ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 90, 2000-02-28 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום שני, כ"ב בחודש אדר א' התש"ס, 28 בפברואר שנת 2000.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אני מבקש למסור הודעה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לפיד, בבקשה.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, בצער רב אני מודיע לכנסת ולציבור, שגדול הקריקטוריסטים בתולדות המדינה, חברי היקר דוש, הלך לעולמו.

יוסף (טומי) לפיד: יהא זכרו ברוך.

יוסף (טומי) לפיד: תודה רבה.

אברהם בורג: אני מבקש לשאת דברי ברכה לראש הנציבות האירופית, הפרופסור רומנו פרודי, שנמצא אתנו כאן ביציע האורחים.

אברהם בורג: אדוני נשיא הנציבות, לפני זמן קצר – בשבוע שעבר, דומני – היה לנו העונג לארח את נשיאת הפרלמנט האירופי הגברת ניקול פונטיין.

אברהם בורג: היום אנו שמחים לקבל את פניך, אדוני ראש הנציבות של האיחוד האירופי, הפרופסור פרודי.

אברהם בורג: ברוך הבא.

אברהם בורג: חברי הכנסת וחברותיה, חלום האיחוד האירופי נולד על חורבות אירופה של מלחמת העולם השנייה.

אברהם בורג: החזון, שקרם עור וגידים, היה להינתק מעידן השנאה והמלחמות ולהפוך את אירופה, בדרך של שלום, ללא אלימות, למקום שטוב לחיות בו.

אברהם בורג: האיחוד האירופי ממלא תפקיד מפתח בעולם היום.

אברהם בורג: האיחוד הוא ישות המחויבת לדמוקרטיה, לשלום ולשגשוג.

אברהם בורג: אדוני ראש הנציבות, אנחנו בישראל רואים באירופה לא רק יבשת שכנה לנו, אלא גם שותפה, שותפה במשך דורות למתרחש ולנעשה כאן.

אברהם בורג: טביעות האצבעות של מעצמות אירופה ניכרות היטב בנופה הסביבתי והתרבותי של ארץ-ישראל.

אברהם בורג: האירופים השאירו כאן בארץ חותם בל יימחה.

אברהם בורג: בסיורך ברחבי הארץ תראה בוודאי את הבניינים המונומנטליים ואת המוסדות שבנו בני אירופה.

אברהם בורג: לנו, בני העם היהודי, שמור לאירופה מקום חשוב במורשתנו.

אברהם בורג: אירופה היתה, במשך מאות שנות ההיסטוריה שלנו, אכסניה ובית לקהילות ישראל.

אברהם בורג: באירופה נוצקו דפוסים ונוצרו ערכים יהודיים, שהיו לנחלת האנושות כולה.

אברהם בורג: על אותה אדמה שבה פרחו קהילות ישראל נרצחו שישה מיליונים מבני העם היהודי.

אברהם בורג: מאירופה היהודית נותר מעט מאוד.

אברהם בורג: רובה נכחד.

אברהם בורג: שרידי חורבן יהדות אירופה באו לכאן ונטלו חלק במערכה הקשה להקמת מדינת ישראל.

אברהם בורג: אדוני ראש הנציבות האירופית, דווקא על רקע הדברים האלה אנחנו מעריכים עד מאוד גם את עמדת האיחוד האירופי בנושא אוסטריה וגם את עמדתך האישית, כמי שמחויב לנושא, אשר הפך את ביקורו הראשון כראש הנציבות לביקור באתר ההשמדה במחנה הריכוז באושוויץ.

אברהם בורג: אמת, לעתים יש לנו ויכוחים מרים עם האיחוד האירופי.

אברהם בורג: לעתים הדיאלוג הוא ביקורתי.

אברהם בורג: אולם ויכוח תמיד מוכרע במישור הפוליטי.

אברהם בורג: מדינות אירופיות שהיו בעבר אויבות בנפש הן היום שותפות לחזון האיחוד המתגשם יום יום.

אברהם בורג: האיחוד האירופי שבר תבניות ישנות ובנה מציאות חדשה, החובקת את מרבית הקהילות האירופיות.

אברהם בורג: אני מאמין, כי תהליך דומה עובר עתה על המזרח התיכון, מוכה הסכסוכים והמלחמות.

אברהם בורג: אירופה יכולה למלא תפקיד חיובי בפיתוח התנאים שיביאו לחיזוק השלום ולמיצובו.

אברהם בורג: הניסיון מלמד, שעשיית שלום מצריכה זמן ורצון טוב.

אברהם בורג: לאירופה יש לא רק עניין בשלום, אלא גם אחריות לקיומו.

אברהם בורג: השותפות האירופית–המזרח-תיכונית כבר הצליחה לכנס תחת גג אחד את מדינות האזור – מצרים, ירדן, סוריה, לבנון וישראל.

אברהם בורג: זהו נדבך חשוב מאוד לעתידנו.

אברהם בורג: אנחנו מציינים בסיפוק, אדוני ראש הנציבות, את מכלול היחסים הטובים של האיחוד האירופי עם מדינת ישראל.

אברהם בורג: היקף הסחר הולך וגדל.

אברהם בורג: המשק הישראלי הוא לקוח גדול של התוצרת האירופית, כ-40% מהיבוא שלנו בא מכם.

אברהם בורג: לעומת זאת, היצוא הישראלי לאירופה הוא 30% מכלל היצוא שלנו.

אברהם בורג: ישראל משתתפת בכ-350 פרויקטים של מחקר ופיתוח באקדמיה ובתעשייה, כי אנחנו מאמינים שקידום החדשנות התעשייתית ותעשיית ההיי-טק הם העתיד שלנו.

אברהם בורג: אנחנו מקווים כי ביקורך יעודד את השותפות החברתית, התרבותית והאנושית עם אירופה ועם מדינותיה ויחזק את יחסי הגומלין בין ארצות הקהילה האירופית למזרח התיכון בכלל ולמדינת ישראל בפרט.

אברהם בורג: ברוך הבא לכנסת.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

א' האן: הצעת חוק משק החשמל (תיקון – הוראת מעבר), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת לימור לבנת ואמנון רובינשטיין; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – הגבלת החסינות), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חישוב גודל נכס בתשלום ארנונה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הרחבת לימוד חובה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (גביית חובות מתאגיד), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אברהם פורז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ועדה קרואה), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת יהודית נאות; הצעת חוק הזנת ילדים, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אוריאל סביר, דליה רבין-פילוסוף, עמיר פרץ, רומן ברונפמן ואלכסנדר צינקר; הצעת חוק מניעת מטרדי תקשורת, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אמנון רובינשטיין; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם (תיקון – איסור העסקה בשביתה או בהשבתה על-ידי קבלן שירותים), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת דליה רבין-פילוסוף ואוריאל סביר; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פסולים לכהונה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תיקון – כהונה בפסלות), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת יהודית נאות; הצעת חוק האזרחות (תיקון – איחוד משפחות), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי והאשם מחאמיד; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – גילוי זהות העוסק), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (השעיית שוטר), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הספורט (תיקון – מוסדות שיפוט פנימיים והעברת ספורטאים), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת ראובן ריבלין וזבולון אורלב; הצעת חוק מס הבולים על מסמכים (תיקון – ביטול החוק), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק שכר חברי הכנסת (תיקון – חבר כנסת שבא במקום שר שהתפטר מן הכנסת), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת יהושע מצא; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – ייצוג בעל דין), התש"ס–2000,

א' האן: מאת חבר הכנסת יולי-יואל אדלשטיין; הצעת חוק שיעורי העזר לתלמידים עולים, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת גנדי ריגר; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – רכישת חלקת קבר בחיים ליד בן משפחה שנפטר), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק היועץ המשפטי לממשלה (מינוי וכהונה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת צחי הנגבי; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – הגבלת תקופת הליכי אישור אימוץ), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטול תקרת הכנסה מרבית (תיקוני חקיקה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת חיים כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עדיפות לאומית בחינוך, התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אוריאל סביר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – סמכות לדון בענייני הקדש), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת בנימין אלון, חיים דרוקמן ומשה גפני; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על-ידי בני הזוג), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק להקטנת פערי שכר במשק, התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל, מקסים לוי וחיים כץ; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – עקרונות ההפרטה), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אמנון רובינשטיין ואלי גולדשמידט; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – תפקידי הנשיא), מאת חבר הכנסת צבי הנדל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – איסור אפליית תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת גנדי ריגר; הצעת חוק כביש ארצי לישראל (ביטול החוק), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, תמר גוז'נסקי ועסאם מח'ול; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – חלוקת מנדטים), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכנסה מרבית), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת חיים כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (יושב-ראש מועצה וועדת ביקורת), התש"ס–2000, מאת חברת הכנסת יהודית נאות; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הארכת תוקפו של צו הריסה), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת גדעון עזרא,

א' האן: משה ארנס, סילבן שלום, אביגדור ליברמן ואליעזר כהן; הצעת חוק-יסוד: השוויון האזרחי, מאת חברי הכנסת טלב אלסאנע, האשם מחאמיד, עבד-אלמאלכ דהאמשה, תאופיק חטיב ומוחמד כנעאן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – כרטיסיות נסיעה לעולים), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת גנדי ריגר ויולי-יואל אדלשטיין; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – שחרור נכסים מוקנים), התש"ס–2000, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ומוחמד ברכה; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – סיוע והטבה), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון – תעריפי ביטוח), התש"ס–2000, מאת חבר הכנסת משה גפני.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק משק הגז הטבעי, התש"ס–2000.

א' האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 46), התש"ס–2000, שהחזירה ועדת הכספים.

א' האן: דין-וחשבון שנתי מס' 28 של נציב קבילות החיילים לשנת 1999.

א' האן: הודעת שר הפנים בעקבות סיכום הדיון בנושא: מצב הרשויות המקומיות הערביות.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: הנושא הבא בסדר-היום: הצהרת אמונים של חבר הכנסת משה רז.

אברהם בורג: אני מתכבד להודיע לכנסת, כי על-פי סעיף 43(א) לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של השר חיים אורון מחברותו בכנסת, אשר נכנסה לתוקפה ביום שישי, י"ט באדר א' התש"ס, 25 בחודש פברואר שנת 2000, בשעה 15:05, יבוא במקומו מר משה רז מסיעת מרצ.

אברהם בורג: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את מר משה רז לעלות לבמה.

אברהם בורג: אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: מתחייב אני.

אברהם בורג: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

מוסי רז: מתחייב אני.

אברהם בורג: זה אולי מרגש, אבל לא נהוג למחוא כפיים.

אברהם בורג: מוסי רז, אלה הנשיקות האחרונות בכנסת.

אברהם בורג: נשיקה עם ראש הסיעה, את צודקת, זה בכל זאת ריטואל.

אברהם בורג: בשל דברי שר החוץ בנושא לבנון

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת סיעות רע"ם–חד"ש–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל דברי שר החוץ בנושא לבנון ודיון.

אברהם בורג: ינמק את האי-אמון חבר הכנסת טלב אלאסאנע, ישיב השר דוד לוי.

אברהם בורג: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לברך את חבר הכנסת מוסי רז, שהוא תגבורת גם כמותית, גם איכותית וגם משמעותית לכוחות השלום, ואני מקווה שכניסתו תהווה גם תנופה ואולי מפנה לתהליך השלום באזורנו.

טלב אלסאנע: לצערי, במעבר חד, אני עובר לאי-אמון שאנחנו מעלים היום.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, "כשקריית-שמונה תבער, אדמת לבנון תבער; דם מול דם, נפש מול נפש, ילד מול ילד".

טלב אלסאנע: קריאה ברורה לרצח ילדים, אנשים חפים מפשע.

טלב אלסאנע: דברי תעמולה מעוררים שאט נפש בקרב כל אדם כאדם.

בנימין אלון: לפרס קראת "רוצח ילדים".

גדעון עזרא: כל הזמן אתה עושה זאת.

טלב אלסאנע: אלה דברי רשעות המזכירים את הימים האפלים ביותר – עין תחת עין, שן תחת שן.

בנימין אלון: לפרס קראת "רוצח ילדים".

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, תודה.

טלב אלסאנע: אפילו אז נמנעו מלומר, אז, בימים האפלים ביותר של האנושות, נמנעו מלומר "ילד מול ילד".

טלב אלסאנע: ודברים אלה לא נאמרו על-ידי גנגסטר, אלא במדינת ישראל, בכנסת ישראל, מעל דוכן זה, על-ידי שר בממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: ולא סתם שר, על-ידי שר חוץ, שהוא המופקד על כללי הדיפלומטיה, הוא אמור לומר דברים הכי קשים, הכי חריפים, אבל בצורה תרבותית.

טלב אלסאנע: והוא מופקד, על מה?

טלב אלסאנע: על קידום תהליך השלום.

טלב אלסאנע: אדוני השר, אדוני שר החוץ, בושה וחרפה.

טלב אלסאנע: האם אלה ערכי היהדות?

טלב אלסאנע: האם אלה ערכי הדמוקרטיה הישראלית?

גדעון עזרא: למד אותנו.

טלב אלסאנע: האם זו התפיסה המדינית החדשה של ממשלתך?

טלב אלסאנע: האם הדברים שאמרת כאן הם עקרונות היסוד שהנחו אותך, או שמא חשבת שמה שצה"ל לא מצליח לעשות, אתה בהבל פה תעשה?

טלב אלסאנע: ומה שצה"ל לא מצליח לעשות – להכריע עם שנלחם על חירותו, על עצמאותו – אתה, בקריאות רצח של ילדים, אכן תעשה?

בנימין אלון: הוא אמר:

בנימין אלון: כדי למנוע רצח.

טלב אלסאנע: תרשה לי לשאול אותך, אדוני השר, איך אתה מתכוון לשרוף את העם הלבנוני – –

גדעון עזרא: במי אתה מזלזל?

אברהם בורג: תודה, שמענו, גדעון עזרא.

טלב אלסאנע: – – האם על-ידי הבערת המדינה?

טלב אלסאנע: אולי תסביר לכנסת, איך אתה מתכוון לרצוח אותו ילד לבנוני – על-ידי הפצצה או הפגזה או פשיטת קומנדו ברחובות ביירות?

טלב אלסאנע: אנחנו ממש מעוניינים לדעת מה התוכניות שלך בעניין הזה.

טלב אלסאנע: האם אלה הערכים של העם היהודי, שדווקא הוא סבל יותר מכל עם אחר – –

מוחמד כנעאן: – – –

אברהם בורג: אל תפריע לו, מוחמד כנעאן.

טלב אלסאנע: – – מהפשעים של מנהיגים פאשיסטים וממחנות ריכוז?

גדעון עזרא: בשבוע שעבר הוא לא הפסיק להפריע.

טלב אלסאנע: אתה מפריע כל הזמן.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה תהיה בעניינך, תשאיר לי לנהל את הישיבה.

אליעזר כהן: תשלח אותו לקורס – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת כהן, תודה.

אברהם בורג: תמשיך בבקשה.

טלב אלסאנע: דבריך אלה הם פשיטת רגל מוסרית, פשיטת רגל ערכית והפאשיזם הגרוע ביותר.

טלב אלסאנע: מעולם, אבל מעולם, לא היה מנהיג ערבי שאמר את הדברים שאמרת.

טלב אלסאנע: אני לא רוצה לדבר על שר חוץ, אפילו חסן נסראללה, שאתה מדבר אליו, מנהיג ה"חיזבאללה", לא אמר את הדברים האלה: "רצח ילדים".

גדעון עזרא: כי עשו את זה.

טלב אלסאנע: "נפש תחת נפש, דם תחת דם", בפאתוס הזה, עם הבעת הפנים ועם תנועת הידיים האלה.

טלב אלסאנע: מה קורה?

אליעזר כהן: הוא לא דיבר, הוא הפציץ.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לך, שהדברים שלך, אם הם מצביעים על משהו, הם מצביעים על תסכול עמוק ומצוקה, גם אישית, גם פוליטית וגם מיניסטריאלית.

ראובן ריבלין: נסראללה שולח ילדים שיתפוצצו בשביל לפוצץ ילדים.

אברהם בורג: ראובן ריבלין, תודה רבה.

טלב אלסאנע: נסראללה – אני לא רוצה להגן עליו, אבל הוא נלחם נגד כיבוש שנמצא בלבנון, וזה לא צריך להצדיק רצח ילדים.

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, תמשיך בנאום שלך, במה שתכננת.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, קראת קריאת ביניים.

אברהם בורג: תודה.

טלב אלסאנע: הדברים האלה באים, כבוד השר, לחפות על כישלון דיפלומטי אדיר, על חלל במדיניות החוץ, שאתה מופקד עליה.

טלב אלסאנע: ואת הקרדיט שהיה לממשלה הזאת, שכל העולם נתן, לרבות מדינות ערב, לרבות העיתונות הערבית שאתה תוקף – כשעלה אהוד ברק לשלטון כולם היללו; לאן הקרדיט הזה הלך?

טלב אלסאנע: אתה גרמת לבזבוז זמן, גרמת ל"שרפת" הקרדיט הזה, הכנסתם את האזור כולו, גם אתה וגם ראש הממשלה, לקיפאון, כי אתם נמצאים בקיפאון מנטלי, אתם פשוט חיים את העבר ולא את ההווה, ואתם ממשיכים לחשוב שהערבים מבינים את שפת הכוח.

טלב אלסאנע: העולם כולו מתקדם, אפילו באירן יש דמוקרטיה, ומדינת ישראל מידרדרת לתהום ערכית, מוסרית, ומכניסה את האזור כולו לקיפאון מדיני.

טלב אלסאנע: שר החוץ, שאמור לשפר וליצור אווירה של שלום, עומד ומאיים ברצח של ילדים, בשפיכות בדמים.

גדעון עזרא: ראינו עם ראש ממשלת צרפת, רק שפת הכוח הם מבינים.

מוחמד כנעאן: מה הקשר לזה?

אברהם בורג: חבר הכנסת כנעאן, אל תפריע.

טלב אלסאנע: אדוני שר החוץ, שלום אין משמעותו תכתיבים – –

קריאות: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מחאמיד, חבר הכנסת כנעאן, תודה.

טלב אלסאנע: – – שלום משמעותו גם שותפות וגם כבוד הדדי.

טלב אלסאנע: לעולם לא יהיה ביטחון באזור הזה, אם לא יהיה שלום.

טלב אלסאנע: לעולם לא יהיה ביטחון ולא יהיה שלום, אם יש כיבוש – –

ראובן ריבלין: אם תהיה מדינת ישראל, לעולם לא יהיה שלום.

ראובן ריבלין: תשמע איך אתה מדבר.

טלב אלסאנע: – – ולעולם לא יהיה שלום, אם יש התנחלויות.

טלב אלסאנע: ואתם הובלתם את צה"ל, ראינו אתכם – –

ראובן ריבלין: לעולם לא יהיה שלום, אם תהיה מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תשמע מה שאתה מדבר.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, תודה.

טלב אלסאנע: – – מה אתם רוצים לעשות יותר ממה שעשיתם?

טלב אלסאנע: אתם הובלתם את צה"ל ללבנון, הפגזתם את ביירות, גם רצח ילדים היה בכפר-כנא; האם זה שבר את רוחו של העם הלבנוני?

טלב אלסאנע: גם רצח נשים היה, בסברה ושתילה; האם זה שבר את רצונו של העם הפלסטיני?

ראובן ריבלין: מי רצח בסברה ושתילה?

חיים דרוקמן: מי רצח בסברה ושתילה?

טלב אלסאנע: הרי הכוח רק יחזק אותם, כי הם שואפים לעצמאות, שואפים לחירות.

טלב אלסאנע: לא האיומים בכוח ולא השימוש בכוח ישברו את רצונו של העם הלבנוני, הנלחם למען עצמאותו, למען חירותו, ולא את העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: מה לא עשיתם?

טלב אלסאנע: כיבוש כבשתם, מקרי רצח ופשעים בכפר-כנא היו, בסברה ושתילה זה נעשה על-ידי שכירי חרב בחסותו של אריאל שרון – –

חיים דרוקמן: מי רצח בסברה ושתילה?

ראובן ריבלין: נוצרים שחטו מוסלמים – – –

טלב אלסאנע: – – כשדוד לוי ישב באותה ממשלה.

טלב אלסאנע: זה שבר את רצונם של הפלסטינים?

טלב אלסאנע: הגיע הזמן להבין שלא בכוח פותרים את הבעיות, לא בהפצצות פותרים את הבעיות, אלא בהכרה בזכותם של העמים האחרים, של ילדים אחרים, גם הילדים שלך, גם הילדים של שר החוץ, גם הילדים שלי, גם הילדים הלבנונים שיחיו בשלום.

טלב אלסאנע: זה התפקיד – לשכנע את האנשים כאן שהשלום משמעותו חיים ולא מוות.

טלב אלסאנע: כשמישהו עולה לכאן וקורא לנסיגה מדרום-לבנון, זה משום שרוצים שהחיילים הישראלים בלבנון לא ייהרגו על אדמות לבנון וימשיכו לחיות.

טלב אלסאנע: מי ששולח אותם רוצה במותם ללא תכלית, ללא מטרה, זאת כשהוא מנסה לנשל את העם הלבנוני מזכות בסיסית לעצמאות.

טלב אלסאנע: האם היה מקרה כזה לאורך ההיסטוריה שעם מחא כף לכובש?

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת לבוא ולהגיד שזאת פעולת טרור?

טלב אלסאנע: האם בזה פתרנו את הבעיה?

טלב אלסאנע: האם בפעולות "ההגנה" נגד המנדט הבריטי, כבוד שר החוץ, היו פעולות טרור?

חיים דרוקמן: איזה דיבורים אלה?

טלב אלסאנע: האם הפעולה של ג'ורג' וושינגטון, שנלחם למען עצמאות ארצות-הברית מהקולוניאליזם הבריטי, היא פעולת טרור?

טלב אלסאנע: האם הוא טרוריסט, או שמא ארצות-הברית זה משהו אחר?

טלב אלסאנע: הרי כל עם שנתון תחת קולוניאליזם יילחם למען עצמאותו, יילחם למען חירותו.

טלב אלסאנע: הפתרון הוא בדרך המשא-ומתן ולא בדרך של איומים ברצח ילדים, לא בזה שיהפכו את לבנון לכור היתוך, יבעירו תבערה, לשרוף שם אזרחים.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: כבוד השר, אי-אפשר לא להרגיש ולא להבין שהדברים האלה נובעים מתחושה קשה של כישלון, גם במישור המדיני וגם במישור הצבאי.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן להבין שהפתרון יהיה אך ורק דרך הכרה בזכותם של העמים לעצמאות ודרך ניהול משא-ומתן וקיום התחייבויות והסכמים.

טלב אלסאנע: זאת לא ההצהרה הראשונה, רבותי חברי הכנסת, שמעידה על חוסר השפיות שאליה נקלעים באזור הזה.

אברהם בורג: אני מבקש לסיים.

טלב אלסאנע: שמעתי שגורמי ביטחון בישראל מאוכזבים, כי "חיזבאללה" לא ירה "קטיושות" על הכפרים שלנו בגליל.

טלב אלסאנע: מאוכזבים שלא ירו "קטיושות".

טלב אלסאנע: זו השפיות?

טלב אלסאנע: אני שמעתי שאנחנו מאיימים על לבנון בנסיגה חד-צדדית.

טלב אלסאנע: מאיימים על לבנון וכנגד כל פגיעה בחיילים במוצבים בדרום-לבנון, מדינת ישראל שולחת מטוסים להפציץ אזרחים.

טלב אלסאנע: זה חוסר השפיות.

טלב אלסאנע: משפט אחרון, ברשותך, היושב-ראש.

טלב אלסאנע: דווקא שר החוץ היה צריך להיזהר במוצא פיו, כשעמד כאן והטיח נגד חברי הכנסת הערבים שהם תומכים ב"חיזבאללה".

טלב אלסאנע: זה כאילו שהם לא לגיטימיים כאן.

טלב אלסאנע: הוא אמר: אתם תומכים בכל פעולה של "חיזבאללה", זאת אף שבאופן עקבי אנחנו תמכנו בשלום.

טלב אלסאנע: דווקא אתה, שר החוץ, שסבלת מדה-לגיטימציה שנעשתה לך; אתה אמרת במו פיך שהתייחסו אליך כאל קוף שזה עתה ירד מהעץ.

טלב אלסאנע: אתה אמרת, ואני זוכר את המלים שנאמרו.

טלב אלסאנע: אתה בא להטיח אשמה בחברי הכנסת הערבים?

טלב אלסאנע: אנחנו גאים בזהות הלאומית שלנו.

טלב אלסאנע: אנחנו גאים בשייכות הלאומית שלנו.

טלב אלסאנע: אנחנו גם גאים במאבק שלנו למען שלום צודק, שבו הילדים שלך והילדים של כל העמים יחיו בשלום.

טלב אלסאנע: הדברים שנאמרו על-ידי שר החוץ מהווים, לדעתי, מעשה תעמולה פאשיסטי ממדרגה ירודה ביותר.

טלב אלסאנע: אני חושב שאפילו גבלס לא היה מתבייש בהם.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, ביקשתי ממך כבר שלוש פעמים לסיים.

טלב אלסאנע: אנחנו הגשנו אי-אמון ואין לנו אמון בממשלה הזאת, שנותנת גיבוי לתפיסה הזאת, המעוותת, המהווה איום על השלום.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ישיב שר החוץ, השר דוד לוי, בבקשה.

אחמד טיבי: תגיד שאתה מציע אי-אמון בממשלה.

אברהם בורג: הוא הציע אי-אמון בשם כולכם.

אברהם בורג: הנה נאמר.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חרף ההשתוללות, הניסיון לעוות דברים, מכונת ההסתה המשומנת כנגד ישראל והיהודים, שרפת דגלי ישראל בראש חוצות, הניסיון לרגום באבנים ראש ממשלה של מדינה חשובה – – –

אחמד טיבי: מה זה קשור ל"חיזבאללה"?

אחמד טיבי: מה זה קשור?

דוד לוי: שב, שב.

אברהם בורג: זאת רק ההתחלה, חבר הכנסת טיבי, הוא עוד יגיע לשם.

אחמד טיבי: כי הם ערבים.

אברהם בורג: חבר הכנסת טיבי, תודה.

אברהם בורג: הדברים נאמרו.

אברהם בורג: תיכף נשמע, עוד לא שמענו מה הקשר, זה רק המשפט הראשון.

דוד לוי: חרף כל אלה, אדוני היושב-ראש – –

עסאם מח'ול: למה הילדים מסוכנים – – –

דוד לוי: – – אינני חוזר בי מאף לא מלה אחת ממה שאמרתי מעל דוכן זה.

אחמד טיבי: כל הכבוד, אבל לא ביקשנו ממך.

דוד לוי: ידעו כולם, כי האזהרה הזאת שרירה וקיימת – – –

עסאם מח'ול: זה איום ולא אזהרה.

דוד לוי: היא אזהרה, ואתם מנסים, בגיבוי העיוור שאתם נוטעים בלב האוכלוסייה, שלדעתי טועה בדבריכם, ואתם מעוניינים להטעות אותה.

דוד לוי: חרף כל זה – – –

ענת מאור: – – –

עסאם מח'ול: – – –

דוד לוי: חרף כל זה, אני רוצה – – –

עסאם מח'ול: זה גזעני, מה שאתה אומר.

ענת מאור: – – –

אברהם בורג: אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: חברת הכנסת מאור, בבקשה.

ראובן ריבלין: זה אלה שרואים את היהודים והערבים – – – את האינטרס הערבי לפני האינטרס של מדינת ישראל.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, תודה לך.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש – –

עסאם מח'ול: – – –

דוד לוי: – – אל מול ארגון מטורף, שייעודו המוצהר שפיכת דם יהודים – –

עסאם מח'ול: – – – הארגון מטורף.

דוד לוי: – – ארגון מטורף, מסוגל לכול, שרצח נשים וילדים, ואין צורך להציג קבלות.

דוד לוי: לארגון הזה אני אומר ואחזור ואומר, כי אם הוא ינסה לפגוע ולהפגיז את יישובינו – דמו בראשו.

דוד לוי: ואם אנחנו, כתוצאה מפעולותיו הנפשעות, ניאלץ לקבור את מתינו – הוא יקבור את מתיו, וכל אלה שיסייעו לו נושאים באותה אחריות.

דוד לוי: אלה דברי האמת הפשוטה.

עסאם מח'ול: – – – הממשלה שלך.

אחמד טיבי: – – –

עסאם מח'ול: – – –

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, כל אלה שמריעים לו בימים אלה, כל אלה שמריעים לו ומצהירים שייעודם, אני חוזר ואומר, להרוס כל סיכוי לשלום – אין מדובר בצבא לבנון, כי אין לו היכולת להשליט את הסדר – – –

נסים דהן: – – –

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, אתה מפריע לשר.

דוד לוי: יש לנו עניין עם גוף שיש לו השראה מאירן, שחמוש בנשק אירני המועבר אליו מטהרן דרך דמשק.

דוד לוי: דבקותנו בשלום ואמונתנו, אסור שמאן דהוא יחשוב שהיא תרפה את ידינו מלעשות את חובתנו להגן על חיילינו ואזרחינו.

דוד לוי: לצערי הרב, לפעמים הוויכוח המתנהל אצלנו במשטר דמוקרטי נתפס כרפיון, כמפלג את העם הזה, עד כדי מצב שלא יוכל להגן על ביטחונו ועל עתידו.

דוד לוי: והדברים האלה בימים אלה, אל מול הארגון המטורף הזה, שמנהיגו נותן לישראל לא יותר מעשר שנים והיא תימחק מעל הבמה, מהאזור – ישראל תחיה לעד והוא וארגונו יימחקו במהרה מעל המפה, כי סגנונם של הרס ושפיכות דמים לא יקום, עצתם תופר ומזימתם לא תקום.

דוד לוי: זאת החובה שלנו.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כאן דבר ממה שהמשטר הדמוקרטי בבית הזה העניק לכולנו, והסובלנות ההדדית המתקיימת כאן היא חוסננו, היא גם עוצמתנו, אולי לפעמים גם חולשתנו.

דוד לוי: אבל טובה חולשה זו מכל משטר אחר שאתה יודע, חבר הכנסת אלסאנע.

דוד לוי: אם היית אומר את הדברים שאתה אומר כאן נגד שר החוץ באותה מדינה, אתה יודע מה היה קורה – – –

קריאות: – – –

דוד לוי: כן, הרי אתם מדברים על ארץ חלומות.

דוד לוי: ארץ החלומות, אז אני רוצה שתדע, אתה יכול להמשיך ולהשתולל כמה שתרצה, את האמת צריך לומר גם אם היא מרה לכם.

אברהם בורג: תודה רבה.

עסאם מח'ול: שר החוץ, תודה רבה.

טלב אלסאנע: אנחנו כאן בזכות ולא בחסד, אתה לא עושה לנו שום טובה.

טלב אלסאנע: זו בושה וחרפה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, האם מאן דהוא שאל את עצמו, בבית הזה – –

נסים דהן: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, אתה כל הזמן מפריע.

דוד לוי: – – עת אנו קוברים את חיילינו, מה מרגישים – ללא הבדל – חברי הכנסת האלה, כאשר אתם מכנים את אלה שהרגו אותם לוחמי חופש, בלי שתרעדו, בלי שתבינו, בהבל פה, מה אתם גורמים לכל העם בישראל?

דוד לוי: בושה וכלימה.

דוד לוי: בושה וכלימה.

האשם מחאמיד: זו הסתה.

עסאם מח'ול: דמם של החיילים הנהרגים הוא בראשך.

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, בישיבה, בישיבה, תודה.

עסאם מח'ול: אתה, דמם בראשך, זו ההתלהמות שלך, זו הסתה.

דוד לוי: שמעתי אותך.

אחמד טיבי: אתה מסית נגדנו.

דוד לוי: שמעתי אתכם.

דוד לוי: זה שיש לי עוד הסבלנות להקשיב לכם, זה כבר מאמץ עליון.

קריאות: – – –

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, זהו המצב – – –

אברהם בורג: רק רגע, כבוד השר.

עסאם מח'ול: – – –

דוד לוי: תמשיך, תמשיך עד שתתעייף, אני אשיב.

גדעון עזרא: תהיה בשקט.

חיים דרוקמן: הוא מדבר אמת.

אחמד טיבי: דה-לגיטימציה לחברי הכנסת הערבים.

אברהם בורג: אני אתייחס לכך בסוף הדברים, תודה.

אברהם בורג: כבוד השר, תמשיך.

טלב אלסאנע: הוא מסית.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, תודה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, ציפיתי – – –

קריאות: – – –

דוד לוי: מה קרה, כואב לכם?

דוד לוי: שיכאב קצת, שיכאב, אתם לא מבינים שאתם מכאיבים לכל הבית הזה ולעם כולו?

דוד לוי: אתם לא מרגישים?

אחמד טיבי: תתבייש לך.

אברהם בורג: השר, השר.

אברהם בורג: השר לוי.

אברהם בורג: כבוד השר, אנא.

אברהם בורג: כבוד השר, אני מבקש.

בנימין אלון: הם מפריעים לשר לדבר; אל תשתיק את השר, תשתיק אותם.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, אתה מוכן לשבת כשאתה צועק?

אברהם בורג: תשב בבקשה.

אברהם בורג: תודה רבה לך.

אברהם בורג: חברי הכנסת, אנחנו נמשיך בדיון, תודה.

אברהם בורג: כבוד השר, בבקשה.

דוד לוי: מה ההשתוללות הזאת?

דוד לוי: מה, האמת כואבת?

אברהם בורג: כבוד השר, כבוד שר החוץ, תשאיר לי להעיר את ההערות ואתה תתייחס לגופו של עניין, בסדר?

אברהם בורג: תודה רבה.

מיכאל קליינר: עוד מעט תזרקו כאן אבנים.

נסים דהן: – – –

האשם מחאמיד: הוא מסית.

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן.

אברהם בורג: חברי הכנסת.

אברהם בורג: חבר הכנסת מחאמיד, תודה רבה.

האשם מחאמיד: אבל הוא מסית.

אברהם בורג: שמענו את הדברים, תודה.

אברהם בורג: כבוד השר, תמשיך בבקשה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש – – –

נסים דהן: מה קרה לכם שאתם שותקים?

ראובן ריבלין: זו הממשלה – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, גמרת להפריע שם, באת להפריע פה?

אברהם בורג: שב בבקשה.

אברהם בורג: תודה.

דוד לוי: יש לי סבלנות.

אברהם בורג: אדוני ימשיך.

דוד לוי: אל תפנה את המקום, נבחרת כדי להיות כאן בשעות האלה.

יצחק וקנין: אני מתקומם על היושב-ראש, הוא לא משתיק אותם.

דוד לוי: גם אם זה מקומם אותך, היה במקומך.

יצחק וקנין: אי-אפשר לשמוע את הדברים.

דוד לוי: אני יודע, אני יודע, נגד, אז תשב, לא איש כמוך יברח.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, הרי ציפיתי, עוד לפני שהתייחסתי בכלל לנושא, שאותם חברי כנסת יקומו – – –

טלב אלסאנע: בושה, מה זה אותם חברי כנסת?

דוד לוי: כן, כן.

אברהם בורג: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אפשר להגיד כאלה דברים.

דוד לוי: מה, הם אלמונים?

דוד לוי: אתה רוצה שאני אמנה את השמות?

אברהם בורג: לא, לא צריך, תמשיך.

דוד לוי: היושב-ראש אומר שלא צריך למנות את השמות של חברי הכנסת, אז אני אמנע.

אברהם בורג: בבקשה, אדוני ימשיך.

דוד לוי: אני ציפיתי עוד לפני שהתייחסתי לעניין הזה של שטנה, וכל העולם מסביבנו מכנים אותנו קלגסים, נאצים, היטלרים – – –

עסאם מח'ול: אתה צריך להוכיח את זה?

מיכאל קליינר: שמעת מה הוא אמר?

אברהם בורג: חבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: שמעת מה הוא אמר?

אברהם בורג: לא, עם כל הצעקות לא שומעים פה כלום.

דוד לוי: הרי לא אתכם כינו, כינו אותנו.

דוד לוי: לא אתכם כינו, אותנו כינו כך, זכותנו להגיב.

דוד לוי: מה, אתם תמנעו מאתנו להשמיע את דברינו כאן?

אחמד טיבי: אנחנו גינינו את הדברים האלה.

דוד לוי: אז תקשיב בבקשה.

דוד לוי: יש ניצול ציני של הסבלנות, מה אתם משתוללים?

דוד לוי: אתם תשמעו עד הסוף, לא יעזור לכם שום דבר, לא תפריעו לדיון ללא סוף.

מוחמד כנעאן: אתה שר החוץ?

מוחמד כנעאן: תתבייש לך.

דוד לוי: אתם תקשיבו.

דוד לוי: אני שמעתי את הדברים שלכם וציפיתי – – –

טלב אלסאנע: חבל ששר החוץ אומר דברים כאלה.

דוד לוי: מה, זה כואב לכם?

דוד לוי: אתם מתעוררים עכשיו?

דוד לוי: הייתם צריכים להתעורר כאשר כינו אותנו נאצים.

אברהם בורג: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, כל אחד מותר לו להביע את דבריו, גם אתה מפריע לפעמים בקריאות ביניים, מעט פעמים, אבל זה קורה.

ראובן ריבלין: אבל יש גבול.

אברהם בורג: מסתבר שלא.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להמשיך במצב כזה, מפריעים בלי הפסקה.

אברהם בורג: אדוני לא ייתמם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להסית בדם ולא להפריע?

נסים דהן: זו השפה שאתם מבינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו השפה של הדובר.

אברהם בורג: חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת דהן.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת דהן, חבר הכנסת דהן, חבר הכנסת דהאמשה, תקשיבו, יש דיונים שהם טעונים ורגישים – – –

גדעון עזרא: מה זה טעונים?

גדעון עזרא: כמה זה טעונים?

גדעון עזרא: גם אני יכול לצעוק.

אברהם בורג: אדוני, לא שאלתי אותך שאלות בעברית.

גדעון עזרא: אלה שונאי ישראל, תוציא אותם החוצה.

אברהם בורג: אל תפריע לי בבקשה.

אברהם בורג: יש דיונים – – –

עוזי לנדאו: הוא מפריע, אדוני היושב-ראש – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת לנדאו, הוא מפריע לי.

עוזי לנדאו: אז אתה אומר שחבר הכנסת גדעון עזרא מפריע?

עוזי לנדאו: הוא מפריע?

גדעון עזרא: תוציא אותם.

אברהם בורג: חבר הכנסת עזרא, תודה רבה, אתה לא עוזר בעזרתך.

אברהם בורג: יש דיונים שהם טעונים במובן שכל עצב חשוף בהם, כל אמירה היא אמירה שמרתיחה את הצד השני – – –

ישראל כץ: מה זה הצד השני?

ישראל כץ: כולנו ישראלים.

סאלח טריף: תן לו לדבר.

אברהם בורג: הדרך הכי קלה לנהל דיון מן הסוג הזה היא לזרוק את כולם מן האולם.

אברהם בורג: אני לא חושב שבדיון מהסוג הזה נכון לעשות את הדברים.

אברהם בורג: קשה למנוע עמדה א', קשה לשמוע עמדה ב', אבל חובה על הכנסת לאפשר לכל בעל דעה להביע את עמדתו גם כשזה לא נוח.

מיכאל קליינר: אבל לא נותנים לשר לדבר.

אברהם בורג: חבר הכנסת קליינר, השר יגיד את כל מה שהוא רוצה, וחברי הכנסת יגידו את כל מה שהם רוצים, והדיון יהיה כזה, שגם בסיטואציה הרגישה והמתוחה הזאת, כל אחד יוכל להביע את עמדתו.

אברהם בורג: תהיינה הפרעות, אני אקרא להפסקה בדיון ונחזור ונתכנס; לא יהיה מצב של השתקת דעה כזאת או אחרת באולם.

אברהם בורג: בבקשה.

אברהם בורג: כבוד השר, תמשיך בבקשה.

בנימין אלון: שכבוד היושב-ראש יגן על השר.

יהושע מצא: בצורה הזאת?

מיכאל קליינר: זה טרור, מה שהם עושים.

אברהם בורג: חבר הכנסת מח'ול, תודה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש – – –

יובל שטייניץ: אני לא מבין, ביטוי כמו "דמך בראשך" – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת שטייניץ, אני לא שומע אותך אפילו.

דוד לוי: הרי אני אומר את דברי ולא יעזור לכם שום דבר.

דוד לוי: ההשתוללות הזאת לא תועיל, אתם תשמעו עד הסוף.

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת, אי-אפשר לשמוע.

דוד לוי: זה ניצול ציני של חופש הדיבור.

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, אנא.

דוד לוי: ראו, בבקשה, למדנו לחיות בבית הזה – דעות שונות ומנוגדות, עדות שונות, אבל בדבר אחד כולנו מאוחדים: מדינתנו האחת, היא הנותנת, היא הנותנת, וכאשר היא מותקפת בצורה – אדוני היושב-ראש – המורעלת ביותר, ועמה מוגדר כנאצי, ודגלה נשרף, מייד אתה רואה את ההפרדה, ואותו ביחד איננו עוד.

דוד לוי: כי המדינה היא רק שלנו, הדגל הוא רק שלנו, הסמל הוא רק שלנו, והאחרים שציפיתי מהם שיקומו – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והכנסת גם שלכם.

דוד לוי: של כולנו.

דוד לוי: אבל זה לא אומר, שאם אתה בכנסת, מותר לך גם לנקר עיניהם של האחרים.

דוד לוי: מה זה?

דוד לוי: מה זה?

דוד לוי: יש גבול.

דוד לוי: צריך לשים סייג גם להתנהגות.

דוד לוי: יש משמעות – – –

טלב אלסאנע: זאת דמגוגיה זולה.

דוד לוי: שב, שב.

דוד לוי: אתה תדבר על דמגוגיה, אתה.

דוד לוי: אני הרי לא שומע אותך.

טלב אלסאנע: זאת דמגוגיה והסתה.

דוד לוי: דבריך אינם ראויים אפילו שיקשיבו להם.

דוד לוי: והנה כל זה קורה, והפרלמנט שאין לו אח ורע בעולם, שבו חברי כנסת יכולים בעצם גם לומר הידד לאלה שהורגים, הורגים את חיילינו המגינים עלינו, ואפילו למצוא צידוק – אלה מהם, האינטליגנציה הגדולה – מי הם אלה?

דוד לוי: מי הם אלה?

דוד לוי: לוחמי חופש.

עסאם מח'ול: המדיניות שלך הורגת אותם.

דוד לוי: יש גבול.

דוד לוי: שב, שב, תקשיב.

דוד לוי: לוחמי חופש היורים על חיילינו בעוד משפחותינו קוברות את מתינו.

דוד לוי: יש אפילו דברים הבאים בעצם להצדיק מעשה כזה.

נסים דהן: – – –

אחמד טיבי: דם מול דם.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור ולומר, שחלוקה כזאת לא קיימת בשום מקום.

דוד לוי: בשום מקום אין חלוקה שכזאת.

עוזי לנדאו: וחבר ועדת החוץ והביטחון – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תמשיך להסית.

דוד לוי: אין חלוקה שכזו, שבה אנחנו בעצם מסתגלים למצב, שבו חברי פרלמנט יכולים לראות מתקפה על צבא הגנה של ארצם ולהצדיק זאת.

דוד לוי: איפה יש דבר כזה?

דוד לוי: איפה יש דבר כזה?

קריאה: – – –

דוד לוי: אז אני שואל את השאלה הזאת – – –

קריאה: – – –

דוד לוי: אתם מחויבים בחשבון נפש.

דוד לוי: אלא מאי?

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, על-פי האופנה החדשה, לנוכח חולשתה של המערכת הפוליטית אצלנו – – –

עוזי לנדאו: של הממשלה, אדוני.

דוד לוי: תן לי בבקשה.

דוד לוי: מה קורה?

דוד לוי: מכיוון שהחשבון הוא כזה, שבהרבה מצבים יצטרכו את תמיכתנו, אז הכול מותר לנו.

דוד לוי: לא הכול מותר לכם.

דוד לוי: לא.

דוד לוי: יש סייגים.

דוד לוי: יש קווים.

דוד לוי: יש חוקי חיים.

דוד לוי: יש דברים שלא מותר.

דוד לוי: לא מותר, מה לעשות?

דוד לוי: לא מותר.

קריאה: – – –

דוד לוי: מותר לכם להיות פה בדין.

דוד לוי: מותר לכם להשמיע את דבריכם בדין.

דוד לוי: מותר לכם ליהנות מחסינות בדין.

דוד לוי: לא מותר לכם לתמוך באויבי ישראל.

דוד לוי: זה לא.

דוד לוי: זה לא.

דוד לוי: גם אם הבית הזה כולו לא יזכיר לכם זאת, אני אזכיר לכם זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דוד לוי: ומשום כך, אדוני היושב-ראש – – –

עסאם מח'ול: ששר החוץ ידבר כמו חבר כנופיה.

עסאם מח'ול: ..

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, מגישה כזאת לא תיבנו גם פוליטית.

דוד לוי: לא תיבנו, מה לעשות?

אברהם בורג: חברי הכנסת, השר כבר בנקודה הבאה.

אברהם בורג: תודה.

בנימין אלון: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דוד לוי: יש לנו בעם הזה, אדוני היושב-ראש – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, כבר המשכנו.

דוד לוי: – – – וזה חוסננו.

יצחק וקנין: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת וקנין, הוא יושב לידך.

אברהם בורג: אתה לא צריך לצעוק, בין כה רק שניכם מדברים.

דוד לוי: הסובלנות ההדדית, שהיא חוסננו, של כולנו, עד אשר מדובר בדגלנו, עד אשר מדובר בחיילינו, עד אשר מדובר במסע הסתה נגד העם הזה, להשפיל אותו, לכנות אותו בשמות שאתם הייתם צריכים לקום ולהשמיע את קולכם.

אחמד טיבי: קמנו והשמענו.

דוד לוי: וכשאתם לא משמיעים, חובתי להזכיר לכם זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שאתה אומר זאת הסתה.

דוד לוי: ולכן, אדוני היושב-ראש, הדבר הזה לא ירד מסדר-היום, עד אשר נדע שהביחד הזה, שיש בו היסודות הצודקים השווים והשוויוניים לכל אחד ואחד מאתנו, יש בהם דבר אחד – שביום שבו הם ייפלו, לא יישאר הביחד הזה; דאגה למדינה הזאת ביחד ועמידה ביחד נגד הסתה המופנית להחליש אותנו ולהרוס אותנו.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, בעצם ימים אלה – – –

אחמד טיבי: – – –

דוד לוי: אני פונה ככה לכל אזרחי המדינה ללא הבדל.

אברהם בורג: חברי הכנסת, תודה.

דוד לוי: ללא הבדל לכל אזרחי המדינה.

נסים דהן: – – –

עסאם מח'ול: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן.

אברהם בורג: חבר הכנסת וקנין, תגיד לו שפונים אליו.

אברהם בורג: אפילו אי-אפשר לפנות אליך מרוב שאתה לא מקשיב.

אברהם בורג: תודה.

דוד לוי: והיא הנותנת, ותהיה דעתו של כל אחד מאתנו אשר תהיה, היא פוליטית באשר ליסוד שעליו כולנו חיים, מצווים אנו לשמור – – –

טלב אלסאנע: – – – על רצח ילדים.

דוד לוי: אני רצחתי ילדים?

דוד לוי: אתה הרי השתגעת.

דוד לוי: אל מול מטורפים זאת השפה.

קריאה: – – –

דוד לוי: אתה כתובת?

דוד לוי: לך תגיד להם שלא יעשו.

דוד לוי: הרי אין כתובת.

עסאם מח'ול: ילד תחת ילד.

דוד לוי: אין כתובת.

דוד לוי: מה אתה משתולל גם כן?

דוד לוי: מה אתה משתולל גם כן?

דוד לוי: שמור על הקול שלך.

דוד לוי: כשתעבור את השנים שאני עברתי – אני יכול לדבר עשר שנים וקולי יישאר.

דוד לוי: אתה תשמור עליו.

דוד לוי: יש לך עוד כמה שנים שתצטרך אותו, אולי תלמד משהו.

דוד לוי: אולי תלמד, עוד לא למדת.

דוד לוי: עוד לא למדת.

עסאם מח'ול: – – –

דוד לוי: אתה תלמד לכבד את המדינה הזאת, את הארץ הזאת ואת העם היושב בה, וכל עוד לא תפנים זאת, תישאר תמיד מתוסכל.

עסאם מח'ול: – – –

טלב אלסאנע: מה זה?

אברהם בורג: קשה לשמוע, חבר הכנסת מח'ול.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, בעצם ימים אלה, כאשר אנחנו עומדים במאמץ להחיות מכל מקום בחזרה את הרצון אצל שכנינו, שאין תחליף לתהליך השלום, כל אימת שיש משבר – לא במקום אחר, מפה, מראש, ולא חשוב מי צודק – ישראל אשמה.

אחמד טיבי: – – –

ישראל כץ: את זה גם מתוך הממשלה אומרים.

דוד לוי: אני אומר לך, לולא חיילינו היו שם, אתה היית נכבש, וחיילינו מגינים גם עליך.

דוד לוי: ואם אתה תשב קצת שם, איפה שיושבים אלה מתחת לאדמה, במקלטים, אולי תתחיל להבין.

דוד לוי: אבל בינתיים אתה קורא הידד לאלה שמפגיזים אותם.

קריאות: – – –

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר כך, עם כל הכבוד, השתוללות כזאת, הכנסת עוד לא ראתה כמותה.

טלב אלסאנע: – – –

האשם מחאמיד: – – –

דוד לוי: עוד לא ראתה כמותה.

דוד לוי: אתם יכולים להמשיך להשתולל עד הבוקר, לא יעזור לכם.

דוד לוי: אתם תשמעו ותעשו חשבון נפש בסופו של דבר.

דוד לוי: למדנו לחיות יחד פה כחברים, גם כידידים.

דוד לוי: אבל מה קורה?

דוד לוי: לפעמים הפיוז נשרף לכם.

דוד לוי: מה לעשות?

טלב אלסאנע: – – –

האשם מחאמיד: – – –

אחמד טיבי: – – –

דוד לוי: מה לעשות?

דוד לוי: אתם לא יודעים איפה אתם נמצאים?

דוד לוי: או כאן בישראל, או במקום אחר.

דוד לוי: מה לעשות?

דוד לוי: אתם בישראל.

דוד לוי: המדינה הזאת היא מדינתכם, הדגל הזה הוא הדגל שלכם.

דוד לוי: כאשר מותקפת המדינה, עליכם גם להגן עליה.

דוד לוי: זה כלל יסודי.

עסאם מח'ול: – – –

דוד לוי: או לפחות לא לעודד.

דוד לוי: לפחות לא לעודד.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, לסיום, פני ישראל לשלום.

דוד לוי: שלום לא יושג על-ידי תנאים מוקדמים, לא על-ידי הסתה ולא על-ידי גל עכור הבא לפגוע במדינת ישראל ובעם ישראל.

דוד לוי: מנהיגים צריכים לדבר שלום אל עמם.

דוד לוי: זה מה שמתחייב היום.

דוד לוי: ומה שאנחנו שומעים זה היפוכו של דבר, עד כדי מצב שבו אזרחי המדינה כאן, עם כל כמיהתם לשלום, מתעורר בקרבם חשד כבד מאוד וחשש.

דוד לוי: אם מישהו שמע את דבריו של שר החוץ הסורי פארוק א-שרע על "תורת השלבים", הוא צריך לשאול את עצמו אנה אנו באים.

דוד לוי: השלב הראשון לקבל, ו"בעדין" – להמשיך.

דוד לוי: זה המסר?

דוד לוי: איש לא קרא לו לסדר, איש לא אמר: מה הדברים האלה?

דוד לוי: איש לא אמר זאת.

דוד לוי: ולכן אני, שר החוץ של ישראל, שלא זוחל על בטנו ולא יאמר לכם אלא בשפה אחת: פנינו לשלום, אבל השלום מחייב, מחייב גם את הצד השני לדבר שלום, להפסיק להסית, להפסיק את ההתקפות הפרועות על העם היהודי, להפסיק להשמיע "סלוגנים" שפירושם מלחמה לעד.

דוד לוי: זה השלום.

דוד לוי: מה אתם רוצים?

דוד לוי: הרי אני לא לוקח דוגמה.

דוד לוי: אני גם קורא הרבה מתחסדים בימים אלה, למה אמר כך ולמה אמר כך.

דוד לוי: אני אומר לכם דבר אחד, שפה אחת, ברורה.

דוד לוי: מי שינסה לפגוע בביטחוננו ובאזרחינו יוכה.

דוד לוי: מי שיבוא בכנות לשלום, ימצא את ידנו מושטת לשלום.

דוד לוי: זאת האמת הפשוטה.

דוד לוי: זאת האמת הפשוטה, ואומר אותה כל הזמן.

עסאם מח'ול: – – –

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: תשמעו, כן.

דוד לוי: כן.

דוד לוי: מי שירים קול, אדוני היושב-ראש, על מנת להרעיד את העם הזה, להפחיד אותו, להדביק לו תוויות מקוממות, המזכירות את הדבר הנורא שעבר עליו; מי שעושה את הדברים האלה, מי שמצייר את מנהיגי המדינה עם צלב קרס; מי שמהלל בנשימה אחת את היידר ומשווה אותנו להיטלר; מי ששורף בראש חוצות את דגלנו, כזה לא יפחיד אותנו ולא יתרום כהוא-זה לשלום.

דוד לוי: הוא מרחיק את השלום.

דוד לוי: מי שמעודד את הארגון הזה, שנשבע להרוס כל סיכוי לשלום, הוא שותף להכשלת השלום.

דוד לוי: לכן, לצד חובתנו להגן על ביטחוננו, על אזרחינו, פנינו לשלום.

דוד לוי: אם נמצא מולנו פרטנר המאמין באמת בשלום, המדבר שפת שלום, חיילינו שם נמצאים כדי להגן על יישובינו שהופגזו כבר לא אחת על-ידי מטורפים.

האשם מחאמיד: – – –

דוד לוי: אנחנו קבענו לצאת – לא מפחד, לא במנוסה ולא בבריחה.

דוד לוי: אתה לא תקבע מתי נצא.

דוד לוי: אנחנו נקבע, כשנעשה את כל הסידורים.

דוד לוי: כבר אומרים לנו, עכשיו כבר ירדה מסכה, גם כאשר אתם תיסוגו, אנחנו נמשיך להילחם בכם.

האשם מחאמיד: לא אמרו.

דוד לוי: לא, אמרו: רק נמחק אתכם.

דוד לוי: עשר שנים וישראל לא תישאר.

דוד לוי: נכון?

דוד לוי: זה בסדר.

דוד לוי: אז אני אומר, מי שאומר זאת, לא יזכה לראות בהיעלמותה של הישות הזאת.

דוד לוי: מדינת ישראל ועם ישראל השב לארצו, הבונה אותה, הקים בה דמוקרטיה לתפארת, ידו לשלום, אבל לא על-ידי התפרקות מהמגן, מגן החיים שלו.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, לאחר שאמרתי כל זאת, אני מבקש להסיר את ההצעה הנלוזה הזאת מסדר-היום.

דוד לוי: תודה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יהושע מצא, בבקשה.

נסים דהן: – – –

האשם מחאמיד: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, בבקשה, מספיק.

אברהם בורג: תסביר בשקט בחוץ.

אברהם בורג: אתה מפריע לכל המליאה.

אברהם בורג: מספיק.

אברהם בורג: די.

אברהם בורג: אנחנו מתחילים.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, בבקשה.

נסים דהן: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת דהן, אני קורא אותך לסדר.

אברהם בורג: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: בבקשה, תתחיל.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר החוץ, יש פתגם בעולם הערבי האומר: "דרבאני ובאכה סבכני ושטאקה".

יהושע מצא: ופירושו – הרביץ לי ובכה, השיג אותי, רץ והתלונן.

נואף מסאלחה: הקדים אותי.

יהושע מצא: זה מה שאתם עושים היום הזה כאן בכנסת.

יהושע מצא: נהגתם בגסות בישיבה הקודמת, וישבתי כאן כל היום במליאה.

יהושע מצא: השתוללתם, הבאתם חרפה מול שר חוץ של מדינת ישראל, ואתם רצים היום ומגישים הצעת אי-אמון.

טלב אלסאנע: – – –

יהושע מצא: בוש לך.

טלב אלסאנע: – – – תתבייש לך.

יהושע מצא: דברי שר החוץ – – –

עסאם מח'ול: – – –

מוחמד כנעאן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מודה לכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו נעבור לדיון שקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החגיגה נגמרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מח'ול, נא לשבת.

יהושע מצא: דברי שר החוץ, בסגנון זה או אחר, חייבים היו להיאמר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מצא, תעזור לנו לעשות דיון ענייני ושקט.

יהושע מצא: אני רק מדבר.

יהושע מצא: תעזור לי בקריאות הביניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני ודאי אעזור לך.

יהושע מצא: דברי שר החוץ, בסגנון זה או אחר, היו חייבים להיאמר.

יהושע מצא: תוכנם ברור: אזהרה לטרור הפוגע והורג בנו והרוצה להשמידנו.

יהושע מצא: אולם את הסגנון לא ניתן לנתק מההשתוללות ומהמהומות שחוללו כאן בשבוע החולף חברי הכנסת הערבים.

יהושע מצא: עוד בטרם אמר שר החוץ דברים קשים באיומים, עוד בטרם השמיע אזהרה – אני מחזיק כאן את הספר לפני – הוא פתח בדברי שלום, הוא פתח בצורך להשיג שלום במרחב הזה, שלום בר-קיימא, והוא רק הזכיר שכעת מעלילים כאילו יש קיפאון, ואני לא רוצה להיכנס לזה.

יהושע מצא: אדוני, מהרגע שפתח שר החוץ – אני מחזיק את הספר בידי, סימנתי אותו – 33 פעמים הפסקתם את שר החוץ בהשתוללות כפי שהיתה כאן, גרועה ממנה.

יהושע מצא: לא אפשרתם לו לומר מלה אחת, משפט שלם אחד.

יהושע מצא: וכשהוא הזכיר את ה"חיזבאללה" – – –

מוחמד כנעאן: חבר הכנסת מצא – – –

יהושע מצא: שב בשקט.

מוחמד כנעאן: – – –

עסאם מח'ול: – – – איזה דיבורים אלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מצא, יש סגנון ויש נימת דיבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא נותנים פה פקודות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לחזור לסדר.

מוחמד כנעאן: מה, אתה מפחיד אותנו?

יהושע מצא: כן, אני אפחיד אתכם.

מוחמד כנעאן: מה אתה משתולל?

מוחמד כנעאן: אתה לא תפחיד אותנו.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, אני מציע לך לעבור לסדר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, אתה מציע לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחד מפחיד, אחד מעודד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע שלא להפחיד ולא לעודד, נלך לסדר ענייני.

יהושע מצא: אדוני, לא מאפשרים לי לדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן מאפשרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם אעזור לך, אבל תלוי איך אומרים את הדברים ובאיזו נימה.

יהושע מצא: תסלח לי, אני אומר את הדברים במלוא הזהירות.

מיכאל קליינר: אתה קובע לו מה הוא יגיד?

מיכאל קליינר: היו"ר ע' דהאמשה: אני אעזור לך ואשמור על זכותך לדבר.

מיכאל קליינר: על זה אין מחלוקת.

יובל שטייניץ: אתה לא שומר.

יובל שטייניץ: חברי הכנסת מח'ול וכנעאן מפריעים לו כל הזמן.

יובל שטייניץ: יהושע מצא (הליכוד): בטרם השמיע שר החוץ את המלה דם, וזה כתוב כאן בפרוטוקול, הוצאו מהאולם הזה שני חברי כנסת ערבים: טלב אלסאנע וחבר כנסת נוסף.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת מח'ול הוצא לאחר מכן, אבל לפני כן לא נאמרו דברים שאתם מדברים עליהם כאילו שר החוץ הזהיר, איים.

יובל שטייניץ: לא היו דברים מעולם, וזה כתוב כאן, אבל אתם מרשים לעצמכם השתוללות.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לכם, שזו היתה העזה להגיש את הצעת האי-אמון הזאת.

יובל שטייניץ: אתם, ואני אומר לכם את זה בשקט, כורתים את הענף שאתם יושבים עליו.

יובל שטייניץ: אנחנו מנסים למצוא יכולת הידברות עם ערביי ישראל.

יובל שטייניץ: במלוא האחריות אני אומר לכם: ערביי ישראל מסתייגים מכם.

האשם מחאמיד: מאתנו?

יהושע מצא: מכם.

האשם מחאמיד: ממך.

מוחמד כנעאן: אתה לא יכול לדבר בשמם.

מוחמד כנעאן: איזו חוצפה.

מוחמד כנעאן: אתה תדבר בשמם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, מותר לו לומר את מה שהוא חושב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לחזור לסדר.

יהושע מצא: מנהיגים בעולם הפלסטיני הפילו עליכם טרגדיות במשך 100 השנים האחרונות.

יהושע מצא: אתם הולכים בדרכם.

יהושע מצא: במקום להביא להידברות, אתם הולכים באותה דרך של הטרגדיות, ואני מזהיר אתכם: לא לכרות את הענף הזה, כי אנחנו רוצים לבנות יחסי אמון אתכם.

האשם מחאמיד: תודה רבה על ההצעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו תגובה יפה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רואה?

האשם מחאמיד: אני מודה לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בסדר.

יהושע מצא: תודה לי, רק לא מהמרפסת של עזה.

יהושע מצא: אתה זוכר את המרפסת ההיא?

האשם מחאמיד: אני זוכר.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור לקטע של דיון הממשלה אתמול על סוריה ולבנון.

יהושע מצא: הנושא נדון אתמול, סוף סוף, גם בממשלת ישראל, ומה שאתמול הובא שם זו תופעה לא רק מוזרה אלא גם חמורה.

יהושע מצא: ראש הממשלה ברק יוצא מגדרו להשביע את רצונם של הנשיא קלינטון והנשיא אסד, מנסה לבסס את נטישת רמת-הגולן והכנסת הסורים כשותפים לכינרת תוך התבססות על ראשי ממשלות שקדמו לו – שניים שכבר לא אתנו, מנחם בגין ויצחק רבין, זיכרונם לברכה, ושלושת הנוספים שחיים אתנו, ייבדלו לחיים ארוכים, שמיר, פרס ונתניהו.

יהושע מצא: אך הנה, רק שעות חולפות וסטירות לחי לברק מכל עבר: ברק מסלף, ברק מציג עובדות כוזבות.

יהושע מצא: שמענו את הגברת לאה רבין הבוקר מכחישה את דברי ברק לגבי הסכמת רבין לנטוש את רמת-הגולן עד לכינרת וקוראת לו לאומץ.

יהושע מצא: אומרת לו גברת רבין: אם רצונך לסגת, אמור זאת בשמך, ולא להיתלות בראשי ממשלה קודמים.

יהושע מצא: וכיצד במצח נחושה מתעלם ברק ממסמך כריסטופר, שמאשר כי רבין לא התחייב לנסיגה מלאה מרמת-הגולן?

יהושע מצא: ושמיר מכחיש חד-משמעית.

יהושע מצא: כולנו זוכרים כיצד פארוק א-שרע, בוועידת מדריד, קרע אותה תעודה וקרא לו, לשמיר, שהיום אומר ברק שהוא רצה למסור את רמת-הגולן, "טרוריסט".

יהושע מצא: ונתניהו מכחיש, ודבריו נתמכים על-ידי האמריקנים.

יהושע מצא: ושמעון פרס, היושב כיום בממשלת ברק, מכחיש את דברי ברק וטוען כי הוא לא עסק בגבולו אלא רק בנושאים כלכליים, ואילו רבין רק ביקש לבדוק אפשרויות ולא התחייב – דברי פרס מהיום, וזה שר שיושב בממשלה.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה ברק, אנא, אומץ לב, ולא להסתתר מאחורי עיוות עובדות, מאחורי מציאות שקרית שאתה יוצר.

יהושע מצא: מה הפחד שלך להתייצב בפני העם ולומר לו: כן, בניגוד לכל ראשי הממשלות הקודמים אני, ברק, רוצה לתת לסורים את רמת-הגולן, להעניק לנשיא קלינטון מתנת פרישה, גם אם זה יסכן את מדינת ישראל.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה, בדרך כלל ההימור מאפיין פחד.

יהושע מצא: אם אתה רוצה להמר על גורל העם הזה, על גורל העם בישראל, אל תברח מהאמת.

יהושע מצא: תודה כי זו תפיסת עולמך; תפיסת עולמך, ברק ראש הממשלה, תפיסת עולם בניגוד לתפיסת העולם של בגין, של שמיר, של רבין, של פרס ושל נתניהו.

יהושע מצא: ותרשה לי משלי לומר: גם בניגוד לתפיסת עולמו של שר החוץ דוד לוי, שעל דבריו אני חייב לומר: יישר כוח.

יהושע מצא: סיעת הליכוד תדחה את הצעת האי-אמון הזאת, שכל כולה צביעות של מי שיוצרים בבית הזה מהומות והם עושים זאת ויוצרים שנאה וטינה.

מוחמד כנעאן: אתה הצבוע הראשון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נואף מסאלחה, סגן שר החוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך חמש דקות, בבקשה.

נואף מסאלחה: זה מה שכתוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, זה מה שיש לי פה, חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הסיעה תודיע לי שמאריכים לך את הזמן, אשמח לעשות זאת.

נואף מסאלחה: למה הסיעה?

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, לשר ולסגן שר מותר להתערב בדיון ששייך למשרד שלהם.

נואף מסאלחה: תבדוק בתקנון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו אתה מדבר בשם הסיעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מדבר על תקן של סיעת ישראל אחת וקצוב לך זמן של חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שיש לי כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יודיעו לי אחרת – אני אשמח לתת לך עוד זמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לי בעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בינתיים, מה שיש לנו פה, שאתה מדבר חמש דקות על חשבון סיעת ישראל אחת כדובר הסיעה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה.

רחבעם זאבי: תדחה אותו לנואם אחד ובינתיים הוא יברר עם הסיעה.

נואף מסאלחה: לא משנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, מר נואף מסאלחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אפצה אותך על הדקה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תקבל עוד דקה שלמה ולא רק חצי דקה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מזמן לא ביקשתי מהסיעה שלי להשתתף בדיון.

נואף מסאלחה: קרה דבר מאוד חמור.

נואף מסאלחה: פתאום סכסוך בין דוד לוי, סגן ראש הממשלה ושר החוץ, לבין כאילו חברי הכנסת הערבים, וזה מה שביום חמישי גם אמרתי וסיפרתי לשר באחת הישיבות שלנו – זה לא צריך להיות ככה.

קריאה: וואללה.

נואף מסאלחה: לא צריך להיות ערבי ויהודי, ואני ממש במצב מאוד קשה, גם נפשית ואישית.

נואף מסאלחה: יש שתי דרכים: יש דרך של הליכוד והימין, שהיו בממשלה ואנחנו היינו אופוזיציה – לא ערבים – מפלגת העבודה, כל המפלגות, מרצ, ויש דרך אחרי הבחירות שהיו ויש קואליציה, יש ראש ממשלה שנבחר ב-56%, שדוד לוי סגנו.

נואף מסאלחה: אני בוודאי לא מקבל – ואני אמרתי את זה – גם בעידנא דריתחא, ששר החוץ או מישהו אחר במדינת ישראל – יהודי או ערבי – יגיד: דם מול דם, ילד מול ילד.

נואף מסאלחה: אנחנו עם "חיזבאללה"?

נואף מסאלחה: אני בא עכשיו מהטלוויזיה של אבו-דאבי, כאן בירושלים, שידור ישיר.

נואף מסאלחה: שר ההגנה הלבנוני זאיטר דיבר לפני וידע שאני אחריו, והוא מאיים ואני צריך לענות לו – ואני לא מזלזל בשום מדינה ערבית, בשום צבא ערבי – ופתאום צבא לבנון הוא הסיבה לגירוש צה"ל מדרום-לבנון.

נואף מסאלחה: עכשיו אני בא משם.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיד, שרק לפני חודש היתה שיחה ביני לבין השר דוד לוי, שאמר: אני רוצה מפגש בין הסופרים היהודים לערבים, אנשי הציבור היהודי והערבי – לא פוליטיקה, זה לא גשר, לא מפלגת העבודה ולא ליכוד – מכל הזרמים, בפסח או בסוכות.

נואף מסאלחה: אני יודע שהוא גם התפטר מממשלה שהיתה לפני כן, על רקע נושאי חברה וכלכלה – זו דעתו, לא להגן עליו – אבל פתאום לפרוץ את המחסום הזה שאני רואה כאן, וכאילו הערבים נגד דוד לוי ודוד לוי נגד הערבים.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אני גם – אף אחד לא ביקש ממני, אבל חובתי המוסרית לגנות את מה שראיתי ב-LBC, זו הטלוויזיה הלבנונית – שהעתיקו וצילמו את היטלר ודוד לוי.

נואף מסאלחה: זה לא תורם לשלום, זה לא תורם לדו-קיום בין יהודים לערבים, זה לא עוזר לאף אחד מאתנו.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אני מאמין, שהממשלה הזאת – שמענו את זה, הנה חבר כנסת יהושע מצא, אתה אפילו ציטטת את לאה רבין, וגם שמיר וראש הממשלה – אני שמעתי אותו.

יהושע מצא: לצערנו, רבין, זכרו לברכה, לא יכול לדבר – –

נואף מסאלחה: אני מסכים, אני לא מתווכח אתך – –

יהושע מצא: – – אחרת הוא היה – – –

נואף מסאלחה: – – אני שמעתי גם את ביבי נתניהו מארצות-הברית.

נואף מסאלחה: הממשלה הזאת, ללא תקדים, כשהיא מדברת על תהליך מדיני – לא לרצות את אסד, אנחנו לא עושים טובה לאסד.

נואף מסאלחה: אני חושב, שתהליך השלום הוא גם לטובת מדינת ישראל, אם יהיו סידורי ביטחון מתאימים, וממשלה כזאת לא תעמוד.

נואף מסאלחה: למה אומרים על ברק שהוא הישראלי החי המצול"ש ביותר?

נואף מסאלחה: הוא טוב, אבל אם הוא מחליט החלטה מדינית, הוא לא טוב.

נואף מסאלחה: זכותכם להתנגד, אבל זה לא אומר שהוא פועל נגד ביטחון המדינה או מוכר את האינטרסים של המדינה.

יהושע מצא: למה אתה לא מתייחס לצווחות שלהם – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מצא, אני מבקש לא להפריע לנואם.

יהושע מצא: – – לפני ששר החוץ אמר דברים אפילו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר כנסת מצא.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מצא, אני לא בא כאן להאשים.

נואף מסאלחה: אני חושב שהסכסוך הזה – – –

יהושע מצא: צריך להגיד דברים אמיתיים.

נואף מסאלחה: – – – הסכסוך הזה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מצא, אני מבקש לא להפריע למר נואף מסאלחה עוד פעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הפרעתם בהתחלה, מספיק.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מצא וחברי הכנסת כולם – אני לא בא כאן לעשות "עליהום", לא על שר החוץ ולא על חברי הכנסת הערבים.

נואף מסאלחה: אני אומר, שכל הסכסוך מיותר, כל האי-הבנה הזאת היא מיותרת.

נואף מסאלחה: תאמין לי, לא הייתי יוצא מהבית אם הייתי יודע שאחראי ישראלי – אם זה מפקד או שר – באמת, חס וחלילה, היה נותן הוראה להרוג ילד.

נואף מסאלחה: אני אומר את זה בפני הטלוויזיה, בפני העולם, אני גם מגן על זה.

יהושע מצא: תגיד זאת להם, לכיוון ההוא.

נואף מסאלחה: לא להגיד להם, אני אומר לכולנו.

קריאות: – – –

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריכים לאט-לאט לרדת מהמתח המיותר הזה.

נואף מסאלחה: יש ממשלה, אם היא לא צודקת, אז גם יהודי וגם ערבי – לפי תפיסתו – יכול להתנגד לה.

נואף מסאלחה: אם הוא חושב שהיא צודקת ודרכה ופניה לשלום, הוא יכול לתמוך בה.

נואף מסאלחה: אני בכל אופן מאמין, שהממשלה הזאת בשנת 2000 – אתם יודעים, אני לא מנחש, כי אחרת הייתי מרוויח בטוטו אתמול, אבל אני מאמין שהיא תכרות שלום או עם סוריה ולבנון או עם הפלסטינים, בדרכה שלה, לא תפקיר את ביטחון ישראל.

נואף מסאלחה: שלום הוא לכולנו, שלום הוא טוב ליהודים ולערבים אזרחי מדינת ישראל ולמזרח התיכון.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נואף מסאלחה, סגן שר החוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעלה ויבוא סגן שר האוצר חבר הכנסת נסים דהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם לך יש חמש דקות, בבקשה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת; אדוני היושב-ראש, אני לא מבין, לא מצליח לקלוט את מה שקרה כאן בבית בשבוע שעבר והשבוע.

נסים דהן: בכלל לא מבין על מה המהומה.

נסים דהן: עד עכשיו נאמרו אותן מלים.

נסים דהן: עד היום מדינת ישראל טענה במשך 50 שנות קיומה אותם דברים.

נסים דהן: אלא מה?

נסים דהן: אמרו את זה במלים של שבת, עטפו את המלים הקשות במלים מסתובבות.

נסים דהן: אמרו: נגיב במלוא הכוח.

נסים דהן: חבר הכנסת עסאם מח'ול, מה זה נגיב במלוא הכוח, כשאמרו עד היום, ושתקת – –

עסאם מח'ול: אני לא שתקתי – – –

נסים דהן: – – או כשאמרו עד היום: ממשלת ישראל תמצא את הזמן המתאים להגיב.

נסים דהן: מה חשבת, שישלחו לשם סוכריות – –

עסאם מח'ול: לא חשבתי – – –

נסים דהן: – – לאחר התקפה על חיילים?

נסים דהן: מה חשבת, שנשלח לשם פרחים כשיהרגו את הילדים שלנו בקריית-שמונה?

נסים דהן: מה חשבת, כשיפוצצו אוטובוסים אנחנו נשלח להם בונבוניירות?

נסים דהן: – –

עסאם מח'ול: – – – לא תכבוש מדינה אחרת – – –

נסים דהן: – – לזה התכוונת כל הזמן כשצעקת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מח'ול.

נסים דהן: חבר הכנסת מח'ול, אתה שכחת שנכנסו לשם כיוון שהאוטובוס בדוב"ב – ובת הדודה שלי היתה באוטובוס, לא בת הדודה שלך – – –

עסאם מח'ול: נכנסו לשם כדי לעשות סדר – – –

נסים דהן: חבר הכנסת מח'ול, במעלות רצחו ילדים – – –

עסאם מח'ול: – – –

נסים דהן: חבר הכנסת מח'ול, אתה שכחת שחטפו את המטוסים של "אל על", לא של לבנון, לא של סוריה, לא של מצרים.

נסים דהן: על מה אתה מדבר?

עסאם מח'ול: על מה אתה מדבר...

נסים דהן: אז פתאום מדברים אתם בשפה שהם מבינים.

נסים דהן: לא אתם – הרי לא התכוונו אליכם בכלל, מה קפצתם?

נסים דהן: על ראש הגנב בוער הכובע?

נסים דהן: דיברו עם ממשלת לבנון, דיברו עם ממשלת סוריה – אם יש בכלל ממשלה שם – אתם דיברו – –

עסאם מח'ול: הבעיה שעל ראש הכובש – – –

נסים דהן: – – אליהם פנו.

נסים דהן: אליהם פנו ואמרו להם בשפה שהם מבינים.

נסים דהן: עד היום הם לא מבינים.

נסים דהן: כי ב"ספטמבר השחור" חיסלו 10,000 פלסטינים ושתקתם כמו דגים.

נסים דהן: באל-חמה, מי שאתה מגן עליו במסירות נפש – – –

עסאם מח'ול: – – – שזה עשה לך תיאבון – – –

נסים דהן: באל-חמה, מי שאתה מגן עליו במסירות נפש כל כך גדולה, אתה יודע יפה מאוד באיזו שפה הוא דיבר עם אלה שחלקו עליו.

נסים דהן: אז דיברו אתם בשפה שהם מבינים.

נסים זאב: אבל לא בערבית.

נסים דהן: אז מה קרה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב, אל תפריע לחברך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לו עוד שתי דקות בערך לסיים, תן לו לומר את הדברים.

נסים זאב: – – – בעברית – – –

האשם מחאמיד: – – –

מוחמד כנעאן: – – –

נסים דהן: אדוני שר החוץ – – –

קריאות: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת דהן להמשיך את דבריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כנעאן, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

נסים דהן: אדוני שר החוץ, אתה לא צריך ממני יישר כוח – –

קריאה: – – –

נסים דהן: – – אתה לא צריך שאני אחזק את ידיך.

נסים דהן: כל תנועת ש"ס – כל תנועת ש"ס, בשם כל גדולי התורה של ש"ס – מחזקים את ידיך, כי אתה דיברת עם אויבינו בהווה, עם אנשים שאנחנו צריכים לחתום אתם הסכם שלום בעתיד, בשפה שהם מבינים, שהם מדברים.

נסים דהן: נכון, ידנו מושטת לשלום.

נסים דהן: על כל פרח נשלח זר פרחים.

נסים דהן: על כל פרח שישלחו אלינו, אדוני ביטא את זה, ידנו מושטת לשלום, יותר ממושטת לשלום, אנחנו מוכנים לקבל כל פרח וכל סממן הקטן ביותר של דו-קיום ולהחזיר כפל כפליים.

נסים דהן: אבל מי שחושב שאתנו ידברו כמו שדיברו אתנו בשבועות האחרונים, מעל דפי העיתונות, השוו את הציונות לנאצים – אדוני שר החוץ, ציונות בשבילם זו יהדות.

נסים דהן: הם לא מבדילים בין ציונים יהודים לציונים לא יהודים.

נסים דהן: כשהם משווים ציונים לנאצים, הם משווים את כל היהודים בארץ-ישראל לנאצים, ויפה מאוד הגבת, אדוני שר החוץ.

נסים דהן: הם מתכוונים אפילו לחבר הכנסת אילן גילאון, כי בשבילם גם הוא יהודי נאצי.

נסים דהן: הם לא עושים את ההבדלות.

נסים דהן: ומי שחושב שבנקודה המרכזית של חיי העם בארצו ימצא כאן עם מפולג, יטעה.

נסים דהן: אבל הוא ימצא כאן עם שכמה לשלום, וכל אחד בדרך שלו, כל אחד בדרך שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט יפה לסיום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זמנך, אדוני, תם.

נסים דהן: ברשותך, אדוני, עוד משפט אחד.

נסים דהן: כשכבוד שר החוץ אמר דם מול דם, ילד מול ילד, מי שפירש את דבריו שכאילו מדינת ישראל תורה לרצוח ילדים, הוא המסית הגדול ביותר.

נסים דהן: שר החוץ התכוון, שאם יירו מהכפרים הלבנוניים וייתנו חסות למרצחים, אותם כפרים יביאו בחשבון שהם שותפים לרצח וכלפי שותפים ברצח מגיבים בהתאם, כמו לרוצחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת נסים דהן, אתה לא מתחיל משפט חדש, משפט מסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה לך משפט מצוין, תאמין לי.

נסים דהן: אני מסיים באותה קריאה שהתחלתי.

נסים דהן: אני קורא לאויבינו בהווה להיות ידידינו בעתיד ולשלוח לנו לכאן פרחים, אנחנו נשיב להם כגמולם.

נסים דהן: ואם, חס ושלום, ישלחו "קטיושות", גם לזה יש פתרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת נסים דהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אילן גילאון, בשם סיעת מרצ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גילאון, יש לך עשר דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כדי להפיג קצת את המתח, אני מבקש לנצל את ההזדמנות, ומכאן, מעל הדוכן הזה, בשם סיעת מרצ, לברך את שולמית אלוני, שרת החינוך לשעבר, עם קבלת פרס ישראל על מפעל חיים.

אילן גילאון: כחלוצת המאבק לזכויות האדם והאזרח, לביצורו של שלטון החוק במדינה הדמוקרטית, אין כמותה ראויה לפרס, והפרס ראוי לה, אדוני.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חבל שכבוד שר החוץ יצא, כי היו לי כמה דברים וכמה תמיהות שהייתי רוצה לכוון ישר אליו.

אילן גילאון: לפעמים אנשים אומרים דברים, שאתה שואל את עצמך, מה קרה להם?

אילן גילאון: איך קורה כדבר הזה?

אילן גילאון: דווקא שר החוץ, אדם שאני מלווה שנים רבות, איש סביר מאוד, שהמתינות היא דרכו.

אילן גילאון: אפילו בימים היותר-קשים שלו, באותה תקופה שהוא היה בחישוקאים, לא נהג להתבטא בצורה כזאת – – –

קריאה: – – –

אילן גילאון: – – – דווקא הוא, ואני באמת בהתלבטות, מה קרה כאן?

אילן גילאון: דווקא הוא מביא את הביטוי הקשה ביותר שנשמע אי-פעם באולם הכנסת.

אילן גילאון: ואני רוצה להחזיר אתכם, חברי מימין, לאדם שכולנו מעריכים, וזה ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין, עליו השלום, שאמר שנקמת דם ילד קטן עוד לא ברא השטן.

מיכאל קליינר: ביאליק אמר את זה.

אילן גילאון: אבל מנחם בגין, זיכרונו לברכה, ציטט אותו מעל הדוכן הזה.

רחבעם זאבי: נכון מאוד, נקמת דם ילד קטן – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאבי, אחריו אתה עולה לדבר, נשמע אותך.

אילן גילאון: ואתה שואל את עצמך, לפעמים אתה אומר, יש דברים שראוי שלא ייאמרו.

אילן גילאון: אבל כשאתה אומר את האמירה הזאת, אתה מתכוון לדברים שאנשים חושבים אבל הם לא צריכים להגיד אותם, ואני לא חושב ששר החוץ בעצמו באמת חושב כפי שהוא התבטא כאן, כי זו שפה שאיננה הולמת את הממשלה הנוכחית, וזו שפה שלא הולמת שום ממשלה בישראל, ולא היתה מקובלת על שום ממשלה בישראל, לא בעבר ולא בהווה, ואני מקווה שגם לא בעתיד.

קריאה: – – –

אילן גילאון: ואז אתה שואל את עצמך, איך הגענו לדבר הזה?

אילן גילאון: איך הגענו להתבטאות הזאת?

אילן גילאון: ומה היתה הכוונה בעצם?

אילן גילאון: מה פירוש הדבר הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, אני מבקש לשמוע מחבר הכנסת גילאון איך הגענו לדבר הזה.

אילן גילאון: האם באמת מתכוון שר החוץ מר לוי, שילד מול ילד?

אילן גילאון: זאת אומרת, שאם, חס וחלילה, ייפגע ילד שלנו, אנחנו נאתר ילד אחר ונפגע בו?

אילן גילאון: אני משוכנע שהוא לא מתכוון לכך.

אילן גילאון: אבל השפה היא שפת העבר, היא שפה מיושנת ולא מקובלת.

אילן גילאון: היא לא שפה של שר חוץ, היא שפה של תועמלן, היא שפה של "קול הרעם מקהיר", בשנות ה-60, כמעט שמענו: איפה משה דיין עם השמלה השחורה, גם כן במסגרת הביטויים האלה.

אילן גילאון: להבעיר, וילד מול ילד, ודם מול דם, אלה מלים ישנות שלא מתאימות לאלף הזה.

אילן גילאון: אז אני שואל את עצמי, איך זה קורה?

אילן גילאון: האם יוצא מכאן איזה שד שמצד אחד הוא מר לוי ומצד שני מיסטר הייכל?

אילן גילאון: תאמינו לי, אני לא זקוק להטפות המוסר של ה"חיזבאללה", שזה ארגון טרור שצריך לתת לו בראש, ולא לסורים, הם לא חנה בבלי, ושלא יחנכו את אף אחד.

אילן גילאון: אבל אני לא מדבר את שפתם, ואני לא רוצה להשוות בין שפתי לשפתם, ולא בין שר החוץ שלי ושפתו לשפתם של אלה.

אילן גילאון: כי ברגע שאנחנו מכניסים את המינוחים האלה – והרי שלום, ואמר כאן שר החוץ בכבודו ובעצמו, מנהיגים מדברים אל עמם שלום, וזה איננו דיבור של שלום, בשום פנים ואופן, תסתכלו את המהומה שיש מסביב, וכמה הסברים צריך לתת.

אילן גילאון: חברים וחברות יקרים, לו אני הייתי שר החוץ, הייתי פשוט אומר היום שהחלקתי, ואולי הייתי מתגבר על האגו הזה, שכל פעם נותן לנו לומר דברים שבסופו של דבר אנשים אחרים משלמים עבורם בחייהם.

אילן גילאון: כי מי יותר משר החוץ יודע שחיים ומוות ביד הלשון.

אילן גילאון: מי יודע זאת יותר טוב ממנו?

אילן גילאון: אז מה היתה האמירה הזאת?

אילן גילאון: לפעמים יש לי הרגשה, ששר החוץ נמצא כאן במצב של אדם שחותך לעצמו את האף כדי להרגיז את אשתו; אדם שלוקח כרטיס מתל-אביב לחיפה אבל יורד בנתניה כדי לרמות את הנהג.

אילן גילאון: הרי מול מי אנחנו מדברים?

אילן גילאון: כל הדיבור הזה, אם אנחנו לא מבינים שיש לשמוט את מציאות המלחמה מתחת לרגליים, וכל פעם מחפשים את הסיבות במקום השני, וכל פעם מתלהמים.

אילן גילאון: אני רוצה להזכיר לכם, שהיו פה דיבורים על כל מיני: שלא היו פלסטינים; ואנשים עם שערות על הפנים; וג'וקים מסוממים.

אילן גילאון: היו כל מיני דיבורים כאלה.

אילן גילאון: טוב, נו, היו גם חברי כנסת שכל הציונות שלהם הסתכמה ב-50 מלים, וגם הם לא השתמשו בכל 50 המלים כל פעם.

אילן גילאון: אז היו דיבורים כאלה.

אילן גילאון: אבל שר החוץ?

אילן גילאון: לא מתאים לו.

אילן גילאון: אני באמת חושב שהוא האדם האחרון שיוציא משפט כזה מהפה.

אילן גילאון: ויש לי בעיה עם ממשלת ישראל, יש לי הרבה בעיות עם ממשלת ישראל.

אילן גילאון: אני לא אצביע היום אי-אמון כי צריך לתת לה עוד אמון.

אילן גילאון: עדיין צריך לתת לה אמון, אבל גם האמון הזה איננו בלתי מוגבל.

אילן גילאון: ואתה יודע, אדוני, כשהייתי מאוד צעיר ולפעמים מדבר שטויות, סבא שלי, שהיה יהודי חכם מאוד, היה אומר לי: יגידו לך תדבר מה שתדבר, ויגידו לך תשתוק – יותר טוב שתשתוק.

אילן גילאון: ואני חושב, שאילו סבא שלי היה פה, הוא היה אומר את הדברים האלה לשר החוץ, ואולי גם לראש הממשלה, שבמצב שהוא נמצא גם נתן לו את הגיבוי.

אילן גילאון: כי לא נראה לי שהילד הקטן שלי בבית, לאורך זמן, יתמוך בראש ממשלה שנותן גיבוי לשר חוץ שאומר: ילד מול ילד.

אילן גילאון: כי הילד שלי לא רוצה לשחק במשחק הזה, ואני בטוח שגם שום ילד מהצד השני של הגבול.

אילן גילאון: אבל כנראה האגו יותר חזק מהכול, ואנשים מבוגרים צריכים לכסות על ההחלקות האלה על-ידי כך שהם מטייחים ומטייחים ומטייחים.

אילן גילאון: ולכן, יותר פשוט ויותר נכון מהכול, אולי פחות פוליטי ולא נכון ולא פוליטיקלי-קורקט, לקום ולהגיד: לא לילד הזה התכוונתי, לא לילד הזה פיללתי.

אילן גילאון: זה יצא, זה מתלהם, כי אחרת זה לא מתאים לא לממשלה הזאת, לא לממשלות הקודמות, לא לשר החוץ ולא לדיבור של אומה שהולכת לשלום.

אילן גילאון: זה פשוט לא מתאים.

אילן גילאון: החיים והמוות ביד הלשון.

אילן גילאון: אנשים נכבדים, פוליטיקאים גדולים, כאשר אתם ניגשים אל נקודת האגו שלכם, תנמיכו מאוד את הפוטנציומטר, תנמיכו אותו עד אפס כדי שלא נשלם דבר.

אילן גילאון: הפיצוי על הדיבורים האלה יכול היום להיות רק בגישה מעשית, רצינית, בהליכה לשלום, בלחיצה על כפתור הטורבו מתוך הבנה שבזבזנו יותר מדי זמן בדיבורים מתלהמים, בדיבורי סרק, באשליה עצמית; ואין כאן עתיד, למעט עתיד אחד: עתיד של חלוקה, עתיד של פשרה, עתיד של ויתור – וזה עתיד השלום.

אילן גילאון: את הדברים האלה צריך לעשות.

אילן גילאון: כל הנימוקים הקטנים, כל הנימוקים הפלסטיים והכרטיסים המגנטיים אינם מעלים ואינם מורידים.

אילן גילאון: מובן שאני מבכר יציאה מלבנון שנסמכת על הסכם, אדוני; בוודאי, זה הרבה יותר טוב.

אילן גילאון: אבל אם בסופו של דבר זה לא יקרה ולא יבשיל, צריכה להיות יציאה חד-צדדית מלבנון, וצריך לעשות את זה לפחות עד אותו תאריך שראש הממשלה התחייב אליו.

אילן גילאון: אני מקווה שראש הממשלה יעמוד בהתחייבות הזאת בעיתה, כי אני משוכנע שבמהלך הקדנציה הוא יעמוד בהתחייבויות האחרות שלו.

אילן גילאון: אחרת, גם אותם גורמים שנמצאים היום בתוך הקואליציה – אני מבטא כאן את הסיעה שלי – אינם מובטחים for granted לממשלה שנותנת פאולים בכל המקומות ובכל הכיוונים כשהיא טועה.

אילן גילאון: זה לא מצופה ממנה ולא מורשה.

אילן גילאון: לסיום, אדוני היושב-ראש, משום שראש הממשלה לא יכול, ושר החוץ לא יכול, אבל אני כן יכול, אני מבקש סליחה ומחילה ואני מתנצל על הביטוי של שר החוץ שלי בתוך אותה ממשלה, היחידה שיש לי, ואין לי אחרת.

אילן גילאון: בשלב זה אני מציע לדחות את האי-אמון.

אילן גילאון: תודה רבה.

איוב קרא: עם מי אתה?

אליעזר כהן: צריך לבקש סליחה מה"חיזבאללה", נכון?

אליעזר כהן: כולם שוכחים את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גילאון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עשית תקדים, גם חסכת חצי דקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ידבר עכשיו חבר הכנסת רחבעם זאבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאבי, בבקשה, יש לך שבע דקות.

רחבעם זאבי: שיהיה שקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק שחבר הכנסת אליעזר כהן וחבר הכנסת בני אלון לא יפריעו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת זאבי.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, כל הארץ וכל המזרח התיכון החדש רועשים וגועשים מאז אמר שר החוץ דוד לוי בכנסת "דם מול דם", "אש מול אש" בגבולנו הצפוני כדי להרתיע את אויבינו.

רחבעם זאבי: ואני שואל: על מה רגשה הארץ?

רחבעם זאבי: הרי כך בדיוק כתוב בתורתנו הקדושה: "עין תחת עין, שן תחת שן, יד תחת יד, רגל תחת רגל.

רחבעם זאבי: כויה תחת כויה, פצע תחת פצע, חבורה תחת חבורה".

רחבעם זאבי: מדוע לא רגשו הגויים והיהודים כאשר אמרו ועשו כזאת נגדנו במשך עשרות שנים?

רחבעם זאבי: האם מוסר הלחימה הוא חד-סטרי?

רחבעם זאבי: בכנס אסלאמי מדעי אמר פרופסור מצרי חשוב בין השאר את הדברים האלה: ההתנהגות הסוררת של היהודים, שרשעתם אינה ניתנת לריפוי ויש לשעבדם בכוח הזרוע; הקוראן מצווה אותנו למרר את חיי היהודים בעינויים רעים עד מאוד; האלוהים ציווה אותנו לענות את היהודים, להפיצם ולרדוף אותם; אצל היהודים טבועים הרשע, הקנאה, השנאה והאכזריות; ההתנהגות המרושעת של היהודים באה מספרם הקדוש; אסונות ירדו על היהודים בתכיפות רבה, עד שאיש לא נמלט מכליה, פרט לשבויים ולנודדים אובדי דרך; היהודים אינם גזע טהור לעומת הערבים הטהורים; היהודים נידונו לנדודי נצח, ואף פעם הם לא היו אזרחים טובים, לכן הם הוגלו והופצו בעמים; לרשעתם של היהודים אין גבול, והם מתנהגים כחיות פרא; היהודים השמידו את מה שהיה בדרכם – אדם ובעל חיים, צומח ודומם; טבעם המרושע של היהודים אינו משתנה.

רחבעם זאבי: וממשיך אותו פרופסור בעוד ציטוטים "יפים": היהודים התיישבו בפלסטין והשמידו את עמי הארץ לפי תורת ספרם ברצח, הצתה, חורבן והשמדת עם; מדברי הימים של בני ישראל בפלסטין נודף ריח דם, וישראל היתה תמיד מוכית מדנים ומלחמות; התכונות הטבועות ביהודים הם רשע, רוע, הפרת הביטחון והערצת הממון; היהודים גזלו את פלסטין מבעליה החוקיים בעשותם רע, בשופכם דם, בבקעם נשים הרות ובפוצצם כפרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק רגע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר לי רק לקרוא לשר החוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מניח שהוא נח קצת עכשיו, אבל הגיע הזמן שהוא יחזור למליאה, או שר אחר מהממשלה שייצג אותה במליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא רוצים להמשיך את הדיון – – –

אליעזר כהן: הסגן שלו כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע אם הסגן יושב כדי לייצג אותו בדיון הזה; אם הוא יודיע לי על כך, אני לא אקרא לו יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מהמזכירות לקרוא לשר החוץ, או לשר מחליף, שישב כאן במליאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

רחבעם זאבי: אני ממשיך בציטוטים מדברי הפרופסור המלומד על היהודים: טבעם המרושע של היהודים מבדילם מבני אנוש; היהודים נמנעים מנישואי תערובת כדי להגן על עושרם, שלא יעבור לידי זרים; המשנה של היהודים מתירה להם לרצוח אדם בור, ואת הבורים – עמי הארצות – יש לקרוע כדג; הערבים הם העם היחיד שהתייחס בסובלנות ליהודים, ואילו הציונות רוצה לנקום את האסונות הנוראים שירדו על היהודים ולתת בכך פורקן לאיבתם הכבושה לאנושות כולה; היהודים רוצחים נשים וילדים ומבקעים נשים הרות.

רחבעם זאבי: והייתי יכול להמשיך עוד ועוד, אבל אני שואל: האם המוני הערבים בארץ-ישראל ובמזרח התיכון, ששומעים דברים אלה, יעשו שלום אתנו?

רחבעם זאבי: קודם ציטטתי פרופסור מצרי, עכשיו פרופסור סורי באותה ועידה חשובה המשיך בהסתה וגם מצא סימוכין בספר הקוראן לשנאת היהודים.

רחבעם זאבי: להלן קצת מדבריו: ההיסטוריה של היהודים רצופה ושלובה בהסתה ובתככים בכל ארץ או קהילה שחיו בקרבה; הם – אנחנו, היהודים – גורם ממריד קבוע, והם – אנחנו, היהודים – קללה שהביאה אתה שחיתות ושנאה; היהודים הינם כמו זדון, שפגיעתו רעה, או כמו חיידקים של מחלה ממארת, כאשר חיידק אחד יכול להשמיד אומה שלמה; רעת היהודים התפשטה על העולם כולו.

רחבעם זאבי: כל עם קיבל את מנת חלקו במגפה הזאת; היהודים הם זרים בחברה האנושית, ויש להם טבע אחר מטבעו של הגזע האנושי; היהודים הם מזיק שיכול להתפשט ולהשחית את העולם כולו; בני ישראל הם כנופיה מפוזרת בעלת נשמה מרושעת המתרחקת מטוב ומביאה אסון על כל ההולך בדרך הישר; ליהודים תכונות של תככנים ונוכלים שקידשו כל מעשה אסור; הם ניסו להעניק לפשעיהם ורשעתם צביון של קדושה.

רחבעם זאבי: ומוסיף אותו פרופסור מלומד: ליהודים אין כל מעצור בנסותם להרוג, להשמיד ולאבד; מחובתם של היהודים לחרחר מלחמה עם שכניהם בכל הזדמנות; הם מחויבים להשמיד ולעקור את העמים השכנים ולא להחיות אדם ובהמה; היהודים יוכלו לחיות בשלום רק במדבר שממה ובתוך אדמה נשמה; היהודים, היכן שיהיו, פועלים כקוץ מורעל וכמחלה מתמדת המפיצה חיידקים בגוף השכנים; ליהודים נחרצות לשמור על חייהם וכל אמצעי כשר למטרה זו; אלוהים העניש אותם – אותנו – על כי אהבו את החיים, אחרי שפגעו בנביאיו; אלוהים ישלח על היהודים מענים שימררו אותם בעינויים רעים עד מאוד, והוא ציווה כי הם יפוצו על פני תבל כולה כך שאף עם לא יינקה מהם, והם יתקיימו כרשע על פני האדמה, כמחלה ומגפה; היהודים הם שטן והוא אויב והתייחסו אליו בהתאם.

רחבעם זאבי: הם האויב הנחרץ ביותר של המאמינים.

רחבעם זאבי: הישמרו מפניהם.

רחבעם זאבי: ראו כמה מעוותים הם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זמנך תם.

רחבעם זאבי: באמצע הכרזת הכרזה על השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קח משפט מסיים.

רחבעם זאבי: אני בעמוד האחרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא את כל הטקסט, משפט אחד מסיים.

רחבעם זאבי: הזיכרון הראשון שלי מילדותי הוא המוני ערבים יוצאים עם חרבות ופגיונות משער יפו ומתקדמים לעבר שכונת ימין-משה כשהם זועקים: אללה אכבר.

רחבעם זאבי: פלסטין בלדנא ואל-יהוד כלבנא.

רחבעם זאבי: כלומר: פלסטין ארצנו והיהודים כלבינו.

רחבעם זאבי: אידבח אל-יהוד, זהו זיכרון הילדות הראשון שלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאבי.

רחבעם זאבי: הלוואי שממשלת ישראל תפעל לפי הכלל שהשר לוי אמר בדבריו, והלוואי שהשר לוי עצמו יזכור את דבריו שלו כאשר יידרש להצביע בכנסת ובממשלה על גורלה של ארץ-ישראל ועל דרכי המאבק עליה.

רחבעם זאבי: סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו תצביע היום אמון בראש הממשלה אהוד ברק, בשל תמיכתו בדברי השר לוי.

רחבעם זאבי: אנחנו מקווים שבכך יתחיל תהליך ההתפכחות שלו.

רחבעם זאבי: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת זאבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי בשם סיעת תע"ל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אורי סביר.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אחרי ששמעתי אותו אני מצביע לאיחוד הלאומי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר בדרך, ואנחנו יכולים להמשיך בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי חבר הכנסת סביר ידבר חבר הכנסת דרוקמן, ואחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר יצחק כהן ייצג את הממשלה עכשיו בדיון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש מחבר הכנסת טיבי להתחיל, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא, שבשבוע האחרון, כאשר שמענו את נאומו של שר החוץ, כמעט לא הכרנו את האיש.

אחמד טיבי: אני מכיר את השר דוד לוי, ובשנתיים-שלוש השנים האחרונות, למרות האי-הסכמות המדיניות בינינו, הוא היה אחד מאלה שקראו לפיוס, לכיבוד הסכמים.

אחמד טיבי: אבל הנאום היה נאום קשה ומתלהם, שהגיע לפסגתו, לשיאו או לשפלו במלים: "ילד מול ילד".

אחמד טיבי: נאמרו כאן דברים קשים ובוטים על חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: הם נאמרו גם בנאום הקודם בשבוע שעבר, אבל היום מדובר היה בנאום הקשה ביותר שהיה אי-פעם לשר בממשלת ישראל נגד חברי כנסת ערבים, וזאת היתה דה-לגיטימציה בהתגלמותה.

אחמד טיבי: שר החוץ לוי פגע קשה בזכות שלנו להתנגד לכיבוש, שאין משמעותה מייד עוינות למדינת ישראל באשר היא מדינה.

אחמד טיבי: מדובר בהתנגדות מוחלטת, רעיונית, למדיניות ממשלת ישראל.

אחמד טיבי: זה לא סוד, ואני גם אמרתי את זה בערבית, שיש ביני לבין אנשי "חיזבאללה", שהם מפלגה, אגב, הבדל תהומי בכל מה שקשור בפרק החברתי, יחסי דת ומדינה.

אחמד טיבי: יש הבדל תהומי בכל מה שקשור למסלול הישראלי-הפלסטיני, להסכמי אוסלו.

נסים זאב: אחמד טיבי, ה"חיזבאללה" זה ארגון טרור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת זאב, אני מבקש לא להפריע לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא רוצה לשמוע אותך עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תפריע, תן לחבר הכנסת טיבי להמשיך את דבריו.

צבי הנדל: הוא הפריע לדוד לוי, גם אני אפריע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני חבר הכנסת הנדל, אני מבקש לא לעזור לי.

צבי הנדל: אני רוצה לדעת אם חבר הכנסת טיבי צועק ככה גם על ערפאת.

אליעזר כהן: אולי היושב-ראש יקרא לשר החוץ?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת כהן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם שר החוץ ירצה לבוא, לא צריך לקרוא לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אני בזבזתי דקה ולא אמרתי כלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה לא צריך לענות להם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

אחמד טיבי: אבל לאחרונה, גם בשל תמיכת ראש הממשלה ברק, אני מוצא לנכון לומר באופן הברור ביותר, שאין לי אמון בממשלה הזאת.

אחמד טיבי: כל מסלולי השלום – הפלסטיני, הסורי, הלבנוני – והנושא החברתי תקועים בשפל.

אחמד טיבי: האמת היא, חברי הכנסת מהימין, שהתקופה הזאת היא בשפל כמו שהיה בתקופתו של נתניהו.

אליעזר כהן: אתה הוספת לו עכשיו דקה.

אליעזר כהן: אתה חושב שאתה מוכר לנו לוקשים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני, אל תתווכח אתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שב בשקט, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני פה קובע.

אחמד טיבי: כיוון שהפרעתם לי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תמשיך להפריע לו, ואני אוסיף לו עוד דקה.

אליעזר כהן: אתה פשוט עושה מה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: תזכיר לו שהוא ערבי, תזכיר לו שהוא ערבי, לזה אתה מתכוון.

אחמד טיבי: תתבייש, תתבייש לך.

אחמד טיבי: אתם הפרעתם לי במשך דקה.

אחמד טיבי: תתבייש לך.

צבי הנדל: חוצפן אחד, על מי אתה צועק?

אליעזר כהן: גם לי מותר לצעוק, לא רק לך מותר.

אחמד טיבי: מקובל שכשמפריעים היושב-ראש מוסיף.

אחמד טיבי: תתבייש, אני לא אמרתי מלה אפילו, לא השלמתי משפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בזבזת גם את הדקה הזאת כבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת טיבי, תמשיך, ואני מבקש לסיים.

אליעזר כהן: אני לא פחות ממך.

אחמד טיבי: אני לא אמרתי שאתה פחות ממני, אבל אני רוצה להשלים משפט.

אליעזר כהן: בנשק שלכם אני משתמש.

אליעזר כהן: גם אני אצעק פה.

אליעזר כהן: אני לא אתן לך לדבר בדקה הזאת.

אליעזר כהן: לחבר הכנסת זאבי הורדת דקה, ולו אתה מוסיף דקה.

אחמד טיבי: שן תחת שן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חברי הכנסת, תעזבו את עניין הזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קובע פה את הזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אליעזר כהן: אני אפריע לך לדבר.

אליעזר כהן: תתבייש לך, יושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: צריך להוציא אותו, כי הוא אומר "תתבייש" ליושב-ראש.

אחמד טיבי: מעולם לא היה דבר כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, יש לנו שפת תרבות מתקדמת היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שבוע יש לנו תרבות חדשה.

צבי הנדל: יש לכם מה ללמוד.

אחמד טיבי: לא אומרים ליושב-ראש "תתבייש".

אחמד טיבי: אתה לא יודע?

אחמד טיבי: כששמעתי את שר החוץ מתלהם וקורא: "דם תחת דם", "ילד מול ילד", חשבתי שהוא מייד יוציא את דגל לבנון, ישרוף אותו וידרוך עליו כאן מעל הדוכן.

צבי הנדל: אנחנו לא כמוך.

צבי הנדל: אתה שורף דגלים.

אחמד טיבי: המשפט הזה היה חציית קו אדום בלתי מוסרי בעליל, אבל האמת היא, שהמצב נמצא בשפל, כמו בתקופתו של נתניהו.

אחמד טיבי: הכול על הפנים.

אחמד טיבי: אבל לפחות בתקופתו של נתניהו, וירשה לי שלמה ניצן, היתה תקווה שאפשר להעיף את נתניהו ולהביא את ברק שיביא שינוי, שיביא שלום.

אחמד טיבי: לכן יוחזר נתניהו מייד, כי אז תחזור אתו התקווה שאולי נחזיר את ברק, שיביא שלום.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 10) (הגבלת מספר הסגנים של יושב-ראש הכנסת), התש"ס–2000, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 56) (החלת עונש מזערי על עבירות אלימות נגד נשים וילדים), התש"ס–2000, של חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות עקב היריון ולידה של בת זוג), התש"ס–2000, של חבר הכנסת איוב קרא.

א' האן: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה למזכיר הכנסת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בשל דברי שר החוץ בנושא לבנון

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת סביר, יש לך שבע דקות, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי חבר הכנסת סביר ידבר חבר הכנסת חיים דרוקמן, ואחריו – חבר הכנסת רביץ.

אורי סביר: כבוד היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, הממשלה מדברת ומדברת וצועקת, אבל כנראה זו ממשלה שלא שומעת, רבותי השרים וראש הממשלה, שאינם נמצאים כאן.

אורי סביר: אני שמח שאמרתי את זה, כי שר החוץ כנראה שמע אותי ממרחק והגיע לשמוע.

אורי סביר: אני שמח על כך, כי ברצוני לומר לו, כאיש שאני מעריך, כאיש שזכיתי לעבוד אתו, כמה דברים מהלב, ואני מקווה אל לבו הוא.

אורי סביר: אני חושב שלמדנו כולנו מדוד בן-גוריון, שלהיות חזק ולהיות מוסרי חד הוא.

אורי סביר: הלקח הוא, שעלינו להיות חזקים יותר מאויבינו, אבל שונים מהם.

אורי סביר: עלינו להתקרב אל אלה שהם בעלי בריתנו הפוטנציאליים.

אורי סביר: להיות חזק ומוסרי זה להיות צבא הגנה לישראל ולא צבא נקמה לישראל.

אורי סביר: אני לא רוצה להתייחס לכל מלה ששר החוץ אמר.

אורי סביר: אני מכיר את כבוד שר החוץ הרבה שנים, ואני יודע, אולי יותר מהרבה אחרים, שדוד לוי הוא אחד האנשים המתונים והנבונים, שיכול לחפש מסילות אל לבם של שכנינו, וראיתי זאת.

אורי סביר: ומשום שאני מעריך את שר החוץ, אני רוצה לומר, כפי שתמיד זכיתי ויכולתי לומר לו, דברים אמיתיים וגם ביקורתיים: היה לי קשה לשמוע, דוד, את דבריך כאן.

אורי סביר: אני מכיר אותך ואני יודע שאתה תעמוד מאחוריהם ושאתה מאמין בדברים האלה.

אורי סביר: קשה לי לשמוע את מה שאמרת על ילדים; קשה לי לשמוע שאדמת לבנון תבער; קשה לי לשמוע את הדיבור על הם ואנחנו.

אורי סביר: אני חושב, שמה שצריך לעמוד ביסוד המדיניות הישראלית וביסוד הביטוי הוא כן הרתעה של ה"חיזבאללה", ולא הצדקה, לא של התקפותיהם ולא של האלימות המילולית שלהם, ואם בסוריה קוראים לנו "נאצים" באופן רשמי, אז לא לנהל משא-ומתן עם סוריה.

אורי סביר: אני לא מדבר מתוך איזו פתיחות, חס וחלילה, או סלחנות להתקפות עלינו.

אורי סביר: אני מנסה לדבר בכל היושר שאני יכול לגייס ומתבונת לב, ואני רוצה להגיד את הדברים הבאים: יש דברים שלא מתאימים לנו, ויש דברים שלא מתאימים לך, כבוד שר החוץ.

אורי סביר: אנחנו חייבים ליצור בכוח ובקושי ומול פרובוקציות של העולם הערבי את האווירה הנכונה, אשר תקרב אלינו את המתונים, ואתה יודע זאת, והממשלה הזאת יודעת, ועל בסיס הידיעה הזאת היא מקרבת את תהליך השלום, את אלה שאתם יש לנו שפה משותפת.

אורי סביר: והאווירה ניזוקה.

אורי סביר: בוודאי לא רק אנחנו תרמנו לכך, אבל גם אנחנו תרמנו לכך, ואנחנו צריכים להיות מאוד זהירים, כי באווירה עכורה העולם הערבי מתאחד, ואני חרד כשהעולם הערבי מתאחד.

אורי סביר: ועלינו כן לומר דברים אמיתיים, ודברים אמיתיים זה שלא מדברים ויורים בו זמנית.

אורי סביר: היה לי יותר קל אם הממשלה היתה אומרת: אין משא-ומתן עם סוריה כל עוד ה"חיזבאללה" יורה, מאשר לאיים על אזרחים.

אורי סביר: תמיד עלינו לרדוף את המרצחים, אף פעם לא לאיים על חפים מפשע.

אורי סביר: עלינו גם לומר את כל האמת, הן בנושא הפלסטיני והן בנושא הסורי, והאמת היא פשוטה: מי שרוצה שלום, גם מראייה מוסרית, וזה לא פשע, חייב להתחיל קודם כול בפתרון שורש הבעיה, שהיא הבעיה הפלסטינית, ולהכיר בחירות הפלסטינים.

אורי סביר: וזו לא בושה להיות בעד מדינה פלסטינית, כי אם היא תקום, ואם חלילה היא תקום בהתנגדות שלנו, זו תהיה בכייה לדורות, כי על דבר אחד אני וכולנו לא סולחים למדינות ערב – על שלא הכירו בלידה שלנו כמדינה וכאומה, ואסור שנעשה אותה טעות.

אורי סביר: גם לגבי סוריה צריך לומר את האמת.

אורי סביר: הרי מה זה חשוב אם רבין אמר כך או כך.

אורי סביר: אני מכיר את כל הסיפור על בוריו; אפשר להיכנס לפרשנות כזאת או אחרת.

אורי סביר: האמת היא, שהממשלה חייבת לומר, שבלי נסיגה כוללת אין שלום עם סוריה.

אורי סביר: אפשר להתנגד לשלום עם סוריה – לגיטימי.

אורי סביר: בתקופה שלנו לא קיבלנו מספיק מהסורים כדי שיהיה כדאי לרדת מרמת-הגולן, ואז המלצתי ואמרתי: אין בחבילה שבידינו מספיק כדי לרדת מרמת-הגולן.

אורי סביר: אם מישהו יצר תקדים, זה לא היה אחד מראשי הממשלה שאהוד ברק, ראש הממשלה, הזכיר, אלא ראש הממשלה מנחם בגין, שהחזיר כל גרגיר מאדמת סיני, וסוריה לא תלך על פחות.

אורי סביר: כן, יש קולות שליליים בעולם הערבי, וצריך להתנגד להם, אבל שלא נחשוב שהעולם הערבי – דיבר כאן גנדי וציטט מדבר כזה או דבר אחר – יוצא בהתלהבות אדירה מדבריו של גנדי ומדברים אחרים שנאמרים כאן.

אורי סביר: אני רוצה לקרוא לממשלה, שאני וסיעתי כן תומכים בה וכן מביעים בה אמון, לחזור ליתרון היחסי שלנו, שהוא גם בעוצמה וגם בערכים.

אורי סביר: ושלא יגיד מישהו שבדברים האלה טמון, שאי-הגנה עצמית היא איזה ערך.

אורי סביר: ההגנה העצמית על אזרחינו ועל ילדינו היא ערך עליון, אבל הפתרון לזה, ונגיד פעם אחת ולתמיד את האמת:

אורי סביר: אם נרצה להגן על ילדינו ועל נכדינו לנצח, אין פתרון אחר מאשר שלום, ולשלום יש מחיר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט יפה לסיום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת סביר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זמנך תם, והוספתי לך כמה שניות.

אליעזר כהן: שר החוץ אמר את זה, אורי סביר.

אורי סביר: אני אמרתי לך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לא להתייחס לקריאות ביניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הזמן תם.

אורי סביר: תרשה לי.

אורי סביר: אם שר החוץ אמר את זה, אמרתי לך מראש, ואני לא צריך ללמוד ממך על זה, שאני מגבה את פעולתו של שר החוץ ותומך בה, ואני יודע שכשהוא נמצא בממשלה, הממשלה הזאת תקדם את השלום.

אורי סביר: אני מקווה שיהיה לו התפקיד המתאים, לא בנאומים, אלא בעשייה בתהליך שלום, שמובל כפי שמובל כיום הרחק מעיני כולנו, ולא בשותפות מספיקה ולא באותה רקמה שניסיתי לתאר כאן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת סביר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת חיים דרוקמן, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מסופק מאוד אם יש עוד מדינה אחת בעולם שבה מגישים חברי פרלמנט אי-אמון בראש הממשלה על זה שהממשלה עומדת בתוקף כדי להגן על המדינה, על צבאה ועל אזרחיה.

חיים דרוקמן: זאת המשמעות האמיתית של הצעות האי-אמון היום.

חיים דרוקמן: המפד"ל דוחה אותן מכול וכול ובשאט נפש.

חיים דרוקמן: אחרי שארגון הטרור, ה"חיזבאללה", פוגע קשות בחיילים שלנו ומפיל בהם חללים, באים חברי כנסת ומעל לדוכן תוקפים את שר החוץ במצח נחושה על שהעז להזהיר את המרצחים בצורה נחרצת, כי לא יינקו, ועל כל פגיעה שלהם בנו נחזיר להם בפגיעה, ובשום אופן לא נעבור על כך לסדר-היום.

חיים דרוקמן: אני מחזק את דברי שר החוץ, הן אלה מלפני שבוע והן אלה מהיום.

חיים דרוקמן: אני מקווה ששפה ברורה וחד-משמעית זאת רק תמנע להבא שפיכות דמים.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, מציעי האי-אמון מעוותים את דברי שר החוץ, כאילו ישראל מאיימת בפגיעה מכוונת בילדים, חס ושלום, בה בשעה ששר החוץ, בתקיפות הראויה, העביר מסר חד-משמעי ללבנון, לסוריה ול"חיזבאללה", כי אם קריית-שמונה תבער, אדמת לבנון תבער.

חיים דרוקמן: הא בהא תליא.

חיים דרוקמן: אלה היו דברי שר החוץ.

חיים דרוקמן: וטוב שדברים אלה נאמרו, ובוודאי נשמעו הן על-ידי לבנון, הן על-ידי סוריה והן על-ידי ה"חיזבאללה".

חיים דרוקמן: אני מקווה שדברים אלה יפעלו את פעולתם וירסנו את ה"חיזבאללה", כדי שיבינו שאם הם ימשיכו להשתולל, כפי שעשו לאחרונה, הם יקבלו את שלהם ובגדול.

חיים דרוקמן: צה"ל ישמור לעצמו את הזכות להגיב ולפגוע במקומות שמהם משגרים המחבלים "קטיושות", טילים ופגזים, גם כשמדובר בכפרים, וכתוצאה מכך עלולים, לצערנו הרב, להיפגע גם אזרחים, אף שבוודאי אין שום כוונה לפגוע בהם.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, המרצחים מה"חיזבאללה", שאין להם כל טיפה של מוסר, מתמקמים בכוונה בתוך יישובים אזרחיים בלבנון ומשם פוגעים בנו, מתוך מחשבה שאנחנו, האמונים על ערכי מוסר, נימנע מלהשיב אש כדי לא לפגוע באזרחים.

חיים דרוקמן: על ה"חיזבאללה" לדעת, כי התגובות שלנו תהיינה בהתאם למצב בשטח, וכי לא תהיה חסינות ליישובים אזרחיים שמאפשרים ל"חיזבאללה" לפעול מתוכם.

חיים דרוקמן: לדאבון לבנו, עלולים להיות קורבנות בנפש, אבל האחריות לכך תיפול על אלה שאינם מונעים מה"חיזבאללה" להשתמש בהם, מתוך הנחה מוטעית שהאוכלוסייה האזרחית תשמש להם חומת מגן.

חיים דרוקמן: דברי שר החוץ הבהירו הבהר היטב, כי התגובות של צה"ל בעתיד לא יצטמצמו רק לפגיעות במערכת החשמל הלבנונית.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, אלה שמתנפלים על ביטוייו של שר החוץ, שבגללם הגישו הצעות אי-אמון, אינם עושים זאת ממניעים כל כך טהורים.

חיים דרוקמן: הרי יום קודם לכן, לפני דברי שר החוץ בכנסת, היתה התנפלות דומה על שר החוץ על דבריו בפני דיפלומטים מערביים, על כך שאדמת לבנון תבער אם ייפגעו יישובים ישראליים.

חיים דרוקמן: הפעם זהו ניצול ציני של במת הכנסת כדי לתקוף בצורה בוטה הן את הממשלה והן את צה"ל.

חיים דרוקמן: האם אי-פעם הביעו חברי כנסת אלה דברי ביקורת על פגיעות ה"חיזבאללה" בחיילי צה"ל ועל פגיעתו באזרחים שלנו בצפון?

חיים דרוקמן: ואם נאמרה איזו מלה, היא נאמרה בקול ענות חלושה, ובוודאי לא באותו תוקף ובאותה התלהמות, כפי שבאה לידי ביטוי נגד שר החוץ שלנו.

חיים דרוקמן: האם חברי כנסת אלה יצאו אי-פעם בקריאה נרגשת לראשי ארגוני הטרור להפסיק את מעגל שפיכות הדמים?

חיים דרוקמן: וגם כששמענו איזו מלה של ביקורת, היא נשמעה יותר בבחינת מס שפתיים מאשר ביקורת אמיתית ונוקבת.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, רצוני לדחות במלוא התוקף והנחרצות את ההשתלחות שלוחת הרסן של סוריה במדינת ישראל ובמנהיגיה, עד כדי השוואה לנאצים.

חיים דרוקמן: רדיו דמשק שידר, לא פחות ולא יותר, שדוד לוי מתנהג כמו היטלר וישראל כמו הנאצים.

חיים דרוקמן: סוריה, המדינה שוחרת השלום, במרכאות כפולות כמובן, שתמיד נזהרה שלא לפגוע באזרחים, גם זה במרכאות כפולות כמובן, עומדת בראש מסע ההכפשה והדבקת תוויות של נאציזם למנהיגי מדינת ישראל.

חיים דרוקמן: ביטאוניה הרשמיים של סוריה חוזרים על דברים אלה לאחרונה באינטנסיביות רבה.

חיים דרוקמן: עלינו להיות מודעים לכך, שזהו פרצופה האמיתי של סוריה, שנשארה אויב אכזרי וקשה של מדינת ישראל.

חיים דרוקמן: ואל לנו להשלות את עצמנו שבמצב הנוכחי אנחנו בכלל יכולים לנהל עם סוריה משא-ומתן לשלום.

חיים דרוקמן: אין כל אפשרות כזאת, ובוודאי אסור לחיות באשליות וצריך לראות את המציאות נכוחה, כפי שהינה באמת.

חיים דרוקמן: אדוני היושב-ראש, בין התגובות על דבריו של שר החוץ שלנו בלטה הביקורת של אמריקה, שדובר משרד החוץ שלה הגדיר אותם כבלתי נאותים וכמקשים על המשא-ומתן לשלום.

חיים דרוקמן: תגובה זו היא פשוט בלתי מובנת, שהרי לאורך המשבר הלבנוני האחרון הדגישה אמריקה את אחריותו של ה"חיזבאללה" למצב שנוצר.

חיים דרוקמן: צר לי לקבוע, שתגובה זו נראית כצביעות וכיציאה ידי חובה מול ה"קמפניה" נגד ישראל, שגם היא נגועה במידה גדושה של צביעות ודמגוגיה.

חיים דרוקמן: מי כמו אמריקה יודעת, שבפעולה צבאית עלולים להיפגע גם אזרחים, כמו בעירק ובקוסובו.

חיים דרוקמן: אמריקה בוודאי יודעת, שאין כמו ישראל שנזהרת שלא לפגוע באזרחים.

חיים דרוקמן: וכדי שאכן כך יהיה, חייבים אנחנו להזהיר את ה"חיזבאללה" ואת כל אלה שמשתפים אתו פעולה, שלא נעבור בשום פנים לסדר-היום על פגיעות בנו ונגיב חזק בהתאם, כי בנפשנו הדבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת דרוקמן, שגמר בדיוק בזמן, בשנייה האחרונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר החוץ, למען אלה שמוכנים לשמוע את האמת, לא כולם מוכנים, אבל למען אלה שמוכנים, ואני מדבר על אזרחי מדינת ישראל ועל אומות העולם, אני רוצה לומר כאן בנוכחותך את הפרשנות שלי לדבריך, כיצד אני שמעתי אותם.

אברהם רביץ: אבל לצורך הפרשנות אני אוסיף מלה אחת, כאילו אתה באמת אמרת אותה, ואני בטוח שלכך התכוונת.

אברהם רביץ: כאשר אתה אמרת: דם מול דם, אמרת: דם, חלילה, מול דם.

אברהם רביץ: ילד מול ילד – אמרת: ילד, חלילה, מול ילד.

אברהם רביץ: אני חושב, ששר החוץ, אולי בסערת נפשו כי גדולה היא, לא דקדק לשומעים שאינם רוצים לשמוע.

אברהם רביץ: כך אני רואה את הדברים, כי המציאות היא קשה.

אברהם רביץ: המציאות מכתיבה דברים שאנחנו לא רוצים לעשות אותם.

אברהם רביץ: המציאות היא קשה יותר מאשר הרטוריקה.

אברהם רביץ: אני מאמין, שרוב אזרחי מדינת ישראל, ערבים כיהודים, נפשם נקעה מהלחימה ובאמת רוצים שלום.

אברהם רביץ: יש אולי, מתוך חוסר אמון בדברים שאמרת, או מתוך עניין לסלף את הדברים ולתת להם צורה, לתת להם משמעות, שאינני מאמין שיש מישהו בבית הזה שרוצה להפוך את הלחימה שלנו – של ילדים מול ילדים.

אברהם רביץ: אבל אתה דיברת, אדוני שר החוץ, על מציאות שתכריח אותנו להתנהג לא כפי שאנחנו רוצים, לא כפי שאנחנו מאמינים.

אברהם רביץ: אני חושב, שהמסר הזה הוא המסר החשוב ביותר שאנחנו חייבים להשמיע מעל הבמה הזאת לאומות העולם, לאלה שלא מחפשים אותנו, שאינם נתלים בחוסר הבנה ושנתלים אולי בהשפעה של אחרים.

אברהם רביץ: לכן, אני אומר את זה גם לחברי הכנסת מהסיעות הערביות, שבגינם פרץ הגעש הזה.

אברהם רביץ: צריך לתת קרדיט – הרי אתם, יותר מאחרים בבית, נותנים קרדיט לשר החוץ על המהלכים המדיניים שלו.

אברהם רביץ: אני חושב שהיה מיותר לחלוטין להוציא את הדברים מכוונת המכוון של שר החוץ.

אברהם רביץ: אני שואל כמה שאלות.

אברהם רביץ: אני באמת שואל שאלות.

אברהם רביץ: אני לא מבין את חברינו שמגינים אולי על ה"חיזבאללה".

אברהם רביץ: אנחנו שמענו היום דבר משר החוץ, וראיתי זאת גם בעיתונות, שיש זמירות חדשות בקרב ה"חיזבאללה", שהם אומרים שגם אם אנחנו נעזוב את לבנון הם לא יפסיקו את הלחימה ויראו למחוק את מדינת ישראל.

אברהם רביץ: אז אני באמת שואל: אז מה התועלת, ומה פשר ומה הרווח מהיציאה מדרום-לבנון?

עסאם מח'ול: גם בישראל יש מתלהמים, אז מה?

אברהם רביץ: לא, אני מדבר על ה"חיזבאללה", שהם המובילים.

אברהם רביץ: הרי ה"חיזבאללה", אני יודע, זה גוף קטן, אבל הם מובילים את העם הלבנוני באף, כמובן בסיוע של מדינות אחרות, אירן ואחרות.

אברהם רביץ: אני שואל באמת, אני שואל אתכם, אני שואל את כולנו, את עצמנו.

אברהם רביץ: ואני שואל עוד שאלה, אדוני שר החוץ.

אברהם רביץ: אתמול ראיתי באחד העיתונים דבר שבאמת לא הבנתי אותו, מפי ראש הממשלה, שהוא אומר, שגם אם אנחנו נצא מלבנון, לא נצא מכל לבנון, כי יש כמה עמדות, כמה מעוזים שאנחנו חייבים להישאר בהם על מנת לשמור.

אברהם רביץ: נו, אז מה, ה"חיזבאללה", או כל מה שקורה היום ייפסק אז?

אברהם רביץ: לאן אנחנו הולכים?

אברהם רביץ: אינני יודע אם יש לנו פרטנרים, אינני מבין את הראש שלהם.

אברהם רביץ: ואני באמת לא מבין אותם, כי אם אכן כנים דבריהם שהם רוצים שצבא ישראל יעזוב את לבנון, הרי אנחנו אומרים להם שאנחנו נעזוב, בעוד חודשיים בערך צבא ישראל עוזב, מדוע לא לנהוג כך, להיכנס לאיזה משא-ומתן, לאיזה סדר, לאיזו הידברות עם הצבא – תקראו לו הצבא הכובש – שאומר, אנחנו עוזבים?

אברהם רביץ: ובמקום זאת לעשות כל מה שאפשר כדי לגרום לצבא שלא לעזוב, להילחם בו, לזנב בו.

אברהם רביץ: מה, אין כבר כבוד לישראל?

אברהם רביץ: הם לא מבינים את הדבר הזה?

אברהם רביץ: וזה מחשיד.

אברהם רביץ: רבותי חברי הכנסת, זה מחשיד שמא גם היציאה מלבנון לא תוביל לשום דבר, אדוני.

אברהם רביץ: את הקול הזה צריך לשמוע וצריך לקבל את ההד החוזר ממי שיכול לומר אותו, יכול להיות שזאת סוריה.

אברהם רביץ: אדוני שר החוץ, אני לא עומד כאן בגדר של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, שצריך לדון כל אדם לכף זכות, כך שמעתי את דבריך וכך צריכים להשמיע אותם בעיני העולם ובעיני אזרחי מדינת ישראל, ואנחנו עדיין במבוכה.

אברהם רביץ: מי ייתן והקדוש-ברוך-הוא יציל את כל האזור כולו משפיכות דמים.

אברהם רביץ: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת רביץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

מיכאל קליינר: מצרים אומרת, שלא תעזו לצאת בלי הסכם.

מיכאל קליינר: אסור לכם לצאת.

מוחמד ברכה: אז תעזו ותצאו בלי הסכם, מה הבעיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, בבקשה, יש לך שבע דקות.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החוץ, חברי הכנסת, אני רוצה מאוד לדבר בשקט ובשלווה, אבל אני גם רוצה לומר את דעתי לגבי דברים ששמעתי היום ונשמעו גם בשבוע שעבר.

האשם מחאמיד: אדוני השר, ראשית, אני דוחה את הטענה שאני חבר כנסת על תנאי.

האשם מחאמיד: אני לא חבר כנסת על תנאי ולא חבר כנסת על-פי המדדים של שר החוץ או של ראש הממשלה, יהיה אשר יהיה, אני חבר כנסת כמו כל חבר כנסת, ולכן אני דוחה את הדברים שהובאו היום.

האשם מחאמיד: אני רוצה לומר לך, אדוני שר החוץ, שהיה כאן נאום של דמגוגיה והטפה, אני יכול לקרוא לזה: נאום הפיוזים, נאום הסתה נגד חברי כנסת שהם לגיטימיים במאת האחוזים, אבל היתה כאן הסתה פרועה נגד חברי הכנסת.

האשם מחאמיד: אני קורא לנאום שלך, אדוני: נאום האש, נאום הדם והילד.

האשם מחאמיד: ציינו היום את מה שאמר המשורר ביאליק: נקמת דם ילד קטן עוד לא ברא השטן, אבל שר החוץ ברא את הנקמה הזאת.

האשם מחאמיד: ראש הדיפלומטיה הישראלית, שלדעתי אפילו מפגר אחרי חוקי חמורבי, אמר דברים שלא מתאימים למה שנקרא במדינות שונות ראש הדיפלומטיה.

האשם מחאמיד: אדוני שר החוץ, יש לך סגן, לא קוראים לו משה, קוראים לו נואף מסאלחה, אפילו לא הבאת בחשבון שיש לך סגן שהוא ערבי.

האשם מחאמיד: קצת כבוד לסגנך כשאתה תוקף את כל חברי הכנסת הערבים.

ראובן ריבלין: יש גבול.

ראובן ריבלין: איזה דבר הוא אמר נגד ערבי ישראלי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת ריבלין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת האשם מחאמיד, תמשיך.

ראובן ריבלין: איזה דבר הוא אמר נגד בן-אדם?

ראובן ריבלין: איזה מין דבר זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, אני מבקש להמשיך, ואל תתייחס, תודה.

האשם מחאמיד: עוד לא אמרתי כלום.

האשם מחאמיד: היות שאני חושב שחברי נואף מסאלחה היה צריך להתפטר בשבוע שעבר – אבל אחרי הנאום של היום, אני בספק אם יש לו מקום להישאר כסגן שר החוץ.

מיכאל קליינר: לא אתה מינית אותו, הוא מינה את נואף מסאלחה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קליינר, תודה רבה.

האשם מחאמיד: זו דעתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קליינר, תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תענה לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, תמשיך.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, גם ראש הממשלה אהוד ברק אינו רואה בעיה בדברי השר לוי, הוא לא מתבייש בדברים.

האשם מחאמיד: השר מצא מצא פתגם בערבית, ואני אביא פתגם בערבית, אדוני שר החוץ.

האשם מחאמיד: אם מדברים על שר החוץ ועל ראש הממשלה, יש פתגם בערבית שאומר: "טנג'רה ולאקית ג'טאהא", סיר שמצא את מכסהו, זה פתגם בערבית, מצאו זה את זה.

האשם מחאמיד: השר לוי שיפץ את הנוסח התנ"כי, כפי שאמר גדעון סאמט מעיתון "הארץ": לא עוד שן תחת שן ועין תחת עין, אלא נפש מול נפש, ילד מול ילד.

האשם מחאמיד: "הא בהא תליא".

האשם מחאמיד: נכון, אני מסכים, "הא בהא תליא", הכיבוש שווה דם ואש, "הא בהא תליא", יש כיבוש, יש אש.

האשם מחאמיד: "הא בהא תליא".

מיכאל קליינר: הטבח בחברון היה אחרי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קליינר, תודה רבה.

האשם מחאמיד: ואם כבר בארמית עסקינן, אז אני אשאל את אדוני שר החוץ, ואני בטוח שהוא מבין ארמית: "מאי בעית בהאי ארעא?" מה אתה עושה בלבנון?

האשם מחאמיד: זה בארמית, מה אתה עושה באדמה של לבנון?

האשם מחאמיד: "מאי בעית בהאי ארעא?"

מיכאל קליינר: מה סוריה עושה שם?

ראובן ריבלין: מה אתה עושה בירושלים?

האשם מחאמיד: האם זו מדיניות הממשלה כולה?

האשם מחאמיד: אדוני, אני לא מתייחס משום שאתה תספור לי דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תתייחס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין, תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תמשיך, חבר הכנסת מחאמיד.

ראובן ריבלין: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין, אני מבקש לא להפריע לחבר הכנסת מחאמיד.

האשם מחאמיד: האם זו דעת הממשלה כולה, או שמא דעתו של שר החוץ בלבד?

האשם מחאמיד: אם זוהי דעתו בלבד, אז מה הוא עושה בממשלה, למה הוא שר חוץ בממשלה אם זו דעתו בלבד?

האשם מחאמיד: ואם זו דעת הממשלה כולה, אז מה היא עושה בכלל ומי צריך אותה?

ראובן ריבלין: זו דעת כל מדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין, תודה, שמענו, בסדר, כך אתה חושב, תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מספיק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין.

האשם מחאמיד: סגן שר הביטחון, לפני כשבוע – עשרה ימים, אמר שה"חיזבאללה" רוצה את גבעתיים; ואני לא מגן על ה"חיזבאללה", אבל למה לרמות בני-אדם?

האשם מחאמיד: הם רוצים את גבעתיים?

האשם מחאמיד: סילוף ורמאות.

מיכאל קליינר: נסראללה אמר:

מיכאל קליינר: בעוד עשר שנים לא תהיה ישראל.

מיכאל קליינר: נסראללה אמר את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה, חבר הכנסת קליינר.

האשם מחאמיד: "הארץ" זה לא עיתון "אל-ת'אורה" ולא "תישרין", "הארץ" זה עיתון ישראלי ציוני, ומה הוא אומר?

האשם מחאמיד: היושב-ראש של הארגון, חסן נסראללה, אומר:

האשם מחאמיד: לאחר הנסיגה הישראלית מלבנון נפסיק את נוכחותנו הצבאית בדרום-לבנון ונהפוך לכוח פוליטי.

מיכאל קליינר: הוא רק רוצה עוד שבעה כפרים מתוך ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קליינר, אתה לא צריך להשיב על כל מלה.

ראובן ריבלין: מה עם ירושלים?

ראובן ריבלין: מה ה"חיזבאללה" אומר, מה עם ירושלים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת מחאמיד, תמשיך, אל תתייחס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת מחאמיד לסיים.

האשם מחאמיד: מה עם ירושלים?

האשם מחאמיד: דעתי על ירושלים ידועה ואתה מכיר אותה.

ראובן ריבלין: אסור להיות שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

האשם מחאמיד: אדוני, ההצהרות של שר החוץ מתאימות לשנות ה-60, ואני זוכר גם ערבי שאמר דברים, אתם זוכרים אותו, אותם דברים, אבל הפסיקו אותו אחרי 67' ומאז לא היו התבטאויות כאלה.

האשם מחאמיד: עכשיו חוזרים לשנות ה-60.

האשם מחאמיד: אדוני, חולשה.

האשם מחאמיד: זאת חולשה.

האשם מחאמיד: זו הסיבה לגסות רוח ולדברי הפרא, כאילו מה שהובן מדברי שר החוץ זה הקמת פרויקט – מישהו כתב באיזה עיתון – לשחיטת ילדים.

האשם מחאמיד: זה מה שכתבו בעיתונות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים, חבר הכנסת מחאמיד.

בנימין אלון: זה משפט יפה לסיום.

ראובן ריבלין: שחיטת ילדים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין, תן לנו לנהל את סדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

האשם מחאמיד: הממשלה הזאת וקודמותיה אינן רוצות ללמוד את הרקע, ואני מבין.

האשם מחאמיד: דברי סאמט מ"הארץ" גם כן, שעימות עם כוחות לאומיים אותנטיים אין להכריע בנשק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לסיים, חבר הכנסת מחאמיד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: משפט סיום באמת.

ראובן ריבלין: – – –

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, הדברים שאמר שר החוץ מאפיינים את הבית שהוא עזב.

האשם מחאמיד: הוא עזב את הליכוד.

האשם מחאמיד: מי צעק היום הידד לשר החוץ?

האשם מחאמיד: הליכוד, הימין, בני אלון.

בנימין אלון: משפט יפה לסיום, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, זה בדיוק משפט הסיום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תאזין רק, חבר הכנסת אלון.

האשם מחאמיד: מכיוון שהוא עזר לך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, אל תתווכח אתי, אני מבקש.

האשם מחאמיד: כסיעה עמדתנו היא, שכל ילד הוא ילד, כל דם הוא דם; אין הבדל בין ילד לילד או בין דם לדם.

האשם מחאמיד: זה אותו ילד, אותו דם, אותה אם ואותן דמעות.

ראובן ריבלין: נכון.

האשם מחאמיד: ולממשלה שחושבת אחרת אין זכות לשלוט.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מחאמיד.

ראובן ריבלין: לא תהיה הפקרות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעלה ויבוא חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר החוץ, תחושה די קשה מלווה אותי בימים האחרונים, ולא רק בגלל כל מיני יצרים וקונפליקטים, אלא נראה לי שאנחנו קצת – כפי שאומרים אולי בשפה לא פרלמנטרית, אבל ברורה מאוד – מאבדים את הצפון.

יולי יואל אדלשטיין: כשהתחיל תהליך השלום – וכולנו שמחנו שיש תהליך שלום, אף שיש חילוקי דעות איך בדיוק להוביל אותו ומה בדיוק צריכות להיות התוצאות, מי לא שמח לשלום?

יולי יואל אדלשטיין: – אבל לפחות כשהתחיל תהליך השלום, היתה איזו הבחנה, שבצד השני, כפי שאומרים בשפה ההוליוודית, יש הרעים והטובים; שיש כאלה שרוצים – היו בינינו שגם הטילו ספקות עד כמה רוצים, אבל זאת היתה התפיסה – להגיע להסדר ולשלום עם מדינת ישראל, ויש הרעים שמפגעים בנו.

יולי יואל אדלשטיין: וכפי שאמרו כל הממשלות וכל ראשי הממשלה, ואתה, אדוני שר החוץ, לא היית הראשון שדיבר על היד הקשה שצריך לנקוט כלפי אלה שמפגעים בנו – תמיד דיברו על זה.

יולי יואל אדלשטיין: וכולנו איכשהו היינו מסכימים.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו איכשהו היינו מסכימים, שמי שאומר על "חמאסניק" שבא עם מזוודת דיפלומט לשוק מחנה-יהודה, ושם שם את המזוודה ומפוצץ אמהות וילדים ופנסיונרים – הוא טרוריסט.

יולי יואל אדלשטיין: ככה, משום-מה, כולם היו סוברים.

יולי יואל אדלשטיין: בכל זאת, מותר לנו שגם יהיה קונסנסוס על אי-אלו דברים.

יולי יואל אדלשטיין: ותראו מה קורה בימים האחרונים.

יולי יואל אדלשטיין: תסתכלו – אדוני שר החוץ, הנושא קרוב ללבך והוא גם בתחום אחריותך – ותראו מה קרה לאדון ז'וספן, לראש ממשלת צרפת.

יולי יואל אדלשטיין: אלוקים אדירים, מה הוא אמר?

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר, רחמנא ליצלן, שירושלים היא בירת ישראל?

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר, השם ירחם, שהגולן זה שטח של מדינת ישראל?

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר, שכשה"חיזבאללה" תוקפים את חיילי צה"ל, הם מבצעים התקפות טרור.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שהוא אמר.

יולי יואל אדלשטיין: תקן אותי אם אני טועה.

יולי יואל אדלשטיין: תראו איזו מהומה קמה.

יולי יואל אדלשטיין: ראש ממשלת צרפת נסקל באבנים, נמלט מאוניברסיטת ביר-זית, ביטל את ביקורו בח'אן-יונס.

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

יולי יואל אדלשטיין: מה הוא אמר?

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאולי זאת הסיבה לאותה תחושה קשה שמלווה אותי בימים האחרונים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו באמת מאבדים את הצפון.

יולי יואל אדלשטיין: ארגון טרור זה ארגון טרור זה ארגון טרור.

יולי יואל אדלשטיין: מה יש גם אם מישהו אומר את זה?

יולי יואל אדלשטיין: וכשתוקפים חייל, זה ארגון טרור.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא משנה.

יולי יואל אדלשטיין: גם אם הוא רואה בו משחרר אדמות כבושות או מה שזה, זה ארגון טרור.

יולי יואל אדלשטיין: אלוקים אדירים, לא מזמינים כאלה לכנס בין-לאומי לשבת על כוס קפה.

יולי יואל אדלשטיין: נלחמים בהם, וכשנלחמים בהם אז גם נשפך דם.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר החוץ, אני בכל זאת חייב לומר: מדבר אחד אני אולי מסתייג באופן אישי, וזה מן המלה ילד.

יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שאולי גם כשנרגעת קצת מכל ה"עליהום" שעשו לך כאן, גם אתה בטוח הסתייגת.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני מציע לכם, חברי חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, להיזכר בילד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אתם זוכרים את הסיפור המפורסם על בגדי המלך?

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא קרה לפני מאה ומשהו שנה בסקנדינביה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא קרה לפני עשר שנים בימי מלחמת המפרץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני משום-מה זוכר עד היום את הילד ההוא, כשכל הדיפלומטים המערביים היו עומדים דום בבגדד, והאדון הרודן סדאם חוסיין היה עובר ולוחץ להם את היד, וכולם לחצו לו את היד, והיה ילד אחד – שאני לא יודע, הוא היה בן של איזה דיפלומט מאיזו מדינה – שהתחמק מהיד שלו ולא נתן לו ללטף אותו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התחמק ממנו.

יולי יואל אדלשטיין: זה אותו ילד, היחיד בין כל השגרירים של מעצמות-העל שעמדו שם דום בפני הדיקטטור, שהראה לו: סליחה, חלקי לא אתך, אתה דיקטטור; לא רוצה אותך.

יולי יואל אדלשטיין: ואולי כדאי לנו גם להיזכר בילד הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ולפעמים התמימות של הילד שיודע לומר לדיקטטור שהוא דיקטטור ולטרוריסט שהוא רוצח ולרוצח שהוא רוצח, זאת אותה תמימות שחסרה לנו בגלל כל מיני שיקולים של מה יגידו הבוחרים ופחד להיות קצת יותר קיצוניים ממישהו, ואז אנחנו באמת מאבדים את הכיוון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, אלה מאתנו שבאמת רוצים להגיע לשלום, כדאי שיחשבו מחדש על הכיוון.

יולי יואל אדלשטיין: אם בשבילנו עכשיו כל אחד שהוא בצד השני יהפוך למנהיג לגיטימי, אז אוי ואבוי לנו.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מצטער, חברי חברי הכנסת, כשאני שומע שלחאפז אסד פתאום קוראים מנהיג אמיץ ומנהיג ראוי.

יולי יואל אדלשטיין: לא, חברים, הוא לא מנהיג אמיץ ומנהיג ראוי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא דיקטטור.

יולי יואל אדלשטיין: ומותר גם לומר את זה, וזה לא הופך אותך לאויב העם, וזה לא הופך אותך בוודאי לאויב השלום.

יולי יואל אדלשטיין: להיפך.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר לכם מניסיון אישי, שעשרות פעמים הייתי צריך להתמודד עם שאלות, לפעמים באמת בימים הראשונים של עלייתי לארץ: איך אתה, שהיית אסיר בגלל זכויות האדם בהוראת עברית ויהדות, לא מזדהה עם – – –?

יולי יואל אדלשטיין: ואני תמיד נדה

יולי יואל אדלשטיין: מתי, כי בעיני אותם עיתונאים – ולפעמים עיתונאים זרים – הייתי כנראה צריך להזדהות, אדוני שר החוץ, עם כל מיני מחבלים שיושבים בבית-סוהר ישראלי.

יולי יואל אדלשטיין: ואמרתי אז – ואני אומר תמיד – שאם אדע שבמדינה שאני אזרח בה והיום גם נבחר ציבור בה, מישהו נאסר על זה שהוא מלמד שפה זרה או מישהו נאסר על כך שהוא מקיים את הפולחן הדתי שלו, אני אהיה הראשון בראש המפגינים לשחרורו – או לשחרורה, אם זאת אשה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני לא אתן לבלבל בין ערכים של זכויות האדם וחופש הפרט לבין הזכות של מישהו לרצוח ולהיות טרוריסט בשם אידיאלים נעלים ככל שיהיו.

יולי יואל אדלשטיין: ואני דווקא פונה לחברי הכנסת, לאלה שצעקו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: ולפעמים מרוב הצעקות – אולי גלשו, ואולי לא התכוונו – הם יכלו להתפרש כמצדיקים את מה שעושה ה"חיזבאללה" או עושה ארגון טרור אחר.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אם רוצים להגיע לשלום, לא עם "חיזבאללה" נגיע לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: נגיע לשלום עם אלה שלא מפגעים ולא רוצחים, עם אלה שבאמת רוצים לעשות אתנו שלום.

יולי יואל אדלשטיין: וזאת הדרך היחידה לבנות לא רק על איזה טקס יפה בבית הלבן, אלא גם שלום בין האומות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – חבר הכנסת מסיעת עם אחד, אם הוא יהיה נוכח באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם לא, תעבור זכות הדיבור לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, מופע האימים של שר החוץ דוד לוי בשבוע שעבר מעל במה זו היה חריג בכל קנה מידה.

עסאם מח'ול: נאומו הנלוז הוא עדות ניצחת לממשלה שאיבדה את העשתונות ולאופוזיציה שרוקדת מסביב למדורה שהבעיר שר החוץ וקוראת: דם, נקם והרס.

עסאם מח'ול: מי שמאיים להבעיר את לבנון, לא פלא שהוא מאיים להבעיר את הדמוקרטיה בבית הזה, ולא פלא שהוא מנסה להעמיד אל הקיר את חברי הכנסת בגלל שייכותם הלאומית.

עסאם מח'ול: הוא אומר את זה והוא מנתח על-פי זה, והוא אומר שכל הוויכוח שלי למשל נגד הכיבוש הישראלי בלבנון הוא רק בגלל היותי ערבי.

עסאם מח'ול: אני אומר לך, שר החוץ, אני נגד הכיבוש הישראלי, נגד העוול שאתם עושים גם לצעירים ישראלים וגם ללבנונים, כאדם, כאזרח וכערבי.

עסאם מח'ול: ואני אגיד למה שר החוץ רימה כאן והטעה את הציבור בעניין הזה.

עסאם מח'ול: הוא לא דיבר אמת, כי גם כשהיתה מלחמת וייטנם הוא היה עם הצד הכובש ואני הייתי עם העם הנכבש הנאבק נגד הכובש.

ישראל כץ: מפני שהיית קומוניסט.

עסאם מח'ול: כשבדרום-אפריקה היה האפרטהייד, אתה היית עם האפרטהייד ואני הייתי עם נלסון מנדלה.

עסאם מח'ול: אל תשקרו, אל תשקר.

מיכאל קליינר: וכשפלשו לצ'כוסלובקיה – – –

עסאם מח'ול: כאשר פינושה היה בשלטון ורצח בעמו בצ'ילה, אני הייתי עם העם ואתם הייתם עם פינושה.

עסאם מח'ול: תפסיקו את ההצגה הזאת, את ההצגה הלאומנית.

עסאם מח'ול: אתם מנסים להוליך את הציבור הישראלי שולל.

עסאם מח'ול: זאת האמת.

מיכאל קליינר: וכששחטו בצ'כולוסבקיה, איפה הייתם?

מיכאל קליינר: וכשסטלין רצח מיליונים, איפה הייתם?

עסאם מח'ול: זאת האמת.

עסאם מח'ול: נאומו של שר החוץ מזכיר את המשפט, שכולם הזכירו: נקמת דם ילד קטן עוד לא ברא השטן, ונאום מפלצתי כמו זה שנאמת פה עוד לא בראה הדיפלומטיה.

עסאם מח'ול: אדוני שר החוץ, אני לתומי חשבתי, שלשיטתך ילדים זה שמחה, ילדים זה ברכה.

עסאם מח'ול: התחלחלתי לשמוע ממך שהם בשר תותחים.

עסאם מח'ול: לא זכורה לי בדברי ימי הדיפלומטיה התבטאות אומללה, ואם תרצו, קניבלית כל כך.

עסאם מח'ול: אני יודע ששר החוץ הוא אדם מאמין, ויש גם בהלכה היהודית עקרון ברזל של "איש בעוונו יומת".

עסאם מח'ול: לא משיתים חטא אבות על בנים ולא מכניסים ילדים למשחק מלוכלך ואלים שמנהלים ההורים.

עסאם מח'ול: האמת היא, שלא ביטחון המדינה הוא שמרגיז והוא שמקומם את אלה שמתקוממים נגד ההערות שלנו ונגד האי-אמון, אלא ביטחון המדיניות הכושלת, הקורסת שלכם בלבנון, זה מה שמעלה את חמתכם.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להתעלם מהעובדה, ש"חיזבאללה" לא פוגע באזרחים אלא כתגובה על פגיעת צה"ל באזרחים בלבנון.

עסאם מח'ול: וראו זה פלא, צה"ל לא פוגע בלבנון פה ושם באזרחים, הוא פוגע אך ורק באזרחים בלבנון.

עסאם מח'ול: זאת האמת.

עסאם מח'ול: הרקורד של שר החוץ לא יכול להיות אליבי.

עסאם מח'ול: אחרי הדברים הנוראים שהוא השמיע הוא אינו יכול להוסיף ולעמוד בראש המערכת הדיפלומטית.

עסאם מח'ול: אנחנו לא ג'ונגל, אנחנו מדינה באלף השלישי, ואני קורא לראש הממשלה לחזור בו מהתמיכה בשר החוץ ובדבריו ולהעביר אותו מתפקידו.

עסאם מח'ול: אי-אפשר להשלים עם זה ולתת לזה ללכת הלאה והלאה.

עסאם מח'ול: הניסיון הנואל הזה לעשות דה-לגיטימציה של חברי הכנסת הערבים בגלל שייכותם הלאומית, משום שיש להם דעה אחרת, אני חושב שלזה צריך לשים קץ, כי אחרת אנחנו שמים קץ לדמוקרטיה בבית הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת מח'ול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נציג סיעת עם אחד איננו באולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זכות הדיבור לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת יוסף פריצקי, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני ראיתי איך התפתחה ההתבטאות של שר החוץ.

עזמי בשארה: אומנם, אחר כך הוא הסתבך והדגיש אותה ואמר: צדקתי והתכוונתי, אבל הוא יצא מהטקסט.

עזמי בשארה: הוא יצא מהטקסט והתחמם.

עזמי בשארה: זה ברור, ראינו את זה.

עזמי בשארה: כשחזר לטקסט, כבר דיבר בשפה אחרת.

עזמי בשארה: אבל בכל זאת, יותר חשוב ממה שהוא אמר, זה שאחר כך הדגיש את זה, וזה שראש הממשלה לא הסתייג מזה.

עזמי בשארה: לדעתי, דיברנו על כל מיני אספקטים כאן, חוץ מאשר שזאת תגרה פרלמנטרית עם חברי כנסת, כי הוא שר חוץ, ומדינות ועמים שומעים אותו.

עזמי בשארה: הוא לא חבר כנסת, הוא שר חוץ.

עזמי בשארה: אפילו מותר במדינה הזאת שיהיה שר חוץ שהוא לא חבר כנסת.

בנימין אלון: הוא גם חבר כנסת.

בנימין אלון: תשאל את מוטי משעני.

עזמי בשארה: הוא גם חבר כנסת, אבל זו לא סתם תגרה פרלמנטרית.

עזמי בשארה: הוא שר חוץ.

עזמי בשארה: הדיבורים שנאמרו נדונו מכל מיני אספקטים של יחסים עם העולם הערבי, אבל לא נדונו מכיוון אחד, שהוא איך שמעו אותו האזרחים היהודים במדינת ישראל; מה ההשפעה החינוכית של מה שהוא אמר על הרחוב היהודי.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני יודע שעכשיו תלויים פוסטרים שלי ושל עוד אנשים בחדרה, למשל.

עזמי בשארה: צילמנו את זה.

עזמי בשארה: אני יודע שבחורים שהוכו ביפו, שהרביצו להם אנשים מיחידת משטרה בשם "ברק" ללא שום סיבה שבעולם – היתה כתבה על זה ב"ידיעות אחרונות" – איזו אחות בחדר המיון בבית-חולים אמרה: מה יש?

עזמי בשארה: פחות ערבי אחד.

עזמי בשארה: מה ההשפעה של הדברים האלה שאומר שר בישראל על הלך הרוח?

עזמי בשארה: איך מפרשים את זה אנשים פשוטים?

עזמי בשארה: מה זאת אומרת "ילד מול ילד" מבחינת בן-אדם פשוט?

עזמי בשארה: איך הוא אחר כך מפרש את זה, שנקמת דם מותרת?

עזמי בשארה: מותר לנקום?

עזמי בשארה: עזבו ילד; נפש מול נפש, מותר במדינת ישראל?

עזמי בשארה: מה הדיבורים האלה?

יצחק גאגולה: למה – – –?

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: אני לא מבין, זה מה שיש לך להגיד על מה שאמר שר החוץ?

יצחק גאגולה: זאת השפה היחידה – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גאגולה, מספיק.

עזמי בשארה: אחד מצטט לי פרופסור סורי ומלומד סורי, ואחד מצטט זה.

עזמי בשארה: בסדר.

עזמי בשארה: מגנים את כל מה שאמרו הבלתי-מלומדים הללו.

עזמי בשארה: מה עם מה שאמר שר החוץ פה?

עזמי בשארה: מה דעתך עליו?

עזמי בשארה: אני לא שמעתי.

עזמי בשארה: בלי "למה, למה, למה".

עזמי בשארה: מה דעתך על מה שאמר שר החוץ פה?

עזמי בשארה: נו, מה?

צבי הנדל: הוא למד מכם.

עזמי בשארה: איזה אומץ מוסרי?

עזמי בשארה: איזה אומץ מוסרי?

עזמי בשארה: תמיד למה.

עזמי בשארה: ברחתם לתפוצות העולם הערבי על מה שאמר שר החוץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת הנדל, אני מבקש לשבת.

אליעזר כהן: הוא אמר את האמת.

צבי הנדל: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת הנדל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אליעזר כהן: הוא אמר את האמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עשית מספיק היום.

עזמי בשארה: הוא אמר, הוא אמר, הוא אמר.

יצחק גאגולה: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גאגולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לשבת בשקט.

עזמי בשארה: אי-אפשר – – –

יצחק גאגולה: – – – "חיזבאללה".

יצחק גאגולה: תתביישו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גאגולה, תודה רבה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להוסיף לו עוד דקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה אל תקבע לי איך לתת זמן.

עזמי בשארה: אתה איש תרבות דגול, ממש.

אליעזר כהן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת כהן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שים לב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש להמשיך את הדיון בשקט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

צבי הנדל: אני לא ראיתי שקראת אותו לסדר כשהוא צרח משם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה לא צריך לראות הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תואיל בטובך לשבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת הנדל, תואיל בטובך לשבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת הנדל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת הנדל, נא לשבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תואיל בטובך לשבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

מיכאל קליינר: כשהם הפריעו לדוד לוי, בורג לא קרא להם לסדר.

ראובן ריבלין: שאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא בעידן של שאלות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא מרשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש שחבר הכנסת בשארה יסיים את דבריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת המכובדים, חבר הכנסת גאגולה הנכבד, המלים שאמר שר החוץ לוי ראויות לגינוי, ולא למה אמרו ככה בעולם הערבי.

יצחק גאגולה: – – – תענה לי תשובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת גאגולה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת בשארה, אני מבקש משפט מסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סכם את הרעיון.

עזמי בשארה: גאגולה, אתה מרשה לי לדבר?

עזמי בשארה: תודה רבה.

עזמי בשארה: אני חושב, שמה שנאמר ראוי לכל גינוי.

עזמי בשארה: מה שקרה בחלק גדול מהבית הזה וגם בהלכי הרוח בדעת הקהל הוא, שמייד ברחו לתגובות בעולם הערבי על מה שאמר דוד לוי, במקום לדבר על מה שאמר דוד לוי פה.

עזמי בשארה: ככה לא מדבר שר חוץ, לא בתקופת האבן ולא בתקופת חמורבי.

עזמי בשארה: הוא איבד את העשתונות.

עזמי בשארה: מותר לו להגיד: איבדתי את העשתונות, התעצבנתי, טעיתי.

עזמי בשארה: לא, הוא אמר: זה מרתיע, זה מרתיע את ה"חיזבאללה".

עזמי בשארה: כאילו היה מתוכנן להגיד את זה ולהרתיע את "חיזבאללה" בשפה הזאת.

עזמי בשארה: ככה לא מרתיעים את ה"חיזבאללה".

יצחק גאגולה: זו השפה שהם מבינים.

עזמי בשארה: אגב, גאגולה, "חיזבאללה" לא מדבר ככה.

עזמי בשארה: "חיזבאללה" אף פעם לא אמר: ילד מול ילד.

עזמי בשארה: "חיזבאללה" אף פעם לא הזכיר יהודים.

עזמי בשארה: תגידו מה שאתם רוצים.

יצחק גאגולה: הוא לא צריך לדבר.

מיכאל קליינר: הוא אמר שבעוד עשר שנים לא תהיה מדינת ישראל.

עזמי בשארה: אף פעם ה"חיזבאללה" לא הזכיר יהודים.

עזמי בשארה: הוא מדבר על הכיבוש הישראלי.

עזמי בשארה: אתם יכולים לסלף ולזייף.

עזמי בשארה: מישהו מכם דאג פעם לקרוא מה אומר ה"חיזבאללה"?

עזמי בשארה: אף פעם הוא לא דיבר על יהודים.

עזמי בשארה: הוא מדבר על כיבוש ישראלי.

עזמי בשארה: זו סתם הסתה.

עזמי בשארה: תלמדו קצת רמה מחסן נסראללה.

עזמי בשארה: גאגולה, תלמד רמה מחסן נסראללה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, כשהוא דיבר על הכיבוש הישראלי, הוא לא התכוון אליך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יוסי פריצקי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואחריו – חבר הכנסת יאיר פרץ.

ראובן ריבלין: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת ריבלין, סיימנו את הפרק הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת פריצקי להתחיל בדבריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: "שמים, בקשו רחמים עלי" – כתב ביאליק לפני כ-100 שנה ב"על השחיטה".

יוסף יצחק פריצקי: והוא, כמובן, כתב את הפסקה הידועה מכול, שאני חושב שצריך לקרוא אותה כאן, בבית הזה, ובה נאמר כך: "וארור האומר: נקום!

יוסף יצחק פריצקי: / נקמה כזאת, נקמת דם ילד קטן/ עוד לא ברא השטן –/ ויקוב הדם את התהום!

יוסף יצחק פריצקי: / יקוב הדם עד תהומות מחשכים,/ ואכל בחושך וחתר שם/ כל מוסדות הארץ הנמקים".

יוסף יצחק פריצקי: השיר הזה, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נכתב לפני כ-100 שנה, אחרי הפוגרום הנורא ביותר שנעשה ליהודים בקישינייב.

יוסף יצחק פריצקי: ובאמת אין מה להשוות בין הפוגרום הנורא הזה לבין מה שנעשה היום בגבול הצפון, עם כל הכאב והזעם והכעס והתסכול.

יוסף יצחק פריצקי: ואין להשוות, ולו מסיבה אחת ויחידה, שאז לעם היהודי לא היתה מדינה והיום יש לו.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, שאיננו נוכח כאן, ואף שאין להשוות, כתב המשורר הלאומי שלנו: "נקמת דם ילד קטן עוד לא ברא השטן", וזה נכון, כי ילד הוא ילד הוא ילד.

יוסף יצחק פריצקי: ילד זה סמל של טוהר ושל תום, וילדי כל העולם: יהודים וערבים ונוצרים, ומאמינים ושאינם מאמינים, ולבנים ושחורים, ובנים ובנות, הם בעצם ההבטחה של כולנו לעתיד טוב יותר.

יוסף יצחק פריצקי: לכן, אדוני השר, אנחנו, סיעת שינוי, מגנים בכל לשון את ההתבטאות הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: צריך היית לומר, שאם ייפגע ילד, מדינת ישראל תרדוף את הרוצח שרצח אותו עד מחשכי ארץ, וזה נכון, בהחלט.

צבי הנדל: תגיד לי, אתה בשווייץ?

יוסף יצחק פריצקי: לא, אני לא בשווייץ, אני במזרח התיכון.

יוסף יצחק פריצקי: אבל, חבר הכנסת הנדל, יש ציווי שאני מאמין בו, אני חושב שגם אתה, שאומר שבמקום שאין אנשים השתדל להיות איש.

יוסף יצחק פריצקי: ואני מצפה משר החוץ שלי, שישתדל להיות איש גם שעה שמתינו מונחים לפנינו – כן, בהחלט.

צבי הנדל: במקום שיש רוצחים – – –

יוסף יצחק פריצקי: אין מקום לטרור ולא לאלימות, ואנחנו צריכים לעשות הכול, זה ברור, כדי להגן על מדינת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: אבל, רבותי חברי הכנסת, בשום פנים ואופן הגנה על מדינת ישראל לא כוללת הריגת ילדים.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו לא מאמינים בנקמת דם, ואנחנו לא מאמינים בעין תחת עין ושן תחת שן; אנחנו מאמינים בזכותנו לחיות בארץ הזאת בשלום, בהשקט ובבטחה, ומי שיפריע לנו, אנחנו נגן עליה, בהחלט, אבל לא על-ידי הריגת ילדים.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו מניחים, אדוני שר החוץ, ואתה ידוע כאדם מתון, שאתה אמרת את הדברים האלה בשעת כעס או צער או חימה, וכנראה אין אדם נתפס על דברים שאמר בשעת צערו ובשעת כעסו.

יוסף יצחק פריצקי: אני מאוד מקווה, שבסיום הדיון הזה יעלה שר החוץ לכאן ויחזור בו מדבריו אלו, שבאמת לא מן הראוי לומר אותם.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, מנגד, אנחנו גם לא נתמוך בהצעת האי-אמון.

יוסף יצחק פריצקי: לא נתמוך בהצעת האי-אמון לא משום שאנחנו סבורים שהממשלה הזאת היא ממשלה טובה לישראל, להיפך.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו סבורים שהממשלה הזאת היא ממשלה לא טובה לישראל.

יוסף יצחק פריצקי: ראש הממשלה לא קיים שום הבטחה שהוא הבטיח לבוחריו.

יוסף יצחק פריצקי: אבל אנחנו אופוזיציה אחראית, ובראש ובראשונה אכפת לנו מהציונות, אכפת לנו ממדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי שמעניקה, או לכל הפחות צריכה להעניק שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל תושביה ואזרחיה ולהבטיח חופש דת, מצפון, חינוך, לשון ותרבות, כלשון מגילת העצמאות.

יוסף יצחק פריצקי: ולכן, אדוני היושב-ראש, בכל פעם שהממשלה הזאת תגן על אויבי הציונות הן מבחוץ והן מבפנים, אנחנו נהיה נגדה.

יוסף יצחק פריצקי: ובכל פעם שהיא תקום להגן על מדינת ישראל, אנחנו נתמוך בה אפילו אם שר החוץ נושא נאום – שאני אומר בלשון המעטה, לכבודו של הבית הזה – לא ראוי לא לבית הזה ולא לו.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו נעמוד לצדה של הממשלה שתגן על מדינת ישראל, כי אין פתרון אחר לעם היהודי מאשר הפתרון הציוני.

יוסף יצחק פריצקי: הממשלה הזאת לפעמים גם נכנעת לאויבי הציונות הן מבחוץ והן מבית, לאלה שמבקשים לחסל את מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי.

יוסף יצחק פריצקי: ובמצב הזה, אדוני היושב-ראש, אנחנו נתקומם במלוא כוחנו נגד הממשלה הזאת אם היא תעשה זאת, ויש פעמים שהיא עושה זאת בכך שהיא נכנעת לסחטנות כזאת ואחרת.

יוסף יצחק פריצקי: לסיום, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נתמוך בהצעת האי-אמון.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו קוראים לשר החוץ שיעלה לדוכן הזה, יחזור בו מדבריו, ובא לציון גואל.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

בנימין אלון: מי אלה אויבי הציונות?

יוסף יצחק פריצקי: אני אתן לך דוגמאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פריצקי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת יאיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת שלום שמחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת קליינר, בבקשה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא מתפקידו של שר החוץ דוד לוי היה להסתער ולהזהיר את ה"חיזבאללה" מפני הסלמה בתוקפנות כלפי ישראל.

מיכאל קליינר: זה היה תפקידו של ראש הממשלה ושר הביטחון.

מיכאל קליינר: אבל אהוד ברק, שידע להסתער בשדה הקרב, במערכה המדינית הוא משום-מה כל הזמן תופס מחסה, וכשם שהוא נתלה באילנות גבוהים כאשר הוא רוצה להרגיל את עם ישראל לנסיגות מסוכנות ברמת-הגולן, כך הוא העדיף להסתתר מאחורי גבו הרחב של דוד לוי כאשר היה צורך לחזק את כושר ההרתעה של צה"ל בלבנון.

מיכאל קליינר: מה שאני מתקשה לעכל זה את תגובתם ההיסטרית של חברי הכנסת הערבים.

מיכאל קליינר: כשפעולת טרור חיסלה ילדים בלב דיזנגוף בחג הפורים, לא ראיתי אותם היסטריים – –

עסאם מח'ול: אנחנו לא ראינו – – –

מיכאל קליינר: – – כשתינוקת נפגעה בפיגוע ב"אפרופו", הם הסתפקו בגינוי כדי לצאת ידי חובה – –

עסאם מח'ול: אז אתה ברחת.

מיכאל קליינר: – – כש"קטיושה" נחתה על רחל חימי בקריית-שמונה, הם לא הגישו הצעת אי-אמון בממשלה.

מיכאל קליינר: בכלל, כשנהרגים יהודים, הם לא יוצאים מגדרם – –

עזמי בשארה: – – – אי-אמון בממשלה.

מיכאל קליינר: – – זה נראה להם מובן מאליו, חלק בלתי נפרד מהשתלבותנו במרחב.

מיכאל קליינר: אבל, כשפגז פגע בטעות בכפר-כנא, הם הזדעקו נגד אכזריות צה"ל.

מיכאל קליינר: לא מזיז להם שה"חיזבאללה" הופך את האוכלוסייה הלבנונית האזרחית לבשר תותחים, שילדים לבנונים הופכים להיות מגן חי של טרוריסטים אכזריים.

מיכאל קליינר: זה הרי נעשה לשם מטרה צודקת.

מיכאל קליינר: סילוק צה"ל מלבנון הוא הרי מטרה צודקת.

מיכאל קליינר: השאלה רק אם זוהי המטרה הסופית, האם זהו הפתרון הסופי שמציע ה"חיזבאללה" לסכסוך היהודי-הערבי.

מיכאל קליינר: הרי ברטוריקה של ה"חיזבאללה" מותר לדבר על כך שישראל לא תהיה קיימת בעוד עשר שנים.

מיכאל קליינר: כל ישראל, לא רק בלבנון – –

צבי הנדל: גם אחמד טיבי?

מיכאל קליינר: – – לא רק החיילים, אלא ישראל כולה, על חייליה, גבריה, צעיריה, זקניה, נשים וטף.

מיכאל קליינר: ההתבטאות הזאת נראית לחברי הכנסת הערבים נורמלית.

מיכאל קליינר: במקרה הטוב, הם יגנו.

צבי הנדל: הם מתכוונים – – –

מיכאל קליינר: אבל כשדוד לוי עונה ל"חיזבאללה" בשפה היחידה שהוא מבין, בשפה היחידה שהמרחב הזה מבין – –

עסאם מח'ול: – – –

מיכאל קליינר: – – פתאום הם הופכים להיות אבירי זכויות האדם.

מיכאל קליינר: ל"חיזבאללה" מותר להכות ולרצוח, ולדוד לוי אסור לדבר ולהזהיר – –

עזמי בשארה: מה דעתך – – –

מיכאל קליינר: – – זהו המוסר הכפול של ערביי ישראל – –

עזמי בשארה: – – –

מיכאל קליינר: – – נאמנות כפולה – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מיכאל קליינר: – – בהכרח יוצרת מוסר כפול – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, חבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: – – נאמנות כפולה, אדוני היושב-ראש, בהכרח יוצרת מוסר כפול – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מיכאל קליינר: – – נאמנות כפולה, אדוני היושב-ראש, בהכרח יוצרת מוסר כפול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מיכאל קליינר: לכן, סיעת חרות – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אבקש בזה לסיים, זמנך תם.

מיכאל קליינר: לכן, אדוני היושב-ראש, סיעת חרות תצביע – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה מתחיל עכשיו מחדש?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חזרת שלוש פעמים על משפט סיכום.

מיכאל קליינר: אני מסיים, משפט סיכום.

מיכאל קליינר: לכן, אדוני, סיעת חרות תצביע היום נגד האי-אמון באהוד ברק, שנתן גיבוי לדוד לוי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יאיר פרץ, חמש דקות, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת שלום שמחון, ואחריו – חבר הכנסת יצחק גאגולה, אם הוא לא יפריע ואקרא לו לסדר פעם שלישית.

קריאות: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת פרץ, בבקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת האי-אמון המוגשת היום יכולה היא עצמה להוות בסיס לדבריו של שר החוץ דוד לוי, אותם דברים שהם מושא ההצעה.

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, ההצעה עוסקת בנושא אחד בלבד, הסטת הדיון למתקפה אישית כלפי שר החוץ של מדינת ישראל, במקום לעסוק בעצם האיום המופעל עלינו מכיוונו של ה"חיזבאללה" בחסות ממשלת לבנון והמשטר הסורי.

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, אני, מתוך רחשי כבוד לבית הזה, נמנע מלהיכנס לאווירה ששררה במליאה טרם נאמרו הדברים עצמם על-ידי מגישי האי-אמון.

יאיר פרץ: ואנו עדים גם היום להשתלחות חסרת הרסן מצד מגישי הצעת האי-אמון.

יאיר פרץ: ועל מה?

יאיר פרץ: מה אמר שר החוץ?

יאיר פרץ: – נתקוף את לבנון?

יאיר פרץ: נבעיר את אדמתה?

יאיר פרץ: נשפוך דם?

יאיר פרץ: נהרוג ילד?

יאיר פרץ: לא זאת אומר שר החוץ, ואני מציע להותיר לתקשורת את עבודתה.

יאיר פרץ: אנו, חברי הכנסת, נתמקד במלאכתנו, והוצאת דברים מהקשרם אינה חלק ממלאכה זו שעליה אנו מופקדים.

יאיר פרץ: שר החוץ מר דוד לוי אמר, וזהו שורש העניין: אם נותקף – ואנו אכן מותקפים יום יום, שעה שעה – נתקוף.

יאיר פרץ: אלא מה?

יאיר פרץ: האם מישהו בבית הזה סבור, כי אם נותקף עלינו להושיט את הלחי השנייה?

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, עוד אמר שר החוץ דוד לוי: אם יבעירו את אדמתנו – גם אדמת המבעירים תבער.

יאיר פרץ: או שמא יש מישהו בבית הזה הסבור כי עלינו להסתפק בכיבוי שרפות?

יאיר פרץ: אם יהין מאן דהוא לשפוך את דמנו, דמו שלו יהיה היתר.

יאיר פרץ: ולצערנו, במזרח התיכון – גם החדש – עדיין יש מרצחים שרק דרך זו מרתיעה לגביהם.

יאיר פרץ: עמיתי חברי הכנסת, למי כיוונו דבריו של שר החוץ מר דוד לוי?

יאיר פרץ: האם לארצות-הברית?

יאיר פרץ: האם לברית-המועצות?

יאיר פרץ: האם לאירופה?

יאיר פרץ: האם למצרים?

יאיר פרץ: האם לירדן?

יאיר פרץ: דברי שר החוץ נאמרו ל"חיזבאללה", לארגוני הטרור בלבנון, וגם ללבנון, ואולי גם לסורים אשר נותנים את חסותם לארגוני המרצחים הללו.

יאיר פרץ: ולמען האמת, אין הבדל בין דברי שר החוץ לדברי ראשי כל ממשלות ישראל.

יאיר פרץ: ההבדל לא קיים, גם לא בניסוח.

יאיר פרץ: דפי ההיסטוריה ופרוטוקולי ישיבות הכנסת מראשיתה, וישיבות הממשלה, כולם עדים הם כי הדברים במהותם ובניסוחם נאמרו ונאמרים יום יום, כדין.

יאיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע, כי במקום לעסוק באי-אמון זה, שהינו קנטרני, וכפי שאמרתי בתחילת דברי – מסיט את הדיון מהמהות, אני מציע כי נתאחד כולנו, כל נבחרי הבית הזה, למסר אחד ברור, קצר וענייני.

יאיר פרץ: על ממשלת לבנון ועל השליטים בסוריה לדעת, כי אנו רואים בהם אחראים למעשיהם של ה"חיזבאללה", וכי אין בכוונתנו להושיט את הלחי השנייה.

יאיר פרץ: ול"חיזבאללה": דם ילד עברי וחייל עברי, איש ואשה עבריים – וגם לא עבריים, גם ערבים – אינו הפקר, ואנו, נבחרי העם בישראל, לא נשקוט ולא ננוח עד אשר תמוגר היד האוחזת בחרב המרצחת.

יאיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, סיעת ש"ס תצביע היום נגד האי-אמון.

יאיר פרץ: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת פרץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת שלום שמחון, חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איננו נוכח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יצחק גאגולה, בבקשה, גם כן חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סליחה, אני מבקש סליחה מחבר כנסת גאגולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם חבר הכנסת שמחון הגיע, ניתן לו בכל זאת לדבר, כי עוד לא עלית לדוכן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה, חבר הכנסת שמחון.

רחמים מלול: שלום שמחון בראשי תיבות זה גם כן ש"ס.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך חמש דקות, חבר הכנסת שמחון, בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מדבר היום כתושב קו העימות, מי שצמח וגדל כל שנותיו במושב שצמוד לגבול הלבנון – עם תקופות יותר קשות ועם תקופות פחות קשות.

שלום שמחון: אבל, כל אחד מאתנו יודע, שכאשר הוא מגדל את ילדיו בצל סכנה מתמדת, תחת איום של טרור – והיו גם תקופות אחרות, שצריך להזכיר גם אותן, של חדירות מחבלים, של חדירות לבתי-ספר, של התמודדויות לא פשוטות, הרבה מעבר לעניין ה"קטיושות", ואני לא רוצה לדבר כאן על הסיטואציה שנוצרה כתוצאה מדבריו של שר החוץ בשבוע החולף.

שלום שמחון: אבל, עם זאת, אני חושב שאני בהחלט יכול להבין את הדברים שנאמרו על-ידי שר החוץ, כמי שגר באזור הזה, כמי שברור לו לחלוטין, שאם מדינת ישראל אינה מסוגלת לדאוג לכך שבצד השני של הגבול תהיה בדיוק אותה חרדה, יהיו בדיוק אותם חששות, בדיוק אותם קשיים שיש למי שנמצא בצד הזה של הגבול, הוא אינו יכול לומר שהוא סומך, לא על ממשלת ישראל, לא על צבא-הגנה לישראל, ולא על שום גורם אחר שיהיה מסוגל להגן באמת על התושבים שנמצאים בקו העימות.

שלום שמחון: אני לא נחשב כאדם קיצוני; להיפך – כאדם מתון.

שלום שמחון: אני חי בתוך אזור שיש בו רוב לאוכלוסייה הערבית, ואנחנו חיים בשכנות טובה ומצוינת, כמעט כל החיים היומיומיים, ובשיתוף פעולה אחד גדול ומלא.

שלום שמחון: אבל, עם זאת, אי-אפשר להעלות על הדעת, שמישהו בצד השני יוכל לחשוב, שילדה קטנה, בצהרו של יום, ראשה התרסק – תסלחו לי על הביטוי – מ"קטיושה" שנורתה.

שלום שמחון: אף אחד מאתנו לא יכול להבין כאשר הוא נמצא כאן בירושלים, שהילד שלו, בדרך לבית-הספר, יחזור הביתה כי יש חדירה של מחבלים.

שלום שמחון: אף אחד מאתנו לא יכול לחשוב שהוא לא יכול לקיים את חייו היומיומיים והשוטפים בצל סכנה מתמדת.

שלום שמחון: ולכן, אי-אפשר להסתייג מדבריו של שר החוץ.

שלום שמחון: אפשר להבין את המניע האמיתי של הדברים שלו, עם כל הקושי שבהם.

שלום שמחון: מי שחושב, שבצד אחד יחיו בשקט ובשלווה, אבל אצלנו, ביישובים בקו העימות, נחיה בסכנה מתמדת, נגדל את ילדינו בחרדה מתמדת – ואני אב לילדים שגדלים בחרדה מתמדת.

שלום שמחון: לעולם אינך יכול לדעת מה קורה בתוך נפשם הצעירה והזעירה, אלא שנים הרבה אחר כך, רק כאשר הם מתבגרים אתה מתחיל להבין מה קרה להם כאשר הם ירדו למקלט, כאשר הם שהו במקלטים, כאשר פינו אותם מבית-הספר, ואתה עצמך נמצא במרחק עשרות קילומטרים ואינך יכול לעזור, לדובב אותם ולשוחח אתם.

שלום שמחון: לכן, אני גם לא מבין על מה בעצם המהומה.

שלום שמחון: על כך שקם אדם ואמר באומץ לב את מה שצריך לומר לצד השני?

שלום שמחון: על כך ההסתייגות של כולנו?

שלום שמחון: האם אפשר להבין את הדברים אחרת?

שלום שמחון: מה יש לי לעשות בקו העימות, אם אני לא יודע ששר מסוגל לומר את הדברים שאמרת באומץ לב, אדוני שר החוץ?

שלום שמחון: ואמרת אותם באומץ לב, ואני אומר את זה כתושב בקו העימות, כמעט משחר ילדותי.

שלום שמחון: אני שם מגיל ארבע, אני מכיר את התקופות בכל הכיוונים שלהן, בכל הסיטואציות שלהן.

שלום שמחון: ואני אומר, זה לא אומר שום דבר לגבי האוכלוסייה שחיה יחד אתנו בגליל.

שלום שמחון: אני לא אומר דבר.

שלום שמחון: אני חושב שהיא אוכלוסייה ערבית נהדרת, יוצאת מהכלל, שחיה את חייה במדינת ישראל בכבוד ובאזרחות טובה.

שלום שמחון: אין לזה שום קשר.

שלום שמחון: אבל אם מישהו יעלה בדעתו את האפשרות שהילדים אצלנו יחיו בפחד, שאמא תחיה בחששות, שלא נוכל לקיים חיים רגילים – אני חושב שיש לו טעות.

שלום שמחון: ואני רוצה לומר, במלוא האומץ, ואני יודע שיש רבים, אדוני שר החוץ, שבימים אלה מנסים להסתייג מהדברים שלך; אני אומר לך, כמי שמייצג אוכלוסייה מאוד רחבה, גם בקו העימות וגם במושבים בכל הארץ, ואני יכול להביא לך פידבק אמיתי, לא עיתונאי, ולא תקשורתי, שיש הרבה מאוד כבוד על אומץ הלב בדברים שאמרת, אדוני שר החוץ.

שלום שמחון: ולכן, אני חושב שצריך להסיר את הצעת האי-אמון הזאת מסדר-היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת שמחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יצחק גאגולה, יש לך חמש דקות, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – אחרון נציגי הסיעות, חבר הכנסת סאלח טריף.

יצחק גאגולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בראשית הדברים מוכרח אני לומר, כי לאחר תקופה ארוכה החיוך חזר לי ללחיים.

יצחק גאגולה: ובטוחני כי לא רק לי, אלא לרובם המכריע של תושבי המדינה, והגיע הזמן לומר את הדברים שאדוני השר אמר בשבוע שעבר ורוב תושבי המדינה חשים אותם.

יצחק גאגולה: לכן אני מברך אותך, אדוני השר, על דבריך היוצאים מלב כולנו, בתקווה כי רצון השלום הטבוע בנו, מאז היינו לגוי, יטפח גם על שכנינו הערבים, שכפי הנראה, נכון לרגע זה נראה כי רחוקים הם מזה.

יצחק גאגולה: מה לעשות?

יצחק גאגולה: ולצערי הרב, אנחנו, שנקראנו על-ידי בורא העולם "עם חכם ונבון הגוי הגדול הזה" – כואב לומר כי נהיינו קצת תמימים ביחסנו לאויבינו מסביב.

יצחק גאגולה: הנה לנו מדינה כמו מצרים, שיש לנו הסכם שלום אתה, אשר לא בוחלת בשום דרך והזדמנות להחליש אותנו ברחבי העולם כולו, ואף מצדדים בדרך ה"חיזבאללה" ומברכים אותם.

יצחק גאגולה: אם זה שלום, אינני יודע מה היא מלחמה.

יצחק גאגולה: ומתפלל אני לאלוקים: שמור אותי מאוהבי ומשונאי אשמר בעצמי.

יצחק גאגולה: אלה שמראים לנו פני חבר, אלה הם השונאים הגדולים ביותר לנו.

יצחק גאגולה: אינני מבין את החברים בבית הזה מהמפלגות הערביות, אשר במקום לגנות את ה"חיזבאללה" ודומיהם, מגנים את שר החוץ על דבריו, שנאמרו בהרבה כאב, וכמובן מצדם זה חוזר על עצמו באופן סדרתי ובעקביות.

יצחק גאגולה: ואני שואל בעיקר את ראש ממשלת ישראל, את אהוד ברק: האם לאחר תקופה כה קשה של אבדות רבות מצדנו, זה הזמן להצהרות מהסוג שהשמעת אתמול, שארבעה ראשי ממשלה נשאו ונתנו עם ממשלת סוריה על עתידה של רמת-הגולן והחזרתה עד לכינרת?

יצחק גאגולה: מה הרמז הברור שנתת בהצהרה זו?

יצחק גאגולה: האם לאחר שהעיתון הרשמי "תישרין" כינה את מדינת ישראל מדינה נאצית, ודברים גרועים מזה, אפשר לשבת אתם, עם חלאות האדם הללו, הצמאים לכל טיפת דם יהודי?

יצחק גאגולה: ואולי הצעתי לך, אדוני ראש הממשלה, תאמין לי, הצעה טובה.

יצחק גאגולה: אם כמחצית מזמנך למען חידוש המשא-ומתן עם סוריה היית משקיע בבעיות האבטלה והחברה, כי אז יכולת לבקש את השלום, ובקומה זקופה.

יצחק גאגולה: חבל, חבל שמה שמחייב השכל הפשוט לא מיושם על-ידך.

יצחק גאגולה: הגיע הזמן להחזיר את הגאווה היהודית ולהפסיק את ההתרפסות בפני הצבועים הסובבים אותנו, אשר אצלם מושגי השלום מתחלפים במושגי המלחמה.

יצחק גאגולה: אני, כמובן, מכבד את הציבור הערבי, אבל לא לזה ציפיתי מהם, ואני מקווה לשינוי חיובי.

יצחק גאגולה: ואסיים בתפילה, כי עושה שלום במרומיו הוא ברחמיו יעשה שלום עלינו ועל כל עמו ישראל ואמרו אמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה לחבר הכנסת גאגולה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחריו – אחרון הדוברים בדיון הסיעתי, חבר הכנסת סאלח טריף.

יובל שטייניץ: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נאמר במקורותינו: הקול קול יעקב והידיים ידי עשיו.

יובל שטייניץ: אנחנו מסתכלים היום על שר החוץ ועל דבריו התקיפים והחריפים וחשים שהקול קול דוד אבל הידיים ידי ברק, ואין שום התאמה בין הקול התקיף, הגאה, הנחרץ שמשמיע שר החוץ דוד לוי, קול של עם ואומה שמוכנה להגן על עצמה, ומוכנה להכות באלה הבאים להכות בה, לבין המסר שמשדר ראש הממשלה אהוד ברק במעשיו, כאשר בו בזמן הוא מודיע שהוא מוכן לא רק לוותר על רמת-הגולן, אלא בגלל מירוץ הזמן ולחץ ה"חיזבאללה" הוא מוכן גם לוותר על אותם שטחים בתוך מדינת ישראל, מעבר לגבול הבין-לאומי, מה שנקרא ה-4 ביוני.

יובל שטייניץ: מה פירוש הדבר?

יובל שטייניץ: שישראל מוכנה להחזיר לסורים לא רק את רמת-הגולן עד הגבול הבין-לאומי, אלא גם אותם שטחים, רצועות חוף בכינרת, בירדן, בחמת-גדר, ששייכות לישראל על-פי הגבול הבין-לאומי.

יובל שטייניץ: אגב, אפילו על-פי החלטת החלוקה של 1947, החלטת החלוקה על הקמת מדינת ישראל, נקבע כי החוף המזרחי של הירדן ושל הכינרת, חמת-גדר ושניר הם שטח ישראל.

יובל שטייניץ: והנה בא ראש הממשלה ברק ומשמיע קולות דומים לאלה של השר דוד לוי – היתה לי כמעט תחושה שדוד מלך ישראל חזר והוא מדבר בתקיפות, בנחרצות, להגן על האומה, על העם ועל הגבולות – ואומר: מה זה משנה כמה מאות מטר?

יובל שטייניץ: נחזיר לא רק את רמת-הגולן אלא גם שטחים מעבר לגבול הבין-לאומי ששייכים לישראל אפילו על-פי החלטת החלוקה.

יובל שטייניץ: ולמה?

יובל שטייניץ: כי מה שאנחנו לקחנו בכוח נחזיר לסורים, ואותם שטחים שבהם הסורים גירשו אותנו בצליפות, בתקריות גבול – הדומות לאלה של ה"חיזבאללה" היום – בתוך שטח ישראל, ששייכים לנו מאז 1948, לפי החלטת החלוקה, גם את זה ניתן להם בגלל הלחץ, בגלל הפחד, בגלל הזירוז, בגלל האימה שה"חיזבאללה" מטיל עלינו מלבנון.

יובל שטייניץ: אז הקול קול דוד לוי, קול בסגנונו של דוד המלך שקם להגן על האומה כאשר מתקיפים אותה, אבל הידיים ידי ברק המוכנות לוותר על הכינרת, על חוף הירדן ועל המים ולתת לסורים שטחים שהם מעבר לגבול הבין-לאומי, או לפחות לשקול את זה במשא-ומתן מרוב פחד ואימה מהאמריקנים, מהסורים, למעשה מה"חיזבאללה".

יובל שטייניץ: עם ישראל צריך להבין, שההכרזה אתמול זה לא כמה מאות מטר לכאן, לכאן, ל-4 ביוני, ולגבול הבין-לאומי.

יובל שטייניץ: אפילו אם תיתנו מטר אחד מעבר לגבול הבין-לאומי פרצתם את הפרצה הגדולה ביותר שאפשר לפרוץ בלגיטימציה לקיומה של ישראל.

יובל שטייניץ: אגב, בקמפ-דייוויד המצרים דרשו את אילת וחלק מהנגב.

יובל שטייניץ: באו האמריקנים ואמרו להם: על סיני אתם יכולים להתווכח עם הישראלים עד הגבול הבין-לאומי המוכר, תעזבו אותנו משיקולים אחרים, מטר לא בארץ-ישראל המנדטורית.

יובל שטייניץ: כאן בא ראש ממשלת ישראל, ראש הממשלה שלך, אדוני שר החוץ – – –

נעמי בלומנטל: גם שלי.

יובל שטייניץ: שלנו, של כולנו, ואומר: כן, נחזיר לסורים שטחים מעבר לגבול הבין-לאומי בתוך ארץ-ישראל המנדטורית, ששייכים למדינת ישראל על-פי גבולות החלוקה.

יובל שטייניץ: כמה מאות מטר לכאן או לכאן, מה חשוב העיקרון, העיקר השלום.

יובל שטייניץ: זה שלום כשמשפילים אומה שלמה ואומרים: מה שלקחנו לסוריה מהריבונות הסורית בכוח נחזיר להם, בלי קשר לזה שהיתה מלחמת מגן צודקת ושהשטחים האלה חיוניים להגנתנו?

יובל שטייניץ: ומה שהם לקחו לנו בתקריות הגבול, גם על זה נדבר אתם.

יובל שטייניץ: מעולם לא היה ראש ממשלה בישראל שהעלה על דעתו לתת שטחים שהיו שייכים לישראל לפני 1967, ששייכים לישראל אפילו על-פי החלטת החלוקה, והנה אתם פורצים את הפרצה הזאת.

יובל שטייניץ: מחר מובארק, שמדבר על אילת כבר שש-שבע שנים, יבוא ויגיד: אני רוצה את אילת ואת דרום הנגב, כי אם לא, תהיה מלחמה, וזה המחיר האחרון בשביל שלום.

יובל שטייניץ: מה תגידו לו?

יובל שטייניץ: נתתם את הכינרת, נתתם את חמת-גדר כדי למנוע מלחמה – לא תדונו אתו על אילת?

יובל שטייניץ: זה יבוא תוך חמש שנים, עשר שנים.

יובל שטייניץ: מובארק כבר דיבר על זה כמה פעמים גם בפומבי.

יובל שטייניץ: אבל ראש הממשלה מדבר אתמול בממשלה ואומר, באיוולת בלתי רגילה, בחוסר אחריות: לא נורא, אפשר להעלות על הדעת לתת לסורים שטחים גם בתוך ארץ-ישראל המנדטורית, ששייכים לישראל אפילו על-פי החלטת החלוקה.

יובל שטייניץ: אפילו גבולות החלוקה, שהם בלתי נסבלים מבחינתנו, אינם קדושים בעיניכם, גם על זה אתם מוכנים לדון, את חמת-גדר, חוף הכינרת אתם מוכנים לתת.

יובל שטייניץ: חברי הכנסת הערבים, יש לי שאלה אליכם.

יובל שטייניץ: זה באמת נשמע נורא, "דם תמורת דם", "ילד תמורת ילד", זה באמת לא פוליטיקלי-קורקט.

יובל שטייניץ: אני גם לא יכול להגיד שהתלהבתי מהסגנון.

יובל שטייניץ: אבל איך אמר מנחם בגין: טובים קשיי השלום מייסורי המלחמה.

יובל שטייניץ: האימה ההדדית היא לחם חוקה של המלחמה; מה אתם רוצים, שאנחנו לא נאיים על לבנון כשפוגעים באזרחים שלנו, לא בהפצצות על אזרחים, כמו שנהגו כל אומות העולם, גם הבריטים והאמריקנים במלחמת העולם השנייה.

יובל שטייניץ: כשאנחנו מפציצים תשתיות אתם אומרים: גם תשתיות אסור להפציץ, כי האזרחים סובלים בהעדר תשתיות.

יובל שטייניץ: מה אתם רוצים, שנפציץ שם סלעים?

יובל שטייניץ: שאצלנו יפציצו ערים ואנחנו נפציץ סלעים והרים ריקים?

דוד טל: חברי הכנסת, אני מבקש את תשומת לבכם.

דוד טל: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אל תסמן לי, ברגע זה הוא רק סיים את הזמן המוקצב לו.

יובל שטייניץ: תן לי עוד חצי דקה.

יובל שטייניץ: צודק שר החוץ, זה דבר אכזרי מאין כמותו.

יובל שטייניץ: כי במלחמה נפגעים אזרחים חפים מפשע, במלחמה נפגעים גם חיילים חפים מפשע, גם ב"חיזבאללה" יש נערים בני 14 שמכונת תעמולה אדירה של שנאה אנטי-ישראלית ניתבה אותם למסלול הזה והם נהרגים במלחמה.

יובל שטייניץ: אבל אומה שלא מוכנה לתבוע את המחיר הכואב מהצד השני, את המחיר השוויוני, לא יכולה להגן על אזרחיה.

יובל שטייניץ: כך נהגו במלחמת העולם השנייה, כך נהג צ'רצ'יל.

יובל שטייניץ: הוא לא היה פושע מלחמה; הוא הבין, שכדי להגן על העולם החופשי מפני הטרוריסטים הנאצים, כאשר מפציצים את לונדון – מפציצים את ברלין.

יובל שטייניץ: למרות האכזריות בדבר, זו היתה החלטה נכונה וצודקת מנקודת מבטה של אנגליה.

דוד טל: תודה לך, אדוני.

יובל שטייניץ: עוד שנייה בבקשה.

יובל שטייניץ: אנחנו נאבד כל הרתעה אם נפציץ רק סלעים אצל אויבינו ונאבד כל הרתעה אם ראש ממשלה במדינת ישראל יאמר: מה זה כמה מאות מטר, גם בתוך גבולות החלוקה ניתן להם, גם ניתן להם לקדם את ה"קטיושות" לגבול, שיכסו את טווח חיפה והקריות – – –

דוד טל: אני מאוד מודה לחבר הכנסת שטייניץ.

דוד טל: אני מבקש לסיים ברגע זה.

יובל שטייניץ: משפט אחרון.

דוד טל: ביקשת שנייה.

דוד טל: לא.

דוד טל: אדוני גלש מעל ומעבר וניצל את טוב לבי.

דוד טל: אף לא מלה אחת.

דוד טל: אני מודה לך, אדוני.

דוד טל: לא, אדוני.

דוד טל: מלה ועוד משפט וכבר חמש דקות אתה מעבר לזמן.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח טריף, יושב-ראש ועדת הכנסת, אני מקווה שתהווה דוגמה ומופת לחברי הכנסת על עמידה בזמנים.

דוד טל: בבקשה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אם אתה רומז, אני מקווה שאעמוד בזה, אתה תעזור לי.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החוץ, חברי הכנסת, עקבתי אחרי הדיון במליאה ועקבתי אחרי התקשורת הישראלית והעולמית, על הדבר הנורא שהתרחש כאן במליאה, על חילופי הדברים.

סאלח טריף: מאוד כעסתי שכולנו כאיש אחד לא מבינים מספיק, לא חשים מספיק את הרגישות ואת המסר שאנחנו מעבירים אל הציבור הישראלי.

דוד טל: חברת הכנסת סופה לנדבר, אם גברתי תואיל ותיאות לשבת הוא יוכל לשאת את דבריו ביתר שאת.

דוד טל: יהיה לו קשה להתרכז כשאת מדברת עם חבר כנסת מש"ס.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, הציבור הישראלי על כל עדותיו, על כל אוכלוסיותיו, קלט מסר קשה מאוד בוויכוח הלוהט והמתלהט שהיה כאן בינינו.

סאלח טריף: מאוד כעסתי עליכם, חברי כאן בליכוד, בימין – – –

גדעון עזרא: על מה אתה כועס עלינו?

סאלח טריף: על ההתמוגגות, חבר הכנסת גדעון עזרא.

גדעון עזרא: תגן על מדינת ישראל.

סאלח טריף: על ההתמוגגות הזאת בקשר לחילופי דברים קשים בין שר החוץ לבין חברי הכנסת הערבים; התמוגגתם.

סאלח טריף: פתאום אתם מגינים אפילו על ראש ממשלת צרפת; הגענו לזמנים טובים.

סאלח טריף: אני שמח שאתם מגינים על שר החוץ דוד לוי, אבל זה ניצול מכוער.

גדעון עזרא: זה לא פריימריס פה.

סאלח טריף: אני חושב, שוויכוח לוהט כזה, שבו נגררו הצדדים, חבר הכנסת גדעון עזרא, לעימות מיותר, מלא רגשות, לא היה צריך להיות מנוצל לצרכים פוליטיים.

סאלח טריף: זה לא צריך להיות מנוצל להסתה נגד הציבור הערבי או נציגיו בכנסת.

מיכאל קליינר: מי הגיש את האי-אמון?

סאלח טריף: אני מכיר את השר דוד לוי היטב, ואני רוצה להזכיר לכם, שהשר דוד לוי פרש, התפטר מממשלת נתניהו גם על רקע התהליך המדיני.

סאלח טריף: אני מכיר את השר הזה, שהיה מהאנשים שהכריעו למען נסיגה של כוחות צה"ל מלבנון בעבר, בממשלת האחדות.

אלי גולדשמידט: לא מהאנשים, הוא האיש שהכריע.

סאלח טריף: הוא זה שהכריע.

סאלח טריף: אני מודה לך על התיקון.

רחבעם זאבי: אבל הוא נגד – – –

סאלח טריף: ואני אומר לך, שהשר דוד לוי הוא היחיד אשר יש לו סגן שר ערבי, מה לעשות?

סאלח טריף: יש לו סגן שר, והוא לא התנגד לכך, הוא היה מהתומכים והמברכים.

סאלח טריף: לכן, אל תמהרו, חברי, לרקוד על השולחן, להתלהם, למצוא הזדמנות לחמם את האווירה בין שר החוץ לבין חברי הכנסת הערבים, בין עמדה כזאת לאחרת.

סאלח טריף: אני משוכנע, ששר החוץ לא התכוון לנקמה, לא התכוון לדם, לא התכוון להאשים את חברי הכנסת הערבים.

סאלח טריף: אולי הוא הביע חרדה, אולי הביע דאגה לגורל תושבי הצפון, לתהליך השלום.

סאלח טריף: חברי הכנסת הערבים לא התכוונו לפגוע בשר החוץ ולא להתעמת אתו, אלא אולי להביע מחאה ולהביע דאגה.

סאלח טריף: אבל, לצערי הכול יצא מההקשר, וכל הצדדים, אדוני היושב-ראש, נגררו לוויכוח קשה, מלא רגשות ומיותר.

סאלח טריף: הוויכוח הזה צריך להיפסק, משום שהוא לא מועיל לשום דבר, לאף אחד, לא לכנסת, לא לשמה, לא לממשלה ולא לכולנו.

סאלח טריף: דיברתי היום, אדוני היושב-ראש, עם שר החוץ דוד לוי, ודיברתי עם חברי הכנסת הערבים.

סאלח טריף: ראיתי שהכוונות הן טובות בשני הצדדים ושאף אחד לא התכוון לפגוע בצד האחר.

סאלח טריף: על כן אני מרשה לעצמי כאן, גם כיושב-ראש ועדת הכנסת, מעל הדוכן הזה, לפנות בשמי ואולי גם בשמכם לשר החוץ דוד לוי ולחברי חברי הכנסת הערבים: בואו נפסיק, עד כאן.

סאלח טריף: בואו ניפגש, בואו נשוחח, בואו נתווכח, אבל ויכוח ברוח טובה, בכוונה טובה.

סאלח טריף: כולנו כאיש אחד רוצים בשלום, ואת השלום הזה צריך להתחיל מכאן, ובינינו.

סאלח טריף: נוכל להתווכח, אבל לא נסית, אלא נתווכח כדי שנתחיל דו-שיח חדש כאן בכנסת, בינינו, ונוכל ליישם את זה כלפי חוץ גם עם השכנות, מדינות ערב.

סאלח טריף: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: אדוני שר החוץ, האם אתה מבקש להשיב?

דוד לוי: לא.

דוד טל: אשר על כן, היות ששר החוץ אמר כבר את דברו, אנחנו נעבור להצבעה.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אני מזכיר לחברי הכנסת, שאנחנו מדברים על הצעת אי-אמון.

דוד טל: ההצבעה החלה.

דוד טל: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות רע"ם–חד"ש–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה – 8 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם–חד"ש–בל"ד–תע"ל להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלה.

דוד טל: אם כן, שמונה בעד, 58 מתנגדים, הצעת האי-אמון נדחית.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק ההסגרה (תיקון מס' 7), התש"ס–2000.

דוד טל: אדוני שר המשפטים, האם אתה צריך להשיב?

יוסי ביילין: לא, רק הצבעה.

דוד טל: חברי הכנסת, שר המשפטים לא משיב.

דוד טל: אשר על כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ההסגרה (תיקון מס' 7), התש"ס–2000, קריאה ראשונה.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק ההסגרה (תיקון מס' 7), התש"ס–2000, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

דוד טל: 56 בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע, שהצעת חוק ההסגרה (תיקון מס' 7) עברה בקריאה ראשונה והועברה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד טל: אני מוסיף את חברי הכנסת יאיר פרץ, נחום לנגנטל ויורי שטרן, שמצביעים בעד.

דוד טל: (הצעת חבר הכנסת א' רובינשטיין)

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק ההסגרה (תיקון – תושבות קבע כסייג להסגרה אזרחית), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת רובינשטיין, מס' פ/631.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 42 נגד – 1 נמנעים – 4 ההצעה להעביר את הצעת חוק ההסגרה (תיקון – תושבות קבע כסייג להסגרה אזרחית), התשנ"ט–1999, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

דוד טל: אם כן, 42 בעד, מתנגד אחד, ארבעה נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע, שהצעת חוק ההסגרה (תיקון – תושבות קבע כסייג להסגרה אזרחית), התשנ"ט–1999, תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

דוד טל: גם ההצעה הראשונה שהצבענו עליה, הצעת חוק ההסגרה (תיקון מס' 7), תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק כדלקמן: א.

דוד טל: הצעת חוק מועצת הפירות (ייצור ושיווק) (תיקון מס' 5), התשנ"ח–1998; ב.

דוד טל: הצעת חוק לתיקון פקודת הדיג (מס' 3), התשנ"ח–1998.

דוד טל: הצעת סיעות הליכוד, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, רע"ם, בל"ד, תע"ל וחרות שלא להחיל את דין הרציפות.

דוד טל: לאחר מכן תהיה הצבעה.

דוד טל: חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היתה לי הזכות היום להשתתף בישיבת ועדת הפנים בנושא ביקורו הצפוי של האפיפיור בעוד כמה ימים.

איוב קרא: מצאו חן בעיני הרבה הסתייגויות מהביקור, אבל אין לי ספק שהבית הזה צריך להתאחד סביב בואו של האפיפיור במלים "ברוך הבא".

איוב קרא: כל ההסתייגויות סביב הנושא הזה לא מוסיפות דבר למדינת ישראל.

איוב קרא: אני חושב, שבגלל הקונסנסוס לגבי האפיפיור והרוח החיובית שיכולה לנשוב מעצם ביקורו, הן במישור הבין-לאומי והן מהבחינה הכלכלית למדינת ישראל, אנחנו צריכים לחשוב פעמיים, וגם אם יש פגיעה בציבור זה או אחר, צריך לעשות את זה בדרכי נועם.

איוב קרא: ואני מבין ללבם של החברים הדתיים שכועסים על העיתוי, שהוא בא בערב שבת וביום חג.

איוב קרא: זה דבר שלא מוצא חן בעינינו, כי אנחנו לא רוצים שאף ציבור ייפגע.

איוב קרא: אנחנו צריכים לקבל אותו בצורה הכי טובה, שכולם ישמחו מעצם בואו.

איוב קרא: קיבלנו אינפורמציה, שכל הנושאים הבוערים וההכנות השונות כבר נעשו.

איוב קרא: אבל אנחנו מבקשים גם לראות כיצד אפשר לגמור את הביקור הזה בנצרת, בלי שיהיו שם כל מיני דברים שלא נגמרו – – –

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי, אתה נהנה להפריע לדובר?

דוד טל: אני רוצה להבין.

דוד טל: ביקשתי, אני מבקש ממך בכל לשון של בקשה, אנא ממך, תאפשר לו לומר את דברו.

דוד טל: תודה, אני מודה לך.

איוב קרא: שמחתי גם, אדוני היושב-ראש, שהאפיפיור עשה תפילה בסנטה-קתרינה, ואני רוצה לומר לכם: שמחתי עוד יותר, שבהר הזה, ידידי גנדי, הר-סיני, דיברו על עשרת הדיברות גם בחגיגה שעשו שם לאפיפיור.

איוב קרא: משמעות הדבר שכל העולם הזה התחיל במקום שמשה רבנו קיבל עליו – – –

רחבעם זאבי: – – –

דוד טל: תודה, חבר הכנסת איוב קרא.

דוד טל: לסיום.

איוב קרא: אני רוצה לסיים בדבר אחד: ביקור האפיפיור חשוב לכולנו.

איוב קרא: כל הסייגים למיניהם, אפשר לעשות אותם, אבל לא ברוח שלילית, אלא ברוח חיובית.

איוב קרא: תודה רבה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון.

דוד טל: אדוני השר, אתה מרשה לי לברך את חבר הכנסת החדש, חבר הכנסת משה רז?

דוד טל: אז אני מקדם אותו בברכה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על הנושא של המועצה לייצור ולשיווק פירות, היטלים ומכסות, יש לי מה לומר.

בנימין אלון: אני לא אוהב את ההתערבות המוגזמת הזאת, אבל אני די מרוגש כרגע, אדוני היושב-ראש, מההצבעה האחרונה שהיתה כאן, והייתי רוצה לומר עליה כמה מלים.

בנימין אלון: אני חושב, שההצבעה הזאת של שמונה חברי כנסת מול כל הבית הזה היתה הצבעה מאוד משמעותית, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: איום ונורא.

בנימין אלון: שמונה חברי כנסת מול כל הבית הזה – –

עזמי בשארה: זה ממש מזעזע.

בנימין אלון: – – כי הבית הזה יודע שזו היתה ציניות שנתפסה למלה אחת בדבריו של שר החוץ.

עזמי בשארה: – – –

בנימין אלון: שמונת חברי הכנסת – הראשון שבהם, חבר הכנסת טלב אלסאנע, קרא לפרס "רוצח ילדים".

בנימין אלון: שמעון פרס, לא איש האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו ולא איש הליכוד.

בנימין אלון: חבר הכנסת עזמי בשארה – –

מוחמד כנעאן: מתי הוא קרא לו?

בנימין אלון: – – אחד מן השמינייה המופלאה הזאת – – –

מוחמד כנעאן: מתי הוא קרא לו?

מוחמד כנעאן: תצטט מתי.

בנימין אלון: אמרתי: טלב אלסאנע – – –

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן.

בנימין אלון: חבר הכנסת עזמי בשארה, שאיננו מסתיר את דעותיו ביחס ל"חיזבאללה" כארגון לוחמי חופש וחירות.

בנימין אלון: השמינייה המופלאה הזאת.

בנימין אלון: חבר הכנסת טיבי, שהיה יועצו של ערפאת – –

עסאם מח'ול: – – –

דוד טל: חבר הכנסת מח'ול, לא יאה לך.

בנימין אלון: – – חבר הכנסת עסאם מח'ול, שניסה לגרש מהבית משלחת של קצינים בכירים מצד"ל שהגיעה לפה, וקרא לה: "משתפי פעולה עם האויב, תלכו מפה".

עסאם מח'ול: שלחתי אותם למדינה שלהם.

איוב קרא: מי זה האויב?

בנימין אלון: והאויב זה אנחנו, כמובן.

בנימין אלון: השמינייה המופלאה – חבר הכנסת האשם מחאמיד, שבריאיון בעיתון מספר בהתרגשות איך הוא יושב, כשהוא ראש עיריית אום-אל-פחם, ולמרגלותיו מונחת גווייה, ושותה קפה ואוכל, ואומרים לו: זה בן-אדם ששוכב מתחתיך, והוא אומר: זה לא בן-אדם, זה משת"פ, זה משתף פעולה עם האויב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

עסאם מח'ול: עלילת דם – – –

בנימין אלון: המכנה המשותף לשמינייה המופלאה הזאת הוא, שכשיש סתירה בין האינטרס הישראלי לאינטרס הלאומי הערבי, הם עם הלאום הערבי נגד ישראל.

בנימין אלון: יום גדול היה היום, כי כל הבית, שמאל וימין – – –

עזמי בשארה: לא כל הבית.

בנימין אלון: כל הבית היה נגד השמינייה המופלאה הזאת, שאסור למדינת ישראל – –

מוחמד כנעאן: זה כבוד גדול בשבילם.

בנימין אלון: – – לגרום למצב שהכרעות לאומיות כמו משאל עם על הגולן יוכרעו על סמך אלה, שכשיש התנגדות בין האינטרס הישראלי לאינטרס הערבי הם בעד האינטרס הערבי.

בנימין אלון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: אני מודה לחבר הכנסת בני אלון.

דוד טל: חבר הכנסת עזמי בשארה, למה אתה צועק משם, בוא תעשה את זה מכאן.

עזמי בשארה: אני לא אצעק משם.

דוד טל: כשאתה צועק, אני שומע, כשאתה מדבר, אני מבין.

חיים אורון: עזמי בשארה, מועצת הפירות זו העילה לכל הדיון הזה?

עזמי בשארה: זה הדיג.

עזמי בשארה: הוא דג במים עכורים.

עזמי בשארה: זה הקשר לחוק הזה.

יובל שטייניץ: עזמי בשארה, בקיומו של העם היהודי אתה כבר מכיר?

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש מאדוני היושב-ראש לשים לב לאסטרטגיה שהימין הגה אחרי תבוסתו בבחירות האלה, והוא מממש אותה בבית הזה בעקביות – המלה הלועזית קונסיסטנטיות – ומנסה לרכז את כל מאמציו בתדמית חברי הכנסת הערבים.

עזמי בשארה: הוא בונה את זה לאט-לאט.

ישראל כץ: הוא התחיל מהאוניברסיטה, לא מהיום, תן לו.

עזמי בשארה: ישראל כץ.

יובל שטייניץ: עזמי בשארה, אולי זה ההיפך, אולי חברי הכנסת הערבים, במקום להפיל את הממשלה מעדיפים להתנצח מול הימין?

עזמי בשארה: יא בטאל, תן לי לדבר.

דוד טל: חבר הכנסת שטייניץ, נאפשר לו לדבר.

עזמי בשארה: יובל שטייניץ, תאפשר לי לדבר.

עזמי בשארה: אחרי ששמענו איך הזדעזעת מילד מול ילד, מרצה נאור, תן לי לדבר.

עזמי בשארה: אחר כך תדבר על נאורות ותכתוב ספרים על נאורות.

ראובן ריבלין: גם מול הילד יש ילד.

עזמי בשארה: יאללה, עזוב ילד.

עזמי בשארה: תנו לי לדבר.

ראובן ריבלין: אם אתה יורה עלי ממקום שבו יש ילדים, אני אירה עליך למקור הירי.

עזמי בשארה: אתה תירה, אבל אל תירה עלי עכשיו.

עזמי בשארה: תן לי לדבר.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כל מי שעיניו בראשו שם לב שזה הופך לאסטרטגיה.

עזמי בשארה: לדעתי, האסטרטגיה הזאת איומה ומפחידה, והיא יכולה גם להיות הרת-אסון.

עזמי בשארה: חבר הכנסת בני אלון דיבר על כך שאלה יכריעו את גורל הגולן, ובאותו זמן תולים בכל מיני ערים יהודיות פוסטרים עם תמונות שלי – "מי הוא שיקבע לנו?" לדעתי, זה לא רק עובר את הטעם הטוב ולא רק בשביל עניין מפלגתי טהור הופכים את חברי הכנסת הערבים ללא-לגיטימיים, וכך מעלים את כוחו של הימין בבית או ברחוב.

עזמי בשארה: לדעתי, המחיר של זה הוא הסתה גזענית, והיא יכולה להיות הסתה גזענית מסוכנת, אני כבר מזהיר.

עזמי בשארה: הצד היחיד שעניין אותי בדבריו של דוד לוי הוא איך בן-אדם פשוט ברחוב היהודי תופס ילד מול ילד.

עזמי בשארה: אולי אחר כך, אם תהיה פעילות מסוימת, פעולת טרור מסוימת, יבואו להתנקם בילדים בתמרה, כי זה ילד מול ילד.

עזמי בשארה: אף אחד לא ידע לשלוט באינסטינקטים האפלים של האנשים; זה מפחיד.

עזמי בשארה: אני אומר לכם: זה מפחיד.

עזמי בשארה: אני אומר לכם, שמהאסטרטגיה הזאת, הצינית, של הימין, בבניית כל האסטרטגיה שלו כאן בבית על הפרדת חברי הכנסת הערבים והתרכזות בהם כל הזמן – הנה, הבית מאוחד נגד הערבים – אני אומר לכם: זה יכול להיות הרה-אסון.

עזמי בשארה: אני אומר: תפסיקו עם זה, זה הרי סתם אינטרס מפלגתי.

ישראל כץ: הכרחנו אותך לתמוך ב"חיזבאללה"?

עזמי בשארה: הרי ברור, ישראל כץ, שבבחירות הייתם מתים לקבל את הקולות שלנו.

ישראל כץ: אנחנו הכרחנו אותך לתמוך ב"חיזבאללה".

עזמי בשארה: ישראל כץ, הייתם מתים לקבל את הקולות שלנו בבחירות, עם כל הדה-לגיטימציה הזאת.

ראובן ריבלין: אנחנו אומרים את זה לכם.

יובל שטייניץ: – – –

עזמי בשארה: כל הקטע הזה הוא סתם ציני, מפלגתי.

עזמי בשארה: תעזבו את זה, זה מסוכן, הרה-אסון, יא דוקטור שטייניץ.

עזמי בשארה: מה שאתם עושים זה מסוכן.

עזמי בשארה: אתם צריכים להפסיק עם זה, ולדעת לכבד דעות פוליטיות שונות, גם אם זה ערבי וגם אם זה יהודי.

יובל שטייניץ: נכון, זה מסוכן, אבל אתה לא מכיר בקיומו של העם היהודי.

עזמי בשארה: הזהות האתנית כאן, הזהות הלאומית, איננה רלוונטית לדעה הפוליטית.

עזמי בשארה: זה שאני חושב שמאבקו של ה"חיזבאללה" בכיבוש הישראלי הוא מוצדק, זה לא משום שאני ערבי, אלא משום שיש לי עמדה פוליטית כזאת.

עזמי בשארה: תתווכח אתה כמה שאתה רוצה, אבל אל תקשור אותה לענייני זהויות.

עזמי בשארה: זה מסוכן, זה מוביל לגזענות, ואולי זה גם מונע על-ידי גזענות על-ידי כמה חברי כנסת.

עזמי בשארה: תודה רבה.

יובל שטייניץ: אולי זה קשור לזה שאמרת שאין עם יהודי.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת בשארה.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, יעלה ויבוא.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, אם הוא יהיה נוכח באולם המליאה, ואם לא – ישיב שר החקלאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה באמת להשתחרר מהאווירה של הדיון הקודם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שעתיים תמימות, שבהן היו כמה חברי כנסת שאכן הצילו את כבודו של הבית הזה, ואמרו שהמוסר קודם ולא הציניות ולא האינטרס הפוליטי ולא ההתלהמות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מכבד מאוד את חברי הכנסת האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצער מאוד, שבהצבעה, חברי הכנסת האלה לא העזו להצביע לפי מה שאמרו על הבמה ולפי מה שהם מאמינים בעומק לבם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שההצבעה הזאת, אם יש בה משהו, יש בה תעודת עניות לבית הזה.

ראובן ריבלין: מותר להרוג משתפי פעולה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש בה תעודת עניות לבית הזה – – –

ראובן ריבלין: שאלתי אם מותר להרוג משת"פים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה שעמד על הפרק, חבר הכנסת ריבלין – –

ראובן ריבלין: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – אם המסר שאנחנו רוצים למסור לעולם כולו, שאנחנו מוכנים ורוצים דם מול דם וילד מול ילד ורצח מול רצח, זה המסר שעובר לעולם – –

ראובן ריבלין: למה אתה לא מגנה רצח של משתפי פעולה?

ראובן ריבלין: למה אתה לא מגנה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – ואלה הדברים שנאמרו באופן מפורש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי מצפה ליתר אומץ לב ותעוזה מוסרית, קודם כול משר החוץ ומראש הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואם לא מאלה, אז מחברי כנסת נאורים, שיש להם האומץ לומר, ואמרו את מה שבלבם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם חושבים שזה שאנחנו הצבענו לבד זה משהו טוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה משהו מפאר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מברוכ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מברוכ עליך, חבר הכנסת אלון, להסיט את הדברים בצורה כזאת ולהתפאר שאתה מפריד בבית הזה באופן ברור בהחלט על-פי קנה מידה לאומי – ערבים ויהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא צריך לשמח אף אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא צריך לשמח אנשים שהמוסר והחוק חשובים להם וחשוב להם גם איך הבית הזה ייראה בעולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא אני צריך לומר את זה.

ישראל כץ: איך הוא נראה אם אתם קוראים להרוג בחיילינו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא אני צריך להכות על חטא, אבל אני אומר, שכשלעצמי, עם שמונה מחברי שהצבענו, אנחנו שלמים עם עצמנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שהיתה לנו כאן עמדה מוסרית, שבסופו של דבר היא תתפרש גם לטובת הבית שאנחנו נמצאים בו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבל שהרוב המוחלט של הבית הזה נמוג ולא העז ולא יכול היה לעמוד על עמדה מוסרית אמיצה.

דוד טל: תעבור לערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן, היושב-ראש, אני מקבל את העצה שלך ואני אומר כמה משפטים בערבית, ואני מבקש להגיד את זה גם ברוחב לב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי המאזינים, מה שקרה היום הוא נושא הדיון, הדיון הארוך, בנוגע להצהרותיו של שר החוץ דוד לוי, אשר אמר, אם נתמצת את דבריו: "דם מול דם, ילד מול ילד, שרפה מול שרפה".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דברים אלה מעוררים כל בעל מצפון וכל שוחר שלום, ומה שמצער הוא שכוחות הימין העושקים והחשוכים בפרלמנט זה הצליחו לאחד סביבנו את כל חברי הכנסת היהודים בהצבעה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברצוני לומר שזוהי תעודת עניות לחברי כנסת אלה אשר לא הצליחו לעמוד באומץ, כפי שאמרו כמה מהם מעל בימה זו, גם בעת ההצבעה, ולהצביע נגד דברים אלה ונגד מגמה זו, ומי שצריך להתבייש בדברים אלה הוא מי שאמר אותם ומי שהצביע בעדם, ובמצב זה הרוב לא מועיל לבעליו, אלא רק מעיד על חוסר האחריות שלהם ועל פחיתות המוסר שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה רוצה להתחיל בערבית?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – – –

גדעון עזרא: חברת הכנסת גלאון, למה לא הצבעת עם הערבים?

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: יש פה שאלה מאוד חשובה.

אחמד טיבי: גדעון עזרא שואל את חברת הכנסת זהבה גלאון למה לא הצביעה עם הערבים.

דוד טל: אתה גם יכול להשיב, חבר הכנסת טיבי, רק הזמן אץ רץ לו.

אחמד טיבי: בואו נתעמק בנקודה הזאת.

אחמד טיבי: חשוב להתעמק בשאלה הזאת.

דוד טל: אתה יכול להתחיל להתעמק.

אחמד טיבי: כן, אדוני היושב-ראש, התחלנו להתעמק.

צבי הנדל: חבר הכנסת טיבי, תסביר לנו למה לא להחיל דין רציפות.

אחמד טיבי: על הנוכחות של צה"ל בדרום-לבנון?

אחמד טיבי: לא להחיל דין רציפות.

אחמד טיבי: לסיים אותה מייד.

ראובן ריבלין: מה עמדתך על רצח סייענים?

אחמד טיבי: אני נגד רצח באשר הוא.

ראובן ריבלין: – – – לכל אנשי מדינת ישראל שאתה מגנה רצח סייענים ורצח הוא רצח – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת ריבלין, אני לא עומד כאן למבחן – – –

ראובן ריבלין: – – – הוא מסכן את הילדים שעומדים על-ידו.

אחמד טיבי: אני לא עומד כאן למבחן של הצהרות לפי בקשתך.

ראובן ריבלין: – – –

אחמד טיבי: לא, לא, אני לא עומד לא לפי בקשתך ולא לפי בקשת שר החוץ.

אחמד טיבי: פתאום שר החוץ אמר שחברי הכנסת הערבים לא פצו פה כאשר נהרגו ילדים ישראלים בקריית-שמונה.

אחמד טיבי: הוא אמר שלא פצו פה כאשר מישהו כונה נאצי וכדומה.

אחמד טיבי: הרי אתה יודע שמעל הבמה הזאת כל חברי הכנסת הערבים אמרו את דברם.

ישראל כץ: הוא אומר שאתם לא נאמנים למדינה.

ישראל כץ: כך הוא אמר.

ישראל כץ: הוא אמר, שאתם לא נאמנים למדינה, שאתם יוצאים נגד המדינה.

אחמד טיבי: אם המדינה, לפי מה שאתה חושב, זה לתמוך בממשלה – –

ישראל כץ: לא אני אמרתי, זה הוא אמר.

אחמד טיבי: – – אז הוא טועה.

אחמד טיבי: לכן התקוממנו נגדו.

אחמד טיבי: אם הנאמנות למדינה היא נאמנות עיוורת למדיניות הממשלה, אנחנו נגד באופן מובהק.

אחמד טיבי: כך אני חושב.

אחמד טיבי: אני נגד הממשלה ולא נגד המדינה.

ראובן ריבלין: אתה היחיד שמגנה רצח סייענים.

אחמד טיבי: לא נכון.

אחמד טיבי: אני נגד רצח באשר הוא רצח.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין.

אחמד טיבי: האמת היא שאני רציתי דווקא לדבר על נושא – – –

דוד טל: נשארה לך רק דקה, אז תשתדל במהירות.

אחמד טיבי: כן, במשך הדקה שנשארה לי אני רוצה לדבר על בזבוז הזמן שיש בתהליך המדיני.

אחמד טיבי: האמת היא, שראש הממשלה מאיים במסלול אחד על המסלול השני, מבהיל מסלול אחד במסלול השני.

אחמד טיבי: האמת היא, שיצחק שמיר היה עושה את זה יותר טוב, את בזבוז הזמן.

אחמד טיבי: אבל זו מדינה דמוקרטית, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, וזכותו של עם לבחור בכל הנהגה אשר תבצע את בזבוז הזמן בצורה הטובה ביותר שיש.

אחמד טיבי: זו הכרעה דמוקרטית, ולכן אני חושב שמר ברק מבזבז את הזמן בצורה הטובה ביותר ויש לו קבוצת ביקורת טובה, והיא מר יצחק שמיר, והוא עולה עליו.

צבי הנדל: מה אתה מציע, להחליף אותו?

אחמד טיבי: לא, אנחנו כבר אמרנו: יוחזר נתניהו, על מנת שתחזור התקווה, שאפשר להפיל אותו ולהחזיר את ברק שיעשה שלום.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אדוני שר החקלאות, חבר הכנסת אורון.

מיכאל קליינר: מה עם חרות?

ישראל כץ: בלי חרות ומק"י.

דוד טל: לא רשום חרות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, זהו נאומי הראשון כשר שאיננו חבר כנסת.

חיים אורון: העילה לעלייתי על הדוכן היא החלת דין רציפות על חוק מועצת הפירות, שאני מבין על-פי עמדת הדוברים, שלגביה אין מחלוקת.

חיים אורון: אבל אני רוצה בכל זאת, חבר הכנסת רובי ריבלין, להתייחס לחילופי הדברים שהיו כאן ולהסביר לידידי אחמד טיבי למה, אף שאינני מקבל מכול וכול את דבריו של שר החוץ, הייתי מצביע עם הממשלה.

חיים אורון: אני רוצה לומר באופן הברור ביותר, ואמרתי את זה גם בפומבי, ואני לא אומר את זה בקלות: אני חושב שיש לנו מלוא הצדק ומלוא התוקף המוסרי להילחם ב"חיזבאללה" בכל האמצעים, כדי למנוע את מה שהם רוצים, וזה לחסל את תהליך השלום.

חיים אורון: אני חושב, שמדינת ישראל, ככל שהיא נאבקת, ובוודאי הממשלה הזאת, שגם הודיעה על מועד יציאתה מלבנון, יש לה כל הזכות לנהל את המאבק הזה מתוך הבחנה מה תכליתו של המאבק של ה"חיזבאללה".

חיים אורון: גם כאשר אני חושב כך, חבר הכנסת רובי ריבלין, לא הייתי משתמש בסט הביטויים שבהם השתמש שר החוץ לפני כשבוע, שהם נמצאים מעבר לקוד המוסרי שבו אני מוכן להשתמש כיהודי, כאזרח המדינה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בשקט, דבר רציני ביותר – – –

דוד טל: אדוני השר, אתה מאפשר לו?

ראובן ריבלין: האם אדוני, שהוא איש שמאל, ואנחנו מכבדים את דרכו אף שאנחנו מתנגדים לה, לא חושב, שחייל צה"ל, כאשר יורים עליו אש, צריך לכוון למקורות הירי?

ראובן ריבלין: ואם, חלילה, במקורות הירי יש ילדים, דמם בראשו של זה שירה על חייל צה"ל והתחבא מאחורי אותם ילדים אומללים.

ראובן ריבלין: זה מה שאמר שר החוץ.

אחמד טיבי: זה לא מה שהוא אמר.

מוחמד כנעאן: אתה מסלף את הדברים שלו.

חיים אורון: חבר הכנסת רובי ריבלין, היות שביקשת שאענה בשקט, אענה בשקט.

חיים אורון: אני אינני מקבל שאנחנו נתמודד על שאלת טוהר הנשק, ואני חושב שהמושג הזה יהיה כאשר נציג אחד לשני סיטואציות קשות מאוד שבהן כל אחד ייתן לשני היתר דרבנן או היתר אחר איך לנהוג.

חיים אורון: אני חושב שזכות ההגנה העצמית של חייל קיימת, ומאידך גיסא, אינני מקבל אמירה מעל הדוכן שמשמעותה היא: נפש כנגד נפש, ילד כנגד ילד, כקוד התנהגות מוסרי.

חיים אורון: וכל מה שאמרתי בשני המשפטים הללו הוא כל ההבדל בין מלחמה שיש בה מצוקות קשות של שמירה על טוהר הנשק ובין התרת דם, שאני לא מוכן להיות שותף לה.

חיים אורון: הייתי מוצא ביטויים אחרים, ומצאנו ביטויים אחרים – ולכן אני אומר את מה שאני אומר פה מהדוכן – לבטא את הנחרצות המלאה של מאבק ב"חיזבאללה" בלי לעבור קו מסוים, שאני לא מוכן לעבור אותו.

חיים אורון: חברי הכנסת מהסיעות הערביות, אם מותר לי לפנות, אני חושב, שראוי, שבתוך ההתלהטות הזאת שקיימת, כולנו נשמור על אמירות מסוימות שלא תורמות לניסיון לחבר את הקושי הגדול שכולם נתונים בתוכו.

חיים אורון: אני מבין, חבר הכנסת דהאמשה, מה שאמרת כאן מהדוכן.

מוחמד כנעאן: מי התחיל?

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, אנחנו בגן?

דוד טל: מי התחיל?

חיים אורון: אמרתי אמירה מאוד ברורה לגבי יחסי אל מה שאתה קורא "מי התחיל".

חיים אורון: שמעתי כאן את נאומו של חבר הכנסת אלון, אוי ואבוי אם על התקן הזה של מי התחיל אנחנו נימצא בהעלאת מדרגה בכל פעם בוויכוח הזה ונגיע לטונים שכולנו בסופו של דבר נשלם מחיר קשה מאוד וכולנו נצטער עליהם.

חיים אורון: לא הייתי עולה אל הדוכן לומר את דברי אלה אילולא התפתחו כאן חילופי הדברים.

חיים אורון: אני מקווה שחוק מועצת הפירות יעבור, אני אקבל את תמיכת הכנסת בהחלת דין הרציפות עליו, הוועדה תדון בו, אם למישהו יש הסתייגות בסעיף כזה או אחר.

חיים אורון: אני חושב שהחוק המוצע כאן ישפר את המצב הקיים.

חיים אורון: אני מבין שלא כל כך מעסיק את חברי הכנסת מה יש בחוק, ולכן לא אפרט את הפרטים שמופיעים בו.

דוד טל: לוועדת הכלכלה?

חיים אורון: כן, לוועדת הכלכלה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לך, אדוני שר החקלאות.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מועצת הפירות – החלת דין רציפות על הצעת חוק מועצת הפירות.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 4 בעד הודעת הממשלה – 21 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק מועצת הפירות (ייצור ושיווק) (תיקון מס' 5), התשנ"ח–1998, נתקבלה.

דוד טל: אם כן, 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן, הצעת חוק מועצת הפירות תועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, היות שלא נתנו לי לנמק כנגד, זה יכול לפסול את החוק.

דוד טל: אולי אבקש ייעוץ משפטי לאחר מכן.

דוד טל: אנחנו נעבור להצעה השנייה, הצעת חוק לתיקון פקודת הדיג, התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה.

דוד טל: חבר הכנסת ישראל כץ ינמק את הערעור.

דוד טל: חבר הכנסת קליינר, אני אפצה את אדוני ואני מתנצל על כך ששמו של אדוני לא היה ברשימת הדוברים, אבל אני אפצה את אדוני כך שיוכל לומר כל אשר על לבו.

ראובן ריבלין: אדוני ייתן לו בחוק הזה שש דקות.

דוד טל: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמענו כאן בדיון האחרון ממש וגם קודם את דבריו של שר החוץ דוד לוי, הוא אמר דברים חשובים ונכונים – ואת זה אמר שר החוץ דוד לוי, לא חבר הכנסת בני אלון, שלא הספקתי לעקוב אחר דבריו – הוא קרא לנאמנות של חברי הכנסת הערבים למדינת ישראל בעתות של מאבקים ובעתות מצוקה, הוא קרא לכם, חברי הכנסת הערבים, להפסיק את תמיכתכם המוצהרת באויבי מדינת ישראל, והוא קרא לכם להפסיק לתמוך ב"חיזבאללה".

ישראל כץ: ה"חיזבאללה" מנסה לסייע לאסד לקפל את ישראל במשא-ומתן מול סוריה, עד כדי כך שאהוד ברק יוותר אפילו על העמדות המינימליסטיות שהוא התחיל אתן את המשא-ומתן של ירידה מהגולן ורוצים לטבול אותו לחלוטין בתוך מימי הכינרת.

ישראל כץ: בא לכאן חבר הכנסת עזמי בשארה, מתלונן ואומר, איך מאשימים אותנו, רודפים אותנו – ושר החוץ אמר את הדברים, לא חבר הליכוד, כרגע לפחות לא חבר הליכוד – – –

איוב קרא: תמיד הליכוד אשם.

ישראל כץ: חבר הכנסת בשארה שכח איך בדיון הלוהט שהיה כאן אחרי פעולת המנע של הפצצת התשתיות על-ידי חיל האוויר של צבא-הגנה לישראל בלבנון, איך הוא קרא כאן מהדוכן, לפגוע בחיילי צה"ל בלבנון, ואיך שאמרו לו, שממילא כולנו בעד יציאה מלבנון, אין כאן עניין אידיאולוגי, הוא אמר: אתם צריכים להתקפל, לצאת מובסים עם הכידונים בגב שלכם.

ישראל כץ: והוא אמר: אתם, על חיילי צה"ל, הוא לא חלק ממדינת ישראל, הוא לא מרגיש חלק, אתם צריכים לצאת מובסים.

ישראל כץ: ולחיילינו הוא איחל לספוג את הכידונים בגבם.

דוד טל: יש לך עוד 48 שניות, משהו על הדיג.

ישראל כץ: זה מה שנקרא דיג במים עכורים.

ישראל כץ: ואחרי זה בא חבר הכנסת בשארה ומדבר על קונספציה שיש לליכוד או לימין על מנת לבודד את חברי הכנסת הערבים.

ישראל כץ: עם דברים כאלה שהוא אומר, אני מבטיח לחבר הכנסת בשארה ולרבים מחבריו כאן, לא כולם אבל רובם, מהמפלגות האנטי-ציוניות הערביות, שהוא לא צריך להתאמץ כדי לבודד את עצמו בעיני כל יהודי וכל אזרח ישראלי, לאו דווקא יהודי, שרוצה בנאמנות בקיומה של המדינה ותומך בחיילי צה"ל.

ישראל כץ: אבל בעוד שר החוץ אומר את דבריו, אנחנו שומעים את ראש הממשלה, ורואים אותו ממשיך בניסיונות למסור לאסד את כל רמת-הגולן, ממש מכריח אותו לקחת, אדוני היושב-ראש, ועל זה אני יכול לומר לסיום רק דבר אחד – – –

דוד טל: מלה אחת.

ישראל כץ: מלה אחת ממש, משפט אחד: הקול קול דוד והידיים ידי ברק.

ישראל כץ: ויש הרגשה, אדוני היושב-ראש, שיש במדינה הזאת שתיים – או אחרי ששמעתי את שר החקלאות, אפילו שלוש ממשלות שונות ואין קו אחד.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, וחבר הכנסת אחמד טיבי, וחבר הכנסת קליינר עם היתרה שנותרה לו מהדיון הקודם.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אנחנו דנים פה על החלת דין רציפות על שני חוקים שקשורים לחקלאות – – –

חיים אורון: אחד.

חיים אורון: האחד כבר עבר.

יורי שטרן: דנו קודם ועכשיו דנים בחוק השני, אבל זו מהות הדיון, שני חוקים הקשורים לחקלאות בישראל.

יורי שטרן: אני מניח שהחוקים האלה יעברו.

יורי שטרן: אומנם יש הרבה ספקות לגבי החוק הראשון לפחות, אבל איפה הממשלה בטיפול בחקלאות הישראלית, שפשוט נעלמת לנו בטיפול בבעיות המים שלה, בכוח-האדם שלה?

יורי שטרן: אתה, שר החקלאות, נותן יד לקיצוץ במכסת העובדים הזרים בחקלאות, שבלעדיהם היא לא תוכל להתקיים.

יורי שטרן: והגזירות השונות והמשונות מימין ומשמאל, כל פעם – החקלאות נעלמת, אבל בסך הכול זה חלק מתפיסת העולם שמרחיקה את עם ישראל מאדמתו.

יורי שטרן: הרי אם אנחנו מוסרים את רמת-הגולן לסוריה, עוקרים את היישובים, הופכים את התושבים היהודים של רמת-הגולן והדרוזים לפליטים – וזה נקרא שלום; אם אנחנו אחר כך – וזה כמעט אוטומטית – חוזרים לגבולות 1967, לרבות חלוקת ירושלים; אם אנחנו אחר כך נמצאים במעקב בטבעת של שלוש מדינות ערב המחומשות בנשק אמריקני חדיש, שאחת היא סוריה שהיא גם שולטת בלבנון, השנייה היא ירדן שהיא גם פלסטין, והשלישית היא מצרים, איך אנחנו נשרוד פה?

יורי שטרן: זה מתחיל מחקלאות.

יורי שטרן: זה מתחיל מהאחיזה שלנו בשטח, באדמה, במים, בכינרת; וזה נגמר עם מחיקה, חלילה, של המדינה היהודית מעל פני האדמה.

יורי שטרן: אז לכן, כל מה שקורה היום זה חלק של טירוף אחד בלתי ניתן להסבר.

יורי שטרן: הרי אנחנו לא מקבלים שלום ולא מקבלים צמיחה כלכלית ולא מקבלים תעסוקה למובטלים הישראלים.

יורי שטרן: אנחנו בכל דבר חלם וחלם וחלם.

יורי שטרן: גול עצמי.

יורי שטרן: פגיעה בכבוד עצמנו.

יורי שטרן: פגיעה בעתיד שלנו.

יורי שטרן: פגיעה בשורשים.

יורי שטרן: יושב פה שר שמייצג ענף שממנו התחילה הציונות.

יורי שטרן: אתה שותף למעשי הממשלה, שמוחקת את הציונות מהשטח, על כל ההישגים שלה ועל כל מה שהגענו אליו.

יורי שטרן: אז אני קורא לך, ולא מתוך ראייה לאומנית כלשהי ולא מתוך איזה חלום של ארץ-ישראל שלמה או אידיאולוגיה, פשוט מתוך חישוב רציונלי – תסתכל מה קורה, החל מחקלאות, החל ממכסות, החל מהמים, ועד לטירוף של מסירת רמת-הגולן לסוריה.

יורי שטרן: אל תיתן יד להשמדה העצמית של מדינת ישראל.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, ואחריו, כאמור – חבר הכנסת בשארה, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת טיבי, ואם שניהם לא יהיו – חבר הכנסת קליינר, ולאחר מכן השר אורון.

מוחמד כנעאן: זאת הזדמנות בחיים להחזיר אש.

דוד טל: למה אש?

דוד טל: בוא תחזיר פרחים.

דוד טל: תחזיר סוכריות.

דוד טל: תחזיר דברים טובים.

דוד טל: מספיק עם האש, די.

חיים אורון: דגים.

דוד טל: בוטנים תזרוק, אבל לא אש.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מצטער מאוד שהיום ובשבוע שעבר היתה הזדמנות לחברי כנסת רבים ולשרים להתבטא בסגנון אחר ובכיוון אחר ממה שהיה.

מוחמד כנעאן: ציפיתי היום שמישהו יהיה הגון ויגיד לשר החוץ, כמו שעשה חבר הכנסת פריצקי, יגיד לו: טעית, אדוני שר החוץ, לא ראוי, לא הולם, לא מתאים לך לדבר בסגנון כזה בו בזמן שאתה רוצה לפגוש עמיתים שלך מהעולם הערבי.

מוחמד כנעאן: לא מתאים לך, כשאתה רוצה לשבת ולנהל משא-ומתן עם אחרים, שהיום אתה תתקוף אותם מעל דוכן הכנסת.

מוחמד כנעאן: אותו שר חוץ קיבל, לצערי הרב, גיבוי; לא גיבוי מתאים ולא בזמן הנכון, מראש הממשלה, באופן סתמי.

מוחמד כנעאן: בו בזמן שלא ידע שר החוץ שהוא יושב כאן על הכיסא הזה בזכות אותם אנשים שהוא גינה והתקיף אותם כאן.

מוחמד כנעאן: הוא התקיף אותם בצורה חסרת תקדים בבית הזה.

מוחמד כנעאן: הם עזרו לו, ומשום-מה פתאום היום שר החוץ הוא כל כך טוב בעיני הימין, כל כך טוב, טוב בעיני חברי כנסת מהליכוד היום.

מוחמד כנעאן: למה?

מוחמד כנעאן: כי הוא תוקף את הערבים.

מוחמד כנעאן: ומישהו רוצה כאן לצייר כאילו הנושא הוא בין ערבים ליהודים.

יורי שטרן: לא ערבים, אלא טרוריסטים ורוצחים.

מוחמד כנעאן: הוא רוצה לצייר כאן את הנושא בין ערבים ליהודים, אף שהנושא הוא לא כזה.

מוחמד כנעאן: לא מדובר על דברים כאלה.

מוחמד כנעאן: אף אחד כאן לא נתן עידוד לפעולות טרוריסטיות.

מוחמד כנעאן: מי שנתן – אלה אנשי הימין שעשו כאן דה-לגיטימציה לחברי הכנסת הערבים, בו בזמן שאנחנו לא מחכים למישהו שיטיף לנו מוסר מהבית הזה, יהיה אשר יהיה.

מוחמד כנעאן: ואף אחד לא יפחיד אותנו כאן, לא מהימין ולא מהשמאל.

מוחמד כנעאן: אנחנו נבחרנו בזכות עצמנו, בזכות בני עמנו כאן, שחיים בארץ הזאת, ולא בזכות אף אחד אחר, ובטח לא בזכות שר החוץ ולא ראש הממשלה.

מוחמד כנעאן: ההיפך.

מוחמד כנעאן: אנחנו הבאנו אותם לכיסא הזה, ואנחנו נדאג להוריד אותם מהכיסא הזה, אבל לא נעלה אתכם.

מיכאל קליינר: אז את מי תעלה?

דוד טל: אז את מי תעלו?

דוד טל: את ש"ס?

מוחמד כנעאן: את ש"ס?

מוחמד כנעאן: את ש"ס כן, את הרב עובדיה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד, חבר הכנסת כנעאן.

עזמי בשארה: – – –

מיכאל קליינר: אני לא רציתי, אתה רצית.

דוד טל: מלה אחרונה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני מצפה עוד משר החוץ, אותו שר חוץ שעומד בראש הפירמידה המדינית, שיבוא ויגיד: אני טעיתי בהתבטאות האומללה שלי, בכל אופן כלפי האוכלוסייה הערבית, כלפי חברי הכנסת שמייצגים את האוכלוסייה הערבית כאן.

עזמי בשארה: קליינר מלך ישראל.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מאוד מודה לחבר הכנסת כנעאן.

דוד טל: חבר הכנסת עזמי בשארה, בוא תאמר את הדברים מכאן.

מיכאל קליינר: אבל, עזמי בשארה, אני אחריך.

דוד טל: אני יכול להוריד לך חצי דקה – – – אני אוסיף לך חצי דקה "מנשאנכ".

דוד טל: אבל אף אחד לא דיבר על הדיג, אדוני שר החקלאות.

דוד טל: ענף כל כך חשוב.

חיים אורון: למה, שטרן דיבר.

דוד טל: כן, הוא הזכיר במים עכורים משהו.

מוחמד כנעאן: יש מחסור בדגים.

דוד טל: חבר הכנסת בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אתה יודע מה?

עזמי בשארה: אני אגיד כמה מלים, אם אתה רוצה, על הדיג.

דוד טל: אני חושב שזה חשוב.

דוד טל: אפשר קצת לגלוש, אבל להסיט את כל העניין?

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, הדיג זה גם תחביבו של שר החוץ.

דוד טל: אז זה בסדר.

דוד טל: על-פי התקנון אני יכול לאלץ אותו לדבר על דיג, אבל זה לא מכובד.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני כל כך מצטער שהכנסת הפסידה פרלמנטר מצוין כמו חיים אורון, והוא התחיל להתעסק בדיג ובנושאים כאלה.

עזמי בשארה: חבר הכנסת לשעבר אורון – – –

דוד טל: אני מצטרף אליך, הוא פרלמנטר גדול.

עזמי בשארה: כן, הוא באמת פרלמנטר גדול.

דוד טל: אבל הוא עוד ישוב.

עזמי בשארה: אין מה לדבר, פעם הוא ויאיר צבן העמידו את כל הבית הזה על הרגליים.

עזמי בשארה: על כל פנים, זה בתור הזהב.

עזמי בשארה: עכשיו הוא חייב לעסוק בדיג, ואם כבר, אז הוא חייב לשמוע תלונות שלנו.

עזמי בשארה: אני פונה אליו ממש בפנייה אישית.

עזמי בשארה: אנחנו ניסינו בכל התקופה של הממשלה שנפלה, ואני מקווה שהיא תישאר מחוץ לשלטון, ואני יודע שגם חברי כנעאן מקווה שהיא תישאר מחוץ לשלטון – – –

דוד טל: לא, לא זה מה שהוא אמר.

דוד טל: לא זה מה שהוא אמר, חבר הכנסת בשארה.

עזמי בשארה: אני יודע.

דוד טל: לא, הוא אמר שאלה העלו את ברק ואלה יפילו את ברק.

מוחמד כנעאן: הוא הבין טוב מאוד.

עזמי בשארה: ניסינו בכל התקופה שעברה לטפל בנושאים של הדייגים בעכו ובפורידיס.

עזמי בשארה: ואני רוצה להזכיר לך, אדוני השר, שבפורידיס וג'סר-א-זרקא פעם חיו על דיג.

עזמי בשארה: ועכשיו נותרה שאלה אחת של נמל בפורידיס על החוף.

חיים אורון: למה לא ג'סר-א-זרקא?

עזמי בשארה: לא, בעיית הנמל סבוכה ביותר – כשאפילו יש כבר מפות שהוכנו על-ידי סגן שר החקלאות, גם מתנועת מרצ, וליד צאדק, ומאז, בכל תקופת הממשלה הקודמת לא יכלו להזיז שום דבר בנושא הזה, וכל מה שדרוש שם זה חדר ומחסן שבהם יוכלו להשאיר את הרשתות.

עזמי בשארה: אתה כבר יודע על השאלה.

חיים אורון: בטח.

עזמי בשארה: בסדר גמור.

עזמי בשארה: אני מקווה שזה בטיפול, ואני מקווה גם ששאלת הדייגים בעכו תהיה בטיפול, ובוודאי אין לי שום דבר נגד החוק המוצע.

עזמי בשארה: עכשיו אני אפנה עוד הפעם, אדוני היושב-ראש, ברשותך, לשאלה שלדעתי באמת עברה כל גבול.

עזמי בשארה: בני בגי... – בני אלון, הוא לא מגיע לרמתו של בני בגין בשום פנים ואופן, לוקח את הימין – הרי יש ימין שפוי – באף.

עזמי בשארה: הוא מוביל באף את כל הימין בבית הזה, והוא מוביל אותו על-ידי התלהמות נגד הערבים בכלל וחברי הכנסת הערבים בפרט.

עזמי בשארה: ולדעתי זו אסטרטגיה, והימין – גם השפוי – משתף אתו פעולה במחשבה שזו הדרך הכי קצרה לחזור לממשלה.

עזמי בשארה: איך?

עזמי בשארה: דה-לגיטימציה של חברי הכנסת הערבים זאת גם דה-לגיטימציה של כל מי שמשתף אתם פעולה.

עזמי בשארה: זו הרי הדרך הקצרה.

עזמי בשארה: הרי אני יודע שאישית אין להם שום דבר נגד חברי הכנסת הערבים, אבל הם חושבים שדרך זה אפשר יהיה לעשות דה-לגיטימציה של חלק אחר בבית.

עזמי בשארה: אבל עזבו את המדיניות המפלגתית, אם זה יועיל או לא.

עזמי בשארה: פעם חשבתי שהחברה הישראלית כבר מחוסנת מסוג כזה של פעילות.

עזמי בשארה: אחרי 50 שנה התפתחה כאן חברה אזרחית ויש מושג אזרחות.

עזמי בשארה: אבל המחיר בשביל לעשות דה-לגיטימציה של חברי הכנסת הערבים הוא ללבות גזענות, וללבות גזענות זה מסוכן.

עזמי בשארה: ברור שאנחנו לא נרשה, אנחנו לא סתם, אנחנו לא טרף קל לא לקליינר ולא לבני אלון.

עזמי בשארה: זו סיעת יחיד, שהוא לא ידע מה לעשות עם עצמו, הוא קופץ ממקום למקום, ובני אלון לא יודע מה יעשה עם עצמו.

עזמי בשארה: הוא חשב שהוא הקים גוף גדול והוא בראשו, אבל הימין השפוי כבר משתף אתו פעולה, ולדעתי הוא מוביל אותם באף, וזה מסוכן.

עזמי בשארה: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי לא נמצא באולם.

דוד טל: רשות הדיבור לחבר הכנסת מיכאל קליינר.

דוד טל: אני שוב מתנצל בפני חבר הכנסת קליינר על כך שלא אפשרנו לו לדבר קודם, הגם שהוא הצביע בעד הנושא.

דוד טל: בבקשה.

מיכאל קליינר: תודה רבה לאדוני היושב-ראש.

מיכאל קליינר: לא הבנתי את ההערה האחרונה של חבר הכנסת בשארה.

מיכאל קליינר: אני מבין שהוא היה מועמד לראש ממשלה ובינתיים הוא הסתפק בשני מנדטים, וגם חבר הכנסת טיבי כבר איננו כאן וגם איננו עם חבר הכנסת בשארה.

עזמי בשארה: לא היו לי חלומות.

מיכאל קליינר: אני מציע, אדוני חבר הכנסת בשארה, בכל הכבוד – מי שהבית שלו בנוי מזכוכית, שלא יזרוק אבנים, לא על בני אלון ולא על אף אחד אחר.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אף אחד לא דיבר, גם לא שר החוץ, נגד חברי כנסת ערבים.

מיכאל קליינר: שמעתי כאן את ההופעה המכובדת של סגן שר החוץ נואף מסאלחה, כערבי גאה, והוא דיבר דברים שלא הסכמתי עם כולם, ואמר מה שצריך להגיד.

מוחמד כנעאן: הוא אמר: אתם.

מיכאל קליינר: גם הוא ערבי, והוא לא שותף להתלהמות ולא שותף להסתה נגד המדינה הזאת, ולא שותף לעמדה החד-צדדית ולנאמנות הכפולה ולמוסר הכפול.

מיכאל קליינר: אדוני שר החקלאות, בכנסת הקודמת, כשהיית חבר הכנסת בה, הצעת הצעת חוק שנפלה, כי הקואליציה באופן אוטומטי הפילה אותה.

מיכאל קליינר: אני דווקא הצבעתי בעד הצעת החוק הזאת יחד עם בני בגין, דן מרידור, רובי ריבלין.

מיכאל קליינר: הצעת החוק של חבר הכנסת אורון, אדוני היושב-ראש, היתה, שמגילת העצמאות תקבל מעמד של חוק.

מיכאל קליינר: אני חשבתי אולי בכנסת הזאת להגיש עם עוד כמה חברים את הצעת החוק הזאת, ואני מקווה שניהנה מתמיכתך.

מיכאל קליינר: אתה הגשת את הצעת החוק גם בגלל – ואני הרי יודע שדעותיך אינן דעותי – אז הגשת אותה גם משום שהיא מדברת שם על שיווי זכויות, אבל גם משום שהיא אומרת שמדינת ישראל קמה כדי להיות מדינתו של העם היהודי.

מיכאל קליינר: אני מודיע כאן, בבית הזה, שכל חבר כנסת, יהודי או ערבי, או דרוזי, מוסלמי או נוצרי, שמקבל את העיקרון הזה, שמדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי, בלב שלם – אין לי שום בעיה, הוא חלק מ"אנחנו".

מיכאל קליינר: אבל התחושה הקשה היא לפעמים מהתבטאויות שונות; היא מעוררת בעיה.

מיכאל קליינר: כשחבר כנסת של מדינת ישראל – – –

מוחמד כנעאן: אין לאף אחד בעיה עם זה.

מיכאל קליינר: סליחה, מאה אחוז.

מיכאל קליינר: תראה, במדינתו של העם היהודי יש מקום לכל אדם, יהודי או לא יהודי שמקבל את העיקרון הזה, כמו שאמר שר החוץ: את הדגל הזה, את הסמל הזה, את ההמנון הזה.

מיכאל קליינר: כשם שאתה מכבד את זה שיש עמים אחרים שהם עמים ערביים, ויש מדינות ערביות.

מיכאל קליינר: אדוני השר, היום, כשלא התקבל האי-אמון בראש הממשלה בגלל הגיבוי שנתן לדוד לוי, ברוב של 58 נגד שמונה, זה לא שמישהו יצר את הרוב הזה, הוא נוצר.

מיכאל קליינר: כשנבחר יושב-ראש הכנסת, הוא נבחר ברוב של 110 נגד עשרה.

מיכאל קליינר: אז מי יצר אותו, ה-110 או העשרה שהתבדלו משום-מה?

מיכאל קליינר: זאת השאלה.

מיכאל קליינר: וכשמישהו קם ואומר, שמי שמוכר קרקעות ליהודים דינו דין מוות ותומך בחוק שמצדד בהריגת בני-אדם מפני שמכרו קרקעות ליהודים, וחבר כנסת של מדינת ישראל אומר את זה, אז הבעיה היא במי שמגנה אותו או במי שאומר את זה?

מיכאל קליינר: ואם מדברים על ילד קטן, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, אז מי שתומך ב"חיזבאללה", שבמתכוון יורה בכלי המשחית שלו באוכלוסיית הצפון מאחורי הגב של ילד קטן בכפר בדרום-לבנון, שאין לו ברירה, כדי שבסופו של דבר נצטרך להגיב, ואולי כמו שקרה בכפר-כנא יפגעו בילד הקטן, הוא זה שפוגע בילד הקטן בלבנון ומסכן אותו, ולא שר החוץ שמצביע על התופעה ואומר את האמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תמשיך להסית.

מיכאל קליינר: לא בבית הזה השוו מישהו שנתן נאום נרגש – תאמין לי, אני שמעתי עוד נאומים בבית הזה.

מיכאל קליינר: שמעתי את הנאום של חבר הכנסת מח'ול בנושא הגרעין, ואף אחד בבית הזה, שהיה נרגש, אף אחד בבית הזה לא עשה פוטומונטז'ים עם אדולף היטלר.

מיכאל קליינר: נניח שיש לכם ביקורת על מה שאמר דוד לוי; גם לחברים בקואליציה היתה.

מיכאל קליינר: מישהו מכל הדוברים בצד הזה של הבית קם ואמר, שלמרות הביקורת על דוד לוי, המעשה המתועב הזה, הפוטומונטז' הזה של דוד לוי עם מי ששלח ילדים קטנים לתאי גאזים, הוא דבר מתועב?

מיכאל קליינר: מישהו גינה את זה?

מיכאל קליינר: מישהו גינה את מה שהיה כתוב בעיתון "תישרין", מה שנאמר נגד המדינה שלכם?

מיכאל קליינר: מישהו גינה את מה שנאמר ב"אל-דוסתור" נגד המדינה שלכם?

מיכאל קליינר: מישהו גינה את אבו-עלא כאשר דרך על הדגל של המדינה שלכם?

מיכאל קליינר: דוד לוי לא דרך על דגל פלסטין, דוד לוי לא שלח אף אחד למחנות ריכוז, ואתם גם לא מאשימים אותו בדבר הזה.

מיכאל קליינר: נתפסתם לעניין המילולי ונטפלתם אליו ואתם באים אליו בטענות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

מיכאל קליינר: נכון, אתם מאחדים את הבית הזה, מכיוון שאני מאוד מכבד את הדילמה שיש לכם ואני מבין גם את הבעיה שלכם, אבל ברגע שאתם הופכים את הנאמנות הכפולה שלכם למוסר כפול, ואתם עיוורים לכל העוולות, ההצהרות של הצד השני, ויש לכם טענות רק כאן למה שנאמר כאן, אז אני תמיד שואל את עצמי, אדוני היושב-ראש – אם אני פעם אחת אראה אותך, חבר הכנסת דהאמשה, או חבר הכנסת כנעאן, בוויכוח בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית, או סוריה, או לבנון, פעם אחת מצדיק את העמדה הישראלית ולא את העמדה של הצד השני, יהיה לי יותר קל להקשיב לכם.

דוד טל: אני מאוד מודה לחבר הכנסת קליינר.

דוד טל: אדוני שר החקלאות ישיב ולאחר מכן נעבור להצבעה.

דוד טל: אדוני השר, משהו על הדיג?

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני אומר משהו על הדיג בתשובה על דבריו של חבר הכנסת עזמי בשארה בשני הנושאים שהוא העלה; גם בנושא הנמל בעכו.

חיים אורון: אני מתכוון לבקר שם בתקופה הקרובה.

חיים אורון: יש בעיות.

חיים אורון: בכלל, צפויות בעיות בדיג בצפון בגלל ההיערכות מחדש של צה"ל בגבול הצפון, ותתעוררנה גם שאלות של הדיג, ואני מקווה שנוכל לקדם במשהו את הנושא הזה.

חיים אורון: בכלל, יש שאלה לא פשוטה שקשורה בדיג הימי, גם מה שהוא העלה בקשר לג'סר-א-זרקא – לנסות לפתח שם פרויקט שקשור בנמל דייגים, שהוא יהיה חלק ממתחם תיירותי על החוף.

חיים אורון: ככל שזה קשור במשרד החקלאות, בעצם המהלך הוא אפשרי.

מוחמד כנעאן: הנמל בעכו זקוק לטיפול רציני.

חיים אורון: אני מקווה.

חיים אורון: תן לי את הקרדיט, נראה.

חיים אורון: בקשר לג'סר-א-זרקא, ככל שתלוי במשרד החקלאות, גם החלק התקציבי פחות או יותר ניתן לעמוד בו.

חיים אורון: יש שם ויכוח עם החוגים להגנת איכות הסביבה והגנת הטבע, ואני מקווה שביחד נצליח להעביר תוכנית שיהיה בה מתחם תיירותי נאה, שבתוכו יהיה גם פתרון לקבוצת הדייגים שמוצאת במקום הזה את פרנסתה.

חיים אורון: אני מקווה שהעניין הזה יוסדר.

חיים אורון: הצעת החוק בעצם באה להחליף את פקודת הדיג משנת 1937, והיא באה לתקן כמה סעיפים.

חיים אורון: אני מבין שאין הרבה טעם כרגע לפרט אותם.

חיים אורון: חבר הכנסת יורי שטרן, אני רוצה להעיר רק הערה אחת.

חיים אורון: קודם כול, החקלאות לא נעלמת.

חיים אורון: יש קשיים לא פשוטים בחקלאות.

חיים אורון: החקלאות עוברת שינויים מאוד מאוד קשים ומאוד מורכבים, ואני מקווה, שבהזדמנות, ואולי אפילו מחר, כאשר תהיה שעת שאלות שמכוונות אלי, ניתן יהיה לפרט יותר בדברים הללו.

חיים אורון: אבל אני רוצה להגיד דבר עקרוני על החיבור שיצרת בין הוויכוח על רמת-הגולן לבין שאלת החקלאות וההתיישבות.

חיים אורון: אני אומר את זה כאיש התיישבות, לא רק כשר החקלאות.

חיים אורון: המחלוקת הזאת חותכת בתוך ההתיישבות מאז מלחמת ששת הימים, בין חברים שראו בהתיישבות את אחד הכלים לוויכוח הפנים-ישראלי על גבולות המדינה העתידיים לבין כאלה שחשבו שזו טעות – טעות בסיני, טעות בפתחת-רפיח וטעות ברמת-הגולן.

יורי שטרן: ההתיישבות הקימה את המדינה.

חיים אורון: אבל אנחנו חשבנו, וכנראה זה במחלוקת, שמאז קמה המדינה הדינמיקה הזאת, שבאמצעות התיישבות נקבעים גבולות, היא שגויה.

חיים אורון: ומי לנו יותר מאשר מנחם בגין ואריק שרון, שזו היתה ממש תפיסתם, ובמבחן שהם עמדו אישית בפניו, הם פינו את כל ההתיישבות מסיני ומפתחת-רפיח.

חיים אורון: לא במקרה אני ותנועתי לא התיישבנו שם.

חיים אורון: לא התיישבנו שם כי חשבנו שהשטחים הללו הם פיקדון לעת שלום.

יורי שטרן: בגולן כן התיישבתם.

חיים אורון: אני אמרתי את זה כבר פעם מעל הדוכן, שאני התנגדתי גם להתיישבות של תנועתי ברמת-הגולן, אבל לפחות חברי תנועתי ברמת-הגולן אומרים, שגם אם הם התיישבו, היישוב לא יהיה מכשול לשלום.

חיים אורון: לא קיבלתי בעבר ואינני מקבל היום את הפיכת ההתיישבות לכלי שבאמצעותו קובעים את הגבולות המדיניים.

חיים אורון: זה היה נכון עד קום המדינה.

חיים אורון: מרגע שיש מדינה, יש כלים מדיניים לפתור סכסוכים בינינו לבין שכנינו.

חיים אורון: כך שאני מאמין ומקווה, ואני מודע למחיר הכבד – ואני לא אומר את זה מן השפה ולחוץ – של הסכם שלום עם סוריה, שמשמעותו תהיה הורדת היישובים ברמת-הגולן, אני מודע לכל המחיר הזה.

חיים אורון: אני לא חושב שזה מבחנה של החקלאות הישראלית.

חיים אורון: מבחנה של החקלאות הישראלית יהיה, איך היא יכולה לספק, מצד אחד, מצרכים לציבור בארץ, ומצד שני לספק קיום הוגן לעוסקים בה בכל מקום שבו הם נמצאים.

יורי שטרן: לחקלאות במדינת ישראל יש בסיס ומוטיבציה.

יורי שטרן: כשפוגעים בזה, אתה פוגע בעצם בקשר של האדם היהודי לארץ-ישראל.

יורי שטרן: זו לא חקלאות רגילה.

חיים אורון: עומד לפניך חקלאי, שרואה את עצמו כאיש התיישבות, ואיננו גוזר את מידת נאמנותו לחקלאות ולהתיישבות על-פי השאלה איפה יעבור הגבול המדיני.

חיים אורון: יש גם תופעה כזאת – לפי דעתי, היום של רוב החקלאים.

רחמים מלול: תודה לשר החקלאות.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה בדבר החלת דין רציפות על הצעת החוק לתיקון פקודת הדיג (מס' 3), התשנ"ח–1998.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 5 בעד הודעת הממשלה – 12 נגד – אין נמנעים – 1 הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת הדיג (מס' 3), התשנ"ח–1998, נתקבלה.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, בעד – 12, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, תוסיף את קולי.

רחמים מלול: בעד – 13, לרבות קולו של חבר הכנסת מקסים לוי, אין מתנגדים, נמנע אחד.

רחמים מלול: הצעת החוק עוברת אפוא לוועדת הכלכלה, להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

רחמים מלול: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רחמים מלול: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה), התש"ס–2000, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רחמים מלול: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, ידידי חבר הכנסת דוד טל.

רחמים מלול: בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה), התש"ס–2000.

דוד טל: בחוק ההסדרים לשנת 1999 נקבע עיקרון, ולפיו רישום ראשון בקופת-חולים ייעשה לאחר בקשה להכרה בתושבות, המוגשת למוסד לביטוח לאומי.

דוד טל: חוק ההסדרים אף קבע, כי משהוכר אדם כתושב, הוא זכאי להחזרים בעבור שירותי בריאות שסופקו לו מיום הגשת הבקשה לתושבות ועד לקביעתה.

דוד טל: התיקון שבפניכם, חברי חברי הכנסת, מציע לזכות את מי שהוכר כתושב בהחזר תשלומים גם עבור שירותי בריאות שניתנו בששת החודשים שלפני הגשת הבקשה, זאת בכפוף לכך שאותו אדם היה אכן תושב ישראל גם בתקופה זו.

דוד טל: בשל האי-ודאות לגבי היקף ההחזרים שיידרשו מכוחו של הסדר זה עבור תשלומים רטרואקטיביים, הציעה הממשלה לבחון אותו לתקופת ניסיון, ועל כן לקבוע את התיקון כהוראת שעה לשנת 2000.

דוד טל: אני סבור כי מדובר בתיקון ראוי, ואף התלבטנו בוועדה אם אין מקום להחיל את התקופה לשנה שקדמה להגשת הבקשה לתושבות.

דוד טל: לאחר דיון החליטה הוועדה לאשר את התיקון כלשונו, ואני מבקש את תמיכתכם באישורו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד טל: אני מודה ליושב-ראש.

רחמים מלול: תודה לחבר הכנסת דוד טל.

רחמים מלול: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על שני סעיפי החוק.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 2-1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

רחמים מלול: אם כן, החוק עבר בקריאה שנייה.

רחמים מלול: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רחמים מלול: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

רחמים מלול: נא להצביע.

רחמים מלול: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה), התש"ס–2000, נתקבל.

רחמים מלול: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רחמים מלול: לפיכך אני קובע, שחוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה), התש"ס–2000, עבר בקריאה שנייה ושלישית.

רחמים מלול: תודה.

רחמים מלול: הודעות מטעם ועדת הכנסת.

רחמים מלול: חבר הכנסת סאלח טריף, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא את ההודעות הבאות של ועדת הכנסת.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק ובהצעות לסדר-היום כדלקמן: ועדת הכלכלה תדון – 1.

): בהצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (מס' 7), התש"ס–2000, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית; 2.

): בהצעת חוק איסור מכירת מוצרי טבק לקטין, התש"ס–1999, של חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת; 3.

): בהצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירת מוצרי טבק לקטין), התש"ס–1999, של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון – 1.

): בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מרחב תכנון מקומי), התש"ס–1999, של חבר הכנסת גדעון עזרא וקבוצת חברי הכנסת; 2.

): בהצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 18) (החזקת אסירים בהפרדה ותיקונים שונים), התש"ס–2000, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

): ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: החלטת ועדת המינויים של נציבות שירות המדינה שלא לאשר את מינויו של חבר הכנסת יוסי כץ כשגריר ישראל בגרמניה – של חבר הכנסת עופר חוגי.

): אדוני היושב-ראש, אני מבקש גם להודיע את ההודעות הבאות:

): הוועדה לקידום מעמד האשה תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: דוח המשטרה על ממדי הפשיעה – של חברות הכנסת נעמי חזן ויעל דיין.

): הוועדה תדון גם בהצעות לסדר-היום בנושא: חשד לסחר בביציות מנשים שהיו בטיפולי הפריה – של חברי הכנסת יהודית נאות, אחמד טיבי, רחמים מלול, ענת מאור ודליה רבין-פילוסוף.

): ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: החלטת היועץ המשפטי לממשלה לגבי התנהגות המשטרה באירועי א-רוחה שבאזור אום-אל-פחם – של חבר הכנסת האשם מחאמיד.

): ועדת הכלכלה תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: שביתת עובדי הנמלים – של חברי הכנסת שלום שמחון, גדעון עזרא ומוחמד כנעאן.

): ועדת החינוך והתרבות תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: מחקר של משרד החינוך על אלימות בקרב בני נוער – של חברי הכנסת ישראל כץ, אמנון כהן, האשם מחאמיד ומיכאל נודלמן.

): ועדת הכספים תדון בהצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – שכר טרחת עורך-דין בגין אי-תשלום הלוואה), התש"ס–1999, של חבר הכנסת מאיר פרוש.

): ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות תדון בהצעת חוק לקליטת העלייה, התש"ס–1999, של חבר הכנסת אמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 7) (ראש האופוזיציה), התש"ס–2000.

): הוועדה לקידום מעמד הילד תדון בהצעת חוק הטבות למשפחות ילדים אוטיסטים (תיקוני חקיקה), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

): כמו-כן, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה ביום 7 בפברואר 2000 להעביר את הצעת חוק-יסוד: איכות הסביבה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): הוועדה החליטה, כי אם הצעת חוק-יסוד: איכות הסביבה תיהפך במהלך הדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט להצעת חוק רגילה, היא תועבר לדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

): אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: מצב המלחמה באזור צ'צ'ניה – של חבר הכנסת יורי שטרן וגם של יושב-ראש הקואליציה אופיר פינס.

דוד טל: חבר כנסת שטרן יפתח את הדיון.

דוד טל: אני מכריז על רשימה סגורה של הדוברים ואני מציין שכל חבר כנסת או דובר שלא יהיה נוכח באולם המליאה יפסיד את תורו.

דוד טל: חבר כנסת שטרן, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אנחנו נדבר חמש-חמש.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו – שני חברי כנסת, אופיר פינס ואני – יזמנו דיון בכנסת בנושא המצב בצ'צ'ניה כבר לפני זמן-מה, אני חושב שזה היה לפני חודשיים, והנה הנושא שוב עלה לכותרות בעקבות תמונות הזוועה שראינו כולנו בטלוויזיות השונות בעולם, תמונות שבהן אוספים גופות של החיילים הצ'צ'נים, הם מונחים על הקרקע, הם נקשרים באיזה חוט, גוררים אותם אחרי הרכב, זורקים לאיזה בור – תמונות זוועה של ממש.

יורי שטרן: אומנם ממשלת רוסיה מנסה להסביר שמדובר בחיילים שנהרגו בקרב.

יורי שטרן: עצם הטיפול בגופות אפילו – במיוחד לנו, לבני מסורת מסוימת – נראה זוועה, איום ונורא.

יורי שטרן: אני מניח שגם הגופים הבין-לאומיים שמטפלים בזכויות האדם וגם הממשלה הרוסית עצמה ידעו להתייחס בהתאם לסטנדרדים המקובלים למה שראינו בסרטים האלה.

יורי שטרן: אבל אני מקווה שמאחורי התמונות האלה ולאחר המחאה שלנו, לא נפסיק לראות את הדבר המהותי שקורה שם.

יורי שטרן: המדינה הצ'צ'נית, הרפובליקה הצ'צ'נית האוטונומית, הפכה להיות קן מקלט וחממה לטרור אסלאמי בין-לאומי.

יורי שטרן: ערב רב של טרוריסטים מגיע לשם.

יורי שטרן: בכספי ערב-הסעודית, בכספי בן-לאדן, בכספי כל מיני חוגים אסלאמיים רדיקליים מאירן או ממקומות אחרים, ממומנות יחידות טרור שבמשך שנים קיבלו שם אימונים, הגיעו לשם, יצאו משם, הפכו למוקד לטרור נגד אזרחי רוסיה שלווים, הרסו בניינים שלמים במוסקבה, ומאות תושבי מוסקבה נרצחו, נהרגו בפיצוצים האלה.

יורי שטרן: תפסו, כבשו בית-חולים בצפון קווקז והרגו את החולים.

יורי שטרן: נכנסו, פלשו לרפובליקה הדגסטנית השכנה, שגם היא רפובליקה אסלאמית, חטפו מאות בני אדם, הלכו וחטפו גם בני העם היהודי, לרבות התיירים הישראלים שבאו לאזור, ואנחנו עכשיו – הודות לפעולה של הכוחות הרוסיים – לאט-לאט, אחד-אחד, משחררים אותם ומחזירים הביתה.

יורי שטרן: יש לרוסיה, כמו לכל מדינה אחרת, זכות להילחם בטרור.

יורי שטרן: יש לרוסיה, כמו לכל מדינה אחרת, לא רק זכות אלא חובה להגן על אזרחיה מול הטרוריסטים.

יורי שטרן: יש לה זכות למנוע הפיכת מקום כלשהו לחממה לטרור.

יורי שטרן: יש לה זכות למנוע מטרור אסלאמי רדיקלי מכל העולם להתנקז ולהתרכז בשטחיה.

יורי שטרן: לכן אני מציע, שכנסת ישראל – ומי אם לא אנחנו – נושיט יד למלחמה הזאת, הרוסית, נגד הטרור, וזה יחד עם הגינוי נגד מעשי זוועה ונגד פגיעות בזכויות האדם.

יורי שטרן: צריכה הממשלה הרוסית לטפל בזה ולהעניש כל מי שאחראי לכך, אבל זכותה של רוסיה ושל כל מדינה אחרת – ובוודאי של מדינת ישראל – להילחם בטרור, לעשות את כל מה שניתן, כדי שהאזרחים שלה יסתובבו ברחובות, יגורו בערים שלהם, יטיילו, בלי שום פחד מהמחבלים, מהפנאטים האסלאמיים.

יורי שטרן: הזכות הזאת היא זכות בסיסית שלהם ושלנו, ובשעה זו של העמדת הפנים הבין-לאומית, של הצביעות המערבית הבלתי-נסבלת, אחרי מה שהמערב עשה בקוסובו – רצח של אנשים חפים מפשע, סתם, הפצצות של הערים היוגוסלביות כאילו למען מטרה מסוימת שנאט"ו שמה לעצמה – אז כנגד הצביעות הזאת, כנגד העמדת הפנים הזאת, אנחנו צריכים לתת יד לרוסים במלחמה שלהם נגד הטרור.

יורי שטרן: עם כל הגינוי, עם כל הדרישה שלנו לשמור על זכויות האדם, עם כל ההבנה שלנו שרוסיה עד כה לא הצטיינה כמדינה ששומרת על כבוד האדם, נמנעת ממעשי הזוועה השונים – אנחנו צריכים לדרוש את זה, אבל העיקר, צריך להישמר, וצריכה מדינת ישראל לראות ברוסיה שותפה במלחמה הבין-לאומית, ובוודאי שלנו, בטרור, לרבות הטרור האסלאמי.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר כנסת אופיר פינס, חמש דקות.

דוד טל: חברי הכנסת, לאחר חבר כנסת אופיר פינס – חבר הכנסת מאיר שטרית, חבר כנסת טיבי, חבר כנסת כץ, חבר הכנסת אלון, חבר כנסת גדעון עזרא.

דוד טל: כאמור, כל מי שלא יהיה באולם המליאה, יפסיד את תורו.

דוד טל: חבר הכנסת פינס, הבמה שלך.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, אני לא יודע כמה מכם השתתפו בדיון המוקדם שקיימנו כאן בדיוק לפני חודשיים, כשביקשנו להעלות את הנושא הזה לדיון במליאה.

אופיר פינס-פז: ואז לא היו התמונות, לא ראינו את התמונות הנוראיות שכל העולם ראה בשבוע האחרון, אבל הרגשנו שטרגדיה גדולה מתחוללת בצ'צ'ניה, הרגשנו שלתקשורת אין יכולת להיכנס פנימה, וידענו שהעיר הזאת עוברת הפצצות נוראיות ושאין כבוד לחיי אדם ואין הבדל בין אזרחים לחיילים, אין כלום.

אופיר פינס-פז: וכשהתמונות האלה הציפו אותנו בשבוע האחרון, כשראינו קבר אחים גדול שאליו מוטלות גופות, כשראינו גופה של חייל או אזרח נגררת על-ידי קומנדקר על פני קילומטרים בדרך-לא-דרך – אלה מראות מצמררים, והעולם לא יכול לשתוק, ומדינת ישראל לא יכולה לשתוק.

אופיר פינס-פז: הייתי שמח לו היה שר החוץ נמצא כאן ואומר ומביע את עמדתה של ממשלה בישראל.

אופיר פינס-פז: זה לא יכול להיות שממשלת ישראל – ואני אומר את זה גם כיושב-ראש סיעת ישראל אחת, גם כיושב-ראש הקואליציה, אבל קודם כול כחבר כנסת – לא יכול להיות שממשלת ישראל שותקת, אילמת לנוכח מחזות המוות שמשודרים אלינו מצ'צ'ניה.

אופיר פינס-פז: זאת שערורייה, כי מי ששותק כאן, כי מי שמסובב את מבטו למקום אחר, בסופו של דבר זה יחזור אליו כבומרנג.

ישראל כץ: אתה רוצה להסתבך עם רוסיה?

אופיר פינס-פז: אנחנו צריכים להסתבך עם כל אחד, ובתנאי שאנחנו נדבוק בערכים המוסריים הבסיסיים ביותר שעליהם מושתתות היהדות ומדינת ישראל.

יובל שטייניץ: גם עם אמריקה?

אופיר פינס-פז: גם עם אמריקה, גם עם כולם; זה לא מעניין אותי.

יובל שטייניץ: היינו צריכים למחות על ההפצצות בסרביה?

אופיר פינס-פז: ודאי.

אופיר פינס-פז: אבל האמריקנים בסרביה, ואני לא רוצה שתסיט אותי לנושא ההוא, האמריקנים בסרביה התערבו כשכלו כל הקיצין וכשהתחולל טבח עם, כשהתחולל טבח עם.

יורי שטרן: הם הוסיפו טבח על טבח.

אופיר פינס-פז: משום שהאמריקנים החליטו, ולדעתי, בסופו של דבר, בדין ובצדק, שמה שקרה ביוגוסלביה לשעבר צריך היה לעצור, ואם לא בדרכים של משא-ומתן, אז בכוח.

יובל שטייניץ: – – –

אופיר פינס-פז: ואני חושב, שמה שהרוסים עשו בצ'צ'ניה חייב תגובה של נאט"ו, חייב תגובה אמריקנית, ודאי חייב לפחות תגובה ורבלית של ממשלת ישראל ושל הכנסת.

אופיר פינס-פז: לא יכול להיות שהמוסר שלנו הוא מוסר דו-פרצופי.

אופיר פינס-פז: כשמדובר במדינה קטנה שמפגינה אלימות נוראה, אז מגיבים.

אופיר פינס-פז: כשמדובר במעצמה לשעבר, שיש לה גם כושר גרעיני, אז כולם שותקים ונותנים לבצע טבח עם כזה, והעם היהודי לא מדבר?

אופיר פינס-פז: ומדינת ישראל לא אומרת?

אופיר פינס-פז: לא מבקרת?

אופיר פינס-פז: לא מתלוננת?

אופיר פינס-פז: לא משמיעה קול?

אופיר פינס-פז: אנחנו עם שעבר שואה, אנחנו עם שעבר שואה – – –

יובל שטייניץ: אופיר, איפה ראית עדויות של טבח עם?

אופיר פינס-פז: ראיתי, ועוד איך ראיתי; זה העניין, שראיתי.

אופיר פינס-פז: ותאמין לי, חבר הכנסת שטייניץ, מה שראינו זה קצה הקרחון; אני בטוח בזה במאת האחוזים – מה שראינו זה קצה הקרחון.

יובל שטייניץ: מה, הוציאו שם להורג נשים וילדים?

יובל שטייניץ: – – –

אופיר פינס-פז: אני לא יודע, אני מעריך שכן, אני לא יודע.

אופיר פינס-פז: אני מעריך – – –

יורי שטרן: אופיר, יש לנו בארץ כמה אנשים שהיו בשבי אצל הצ'צ'נים ושוחררו מהשבי הצ'צ'ני הודות – – – תדבר אתם ותשאל אותם מה הטרוריסטים האלה עשו ועושים – – –

אופיר פינס-פז: אני יודע, אני יודע, אבל אני עדיין אומר, גם כשמפעילים פעולת טרור – וצריך לגנות את זה ולהילחם בטרור, ומי כמונו יודע להילחם בטרור, ומי כמונו סבל מטרור וסובלים מטרור – יש דרך להגיב.

אופיר פינס-פז: כמו שאני מתנגד שנתקיף בלבנון אזרחים וילדים ונשים, ואני מתנגד, מתנגד, אני בטוח שאנחנו צריכים להתנגד למה שהצבא הרוסי עשה בצ'צ'ניה.

אופיר פינס-פז: אני נורא מצטער, ואני חושב שהכנסת צריכה להתאחד במסר הברור הזה, אם הממשלה החליטה להיאלם דום.

אופיר פינס-פז: תודה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת פינס.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר שטרית – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת ישראל כץ, במסגרת שלוש דקות, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, הדיון שמתקיים כאן, צריך לזכור במה אנחנו עוסקים: אנחנו עוסקים במעצמה, נכון שהיא נחלשה, אבל היא מדינה חשובה ביותר, ברוסיה.

ישראל כץ: מה שראינו בטלוויזיה, ומטבע הדברים אתה רואה מה שמראים לך, אין לנו מידע על מה שבאמת היה שם, ואני מקווה שלא היו מעשים חריגים, ותמיד נגנה כל מעשה חריג נגד אזרחים.

ישראל כץ: מה שאני יודע, ומה שאני שמעתי ומה שראיתי – היו התקפות טרור קשות ביותר נגד אוכלוסייה אזרחית ברוסיה.

ישראל כץ: לא צריך לשכוח את רבי-הקומות שהתפוצצו במוסקבה ובערי ברית-המועצות וקברו תחתם מאות ועשרות גוויות בכל פיצוץ רצחני שבא על רקע טרור לאומני.

ישראל כץ: פועלים ברוסיה גופי טרור אסלאמיים, שפועלים בברית-המועצות – – –

מוחמד כנעאן: – – –

ישראל כץ: – – – על רקע של ארגוני טרור אסלאמיים שפגעו בצורה רצחנית באזרחים חפים מפשע בברית-המועצות, ברוסיה, ורוסיה יצאה בצ'צ'ניה למלחמת הגנה.

ישראל כץ: אומנם, זה שטח רוסי פנימי, זו אוטונומיה פנימית, היא יצאה להגיב כפי שמקובל.

ישראל כץ: אמרתי, כל מעשה חריג שהיה, ודאי שאנחנו צריכים לגנות אותו, אבל הזכות להגנה עצמית – – –

מוחמד כנעאן: כל הכבוד לך שאתה מעודד השמדת עם.

ישראל כץ: הזכות להגנה עצמית של מדינה, אם זה בצ'צ'ניה ואם זה בלבנון ואם זה בכל מדינה אחרת, היא זכות שאינה ניתנת לערעור.

מוחמד כנעאן: – – –

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, חדל.

ישראל כץ: ועם כל הכבוד, חבר הכנסת כנעאן, אני מתפלא עליך שאתה תומך אוטומטית בכל פעולת טרור אסלאמית, ולא חשוב איפה היא מתקיימת.

ישראל כץ: הרי פוצצו בניינים רבי-קומות ברוסיה, פוצצו, מה אתה צריך; וכיוון שהם מוסלמים אתה כבר קם ונוקט עמדה לטובתם.

מוחמד כנעאן: אבל אתה מעודד השמדת עם – – –

ישראל כץ: אני, בניגוד לך, לא יודע את הפרטים.

ישראל כץ: אני יודע, שזכותה של מדינה, לאחר שהיא רואה שמתוך שטח מוגדר של אוטונומיה או מדינה פועלים נגדה בטרור באופן שיטתי – זכותה לנקוט פעולה צבאית נגד אותו אזור, משום שהאזור, הרשות, המדינה צריכה להיות אחראית.

ישראל כץ: אפילו קבוצת כדורגל מענישים על זה שאוהדים שלה מתפרעים, להבדיל אלף אלפי הבדלות.

ישראל כץ: אם טרור יוצא משטח מסוים, הגוף שנמצא שם הוא האחראי, משום שאתה לא יכול לרדוף אחרי כל טרוריסט.

ישראל כץ: לכן, מצד אחד, אנחנו צריכים לגנות כל פעולה חריגה ולתבוע להעניש את מי שביצע כל דבר חריג, אם הוא התבצע.

ישראל כץ: מצד שני, אי-אפשר, בגלל הזדהות על רקע כזה או אחר לשלול ממדינה את הזכות להגנה.

ישראל כץ: ואדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לידידי יושב-ראש הקואליציה אופיר פינס, שבצורה קצת חסרת אחריות בא ואומר: בואו נגנה את רוסיה, בואו נתקוף אותה, דיפלומטית.

ישראל כץ: עם כל הכבוד, אנחנו צריכים לדעת את מקומנו, לדעת את הפרופורציות, לדעת מי הידידים הפוטנציאליים שלנו באזור הקרוב והרחוק, ולא להתיימר לנהל את כל העולם.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת בנימין אלון – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת גדעון עזרא – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת איוב קרא – נמצא גם נמצא, והוא יעלה, במסגרת של שלוש דקות.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת ויצמן שירי, וחברי הכנסת מח'ול, נוה, לוי, שטייניץ, זנדברג, וכל חברי הכנסת הטובים אחר כך.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא שמעתי היום בבית הזה מלה וחצי מלה על-אודות הזמרת עפרה חזה.

איוב קרא: אני חושב – על דעתכם כמובן – שכל הבית הזה יכול להיות בקונסנסוס ולשלוח הרבה תנחומים למשפחה, ולבקש מהעיתונאים שיניחו לה על משכבה ויפסיקו לדסקס איך היא הגיעה לאן שהיא הגיעה.

איוב קרא: בנושא צ'צ'ניה, אני חושב שכל בר-דעת, כל אדם בעל שכל ישר לא יכול להשלים עם מלחמה עקובה מדם.

איוב קרא: אני חושב שמצב דומה נמצא באזורנו, ואנחנו צריכים לשאוף להביא למקסימום שאנשים יחיו בשלום, שאנשים יחיו טוב; ואנחנו, שסבלנו פה ממלחמות שונות, מאחלים שהעולם כולו יזכה לראות נחת, שאנשים בעולם כולו יחיו טוב.

איוב קרא: אבל, אדוני היושב-ראש, השתתפתי היום בשתי ישיבות מרכזיות, עם השרה לאיכות הסביבה וגם עם שר הפנים, ואני שומע את ראשי הרשויות הדרוזיות, כולם, נפגשים ומעוררים בעיות הקשורות לחיים היומיומיים שלהם.

איוב קרא: אין לי ספק, שהאנשים הללו, שנלחמו למען ביטחון ישראל, שנתנו את היקר להם למען המשך קיומה של מדינת ישראל, כואב הלב לראות שחתמו אתם על הסכם – הממשלה הנוכחית שרצתה מאוד לעזור להם – אבל התברר שזה רק על הנייר.

איוב קרא: הרשויות הללו קיבלו מהממשלות הקודמות, מהממשלה של נתניהו, יותר מ-300 מיליון שקל בכל שנה מתקציב המדינה.

איוב קרא: הממשלה הזאת הורידה את התקציבים של הפיתוח ותקציבים שונים לסכום של 4 מיליוני שקלים בקושי.

איוב קרא: זה דבר שלא היה בהיסטוריה של המדינה הזאת.

איוב קרא: כאשר אתה שואל את שר הפנים, הוא אומר שהתשובה היא אצל שר האוצר; כשאתה שואל את שר האוצר, התשובה היא אצל ראש הממשלה.

איוב קרא: האם זה המחיר שצריכה לשלם עדה נאמנה כזאת?

איוב קרא: לפעמים אני מתקומם ומתרגז, כי אין סיבה לבוא בטענות אל איש בתוכנו.

איוב קרא: הבעיה היא שקמה ממשלה שחרתה על דגלה להביא למצב יותר טוב של השכבות החלשות ושל מדינת ישראל בכלל.

איוב קרא: אבל היום בשום תחום, בשום כיוון אין שום חשיבה; ראש הממשלה לא מצליח.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כשם שהוא נכשל בנושא לבנון הוא גם נכשל בנושא המדיני עם סוריה, הוא נכשל גם בנושא הפלסטיני והוא נכשל גם בנושא החברתי-הכלכלי.

איוב קרא: אני מציע לו להפסיק להיות אטום וללכת אל הנשיא כמה שיותר מהר.

דוד טל: חבר הכנסת ויצמן שירי – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת עסאם מח'ול.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת דני נוה, וחבר הכנסת מקסים לוי, ראיתי אותו פה ואני מקווה שהוא עוד יבוא, משום שאם הוא יאחר, הוא לא יקבל את רשות הדיבור.

ישראל כץ: אתה מדבר על צ'צ'ניה, תדבר על הקופטים במצרים – 23 אזרחים שלווים שנרצחו.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, המינון של הצביעות באולם הזה כאשר מדברים על מה שקורה בצ'צ'ניה, אחרי הנושאים שדיברנו עליהם היום, הוא מעבר לפרופורציות הנכונות.

דוד טל: חבר הכנסת כנעאן, על-פי התקנה החדשה אני מחרים לך את הטלפון.

עסאם מח'ול: לפני חודש ושבוע ימים התקיים דיון מעל במה זו בעניין צ'צ'ניה, יזמו אותו בין היתר גם חברי כנסת מן הימין, והם נקטו עמדה אחרת.

עסאם מח'ול: אז זכויות האדם היו חשובות להם, רצח עם נראה להם דבר שאי-אפשר להסביר או לקבל או לתת לו תירוצים; היום הם מקישים מהוויכוח בעניין לבנון על האירועים בצ'צ'ניה.

עסאם מח'ול: מה שקורה בצ'צ'ניה זה רצח עם שמנהל המשטר המסואב של ילצין וממשיכו פוטין.

ישראל כץ: אתה תומך בהם כל השנים.

עסאם מח'ול: אני לא תמכתי בהם, אתה תמכת בהם מאז שהם קמו.

ישראל כץ: המפלגה שלך, אמא רוסיה.

עסאם מח'ול: לא, אתה תמכת בהם, המפלגה שלך תמכה בהם, אני לא תמכתי בהם.

עסאם מח'ול: הם האלטרנטיבה.

עסאם מח'ול: וכשיש משטר כזה, הוא בורח, הוא רוצה להעלים את המצב הקשה שאליו הוא הוביל את הארץ על-ידי חרחור הלאומנות.

עסאם מח'ול: זה הדבר הדומה בין שני המקרים.

ישראל כץ: אתה קומוניסט.

עסאם מח'ול: כשבורחים ללאומנות מנסים להסתיר את המצב הקשה והעלוב שאליו הובילו מדינה, לא סתם מדינה אלא מעצמה שהיתה.

עסאם מח'ול: לכן, אל תשתמש בטיעונים האלה ובהשוואות האלה כשאתה מדבר על הנושא הזה.

עסאם מח'ול: מה שקורה בצ'צ'ניה הוא ניסיון נואל, גרוע, רע, שפיכות דמים ורצח עם, כדי להגיב על אותו רצח עם שעשתה וביצעה ארצות-הברית ביוגוסלביה לפני כמה חודשים.

עסאם מח'ול: זאת האמת.

עסאם מח'ול: אתם מנסים לדבר על דברים קטנים מדי.

עסאם מח'ול: האמת האסטרטגית היא, שהמלחמה המלוכלכת הזאת על צ'צ'ניה היא התגובה של רוסיה – שיש לה גם שאיפות אימפריאליסטיות – על הניסיון של ארצות-הברית לחסום את דרכה של רוסיה למקורות הנפט ומקורות הגז בצפון קווקז.

עסאם מח'ול: זאת האמת.

עסאם מח'ול: אתם מצליחים להפוך את זה לנושא קטן, לנושא של פשע שמנסה להגיד שמותר לפגוע בעם ולחסל אותו.

עסאם מח'ול: מכיוון שיש טרוריסטים, צריך לפגוע בטרוריסטים, אפשר להיאבק נגדם; מי שפוצץ בניין אפשר לשפוט אותו.

עסאם מח'ול: הפתרון חייב להיות פתרון מדיני, שיכבד את זכות העם הצ'צ'ני לעצמאות ולהגדרה עצמית.

דוד טל: אני מאוד מודה לחבר הכנסת מח'ול.

דוד טל: חבר הכנסת דני נוה – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי, שלוש דקות יספיקו לאדוני?

ישראל כץ: אתה מחמיר עם חבר הכנסת מקסים לוי.

דוד טל: "את אשר יאהב יוכיח", כתוב במקורותינו.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עם שידע שואה והעולם שתק.

מקסים לוי: אני הייתי בארצות-הברית כאשר במדינת ניו-יורק ערך ראש העיר טקס ליום השואה; היה נאום על השואה, ואז הוצא ספר, ובהקדמה שלו נאמר כאילו ארצות-הברית הגדולה לא ידעה על השמדת העם היהודי.

מקסים לוי: הטיפש ביותר בעולם לא חשב אז שארצות-הברית הגדולה לא ידעה שאכן נרצחים באירופה מיליונים של אנשים.

מקסים לוי: מדובר בסופר אמריקני.

מקסים לוי: גם כאן אין הכוונה שלא להילחם בטרור.

מקסים לוי: רואים בסרביה, רואים כאן איזו תופעה שהעולם רואה את המחזות ושותק.

מקסים לוי: כאשר תהליך השלום מתבצע, מי מאתנו כאן לא חושב, שאם, חס וחלילה, יקרה משהו במדינה הקטנה שלנו, מי ידע אז?

מקסים לוי: מי יגן אז אם לא העם היהודי בארצו?

ישראל כץ: אף אחד.

מקסים לוי: מי יגן אז מפני התופעות האלה, כאשר אנחנו רואים את האו"ם, כפי שאמר בן-גוריון – "או"ם שמום"?

מקסים לוי: עם נרצח, אתה רואה בטלוויזיה מחזות של גופות נגררות אחרי טרקטורים לקבר, והעולם שותק.

מקסים לוי: גם לא ראיתי את מדינות ערב קמות וצועקות על רצח של עם.

מקסים לוי: אני שומע את חברי הכנסת.

מקסים לוי: נכון, צריך להתנגד בכל הכוח לטרוריסטים, להיאבק נגד הטרור; אי-אפשר שהעולם ישתוק כשמול אפו עמים נרצחים, כמו בסרביה.

מקסים לוי: לארצות-הברית היתה מטרה להראות את הדמוקרטיה, אבל זה קרה רק אחרי שנרצחו אלפים, ואז היא נכנסה בעובי הקורה.

מקסים לוי: גם כאן זו חובתה של מדינת ישראל, המדינה שידעה שואה, למרות הסיפורים של אז שגם העם בישראל לא ידע שרוצחים ולא ידע שנהרגים.

ישראל כץ: איך אתה יכול להשוות את זה לשואה?

ישראל כץ: היהודים עשו טרור נגד הגרמנים?

מקסים לוי: לא יכול להיות כאשר – – – סלח לי, אני מפריע לך?

מקסים לוי: אתה רוצה להעיר הערה – תעיר הערה.

ישראל כץ: זה לא קשור לשואה ולא דומה לשואה ואין בתולדות האנושות תופעה כמו השואה.

מוחמד כנעאן: יש הרבה תופעות.

מקסים לוי: תסלח לי, זו דעתך.

מקסים לוי: דעתי היא, שלא יכול להיות שמעצמה כמו ברית-המועצות תבצע רצח המוני של עם בצורה כפי שאנחנו ראינו.

מקסים לוי: הילדים שלנו, הנשים שלנו בבית לא יכלו להסתכל על המראות בטלוויזיה.

מקסים לוי: העולם הוא לא נאור, העולם לא דמוקרטי, הוא לא הדדי.

מקסים לוי: יש צורך, אדוני היושב-ראש, שמדינת ישראל תביא בחשבון את ביטחון תושביה, ילדיה ועמה, משום שאחד הדברים החשובים ביותר הוא, שאין לסמוך על אף אחד בעולם הזה ובכפר הגלובלי הקטן של העולם.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת מקסים לוי, שעמד במסגרת הזמן שהוקצבה לו.

דוד טל: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לכל מדינה יש זכות להגנה עצמית, והדבר הכי אווילי לדרוש ממדינה שמתמודדת עם טרור שבא משטח של אוכלוסייה אחרת, משטח של מדינה אחרת, בתמיכה של ישות מדינית אחרת, הוא לחפש את הטרוריסטים בפינצטה.

יובל שטייניץ: זה בערך כמו להילחם בחיל אוויר של מדינה זרה ולהשתדל לפגוע רק במטוסים, אבל לא לפגוע בשדות התעופה או במתקני האספקה.

יובל שטייניץ: הדרך היחידה להילחם בטרור זה להילחם במדינה, בישות ששולחת את הטרור.

יובל שטייניץ: זאת הדרך היחידה שהביאה בעבר להישגים, גם בתולדות ישראל.

יובל שטייניץ: לכן יש צביעות רבה בטענה, שההפצצות והמלחמה הרוסית בצ'צ'ניה אינן בגדר הגנה עצמית.

יובל שטייניץ: אם יש שם מגמות של הוצאות להורג, צריך לגנות אותן.

יובל שטייניץ: אני לא ראיתי כל עדות לכך, אבל אם למישהו יש עדות – יביא בפני ואגנה אותן.

יובל שטייניץ: אבל אם יש כאן מלחמה אכזרית, אז אם לאמריקנים יש זכות להפציץ בסרביה, רחוק מביתם, בשעה שהטרור לא הופעל נגדם, אלא כדי להציל שם את הסרבים או את האלבנים, קל וחומר שלרוסים יש זכות להפציץ בצ'צ'ניה, כדי להרתיע ולגמור פעם אחת ולתמיד את הטבח של אזרחים רוסים בטרור.

מוחמד כנעאן: כמו שעשו בעירק, ואתם למדתם מהם.

עסאם מח'ול: תחליט.

ישראל כץ: צריך להכות בטרור קודם כול.

יובל שטייניץ: מעניין לעניין באותו עניין, אנחנו עומדים במצב דומה בלבנון.

יובל שטייניץ: מה מבקש היום ראש הממשלה לעשות?

יובל שטייניץ: אני רק רוצה להזהיר את אזרחי מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: ראש הממשלה מחבל היום באפשרות שלנו להגן על עצמנו בלבנון.

יובל שטייניץ: מצד אחד ראש הממשלה מדבר על הפצצות תשתית, כמו האמריקנים בסרביה; לא לפגוע באזרחים בכוונה תחילה, אבל תשתית כן.

יובל שטייניץ: מצד שני, היום, כשאנחנו רוצים להפציץ בלבנון, ל"חיזבאללה" יש מנוף נגדנו.

יובל שטייניץ: האיום ב"קטיושות" מכניס 200,000 אזרחים שלנו למקלטים, וזה איום שאנחנו מביאים אותו בחשבון.

יובל שטייניץ: הרבה פעמים בעבר לא הגבנו על הרג חיילים, ואפילו לא על פגיעות באזרחים, כדי לא להכניס 200,000 איש למקלטים.

יובל שטייניץ: היום ראש הממשלה רוצה לצאת יציאה חד-צדדית מרצועת הביטחון, ואנחנו יודעים, לפי הפרסום ב"הארץ" אתמול, וגם ב"ידיעות אחרונות" בשבוע שעבר, של"חיזבאללה" יש "קטיושות", שאם נצא מרצועת הביטחון ויוכלו לקדם אותם עד הגבול, אפילו בתקופה מסוימת של שקט, הם יכסו את חיפה ואת הקריות.

יובל שטייניץ: ואז ראש הממשלה אומר, תהיה לנו יד חופשית – אם יפגעו בנו, אז נכה בביירות.

יובל שטייניץ: אתה תכה בביירות אז?

יובל שטייניץ: תהיה לך יד חופשית יותר מהיום, כשה"חיזבאללה" יוכל לא להכניס 200,000 איש למקלטים, אלא איום ב"קטיושות" יכניס גם את חיפה ואת הקריות למקלטים ואת כל הגליל העליון והתחתון?

יובל שטייניץ: 1,500,000 בני-אדם במקלטים?

יובל שטייניץ: אני רוצה לסכם.

יובל שטייניץ: מי שמחזיר את רצועת הביטחון ללא הסכם, מי שמאפשר ל"חיזבאללה" לקרב "קטיושות" שיכסו גם את מפרץ חיפה, שיכסו 1,500,000 אזרחים, יאבד את החופש שלו להגיב על פעולות ה"חיזבאללה" באמצעות הפצצת תשתית.

יובל שטייניץ: כי כל פעם שנפציץ גנרטור בביירות, ה"חיזבאללה" באיום "קטיושות" יכניס לא 200,000, אלא 1,500,000 מאזרחי מדינת ישראל למקלטים.

יובל שטייניץ: לכן, מדובר בחוסר מחשבה תחילה, באיוולת, בהבטחת בחירות שהמשמעות האמיתית שלה היא הפקרת ביטחון ישראל.

יובל שטייניץ: לא יד חופשית להכות בתשתית, אלא להיפך: ה"חיזבאללה" יוכל לאיים עלינו עוד יותר ויהיה טרור בגבול, ולא נוכל להפציץ ולא נוכל להגן על אזרחינו בלי לשתק את כל המדינה.

יובל שטייניץ: ואת המחיר הזה לא נקבל.

יובל שטייניץ: את האיוולת הזאת חובה על כולנו למנוע, למרות הבטחת הבחירות של כבוד מר ביטחון, ראש הממשלה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אליעזר זנדברג – איננו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

שמואל הלפרט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מיכאל קליינר, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת שלום שמחון.

שמואל הלפרט: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו צריכים להתקומם ולגנות גם טרור שנעשה ברוסיה וגם את מחזות הזוועה; אנחנו רואים מה שהרוסים עושים לעם הצ'צ'ני, לחיילים הצ'צ'נים.

משה גפני: הדברים הם חמורים, מזוויעים, ואני חושב שהכנסת צריכה לגנות אותם בכל התוקף.

משה גפני: הקשבתי לנואמים הקודמים, ואני מציע לכולנו לא להפוך את המלחמה בצ'צ'ניה לנושא שלנו, שאנחנו מעורבים בו.

משה גפני: התחיל להיווצר כאן הרושם, שמתחיל להיות ויכוח בין חברי כנסת מסוימים שהם בעד הצ'צ'נים לבין חברי כנסת מסוימים שהם בעד הרוסים; ולא היא.

משה גפני: מה שאנחנו כן יכולים להסיק מזה, במדינת ישראל, זה שאנחנו נמצאים בעולם מודרני.

משה גפני: כל הזמן מכניסים לנו לראש שהעולם מאוד התקדם – עולם של טלקומוניקציה, עולם של תקשורת לוויינים, עולם של כיבוש הירח.

משה גפני: האדם התקדם, הוא מודרני, ומתברר שהיצרים האפלים שלו לא רק שלא הולכים ונעלמים, הם אולי הולכים וגוברים.

משה גפני: האדם המודרני הופך להיות יותר עם יצרים, וכאשר הוא רוצה להשיג מטרות מדיניות, צבאיות, לאומיות, הוא מוכן להשתמש בכלים החמורים ביותר, שלקוחים מעולם הג'ונגל.

משה גפני: מה שאנחנו צריכים להסיק מזה, הכנסת בישראל, הוא, שאם, חס וחלילה, ניקלע למצב כזה, העולם לא ישמיע זעקה גדולה.

משה גפני: לכן התפקיד שלנו הוא לחזק את מדינת ישראל כמדינה יהודית.

משה גפני: אבל לא זה מה שהממשלה הנוכחית עושה, בכל התחומים.

משה גפני: אם זה בנושא של נישואים אזרחיים, שמתחילים להכניס עכשיו דרך הנישואים הקונסולריים, אם זה בחילולי שבת המוניים עם ביקור האפיפיור וההתייחסות של הממשלה לכל הדברים המקודשים לנו.

משה גפני: ואנחנו יודעים, שאנחנו כעם שרדנו את כל הגלות הנוראה שהיינו בה, עם הקזה של נחלי דם, והעולם שתק.

משה גפני: אני כבר לא מדבר על השואה, אני מדבר על כל התקופות – על תקופת האינקוויזיציה, על גלות ספרד, על מסעי הצלב, על כל התקופות האלה.

משה גפני: חיזוק היהדות החזיק אותנו כעם.

משה גפני: אנחנו נמצאים כאן, במדינת ישראל, בארץ-ישראל, ואנחנו רואים את מה שנעשה בעולם, ואנחנו רואים את תמונות הזוועה, והתפקיד שלנו הוא לגנות, להיות נגד התופעות האלה.

משה גפני: זה מזעזע.

משה גפני: הרי בסך הכול אנחנו מדינה קטנה, אנחנו לא בדיוק מעצמה.

משה גפני: לפעמים עולים כאן חברי כנסת ומדברים כאילו שהם מייצגים מעצמה בין-לאומית.

משה גפני: אנחנו עדיין לא מעצמה, וגם אין לנו שאיפה להיות מעצמה.

משה גפני: אנחנו מדינה קטנה, שרוצה שאזרחיה יחיו בשלום, בלי שתהיה כאן שפיכות דמים.

משה גפני: הלקח שאנחנו חייבים ללמוד מהעניין הזה הוא לגנות בכל מחיר את מעשי הזוועה האלה, לגנות את הטרור, לדעת שאין לנו לסמוך אלא על אבינו שבשמים, אם, חס וחלילה, יהיה מצב כזה שנגיע לתופעה כזאת.

משה גפני: לכן, התנהגות הממשלה בכל מה שקשור לנושאים המקודשים שלנו ראויה לכל גינוי.

משה גפני: זה הלקח שאני מסיק מהדברים.

משה גפני: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה, חבר הכנסת גפני.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אבשלום וילן – איננו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מיכאל קליינר – איננו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת שלום שמחון – איננו נוכח.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כנראה לפעמים אין גבול, אפילו להפיכתם של דברים על פניהם והצגתם – מין בשאינו מינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי את חבר הכנסת כץ ואת חבר הכנסת שטייניץ מדברים על הגנה עצמית, זכותה של מדינה להגנה עצמית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צ'צ'ניה מסכנת את רוסיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צ'צ'ניה כובשת את רוסיה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צ'צ'ניה פלשה ומבצעת רצח עם בתוך המדינה הרוסית?

יורי שטרן: אבל אלפי אזרחים רוסים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל המדינות של ברית-המועצות קיבלו עצמאות, אבל צ'צ'ניה, שהיא מדינה מוסלמית, אפילו אוטונומיה לא קיבלה, ואחרי מלחמה שהיתה שם, היה ניסיון קודם ב-1994-1993 עד 1995 – – –

מיכאל נודלמן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וגם אז לא מרשים לצ'צ'נים לקבוע את גורלם.

יובל שטייניץ: הם קיבלו עצמאות, ואז התחילו להפעיל טרור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, אני יודע שאין גבול לציניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לדבר עכשיו על זוועות אחרות, אדוני היושב-ראש, על מתים והרוגים ורצח עם, לא בצ'צ'ניה – על עצמות של בית-קברות בטבריה, שבעצם הרגע הזה חופרים שם בבית-הקברות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עובדים כבר 24 שעות, יומם ולילה, כדי לגמור את החפירות בבית-הקברות, למרות צו של בית-משפט שהוצא היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מחזיק בידי צו מניעה של בית-משפט השלום בטבריה, המונע מהעירייה ומכל מי שפועל מטעמה ובדעתה ובתיאום אתה לחפור בבית-הקברות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בית-הקברות בטבריה נחצה על-ידי כביש, את בית-הקברות המוסלמי חצו לשניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי שם ביום חמישי.

זבולון אורלב: איפה זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בית-הקברות העתיק המוסלמי בתוך העיר טבריה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שם בית-קברות יהודי בסמוך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני עוררתי את העניין בשבוע שעבר, וחבר הכנסת פרוש, שנמצא פה, הבטיח לטפל; הוא היחיד שזז בעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע מה הטיפול הזה עשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השר לביטחון פנים נמצא בחוץ-לארץ, המפקד של משטרת טבריה עונה לי: אדוני, זה סכסוך אזרחי, והמשטרה לא מתערבת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוצאת העצמות של המוסלמים בטבריה זה סכסוך אזרחי, אתם שומעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: סכסוך אזרחי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאילו מישהו פלש לחלקת קרקע של חבר הכנסת דהאמשה או מישהו אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לנבור בעצמות זה סכסוך אזרחי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני במו ידי הראיתי לו את העצמות בעפר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוצאנו את העצמות במו ידינו, הראיתי לו אותן, אמרתי לסגן מפקד המשטרה שהיה שם, רב-פקד יצחק יצחק: אדוני, תראה את העצמות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו שם גם עצמות שאספו יום-יומיים לפני כן.

יובל שטייניץ: שאלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שוב, אני מדגיש, היום יצא צו מניעה מבית-המשפט, ועד הרגע הזה לא נרתעים.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת דהאמשה, אתה מרשה לו לשאול שאלה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בבקשה.

יובל שטייניץ: אני פשוט רוצה להבין.

יובל שטייניץ: יש צו של בית-המשפט, והמשטרה מסרבת לאכוף את הצו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצו בידי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למשטרה עוד לא הגיע הצו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצו הוצא היום, בשעות הצהריים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר היה לצפות שיגמרו את העבודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע מה בדיוק הלך שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בינתיים ממשיכים לעבוד בלילה, 24 שעות חופרים בתוך בית-קברות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מדברים על בני-אדם ועל כבוד האדם וכבוד המת ודמוקרטיה ומדינת ישראל ובית-משפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאן הגענו?

יובל שטייניץ: אם זה כך, אתה צודק במאה אחוז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, אני רוצה שיקום פה מישהו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שלחתי הבוקר לראש הממשלה מכתב בהול בפקס, שלחתי גם לכל השרים, דיברתי עם כל האחראים, אף אחד לא זז ולא נע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה היחידה שהיתה ממפקד משטרת טבריה: אדוני, זה סכסוך אזרחי, אתה יכול לפנות לבית-המשפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פנו וכבר יש צו של בית-משפט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עובדים בעצם השעות האלה אל תוך הלילה, 24 שעות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כדי לגמור את החפירות תוך יום-יומיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומה תעשו אחר כך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החפירות כבר נעשו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו הדמוקרטיה, זה החוק, זה כבוד האדם, זאת המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם למישהו חשוב כל העניין הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לשמוע תגובה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת תאופיק חטיב – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת צבי הנדל – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אברהם הירשזון – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אברהם יחזקאל – איננו.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – איננה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה – איננה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת משה ארנס – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אליהו בן-מנחם – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, היום עלה לדוכן הזה שר החוץ דוד לוי והוא החל להסית ולתקוף את חברי הכנסת הערבים, בצורה עקיפה גם את האזרחים הערבים במדינה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, שאף שהאוכלוסייה הערבית סבלה מהפקעת אדמות, מאות כפרים נהרסו ב-1948, נכסי הווקף הוכרזו כנכסי נפקדים אף שהמוסלמים נמצאים כאן, בתי-קברות מחוללים ומסגדים מופקעים – למרות כל זה, האוכלוסייה המוסלמית שמרה על החוק וניהלה את המאבק בצורה חוקית.

טלב אלסאנע: אף שהכפרים הערביים סובלים מאבטלה, אף שהיישובים הערביים סובלים מעוני – למרות הכול ידענו לשמור על החוק ולנהל את המאבק שלנו באופן חוקי.

טלב אלסאנע: לדעתי, לאוכלוסייה הזאת מגיע צל"ש.

טלב אלסאנע: אבל אנחנו לא מוכנים לעבור בשתיקה על הדה-לגיטימציה שערך שר החוץ ועל הפגיעה, גם בכבודו של החי וגם בכבודו של המת.

טלב אלסאנע: אני סבור, שבסוגיה שעלתה מעלה חבר הכנסת דהאמשה את אחת הבעיות הקשות מאוד, הרגישות מאוד, הגורמות לתסיסה רבה, וזו לא פעם ראשונה.

טלב אלסאנע: לאחרונה היתה פגיעה במסגד בטבריה, היתה פגיעה בבית-קברות ברחובות.

טלב אלסאנע: כולם כאן מזדעקים כשיש חילול של קבר או בית-קברות יהודי.

טלב אלסאנע: מדוע הגישה שונה?

מאיר פרוש: הלוואי.

טלב אלסאנע: מדוע לא מתייחסים באופן שוויוני?

טלב אלסאנע: לנושא שהועלה, נושא צ'צ'ניה.

טלב אלסאנע: שמעתי את חבר הכנסת יורי שטרן, לדעתי, זו בושה וחרפה.

טלב אלסאנע: אני זוכר איך התייחסו אז לרוסיה ולברית-המועצות לשעבר – שלח את עמי – ואיך התייחסו אליהם כאל שלטון אפל וחשוך, ואיך התנכלו ליהודים – – –

יורי שטרן: אבל זה שלטון אחר היום, זו לא ברית-המועצות.

טלב אלסאנע: ועכשיו, כשההתנכלות היא לעם הצ'צ'ני, אז הכול מותר.

טלב אלסאנע: אם יש טרור, צריך להילחם בטרור.

טלב אלסאנע: אבל אתה, חבר הכנסת יורי שטרן, מכיר את המעצמה הרוסית ואת היכולת שלה.

טלב אלסאנע: היא מפציצה כבר חודשים את הבירה גרוזני, מחריבה אותה, השמידה אותה מעל פני האדמה, עשרות אלפים אם לא מאות אלפים רעבים: ילדים, זקנים, נשים.

טלב אלסאנע: איך אתה מרשה לעצמך דבר כזה?

קריאות: – – –

טלב אלסאנע: זה שיא הצביעות, שאתה לא יכול לגלות רגישות גם לעם אחר שסובל ונרדף.

טלב אלסאנע: כאן הנושא איננו עניין המוסלמים בצ'צ'ניה, כאן העניין הוא העניין ההומני של אדם לאדם, וזכותו לחיים.

טלב אלסאנע: כשרואים שפעם אחת מצדיקים את רוסיה, כשהיא מפגיזה, מפציצה, הורסת, הורגת, מרעיבה עם וכובשת אותו, וכל הפשע שלו שהוא נלחם על עצמאותו, איך אפשר לבוא ולהטיף מוסר לאוסטריה ולהיידר ולכל האחרים?

טלב אלסאנע: רואים פשע נגד עם שלם, טבח של עם, שמתבצע, ועוברים על זה בשתיקה.

טלב אלסאנע: לכן, חשוב מאוד להיות עקביים, על מנת שגם הטיעונים שלנו יזכו לאהדה של העמים האחרים.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת הרב מאיר פרוש.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת חיים כץ.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת דנה כרגע בנושא של צ'צ'ניה, אבל אני רוצה להתייחס בדברי דווקא לדבריהם של שני חברי הכנסת האחרונים, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וחבר הכנסת טלב אלסאנע.

מאיר פרוש: חבר הכנסת דהאמשה התייחס לקברים שנפגעים, לצו המניעה שהשיגו בבית-משפט וועובדה שהמשטרה עדיין לא אוכפת את הצו נגד העוסקים בפיתוח המקום.

מאיר פרוש: חבר הכנסת טלב אלסאנע קבל על כך ושאל: מדוע כאשר פוגעים בקברים יהודיים ההתייחסות היא יותר אוהדת?

מאיר פרוש: אני חייב לומר זאת, ואני אומר בצער – דיברתי בשבוע שעבר עם חבר הכנסת דהאמשה ואמרתי לו, שאני מקים שדולה להגנה מפגיעה בקברים ובמקומות קדושים.

מאיר פרוש: ואני נאבק עם אנשי רשות העתיקות, והם אומרים לנו: הקבר הזה הוא לא של יהודים.

מאיר פרוש: ואז אני אומר להם: ומה אם הוא לא של יהודים?

מאיר פרוש: איזה מין תירוץ זה שזה לא של יהודים, כאילו שאם זה לא של יהודים מותר כן להרוס?

מאיר פרוש: אם אני אקבל את התשובה של רשות העתיקות, שכאשר הקבר לא של יהודים מותר להרוס – מדוע אסור להרוס קברים יהודיים בארצות-הברית?

מאיר פרוש: שם ארצות-הברית תגיד שזה לא של גויים, זה של יהודים.

מאיר פרוש: אני לא מקבל את הטענה הזאת.

מאיר פרוש: אני חושב, שאם יש מצב שאדם רכש לו קבר והוא רוצה להיות טמון בחלקת האדמה הזאת שהוא רכש, אין כל זכות לגעת בזה.

מאיר פרוש: עד שיבוא המשיח אסור לגעת בקבר ואסור לטלטל.

מאיר פרוש: אנחנו, כמאמינים בני הדת היהודית – אני לא יודע בדיוק מה ההלכה המוסלמית – אבל אצלנו ברגע שהאדם קבור במקום, זה המקום שלו.

מאיר פרוש: לכן אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת דהאמשה, שקבל על הפגיעה בקברים.

מאיר פרוש: מבחינתי זה לא משנה אם זה קבר יהודי או קבר מוסלמי.

מאיר פרוש: אסור לגעת בדבר כזה.

מאיר פרוש: אני רוצה לפנות בקריאה אל שר החוץ.

מאיר פרוש: דווקא הממשלה הזאת, שנתפסת כממשלה שוחרת שלום, שעושה ויתורים למען השלום, שעושה מעבר למה שהממשלה הקודמת עשתה למען השלום, אחרי ששר החוץ הבהיר בשבוע שעבר את מה שהוא אמר ואחרי מה שהוא אמר היום – ואני לא רוצה להתערב בשיקולים של שר החוץ, ואולי יש לו מידע שלנו אין; אבל אחרי שהוא הזהיר את האזהרה שהוא שלח, אני חושב שיש מקום לעשות פסק-זמן ולהביא לרגיעה, ולא לגרום להתלהטות בין חברי הכנסת שנמצאים באולם, בין חברי כנסת יהודים לחברי כנסת מוסלמים, בין חברי כנסת ערבים לנוצרים.

מאיר פרוש: צריך לחזור חזרה לשפה שבה אחד יכול לדבר עם השני.

מאיר פרוש: אם הדבר הזה יקרה, זה יכול להביא תועלת לאזור כולו.

מאיר פרוש: תודה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת חיים כץ – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת דוד אזולאי – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת האשם מחאמיד – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת זבולון אורלב – ישנו.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

שמואל הלפרט: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לדבר על הגורל של אזרחים מישראל שנחטפו ונמצאים בצ'צ'ניה ומוחזקים כבני ערובה ואין שום ידיעה על גורלם ואין שום קשר אתם.

זבולון אורלב: למיטב ידיעתנו, יש שלושה אזרחים כאלה, ואני חושב שבראשית הדיון, ואני מקווה שגם בהצעת הסיכום, אנחנו ככנסת נקרא לממשלת רוסיה שתמשיך לפעול ולעשות כמיטב יכולתה על מנת להביא לשחרורם של אותם חטופים אזרחי ישראל, אזרחים תמימים שנסעו לרוסיה ונחטפו ונמצאים בצ'צ'ניה.

זבולון אורלב: אני חושב, שהערבות ההדדית לנו כיהודים כלפי כל יהודי, לנו כאזרחי מדינה כלפי כל אזרח, חייבת לבוא לידי ביטוי בדאגה עמוקה של הכנסת לאותם אזרחי ישראל שנחטפו ונמצאים בצ'צ'ניה, ודין כל אזרח ודין כל יהודי כדין עולם מלא.

זבולון אורלב: מדינת ישראל חייבת לעזור ולפעול, ומשרד החוץ והשגרירות צריכים לא להרפות משלטונות רוסיה כדי לתבוע את שחרורם.

זבולון אורלב: הדבר השני – רוסיה התפרקה למדינות שונות, ויש גם עמים ומדינות אסלאמיות שקיבלו עצמאות.

זבולון אורלב: אם נשמעה כאן בכנסת טענה, שלכאורה יש איזה קיפוח, יש איזו מדיניות, יש איזו מגמה לא לתת למדינות מוסלמיות עצמאות, הרי שיש כאן טעות.

זבולון אורלב: יש קירגיזיה, קזחסטן, אוזבקיסטן, טג'יקיסטן, אזרבייג'ן, עוד מדינות שונות שקיבלו עצמאות.

זבולון אורלב: צ'צ'ניה לא קיבלה עצמאות, כיוון שמבחינה גיאוגרפית היא לא נמצאת כיחידה עצמאית, אלא אי בתוך רוסיה.

זבולון אורלב: עם זאת, יש לה כמובן האוטונומיה שלה.

זבולון אורלב: אני חושב, שהכנסת יכולה להתאחד סביב הקביעה, שפעולות טרור הן בלתי מקובלות.

זבולון אורלב: שיש שני פיצוצי בניינים במרכז מוסקבה עם מאות הרוגים; שנחטפים אלפי חטופים – אנשים, נשים וטף – במשך שנים ארוכות; שאזרחי רוסיה נרצחים רק מפני שהם רוסים בצ'צ'ניה ובטג'יקיסטן; שיש השתלטות על בית-חולים ורצח של חולים בדרום רוסיה; שיש טרור ואימה שהשליטו המורדים בשטח צ'צ'ניה כאשר שלטו בה – הדברים האלה לא מקובלים.

זבולון אורלב: אני חושב, שמדינת ישראל צריכה לשאת את הבשורה של מאבק נחרץ ונחוש נגד טרור.

זבולון אורלב: עם זאת, אני חושב, שהעולם כולו גם צריך לדאוג, שהמלחמה, הגם שהיא נעשית והיא אכזרית, תיעשה לא מתוך ברבריות.

זבולון אורלב: והתמונות שעולם ראה מהמלחמה בצ'צ'ניה אלה תמונות שצריכות לקומם כל אדם.

זבולון אורלב: מדינת ישראל צריכה גם להשמיע את הקול המוסרי; גם אם אנחנו חושבים שאין סיבה או שאין הצדקה למרד של הצ'צ'נים כלפי רוסיה, ובוודאי לא על-ידי פעולות טרור, לא מקובל עלינו שנראה את הזוועות ואת המעשים הנוראים שנעשים כלפי חיילים צ'צ'נים, ואנחנו צריכים לנקוט עמדה מוסרית גם בנושא הזה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

שמואל הלפרט: אחריו – חבר הכנסת עופר חוגי, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נדהמתי לשמוע חברי כנסת אחדים כאן על מה שמתרחש בצ'צ'ניה, כאילו שלא קורה שם שום דבר.

מוחמד כנעאן: אף שכל העולם, לרבות מדינת ישראל, רואים השמדת עם, השמדת עם על-ידי מעצמה – בסוגריים, על-ידי נכדיו של היטלר, על-ידי ילצין ופוטין, אלה פושעי מלחמה.

מוחמד כנעאן: אני אומר לכם כאן, העולם הנאור והמוסלמים שעד היום לא התעוררו, לצערי הרב, לא ישכחו לו את מעשי הזוועה, את ההרס, את ההרג של נשים, זקנים וילדים חפים מפשע.

מוחמד כנעאן: השמדת מדינה, השמדת עם.

מוחמד כנעאן: על מה?

מוחמד כנעאן: על זה שהתפוצץ כביכול.

מוחמד כנעאן: מעצמה שנקראת רוסיה, שאמורה לשמור על שלום העולם.

מוחמד כנעאן: לא מזמן היא נזעקה נגד עירק יחד עם הברית שעשתה ארצות-הברית.

מוחמד כנעאן: זה היה על דבר קטן לעומת מה שמתרחש היום בצ'צ'ניה.

מוחמד כנעאן: וארצות-הברית שותקת והעולם הנאור כביכול שותק, איננו; לא שומעים את הקול שלו.

מוחמד כנעאן: ושטייניץ אפילו מצדיק אותם.

מוחמד כנעאן: אני מתפלא, אני נדהם.

מוחמד כנעאן: ציפיתי לשמוע כאן את קולה של ממשלת ישראל, לזעוק נגד שואה שנייה שמתרחשת נגד העם בצ'צ'ניה.

מוחמד כנעאן: אני ציפיתי לשמוע אנשים, מרצים באוניברסיטה בחיפה שידברו בגנות הרצח, בגנות השמדת עם, בגנות מעשי הזוועה.

מוחמד כנעאן: ראינו בכל כלי התקשורת איך חיילים נגררים לאחר שהרגו אותם.

יובל שטייניץ: את זה הבינו.

יובל שטייניץ: אבל תגיד לי, גם צ'רציל פושע מלחמה שהפציץ ערים בגרמניה ונהרגו אזרחים?

יובל שטייניץ: אתה מתפלא – – –

מוחמד כנעאן: רבותי, כל העיתונות, אפילו העיתונות הישראלית כתבה, והשוותה את מה שהיה בסטלינגרד, ושם נעשה פשע.

מוחמד כנעאן: אני קורא כאן מעל דוכן הכנסת לכל העם בישראל, קודם כול לממשלת ישראל, אני קורא לעולם הנאור, אם יש כזה, ואני קורא למדינות ערב ולעולם המוסלמי, להתעורר נגד מה שנעשה – השמדת עם בצ'צ'ניה; להפסיק את מעשי הזוועה, את מעשי הרצח, את ההרג, את ההשמדה, באופן מיידי, ולהפסיק את הפושעים שעומדים בראש המדינה הזאת, את פוטין שהחליף את ילצין.

מוחמד כנעאן: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש, העולם הנאור, העולם האנושי, ההומני לא ישכח את הזוועה הזאת.

שמואל הלפרט: תודה.

מוחמד כנעאן: גם אנחנו, שרואים זאת יום יום, לילה לילה, קוראים מדי יום על מה שמתרחש שם, לא נוכל לשכוח.

מוחמד כנעאן: אני מצפה מחברי חברי הכנסת לזעוק את זעקתם, את זעקת העולם הנאור, ההומני, האנושי, ללא הבדל גזע, דת, מין ולאום, ללא הבדל באיזו ארץ הדבר מתרחש.

מוחמד כנעאן: תודה, אדוני.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת עופר חוגי – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת ראובן ריבלין – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת נחום לנגנטל – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

יובל שטייניץ: כמה עוד יש?

שמואל הלפרט: מעט מאוד – נסים זאב.

שמואל הלפרט: בבקשה, פרופסור נודלמן, שלוש דקות.

מיכאל נודלמן: אפשר לומר פה מלים יפות, אבל לכל מדינה יש זכות להגן על אזרחיה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים כאן על דברים שאנחנו לא יודעים עליהם.

מיכאל נודלמן: מדברים על כך שבצ'צ'ניה אין אוטונומיה – יש לה נשיא, יש פרלמנט – אבל אנחנו שוכחים שהצ'צ'נים לקחו כבני ערובה בית-חולים בדרום רוסיה, ונתנו פקודה, שכל אזרח בעיר הזאת צריך להגיע לבית-החולים, ומי שלא הסכים, הרגו אותו.

מיכאל נודלמן: אלה טרוריסטים בני טרוריסטים.

מיכאל נודלמן: מדברים כאן על זכויות אדם, אני מבין שיש זכות לבני-אדם, אבל לטרוריסטים אין זכות לחיות.

מיכאל נודלמן: אתם לא יודעים שהצבא הרוסי, לפני שהוא מבצע ירי על ערים או על כפרים על מנת לזרוק את הטרוריסטים, הוא מבקש מהאזרחים לצאת מאותן ערים.

מיכאל נודלמן: כך היה בעיר גודרמס, העיר השנייה בגודלה בצ'צ'ניה, במקום שהיו אזרחים הוציאו את הטרוריסטים החוצה, העיר נשארה ללא הפגזות.

מיכאל נודלמן: אני לא חושב שצריך לדבר כאן על מצב שלא מכירים אותו, כפי שיש שם; יש מלחמה וטרור, ועם טרוריסטים צריך להילחם עד הסוף.

מיכאל נודלמן: צריך לגמור עם הטרוריסטים, רק כך אפשר להילחם בטרור.

מיכאל נודלמן: אני לא מקבל את הדברים שאתם מספרים, דברים שלא היו ולא יהיו, אתם מדברים על עם מלא, אין עם מלא – – –

מוחמד כנעאן: מה קרה לך, אתה מצדיק רצח?

מוחמד כנעאן: איך זה יכול להיות?

מיכאל נודלמן: לא קרה לי כלום, אתה לא יודע על מה אתה מדבר; אתה מדבר פה מלים יפות, אבל אתה לא מבין מה קרה שם.

שמואל הלפרט: אני מבקש לא להפריע, חבר הכנסת כנעאן.

מוחמד כנעאן: אתה לא מבין.

מיכאל נודלמן: אני מבין הכול, אני יודע מה זה טרור ומה זה טרוריסטים.

מיכאל נודלמן: אתה מגן על טרוריסטים.

מוחמד כנעאן: מי שמצדיק רצח לא שונה מהרוצחים.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת כנעאן, פרופסור נודלמן בא מרוסיה, אז הוא מכיר יותר טוב ממך את רוסיה ואת צ'צ'ניה, תסכים עם זה.

מוחמד כנעאן: הוא לא מכיר שום דבר.

מוחמד כנעאן: הוא מצדיק רצח עם.

מיכאל נודלמן: אני מכיר יותר טוב ממך.

מיכאל נודלמן: אני לא אגן על טרוריסטים – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לראות, כאשר יכבשו את המדינה שלך – – –

מיכאל נודלמן: זו מדינה בתוך רוסיה במשך 200 שנה.

מיכאל נודלמן: לסיכום, אני רוצה לומר – אנחנו צריכים ללמוד מרוסיה איך נלחמים בטרור.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדינה קטנה ואנחנו מבינים שאף אחד לא עוזר לנו; אנחנו צריכים להגן על המדינה שלנו מול הטרור.

שמואל הלפרט: תודה רבה, פרופסור נודלמן.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת יולי אדלשטיין – איננו.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור, אחרונת המשתתפים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו דנים על המצב בצ'צ'ניה, יש לנו טרור מסביב, יש לנו ה"חיזבאללה", יש לנו האויבים מסביבנו שרוצים להשמידנו, ועצם העלאת הנושא מחייבת אותנו להסיק מסקנות, להפיק לקחים, והעולם שותק ומחריש לנוכח כל מה שמתרחש.

נסים זאב: תראו מה קורה בצ'צ'ניה.

נסים זאב: נכון, נהרגים שם אלפים; ב-1994 נהרגו 100,000 צ'צ'נים, והיום נהרגים אלפים רבים נוספים.

נסים זאב: אין הבחנה – אין הבחנה בין אזרחים לחיילים, מכיוון שצ'צ'ניה החליטה להתנהג כטרוריסטית שמביאה חיילים מכל מיני מדינות, מפקיסטן, מכל מיני מקומות בעולם, ולכן רוסיה רואה עצמה חופשייה להכות בצ'צ'נים כמיטב יכולתה, וכך היא עושה.

נסים זאב: מדינת ישראל לא נוהגת כך.

נסים זאב: מדינת ישראל נוהגת באיפוק כלפי הטרור, היא עושה הכול על מנת להימנע מהרג אזרחים וילדים, היא מנסה לפגוע בתשתיות, וכאן, חברי הכנסת הערבים, לצערי הרב, מתפרצים על הממשלה הזאת כשהממשלה הזאת עושה מבצע צבאי מזערי, מוגבל, מתוך אחריות לשמור על אזרחים חפים מפשע.

נסים זאב: תזכרו שהטרור נמצא בביר-זית.

נסים זאב: אתם זוכרים מה היה רק לפני ימים מספר כאשר ביקר שם ראש ממשלת צרפת, שבסך הכול אמר שהוא חושב שה"חיזבאללה" הוא ארגון טרור.

נסים זאב: כמעט הרגו אותו, סקלו אותו באבנים.

נסים זאב: הוא ניצל בנס.

נסים זאב: אני לא תמה מה חושב ה"חיזבאללה", אני תמה מה חושבים בבית הזה.

נסים זאב: כשאני שואל את אחמד טיבי, האם הוא חושב שה"חיזבאללה" הוא ארגון טרור?

נסים זאב: הוא עונה לי: לא.

נסים זאב: אם יש פה ערבי שחושב שה"חיזבאללה" הוא ארגון טרור, שיקום ויאמר שה"חיזבאללה" הוא ארגון טרור.

נסים זאב: הם לא מאמינים שה"חיזבאללה" הוא ארגון טרור, אף שהם רוצחים אנשים וילדים ללא הבחנה.

נסים זאב: אז אם יש לנו אפשרות להגן על יישובי הצפון ולהימנע מהרג אזרחים, אבל להכות בתשתיות, אני חושב שצריך להצדיע לממשלת ישראל.

שמואל הלפרט: חברת הכנסת ענת מאור, אחרונת המשתתפים, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לכבד ולציין לחיוב את העובדה, שכנסת ישראל דנה היום בנושא החשוב הזה של אלימות ומרחץ דמים שמתרחש בין רוסיה לצ'צ'ניה.

ענת מאור: אסור לנו להיסגר בד' אמות של מדינת ישראל.

ענת מאור: כל אירוע שקורה בכל מקום בעולם, לטוב ולרע, הוא מענייננו, ובוודאי כאשר יש אלימות, רצח, פגיעה קריטית בזכויות אדם ופגיעה בילדים ובנשים.

ענת מאור: התמונות שהראו בסוף השבוע זעזעו את העולם כולו, ואותנו בתוך כך.

ענת מאור: העובדה שהעולם לא לומד להסדיר את העימותים ואת המחלוקות שבתוכו, ליישב אותם על-ידי הבנה, גישור והסכם, היא אות קלון.

ענת מאור: זה נכון שיש בעיות לאומיות, יש בעיות של מרד, אבל ההתנהגות של רוסיה בצ'צ'ניה ראויה לכל גינוי.

ענת מאור: ואני רוצה לפנות לעמיתי שהגישו הצעה אחרת, מהאיחוד הלאומי ומהליכוד, שיש בה מתן מחסה רב מדי להתנהגות הרוסית, לשנות את הצעת ההחלטה שלהם.

יובל שטייניץ: אני לא מבין.

יובל שטייניץ: גם ההתנהגות האמריקנית בסרביה, כשנהרגו גם שם עשרות ומאות אזרחים על-ידי הפצצות, זה לדעתך באותה מידה, או שזה רק מול רוסיה?

ענת מאור: חבר הכנסת שטייניץ, תסלח לי מאוד.

ענת מאור: האמריקנים ומדינות אירופה בסרביה באו להציל קורבנות.

יורי שטרן: את מי הם הצילו?

ענת מאור: הם באו להציל זכויות אדם.

יובל שטייניץ: הם באו להציל את מוסקבה, והוציאו את החולים להורג – – –

יורי שטרן: – – –

ענת מאור: חבר הכנסת שטרן.

יובל שטייניץ: אלפי הרוגים בפיצוץ של בתי-קומות.

ענת מאור: חבר הכנסת שטייניץ, אתה יודע שההתערבות של העולם החופשי בקוסובו היתה התערבות למען, כנגד רצח העם של הבוסנים.

יובל שטייניץ: ובצ'צ'ניה זה היה נגד רצח במוסקבה על-ידי הטרוריסטים, למה את מזלזלת בזה?

ענת מאור: אני לא הולכת להגן על הטרור.

ענת מאור: חבר הכנסת שטייניץ, כדאי שתקרא את הצעת ההחלטה שלכם.

יובל שטייניץ: קראתי אותה, והיא מצוינת.

ענת מאור: ואני מקווה שאתה ראית גם בליל שבת האחרון את הדברים החמורים ביותר, את הפגיעה בזכויות האדם ואת הרצח של נשים וילדים.

יובל שטייניץ: אנחנו מגנים את זה.

ענת מאור: אז את זה צריך לגנות.

יובל שטייניץ: לרוסיה יש זכות לכבוש את עושי הטרור בצ'צ'ניה, אם פוצצו שם בתים ובתי-חולים.

ענת מאור: אני קראתי את הצעת ההחלטה שלכם בעיון, ואני אומרת לך, שהצעת ההחלטה שלכם לא עולה בקנה אחד עם המחויבות של כל אחד לפתור את הסכסוכים שלא באיומים, וכשיש מצב של מלחמה, לשמור על עקרונות אמנת האו"ם.

יורי שטרן: – – –

ענת מאור: ואני חושבת שאין כמו מדינת ישראל שצריכה להגן על כך.

יובל שטייניץ: זאת בדיוק הצעת ההחלטה.

ענת מאור: אני רוצה לסיים – מאחר שזמני תם, ותודה ליושב-ראש שאפשר לי לדבר – ולומר, שככל שחשובה התערבותנו בכל מקום, אנחנו פה בביתנו צריכים לעשות את הכול, קודם כול לקדם את תהליך השלום של עצמנו, ושנית, להסתייג מדברי שר החוץ, שיש לי כל הכבוד וההערכה אליו, אבל יש לי הסתייגות מוחלטת מהניסיון ליצור איזו משוואה של דם תמורת דם, ובוודאי לא של ילד תמורת ילד.

ענת מאור: חלק מהלקחים ומהדיון הכללי זה קודם כול שנחייב את עצמנו ברדיפה אחרי שלום ובהסתייגות מכל מכניזם שיוצר לא רק התלהמות, אלא דינמיקה של נקמה, או של ילד תמורת ילד.

ענת מאור: אני מסתייגת מכך באופן נחרץ.

ענת מאור: תודה רבה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: אני מודה לך.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, את הצעת הסיכום של סיעות האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, ישראל אחת, הליכוד, יהדות התורה, ש"ס ומפד"ל יביא חבר הכנסת יורי שטרן.

שמואל הלפרט: בבקשה.

ענת מאור: איפה נציגי ישראל אחת?

יורי שטרן: חבר הכנסת אופיר פינס אישר לי את זה.

מוחמד כנעאן: אין אף אחד מהסיעה שלו.

יורי שטרן: אנחנו סיכמנו את זה עם חבר הכנסת אופיר פינס.

מוחמד כנעאן: אבל הוא לא נמצא כאן.

שמואל הלפרט: לא משנה, אם הוא הסכים – אז יכולים לקרוא את זה בשמו.

יורי שטרן: הוא הסכים עם זה.

מוחמד כנעאן: איך אתה יודע שהוא הסכים עם זה?

יורי שטרן: אני אומר את זה.

שמואל הלפרט: בבקשה, חבר הכנסת יורי שטרן.

ענת מאור: לא, אבל בכל זאת שיירשם בפרוטוקול שישראל אחת לא כאן.

יורי שטרן: הצעת סיכום לדיון בנושא מצב המלחמה בצ'צ'ניה, של סיעות האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, ישראל אחת, הליכוד, יהדות התורה, ש"ס ומפד"ל: 1.

יורי שטרן: הכנסת מכירה בזכותה של כל מדינה להגן על אזרחיה כנגד פעולות טרור ומעשי פשע מאורגן.

מוחמד כנעאן: כולל צ'צ'ניה.

יורי שטרן: 2.

יורי שטרן: הכנסת תומכת בזכותה של רוסיה לפעול נגד הטרור האסלאמי הבין-לאומי והמקומי ש"הרפובליקה" הצ'צ'נית הפכה לקן ולחממה שלו.

יורי שטרן: 3.

יורי שטרן: הכנסת מביעה צער והתנגדות לכל פגיעה באזרחים חפים מפשע, בזכויות האדם ובכבוד האדם, וקוראת לממשלת רוסיה להימנע מפגיעות אלו.

מוחמד כנעאן: זאת ממש בושה וחרפה.

יורי שטרן: לשמור על אמנות בין-לאומיות.

מוחמד כנעאן: בושה וחרפה מי שחתם על זה.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת כנעאן, אתה לא רוצה לתת לקרוא את הצעת הסיכום?

מוחמד כנעאן: אני נדהם לשמוע דבר כזה, אדוני היושב-ראש.

שמואל הלפרט: הוא קורא כאן הצעת סיכום על דעת רוב הסיעות ורוב חברי הכנסת, ואני מבקש ממך לתת לו לקרוא את הצעת הסיכום.

מוחמד כנעאן: עם כל הכבוד, זה רצח עם.

יורי שטרן: זו מלחמה בטרור, ואיפה שהמלחמה הזאת עוברת גבולות – – –

יובל שטייניץ: – – –

מוחמד כנעאן: אתה רוצח, אם אתה מצדיק את זה.

יובל שטייניץ: סליחה, מה אמרת?

שמואל הלפרט: אני מבקש ממך לקחת בחזרה את הדברים, חבר הכנסת כנעאן.

שמואל הלפרט: חבר הכנסת כנעאן, אני מבקש ממך לקחת חזרה את המלים שאמרת.

יורי שטרן: במקום שהמלחמה הזאת עוברת את הגבולות המקובלים באמנות הבין-לאומיות, אנחנו מגנים את זה.

יורי שטרן: לכן אני חוזר לסעיף 3.

יורי שטרן: חברי הכנסת, ברשותכם.

יורי שטרן: 3.

יורי שטרן: הכנסת מביעה צער והתנגדות לכל פגיעה באזרחים חפים מפשע, בזכויות האדם ובכבוד האדם, וקוראת לממשלת רוסיה להימנע מפגיעות אלה – –

ענת מאור: – – –

יורי שטרן: – – לשמור על אמנות בין-לאומיות, לחקור ולטפל בכל מקרה שיש בו חשד להפרה של זכויות האדם ופגיעה מכוונת באזרחים שלווים, וכן להעניש את כל האחראים לכך.

ענת מאור: – – –

שמואל הלפרט: אני מבקש לא להפריע.

ענת מאור: אנחנו מנסים לייעץ להם.

שמואל הלפרט: אל תייעצו.

ענת מאור: למה לא?

ענת מאור: נגיע להסכמה טובה.

יורי שטרן: אני הכנסתי את עניין האמנות הבין-לאומיות כהצעתך.

טלב אלסאנע: תבטל את כל הסעיפים הראשונים.

יורי שטרן: חברי הכנסת, סעיף 4: הכנסת קוראת לממשלת רוסיה להמשיך ולפעול לשחרורם של אזרחי ישראל אשר נחטפו ונמצאים בצ'צ'ניה.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: את הצעת הסיכום של סיעות רע"ם ומרצ יביא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

שמואל הלפרט: בבקשה.

קריאה: – – –

מיכאל קליינר: אני נמנע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה לסיכום הדיון בעניין מצב המלחמה בצ'צ'ניה, מטעם סיעות רע"ם ומרצ: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לעמוד עמידה אמיצה כנגד רצח העם הצ'צ'ני המבוצע בידי הצבא הרוסי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת למדינות העולם כולו לכבד זכויות יסוד של העמים להגדרה עצמית, לרבות זכותו של העם הצ'צ'ני לעצמאות ולחיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת להקים קול צעקה ולגנות בכל לשון של גינוי את פעולות ההרס וההרג ההמוני שמבצע הצבא הרוסי בצ'צ'ניה וקוראת לשים קץ לפעולות אלה ומייד.

שמואל הלפרט: תודה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

שמואל הלפרט: אנחנו נצביע עכשיו על הצעת סיעות רע"ם ומרצ.

שמואל הלפרט: מי בעד?

שמואל הלפרט: מי נגד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תן לי להגיע להצבעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצבעה מס' 8 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה – 4 נגד – 6 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה לא נתקבלה.

שמואל הלפרט: אני מבקש להוסיף את חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה בעד.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, בעד הצעות רע"ם ומרצ הצביעו חמישה, נגד – 6, אין נמנעים.

שמואל הלפרט: ההצעה לא התקבלה.

מוחמד כנעאן: מה שקורה בלבנון – – –

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים עכשיו להצבעה על הצעת סיכום של סיעות האיחוד הלאומי, ישראל אחת, הליכוד, יהדות התורה, ש"ס ומפד"ל.

שמואל הלפרט: נא להצביע.

שמואל הלפרט: הצבעה מס' 9 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' שטרן – 6 נגד – 5 נמנעים – 1 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' שטרן נתקבלה.

שמואל הלפרט: בעד – 6, נגד – 5, נמנע אחד.

שמואל הלפרט: הצעת הסיכום התקבלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, תם סדר הדיונים.

שמואל הלפרט: ישיבת הכנסת נעולה.

שמואל הלפרט: הישיבה הבאה תתקיים בעזרת השם מחר, כ"ג באדר א', בשעה 16:00.

שמואל הלפרט: ישיבת הכנסת נעולה.