

ראובן ריבלין: יצאת מדעתך.

האשם מחאמיד: אני, אדוני, חבר כנסת כמו כל חברי הכנסת בבית הזה.

האשם מחאמיד: לא פחות.

גדעון עזרא: ראיתי איך אתם מתייחסים לאלה שמשרתים בצבא.

גדעון עזרא: תתביישו.

האשם מחאמיד: אני אסיים, אדוני, ואומר: תתביישו.

האשם מחאמיד: תתביישו כאשר הדובר הראשי שלכם – – –

ראובן ריבלין: – – –

האשם מחאמיד: ואנחנו לא "פראיירים".

האשם מחאמיד: אני לא פלאטו-שרון.

ראובן ריבלין: לא אמרתי שאתה "פראייר".

האשם מחאמיד: אתם לא מתביישים כשאתם אומרים פלאטו-שרון.

האשם מחאמיד: השפעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין, אתה עושה את זה בכוונה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: – – –

ראובן ריבלין: – – –

האשם מחאמיד: אתה מנהל את הישיבה או היושב-ראש?

האשם מחאמיד: כבודו נתן לי, למה אתה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין, לי יש הרגשה שאתה מפריע בכוונה.

ראובן ריבלין: חס וחלילה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך.

מיקי לוי: מאז שנכנסת אני מעיר לך כל הזמן – ואני מבקש לסיים.

האשם מחאמיד: אני מסיים, אדוני.

האשם מחאמיד: תרשו לי, כבוד חברי הכנסת, תראו באיזה נימוס אני מדבר ולא מקשיבים.

האשם מחאמיד: כבוד חברי הכנסת.

ישראל כץ: התייחסנו אליך בכבוד.

ישראל כץ: יש כאן טענות ענייניות.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, איננו מוכנים, אדוני, כי בעיניהם כל ערבי הוא שודד, עוין, גנב, פושע.

ראובן ריבלין: חס וחלילה.

האשם מחאמיד: משום שהוא כאן בארץ ואשמתו שאף אחד לא הצליח לערוך לו טרנספר, כי הוא נשאר פה.

האשם מחאמיד: אני אסיים ואומר – – –

מיקי לוי: לא, אתה כבר סיימת.

האשם מחאמיד: אני אומר משפט; אני מבקש ממך, רק משפט אחרון.

מיקי לוי: בבקשה.

האשם מחאמיד: אני רוצה להגיד משפט אחרון.

האשם מחאמיד: אתם לא שולטים בתהליכים היסטוריים, אינכם יכולים למנוע את תנועת כדור הארץ ולא לכבות את אור השמש או למנוע מהשמש לעלות.

האשם מחאמיד: לכן נצביע אמון בממשלה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מיקי לוי: אחריה – חבר הכנסת בנימין אלון.

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד טל.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, מה קרה לך? מספיק.

טלב אלסאנע: אני לא מבין אותו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושבת, ששלוש הצעות האי-אמון שהוגשו היום, גם מימין וגם משמאל, מקיפות בצורה טובה מאוד את המצב המסובך שבו נמצאת החברה שלנו ובעקבותיה ממשלת ישראל.

מרינה סולודקין: המשמעות האמיתית להתנגדות סיעת הליכוד להשתתפותו בוועדת החוץ והביטחון של חבר הכנסת ערבי היא, שגם היום, 51 שנה לאחר הקמת המדינה, חושבים בליכוד שאפשר לשלול מן החברה הערבית ומנציגיה בכנסת זכויות פרלמנטריות בסיסיות.

מרינה סולודקין: חברי הכנסת שנבחרו לעבוד בבניין זה הם נציגים לגיטימיים ובעלי סמכויות של המגזרים השונים שבחרו בהם.

מרינה סולודקין: מלבד זה, נראה לי שמדינת ישראל, שנמצאת בדרגה של מעצמה אזורית, לא צריכה לבזבז את זמנה הציבורי בעיסוק קטנוני שכזה.

מרינה סולודקין: ראש הממשלה החל רק בימים אלה בעבודתו במשרה מלאה.

מרינה סולודקין: לא ברור לי למה אחדים מחברי האופוזיציה חושבים שבכמה ימים הוא יכול לאחות את הקרע או לפתור את הבעיה המורכבת ביחסים שבין דתיים לחילונים בישראל.

מרינה סולודקין: המשטרה כחלק מהרשות המבצעת עשתה את מה שהיה ביכולתה.

מרינה סולודקין: הרי רוב העבודה צריכה להיעשות או בחקיקה כאן בכנסת, או באמצעות הקמת ועדות מיוחדות שיורכבו מנציגי כל הצדדים.

מרינה סולודקין: אם לא יתחיל דיון ציבורי עמוק שיכלול את כל המעורבים בסכסוך, אנו נגיע מהר מאוד למצב של מלחמת אזרחים, וזאת צריכים לזכור כל הצדדים.

מרינה סולודקין: אם ימשיכו לטאטא את הבעיה אל מתחת לשטיח, נדמה לי שאנחנו יכולים להגיע, חס וחלילה, למצב שניאלץ להקים הנהגה צבאית או דיקטטורית שלא תשרת את המטרות של אף אחד מאתנו.

מרינה סולודקין: אני רוצה להזכיר לכולנו, שהציבור הישראלי הצביע ברוב מוחץ בעבור מועמד לראשות הממשלה שלא הסתיר את כוונותיו להגיע לפשרות טריטוריאליות כואבות.

מרינה סולודקין: אבל ראש הממשלה הסתייג ואמר בכמה הזדמנויות, שהוא יגיע להסכמי שלום רק בתנאי שהדבר יהיה אפשרי.

מרינה סולודקין: גישה כזו, במיוחד בתחילת משא-ומתן, היא הוכחה מספיקה להבטחה מלאה לכך שהוויתורים שייעשו יהיו רק הוויתורים ההכרחיים והמינימליים ביותר.

מרינה סולודקין: אני משוכנעת ששלוש הצעות האי-אמון הן ניסיונות כושלים להפריע לעבודת הכנסת והממשלה ללא שום צורך.

מרינה סולודקין: לצערי, זהו ההמשך הלא-מוצלח של ניסיונות להפיל, כביכול, את הממשלה בהצבעת אי-אמון, שכידוע אין לה שום סיכוי וגם שום הצדקה.

מרינה סולודקין: בשם סיעת ישראל בעלייה אני מתנגדת להצעות האי-אמון.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בנימין אלון.

ישראל כץ: האם את יודעת שהם מתנגדים לחוק השבות?

מרינה סולודקין: מה אכפת לי, אנחנו כאן.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אתה יכול לשאול אותה בחוץ, במזנון, לשתות אתה קפה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא אדבר על נושא שכבר דובר בו רבות לגבי עניין הנאמנות של חברי כנסת מסוימים שמסתתרים מאחורי המלה "ערבי", כשאף אחד לא מאשים אותם בהיותם ערבים, ההיפך המוחלט, ומסתתרים מאחורי המלה "גזענות", כאילו כל הערה שמוערת לחבר כנסת שהיה יועצו האישי של יאסר ערפאת זה משום שהוא ערבי.

בנימין אלון: מותר לי לחשוד בנאמנות ספציפית של חבר כנסת ספציפי, ששירת גורם שהיה, לפחות עד לאחרונה, לדעתי גם עכשיו, עוין לישראל.

בנימין אלון: לא צריך לקרוא מייד "גזעני" לכל מי שמטיל ספק בנאמנות של חבר כנסת שאומר בעצמו שיש לו בעיה בין הנאמנות שלו למדינה לנאמנות שלו לעם, כמו חבר הכנסת מחאמיד ואחרים.

בנימין אלון: אבל לא זה הנושא שאני רוצה לעסוק בו.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אני גם מנצל את ההזדמנות הזאת לאחל לך הצלחה בהיותך יושב-ראש.

בנימין אלון: זו הפעם הראשונה שאני כאן נתין שלך כיושב-ראש הישיבה.

בנימין אלון: אני מבקש להדגיש נקודה אחת בנאום שנשא ראש הממשלה.

בנימין אלון: קראתי קריאת ביניים ואמרתי לו: "שנוררים".

בנימין אלון: אני רוצה להסביר מה התכוונתי בקריאת הביניים.

בנימין אלון: אינני חושב שיש איזו סיבה לגאווה מצדו של ראש ממשלה של מדינה ריבונית ישראלית לבוא אלינו ולהתגאות שהוא הצליח לשכנע את אייפא"ק.

בנימין אלון: אקרא ציטוט מכתבתם של ברנע ושיפר ביום שישי האחרון.

בנימין אלון: "אומר להם ברק: הגיע הזמן שתפסיקו להתעסק עם נושאים כמו העברת טכנולוגיות טילים מרוסיה לאירן או העברת השגרירות האמריקנית לירושלים.

בנימין אלון: כל זה רצוי וטוב אבל זה לא העיקר.

בנימין אלון: העיקר, אני מציע שתתרכזו בהבטחת תמיכה בקונגרס לסיוע אמריקני לתהליך השלום.

בנימין אלון: אני מדבר על סיוע לישראל, לפלסטינים, לירדן וגם לסוריה אם תצטרף לתהליך".

בנימין אלון: כל תקציב סיוע החוץ האמריקני הוא של כ-20 מיליארד דולר לכל המדינות בעולם, לכל החלכאים בעולם, למסכנים בקוסובו ולמסכנים בכל מקום, בכל היבשות.

בנימין אלון: מתוך זה, כמעט כמחצית, בגלל מדינת ישראל והלחץ של הלובי היהודי שם, מגיע לישראל ול"תאומותיה" – מצרים, ירדן, רשות פלסטינית ועכשיו אולי גם סוריה.

בנימין אלון: ראש הממשלה לא יכול להיות מודע לאנטישמיות שתצוץ?

בנימין אלון: האם נגזר עלינו לנצח להיות שנוררים, כשתקציב המדינה שלנו, התקציב האחרון היה בן 214.975 מיליארד ש"ח; תקציב הפעולות – 223 מיליארד, בהתחשב בדברים שבהם הוצאה מותנית בהכנסה.

בנימין אלון: אז אנחנו, מכספי משלם המסים הישראלי, מאנשים שעובדים קשה, מממנים ומכסים את חלק הארי, את הכול כמעט.

בנימין אלון: 1.2 מיליארד דולר סיוע אזרחי אמריקני.

בנימין אלון: לנצח נגזר עלינו להיות תלויים בתקציב הזה?

בנימין אלון: מה הוא פרופורציונלית לתקציב שלנו?

בנימין אלון: בגללו יש הלינקג' של ה"תאומים" של קמפ-דייוויד, שיש סיוע גם למצרים.

בנימין אלון: וזה תפקידו של הלובי היהודי – ללחוץ שהמצרים יקבלו.

בנימין אלון: כמו שאומר ברק: שהירדנים יקבלו גם כן, שהפלסטינים יקבלו, עכשיו שסוריה תקבל.

בנימין אלון: אז אני צריך לחכות לפט ביוקנן, שמשתולל ואומר לפורטוריקני, שמשלם מסים וחי בקושי באמריקה: מהכסף שלך כל הישראלים טסים לחוץ-לארץ – לטורקיה, ליוון ולכל העולם?

בנימין אלון: אני צריך להסתיר את העובדה שאנחנו אחת המדינות היותר-מבוססות כלכלית?

בנימין אלון: מדוע אנחנו חייבים להמשיך עם הדבר הזה, ועוד להתגאות בו: הנה הגעתי, אומר ברק, מהדוד סם באמריקה עם סלים.

בנימין אלון: וחוץ מהתקציב הזה של הקונגרס, הוא גם מבטיח לי 1.2 מיליארד פה ושם.

בנימין אלון: כדאי לעשות שלום, כדאי.

בנימין אלון: ובזכות זה אני גם אדאג שהיהודים ינדנדו וינדנדו באמריקה.

בנימין אלון: וכך הוא פונה אליהם: מה אתם אייפא"ק מתעסקים בשטויות של סכנה של טילים באירן.

בנימין אלון: זה מה שיש לכם לעסוק בו?

בנימין אלון: תעסקו בעיקר – כסף, כסף, כסף.

בנימין אלון: נכון, כי כולם יודעים שהיהודים באמריקה הם רק 2%, אבל כולם יודעים שלמעלה מ-60% או 70% מימון הבחירות של חברי הקונגרס והסנאט הוא על-ידי יהודים.

בנימין אלון: הנה לך חומר הבעירה של האנטישמיות הבאה.

בנימין אלון: ולא שאני מצדיק איזשהו אנטישמי בעולם, תמיד הוא ימצא תירוצים אחרים.

בנימין אלון: אבל זה תפקידו של ראש ממשלה ריבוני במדינת ישראל?

מיקי לוי: מה אתה מציע, שנוותר על הכסף לטובת הפלסטינים, ירדן וסוריה?

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: אני מציע שראש הממשלה של ישראל יגיד לנו איך מכינים תוכנית גמילה – אחרי 51 שנות עצמאות, מתי תהיה לנו עצמאות כלכלית, כשאני יודע ש-1.2 מיליארד הדולר מתוך 223 מיליארד זה פסיק פסיקוני.

בנימין אלון: ואני יודע שזה מיתוס, מיתוס שמנופח, שאנחנו זקוקים לכסף הזה.

בנימין אלון: לכן, אדוני היושב-ראש, אם תרשה לרב דהן, לא על חשבון זמני.

מיקי לוי: הרב דהן ויתר.

בנימין אלון: אז אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, ואני מקווה מאוד, שראש הממשלה, בנאומו הבא, כשידווח לנו דיווח מדיני, לא יצטרך להתבייש בשנורריות שלו, כי הוא יפסיק להיות שנורר.

בנימין אלון: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

מיקי לוי: אם כי הסיוע מארצות-הברית הוא לא רק לפרויקטים לשיקום שכונות וערבויות.

מיקי לוי: אתה מוכן לוותר על הכול?

מיקי לוי: אתה לא מוכן לוותר על בעיה של ביטחון תמורת כסף, אבל אי-אפשר לומר שזה גם לא נחוץ.

בנימין אלון: אפשר לומר – – – זה מיתוס.

נסים דהן: הם לא משקיעים את זה בשביל העיניים היפות שלנו.

נסים דהן: הם עושים את זה לטובת עצמם.

נסים דהן: הם חוסכים דולר מחבית נפט.

נסים דהן: כל דולר שהם חוסכים מחבית נפט זה 100 מיליארד שקל.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת דהן.

מיקי לוי: בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי בקשב רב את נאומו של ראש הממשלה, ונראה שיש לו אמנות מיוחדת לדבר הרבה ולא להגיד כלום.

אביגדור ליברמן: בכל אופן, אני לא הבנתי הרבה מכל נאומו של ראש הממשלה, חוץ מדבר אחד – שהוא זכה לקבלת פנים בלתי רגילה בארצות-הברית, שקיבלו אותו, שהוא אכל, שהוא שתה, שהוא בילה ועשו לכבודו מסיבות אין-סוף.

אביגדור ליברמן: יש פה פתאום מין ידידות נפלאה.

אביגדור ליברמן: נשיא ארצות-הברית הוא הידיד הגדול שלנו.

אביגדור ליברמן: בהקשר זה אני רוצה להזכיר לראש הממשלה דברי נשיא אחר, נשיא צרפת, דה-גול, שאמר, שביחסים בין מדינות אין ידידות, יש אינטרסים.

אביגדור ליברמן: זאת כנראה מבין היטב נשיא ארצות-הברית.

אביגדור ליברמן: אני לא בטוח שאת זה מבין ראש ממשלת ישראל.

אביגדור ליברמן: אני חושב, שבידידות הגדולה והנפלאה הזאת גודל הידידות הוא בדיוק כמו גודל הנכונות לוויתורים שלנו ברמת-הגולן וביהודה ושומרון, לפלסטינים ולסורים.

אביגדור ליברמן: אני מציע שראש הממשלה יצהיר מראש שהוא מוכן לוותר על רמת-הגולן, ומראש הוא יזכה לפרס נובל, הוא יזכה לעוד כמה קבלות פנים ולעוד כמה – – –

מיקי לוי: הלוא הוא אמר שיהיה משאל-עם.

אביגדור ליברמן: – – טקסים יפים בארצות-הברית, ואולי אף באירופה.

רחבעם זאבי: בתנאי שייתנו לערפאת פרס עוד הפעם.

מיקי לוי: חבר הכנסת זאבי, ראש הממשלה דיבר כאן ואמר שהוא ינהל משאל-עם גם לגבי ההסכם עם הפלסטינים וגם לגבי רמת-הגולן.

אביגדור ליברמן: קודם כול, אני חושב שכל הסגנון – – –

רחבעם זאבי: לגבי מה שאמר חבר הכנסת ליברמן אני מציע שראש הממשלה ברק יקבל פרס נובל בתנאי שגם ערפאת יקבל פרס עוד הפעם.

אביגדור ליברמן: אני חושב שכל הדיבור הזה והסגנון הזה מזכיר לי איזה יהודי בעיירה קטנה שמחכה לקול הפריץ.

אביגדור ליברמן: יש מין התרפסות כזאת בכל הנושאים, בכל החזיתות.

אביגדור ליברמן: אנחנו באמת מחפשים כל הזדמנות להתרפס בפני כל רודן.

אביגדור ליברמן: אני שומע את הנכונות שלנו ואת השבחים אפילו לנשיא מצרים.

אביגדור ליברמן: מה קרה?

אביגדור ליברמן: במשך 20 שנה נשיא מצרים מחרים את מדינת ישראל ולא מוכן להגיע לכאן ואנחנו כל הזמן רצים לשם.

אביגדור ליברמן: אני חייב להגיד – ואמרתי זאת גם בממשלה הקודמת, ולכן אני יכול להגיד זאת גם לראש הממשלה הנוכחי – שאנחנו פשוט מתבטלים בפני כל אחד ואין לנו שום כבוד עצמי ושום כבוד לאומי.

אביגדור ליברמן: הגיע אולי הזמן להפסיק עם הנוהג הזה שאנחנו רצים לכל עבר כשמישהו רק קורא לנו.

אביגדור ליברמן: אני שומע את כל המחמאות כלפי נשיא סוריה, אסד.

אביגדור ליברמן: הוא רודן, הוא אחד הרודנים האכזרים שיש בעולם.

אביגדור ליברמן: הוא רודן שמעודד סחר בסמים.

אביגדור ליברמן: כל קציני הצבא הסורים בבקעה בלבנון הפכו למעשה לברוני סמים.

אביגדור ליברמן: זה נשיא שבאמת הביא את המדינה שלו לשפל כלכלי, שהמזרח התיכון אפילו לא יודע אותו.

אביגדור ליברמן: ואחרי זה באות כל המחמאות וכל הנכונות.

אביגדור ליברמן: הרי אנחנו חייבים להבין מי עומד מולנו כשאנחנו מנהלים אתו משא-ומתן.

אביגדור ליברמן: זה לא איזה איש נאור, הוגה דעות.

אביגדור ליברמן: מולנו עומד שם רודן אכזר, נתעב, שהרג עשרות אלפי אנשים, ששמר על כוחו בכוח הזרוע, וכל אחד פה מסרטט תסריט ורוד של השלום – איזה מזרח תיכון חדש יהיה ואילו אנשים נפלאים יש פה סביבנו.

אביגדור ליברמן: אותו דבר לגבי אבו-עלא.

אביגדור ליברמן: שמעתי פה שקיבלו את אבו-עלא בכנסת ישראל, וערפאת כן ממלא אחר ההתחייבות, לא ממלא אחר ההתחייבות.

אביגדור ליברמן: ראיתי כתבה נפלאה על ספרי לימוד, על מה שמלמדים את כל הילדים שם באוטונומיה.

אביגדור ליברמן: מחנכים אותם לשנאה, לרצח יהודים, לגזענות.

אביגדור ליברמן: האם מישהו מעלה זאת?

אביגדור ליברמן: האם זה מילוי אחרי ההתחייבויות?

אביגדור ליברמן: האם זוהי באמת שאיפה לשלום?

אביגדור ליברמן: האם זה חינוך לשלום?

אביגדור ליברמן: למה אנחנו לא שואלים את כל השאלות האלה?

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד טל, אני מבקש.

אביגדור ליברמן: אפילו שמעתי עכשיו הרבה שבחים למלך מרוקו, שנפטר לפני כמה ימים.

אביגדור ליברמן: אני לא ראיתי שמלך מרוקו היה כל כך שוחר שלום.

אביגדור ליברמן: האם הוא ויתר על מדבר הסהרה המערבית ל"פוליסריו"?

אביגדור ליברמן: האם הוא ויתר למאוריטניה בכל המלחמות שנמשכו עשרות שנים?

אביגדור ליברמן: אני לא ראיתי שוחר שלום – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ליברמן, לפחות בנקודה הזאת של מלך מרוקו נדמה לי שאם אני זוכר את הדברים ואת ההיסטוריה של הורי, שגדלו במרוקו – – –

דוד טל: – – –

מיקי לוי: דוד טל.

מיקי לוי: ביקרתי ארבע פעמים במרוקו.

מיקי לוי: נדמה לי שהמלך הזה אהוב על כל בני העדה המרוקנית בישראל והוא אהוד על כל המנהיגים שהיו שם.

אביגדור ליברמן: כבוד היושב-ראש, אין לי שום דבר – – –

מיקי לוי: נדמה לי שכשמדובר במלך כזה אהוד, ששמר על היהדות במרוקו – צריך לחלוק לו כבוד ולא להעיר עכשיו, לאחר מותו.

מיקי לוי: זה לפחות מן הכבוד שראוי שניתן לו.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אני גם חולק לו כבוד ואני אומר: בואו תלמדו ממנו.

אביגדור ליברמן: הוא היה שוחר שלום שלא ויתר על שום סנטימטר.

אביגדור ליברמן: הוא נלחם על כל סנטימטר במדבר, ותאמין לי, היו לו מספיק שטחים.

אביגדור ליברמן: בואו נלמד ממנו משהו.

אביגדור ליברמן: בואו נהיה שוחרי שלום ולא נוותר על אף סנטימטר.

אביגדור ליברמן: תאמין לי, אני מקבל את הנוסחה הזאת – שלום תמורת שלום.

מיקי לוי: תודה.

אביגדור ליברמן: אני בהחלט רוצה לסיים ולומר, שריצת האמוק הזאת לקראת הנשיא אסד במסלול הסורי היא ניסיון לחפות על כל המחדלים האחרים, הנוגעים לאי-קיום הבטחות למובטלים, לנשים ולעולים.

אביגדור ליברמן: אם מישהו חושב שהוא יביא לנו איזה הסכם עם סוריה ובזה הוא יחפה על כל המחדלים שלו – זה לא יעזור.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

אביגדור ליברמן: דבר אחרון, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להגיד לחברי מש"ס, ששמעתי היום דברים מעודדים לגבי רמת-הגולן.

אביגדור ליברמן: אני בטוח, שבנושא משאל-העם ובכל מה שנוגע להמשך הדרך המדינית שלנו תהיו אתנו, עם המחנה הלאומי.

מיקי לוי: תודה, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

תמר גוז'נסקי: קצרין, ימית – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת גוז'נסקי.

דוד טל: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד טל, אתה מפריע לי.

מיקי לוי: לאחר מכן – חבר הכנסת אחמד טיבי סוגר את הרשימה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה להביע סולידריות – – –

האשם מחאמיד: – – –

דוד טל: – – –

מיקי לוי: מה אתה מפריע לו?

מיקי לוי: הוא לא הפריע לך.

מיקי לוי: אני מבקש.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה להביע סולידריות ולשלוח ברכה לעובדי החברות הממשלתיות, שקיימו היום שביתת הזדהות עם עובדי "מקורות", שנאבקים בהפרטת החברה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, הליכוד מביע אי-אמון היום לא בממשלה ובמדיניותה, אלא בסממנים להפיכתה של החברה הישראלית מחברה חד-ממדית, מחברה מיליטריסטית ביטחוניסטית, לחברה אזרחית יותר.

עסאם מח'ול: האי-אמון של הליכוד וגרורותיו בימין הוא נגד הפיכת האזרחים הערבים ונציגיהם לאזרחים שווי זכויות.

עסאם מח'ול: אני אומר: אין דמוקרטיה ללא ייצוג מלא ואין דמוקרטיה מקוזזת ומצומצמת.

עסאם מח'ול: כל ועדות הכנסת וכל דלתות הדמוקרטיה חייבות להיות פתוחות לפנינו.

עסאם מח'ול: זה העיקרון, ועליו אנחנו נאבקים.

נעמי בלומנטל: ככה זה ברשות הפלסטינית?

עסאם מח'ול: ככה זה יהיה כאן, למרות כל האנטי-דמוקרטים.

ראובן ריבלין: ברוסיה, ברוסיה.

עסאם מח'ול: הליכוד מביע אי-אמון בזכותם של הערבים למעמד שווה וליחס אזרחי הוגן.

עסאם מח'ול: זוהי פשיטת רגל אידיאולוגית.

נעמי בלומנטל: אלה שהם לא תושבי המדינה הם לא – – –

עסאם מח'ול: זוהי פשיטת רגל אידיאולוגית ומוסרית מוחלטת.

עסאם מח'ול: זוהי לאומנות פרימיטיבית, נבובה ורחוקה מכל היגיון.

נעמי בלומנטל: מי שהוא נגד המדינה אין לו מקום.

נעמי בלומנטל: הוא אויב.

מיקי לוי: חברת הכנסת בלומנטל.

עסאם מח'ול: זוהי לאומנות שהחריפה את מורשתה האזרחית של תנועת החרות ההיסטורית – – תלמדי גם את זה.

נעמי בלומנטל: אתה לא תלמד אותי.

נעמי בלומנטל: אתה יכול לעבור אצלי קורסים.

עסאם מח'ול: – – תנועה שהתנגדנו לה, אבל אי-אפשר להתכחש – תשמעי, זה יעזור לך – למחויבותה האזרחית-ההיסטורית.

עסאם מח'ול: יורשיו של בגין, שטבע את המושג – רוב של קול אחד הוא רוב, והצביע בעד ביטול הממשל הצבאי שהוטל על האזרחים הערבים במדינה עד לשנות ה-60, בהנהגת מפא"י ההיסטורית, יורשיו מתנכרים היום לכל ערך אזרחי והומני.

ראובן ריבלין: אל תזכיר את השם בגין, לפני שתאמר לי איך אתה קורא לערבי שמתגייס לצה"ל.

ראובן ריבלין: אתה קורא לו בוגד.

ראובן ריבלין: בוגד אתה קורא לו.

מיקי לוי: חבר הכנסת ריבלין.

עסאם מח'ול: תודה; יש לך עוד הערה?

מיקי לוי: אני מבקש לא לענות לו.

מיקי לוי: תודה.

עסאם מח'ול: יורשיו מתנכרים היום לכל ערך אזרחי והומני והופכים, מאז כבש נתניהו את המצודה ואת המדינה, קומץ של לאומנים שנתלים באידיאולוגיה שמסע הלווייתה התקיים כבר לפני כמה שנים.

נעמי בלומנטל: חתמתם אתו הסכם.

עסאם מח'ול: ההתפרקות המבישה של הימין מכל ערך אנושי ודמוקרטי, שמצאה היום ביטוי בהזמנת כנופיית כהניסטים פאשיסטים לכנסת על-ידי חבר הכנסת קליינר, והתגרותם בחברי כנסת ערבים, היא עוד עדות לאיזה שפל מדרגה עלול הימין להידרדר, לפגוע בכבוד הכנסת ולאיים על ביטחון חבריה.

נעמי בלומנטל: הגענו לימים טובים, עוכרי ישראל מטיפים לנו מוסר.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר, שבמשך כל כהונת ממשלת רבין המנוח עסק הליכוד בשיסוי, בהסתה ובדה-לגיטימציה שיטתית של חברי הכנסת הערבים.

עסאם מח'ול: וכבר ברור ומוכח, כי דה-לגיטימציה של ערבים הובילה ומובילה לדה-לגיטימציה של יהודים כהי עור, ועד מהרה הגיעה לדה-לגיטימציה של יהודים בעלי דעה שונה, לדה-לגיטימציה של ראש ממשלה שהעז לחשוב שלום.

עסאם מח'ול: והיום אנו רואים חזרה לדפוסים ההם בצורה העלובה: הליכוד והימין חוזרים היום, אם תרצו, לכיכר-ציון, לאלימות, להתלהמות ולהסתה.

עסאם מח'ול: אבל הלקח נלמד מאז הרצח ההוא: אי-אפשר להגן על הדמוקרטיה בלי להגן על השלום, ואי-אפשר להגן על השלום בלי להגן על הדמוקרטיה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה ברק חזר מביקור בארצות-הברית, שהוגדר כמוצלח.

עסאם מח'ול: חבל שהמסרים שלו היו פחות מוצלחים, מסרים עמומים וספוגים בכפל לשון: מחד גיסא, דיבורים על דבקות בהסכמי-וואי ובביצועם, ומאידך גיסא התחמקות מוצהרת מביצוע הנסיגה המתחייבת מן ההסכמים בשלב הביניים.

עסאם מח'ול: ברור לי שהממשלה תקבל בסופו של דבר את אמון הכנסת והצעות הימין לא תעבורנה, אבל העיקר הוא, האם תשכיל ממשלת ברק לזכות באמונם החשוב של הפרטנרים לשלום, של העם הפלסטיני ונציגיו ושל כוחות השלום בישראל.

עסאם מח'ול: בביקוריו האחרונים חיפש ראש הממשלה דרך להוציא את ישראל מהבוץ ומהבידוד הבין-לאומי שבהם תקעה אותה ממשלת הימין בראשות נתניהו.

עסאם מח'ול: הוא חיפש אמון וקרדיט.

עסאם מח'ול: אבל, אדוני ראש הממשלה, לא ניתן לקבל אותם חינם.

עסאם מח'ול: תצטרך לשלם בעבורם במטבע השלום הפלסטיני, בביצוע צעדים המתחייבים מביטול הלאווים והקווים האדומים שהצבת – –

מיקי לוי: אני מבקש לסיים.

עסאם מח'ול: אני מסיים בעוד דקה.

עסאם מח'ול: כולם קיבלו כמה דקות.

עסאם מח'ול: – – על-ידי פינוי התנחלויות וחזרה לגבולות יוני 1967 והפסקת ההשתעשעות ברעיונותיו של שרון על הפסקת הנסיגה במסגרת פתרון קבע זמני.

עסאם מח'ול: טוב עשה היום יושב-ראש הכנסת בורג, כאשר הזמין בצעד אמיץ את יושב-ראש הפרלמנט של פלסטין.

עסאם מח'ול: חסר במעמד הזה דגל פלסטין על-יד דגל ישראל.

עסאם מח'ול: כי זה ליד זה, שני דגלים של שתי מדינות לשני עמים, ושתי בירות בעיר אחת בירושלים, הם הערובה לשלום אמיתי ולעתיד אחר במדינה הזאת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אחמד טיבי.

נעמי בלומנטל: ליקוי מאורות.

מיקי לוי: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

תמר גוז'נסקי: בני בגין לפחות הסיק מסקנות.

מיקי לוי: תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אפשר לפרוש.

טלב אלסאנע: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, מה אתה עומד ומעיר?

מיקי לוי: אני מבקש ממך לשבת.

מיקי לוי: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת אחמד טיבי לנאום.

מוחמד ברכה: אתם בוגרי כיכר-ציון.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת ברכה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת מח'ול אמר, שמי שעושה דה-לגיטימציה לחברי כנסת ערבים, סופו שיעשה דה-לגיטימציה – חברי הכנסת של חד"ש, אני אפילו מביא קטע מדברי נציגכם מעל הבמה – ליהודים כהי עור.

אחמד טיבי: לפני כשעתיים שמעתי כאן

אחמד טיבי: את חברי הכנסת מהימין עושים דה-לגיטימציה ליהודייה בהירת עור, לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אחמד טיבי: הטיח לעברה חבר הכנסת רובי ריבלין, שגם היא לא יכולה לשרת בוועדת חוץ וביטחון.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד טל, אתה מפריע לי.

מיקי לוי: הוא מפריע כבר הרבה זמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד טל, אתה רוצה לדבר עם חבר הכנסת רובי ריבלין – אתם יכולים לצאת, לשוחח ולחזור.

דוד טל: אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני לא רוצה שתגיב.

מיקי לוי: אתה מפריע באופן קבוע.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, כאשר הם ישבו על הספסלים האלה, הם צעקו השכם והערב, וזה היה מותר.

דוד טל: אני מתלחש עם חבר הכנסת ריבלין, וזה אסור.

דוד טל: מה קרה?

טלב אלסאנע: – – –

האשם מחאמיד: – – –

מיקי לוי: אל תעזרו לי.

מיקי לוי: מה קרה לכם?

אחמד טיבי: פעם אמרו, שכל חבר כנסת שלא שירת בצבא, לא יכול להיות חבר בוועדת החוץ והביטחון.

אחמד טיבי: אחר כך אמרו שזה בגלל מכת ההדלפות.

אחמד טיבי: חוששים מהדלפות.

אחמד טיבי: ואני לתומי חשבתי, שכל ההדלפות שהיו עד לרגע זה, היו הדלפות יהודיות, כי עד לרגע זה לא היה שום חבר כנסת ערבי במליאת ועדת החוץ והביטחון.

אחמד טיבי: אבל, האשם, תזכור מה שהולך לקרות לך: הרי תהיינה בקרוב הדלפות.

אחמד טיבי: ומה יגידו: האשם תמיד.

אחמד טיבי: ואז השיר האשם תמיד יהיה נכון, כי האשם מחאמיד – האשם תמיד.

נסים דהן: אל תדאג, חבר הכנסת טיבי, ידברו שם רק על מזג האוויר.

אחמד טיבי: לא חשוב מה ידליפו, תמיד יחשדו בחבר הכנסת האשם מחאמיד.

אחמד טיבי: אבל תמיד אמרנו, שהרי אנחנו יודעים מה מתרחש במליאת ועדת החוץ והביטחון, גם לפניה וגם אחריה, שזו לא בדיוק מליאה שנדונים בה סודות כמוסים ביותר.

אחמד טיבי: אבל לא זו הנקודה, ממש לא זו הנקודה: ועדת החוץ והביטחון היא ועדה פרלמנטרית של גוף מחוקק, אשר מפקחת על הרשות המבצעת, וזו היתה דלת נעולה בפני חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: וכאשר הצעתי לפני חודש וחצי, שחבר כנסת ערבי, או שאני אהיה מועמד – אמרתי שלא חשוב מי יהיה, העיקר שיהיה זה חבר כנסת מאחת משלוש הרשימות, על מנת לשבור טבו.

אחמד טיבי: הרי אין בכך התקדמות מהותית אדירה בכיוון של שוויון.

אחמד טיבי: אם מישהו מסיעת ישראל אחת רוצה למכור את זה כך, שימכור את זה בשוק אחר.

אחמד טיבי: אבל יש כאן שבירת סטריאוטיפ, שבירת דעה קדומה, פריצת דלת נעולה, שחברי כנסת לא יכולים להיות נפקדים נוכחים, חברי כנסת על תנאי, חברי כנסת פגומים, חברי כנסת חסרים.

אחמד טיבי: חבר כנסת ערבי הוא חבר כנסת מלא לכל דבר.

בנימין אלון: מה זה קשור לזה שאתה ערבי?

אחמד טיבי: לא, אני אמרתי לזכות אנשי הימין, שהם הרחיבו את היריעה של ההתנגדות שלהם לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי למרות – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מבקש.

אחמד טיבי: – – – מישהו דיבר על שירות בצבא; היא שירתה בצבא.

מיקי לוי: חבר הכנסת אחמד טיבי, לסיים.

אחמד טיבי: לא, זמני, אדוני – – –

מיקי לוי: תסיים.

מיקי לוי: אתה מפתח אתו שיחה.

אחמד טיבי: אדוני, שתי דקות מזמני ישבתי ושתקתי.

מיקי לוי: אני מבקש לסיים.

אחמד טיבי: שתי דקות מזמני – – –

מיקי לוי: אני מבקש, אל תפתח שיחה.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: הפאשיסטים באירופה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ברכה, עם כל הכבוד – – –

מוחמד ברכה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ברכה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: ולכן – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה, תודה.

אחמד טיבי: לכן זה היה מקארתיזם נגד תמר גוז'נסקי ונגד חברי כנסת שחושבים אחרת, לא שהם יהודים או ערבים אלא חושבים אחרת.

אחמד טיבי: רוצים להכניס לוועדת החוץ והביטחון אנשים בעלי דעה קבועה, קונסנסוס.

אחמד טיבי: אז האשם מחאמיד יהיה שם כדי שיגיד – –

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: – – אני נגד הקונסנסוס הביטחוני – –

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

אחמד טיבי: – – ההתקפי ונגד – – –

מיקי לוי: – – – עמיר פרץ.

אחמד טיבי: – – – הוא אמר נגד צה"ל, נגד הכיבוש של צה"ל בגדה המערבית – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – זאת זכותו, זאת גם חובתו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

ראובן ריבלין: כולל ירושלים – – –

אחמד טיבי: כולל ירושלים המזרחית.

ראובן ריבלין: היא חלק ממדינת ישראל.

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: – – –

מיקי לוי: תודה, תודה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רובי ריבלין, תזמין אותו לקפה עכשיו פה במזנון ותשוחחו.

מיקי לוי: בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

מוחמד ברכה: – – – בושה וחרפה.

מיקי לוי: תודה, ברכה.

עמיר פרץ: – – אני שמח שהיום תהיה לי הזדמנות להצביע בעד הממשלה ולברך על – – –

נעמי בלומנטל: נכנעת?

עמיר פרץ: לא, לא נכנעתי.

עמיר פרץ: לפני שהגעת לכנסת, לפני שהרבה חברים הפכו שרים, הייתי אחד המושמצים הגדולים על תמיכתי בשלום ועל תמיכתי במדינה פלסטינית ואני מצטער על כך שהמחשבות והדעות לא בשלו קודם, כי אז יכול להיות שהיתה אולי מדינה פחות קיצונית עם פחות גורמים שלא שותפים לתהליך השלום גם בצד הפלסטיני.

עמיר פרץ: אני מאמין שתהליך השלום הוא צורך אמיתי במדינה שמוכרחה לצעוד לכיוון מאבק פנימי על דמות החברה הישראלית, ואני חושב שהקדנציה הזאת היא עליית מדרגה בבשלותם של האזרחים בישראל לקבל על עצמם תהליכים.

עמיר פרץ: אני חושב, שבחירתו של חבר הכנסת האשם מחאמיד לוועדת החוץ והביטחון היא שלב חשוב ביותר בהשלמה עם העובדה, שאנחנו, כמדינה, חברי חבר הכנסת רובי ריבלין, מדינה שרוצה – – –

ראובן ריבלין: אני אציע שהוא ייכנס לוועדת המשנה לשירותים חשאיים.

ראובן ריבלין: מה עמדתך?

עמיר פרץ: אני – – –

ראובן ריבלין: מה עמדתך?

ראובן ריבלין: אני בעד שהוא יהיה חבר בוועדת משנה לשירותים חשאיים.

ראובן ריבלין: מה עמדתך?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: תסביר להם מה עמדתך.

קריאות: – – –

מיקי לוי: רובי.

קריאה: אתם מציעים את זה?

ראובן ריבלין: – – –

מיקי לוי: רובי.

עמיר פרץ: חבר הכנסת רובי ריבלין – – –

קריאות: – – –

עמיר פרץ: חבר הכנסת רובי ריבלין – – –

ראובן ריבלין: – – –

עמיר פרץ: חבר הכנסת רובי ריבלין – – –

ראובן ריבלין: – – –

עמיר פרץ: תסלח לי, אולי תמתין?

עמיר פרץ: אופיר פינס-פז יסלח לך דקה.

ראובן ריבלין: – – –

קריאות: – – –

עמיר פרץ: תאמין לי שהוא לא שלי.

עמיר פרץ: אתה יושב-ראש האופוזיציה שלי אם לא אכפת לך, אז שב.

עמיר פרץ: חבר הכנסת רובי ריבלין, כל קיצוניות משרתת קיצוניות וכל אמירה קיצונית כזאת שאתה אומר משרתת את תומכי ה"חמאס" והקיצונים האחרים.

ראובן ריבלין: – – –

עמיר פרץ: תן לי, בבקשה.

ראובן ריבלין: – – –

עמיר פרץ: לא, לא.

עמיר פרץ: אמרת.

ראובן ריבלין: – – – האשם מחאמיד – – –

עמיר פרץ: כי גם האשם מחאמיד לא מבקש – – –

ראובן ריבלין: – – – הוא, יש לו בעיה.

ראובן ריבלין: הוא אומר שיש לו דילמה – – – במדינתו.

מיקי לוי: תודה.

ראובן ריבלין: – – –

מיקי לוי: תודה אבל זה – – – עמיר.

עמיר פרץ: גם היהודים האמריקנים וגם היהודים הצרפתים וגם היהודים בכל רחבי העולם חיים בדילמות דומות, ואני בטוח שהאשם מחאמיד, חברי האשם מחאמיד חבר הכנסת, יודע יפה מאוד שאין לו שום סיבה לבוא ולדחוק את ועדת החוץ והביטחון למצב שמישהו יצביע בשבילו לוועדת המשנה לשירותים חשאיים, כי בהחלט כמו שהוא מבין את תהליך הבשלות – גם הצד הזה צריך להבין את התהליך הזה.

עמיר פרץ: אני אומר לחברי מהליכוד שצריך להבין שהעם בשל לשלום.

עמיר פרץ: היה תהליך ארוך.

עמיר פרץ: העם בשל להשלמה עם הפלסטינים, העם בשל להשלמה עם הסורים, העם רוצה שלום יותר מאשר הכנסת רוצה שלום, ולכן אני חושב שהגיע הזמן שהליכוד יתנער מכל אותם חלומות.

עמיר פרץ: כבר נפרדתם מארץ-ישראל השלמה, עשיתם מהלכים של החזרת שטחים; הגיע הזמן שנעשה את ההשלמה האמיתית.

עמיר פרץ: ואני אומר לחברי חברי הכנסת הערבים – אני לא אוהב להשתמש במלה הזאת, אבל חברי הכנסת מהמיעוטים, אנחנו – – –

טלב אלסאנע: – – –

אחמד טיבי: – – –

עמיר פרץ: אני בטוח – – –

אחמד טיבי: אין בזה – – –

עמיר פרץ: לא, ישראלי הוא ישראלי.

קריאות: – – –

עמיר פרץ: מאה אחוז.

טלב אלסאנע: – – –

עמיר פרץ: אתה יודע מה?

עמיר פרץ: אני אדגיש שאתה בדואי.

טלב אלסאנע: – – –

עמיר פרץ: או.

עמיר פרץ: קיי.

עמיר פרץ: אז אני אומר לך, שאני חושב שהצטרפותו של חבר הכנסת האשם מחאמיד לוועדה היא תהליך חשוב לשלום האזרחי הפנימי.

עמיר פרץ: אין זה אומר שאותו תהליך צריך להיות מול הפלסטינים.

עמיר פרץ: מול הפלסטינים יש הסכם של אינטרסים שצריך להבטיח שהאינטרסים של שני הצדדים יהיו מקוימים, כי רק כך יובטח השלום.

עמיר פרץ: אבל פנימה צריך להגביר את האינטרס ואת השותפות של כל חבר כנסת מתוככם – – –

מיקי לוי: תודה.

עמיר פרץ: אני רוצה לברך את ראש הממשלה על המהלכים שהוא עשה.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שיש לו סימוכין לכל הציפיות שנוצרו, כי אני מקווה מאוד שלא תבוא חלילה אכזבה אחרי הציפיות הגדולות.

עמיר פרץ: אני מאמין בתהליך השלום, תמיד האמנתי בתהליך השלום; אני מאמין שתהליך השלום הוא גם מפתח להבראת החברה הישראלית מבפנים.

עמיר פרץ: אני חולם על הרגע שבו כאן, במליאה הזאת, הוויכוחים הסוערים ביותר יהיו על מעמדם של העובדים; שהוויכוחים הסוערים ביותר יהיו, איך אנחנו מטפלים בקבוצות חלשות; שהוויכוחים הסוערים ביותר יהיו, איך אנחנו פותרים את הבעיות של חברות כוח-האדם; שהוויכוחים הסוערים ביותר יהיו, איך אנחנו פותרים את בעיות שכר המינימום בישראל; שהוויכוחים הסוערים ביותר יהיו, איך פותרים את בעיות הפנסיה.

עמיר פרץ: הלוואי שהמליאה הזאת, כולה, תצביע מהר מאוד על הסכמי השלום ונתפנה, כולנו, לעסוק באדם כאדם ולחזק את החברה הישראלית – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עמיר פרץ: – – מבפנים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

עמיר פרץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רומן ברונפמן אינו בנמצא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סאלח טריף, בבקשה, חמש דקות.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לספר לך סיפור, אדוני היושב-ראש, אולי גם לחברי הכנסת.

סאלח טריף: כשאני שמעתי על הצעת האי-אמון של חברי בליכוד על מינויו של האשם מחאמיד, התחלתי לחפש את עצמי ולשאול את עצמי, אם אני כלול בעסק הזה או לא כלול.

סאלח טריף: אבל אני רוצה לספר לכם, שלפני – – –

קריאה: – – –

סאלח טריף: שנייה, תשמע אותי היטב, אולי גם תבין את כוונתי.

סאלח טריף: אני זוכר, שלפני כשלוש שנים, יותר, שלוש-ארבע שנים, הוזמנתי לוועדת החוץ והביטחון, אני וחברי חבר הכנסת לשעבר אסעד אסעד.

סאלח טריף: הוא היה אלוף-משנה בצה"ל, שירת קרוב ל-28 שנים, אני הייתי סרן צעיר, חמש, שבע שנים – שירתנו בהרבה מקומות, בין היתר במקומות סודיים מאוד ומסווגים, והוזמנו לדיון פשוט על נושא שעלה לסדר-היום בנושא שירות חיילים דרוזים וכן הלאה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, נכחו שם אנשים שאנחנו מכירים אותם מעבודתנו בצה"ל.

סאלח טריף: אחרי שהצגנו את הנושא נתבקשנו על-ידי יושב-ראש הוועדה, אלוף, חבר הכנסת אורי אור, לקום ולצאת – – –

ראובן ריבלין: לא הייתם חברים.

סאלח טריף: לקום ולצאת.

סאלח טריף: הנושא הזה שהיה על סדר-היום לא רק שהוא לא סודי, הוא מחייב את נוכחותנו במקום כדי לשמוע את דעתנו בעניין חשוב שאנחנו שותפים לו.

סאלח טריף: היה מה שהיה, אמרנו את מה שאמרנו ובשלהי הקדנציה האחרונה, חבר הכנסת לנדאו שהיה יושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת אורי אור ואלי גולדשמידט ניסו למצוא סידור שאני אכנס ולו באופן סמלי, לסוף התקופה של ועדת החוץ והביטחון.

סאלח טריף: אני יודע שבוועדות הכנסת מוצאים פתרונות.

סאלח טריף: אני כבר ותיק בבית, אבל לי לא מצאו את הפתרון.

סאלח טריף: אני אומר לכם, חבל לי.

סאלח טריף: שמעתי פעם הרצאה מאוד מלומדת מחברי, רובי ריבלין, היושב-ראש, שבתנועת הליכוד – – –

ראובן ריבלין: בתנועת בית"ר.

סאלח טריף: בבית"ר ההיסטורית, ז'בוטינסקי לפי תורתו מסתכל על האוכלוסייה הערבית, על האוכלוסייה הלא-יהודית כהגדרתו, באופן שווה, לא כמו מפא"י ההיסטורית, שעשתה אדונים ועבדים, משרתים ואדונים וכו'.

סאלח טריף: חשבתי שהיחס הבית"רי הזה, היחס של הדר וכבוד לזולת, יבוא לידי ביטוי גם כאן.

סאלח טריף: הרי כולנו יודעים, גם חבר הכנסת דן מרידור מוותיקי הבית ומי שהיה שר בממשלה יודע, שבוועדת החוץ והביטחון מתנהלים כל הדברים חוץ מהדברים הסודיים ביותר.

סאלח טריף: אלו דברים שדינם לוועדות המשנה שאליהן נבחרים אנשים, גם בין היהודים, שיש להם רקע להיות באותן ועדות, ואני מקבל את זה.

סאלח טריף: אבל מה שמתברר כאן זה עוד הפעם – וחבל.

סאלח טריף: שמעתי אפילו פעם את חבר הכנסת גדעון עזרא מספר בטלוויזיה, ונדהמתי, כמה האזרחים הערבים תושבי מדינת ישראל היו נאמנים למדינה, גם בתקופות מאוד קשות במלחמות ישראל.

סאלח טריף: מי שאומר את הדברים האלה כאן מנסה להטיל דופי – – –

מוחמד ברכה: אתה מגזים.

מוחמד ברכה: אתה מקבל הכשר מגדעון עזרא?

מוחמד ברכה: זה מה שחסר.

סאלח טריף: אני מבקש ממך, אני מאבד את הריכוז.

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלסאנע, שמענו.

ראובן ריבלין: תן לו לדבר, זה על חשבונו.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לסיים את הדיון היום.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, כואב לי, כי באמצעות חבר כנסת ערבי אנחנו מטילים דופי באוכלוסייה שלמה.

סאלח טריף: כואב לי שדרך אי-אמון כזה תנועה שלמה וחשובה בבית הזה, כמו תנועת הליכוד, עושה כתם שחור ונורא על מצחה קודם כול, אבל גם על מצחם של אזרחים ערבים ונציגיהם בכנסת.

סאלח טריף: אני רואה את עצמי כמי שנפגע קשה גם בעניין הזה.

ראובן ריבלין: הליכוד מינה חבר מטעמו לוועדת החוץ והביטחון.

אחמד טיבי: – – –

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, הודיתי לחבר הכנסת האשם מחאמיד, על אף החיפוש שעשיתי עליו כי נטען שהוא חשוד, על שאפשר את כניסתי.

האשם מחאמיד: מצאת משהו?

סאלח טריף: חבר הכנסת טיבי, לך יש זכויות.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לזכור שאנחנו הולכים לשלום, ואנחנו צריכים לזכור כמי שנלחמו תמול-שלשום זה נגד זה, שהיום אנחנו משתפים פעולה בגלוי כדי לשמור על אזרחי ישראל ועל האזרחים הפלסטינים.

סאלח טריף: גם כוחות הביטחון הפלסטיניים וגם הישראליים.

סאלח טריף: מה שהיה פעם טבו נשבר.

סאלח טריף: המצב השתנה.

סאלח טריף: לכן בבית הזה כדאי, אדוני היושב-ראש, להבין, שיש אנשים שהם נאמנים למדינה והם לא יהודים, והם גם ערבים, ואותם צריך לכבד, ואת רגשותיהם צריך לכבד.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך, כמי שנפגע מכל העסק – וכבר הייתי בוועדות ביטחוניות בכנסת הזאת – כמי שלא נבחר על-ידי המועדון הסנובי הזה, שזה היה מועדון סגור, נעול, מחוץ לתחום.

סאלח טריף: זה סנוביזם, גזענות בהתגלמותה, וחבל שהשבירה של הסטטוס הזה באה כל כך מאוחר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת סאלח טריף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק וקנין, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

ראובן ריבלין: חמש דקות לחבר הכנסת וקנין, ואני מבקש להקפיד על הזמן, כי אנחנו באמת מתאחרים איחור רב.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החלטתי לחרוג ולא לדבר על הצעות האי-אמון, כיוון שאני חושב שזו מטחנת מים שהרבה תועלת לא תצא ממנה.

יצחק וקנין: ההצבעה תעבור ואנחנו נקרא פה את החלטות הסיכום של הסיעות, ובזה תסתיים הפרשה.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה לדבר על נושא מאוד כאוב, שאני קצת מתפלא איך הוא לא עולה בבית הזה כל חמש דקות: האלימות, האלימות בחברה הישראלית.

תאופיק חטיב: ש"ס זה הפתרון.

יצחק וקנין: ש"ס זה לא הפתרון.

יצחק וקנין: אגיד לך גם למה החלטתי לדבר – מכיוון שעינינו רואות בתקופה האחרונה כמה מקרי רצח יש, מקרי רצח לא קלים, ומקרי שוד מתוחכמים ביותר.

יצחק וקנין: הדוגמה היא שוד בנק המזרחי.

יצחק וקנין: יש רציחות, אנסים סדרתיים ולא סדרתיים, אלימות בבתי-הספר, סמים בבתי-הספר, אלימות ברחוב וסמים ברחוב.

אליהו סויסה: אילו בתי-ספר?

יצחק וקנין: רבותי, למי שלא יודע, היום אפשר לקנות סמים כמו שקונים בבאסטה בשוק.

יצחק וקנין: בדיוק אותו דבר.

יצחק וקנין: יש מקומות ביפו ובעכו וברמלה, שאני אומר לך בוודאות מוחלטת, שאתה יכול לקנות סמים כמו שאתה קונה תפוחי אדמה.

יצחק וקנין: רבותי, המשטרה יודעת ואינה יכולה לעשות דבר.

אליהו סויסה: איפה זה?

אליהו סויסה: בבני-ברק?

יצחק וקנין: אתה יודע ממה אני מופתע באמת, אדוני שר התשתיות?

אליהו סויסה: באילו בתי-ספר?

יצחק וקנין: אל תקשה עלי, ידידי היקר.

יצחק וקנין: תקשיב לי ותשמע את הדברים נכוחה, כי הדברים הם קשים מנשוא.

ראובן ריבלין: האם השר רוצה להשתתף בדיון?

יצחק וקנין: הדברים קשים מנשוא.

יצחק וקנין: אנחנו לוקחים אותם בקלות, אבל החברה מתפוררת, רבותי.

יצחק וקנין: מתקיים בנו הפסוק: ואתה עשוק וגזול ורצוץ כל הימים ועיניך רואות ואין מחריד.

יצחק וקנין: הכול עובר ככה, מה שנקרא "חפיף".

יצחק וקנין: רבותי, זאת המציאות בחברה שלנו.

יצחק וקנין: אגיד לכם יותר מזה: ממה הופתעתי?

יצחק וקנין: לפני כשבועיים מפכ"ל המשטרה, קצין מספר אחת של מדינת ישראל, מגלה לנו, שמה יש היום בחברה הישראלית?

יצחק וקנין: – "בלמנו את הפשיעה", רבותי.

יצחק וקנין: כמעט נפלתי מהכיסא באותו רגע.

יצחק וקנין: בלמנו את הפשיעה, רבותי.

יצחק וקנין: אני לא יודע איזו פשיעה.

יצחק וקנין: או שהוא לא חי פה או שאני לא חי פה.

יצחק וקנין: רבותי, זאת מציאות.

יצחק וקנין: איך הוא יכול להגיד שבלמנו את הפשיעה?

יצחק וקנין: הוא מתייחס לדיאגרמות?

יצחק וקנין: לסטטיסטיקה?

יצחק וקנין: לטבלאות?

יצחק וקנין: אני לא יודע על-פי מה הוא עשה את החישובים שלו.

יצחק וקנין: איזו אלימות בלמנו?

יצחק וקנין: רבותי, או שאנחנו בורחים מהמציאות, או שאינני יודע מה אנחנו עושים בחברה הזאת.

יצחק וקנין: רואים את הכול ועוברים; כביכול אין כלום.

יצחק וקנין: וכולנו עולים פה לדבר על מה?

יצחק וקנין: – אם ידידנו מסיעה ערבית כן יהיה בוועדת החוץ והביטחון או לא יהיה בוועדת החוץ והביטחון.

יצחק וקנין: אני לא יודע אם יש לנו ביטחון פנימי ברחוב.

יצחק וקנין: בטוח בוועדת החוץ והביטחון יש הרבה ביטחון כשבאים לדון שם.

יצחק וקנין: הלוא אלה שישבו והחליטו אם הוא כן יהיה או לא יהיה, את הטריקים שעשו בקדנציה הקודמת כולנו מכירים: שסיעה שמונה פחות מארבעה חברי כנסת, או יותר מחמישה חברי כנסת – תלוי איך זה התאים לערבים או לא התאים לערבים.

יצחק וקנין: ככה עשו.

יצחק וקנין: ואנחנו מתעסקים רק בזה שעתיים, וכל דובר עולה ומדבר.

יצחק וקנין: אבל אנחנו לא מדברים על הדברים האמיתיים של החברה הזאת.

יצחק וקנין: החברה הולכת ונהרסת, הולכת ונאכלת, ואנחנו נחגוג, נצא לריקודים וזהו זה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו לפני המשבר הקשה ביותר של החברה.

יוסף יצחק פריצקי: אפשר שאלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וקנין סיים את דבריו, חבר הכנסת פריצקי.

יצחק וקנין: רובי, תן לו שאלה.

ראובן ריבלין: לא, פשוט אנחנו נכנסים למצוקת זמן.

יצחק וקנין: אני אומר: רבותי, עלינו לקחת את הדברים בפרופורציות הנכונות.

יצחק וקנין: אני עולה לפה, רבותי, אני מדגיש את הדברים בכל פעם שאני עולה, בכוונה תחילה כדי להעיר אתכם, כי אתם נרדמים, צריך להעיר אתכם מדי פעם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק וקנין על דבריו המעניינים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ואחריו – חבר הכנסת דוד טל.

רוני מילוא: כמה דוברים עוד יש?

ראובן ריבלין: עוד שניים, מלבד השניים שקראתי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, עוד ארבעה, ואנחנו מסיימים.

ראובן ריבלין: הגענו לכלל סיום.

ראובן ריבלין: נראה לי שב-21:25 אנחנו נהיה בעיצומן של ההצבעות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חמש דקות.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, באתי כדי להשיב בנושאים של האי-אמון, בעיקר בנושא של ההתקפה על ראש הממשלה, על אי-טיפולו בחרדים, הנושא שהעלתה פה מפלגת שינוי.

מיכאל מלכיאור: פה אני מבקש להגיד דברים באמת מקרב לב.

מיכאל מלכיאור: בלוח שלנו עברנו את התקופה של השבועות של פורענות, את שבת חזון, את תשעה באב, והגענו לשבועות של נחמה לקראת ראש השנה.

מיכאל מלכיאור: לפי המסורת קודם צריך להכיר בפורענות ובבעיות, לראות את הדברים גם בחזון, כדי להגיע גם לנחמה אחר כך.

מיכאל מלכיאור: אין לי שום ספק, שיש הרבה מאוד בעיות ביחסים בין דתיים לחילונים שראויות לטיפול, שראוי להעלות אותן על סדר-היום הציבורי, על הבמה הציבורית, גם מעל הדוכן פה, אני חושב שזה דבר נכון וראוי.

מיכאל מלכיאור: רק בשבוע האחרון שמענו את ראש השב"כ, שאמר שהסכנה הקיומית של מדינת ישראל לא תבוא מהטרור מבחוץ, אלא תבוא מהשסעים הפנימיים.

מיכאל מלכיאור: ראינו את ראש משטרת ירושלים שאמר, שהוא לא יכול לטפל בגנבים ובשודדים, כי הוא צריך בכל הזמן שלו לעסוק בנושא של דתיים וחילונים.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, יש כמה דרכים שאפשר ללכת בהן.

מיכאל מלכיאור: אפשר ללכת בדרך של סיעת שינוי, בדרך שהיא הציעה פה.

מיכאל מלכיאור: לדעתי, זו תהיה טעות גדולה מאוד.

מיכאל מלכיאור: אני גם חושב שבסיעת שינוי עצמה – ואני יכול להגיד את זה, כי כשישבנו במשא-ומתן הקואליציוני דווקא הופתעתי לראות ששינוי מוכנה גם להסכים לסטטוס-קוו, גם להסכים לשיתוף עם חרדים, אומנם לא עם חרדים ספרדים, רק עם חרדים אשכנזים, באותה קואליציה.

יוסף (טומי) לפיד: לא מפני שהם ספרדים והם אשכנזים.

מיכאל מלכיאור: לא אמרתי "בגלל", אבל היו מוכנים לשבת בקואליציה.

יוסף יצחק פריצקי: הסכמנו לסטטוס-קוו?

מיכאל מלכיאור: כן.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להעיד על זה בעצמי.

ראובן ריבלין: אל תתפלמס, כי זה על חשבונך.

מיכאל מלכיאור: בסדר.

מיכאל מלכיאור: זה לא העניין.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד, שאפשר להיכנס לדברים בצורה של יתר פלגנות.

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, לתקוף, להגיד "הכול בגללם", להפגין ולזרוק אבנים, באותה שיטה כמו אלה שאני שמח שראשי הציבור החרדי הסתייגו מהם, הפרחחים שהתחילו לזרוק אבנים ולהתנהג באלימות ברחוב בר-אילן ובשאר הרחובות שם.

מיכאל מלכיאור: אני שמח דווקא שראשי הציבור החרדי הסתייגו בצורה מפורשת מהדבר הזה, אבל אפשר לנצל את זה כדי להרוס את המרקם העדין של החברה שלנו.

מיכאל מלכיאור: אני מציע דרך אחרת, ואני חושב שלזה מתכוון ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאור: ראש הממשלה הכניס לקואליציה שלו את כל הגורמים השונים, והוא רוצה לנסות לפתור את הבעיות בדרך של הידברות, בדרך של הבנה, בדרך של מציאת דרך חדשה, שכתובה גם בקווי היסוד של הממשלה, דרך אגב, לנסות למצוא אמנה חברתית שתספק את כל הצרכים של כל האוכלוסייה – מרקם האוכלוסייה הוא, שיש מקום גם לחרדים וגם לחילונים – ולמצוא את הטוב שבכל האוכלוסיות, לא להתנגש משאית מול משאית, אלא לנסוע ביחד, בדרך ליצירת תרבות ישראלית-יהודית משותפת, שיש בה מקום לכל הגוונים של החברה שלנו פה במדינת ישראל.

יוסף (טומי) לפיד: בתנאי שהחילונים יפרנסו את החרדים.

מיכאל מלכיאור: אני מציע – – –

יצחק וקנין: תפרנס את עצמך קודם.

מיכאל מלכיאור: אני מציע לסיעת שינוי לתת יד – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וקנין, חבר הכנסת מלכיאור בדיוק מסיים את דבריו, ואתה לא יכול להפריע לו.

יצחק וקנין: הוא מפרנס את כל העולם הזה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה, תיקח את חבר הכנסת לפיד החוצה ותסביר לו מה שאתה רוצה, כמובן אם הוא ירצה לצאת אתך.

יצחק גאגולה: זה לא יעזור.

ראובן ריבלין: אז שקט.

מיכאל מלכיאור: אני מציע פה, גם לסיעת שינוי, לתת יד, לא להעמיק את הפלגנות, כל כך קל לעמוד פה – – –

יוסף יצחק פריצקי: שאלה למלכיאור.

ראובן ריבלין: אל תגיב אליו.

מיכאל מלכיאור: לא להעמיק את הפלגנות.

יוסף יצחק פריצקי: שאלה למלכיאור.

ראובן ריבלין: רבותי, הנואם סיים את דבריו.

ראובן ריבלין: אין לך זמן, זמנך עבר.

מיכאל מלכיאור: אני פונה לכולנו: בואו ניתן קצת נחמה לעם ישראל בשבועות האלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: אתה דיברת בחלק מהזמן.

ראובן ריבלין: אתן לך עוד דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: החרדים רוחצים בניקיון כפיהם.

יוסף יצחק פריצקי: איך אתה אומר את זה?

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פריצקי, הרי על כל קריאת ביניים שלך יש לו נאום של שעה לפחות.

מיכאל מלכיאור: אני חושש, שהדרך של הפלגנות זו גם הדרך שמביאה לחלק מהאלימות הנוראה שאנחנו רואים.

מיכאל מלכיאור: רואים שאפשר לדבר כך אחד לשני, אפשר לזרוק זה על זה אבנים, אפשר לעשות פרובוקציות זה לזה.

מיכאל מלכיאור: נפסיק את הדרך הזאת, ואני חושב שאתם יכולים להיות קונסטרוקטיבים בבניית דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע ללכת בדרך שאהוד ברק הציע: "אחים הולכים ביחד".

מיכאל מלכיאור: נלך ביחד, נלבן עד עומק את ההבדלים בינינו, בלי טשטוש, נלבן את הדברים ונראה אם אפשר למצוא מודוס ויוונדי לכל החברה במדינת ישראל – אז באמת נביא "נחמו נחמו עמי" בצורה עמוקה ויסודית.

ראובן ריבלין: אמן סלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת הרב מלכיאור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד טל, ואחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא, ויסיים את שורת הנואמים חבר הכנסת מתן וילנאי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חמש דקות לאדוני סגן היושב-ראש בעבר.

דוד טל: אני אפשרתי לך הרבה יותר, אדוני.

ראובן ריבלין: אני יודע, אבל הפעם אנחנו מוכרחים להצטמצם, כי ביקשת ממני להקדים את ההצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת דיברו היום כמעט על הכול.

דוד טל: אני רוצה לגעת בכמה דברים, ברשותך.

דוד טל: הנושא הראשון הוא הנושא של שר המשפטים, וחבל שהוא איננו, חבר הכנסת יוסי ביילין, שדיבר על הנושא של דם על הידיים.

דוד טל: הייתי קצת המום כששמעתי את זה, מהסיבה הפשוטה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: לפני כשנה ומחצה ישבנו במשכנו של נשיאנו, נשיא מדינת ישראל ירום הודו, ודיברנו על האפשרות בתוקף תפקידנו כחברי ועדת החוקה לחון אסירים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויצמן, חבר הכנסת ויצמן, מה זה הדיבורים האלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ויצמן, מה זה?

ראובן ריבלין: עם מי אתה משוחח?

ויצמן שירי: עם חבר הכנסת אבי יחזקאל.

ראובן ריבלין: קולות מהקיר.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה, יצא החוצה וידבר עם חבר הכנסת יחזקאל.

ראובן ריבלין: לא ייתכן כך.

דוד טל: – – – לחון אסירים במדינת ישראל במלאות 50 שנה לקום מדינת ישראל.

דוד טל: ואז, למרבה הפלא, יצא חבר הכנסת ביילין, השר ביילין, כשחמת זעם שפוכה על פניו, וחד-משמעית קבע שזה לא בא בחשבון, גם כשאמרנו שנעשה – לא נעים לי להשתמש במלה הזאת – איזו סלקציה.

דוד טל: זאת אומרת, נאמר: רוצחים – לא בא בחשבון; אנסים – לא בא בחשבון; סוחרי סמים – לא בא בחשבון.

דוד טל: כל השאר – באים בחשבון, וועדה כזאת או אחרת תדון ותבדוק את זה.

דוד טל: הוא אמר חד-משמעית: "לא, לא בא בחשבון", גם שאנחנו, כחברה הישראלית, במשך 50 שנה פשענו לא במעט באנשים האלה שישבו שם.

דוד טל: לא בכדי 98% מהאנשים שיושבים שם עם דם על הידיים הם ממוצא מאוד מאוד מסוים, אדוני.

דוד טל: היה לנו איזה חלק, אולי לא נתנו להם מספיק, אולי לא תמכנו בהם מספיק, אולי לא עודדנו אותם מספיק, אולי לא נתנו להם, אדוני, את שוויון ההזדמנויות שכולם מדברים עליו.

דוד טל: ניסיתי לשכנע אותו ואמרתי: בוא נדון בכל דבר לגופו של עניין.

דוד טל: 50 שנה למדינת ישראל, למה לא? אקט הומני ממדרגה ראשונה.

דוד טל: הרי במוקדם או במאוחר האנשים הללו יצאו מכותלי הכלא, יצאו לחברה, אבל אז הם יצאו מרירים, ממורמרים, כי לא התייחסו אליהם.

דוד טל: כאן, במחי יד קובע חבר הכנסת, השר, שר המשפטים, שאסירים עם דם על הידיים אפשר גם אפשר לשחרר.

דוד טל: אני לא רוצה לומר כרגע את עמדתי בנושא הזה, אבל תמהני, אדוני היושב-ראש, איך זה יכול להיות, שאדם שרק לפני שנה וחצי דיבר בצורה כזאת, בפתוס כזה על הנושא הזה, שלא בא בחשבון, מה פתאום, לשחרר אסירים יהודים שאולי מעדו פעם אחת, אולי מעדו פעמיים – זה עלה הרי הון תועפות למדינת ישראל, מה עשו כל השוטרים, מה עשו כל השופטים?

דוד טל: ואני אומר לשר המשפטים: האם אדוני יכול להסתכל בעיניים של אותן אמהות, של אותם ילדים יתומים, להסתכל להם בעיניים ולומר – כן, אפשר גם אפשר לשחרר אנשים כאלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, אתה יכול לדבר לשר סויסה, הוא יעביר לו את כל הדברים שאתה אומר.

דוד טל: לא, לא.

דוד טל: אני מעביר את זה כאן.

ראובן ריבלין: הנה, השר סויסה נמצא שם.

ראובן ריבלין: הוא יעביר לשר ביילין.

דוד טל: אני מניח שההשראה כאן של הכיסא הזה תעביר לו את הדברים, אבל הייתי מאוד המום כששמעתי את זה.

דוד טל: אני לא יכול שלא להזכיר את הנושא של סטף ורטהיימר, מנכ"ל, יושב-ראש "ישקר", לא פחות ולא יותר; אדם שמצץ את לשד עצמותיה של מדינת ישראל, אדם שקיבל קרקעות בלי הכרה, בלי הכרה.

דוד טל: כל הצפון שלו.

דוד טל: אדם שבנה מפעלים יפים, על גבם של העובדים.

יוסף (טומי) לפיד: הוא בנה – – –

דוד טל: סליחה, כמה הוא תרם לך?

דוד טל: כמה הוא תרם לך, חבר כנסת לפיד?

דוד טל: תאמר, תהיה ישר עם הציבור.

דוד טל: תסתכל לי בעיניים, תאמר לי את הסכום שהוא תרם לך – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

ראובן ריבלין: לא יותר מ-1,700 שקל.

דוד טל: – – אם לא, אני אומר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, זה על חשבונך, אני מודיע לך.

ראובן ריבלין: אתה יוצר פה עכשיו מחלוקת.

דוד טל: חבר הכנסת לפיד, אתה לא דובר אמת.

יוסף (טומי) לפיד: – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – – הנגזל, איש הסיעה שלך – – – ואתה אומר ללא בושה – – – אין בושה?

דוד טל: אתה לא דובר אמת.

דוד טל: לא, גם לא.

דוד טל: אתה יודע היטב כמה הוא תרם לך, והמספרים עם הרבה אפסים, למעלה משישה אפסים, חבר הכנסת לפיד, אז כדאי שתשב בשקט, ואני רואה שאכן שתקת, דממת, וטוב עשית – –

יוסף (טומי) לפיד: – – –

דוד טל: – – מפני שאחרת, כאן, מעל הבמה הזאת, אני אומר את המספר, ואז תצטרך להתמודד עם זה עם מבקר המדינה – –

ראובן ריבלין: אתה צריך רק להזדרז כי נותרו לך 30 שניות.

דוד טל: – – יחד עם מישהו אחר.

דוד טל: אז מוטב, חבר כנסת לפיד, הס.

דוד טל: הרף, די, רב לך.

דוד טל: רב לך, שב, תנוח, תשקוט.

יוסף (טומי) לפיד: מותר בלי צעקות.

דוד טל: מה עושה סטף ורטהיימר?

דוד טל: סטף ורטהיימר לא מאפשר פתאום במפעלים להתפלל – –

קריאות: – – –

דוד טל: – – אתם מבינים, רבותי?

דוד טל: במדינה היהודית, הדמוקרטית, חבר כנסת לפיד, לא מאפשרים ליהודים להתפלל בזמן העבודה.

דוד טל: שומו שמים.

דוד טל: מה קרה?

קריאה: – – –

דוד טל: לא, אתה מפריע לי.

דוד טל: אני שואל את עצמי: ריבונו של עולם, לאן הגענו?

דוד טל: עמיר פרץ – איפה עמיר פרץ, נציג העובדים?

דוד טל: אני הייתי משבית את כל המשק בשביל הדבר הזה.

דוד טל: אבל חבר כנסת טומי לפיד תומך בסטף ורטהיימר – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דוד טל: סיימתי?

דוד טל: אני אסיים בעוד דקה.

דוד טל: – – – תומך, בגלל התמיכה הגדולה שלו, אני מבין את זה.

דוד טל: אבל לא יכול להיות, לא יעלה על הדעת שבמדינת ישראל לא תינתן האפשרות – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל.

דוד טל: – – ליהודי להתפלל.

דוד טל: תאר לעצמך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, הבנו את מה שאמרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לפיד רוצה לומר לך משהו על מנת שתענה לו, כי הוא חייב לקבל תגובה.

ראובן ריבלין: אתה אמרת לו דבר.

יוסף (טומי) לפיד: אני מציע, ברוח טובה – סטף ורטהיימר בנה את אחד המפעלים המפוארים במדינת ישראל.

דוד טל: על גבם של תושבי הצפון.

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: הוא יאמר ואתה תענה לו.

יוסף (טומי) לפיד: אני מציע שאת הביטוי שהשתמשת בו: "מצץ את לשד עצמותיה של המדינה" – אני מציע למחוק את המשפט.

ראובן ריבלין: האם אתה מסכים?

ראובן ריבלין: אני ממליץ לך – – –

דוד טל: אני אענה, אני אענה.

דוד טל: אני אומר לך גם מדוע – – –

ראובן ריבלין: אתה איש רב-פעלים.

דוד טל: – – – מפני שהוא לא הסתפק בקרקעות שהוא קיבל.

דוד טל: הוא גם לא הסתפק בכספים ממרכז ההשקעות.

דוד טל: הוא לא הסתפק לא בזה וגם לא בזה.

דוד טל: מזה ומזה לא נחה ידו, אבל הוא לקח מפה, לקח משם, ועל גבם של אנשים, עם שכר מינימום, הוא בנה את מפעלו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הואיל ומר ורטהיימר לא נמצא פה, אני מציע שלא לדון בו.

דוד טל: ולסיום, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: הציע חבר הכנסת לפיד הצעה, משום שיש פה דבר שהוא בבחינת הוצאת דיבה, יכול להיות.

יוסף (טומי) לפיד: אני מבקש מהיושב-ראש – הוא לא יכול להתגונן – –

ראובן ריבלין: שמעתי, אמרתי את זאת.

יוסף (טומי) לפיד: – – שאתה תצווה למחוק זאת מהפרוטוקול.

דוד טל: הוא יכול לצוות, אבל אני אמרתי.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת הנכבד, אני יכול מקסימום להמליץ בפני חבר הכנסת הנכבד שעומד מעל הבמה, להציע לו, משום שאני חושב שיש בכך הוצאת דיבתו של אדם רעה.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שאם הוא רוצה לומר זאת על מנת להתמודד משפטית, יאמר זאת אחרי שלא תהיה לו חסינות מהותית, כי על הבמה יש לו חסינות מהותית.

ראובן ריבלין: אני מציע בשלב זה באמת לא לומר על אדם שלא יכול להתגונן דברים כאלה.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה – תאמר לו באופן אישי במאמר בעיתון, ואז תהיה שאלה אם יש לך חסינות או לא, וזה יהיה הרבה יותר ראוי.

ראובן ריבלין: אני מציע לך בזאת – – –

רוני מילוא: זה גם אדם שתרם משהו למדינת ישראל, בניגוד לכל הפרזיטים – – –

דוד טל: אדוני היושב-ראש, רק לסיום, שני משפטים נוספים.

רוני מילוא: בניגוד לכל הפרזיטים, הוא תרם – – –

דוד טל: גם לך הוא תרם, רוני?

רוני מילוא: הוא לא תרם לי – – –

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מילוא.

דוד טל: מה הסיפור?

דוד טל: אז תגיד.

דוד טל: אז תקום ותאמר.

רוני מילוא: הוא תרם למדינה, כשאתם, הפרזיטים, לא עשיתם כלום.

דוד טל: כן, מסע השיסוי שלו, מסע השיסוי שלו נגד החרדים, מסע השיסוי שלו נגד החרדים – לא היה כדבר הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מילוא, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל, אני מבקש ממך.

דוד טל: שני משפטים לסיום.

ראובן ריבלין: מדובר פה באדם שאינו נוכח, שאינו יכול לעמוד על הבמה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לכתוב עליו דברים, כתוב עליו בעיתון ותהיה עתיד לתת גם את הדין במידה שיש הוצאת דיבה.

ראובן ריבלין: לא נאה ולא יאה לומר מעל הבמה דברים שאדם לא יכול להתגונן מפניהם.

דוד טל: אדוני, אני מקבל את זה ומוחק את הדברים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הוא מוחק את דבריו.

ראובן ריבלין: הדברים שאמר על סטף ורטהיימר נמחקים מהפרוטוקול.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת טל.

דוד טל: אני רוצה לומר לסיום שני משפטים.

ראובן ריבלין: לא שני משפטים.

ראובן ריבלין: אחד.

דוד טל: אחד, ועוד כמה מלים.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: אתה כבר מדבר עשר דקות.

דוד טל: אני רוצה לומר – לא, הפריעו לי קצת – בקשר לנושא של ההסתה במגזר הפלסטיני.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אין צורך.

ראובן ריבלין: בפעם הבאה, חבר הכנסת טל.

דוד טל: אדוני, תאפשר לי משפט, תאפשר לי משפט.

ראובן ריבלין: אאפשר, במשפט אחד.

ראובן ריבלין: בבקשה, משפט, משפט שיהיה משפט נחמו.

דוד טל: במשפט קצר – אני רוצה לומר, חברי הערבים: סיעת ש"ס – אין זה סוד – כמהה לשלום, מוכנה לעשות הרבה בשביל השלום, אבל אם במערכת החינוכית – –

קריאות: – – –

דוד טל: – – הפלסטינית, תמשיך ההסתה נגד היהודים, תדעו שאתם תשרפו הרבה מאוד גשרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת מתן וילנאי.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טל.

ראובן ריבלין: הוא אומר לי הרבה פעמים: אתם הליכוד.

ראובן ריבלין: מה זה אתם?

ראובן ריבלין: שמעתי פה היום "אתם" – חבר הכנסת הנכבד האשם מחאמיד – שמעתי היום "אתם", הו הו כמה "אתם" שמעתי.

ראובן ריבלין: כמה "אתם", וכל ה"אתם" הייתי אני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת עזרא.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, השר רמון, חברי הכנסת, אני יודע שהמליאה עייפה מהדיון, אבל נדמה לי, שכאשר יסכמו את תולדותיה של הממשלה הנוכחית, הפרק הראשון יהיה כיצד החליטה הממשלה על הרחבתה – – –

קריאות: – – –

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, סליחה.

אברהם בורג: חבר הכנסת טל, אתה לא יכול להפריע גם מהבמה וגם מהאולם.

אברהם בורג: אתה צריך להחליט.

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: לא אתה, הוא.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר כנסת עזרא.

גדעון עזרא: בתולדות הממשלה, כאשר אלה ייכתבו, אחרי שהממשלה תיפול, הפרק הראשון יהיה כיצד הממשלה הזאת מצאה דרך לנצל את כספי הציבור והחליטה להרחיב את הממשלה.

גדעון עזרא: אני מבקש כאן לתבוע את עלבונם של חיילי צה"ל, לתבוע את עלבונם של כל החיילים באשר הם, של כל כוחות הביטחון באשר הם, כאשר הוועדה הפרלמנטרית המפקחת עליהם כוללת אדם שאינו תומך בפעילותם – –

טלב אלסאנע: יש לו שם.

גדעון עזרא: – – אדם שייעשה את הכול, יעשה את הכול על מנת לסכל את הצלחתם.

גדעון עזרא: וכאן אני רוצה להגיד – לערביי ישראל יש חלק גדול בבניינה של המדינה, לערביי ישראל יש חלק גדול באחזקתו של המשק בשעת-חירום, אבל באותה מידה אזרחי ישראל צריכים ללמוד מאזרחי ארצות-הברית כיצד להתייחס לדגל, כיצד לשיר את ההמנון, כיצד לעמוד דום.

עסאם מח'ול: – – –

גדעון עזרא: תסלח לי.

גדעון עזרא: תתבייש, לפחות עכשיו תן לדבר.

עסאם מח'ול: – – – איך מתייחסים ליהודים בארצות-הברית – – –

גדעון עזרא: אף אחד לא הפריע לך.

גדעון עזרא: אף אחד, עסאם מח'ול, לא הפריע לך להתגייס לצבא.

גדעון עזרא: אף אחד לא הפריע לאיש מכם להתגייס לצבא.

עסאם מח'ול: תלמד מהיחס ליהודים בארצות-הברית – – – תלמד, תלמד מהעמדה הדמוקרטית של היהודים – – – שירות לאומי.

אברהם בורג: טיעון טוב, טיעון טוב.

אברהם בורג: תודה רבה.

גדעון עזרא: לי אין שום בעיה עם ערבי באשר הוא, אם הוא מתגייס לצבא.

גדעון עזרא: אין לי בעיה.

גדעון עזרא: אין לי בעיה עם אדם שהולך לשירות לאומי.

גדעון עזרא: יש לי כן בעיה – – –

טלב אלסאנע: – – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: תודה רבה, אין לו בעיה.

אברהם בורג: תגידו תודה.

אברהם בורג: מה אתם ישר מתלהבים?

אברהם בורג: בן-אדם מודה שאין לו בעיה, חבר הכנסת אלסאנע, באמת.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזרא, תמשיך.

גדעון עזרא: אומרים עלינו שאנחנו גזענים.

גדעון עזרא: אני אגיד לך גזענות מהי.

גדעון עזרא: גזענות היא בכפר ג'דיידה, כאשר קצין משרת בצבא ובכפר מטילים עליו חרם.

גדעון עזרא: גזענות מהי?

גדעון עזרא: כאשר בכפר ליד נצרת, בכיוון עפולה נהרג חייל בשירות צה"ל ואין אימאם שיהיה מוכן לקבור אותו.

עסאם מח'ול: בכפר עראבה – – –

מוחמד כנעאן: זה לא נכון.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: זה שזה לא נכון זה לא מונע ממנו להגיד את הדברים מעל במת הכנסת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: גזענות מהי?

גדעון עזרא: כאשר ביום הבחירות לכנסת, או ערב הבחירות לכנסת הולכים ותוקפים סייענים של שירותי הביטחון ושורפים את הבתים שלהם.

גדעון עזרא: זוהי גזענות.

גדעון עזרא: כל הפעולות הללו לא גונו ולו במלה אחת על-ידיכם, אלא להיפך.

מוחמד ברכה: מה זה שייך לגזענות?

גדעון עזרא: לכן, רבותי, כל עוד המצב הוא כזה, אני חושב שהיה נכון שלא ישתתף בוועדת החוץ והביטחון – ואני אומר, בעיקר הביטחון – אדם שתומך בפעולות גזעניות כאלה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אחרון הדוברים – חבר הכנסת מתן וילנאי; חמש דקות, בבקשה.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה דיון ארוך, ויש לי הכבוד להיות המסיים שלו לפני ההצבעה.

מתן וילנאי: לפני שנחזור לענייני היום-יום, אני רוצה לשלוח מעל הבמה זו איחולי בריאות לחבר הכנסת אמנון רובינשטיין המחלים בבית-החולים, ואנחנו קצת בלהט הדיבורים שוכחים את הדבר הזה.

מתן וילנאי: אני רוצה להזכיר כאן, שאחד הדיונים הראשונים שלנו בכנסת הזאת היה בנושא האלימות, ורק אתמול אירע מעשה רצח נורא נוסף בקרב משפחה.

מתן וילנאי: אם החברה הישראלית לא תדע להתמודד עם האלימות שפושה בתוכה, אם החברה הישראלית לא תדע להתריע כל פעם מחדש כאשר זה קורה ואם הכנסת לא תצא בקריאה כל פעם – התהליך הזה רק ילך ויגבר.

מתן וילנאי: לגבי נושא הדיון.

מתן וילנאי: ב-17 במאי, לפני קצת יותר מחודשיים, נפל דבר בישראל.

מתן וילנאי: אהוד ברק נבחר להיות ראש ממשלה ברוב חסר תקדים בבחירות אישיות.

מתן וילנאי: אהוד ברק דיבר על שינוי.

מתן וילנאי: הוא לא דיבר על מפלגת שינוי אלא הוא דיבר על שינוי במעשים שהממשלה הולכת לעשות.

מתן וילנאי: ואכן השינוי הזה מגיע לא בצורה של דיבורים אלא גם בצורה של מעשים.

מתן וילנאי: אנשים קמים ומתרגשים מזה.

מתן וילנאי: אני מציע שלא להתרגש.

מתן וילנאי: אנחנו עוסקים בנושאי ביטחון, כולם מדברים על שלום, האם הם באמת מתכוונים לו, או שהם מתכוונים רק לדבר עליו?

מתן וילנאי: כל מי שמתכוון לעשות שלום צריך לנקוט גם מעשים ולא להסתפק בדיבורים בלבד.

מתן וילנאי: יהיו דיונים קשים, יהיו דיונים חודרניים בתחום הזה שעוסק בהווייתה הבסיסית ביותר של מדינת ישראל.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: אני יודע שהמתח לקראת ההצבעה בשיאו – בכל זאת.

אברהם בורג: תודה.

מתן וילנאי: יהיו מחירים שנצטרך לשלם בדרך לשלום.

מתן וילנאי: לא יהיה שלום ללא מחירים, וכל זאת על מנת לחזק את ביטחונה של מדינת ישראל ולא על מנת לפגוע בו.

מתן וילנאי: סביב שולחן הממשלה יושבות מאות שנים של ניסיון ביטחוני ושל ניסיון דיפלומטי.

מתן וילנאי: לא אותנו צריך ללמד מה המשמעות של ביטחון מדינת ישראל.

מתן וילנאי: תתקבלנה החלטות קשות והיה חסר – – –

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס.

אברהם בורג: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

איוב קרא: צריך שישה שרים.

עוזי לנדאו: – – – גם בממשלה של 1973.

מתן וילנאי: – – – חבר הכנסת לנדאו, היכולת לקבל את ההחלטות האלה; תתקבלנה החלטות קשות לטובת ביטחונה של מדינת ישראל ולא נגד הביטחון שלה.

מתן וילנאי: אני מציע לכולנו לא למהר ולהגיד: ניתן, נחלק וכל מה שכרוך בזה.

מתן וילנאי: אנחנו נבחן היטב אחרי דו-שיח ארוך בדיוק את המשמעות של כל דבר ודבר.

מתן וילנאי: וראש הממשלה הבהיר את העניין הזה היטב בדבריו חזור והבהר.

מתן וילנאי: שום דבר לא יקרה אוטומטית.

מתן וילנאי: אבל כאשר זה יצטרך לקרות, ההחלטות תיפולנה אף שהן תהיינה החלטות כואבות.

מתן וילנאי: ואז הן יובאו להחלטת העם, למרות הרוב שהממשלה נהנית ממנו בתוך הכנסת, ובכל הצבעה היא יכולה לזכות.

מתן וילנאי: הנושא השני הוא לגבי הערבים – הגר השוכן בתוכנו.

מתן וילנאי: אנחנו דיברנו על סגירת פערים, אנחנו דיברנו על שוויון זכויות, ואנחנו מתכוונים גם לממש את זה.

מתן וילנאי: ולכן אין להיות מופתעים מכל מהלך שישפר בצורה משמעותית את מצבם של הערבים אזרחי מדינת ישראל.

מתן וילנאי: חבר הכנסת שהוא חבר בוועדת החוץ והביטחון, זה חלק מהמהלך הזה.

מתן וילנאי: אני יכול לנחש, שלפני שנות דור, כאשר היה בבית הזה דיון על ביטול הממשל הצבאי, הנימוקים היו אותם נימוקים.

מתן וילנאי: היום זה נשמר חי לחלוטין.

אברהם בורג: זה היה רק מהצד ההפוך של המפה, אבל חוץ מזה הכול היה בסדר.

מתן וילנאי: לגבי הצעות האי-אמון.

מתן וילנאי: אני מציע לכולנו להמתין ולראות את התוצאות שנגיע אליהן בשיחות.

מתן וילנאי: כפי שציינתי, הנושא יעלה למשאל-עם; לא נידרש להצבעות אי-אמון בכנסת – אזרחי המדינה יביעו את דעתם, ואני מניח שכפי שהם הביעו את דעתם ב-17 במאי, כך יהיה גם במשאלי העם העומדים לפנינו.

מתן וילנאי: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חברי הכנסת, בטרם ניגש להצבעה, הודעה אישית לחבר הכנסת מצא, בבקשה.

קריאה: הודעה אישית אחרי ההצבעה.

אברהם בורג: אני מבקש שהיא תהיה לפני ההצבעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, בבקשה.

יהושע מצא: אדוני יושב-ראש הכנסת, בעת דברי ראש הממשלה ברק היום נוכחנו לפתע באובדן העשתונות שלו ברגע של קריאת ביניים.

אברהם בורג: הוא גם יבקש הודעה אישית אחרי כן.

יהושע מצא: אתה יכול להרשות לו, זו סמכותך.

יהושע מצא: זאת כאשר הזכרתי לו, כי שכח ברשימת הישגיו – אותם הישגים נפלאים אצל קלינטון – לציין את ההישג של שיגור אסטרונאוט לחלל.

יהושע מצא: אילו כותרות זה תפס.

יהושע מצא: באובדן עשתונותיו הפנה אלי ראש הממשלה תשובה שהיא פגיעה אישית.

רן כהן: – – –

יהושע מצא: ניסה.

יהושע מצא: אך לא זה עומד לנגד עיני בהודעתי האישית היום, אלא תפקודו של ראש הממשלה.

אברהם בורג: לא, זאת לא הודעה אישית, חבר הכנסת מצא, עם כל הכבוד.

אברהם בורג: זאת כבר הצעה לסדר-היום.

אברהם בורג: זה נושא חדש.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, הודעה אישית היא הודעה אישית והודעה קונספטואלית היא הודעה קונספטואלית.

אברהם בורג: אדוני יחליט, קונספציה או פרסונה.

יהושע מצא: אדוני, אני מוכן לקבל את מה שאמרת, אבל הראיתי את ההודעה שלי ליושב-ראש ולמזכיר הכנסת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני מבקש להסתפק במסגרת של הודעה אישית.

לימור לבנת: – – –

רן כהן: מי שעוקץ צריך להיות מוכן להיעקץ.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, תמשיך בבקשה.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, ובכל זאת, הוכיח ברק היום שהוא לא עומד בלחצים כאשר הוא אמר מה שאמר.

אברהם בורג: תודה.

יהושע מצא: אני חייב להזכיר לו כמה דברים, ואני מבקש ממך לאפשר לי בדקה אחת.

אברהם בורג: במסגרת הודעה אישית, לא במסגרת הודעה לעיתונות.

אלי גולדשמידט: הוא צריך לקרוא את ההודעה האישית מלה במלה.

יהושע מצא: נכון, וזאת ההודעה האישית מלה במלה שאושרה לי.

ויצמן שירי: למה אתה נותן לו לדבר בכלל?

ויצמן שירי: הוא הפריע לראש הממשלה לדבר.

יהושע מצא: ראש ממשלה שלא עומד בלחצים, החל מהרחבת ממשלה.

ויצמן שירי: – – –

נעמי בלומנטל: שירי, תביא חצוצרה, לא שומעים אותך.

ישראל כץ: אתה תקבל את אות המתנדב.

ישראל כץ: אתה היחיד שמתנדב להגן על ראש הממשלה.

יהושע מצא: הוא עומד בפני הרחבת ממשלה, פחד להישאר לבד עם חבריו למפלגה המייחלים וממתינים להיכשלותו.

יהושע מצא: כולם נטשו אותו, את ראש הממשלה, כולם.

יהושע מצא: וזאת ראינו בדוגמה של בחירת יושב-ראש הכנסת.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה, אנא אל תיתפס ללחצים.

יהושע מצא: בכנסת הזאת אין צעצועים, אולי בממשלה הם ישנם.

יהושע מצא: זאת יודע קלינטון, טוב שתדע גם אתה.

יהושע מצא: ברשימת ההישגים הגדולה שלך, אדוני ראש הממשלה, פשוט שכחת באותה אופוריה שאתה נמצא בה את החולה שביקרת בפרוזדורים בנהרייה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: זה כבר לא כתוב, חבר הכנסת מצא.

יהושע מצא: לא זכרת את חולי ישראל ברשימת ההישגים שלך.

אברהם בורג: אני מודה לך שמחית את החרפה האישית.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

אברהם בורג: אני מבקש לשאול את המציעים ואת חברי הכנסת מהאופוזיציה אם מקובל עליכם שנצביע בהרמת יד ללא מונים, ונראה אם יש רוב או לא, או שאתם רוצים שאנחנו נמנה מונים.

אברהם בורג: אתם תסמכו על ראייתי את האולם, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מונים.

אברהם בורג: בבקשה, אין כל בעיה.

אברהם בורג: חבר הכנסת פינס אתה המונה האחד.

אברהם בורג: מי המונה מטעמכם, חבר הכנסת ריבלין?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא.

אברהם בורג: אנחנו נצביע.

אברהם בורג: מי בעד הצעת סיעת הליכוד, כפי שהוצגה כאן על-ידי חבר הכנסת משה ארנס – ירים את ידו, בבקשה.

אברהם בורג: מי נגד – ירים את ידו.

אברהם בורג: מי נמנע – ירים את ידו.

אברהם בורג: בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בראש הממשלה – 18

אברהם בורג: נמנעים – 5

אברהם בורג: אני קובע, רבותי חברי הכנסת, שברוב של 75 נגד, 18 בעד וחמישה נמנעים הצעת האי-אמון של סיעת הליכוד לא התקבלה.

אברהם בורג: נעבור להצבעה על הצעת סיעת שינוי.

אברהם בורג: מי בעד הצעתה של סיעת שינוי – ירים את ידו, בבקשה.

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: בעד הצעת סיעת שינוי להביע אי-אמון בראש הממשלה – מיעוט

אברהם בורג: נמנעים – מיעוט

אברהם בורג: אני קובע, שברוב, כפי שנראה מכאן, הצעה זו לא עברה גם כן.

אברהם בורג: נעבור להצבעה האחרונה, הצעת האיחוד הלאומי להביע אי-אמון בראש הממשלה.

אברהם בורג: מי בעד ההצעה – ירים בבקשה את ידו.

אברהם בורג: מי נגדה?

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: בעד הצעת סיעת האיחוד הלאומי להביע אי-אמון בראש הממשלה – מיעוט

אברהם בורג: נמנעים – מיעוט

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני קובע שגם הצעה זאת לא עברה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לפיד, אני מצטער, אבל רשום לי כאן שחברת הכנסת יהודית נאות השתתפה בדיון.

אברהם בורג: אתה המציע, פירושו של דבר שאתם לא יכולים להסתייג כסיעה שנמנעה.

אברהם בורג: יש לנו עוד נושא:

אברהם בורג: מצוקת היישובים הערביים על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, של חברי הכנסת חוסניה ג'בארה, גדעון עזרא, אחמד טיבי, עבד-אלמאלכ דהאמשה ורחמים מלול – תשובת השר רמון והצבעה על ההצעות לסיכום הדיון.

אברהם בורג: תשובת השר, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, איך תדע מה תשובת השר המקשר?

ראובן ריבלין: אחרי דברי ז'בוטינסקי, אני כמעט בקיא בדברי חיים רמון.

חיים רמון: ומה עם דברי חבר הכנסת מנחם בגין, שגם אותם ציטטתי בהרחבה?

חיים רמון: למה אתה מקפח אותו?

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אשיב בקיצור, מכיוון שההצעה הזאת מתייחסת לבעיה אמיתית, לפערים הקיימים בין המגזר הערבי למגזר היהודי.

תאופיק חטיב: אנחנו מקווים שתשיב בקיצור ותעשה את זה.

חיים רמון: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

חיים רמון: אני רוצה לומר, שעד 1992, עד הקמתה של ממשלת רבין, זכרו לברכה, נדמה לי שאף אחת מממשלות ישראל – עבודה, ליכוד, אחדות לאומית – לא טיפלו ולא עסקו בצורה רצינית בסגירת הפערים בין המגזר הערבי למגזר היהודי.

חיים רמון: אני אומר את זה לבושתנו, לא מכיוון שמגיע לערבים כאזרחים שווי זכויות, אלא שאנחנו, דווקא כציבור היהודי, כמנהיגות יהודית, נכשלנו במתן שוויון מלא לאזרחי מדינת ישראל, ללא הבדל מוצא או לאום.

חיים רמון: אבל אתם יודעים שמשנת 1992 התחיל תהליך של סגירת פערים.

חיים רמון: עסקנו בכך הרבה בשנים 1996–1992, בהרבה מאוד מקרים, ולא אפרט כאן, כי הדברים ידועים – בכל התחומים: בחינוך, בבריאות, בתשתיות, ברשויות מקומיות.

חיים רמון: נכון, לא סוגרים פער שנפער במשך קרוב ל-50 שנה – אז זה היה 40 וכמה שנים – בארבע שנים, לצערי גם לא בשמונה שנים, אבל המגמה היתה ברורה.

חיים רמון: אינני רוצה לעסוק כאן בביקורת על הממשלה הקודמת, אם כי גם הממשלה הקודמת לא עשתה מספיק לטעמי.

חיים רמון: אבל היא עשתה דבר אחד גדול, לטעמי, בשלהי כהונתה, וביטלה את מס הרכוש, שפגע בעיקר במגזר הערבי.

מאיר פרוש: – – –

חיים רמון: כן.

חיים רמון: אני לא רוצה להגיד.

חיים רמון: חבר הכנסת פרוש, אתה רואה, אפילו אין לי עניין בפולמוס – מה עשתה, מה לא עשתה, כמה המשיכה.

חיים רמון: אפילו ציינתי את מה שבעיני נחשב אולי לדבר המשמעותי – יהיו שיגידו: הכמעט-יחיד, יהיו שיגידו: היחיד בעניין הזה – והוא ביטול מס הרכוש.

חיים רמון: אבל הפנים הם לעתיד.

חיים רמון: אהוד ברק, ראש הממשלה, עוד לפני הבחירות, אתם יודעים, הציג תוכנית שקרא לה: תוכנית ברק למגזר הערבי.

חיים רמון: כל התוכנית הזאת מופיעה תחת הפרק, סעיף 12 בהסכם הקואליציוני – מעמד ערביי ישראל, והפתיח של הפרק הזה הוא, שהממשלה תדאג לשוויון זכויות מלא לכל אזרחי ישראל – הערבים, הבדואים, הדרוזים, הצ'רקסים ולכל אזרח אחר.

חיים רמון: היא תפעל למען שוויון בחינוך, בתעסוקה, בדיור ובתשתיות, ולתיקון עיוותי העבר בהקצאת משאבים ובמתן שירותים ציבוריים.

חיים רמון: זו המחויבות של ממשלת ברק, זו המחויבות של הממשלה הזאת.

חיים רמון: אנחנו ניאבק על כך כבר מהתקציב הקרוב לשנת 2000.

חיים רמון: אנחנו נכניס תוכן לכל אחת מהאמירות הללו.

חיים רמון: אני מאוד מקווה ומאמין, ואני כשר, וחברי השרים, ואין לי ספק שגם ראש הממשלה, נעשה הכול על מנת שתהליך צמצום הפערים בחברה הישראלית יימשך ביתר שאת, וארבע השנים וחצי, בין שנת 1999 לשנת 2003 יהיו השנים שלא יביישו את השנים של ממשלת רבין, אלא להיפך, עוד יוסיפו ויסגרו את כל מה שניתן.

חיים רמון: אני לא יכול לומר לכם כאן

חיים רמון: שבשנת 2003 נצליח לסגור את כל הפערים, אבל אני משוכנע שהפערים יהיו הרבה-הרבה יותר קטנים מכפי שהם עכשיו.

חיים רמון: אנחנו נעשה את זה כיוון שיש לנו מחויבות עמוקה לערך של השוויון מלבד לערך של השלום.

חיים רמון: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הצעות סיכום.

אברהם בורג: הצעת סיכום של סיעות ישראל אחת ומרצ – חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעה לסיכום הדיון על מצוקת היישובים הערביים מטעם סיעות מרצ, ישראל אחת וש"ס: יש להגדיר תחומים מובהקים – – –

אברהם בורג: לש"ס יש הצעה משלה.

חוסניה ג'בארה: לא.

חוסניה ג'בארה: הם הסכימו להצעה שלנו.

אברהם בורג: ללא ש"ס.

אברהם בורג: זה בסדר, זה יעבור.

אברהם בורג: אני אשכנע אותם שיצביעו.

חוסניה ג'בארה: אבל הם הסכימו לזה.

אברהם בורג: אולי הליכוד יצטרף לתוכנית.

אברהם בורג: אני אסדר לכם משהו.

אברהם בורג: בבקשה.

חוסניה ג'בארה: יש להגדיר תחומים מובהקים לקידום הפיתוח הכלכלי ביישובים הערביים בדרך שתקדם גם אותם וגם את הכלכלה הישראלית.

חוסניה ג'בארה: יש לכלול מספר משמעותי של יישובים ערביים באזורי עדיפות לאומית, תוך שילוב רשויות ממלכתיות, רשויות מקומיות ויזמים כלכליים.

חוסניה ג'בארה: יש להקים ועדה בין-משרדית, שתורכב מנציגי הממשלה ומנציגי הציבור הערבי, אשר תגבש הצעות ותגיש את מסקנותיה לממשלה.

חוסניה ג'בארה: יש לדאוג להקצאת משאבים באמצעות התקציב לשנת 2000, כדי לאפשר את תכנונם וחיבורם של היישובים הערביים לתשתיות הדרושות – כבישים, חשמל, מערכת חינוך, רווחה וכדומה.

אברהם בורג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: אתם לא רוצים התייעצות סיעתית?

ראובן ריבלין: אין בעיה.

אברהם בורג: בסדר.

אברהם בורג: זו הצעת סיכום של סיעות ישראל אחת, הליכוד, מרצ ויהדות התורה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הצעת סיכום של סיעת ש"ס – חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת 1.

דוד אזולאי: הכנסת רואה בחומרה ובדאגה את הממצאים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה על אודות מצבם הסוציו-אקונומי החמור של היישובים הבדואיים והערביים וגם של חלק מהיישובים היהודיים, במיוחד בערי הפיתוח.

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: הכנסת קוראת לממשלה להקים ועדת שרים מיוחדת, שתגבש דרכי פעולה מיידיות לשיפור מצבם הכלכלי של היישובים הנ"ל ותפתור את בעיות התעסוקה המחריפות והולכות.

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: הכנסת דורשת מהממשלה לשנות בתקציב שנת 2000 סדרי עדיפויות, כך שיושם דגש ליצירת אפליה מתקנת לטובת היישובים הנ"ל.

דוד אזולאי: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת הרשימה הערבית המאוחדת – חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת הרשימה הערבית המאוחדת בנושא: מצוקת היישובים הערביים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לשים לעצמה למטרה את שילוב המגזר הערבי בכל תחומי החיים, לרבות משרדי הממשלה והחברות הממשלתיות, וגם במגזר הפרטי, ובכך לשים קץ למצב העגום השורר עתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לאמץ תוכנית פעולה רב-שנתית, כאשר המטרה היא סגירת פערים ותיקון עיוותים בכל הקשור למגזר הערבי, במגמה לתקן ולשים קץ ל-50 שנות מדיניות אומללה, שגויה ועושקת, אשר הביאה למצב הקשה הקיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה להקציב את כל הסכומים הדרושים למשרדי הממשלה השונים, כדי לאפשר מתן שירותים נכונים ומתאימים למגמה דלעיל, ובמיוחד במשרד החינוך, משרד העבודה והרווחה, משרד הפנים ומשרד הדתות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה להקציב את הסכומים הדרושים לתיעוש המגזר הערבי ולהתמודדות עם בעיות האבטלה והעוני שמהן סובל מגזר זה במיוחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 5.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לאמץ מדיניות חדשה בכל הקשור למגזר הערבי, ובמיוחד הכרה ביישובים בלתי-מוכרים והפסקת הליכים בכל הקשור להריסת בתים או העמדה למשפט בגין בנייה ללא רשיון באותם כפרים ובערים המעורבות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: הצעת סיכום מטעם סיעות חד"ש ובל"ד – חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, 1.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק את מדיניות האפליה הלאומית נגד התושבים הערבים במדינה.

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: נוכח מצוקתם הקשה של היישובים הערביים, העמקת העוני והתגברות האבטלה, הכנסת תובעת מהממשלה: א.

אחמד טיבי: להעלות את היישובים הערביים על מפת הפיתוח של מדינת ישראל; ב.

אחמד טיבי: להכיר בכל היישובים הערביים כבאזורי עדיפות ואזורי פיתוח א'; ג.

אחמד טיבי: להקים אזורי תעשייה ביישובים הערביים; ד.

אחמד טיבי: לפתח את התיירות ביישובים שבהם יש אתרי תיירות; ה.

אחמד טיבי: הרחבת שטחי השיפוט ביישובים הערביים; ו.

אחמד טיבי: הקמת פרויקטים לדיור ציבורי בעבור נזקקים וזוגות צעירים; ז.

אחמד טיבי: הכרה בכל היישובים הבלתי-מוכרים.

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת להקצות משאבים ליישובים על-פי קריטריונים סוציו-אקונומיים שוויוניים ועל-פי הצרכים של כל יישוב ויישוב, ולהפיכת הקריטריון הסוציו-אקונומי לקריטריון היחיד במתן פריווילגיות ותמריצים שונים.

אחמד טיבי: 4.

אחמד טיבי: הכנסת תובעת טיפול שורש בבעיית האבטלה ביישובים הערביים בארץ.

אחמד טיבי: 5.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת לפתרון מצוקת הקרקע ביישובים הערביים ולשינוי יסודי במדיניות מינהל מקרקעי ישראל נגד האוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אנחנו נעבור להצבעה.

אברהם בורג: מי בעד הצעת סיעות חד"ש ובל"ד כפי שהוצגה על-ידי חבר הכנסת אחמד טיבי – ירים את ידו?

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' טיבי – רוב

אברהם בורג: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' טיבי נתקבלה.

אברהם בורג: אני קובע שההצעה התקבלה.

אברהם בורג: מי בעד הצעת סיכום הדיון מטעם סיעת הרשימה הערבית המאוחדת, כפי שהוצגה על-ידי חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – ירים את ידו?

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה – רוב

אברהם בורג: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה נתקבלה.

אברהם בורג: אני קובע שההצעה התקבלה גם כן.

אברהם בורג: מי בעד הצעת הסיכום של סיעת ש"ס, כפי שהוצגה על-ידי חבר הכנסת דוד אזולאי – ירים, בבקשה, את ידו.

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ד' אזולאי – רוב

אברהם בורג: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ד' אזולאי נתקבלה.

אברהם בורג: אני קובע, שהצעה זו, בינתיים, היא הפופולרית ביותר, והיא עברה.

אברהם בורג: מי בעד הצעת סיעות ישראל אחת, מרצ, הליכוד ויהדות התורה, כפי שהוצגה על-ידי חברת הכנסת ג'בארה – ירים, בבקשה, את ידו.

אברהם בורג: מי נגד?

אברהם בורג: מי נמנע?

אברהם בורג: בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ח' ג'בארה – רוב

אברהם בורג: הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ח' ג'בארה נתקבלה.

אברהם בורג: גם הצעה זו היא די פופולרית בקרב באי הבית.

אברהם בורג: (הצעת חבר הכנסת מ' גפני)

אברהם בורג: עוד הצעה אחת אחרונה לסדר-היום.

אברהם בורג: הסעיף הבא: הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – ייצוג מפלגות בוועדת הבחירות המרכזית), התשנ"ט–1999, מס' פ/384, של חבר הכנסת משה גפני, קריאה טרומית.

אברהם בורג: דקה אחת, בבקשה.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, מגדילים עכשיו את ועדת הבחירות המרכזית.

אברהם בורג: אני מבקש לשים לב.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, על-פי החוק הקיים, ועדת הבחירות מורכבת מ-30 חברים, וחברים בה רק נציגי הסיעות.

משה גפני: ההצעה שהגשתי וועדת הכנסת אישרה פה-אחד לשחרר מחובת הנחה, כשהממשלה הודיעה שהיא תומכת, וגם מנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית – לאפשר על-פי החוק הקיים למפלגות לשלוח נציגים לכנסת.

משה גפני: ועדת הבחירות היא זו שבעצם מייצגת את המפלגות.

משה גפני: על-פי החוק הקיים המפלגות הן אלו שצריכות להיות מיוצגות בוועדת הבחירות.

משה גפני: אני הודעתי גם בוועדת הכנסת היום, ואני מודיע גם כאן במליאת הכנסת: כל הנושא צריך וחייב, לדעתי, להיעשות בהסכמה של כל המפלגות.

משה גפני: אני הודעתי בוועדת הכנסת ואני מודיע גם כאן, שכל החקיקה תיעשה בהסכמה כך שלא תיפגע שום מפלגה, שום סיעה בכנסת, וכל הפרופורציות של ועדת הבחירות יישמרו, ובכך נעשה צדק כלפי כל המפלגות.

משה גפני: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: התנגדות חבר הכנסת זנדברג.

אברהם בורג: חמש דקות.

אליעזר זנדברג: פעם היו עשר.

אברהם בורג: אתה לא צריך למצות את כל מכסת הזמן.

אברהם בורג: אם שכנעת את החברים לפני, כדאי לך לפרוש בשיא.

אליעזר זנדברג: אני אשתדל לדבר גם לעניין וגם בקיצור, מה שיבוא קודם.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, סיבות ההתנגדות שלי הן שלוש.

אליעזר זנדברג: ראשית, אני רוצה לצאת כנגד החיפזון, ההליך המהיר הזה.

אליעזר זנדברג: יש פרוצדורה בכנסת.

אליעזר זנדברג: חוק מונח, גם חברי הכנסת, אגב, יושבים, דנים, לומדים את הסוגיה, והסוגיה הזאת יש בה פנים עקרוניות, ובעניין הזה אנחנו צריכים, אני חושב, להקדיש זמן רב ללימוד העניין.

אליעזר זנדברג: שנית, הממשלה – כך אמר חבר הכנסת גפני – תומכת, וזהו חידוש מרענן.

אליעזר זנדברג: ממשלת ישראל, הייתי אומר ממשלות ישראל, לאורך ההיסטוריה, דאגו שלא להתערב ולהשאיר לשיקול דעת בית-הנבחרים, קרי הכנסת, את ההחלטות ואת העמדות בכל מה שנוגע לחוקי בחירות.

אליעזר זנדברג: הממשלה לא היתה כאן גורם מתערב בחוקי בחירות, פרי יוזמת חקיקה של חבר כנסת כזה או אחר.

אליעזר זנדברג: ולכן, גם בעניין זה, לדעתי, המסקנה המתבקשת היא, ששוב הגורמים הקואליציוניים, הלחצים שמופעלים על הממשלה הם בראש ובראשונה הגורם המרכזי לכך, אדוני היושב-ראש, שאנחנו נאלצים עכשיו, באישון לילה, לדון בהצעה כזאת טרם עת.

אליעזר זנדברג: אני רוצה גם להפנות את תשומת הלב של החברים להצעה כפי שהיא.

אליעזר זנדברג: סעיף (2)(ב)(3) מדבר על כך, שהעודפים יחולקו בין המפלגות, לפי גודל העודפים של מספר חבריהן.

אליעזר זנדברג: אני חושב, שגם כאן יש עיוות, עיוות של העקרונות המקובלים, עיוות של רצון הבוחר ועיוות של הכלל הקבוע.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, המליאה, באופן עקרוני, נועדה לנבחרי הציבור, אלא אם כן התחלפה שיטת המשטר בישראל.

ראובן ריבלין: עדיין לא, אדוני.

אברהם בורג: אני מבקש ממך לשבת ולשוח אך עם נבחרי הציבור.

אברהם בורג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: העוזרת שלי מסבירה לי – – –

אברהם בורג: אני מאוד שמח שלאדוני יש עוזרת שהיא נבחרת ציבור וזוכה לתמיכת מרבית חברי הליכוד.

אליעזר זנדברג: אגב, אני חושב שבעניין הזה התמיכה חוצה את הגבולות המקובלים של קואליציה ואופוזיציה.

אליעזר זנדברג: ובכל זאת, בסיומו של דבר, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהצעת החוק מנוסחת בצורה לא נכונה.

אליעזר זנדברג: היא קובעת תקדים מסוכן ומיותר, ויותר מכול היא מלמדת עד כמה מוכנים בממשלה הזאת לעשות הכול, ואני אומר הכול, על מנת לספק את רצונן של שותפות כאלה או אחרות בקואליציה בחיפזון, ללא מחשבה, ואני מציע שכל חברי הבית ידחו את הצעת החוק הזאת.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד להצעה שהועלתה בשלב זה, ובלי להביע את דעתי לעצם ההצעה, לא זכור לי שהיום בנשיאות אישרנו את הנושא להעלותו על סדר-היום של הכנסת.

ראובן ריבלין: ולכן, מן הראוי שחברי הכנסת ידעו מראש שמדובר בהצעת חוק כזאת.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שהתייחסותם אליה היא חיובית או יביעו דעה אחרת, ואני מציע לדחות את ההצבעה על מנת שהדבר יובא לפני חברי הכנסת בצורה מסודרת.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, שמעתי את דבריו של חבר הכנסת ריבלין, ודומני שבאותה נשיאות שהוא השתתף גם אני השתתפתי.

אברהם בורג: אני לא זוכר, לא מן הנמנע שהנושא הזה עלה בנשיאות.

אברהם בורג: אני לא זוכר שהיתה אלי פנייה מוועדת הכנסת.

אברהם בורג: אני לא זוכר שהנושא הזה עלה בנשיאות.

אברהם בורג: אני מבקש לברר את הנושא הזה.

אברהם בורג: כל עוד הנושא הזה לא יבורר אני לא אקיים הצבעה.

אברהם בורג: אני לא מוכן, באופן עקרוני, שדבר שאני לא משוכנע ששזף את עיני וקיבל את אישור הנשיאות כתקדים – חבר הכנסת פרוש, היום זה בנושא שיש עליו הסכמה, מחר זה על נושא אחר.

מאיר פרוש: – – –

אברהם בורג: אמרתי שאני לא זוכר.

אברהם בורג: אני אברר את זה.

אברהם בורג: אם זה עלה בנשיאות, אני אאשר את זה להצבעה מחר.

אברהם בורג: אם זה לא עלה בנשיאות, אני אתייחס לזה בהתאם.

אברהם בורג: תודה רבה, רבותי.

אברהם בורג: כן, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: מותר לי להשיב לפני ההצבעה.

אברהם בורג: כאשר תתקיים הצבעה אתה תשיב.

אברהם בורג: בבקשה, אתה יכול להשיב.

אברהם בורג: אני אנעל את הישיבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש.

קריאה: – – –

אברהם בורג: בינתיים עוד לא תפסו אותי שוכח.

אברהם בורג: לכן אמרתי שאני לא זוכר ואני מבקש לבדוק.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר כמה הערות, כפי שמאפשר לי התקנון.

משה גפני: הנושא הזה הובא בשבוע שעבר על-ידי ולבקשתי לוועדת הכנסת.

משה גפני: אני ביקשתי לשחרר מחובת הנחה.

משה גפני: יושב-ראש ועדת הכנסת ביקש ממני לדחות זאת להיום, להביא זאת להצבעה בוועדת הכנסת היום לשחרור מחובת הנחה, כאשר הוא ביקש את עמדת הממשלה.

משה גפני: ואני אמרתי שעל-פי רוב אין לממשלה עמדה בנושאי בחירות.

משה גפני: אבל מכיוון שיושב-ראש ועדת הכנסת החליט, המתנתי להיום.

משה גפני: היום זה עלה בדיון בוועדת הכנסת ובהצבעה.

משה גפני: בהצבעה הצעת החוק נתקבלה פה-אחד.

אברהם בורג: היום?

משה גפני: היום, בוועדת הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מאשר זאת.

אברהם בורג: היום זה היה והיום זה הונח על השולחן?

משה גפני: כן, בבוקר.

אברהם בורג: אז היום זה בוודאי לא היה בשום מקום בנשיאות.

משה גפני: אבל זה שוחרר בבוקר מחובת הנחה.

אברהם בורג: זה בסדר גמור.

אברהם בורג: אבל היום היתה ישיבת נשיאות בשעה 12:00 והנושא הזה לא עלה בפנינו.

א' האן: – – – בשבוע שעבר.

אברהם בורג: אבל רק היום זה קיבל פטור מחובת הנחה.

א' האן: זה משהו אחר.

א' האן: אבל זה הונח בשבוע שעבר.

אברהם בורג: הונח – זה בסדר גמור.

אברהם בורג: אבל להיכלל בסדר-היום?

אברהם בורג: עוד 350 הצעות היו באותה חבילה, אבל כדי שזה ייכלל בסדר-היום זה צריך לעבור את הנשיאות והנשיאות תאשר שהדבר נכלל בסדר-היום.

אברהם בורג: חבר הכנסת גפני, תשלים בבקשה את דבריך.

משה גפני: השחרור מחובת הנחה.

משה גפני: אני מצטער מאוד, לא היה פה שום דיון, לא עם הממשלה, לא עם הקואליציה, לא עם האופוזיציה ולא שום דבר.

משה גפני: עכשיו סיפרתי בדיוק את מה שהיה.

משה גפני: הבאתי זאת לוועדת הכנסת בשבוע שעבר.

משה גפני: יושב-ראש הוועדה ביקש את עמדת הממשלה.

משה גפני: אפילו לא ידעתי מי מגיע בשם הממשלה.

משה גפני: היום הגיעה נציגת הממשלה והיא הודיעה שהממשלה לא מתנגדת לזה.

משה גפני: זה לא הובא באישון לילה.

משה גפני: זה נמצא כבר שבוע וחצי כאן במליאת הכנסת.

אליעזר זנדברג: אמרתי שהממשלה תומכת, ויש הבדל אם היא מתנגדת.

משה גפני: נציגת הממשלה הודיעה שהממשלה תומכת בזה.

משה גפני: זה לא היה איזה סחר-מכר קואליציוני.

משה גפני: אני רוצה לומר משהו לגבי הנוסח של הצעת החוק.

משה גפני: אני מציע לך, חבר הכנסת זנדברג, לבדוק את החוק הקיים.

משה גפני: זה מועתק מלה במלה מהחוק הקיים, מלבד שינוי של שתי מלים: מלה אחת – במקום סיעה זה מפלגה, והדבר השני – מספר החברים בוועדה.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: אשר לעודפים ולכל הדברים האלה – לא אני חידשתי זאת.

משה גפני: לא המציאה זאת הצעת החוק הזאת.

משה גפני: זה מועתק מלה במלה מהצעת החוק הקיימת – בחוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה.

משה גפני: למה ביקשתי שחרור מחובת הנחה?

משה גפני: למה ביקשתי שזה יעבור מהר?

משה גפני: מכיוון שעל-פי החוק הקיים – ואני מציע לך, אתה מחוקק, תבדוק – צריך להגיש את השמות לוועדת בחירות חדשה 50 יום לאחר הבחירות.

משה גפני: והמועד הזה תם, וצריך להגיש שמות לחברי ועדת הבחירות המרכזית.

משה גפני: לכן, הסברתי לחברי ועדת הכנסת, ולכן ביקשתי גם מיושב-ראש ועדת הכנסת להביא זאת.

משה גפני: מדובר בתיקון טכני בלבד.

משה גפני: הוא לא משנה את יחסי הכוחות בוועדת הבחירות והוא לא משנה דבר.

משה גפני: הוא עושה צדק וסדר, לפי חוק המפלגות הקיים.

משה גפני: אם אתה רוצה לנגח אותנו סתם – מותר לך.

משה גפני: על כל דבר אתה יכול לנגח.

משה גפני: החוק הוא החוק הקיים; הוא לא הובא במחטף.

משה גפני: הוא הובא כחוק וכדין.

משה גפני: הוא הונח על שולחן הכנסת.

משה גפני: יש לך נציג בוועדת הכנסת.

משה גפני: הוא הצביע בעד.

משה גפני: אני לא מבין למה אתה צריך לעשות את זה.

אברהם בורג: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

אברהם בורג: רבותי, ישיבה זו נעולה.

אברהם בורג: לילה טוב, שינה נעימה וחלומות נעימים.

אברהם בורג: הישיבה הבאה – מחר בשעה 16:00.