ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 4, 1999-06-21 00:00

שמעון פרס: חברי הכנסת, סדר-היום לישיבת הכנסת, יום שני, ז' בתמוז התשנ"ט, 21 ביוני 1999, השעה 16:15 – הדיון הוא דיון סיעתי בנושא: מצב האבטלה.

שמעון פרס: חברי הכנסת, המראות הקשים של אנשים היוצאים להגן בגופם על המפעל שהם עובדים בו, מחשש שייסגר, אסור שייתנו לנו מנוח.

שמעון פרס: אסור שנשלים עם זעקות השבר היוצאות מלב קרוע: לחם, עבודה.

שמעון פרס: אסור להתעלם משורשי בעיות האבטלה.

שמעון פרס: אבטלה היא כישלון, כישלון של מדיניות כלכלית – בעיה חברתית מרכזית בחיינו כמדינה.

שמעון פרס: קיום מובטלים שאינם יכולים לפרנס את עצמם ואת בני משפחותיהם בכבוד יוצר בעיה חברתית קשה, שמשמעויותיה מרחיקות לכת.

שמעון פרס: אנחנו ניצבים בפני אחת המצוקות הגדולות והכואבות: גידול ממדי האבטלה.

שמעון פרס: מספר המובטלים במשק גדל בשלוש השנים האחרונות ב-55,000, והגיע לשיא של 204,000 בחודש שעבר, לעומת 149,000 במאי 1996.

שמעון פרס: אולם, אין מדובר במספרים סטטיסטיים, מדובר בבני אדם – בהם, בחייהם, בכבודם, במשפחותיהם; אנשים שנידונו שלא באשמתם לניוון של בטלה.

שמעון פרס: כאשר עוסקים באבטלה, לא מספיק לבחון רק את הממד הכמותי, אלא יש להסתכל על זווית נוספת – עומק האבטלה; באילו מגזרים ובאילו יישובים הופכת האבטלה לכרונית?

שמעון פרס: באילו מקומות השקיעה עמוקה יותר?

שמעון פרס: מוקדי האבטלה קיימים בקרב העולים החדשים.

שמעון פרס: מוקדי האבטלה – חריפה מאוד, נמצאים במגזר הערבי, ובעיקר בקרב הגברים, שהם המפרנסים העיקריים באוכלוסייה זו.

שמעון פרס: האבטלה מכה בעיירות פיתוח ששורשי המצוקה בהן קשים.

שמעון פרס: בהיסטוריה הלא-רחוקה של מדינת ישראל ידענו אבטלה מהי, ידענו תקופות קשות של מיתון וגידול חריף במספר דורשי העבודה, אבל גם ידענו להתגבר על התחלואים האלה.

שמעון פרס: לבעיית האבטלה אין פתרון מיידי.

שמעון פרס: הזנחה לא פותרים בן-יום.

שמעון פרס: אני משוכנע שבקרוב תוצג דרך חדשה – הדרך לעבודה.

שמעון פרס: אני מקווה כי במקום לשלם דמי אבטלה נדע למצות את ההון האנושי ולנצל את כוח האדם שלנו.

שמעון פרס: נלך על תוכניות של יצירת מקומות עבודה באמצעות השקעות בתשתית ובפיתוח.

שמעון פרס: ההשקעות יקבעו את הצמיחה של המחר.

שמעון פרס: ניטע בלב העובד תקווה חדשה.

שמעון פרס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

שמעון פרס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ויצמן שירי, בבקשה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת השר מאיר שטרית.

שמעון פרס: לכל אחד חמש דקות.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אשתדל להיות עדין עד כמה שאפשר בנאומי הראשון בבית הזה.

ויצמן שירי: חברי, האבטלה אינה מעשה גורל, האבטלה היא מעשה ידי אדם, אך בעיקר מעשה ידיה של הממשלה.

ויצמן שירי: אין זה סוד שממשלות הליכוד דאגו במשך שנים להשקיע מיליארדי דולרים ביהודה ובשומרון, דאגו לרפד את תושבי ההתנחלויות בכל מיני הטבות חומריות, אך הטרגדיה האמיתית היא, שהם שכחו שמדינת ישראל היא לא רק אריאל, אלקנה ומעלה-אדומים.

ויצמן שירי: אני שואל אתכם: ומה עם תושבי הנגב?

ויצמן שירי: מדוע אופקים, נתיבות, דימונה, מצפה-רמון – לא?

ויצמן שירי: ואריאל ומעלה-אדומים – כן?

ויצמן שירי: מדוע יזם שמקבל 24% מענק מהמדינה להקמת מפעל באריאל ירד לדימונה, שעתיים נסיעה מכפר-סבא, כשהמדינה אומרת לו: גם בדימונה תקבל אותו מענק שתקבל באריאל.

ויצמן שירי: מייד הוא ישאל את עצמו מה הוא איבד שם, וכולנו יודעים היכן הוא יעדיף להקים את מפעלו.

ויצמן שירי: אני לא מצליח להבין איזה מין חוקים קבעתם בבית הזה.

ויצמן שירי: יש אבטלה אדירה בנגב.

ויצמן שירי: אני לא מצליח להבין איך אתם ישנים בלילה.

ויצמן שירי: אני שואל אתכם: האם לתושבי הנגב לא מגיע לחלום אותם חלומות של ילדי רון נחמן וחבריו ביהודה ובשומרון?

ויצמן שירי: האם חלום ארץ-ישראל של אורן ביטון מדימונה ואלכס מירוחם הוא לא חלום שצריך להתגשם?

ויצמן שירי: חברי, הבית הזה על כל דורותיו שלח את תושבי הנגב לגור שם, וגם ההורים שלי היו ביניהם.

ויצמן שירי: הם לא שאלו שאלות, ואני משוכנע שכל יתר האנשים שהגיעו לנגב לא שאלו שאלות – הם הבינו שזה מה שצריך וכך עשו.

ויצמן שירי: אך אתם, חברי, חברי הבית הזה, הייתם חייבים לחשוב: מה יהיה עם אותם אנשים שגרים כל כך רחוק בפריפריה?

ויצמן שירי: מה עם כבודם?

ויצמן שירי: מה עם עתידם ועתיד ילדיהם?

ויצמן שירי: התקשר אלי לפני ארבעה ימים בחור בשם אורן מדימונה וסיפר לי על המצב הקשה – מצבו ומצב משפחתו: הוריו שניהם מובטלים, הוא יוצא יחידה קרבית; אין הוא מסוגל לחיות עם המצב הזה, כאשר הוא רואה לנגד עיניו את שלושת אחיו הצעירים.

ויצמן שירי: הוא סיפר לי והתייעץ אתי אם לא כדאי לו לעבור לאזור המרכז, ואולי שם למצוא תעסוקה על מנת לעזור למשפחתו.

ויצמן שירי: אני אומר לכם: לא ידעתי מה לומר לו, אך באותם רגעים אמרתי לעצמי, הנה עוד דור של חבר'ה צעירים מצוינים, שילכו לאיבוד כתוצאה מהמצב הקשה של אזור הנגב.

ויצמן שירי: הבית הזה חייב להחזיר לאותם אנשים את התקווה שאיבדו.

ויצמן שירי: הנגב על תושביו לא מסוגל לחכות ארבע שנים נוספות.

ויצמן שירי: תושבי הנגב שבעים מהבטחות.

ויצמן שירי: תושבי הנגב מרגישים שהם חיים בתוך פח אשפה אחד גדול.

ויצמן שירי: במשך שנים הייתה בבית הזה שתיקה מתוך הסכמה, שלא להעלות את בעיות הנגב על סדר-היום הציבורי.

ויצמן שירי: התקשורת דאגה להגיע לנגב רק כאשר יש אסון, תאונה או פרובוקציה.

ויצמן שירי: אתם חייבים להבין: הנגב על תושביו יזעק את זעקת האבטלה המכה בכל בית שני.

ויצמן שירי: אדם מובטל הוא אדם בלי כבוד, הוא אדם שנהפך להיות עול על החברה.

ויצמן שירי: אדם כזה נהפך לאדם שאין לו רצון לחיות.

ויצמן שירי: מצב זה חייב להיפסק.

ויצמן שירי: הממשלה החדשה, שתקום בראשות אהוד ברק ובעזרת הבית הזה, חייבת לקבל החלטות מיידיות לשינוי סדר אמיתי של העדיפויות במדינת ישראל.

ויצמן שירי: על אזור הנגב יש להכריז כעל אזור המועדף על כל שאר אזורי המדינה, וכל מי שירצה ויהיה מוכן להקים מפעל באזור הנגב, ממשלת ישראל חייבת להעמיד לרשותו את כל הכלים על מנת שיהיה כדאי לו לרדת כל כך רחוק.

ויצמן שירי: חברי, נשלחתי לבית הזה על-ידי תושבי באר-שבע והנגב, ורק אותם הבטחתי לייצג.

ויצמן שירי: רק אותם.

ויצמן שירי: תושבי מדינת ישראל חייבים להבין, שמה שהיה לא יכול להימשך.

ויצמן שירי: תושבי הנגב יפסיקו להיות פח האשפה של המדינה.

ויצמן שירי: באתי לבית הזה לא על מנת להיות נחמד; באתי הנה על מנת לזעוק את זעקתם של מאות אלפי תושבי הנגב, שממשלות ישראל ב-20 השנים האחרונות שכחו אותם.

ויצמן שירי: ולסיום, עם מעט אופטימיות כלפי ראש הממשלה הנבחר, חברי אהוד ברק.

ויצמן שירי: אני מאחל לך, שהממשלה שתקים תגרום לתושבי הנגב להאמין שהממשלה בראשותך לא תשכח אותם, כפי שעשו בעבר וכפי שאתה חשת בביקוריך במהלך הבחירות.

ויצמן שירי: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אני מבין שזה נאום הבתולין שלך.

שמעון פרס: אני מקדם אותך בברכה.

שמעון פרס: שר האוצר מאיר שטרית, ואחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את חבר הכנסת ויצמן שירי על בחירתו לכנסת ועל נאומו הראשון בכנסת.

מאיר שטרית: זה מנהג מימים ימימה ועל-פי התקנון לברך את חבר הכנסת שנאם לפני.

מאיר שטרית: אני שמח לעשות את זה לחבר הכנסת ויצמן שירי, איש הנגב.

מאיר שטרית: אני רוצה לקוות ולאחל לו, שבהיותו בכנסת אכן יצליח לקדם את חזונו של בן-גוריון לגבי הנגב.

מאיר שטרית: נוכל להגיד שהחזון הזה סובל הרבה שנים מחוסר ביצוע.

מאיר שטרית: אני חושב, שאם משהו ראוי לבוא לידי ביצוע, זה באמת היכולת של המדינה להביא לשינוי בסדרי העדיפויות ולהשקעה הרבה יותר רצינית ומסיבית בגליל ובנגב על חשבון מרכז הארץ.

מאיר שטרית: צר לי לראות, אני מוכרח להגיד, ואמרתי זאת בכנסת הקודמת עוד לפני התפזרותה, כשטסתי פעם מעל הנגב עם נשיא המדינה לאזכרה של בן-גוריון, וראינו מהמסוק את ההשתלטות על קרקעות הנגב, של מאות ואלפים; אתה רואה את הקרקעות נתפסות מכל כיוון ללא תכנון, ללא סדר – ואז חשבתי: מה קרה לחזון של בן-גוריון?

מאיר שטרית: איפה התכנון, איפה הפיתוח, איפה התשתית?

מאיר שטרית: ציינתי זאת גם בכנסת.

חיים אורון: צריך כסף.

חיים אורון: אפשר לפתור את זה, תאמין לי.

מאיר שטרית: נכון.

ראובן ריבלין: תן לנו עוד ארבע שנים והכול יסתדר.

ראובן ריבלין: מה אתה רוצה?

רענן כהן: זה לא ארבע שנים, זה כל השנים.

שמעון פרס: חברים, להיום זה מספיק.

מאיר שטרית: אני חבר כנסת חדש, נאום ראשון, לא יפה להפריע לי, חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: אתה לא יודע את זה, אבל עוד מעט תהיה חבר כנסת.

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: אני חושב שבעניין הזה תפקידך, חבר הכנסת ויצמן שירי, כאיש הנגב – ואני מאחל לך הצלחה בתפקיד – להביא לידי ביטוי את העדיפות המיוחדת שצריכה להינתן לנגב, ואני מאחל לך הצלחה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הנושא שעומד לפנינו הוא האבטלה, ובכוונה עליתי וביקשתי את רשות הדיבור כדי להתייחס לנושא הזה, וקודם כול להעמיד את הנתונים על דיוקם.

מאיר שטרית: לצערי הרב, במאבק הבחירות התערבבו הנתונים וכל אחד מסר איזה נתונים שהוא רוצה, רק בהבדל אחד, שאיש, לצערי, לא הם ולא הדוברים, ולעתים גם לא העיתונאים – איש לא טרח לבדוק את העובדות לאשורן.

מאיר שטרית: ברשותכם, אני רוצה לצטט את הנתונים המקוריים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כשאנחנו דנים על מה שקרה בממשלה היוצאת בתחום האבטלה.

מאיר שטרית: הנתונים הם כדלקמן: ברבעון האחרון של שנת 1996 של הממשלה הקודמת עמד מספר המובטלים לפי נתוני הלמ"ס על 157,000 איש.

מאיר שטרית: ברבעון האחרון, אדוני היושב-ראש, של שנת 1998, עמד מספר המובטלים על 185,000 איש.

מאיר שטרית: זאת אומרת, מספר המובטלים במשק גדל בשלוש השנים האחרונות ב-28,000 איש.

מאיר שטרית: פשוט נתון אחד פחות הנתון השני.

מאיר שטרית: לא 100,000 איש.

מאיר שטרית: ובניגוד לתעמולה שנעשתה, תעמולה פוליטית שדיברה כל הזמן על 100,000 איש שאיבדו את מקומות עבודתם, לא 100,000 איש איבדו את מקומות עבודתם, אלא 28,000 איש.

מאיר שטרית: זה המספר.

מאיר שטרית: באותה תקופה, מה שלא פורסם הוא, שנוספו בשלוש השנים האחרונות כמעט 100,000 מקומות עבודה חדשים במשק.

מאיר שטרית: איך בכל זאת גדלה האבטלה?

מאיר שטרית: כולנו יודעים.

מאיר שטרית: המשק הישראלי במדינת ישראל הוא משק צומח, אחד המשקים היחידים במערב שצומח.

מאיר שטרית: אנחנו גדלים משתי סיבות: מספר הלידות, תודה לאל, אצלנו גדול יותר ממספר הפטירות, וכן יש עלייה.

מאיר שטרית: לכן, כדי לשמור על אותה רמת אבטלה, צריך בכל שנה לספק תוספת של כ-30,000 מקומות עבודה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ביקשתי להבהיר את הנתונים כדי להסביר שיש פער גדול מאוד בין התעמולה והפרסומים לבין המציאות.

מאיר שטרית: לא שקיומם של 192,000 מובטלים קל בעיני; לחלוטין לא.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך לכאוב על כל מובטל.

מאיר שטרית: יותר מזה, אני חושב שגם אם המובטלים מקבלים מענק אבטלה, האוכל של החיים ממענק אבטלה מר בפיהם אם הם לא עובדים.

מאיר שטרית: חובתנו, ואני אומר את זה עכשיו, לפני כניסתה של ממשלה חדשה, לטפל בסוגיה הזאת ברצינות.

מאיר שטרית: כולנו יודעים את האמת: לא כל המובטלים באמת לא יכולים למצוא עבודה בשום מקצוע.

תמר גוז'נסקי: שוב אותו סיפור, באמת.

מאיר שטרית: תמר, אני אגיד את דברי ואת תגידי את דברייך.

מאיר שטרית: לצערי הרב, הרבה מאוד מהמובטלים, או חלק מהם, לא מוכנים לעבוד בעבודות כפיים.

מאיר שטרית: עובדה היא, תמר, ואין להכחיש אותה, שעובדים במשק הישראלי כ-200,000 עובדים זרים – חלקם חוקיים וחלקם בלתי חוקיים; עובדים עוד כ-120,000 פלסטינים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, שלא כל מובטל הוא פרופסור בסינית ולא מוצא עבודה בסינית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הדבר החשוב ביותר בנושא האבטלה הוא שצריך לשנות את הגישה לאבטלה.

מאיר שטרית: אני בעד זה שלאדם יינתן מקום עבודה ושהוא יוכל לפרנס את משפחתו בכבוד.

מאיר שטרית: לכן צריך ליצור מצב, שמענק האבטלה יהפוך להיות אינסנטיב לעבוד ולא אינסנטיב לא לעבוד.

מאיר שטרית: כאשר אדם מרוויח בנטו בעבודתו פחות מאשר הוא מקבל במסגרת מענק אבטלה, לא כדאי לו לעבוד.

תמר גוז'נסקי: לא נכון, יש השלמה.

מאיר שטרית: איך זה נוצר?

מאיר שטרית: כשאדם מקבל מענק אבטלה הוא נהנה מהנחות נוספות, שהוא לא מקבל אותן אם הוא עובד, אם הוא עושה את החטא הגדול והולך לעבודה.

מאיר שטרית: אני חושב שאנחנו צריכים לשנות משהו.

מאיר שטרית: לדוגמה, הנחה בארנונה, הנחה בתשלום על מעונות ועוד.

תמר גוז'נסקי: מדובר במס הכנסה.

מאיר שטרית: אני חושב, שצריך לשנות את הגישה וליצור מענק אבטלה שייתן אינסנטיב לאנשים לעבוד.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אם לאדם אין עבודה במקצוע שלו והוא יעבוד במקצוע אחר, גם אם הוא מרוויח פחות במקצוע הזה, אני בעד זה שמענק אבטלה ישלים את הכנסתו להכנסה הקודמת שהייתה לו, ל100% שלה.

מאיר שטרית: עדיין שווה למדינה לשלם תוספת, ובתנאי שהאיש יעבוד.

מאיר שטרית: דבר שלישי, אחרון, אדוני היושב-ראש, ובזאת אסיים.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לממשלה הנכנסת, בשלוש השנים האחרונות עברנו תהליך מאוד מכאיב וקשה של קיצוצים דרסטיים בתקציב המדינה ושל תהליכים ארוכי טווח, שמטרתם הייתה להבריא את המשק.

מאיר שטרית: הנתונים של המשק היום, אדוני היושב-ראש, הם נתונים טובים, ולדעתי, שנת 1999 היא שנה שעשויה להיות שנת המפנה בצמיחה של התוצר הלאומי הגולמי.

מאיר שטרית: בשלוש השנים האחרונות ירדה האינפלציה בצורה דרסטית; הגירעון בתקציב המדינה עומד על-פי החוק.

מאיר שטרית: ב-1998 הוא הסתיים ב-2.4% תוצר; הגירעון במאזן התשלומים עומד על שליש ממה שהוא היה ב-1996 – 2.3 מיליארדי דולרים לעומת 6.6 מיליארדי דולרים; נעשתה ליברליזציה גדולה, מוחלטת; נעשתה הפרטה גדולה של התאגידים.

מאיר שטרית: כל הפרמטרים הכלכליים, אדוני היושב-ראש, הם היום פרמטרים חיוביים.

מאיר שטרית: עובדה היא, שכל האנליסטים בעולם נותנים למשק הישראלי ציונים טובים.

מאיר שטרית: אני מתריע, אדוני היושב-ראש, בפני הממשלה.

מאיר שטרית: אתה, אדוני היושב-ראש, היית ראש הממשלה ומודעי היה שר האוצר בממשלת אחדות, כשהאינפלציה הגיעה למאות אחוזים, ועשיתם צעדי חירום גם אז כדי לתקן את המצב הכלכלי.

מאיר שטרית: גם אז זה היה כואב, אבל המצב הכלכלי תוקן.

מאיר שטרית: עכשיו, כשהמצב הכלכלי תוקן, אני מתריע בפני הממשלה הנכנסת לחדול מהרעיון הנלוז הזה של הגדלת הגירעון בתקציב המדינה.

מאיר שטרית: אני חושב שהגדלת הגירעון בתקציב המדינה יכולה למוטט חזרה את כל מה שהושג בשלוש השנים האחרונות, וצריך להימנע מכך.

מאיר שטרית: אני מציע להימנע מהרעיון להגדיל את מספר השרים בממשלה ומיישום החוק הנורבגי, כיוון שהמשמעות של זה היא הוצאה ישירה נוספת של מיליונים רבים מהקופה הציבורית והוצאה עקיפה של מאות מיליונים, שהיא מיותרת לחלוטין ואין בה צורך.

מאיר שטרית: אני בהחלט לא נגד השקעה בתשתית, אבל, אדוני היושב-ראש, השקעה בתשתית לא חייבים לעשות בתקציב המדינה.

מאיר שטרית: אפשר לעשות השקעה של מיליארדים בתשתית על-ידי יזמים פרטיים, בשיטת ה-B.O.T.

מאיר שטרית: המדינה צריכה לתכנן להוציא מכרזים ולתת למשק החופשי לעבוד.

מאיר שטרית: אפשר את כל התשתית התחבורתית במדינה לעשות על-ידי משקיעים פרטיים.

חיים אורון: כמו חוצה-ישראל.

מאיר שטרית: כן, ידידי, כמו חוצה-ישראל.

מאיר שטרית: אתם עשיתם את החוק של חוצה-ישראל, ב-1996, כשאנחנו היינו באופוזיציה, ותמכנו בזה.

מאיר שטרית: אז מה זה כמו חוצה-ישראל?

מאיר שטרית: כן, כמו חוצה-ישראל.

מאיר שטרית: אם הייתה פחות ביורוקרטיה, הכביש הזה היה עשוי מזמן, לצערי הרב.

חיים אורון: זה מחיר הכסף, שטרית, אתה שר האוצר.

מאיר שטרית: ג'ומס, בינתיים ראיתי שמחיר הכסף שאנשים פרטיים משקיעים הוא תמיד יותר זול מאשר כשהמדינה משקיעה.

חיים אורון: באמת?

חיים אורון: זה גילוי.

מאיר שטרית: כן, באמת.

מאיר שטרית: זה לא גילוי, תבדוק את העובדות ותראה.

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שיש לממשלה הנכנסת פוטנציאל, רמת ציפיות גבוהה מאוד בציבור ובעולם, לראות גישה שתביא להתפתחות משקית גדולה.

מאיר שטרית: יש אולי גם אווירה יותר טובה גם בעולם.

מאיר שטרית: אסור לפספס את האווירה הזאת ואת תחושת הציפיות ולמסמס אותה בגישה לא נכונה של הגדלת גירעון בתקציב המדינה.

מאיר שטרית: לכן, אני חושב שהממשלה הנכנסת צריכה לשמור מכל משמר על מסגרת התקציב ולא לפרוץ אותו, לשמור על הסכמי השכר, ולא לפרוץ אותם.

מאיר שטרית: ראיתי מה קרה כשפרצו את הסכמי השכר בעשרות ומאות אחוזים, ונאלצנו בממשלה הזאת לעשות קיצוצים דרסטיים כדי להחזיר את הגלגל אחורה.

מאיר שטרית: אני לא מציע לעבור את התהליך הזה פעם נוספת.

מאיר שטרית: תודה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: רשות הדיבור לחבר הכנסת איוב קרא, שגם הוא חבר כנסת חדש.

שמעון פרס: אני מקבל את פניו בברכה.

שמעון פרס: אחריו – השר אלי ישי.

שמעון פרס: ברוך הבא.

איוב קרא: תודה רבה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נולדתי בדלית-אל-כרמל למשפחה שגרה שם מאות בשנים.

איוב קרא: התחנכתי בבית-ספר החקלאי כפר גלים.

איוב קרא: אני נכדו של אחד החברים הטובים של נשיאנו הראשון, מר חיים ויצמן, זיכרונו לברכה, אשר יצא בשליחותו למשימות שונות שהביאו לנפילת בנו – דודי – בשנות ה-30.

איוב קרא: כבן לאבא שנלחם ונפצע במלחמת השחרור, כאח שכול ממלחמת של"ג וקצין נכה, יחד עם אח נוסף, ממלחמות ישראל, עם בני משפחה נוספים שנפצעו ונהרגו במערכות השונות, הריני פונה בנאומי זה, הראשון, לכל חברי הבית ומבקש לפעול לשלום אמת, צודק ובטוח.

איוב קרא: כמובטל לשעבר, עקב תכנון קריירה צבאית שנקטעה פתאום, כתוצאה מפגיעתי הקשה בלבנון, אני יכול לומר, שזאת החוויה הקשה והנוראה ביותר שעברתי כאיש דינמי ויצירתי.

איוב קרא: אני סירבתי להתייצב לרישום בלשכת התעסוקה והחלטתי להתנתק ולוותר על הטבות שונות, כדי לשקם את חיי באופן עצמאי.

איוב קרא: בעזרת השם, אט אט, מעובד ניקיון שכמעט שילם בחייו בזמן העבודה במנהרת הכרמלית בחיפה, הצלחתי להפוך למעסיק מצליח בתחומים שונים, ובימים אלה החלטתי להעביר את שרביט ניהול עסקי כדי להתמסר לשרת את האומה בישראל.

איוב קרא: בית זה, חברים, צריך לבדוק מחדש את חוק דמי האבטלה בהשוואה לשכר המינימום במשק.

איוב קרא: לדעתי, שווה לנסות לשלם את דמי המחיה למעסיקים שיקלטו את המובטלים, והמועסקים יקבלו תמריצים או בונוסים שונים כאות הוקרה על השתלבותם במעגל העבודה.

איוב קרא: אחת הסוגיות הפרובוקטיביות והמשונות שממשלת ברק תצטרך לפתור היא מכת העובדים הזרים שממשלת רבין-פרס הורישה לנו, ולדעתי זו פצצת זמן מתקתקת, ובסופו של דבר בעיה שתיהפך לפרשה בין-לאומית.

איוב קרא: כדי לחסוך מעצמנו טרחות מיותרות, יש להפסיק לאלתר מתן רישיונות לייבוא עובדים זרים ולקלוט מובטלים במקומם, עם תמריצים מיוחדים למשתלבים במעגל העבודה, כאמור.

איוב קרא: במקביל, יש לחזק בדחיפות את העסקים הקטנים, בעלי המעמד הבינוני, לצורך צמיחה כלכלית.

איוב קרא: מדינה נאורה ומתקדמת כשלנו צריכה ליזום כל הזמן הקמת מפעלים חדשים, ולאור התהליך המדיני ועל סמך העובדה שמר ברק הכריז יחד עם חבורתו שהם ממשלת השלום, הגיע הזמן שיהיו פרויקטים משותפים וגדולים עם שכנינו.

איוב קרא: ועוד יותר, הייתי רוצה לראות את ההבטחות שניתנו למגזרנו מקוימות על-ידי קברניטי הממשלה שבדרך, במיגור תופעת האבטלה הגוברת והולכת, בהקמת מקורות תעסוקה, בחינוך ובפתרון הבעיות המוניציפליות בכלל.

איוב קרא: לא ייתכן, שציבור, שרובו המוחלט תמך הן בבחירות האחרונות וגם לאורך שנים במפלגת העבודה, לא ימצא אוזן קשבת לבעיות הכלכליות-החברתיות המציקות לו ביותר.

איוב קרא: כבן העדה הדרוזית, המוכה אבטלה של חיילים משוחררים ללא עוול בכפם, צעירים שתורמים את היקר להם לחיזוקה של המדינה ולמטרות קיומה, הייתי רוצה לראות את ממשלת ישראל נלחמת להשגת משאבים כלכליים לציבור מיוחד ואמין זה.

איוב קרא: כואב לי מאוד לראות קצינים בדרגות בכירות ביותר יושבים מחוסרי מעש במע'אר, בבית-ג'אן, בירכא, בעוספיא ובכלל.

איוב קרא: האם זו התמורה שמגיעה לבחורים אמיצים אלו?

איוב קרא: הרי בצד אורבים שונאי ישראל ומנפנפים בקיפוח זה כדי לשים קץ לשיתוף פעולה משך דורות בינינו.

איוב קרא: מדוע יישוב כמו דליית-אל-כרמל, המונה כ-15,000 אזרחים נאמנים בחובות ובזכויות, נמצא במצוקה כל כך קשה מבחינה מוניציפלית ותעסוקתית?

איוב קרא: האם זה הוגן שממשלת ישראל לא מצאה לנכון להפנות משקיעים פוטנציאליים למקום כל כך מיוחד זה במשך כל שנות עצמאות ישראל?

איוב קרא: איזו עילה והצדקה יש לכך, שאפילו מפעל אחד ראוי לשמו לא הוקם לא על-ידי הממשלה, ובוודאי לא על-ידי ההסתדרות, כדי להתגבר על האבטלה הקשה הגוברת והולכת בכל פינה ובכל מקום?

איוב קרא: כדי לפתור את מצוקת האבטלה, חברי, יש צורך מיידי במתן זכויות ומעמד של אזור פיתוח א' ליישובים חדשים, ובמיוחד לעיירות הפיתוח ובמגזרנו בכלל.

איוב קרא: בטן ריקה אצל בני אדם, חברי הבית, היא תמיד מקור לשנאה ולמרד, ואין לי ספק שהבעיה הכלכלית היא הגורם לקונפליקטים בין אחים ואזרחים בכלל.

איוב קרא: ככל שנדע לטפח את ילדינו בחינוך נכון, ייטב להם לחיות פה ולאהוב איש את אחיו, וככל שיהיו מובטלים והמצב הפיננסי יורע, הם ישנאו איש את רעהו.

איוב קרא: כחבר כנסת שהביא לליכוד כ-20,000 קולות ממגזרו, אעשה לקידום הנושאים הכלכליים בישראל בכלל ובמגזרי בפרט.

איוב קרא: לא אשקיע הרבה מזמני בריצה לעזה, על אף תמיכתי ללא סייג בשלום צודק ובטוח, כיוון שבשפרעם, בפסוטה, ברהט ובטירה מוכות האבטלה פעילותי נחוצה יותר.

איוב קרא: בואו נפעל כולנו יחד למען עתיד טוב יותר לאזרחי ישראל, כדי שנביא ישועה ונחלה לילדינו ולשולחינו בכלל.

איוב קרא: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: אני רואה שהשר אלי ישי איננו באולם, וגם לא חבר הכנסת דהן.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

חיים אורון: ראשית אני רוצה למלא חובה נעימה ולברך את חבר הכנסת החדש איוב קרא על נאום הבכורה שלו.

חיים אורון: אני בטוח, על-פי העבר הידוע שלו, תרומתו לארץ, לעמו ולמדינה, ועל-פי דבריו כאן היום, שהוא יתרום תרומה חשובה לכנסת במאבק משותף של יהודים וערבים למען קידומה של המדינה לטובת כל אזרחיה.

חיים אורון: יישר כוח.

איוב קרא: תודה רבה.

חיים אורון: הנושא שעומד על סדר-היום, מצב האבטלה, יש כמה דרכים לעסוק בו, אדוני שר האוצר.

חיים אורון: אחת הדרכים היא למנות את המצוקות שהמובטלים מעמיסים על המשק.

חיים אורון: אני שומע אותך הרבה פעמים, הרבה שנים.

חיים אורון: לפעמים יש לי הרגשה של יציאה ידי חובה באמירות על המצוקה של המובטלים, כשמתחילים להסביר למה דמי האבטלה גבוהים מדי ולמה שכר המינימום גבוה מדי, ואם רק נשנה קצת את הנתונים הכול יסתדר.

מאיר שטרית: אני אתייחס לזה.

חיים אורון: רגע.

חיים אורון: אבל, אדוני היושב-ראש, יש שני נתונים מאוד בסיסיים שלפי דעתי הם מבארים את התופעה או את המציאות שאנחנו נתונים בה ביסודה.

חיים אורון: בין שנת 1990 לשנת 1995 – ובכוונה בחרתי שנים אלה, כדי שנברח מהוויכוח על קואליציה ואופוזיציה, ותיכף אומר על זה משהו – צמח המשק הישראלי ב-6% בשנה והצריכה לנפש הייתה 2.4%.

חיים אורון: בין שנת 1996 ל-1998 – אתה קצת מכיר את השנים הללו – צמח המשק ב-2.4% לשנה, והצריכה לנפש – 0.6%.

חיים אורון: בשנת 1998 עצמה צמח המשק ב2% והצריכה לנפש הייתה 0.4%.

חיים אורון: נכון, נוצרו 100,000 מקומות עבודה בשלוש השנים האחרונות.

חיים אורון: אדוני שר האוצר, כדי שלא ייתוסף מובטל אחד בשנה, צריכים ליצור בין 40,000 ל-50,000 מקומות עבודה בשנה.

חיים אורון: זאת אומרת, שאם יוצרים רק 30,000 מקומות עבודה בשנה, בעצם בונים את האבטלה העתידית; וזאת בעצם השאלה כולה.

חיים אורון: לדעת כל אנשי המקצוע, ועל זה אין ויכוח, פוטנציאל הצמיחה של המשק הוא בין 4% ל-5% בשנה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כל ממשלה שאינה ממצה את פוטנציאל הגידול הזה לפחות ב-100%, פוגעת במשק הישראלי, ומה שיותר חמור – פוגעת בחברה הישראלית, משום שמדובר בבזבוז משאבים בעין.

חיים אורון: מה פירוש הדבר שמדובר בבזבוז משאבים בעין?

חיים אורון: מה זה נקרא שיש פוטנציאל צמיחה של 4-5%?

חיים אורון: – שההון הושקע וההשכלה קיימת והידע קיים, אלא שלא נוצרו או האווירה הפוליטית, או הכלים הכלכליים, או כלי ההכשרה המקצועיים, כדי לממש את הפוטנציאל הזה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, מה שתיארתי פה עכשיו זו כאילו אמירה כמעט אקדמית, בדיוק מה שקרה בשלוש השנים האחרונות.

חיים אורון: גם בשנת 1992 ידענו שיש בעיה עם דמי אבטלה.

חיים אורון: אבל האבטלה ירדה על-פי מדדים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מ-11.2% ל-6.2%.

חיים אורון: גם בשנים הללו, שבהן מדובר, האבטלה עלתה מחדש מ-6.2% ל-8.3% או 8.4%, אולי 8.5%.

חיים אורון: כשאומרים את זה באחוזים, אלה אחוזים מאוד נמוכים.

חיים אורון: כשאתה מסתכל בעיניים של משפחת מובטלים אחת, אתה רואה את האב המובטל, לעתים את האישה המובטלת, לעתים את שניהם, אתה רואה את ילדיהם – שניים, שלושה, ארבעה, חמישה, ובמקרים רבים זה לא חמשת ילדיהם, זה עשרת ילדיהם, אם מדובר במשפחה חרדית או במשפחה במיעוט הערבי – ואז אתה עוסק בהרבה מאוד שאלות אחרות שקשורות בפערים חברתיים, באלימות במשפחה, באלימות בחברה הישראלית, בחוסר יכולתה של החברה לספק צרכים בסיסיים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אין טעם היום להמשיך ולעסוק בביקורת על השנים הקודמות.

חיים אורון: אני משוכנע שהממשלה החדשה חייבת לראות כמטרה המרכזית שלה – לא אגיד הראשונה במעלה, כי אני יודע שחידוש תהליך השלום הוא מעשה כלכלי ראשון במעלה, ומי כמוך, אדוני היושב-ראש, יודע את הקשר שבין אווירה של שלום, בין חידוש תהליך השלום לבין תפוקות כלכליות ישירות ומיידיות.

חיים אורון: אבל מעבר לכך, נצטרך לשנות את מדיניות התקציב, נצטרך לבחון מחדש את המדיניות המוניטרית.

חיים אורון: הזמן קצר, המלאכה מרובה, ואני מאמין שהממשלה החדשה שתקום – – –

מיכאל איתן: והפועלים עצלים.

חיים אורון: חבר הכנסת מיקי איתן, אומנם זה מתאים לאמירה מסוימת, אבל הפועלים אינם עצלים.

חיים אורון: המשק הישראלי, בשורה של נושאים, מהיי-טק עד טקסטיל, מתפוקת עובד בחקלאות עד תפוקת עובד בתעשיות – – –

מיכאל איתן: – – –

חיים אורון: כי היושב-ראש לא נתן לי.

חיים אורון: תאמין לי, יש לי – – –

שמעון פרס: אתה סיימת.

חיים אורון: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אני רק רוצה להעיר.

שמעון פרס: לפי דעתי צריך להיזהר מהכללות.

שמעון פרס: אי-אפשר להגיד: הפועלים עצלים.

שמעון פרס: יכול להיות שיש פועלים עצלים.

שמעון פרס: אני מאוד ממליץ שלא להשתמש בהכללות כאלה.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד – – –

שמעון פרס: אתה לא חייב לקבל את דעתי.

שמעון פרס: מספיק כבוד, לא צריך יותר.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, אתה לא יכול לבלום אותי ולהיות דיקטטור על המיקרופון.

שמעון פרס: קודם כול, לא בלמתי אותך מפני שאין לך רשות דיבור.

מיכאל איתן: זה לא ייתכן – – – אתה לא – – –

שמעון פרס: חברת הכנסת מרינה סולודקין – איננה.

שמעון פרס: חבר הכנסת יוסף פריצקי – פעם ראשונה הוא מופיע כאן, ואני מקדם את פניו בברכה.

שמעון פרס: אחריו – חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

שמעון פרס: חבר הכנסת יוסף פריצקי.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתחילת נאומי הראשון אני מבקש לשלוח – אני מניח בשם כל הבית הזה – ברכה נאמנה לתושבי הצפון, תושבי קריית-שמונה.

יוסף יצחק פריצקי: לב כל הבית הזה עמם, בוודאי לבה של סיעת שינוי, ואנחנו שולחים להם מכאן ברכה נאמנה.

יוסף יצחק פריצקי: צר לי מאוד על שנאומי הראשון בכנסת עוסק בנושא כאוב כמו האבטלה.

יוסף יצחק פריצקי: העובדה שבמדינת ישראל כיום יש אנשים שמבקשים לעצמם פרנסה ואינם יכולים למוצאה היא תעודת עניות לחברה הישראלית.

יוסף יצחק פריצקי: רבי אליעזר, במדרש בבראשית רבה, אומר, אדוני היושב-ראש, שהפרנסה שווה לגאולה.

יוסף יצחק פריצקי: פרנסה בכל יום, גאולה בכל יום.

יוסף יצחק פריצקי: ויש שאומרים: גדולה פרנסה מקריעת ים-סוף – עד כדי כך.

יוסף יצחק פריצקי: על שניים אני מבקש לדבר היום, אדוני היושב-ראש, על אלה שרוצים להתפרנס ואינם יכולים ועל אלה שיכולים להתפרנס ולא רוצים.

יוסף יצחק פריצקי: אלה ואלה אינם עובדים, אלה ואלה מובטלים, אלא שהסוג הראשון הוא מובטל מאונס והסוג השני מובטל מרצון; הסוג האחד מחפש פרנסה ואינו מוצא, והסוג השני מחפש כיצד להמשיך לא לעבוד ולחיות על חשבון הקופה הציבורית.

יוסף יצחק פריצקי: רבים, אני מניח, ידברו על האבטלה השוררת בקרב ציבור השכירים במדינה, אבל אני מבקש להעלות כאן את שוועתם של מגזר העצמאים והעסקים הקטנים במדינת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: לפי נתונים שנמסרו לי על-ידי לשכת העצמאים בישראל, ציבור העצמאים והעסקים הקטנים מקיף כיום כ-350,000 בני אדם, והוא מספק תעסוקה עוד ל-300,000 מועסקים.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, בסך הכול כשליש מכוח העבודה במשק.

מקסים לוי: – – –

שמעון פרס: תסלח לי, זה נאום ראשון.

שמעון פרס: לא נהוג להפריע.

שמעון פרס: בכלל, זה לא נורא אם הכנסת תתנהג באופן תרבותי, האחד לא יפריע לחברו, וישבו בשקט.

שמעון פרס: נא להמשיך, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: תודה.

יוסף יצחק פריצקי: הציבור הזה, אדוני היושב-ראש, הופלה ומופלה לרעה בתחומים רבים, שלא כאן המקום לפרטם.

יוסף יצחק פריצקי: המשבר במשק, המיתון העמוק פגע בצורה קשה ביותר בציבור הזה.

יוסף יצחק פריצקי: במהלך 1998 נסגרו 13,000 עסקים קטנים, 25,000 עסקים קטנים נוספים מצויים בקשיים כלכליים עצומים, רובם פיטרו את עובדיהם וחלקם הגדול צמצמו עד למינימום את הפעילות.

יוסף יצחק פריצקי: מתוך כ-230,000–200,000 – אינני יודע את המספר המדויק – מובטלים, כשליש הם עצמאים או עובדים של עסקים קטנים.

יוסף יצחק פריצקי: לעצמאים המובטלים אין זכות לקבל דמי אבטלה מן המוסד לביטוח לאומי.

יוסף יצחק פריצקי: הם גם לא מקבלים פיצויי פיטורים, כי אין מעביד שמפריש להם לפיצויי פיטורים, וממילא גם אין להם ביטוח לכך שהם לא מקבלים פיצויי פיטורים.

יוסף יצחק פריצקי: הם הנפגעים העיקריים מכך ששיעור הריבית במשק הוא כל כך גבוה.

יוסף יצחק פריצקי: אין בידם שום כלי פיננסי או משקי שבא להגן עליהם בעתות המשבר האלה.

יוסף יצחק פריצקי: במיוחד חמור מצבם של בני 45 פלוס.

יוסף יצחק פריצקי: בעל עסק קטן-בינוני, מגיל 45 ומעלה, שסגר את עסקו, איננו יכול, למעשה, להשתלב היום בשוק העבודה.

יוסף יצחק פריצקי: אף אדם לא ייקח אותו לעבוד אצלו כשכיר.

יוסף יצחק פריצקי: מה ניתן וצריך לעשות?

יוסף יצחק פריצקי: קודם כול, המגזר הזה הוא מגזר שבלעדיו אין תקומה לכלכלה הישראלית, ואת זה צריך להבין.

יוסף יצחק פריצקי: צריך להקים קרן להון חוזר לעצמאים בריבית נמוכה, בתנאי תשלום נוחים על מנת לסייע להם בעתות משבר.

יוסף יצחק פריצקי: צריך לשלב עצמאים במערך ההסבה המקצועית ולהפעיל פרויקט לאומי לבני 45 פלוס.

יוסף יצחק פריצקי: הסוג השני, כאמור, אדוני היושב-ראש, הוא זה שיכול להתפרנס ואינו רוצה.

יוסי שריד: – – –

שמעון פרס: יוסי, זה נאום ראשון.

שמעון פרס: לא קוראים קריאות ביניים.

יוסף יצחק פריצקי: אני מודה לחבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: – – –

שמעון פרס: אין מדקדקים בנאום הראשון.

יוסף יצחק פריצקי: הסוג השני, כאמור, הוא זה שיכול להתפרנס ואינו רוצה.

יוסף יצחק פריצקי: כוונתי לציבור החרדי בישראל, שמעדיף שלא לעבוד ולהתפרנס מן הקופה הציבורית במקום עבודת כפיים.

יוסף יצחק פריצקי: לפני כשנה פרסם חוקר בכיר בבנק ישראל, ד"ר מומי דהאן, מחקר על האוכלוסייה החרדית, במסגרת מכון ירושלים לחקר ישראל, וממחקר זה, כמו גם ממחקרים אחרים, עולה תמונה קשה ביותר של אבטלה מרצון בהיקפי ענק.

יוסף יצחק פריצקי: כך, לדוגמה, מצא המחקר, שבמשפחה חרדית ממוצעת ההכנסה מעבודה שכירה מגיעה רק כדי 30% מכלל הכנסת המשפחה; 70% – תמיכות ציבוריות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה נאום ראשון?

שמעון פרס: זה נאום ראשון.

משה גפני: לא להפריע לו?

שמעון פרס: לא.

יוסף יצחק פריצקי: עוד יהיה לך זמן, חבר הכנסת גפני, אני מבטיח לך.

משה גפני: – – –

שמעון פרס: קיבלת תשובה.

שמעון פרס: אני מבקש לשבת בשקט.

יוסף יצחק פריצקי: מנגד, בחברה הלא-חרדית המצב הפוך.

יוסף יצחק פריצקי: כ-70% ויותר מהכנסתה של משפחה לא-חרדית באים לה מעבודה ורק כשליש מתמיכות ציבוריות.

יוסף יצחק פריצקי: לפי המחקר הזה, כ-44%, כמעט חצי, מראשי משקי-הבית החרדיים עובדים אפס שעות בשבוע.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, לא עובדים בכלל.

יוסף יצחק פריצקי: מנגד, כחצי מראשי משקי הבית הלא-חרדיים עובדים 41 שעות בשבוע.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו יצרנו כאן מצב אבסורדי.

יוסף יצחק פריצקי: המדינה מעודדת בטלנות, מעודדת מגזר שלם שלא לעבוד ולחיות על חשבון הקופה הציבורית.

יוסף יצחק פריצקי: יש מגזר שמבקש שלא למצות בכלל את כושר ההשתכרות שלו והוא מעדיף לסמוך על ההנהגה הפוליטית שלו, שתמשיך ותדאג לו שימשיך ויתבטל, ימשיך וישתמט.

יוסף יצחק פריצקי: את הדבר הזה צריך להפסיק.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, ההשתמטות והבטלה האלה, לא זו בלבד שאינן צודקות, אלא הן מנוגדות, לעניות דעתי, באופן מהותי למוסר היהודי ולתרבות של העם היהודי, שאני וחברי בשינוי הננו חלק בלתי נפרד ממנו.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש – – –

שמעון פרס: אני מבקש, לא יותר.

שמעון פרס: אין דבר כזה.

יוסף יצחק פריצקי: אין יפה יותר מלסיים את הנאום הזה, אדוני היושב-ראש, בדברי הרמב"ם, ומוטב שיקשיבו.

משה גפני: – – –

שמעון פרס: אני מבקש לקיים את הנימוסים המקובלים בכנסת.

יוסף יצחק פריצקי: אני מצטט את הרמב"ם ואתם מפריעים לי.

יוסף יצחק פריצקי: "כל המשים על לבו שיעסוק בתורה ולא יעשה מלאכה ויתפרנס מן הצדקה הרי זה חילל את השם וביזה את התורה וכבה מאור הדת וגרם רעה לעצמו ונטל חייו מן העולם הבא – – – אמרו: אל תעשם עטרה להתגדל בהן ולא קרדום לחפור בהן.

יוסף יצחק פריצקי: ועוד צוו ואמרו: אהוב את המלאכה ושנא את הרבנות, וכל תורה שאין עמה מלאכה סופה בטלה וגוררת עוון, וסוף אדם זה שיהא מלסטם את הבריות.

יוסף יצחק פריצקי: " תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: בין הזכויות שיש לי כממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, אני רואה זכות לעצמי להזמין את חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

שמעון פרס: אני חושב שזה רגע מרגש לכל חברי הכנסת.

שמעון פרס: דליה, בבקשה.

שמעון פרס: אחרי דליה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, ראשית אני מבקשת לקיים את החובה הנעימה לברך את חבר הכנסת יוסף פריצקי, קולגה, גם מקצועית וגם כחבר חדש בבית הזה.

רחבעם זאבי: עמית בעברית.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר כנסת, בקיצור.

דליה רבין-פילוסוף: אני מקווה ששנינו יחד נזכה להשיג מקסימום מטרות ששמנו מול עינינו כאשר יצאנו לדרך הזאת, ואני יודעת שיש לנו הרבה מטרות משותפות.

דליה רבין-פילוסוף: אשר לתחושתי כרגע, יותר טוב שלא ארבה במלים ואעבור לנושא.

דליה רבין-פילוסוף: במדינה מתוקנת, ניהול ענייניה בתחומים המדיני, הכלכלי והחברתי לא יתקיים כראוי כאשר כל אחד מהם ינוע במסלול נפרד, בבחינת קווים מקבילים שלעולם לא ייפגשו.

דליה רבין-פילוסוף: ממשלות בעולם המערבי הדמוקרטי אשר לא השכילו לשלב בין המסלולים באופן זה או אחר, שילמו בסופו של דבר מחיר פוליטי חברתי וכלכלי כאחד, ובעיקר שילמו בקיומן.

דליה רבין-פילוסוף: המספרים הנוגעים לאבטלה במדינת ישראל על סף שנת 2000 בוודאי מוכרים לכם, חברי הכנסת הנכבדים, אולם שומה עלינו לחזור עליהם השכם והערב, והם כדלקמן: מספר המובטלים במשק גדל בשלוש השנים האחרונות ב-55,000 והגיע לשיא של 204,000 איש, לעומת 149,000 ביוני 1996.

דליה רבין-פילוסוף: על-פי דעת מומחים, עקב המיתון העמוק, שיעור האבטלה עלול להגיע בסוף השנה ל-9.5%.

דליה רבין-פילוסוף: בסקר שנערך על-ידי עמותת מחויבות – שהיא העמותה לפתרון האבטלה בישראל – בדצמבר 1998 ובינואר 1999 בקרב 2,400 איש ואשה, מתגלה כי מספר המובטלים האמיתי עוד גדול בהרבה מזה המתפרסם על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

דליה רבין-פילוסוף: הסיבה לפער היא העובדה, שנתוני המדינה משייכים את ההגדרה של מחוסר עבודה רק לאלו אשר באופן אקטיבי פועלים למצוא עבודה בחודש שבו נערך הסקר, ואילו אנשים המוגדרים כמתייאשים, המובטלים הפסיביים ואלה המשתתפים בקורסי הכשרה מקצועית אינם נכללים בנתונים אלה.

דליה רבין-פילוסוף: אשר על כן, על כל עשרה מובטלים אשר נכללים בסטטיסטיקה הרשמית, קיימים ארבעה שאינם נכללים בסטטיסטיקות האלה.

דליה רבין-פילוסוף: כלומר, האומדן הנכון של שיעור האבטלה, הכולל את שתי הקבוצות החסרות, גבוה יותר מהנתון הרשמי, וכיום הוא נמדד בקרוב ל-12%.

דליה רבין-פילוסוף: ישראל אינה יכולה להרשות לעצמה את קיום תופעת האבטלה ולא את היקפה בשיעורים הניכרים הקיימים בחלק ממדינות אירופה, שמצבן הגיאו-פוליטי שונה בתכלית.

דליה רבין-פילוסוף: אצלנו יש לאבטלה מחיר חברתי, עם השלכות חמורות בעתיד.

דליה רבין-פילוסוף: זהו מטען צד העלול להתפוצץ ולקרוע את כל המרקם החברתי העדין ולהעלות מחדש מתחים בין שכבות וחוגים חברתיים שונים.

דליה רבין-פילוסוף: הצומת שבו נפגשים טינה הדדית, מתחים חברתיים ומצוקה כלכלית הוא תרכובת מסוכנת לקיומו של משטר דמוקרטי תקין, עד כי הפיצוץ וההתנגשות הם כמעט בלתי נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: חברה שמנסה לצמצם פערים חברתיים לא יכולה להרשות לעצמה להתייחס לנתוני האבטלה כאל נתונים מספריים יבשים.

דליה רבין-פילוסוף: הדבר משקף חוסר אכפתיות של הממשלה כלפי אותן שכבות חלשות, שמחד גיסא מבינות כי הדבר מסובך ודורש זמן רב, ומאידך גיסא מצפות לפחות להתייחסותה של הממשלה.

דליה רבין-פילוסוף: כאשר הולך לאיבוד הקשר בין הפרט לחברה ומשתבשים סדרי העדיפויות הלאומיים, במקום תחושת צוותא וסולידריות אנו חיים במרחב מנוכר וזר.

דליה רבין-פילוסוף: הדבר מעניק אולי לשכבה קטנה שיכרון של כוח והנאות חיים, אולם כל אלה עשויים להתגלות כתופעות רגילות, שבעקבותיהן תבוא התרסקות חברתית שכמו תמיד מחירה יקר.

דליה רבין-פילוסוף: ישראל מצויה כיום בעיצומו של מיתון כלכלי, מהארוכים ביותר בתולדותיה.

דליה רבין-פילוסוף: שיעורי הצמיחה של התוצר נמצאים במגמת ירידה במשך שלוש השנים האחרונות, והצמיחה לנפש שלילית.

דליה רבין-פילוסוף: הסיבות למיתון זה הן רבות, וניתן לחלקן לגורמים חיצוניים, שעליהם אין למקבלי ההחלטות שליטה בדרך כלל, ולגורמים פנימיים, הנתונים לשיקול דעתם של מקבלי ההחלטות במדינה.

דליה רבין-פילוסוף: במסגרת הגורמים האקסוגניים, ניתן למנות את גלי העלייה, אם כי למדיניות כלכלית ואחרת קיימת מידה מסוימת של השפעה גם על משתנה זה, ואת ההאטה העולמית.

דליה רבין-פילוסוף: במסגרת החלטות המדיניות שתרמו להאטה הכלכלית ניתן למנות את המדיניות המוניטרית ואת ההחלטות הכלכליות שנתקבלו על-ידי הממשלה והכנסת, החל בגודל התקציב, עבור דרך הרכבה ומאפייניה של מערכת המס, וכלה בחקיקה כלכלית חדשה ובאכיפתם של חוקים קיימים.

דליה רבין-פילוסוף: גורם האטה נוסף מבטא שילוב של החלטות מדיניות המתקבלות על-ידי גורמים זרים עם החלטות מדיניות מקומיות, המצב הביטחוני והתהליך המדיני.

דליה רבין-פילוסוף: גורם זה, לפחות כמו אלה שכבר הוזכרו, תרם משמעותית להאטה הכלכלית.

דליה רבין-פילוסוף: המשק הישראלי הפסיד מיליארדים כתוצאה מהמדיניות השגויה של הממשלה הקודמת.

דליה רבין-פילוסוף: אין ספק, כי ההשקעות בישראל ירדו, התיירות נפגעה, וכמובן הופסקו קשרי סחר שייפתחו בעקבות תהליך השלום.

דליה רבין-פילוסוף: הסבל האנושי לאזרחים שנידונו לאבטלה אינו ניתן למדידה מדויקת.

דליה רבין-פילוסוף: יש מחקרים רבים שנעשו ברחבי העולם, המראים כי אבטלה מביאה לעלייה בפשע, לאלימות במשפחה, להתאבדויות וכן לאשפוזים פסיכיאטריים רבים הנובעים מחוסר ביטחון ומאי-ודאות.

דליה רבין-פילוסוף: המשק הישראלי עובר שינויי התאמה מהירים לחשיפה, להפרדה ולהפרטה, הנובעות מהתחרות הגלובלית, וישראל היא כמובן חלק מהכפר הגלובלי שאנו חיים בו.

דליה רבין-פילוסוף: האבטלה במשק היא פועל יוצא של התמורות הללו, בצוותא-חדא עם סדרי העדיפויות המעוותים של מדיניות הממשלה.

דליה רבין-פילוסוף: במקום להפנות את רוב התקציבים לאפיקים חברתיים-כלכליים, בעלי חשיבות לאומית, רוב התקציבים הולכים למטרות פוליטיות, שלא עוזרות למשק להתרומם, אלא נהפוך הוא – מפילות אותו יותר.

דליה רבין-פילוסוף: דרך פעולתה של הממשלה הקודמת הייתה פגיעה כואבת ביותר במדיניות הרווחה.

דליה רבין-פילוסוף: הממשלה קיוותה, כי עליה לדאוג רק לצמיחה, ואילו כוחות השוק יוציאו את המשק מהמיתון.

דליה רבין-פילוסוף: אבל אין זה אפשרי, וכדי למצוא פתרון לבעיית האבטלה יש צורך לקבוע יעדים.

דליה רבין-פילוסוף: ברור אפוא, כי יש צורך בסדר עדיפויות חדש של תקציב המדינה.

דליה רבין-פילוסוף: מדיניות התעסוקה של מדינת ישראל צריכה להפוך ליעד מרכזי העומד בראש סדר העדיפויות.

דליה רבין-פילוסוף: יש לעשות הכול כדי ליצור מקומות עבודה חדשים ולספק מקומות עבודה למצטרפים החדשים לכוח העבודה.

דליה רבין-פילוסוף: כמו כן, חשוב מאוד ליצור מערכת אשר תביא לכך שעובדים יוכשרו במהלך עבודתם במקום אחד לעבודה אלטרנטיבית ותמנע הצטרפות מאות לשורות מבקשי העבודה.

דליה רבין-פילוסוף: עכשיו, כדי להוציא את המשק מהמיתון העמוק, איבוד השליטה והזמן, יש לנקוט באופן נחרץ צעדים לגיבוש תוכנית כלכלית כוללת ומשולבת, שעיקריה הם: ראשית, העדפה של מימון התעסוקה על פני מימון האבטלה.

דליה רבין-פילוסוף: שנית, על הממשלה שלא לפחד מהגירעון התקציבי ולהעביר את מלוא התוספת התקציבית למימון פרויקטים במערכת החינוך, להשקיע בתשתיות ובביוב, לפעול להקמת מוקדי תעשייה אזוריים.

דליה רבין-פילוסוף: כמו כן, חשוב להשקיע בתעשיות ובאמצעי תחבורה נוחים ומהירים, וכמובן, להקצות משאבים גדולים יותר להכשרה ולהסבה מקצועית, בעיקר באזורים מועדפים.

דליה רבין-פילוסוף: מעל במה זו אני מביעה תקווה, כי קווי היסוד של הממשלה שתקום במהרה, אשר מתגבשים בימים אלה, ייתנו ביטוי לסדר עדיפויות חדש ונכון, וכי נושא האבטלה יטופל בדחיפות ובחשיבות שהוא ראוי להם.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב; אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נפלה לידי הזכות לברך את חברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף על נאום הבכורה שלה כחברת כנסת.

זבולון אורלב: זכיתי להכירה בתפקידינו הקודמים בשירות הציבורי, היא בפרקליטות תל-אביב ואנוכי במשרד החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: למדתי להוקיר מאוד את יכולותיה הגבוהות ואת סגולותיה התרומיות.

זבולון אורלב: כך גם זכתה להערכה רבה בתפקידיה כיועצת משפטית בהסתדרות הכללית.

זבולון אורלב: אני רואה שחברותה בכנסת מבשרת המשכיות דרכו של אביה היקר יצחק רבין, זכרו לברכה, ראש הממשלה שנרצח בידי בן עוולה מתועב, ואני מרגיש גם שיש בעם הזדהות מאוד עמוקה אתך ועם משפחתך.

זבולון אורלב: אני מבקש לאחל לך הצלחה רבה.

זבולון אורלב: ולעניין האבטלה: נתוני האבטלה הם בלתי נסבלים.

זבולון אורלב: אסור שנתרגל ל-9.5% אבטלה, כ-200,000 איש ואשה.

זבולון אורלב: זו תופעה חברתית מסוכנת ביותר, שאסור לנו להשלים עמה.

זבולון אורלב: לצערי, גם העתיד הקרוב אינו צופה הקלה או הטבה במצב.

זבולון אורלב: אדרבה, המיתון העמוק המתמשך עלול להגביר את האבטלה בשנה הקרובה.

זבולון אורלב: האבטלה, כידוע, אינה שייכת, לא לימין ולא לשמאל, לא לדתיים או לחילונים, ליהודים או לערבים, לעיר או לכפר – זו תופעה לאומית חמורה, הפוגעת בכולם, ולכן צריך לגבש תוכנית לאומית מוסכמת כדי להיאבק בה בהצלחה.

זבולון אורלב: מה אשמים המובטלים שעולמם חרב עליהם?

זבולון אורלב: מי יכול לעמוד מול מאות אלפי ילדים, בני משפחות המובטלים, שאין להוריהם כדי למלא את מחסורם ואת צורכיהם, כדי ללמוד ולחיות כראוי?

זבולון אורלב: מי יזעק את זעקתם?

זבולון אורלב: מי יכאב את כאבם?

זבולון אורלב: מי ישקם עשרות אלפי משפחות שנהרסו עקב האבטלה?

זבולון אורלב: חברה מוסרית ומדינה מתוקנת חייבות לראות במאבק במכת האבטלה ערך חשוב יותר מכמה ערכים כלכליים אחרים, כמו תקציב מאוזן, שינויים מבניים במשק, אי-התערבות ממשלתית במשק וכדומה.

זבולון אורלב: איננו יכולים לשבת בשוויון נפש ובחיבוק ידיים ולומר: מה ניתן לעשות, האבטלה היא תוצאה של כלכלה מתקדמת.

זבולון אורלב: אפשר לראות במקרה של מפעל אריזות פח קניאל בפתח-תקווה, שקראנו עליו היום בתקשורת, משל ודוגמה: משקיעים פרטיים רוכשים מפעל, אבל אינם מתכוונים להמשיך ולקיימו כמפעל תעשייתי, אלא הם מעוניינים להתעשר מנכסי הנדל"ן של המפעל.

זבולון אורלב: הקרקע של המפעל תעבור שינוי ייעוד, מתעשייה למסחר, וכתוצאה מכך ייפלטו עוד כמה עשרות עובדים מבין עובדי המפעל, ועוד כמה עשרות או מאות חקלאים המייצרים תוצרת חקלאית למילוי קופסאות הפח.

זבולון אורלב: הכול נעשה לפי הספר, ברשות ובסמכות; הכול חוקי, הכול לפי הנורמות.

זבולון אורלב: יש רק בעיה "קטנה" אחת – יהיו עוד מובטלים.

זבולון אורלב: איפה כאן הליקוי?

זבולון אורלב: מה ניתן לעשות כדי למנוע זאת?

זבולון אורלב: אפשר לתבוע ממשקיעים שלא להתעשר?

זבולון אורלב: אפשר לתבוע מהמדינה להסב עובדים מבוגרים לעבודה?

זבולון אורלב: ניתן לעשות דבר אחד קטן ופשוט – לא לאשר באותו מקרה הסבת שטח המפעל התעשייתי לשטח מסחרי.

זבולון אורלב: זו החלטה פשוטה, שתמנע אבטלה של עוד כמה מאות אנשים.

זבולון אורלב: אבטלה, כמו שאמרו גם קודמי, היא לא מכת שמים, זו מכת בני אדם.

זבולון אורלב: האבטלה נגרמה בעיקר בגלל שתי סיבות: הראשונה, שינויים מבניים במשק ובכלכלה, המעבר מתעשיות פשוטות, דלות ידע ועתירות כוח-אדם, לתעשייה מתוחכמת, עתירת טכנולוגיה, עתירת ידע והון.

זבולון אורלב: בגלל שינויים אלה נסגרים מפעלים רבים ובהם עובדים רבים, בעיקר בערי השדה ובעיירות הפיתוח.

זבולון אורלב: הסיבה השנייה, המיתון העמוק במשק, שנגרם בעטיו של הגירעון הגדול שנוצר בתקציב.

זבולון אורלב: היה צורך לקצץ את התקציב בהיקף גדול, ואותו קיצוץ הפחית את קצב הגידול במקומות עבודה חדשים.

זבולון אורלב: מה צריך או מה ניתן לעשות: הרבה מאוד, אבל בעיקר – רצון ונחישות.

זבולון אורלב: ראשית, יש לצמצם באופן אמיתי את מספר הפועלים הזרים, החוקיים והבלתי-חוקיים, התופסים מקומות עבודה של אזרחי המדינה.

זבולון אורלב: כולם מדברים הרבה על כך, אבל עושים מעט.

זבולון אורלב: כל מי שיש לו סמכות ישירה לצמצם את התופעה ואינו עושה זאת, צריך לדעת שהוא נושא באחריות ישירה התורמת לגידול באבטלה.

זבולון אורלב: שנית, מה יעשו איש או אישה בגיל 40 או 50, שפוטרו מעבודתם במפעל טקסטיל בעיירת פיתוח?

זבולון אורלב: אין להם שום תשתית אנושית ויכולת רוחנית להתמודד עם הסבה מקצועית לענף ההיי-טק.

זבולון אורלב: גם בתקופה של שינויים מבניים במשק, צריך לתת עדיפות במכרזי הממשלה ובמיסוי בעיקר למפעלים אלה בפריפריה, כדי שימשיכו להעסיק עובדים.

זבולון אורלב: לא נורא אם שינויים מבניים ייעשו בקצב אטי יותר, ובלבד שהאבטלה לא תהיה עמוקה יותר.

זבולון אורלב: ושלישית ואחרונה, גיוס מקורות להשקעה בתשתיות, גיוס שייעשה גם על-ידי הגדלה מסוימת בגירעון וגם ממקורות פרטיים, כדי להשקיע בתשתיות, גם בתשתיות אנושיות וגם בתשתיות פיזיות.

זבולון אורלב: פעולות אלה ביחד בוודאי תוכלנה לבשר את בוא הצמיחה, שתביא עמה הגדלת מספר מקומות העבודה.

זבולון אורלב: סוף דבר, רק בפעולה לאומית רחבה ומתואמת של כולם ניתן יהיה להקטין את האבטלה.

זבולון אורלב: אני מציע לשקול הקמת רשות לאומית לעניין זה, שתהיה באחריות ראש הממשלה, כדי שמשרד ממשלתי אחד לא יזרוק על משרד ממשלתי אחר את האחריות לנושא, וכדי שרשות זו תרכז בתוכה את כל גורמי המשק והחברה הקשורים בנושא.

זבולון אורלב: אני מקווה ומאמין שרשות לאומית שכזו תביא מזור והקלה ופתרונות ראויים למכת האבטלה.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב ליצמן.

שמעון פרס: כבוד הרב, אני מקבל את פניך בברכה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגמרא במסכת נדרים אומרת: "גדולה מלאכה שמכבדת את בעליה".

יעקב ליצמן: בכך הדגישו לנו חז"ל את חשיבות ערך העבודה.

יעקב ליצמן: במגביל הזהירו חז"ל מפני הבטלה, הנקראת בימינו גם אבטלה, כנושא הדיון שבו אנו עוסקים עתה.

יעקב ליצמן: מספר המובטלים במשק גדל בשלוש השנים האחרונות ב-55,000, והגיע לשיא של 204,000 איש, לעומת 149,000 ביוני 1996.

יעקב ליצמן: היקף התשלומים לדמי אבטלה ב-1998 הגיע לממדים של 2.6 מיליארדי ש"ח, עלייה של כ-17% לעומת 1997.

יעקב ליצמן: אין ספק שמדובר במספרים גבוהים ביותר, שיש בהם כדי לעורר דאגה כנה בלב כל יהודי, שהרי כל אחד ואחד מ-204,000 המובטלים מתקשה להביא פרנסה ולחם למשפחתו.

יעקב ליצמן: כל אחד ואחד הוא עולם בפני עצמו, ולא תמיד יש לו תשובות על שאלות שילדיו שואלים.

יעקב ליצמן: מה תענה אם לילדיה, כאשר המקרר בביתם ריק ממזון ובידיה אין הכסף הדרוש לקנות אוכל, עד שהמשפחה נדרשת לבקש חסדים והלוואות.

יעקב ליצמן: האבטלה היא גורם רציני ביותר להגברת האלימות בחברה בישראל: כאשר אין עבודה, אין פרנסה ואין אוכל, הדרך להתפרצות אלימות היא קצרה.

יעקב ליצמן: אין ספק שהממשלה החדשה שתקום, תשים את נושא האבטלה בעדיפות עליונה ותעניק לו טיפול חירום.

יעקב ליצמן: צריך לעשות את הכול כדי שמספר המובטלים ירד ומעגל העובדים ילך ויגדל.

יעקב ליצמן: לדעתי, הפתרון לנושא טמון בהשקעות חוץ.

שמעון פרס: סליחה, חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה פעיל מעל למותר.

יעקב ליצמן: יש מספיק יהודים עשירים בעולם המעוניינים להשקיע בישראל.

יעקב ליצמן: אם יקבלו את התנאים המתאימים, בלי ביורוקרטיה המבריחה אותם מכאן, בטוחני שישקיעו בישראל, דבר שייצור מקומות עבודה חדשים רבים.

יעקב ליצמן: אגב, בכל כלל יש יוצא מן הכלל.

יעקב ליצמן: אבטלה היא דבר נורא, אולם יש אבטלה טובה והיא זו שיהדות התורה המשתתפת עכשיו במשא-ומתן הקואליציוני תורמת לה – אבטלה מתיקים ממשלתיים.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, כמי שאמונים על תורת ישראל וקיום מצוותיה, מוטל עלינו להזכיר את מה שאומרת לנו התורה בעניין זה.

יעקב ליצמן: בפרשה השנייה בקריאת שמע נאמר: והיה אם שמוע תשמעו את מצוותי אשר אנוכי מצווה אתכם היום, ונתתי מטר ארצכם בעתו, יורה ומלקוש, ואספת דגנך, תירושך ויצהרך, ונתתי עשב בשדך לבהמתך, ואכלת ושבעת.

יעקב ליצמן: זו גם אחת הסיבות לכך שאנו עומדים בכל תוקף על המשך ההסדר הקיים כיום לגבי לומדי התורה בישיבות ובכוללים.

יעקב ליצמן: שהרי ככל שירבו לומדי תורה כן ירבו מקיימי מצוותיה, והתוצאות יהיו בהתאם.

יעקב ליצמן: ככל שנרבה בקיום התורה והמצוות, כן נזכה למידה מרובה של שפע ועבודה כברכת שמים שאין למעלה ממנה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת האשם מחאמיד.

שמעון פרס: ואחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תרשה לי קודם כול לברך את חבר הכנסת יעקב ליצמן – – –

קריאה: הרב ליצמן.

האשם מחאמיד: הרב יעקב ליצמן, אני מברך אותך ומאחל לך המשך הצלחה בדרך שעסקת בה עד כה – החינוך.

האשם מחאמיד: אתה היית מנהל בית-ספר, היית מנהל של מוסדות חינוך שונים.

האשם מחאמיד: אני מקווה שתקבל את ברכתי כאיש חינוך אל איש חינוך, ונפעל יחד ונצליח לקדם את ענייני החינוך בארץ שאכן שייכים לנושא שאנחנו מדברים עליו עכשיו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, יש לי כמה שאלות ויש לי כמה תהיות.

האשם מחאמיד: האם בבית הזה יש די אנשים שאכן יודעים מה זה עוני ומה זו אבטלה?

האשם מחאמיד: האם אנחנו יודעים לחוש מספיק איך מרגיש מובטל שמחכה בצד הכביש, או על מעקה בתוך איזה כפר שיבוא מישהו ליטול אותו ולקחת אותו לעבודה?

האשם מחאמיד: האם מישהו יכול לדעת מה זה כשילדים בבית לא מוצאים פת לחם?

האשם מחאמיד: אני לא מדבר על פת לחם לאכול, אני מדבר על פת לחם בכבוד.

האשם מחאמיד: אנחנו יודעים מה זה?

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, האם עוני ואבטלה הם מכת שמים?

האשם מחאמיד: אם מדברים על הערבים הבדואים בדרום הארץ, אם מדברים על יישובים במצוקה של אוכלוסייה יהודית במצוקה ואם מדובר על אוכלוסייה ערבית בצפון הארץ ובמרכזה, האם אנחנו יכולים לומר בוודאות שמדובר על איזה צבע מסוים שהוקרב קורבן לעוני ולאבטלה?

האשם מחאמיד: האם זה מקרי שהאוכלוסייה הערבית כמעט כולה היא קורבן על מזבח העוני והאבטלה?

האשם מחאמיד: האם זו מכת שמים, או שמא זה תוצר ברור מאוד של מדיניות גזענית מתמשכת מאז קום המדינה ועד היום, מדיניות של כל הממשלות?

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין מדוע מראש נגזר על תינוק ערבי שנולד שיהיה בעצם ראשון בפסגה של הרעב, של אבטלה, של העוני?

האשם מחאמיד: מדוע נגזר עליו להיות כזה?

האשם מחאמיד: הייתי באוניברסיטה העברית בירושלים, אדוני היושב-ראש, עשרות סטודנטים קיבלו אותות הצטיינות, אבל לא מצאתי ערבי אחד שיקבל את האות.

האשם מחאמיד: לא מפני שאנחנו טיפשים, לא מפני שאנחנו לא אינטליגנטים.

האשם מחאמיד: נראה שיש איזו קביעה שאסור לנו לצעוד לקראת מצוינות, אפילו לא לבינוניות, אלא להמשיך ולהישאר בסוף, בתחתית הסולם החברתי, הכלכלי והאנושי.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, דמוקרטיה היא לא סתם לשים פתק בקלפי, דמוקרטיה היא לא לצעוק ולבטא כאב, דמוקרטיה היא לא לבכות בגלל רעב.

האשם מחאמיד: דמוקרטיה היא גם לחיות בכבוד, דמוקרטיה היא לעבוד בכבוד.

האשם מחאמיד: לכן אני לא יכול להאמין שנגיד שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית כאשר יש בה מצב כזה וכאשר 20% האוכלוסייה שלה מופלים לרעה, כי השפע היחיד שיש לנו הוא רעב ואבטלה, העדר תוכניות מיתאר, מחסור באזורי תעשייה, העדר תיעוש, מחסור במקומות עבודה.

האשם מחאמיד: מדברים על 8.5% – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא חוסר בתוכניות אלא תוכניות מאוד מסוימות – – –

האשם מחאמיד: אבל הן תקועות, כן.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, ירדו אנשים מכאן לאום אל-פחם, לטייבה, לתמרה, לכפר-כנא, לרהט; תרדו לשם ותראו מה קורה: אין מדינת ישראל אחת, יש שתי מדינות.

האשם מחאמיד: המדינה מפוצלת, המדינה כבר נקבעה כאוטונומיות שונות.

האשם מחאמיד: יש מדינה של עניים, אוטונומיה של עניים, ויש אוטונומיה של עשירים, של סביון ואחרים.

האשם מחאמיד: המצב הולך ומידרדר.

האשם מחאמיד: לא די שאין תיעוש, אפילו מה שנשאר לנו מהאדמות שלנו שנוכל לעבד אותן ולעבוד בהן – חברי לסיעה, אני מבקש, אל תפריעו לי, חברי ידברו על תמרה – יש שטח מסוים שאנשים עיבדו אותו, אין תיעוש אז יש חלקת אדמה, יש קצת מלפפונים אבל אין להם לאן ללכת עם זה ואז זרקו את זה לכביש, הפגינו, באה המשטרה תיק-תק, הכתה, אפילו חברי כנסת הוכו.

האשם מחאמיד: מה יעשו?

האשם מחאמיד: קחו את אום אל-פחם ואת רהט, שארית האדמות – צו צבאי: שטח סגור לאימונים של צה"ל.

האשם מחאמיד: אין אדמות.

האשם מחאמיד: במקום לסייע, באים לנשל אותנו מהאדמות שנשארו לנו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לבסוף – – –

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים להתאמן ביהודה ובשומרון.

שמעון פרס: רובי, למה אתה מפריע?

האשם מחאמיד: חבר הכנסת ריבלין, אתה מכיר את דעותי, אני לא חדש כאן, אתה תצא משם בסוף, אין מה לעשות שם.

ראובן ריבלין: יש לנו מדינה גדולה ואתה מצמצם אותה.

ראובן ריבלין: הנה חבר ועדת החוץ והביטחון יסביר לך.

שמעון פרס: אל תתייחס, תגמור את דבריך.

האשם מחאמיד: צריך לשלב את האוכלוסייה הערבית, לא ב-50 או 60 משרות פה ושם.

האשם מחאמיד: זה צריך לעלות על סדר-היום הלאומי של הממשלה הבאה.

האשם מחאמיד: אני לא חש שהיא תעשה את זה, כי היא כבר פסלה אותנו.

האשם מחאמיד: אני חושש שהיא לא תעשה את זה, אני פוחד גם מהממשלה הבאה.

שמעון פרס: חבר הכנסת האשם מחאמיד, אתה מוכרח לגמור.

האשם מחאמיד: אני אגמור, אדוני.

האשם מחאמיד: ברשותך, אדוני, אתייחס במלה אליך.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני יודע שמר שמעון פרס עמל קשה מאוד למען שלום באזור.

האשם מחאמיד: אני רוצה, שגם מר פרס יבין, ששלום באזור הוא חשוב מאוד, אבל גם שלום-בית הוא חשוב מאוד.

ראובן ריבלין: שוויון חשוב.

ראובן ריבלין: אל תדאג לשלום, תדאג לשוויון.

האשם מחאמיד: שוויון בבית ושלום-בית חשובים גם כן.

האשם מחאמיד: שוויון הוא דרך לשלום בין שני העמים בארץ.

האשם מחאמיד: בלי שוויון אל תצפה לדו-קיום.

האשם מחאמיד: איזה דו-קיום זה – בין סוס לרוכבו, בין עבד לאדון?

ראובן ריבלין: כאשר אתה מדבר על שלום אתה לא רוצה שוויון.

שמעון פרס: נא לסיים.

האשם מחאמיד: אני מקווה שאכן הממשלה הבאה תצעד צעדים נכונים, צעדים של עוז, של גבורה, שתעשה משהו ברצינות, כדי שבתוך המדינה הזאת לא יהיה פיצוץ שאין לחזות את אופיו ואת צורתו.

האשם מחאמיד: תודה רבה, אדוני.

שמעון פרס: חבר הכנסת רחבעם זאבי, ואחריו – חבר הכנסת אליעזר כהן.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, האבטלה היא קללה שאי-אפשר להסכים לה, כי היא מארה האוכלת במשפחות רבות ומביאה לניוונם של מבוגרים ושל יוצאי חלציהם.

רחבעם זאבי: בבתיהם של מחוסרי העבודה גדלים ילדים שיהיו מחר חיילים ומחרתיים אזרחים, והם גדלים בקדרות ובעצב, עם הורים מודאגים וכעוסים, עם מזווה מרוקן, בלי ספרים ובלי משחקים, בלי טיולים ובלי מתנות.

רחבעם זאבי: הילדים האלה ילבשו מדים בעוד שנים ספורות וייקראו להגן ולסוכך על עמם ועל ארצם.

רחבעם זאבי: הם יפגשו ביחידותיהם גם חיילים שבעים.

רחבעם זאבי: באותו אוהל, באותו ג'יפ, על אותו זחל"ם, באותה שוחה, באותו מארב יהיו חיילים שבאו מבתים רעבים ויהיו חיילים שיש להם כסף כיס ואשר מקבלים חבילות מהבית.

רחבעם זאבי: הילדים האלה יהיו אזרחים עם זיכרונות עצובים על אבא נרגן ואימא דואגת ולבוש בלוי וילדות קשה ולימודים מוגבלים.

רחבעם זאבי: והרי חז"ל אמרו: היזהרו בבני עניים כי מהם תצא תורה.

רחבעם זאבי: האם אנחנו מאפשרים להם לרכוש תורה ודעת?

רחבעם זאבי: כי אם אין קמח – אין תורה.

רחבעם זאבי: אילו חיילים הם יהיו?

רחבעם זאבי: אילו אזרחים הם יהיו?

רחבעם זאבי: איזו חברה תהיה לנו?

רחבעם זאבי: אלו הן שאלות שצריכות להטריד אותנו לא פחות משמעסיקות אותנו בעיות הביטחון הסבוכות שלנו.

רחבעם זאבי: 204,000 מובטלים שנרשמו אצלנו החודש צריכים להדאיג את כולנו.

רחבעם זאבי: זו לא בעיה של קואליציה או אופוזיציה.

רחבעם זאבי: זו בעיה של כולנו, ואם לא ניתן את הדעת על כך בטרם פורענות נמצא עצמנו כולנו ניזוקים ונפגעים.

רחבעם זאבי: כולנו – גם אלה שאינם מובטלים.

רחבעם זאבי: החברה כולה תיפגע ותינזק.

רחבעם זאבי: המדינה תצא נכה.

רחבעם זאבי: קשה לי להבין, מדוע יש בישראל 204,000 מובטלים, ובאותה עת עובדים אצלנו כמספר הזה עובדים זרים עם רישיון ובלי רישיון.

רחבעם זאבי: מדוע אנחנו משלמים דמי אבטלה ממאירים לאזרחינו, כאשר עובדים זרים באים לכאן לשבור שבר לעצמם ומביאים שבר אחר עלינו?

רחבעם זאבי: הדעת איננה סובלת, שבארץ שבה נתבעים צעיריה לתת שלוש שנים יפות מחייהם בשירות צבאי קשה, ולעתים אף מסוכן, הם שבים מהשירות ומשתחררים ואין מובטחת להם תעסוקה.

רחבעם זאבי: המדינה שהעסיקה אותם בשדות, בגבולות ומעבר לגבולות חייבת להם את המזער של שיכון, לימודים ותעסוקה.

רחבעם זאבי: שמענו את דבריו של חבר הכנסת איוב קרא על החיילים המשוחררים הדרוזים שהולכים בטלים בכפריהם, והוא צודק.

רחבעם זאבי: אני מבקר בכפרי הדרוזים ורואה עד כמה הבעיה אצלם היא חריפה, ויותר מאשר במגזר היהודי.

רחבעם זאבי: אנחנו אומרים לדרוזים כל הזמן: יש לנו ברית דמים, ומקבלים אותם באהבה ובאהדה ליחידות צה"ל.

רחבעם זאבי: מדוע אנחנו שוכחים אותם לאחר השירות?

רחבעם זאבי: ראויה העדה הדרוזית לתשומת לב מיוחדת בנושאי תעסוקה ושיכון.

רחבעם זאבי: אינני מעריך עצמי כמבין בכלכלה, אבל תרשו לי שאלת הדיוט: מדוע לא נשקיע את תקציבי הענק של דמי אבטלה וניתן אותם למעסיקים שייקחו מובטלים ישראלים על פני עובדים זרים וזולים?

רחבעם זאבי: נכון שזה מחייב קצת ארגון ונהלים, אבל זה כדאי כי זה בנפשנו.

רחבעם זאבי: גם האבטלה בקרב העולים, ש-10.4% מהם מחוסרי עבודה, גם האבטלה הזאת בקרב העולים תביא לנו משבר.

רחבעם זאבי: כי כאשר העולים באים הם בכלל עוברים משבר – משבר של ארץ חדשה, שפה חדשה, סביבה חדשה.

רחבעם זאבי: ואם הם גם במסדר המובטלים, הם עלולים להישבר ולהתמוטט, והם יכתבו על כך לקרוביהם ולחבריהם שעדיין נשארו בארץ המוצא, ואלה לא יבואו.

רחבעם זאבי: משפט אחרון, ברשותך, אדוני.

רחבעם זאבי: האבטלה איננה הכרחית.

רחבעם זאבי: האבטלה איננה מכת שמים או מכת טבע בלתי נשלטת.

רחבעם זאבי: במאמץ לאומי מאוחד, עקשני ואמיתי אנחנו יכולים להדביר אותה.

רחבעם זאבי: זה צריך להיות המאמץ העליון של הממשלה החדשה, וכולנו חייבים לעזור לה בכך.

רחבעם זאבי: תודה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת אליעזר כהן – אני מקדם את פניך בברכה.

אליעזר כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא יכול להסביר מדוע האולם הזה ריק כל כך.

מיכאל איתן: זה נקרא ריק?

רחבעם זאבי: זה הומה.

רחבעם זאבי: הומה מאנשים.

אליעזר כהן: ריק הרבה יותר ממה שהעליתי על דעתי.

שמעון פרס: מוטב שיהיה מלא אבל לא הומה.

רחבעם זאבי: הוא משווה אותנו למטוס "אל על".

שמעון פרס: זהו.

שמעון פרס: לא הומה.

אליעזר כהן: מדוע הוא ריק כל כך?

אליעזר כהן: אני יכול להסביר את זה רק בזה שאין ממשל ואין ממשלה ומלאכת המרכבה – כנראה מרכיבים טנק מרכבה במקום מלאכת מרכבה של ממשלה.

אליעזר כהן: זה נמשך שבוע אחרי שבוע והאולם ריק.

ראובן ריבלין: 50% מהסיעה שלך פה.

שמעון פרס: אין מפריעים לחבר הכנסת בנאומו הראשון.

שמעון פרס: רובי, אתה לא יכול להתאפק?

אליעזר כהן: כאזרח עובר בי הגיחוך לשמע חברי כנסת שמדברים בשם עם ישראל.

אליעזר כהן: אני רוצה לדבר בשמי ובשם המפלגה שאני מייצג, ישראל ביתנו.

אליעזר כהן: אני מתכוון לישראל ביתנו, מה שנקרא ברוסית "נאש דום ישראל".

אליעזר כהן: הנושא של היום, אבטלה, הוא נושא רגיש מאוד וכאוב מאוד.

אליעזר כהן: עלינו לדון בו עם כל הרגש והנשמה.

אליעזר כהן: אני רוצה להדגיש ולציין, שחשוב ביותר שנעשה ולא נדבר.

אליעזר כהן: מעשים צריכים להופיע בשטח.

אליעזר כהן: דיבורים נשמעים יותר מדי בנושא.

אליעזר כהן: אני לא רוצה להביא נתונים.

אליעזר כהן: שר האוצר הביא ועוד כמה לפני הביאו נתונים יוצאים מן הכלל ורבים.

אליעזר כהן: כולנו מודעים להם.

אליעזר כהן: אני רק רוצה להזכיר, שהאבטלה הייתה קיימת בכל הזמנים, גם ברמות מציקות כמו של היום, ולו רק דוגמה אחת מתקופת הצנע של שנת 1950/51:

אליעזר כהן: הצנע היה נורא ואיום מכל משבר כלכלי שהיה אי-פעם, והתל"ג שלנו היה נמוך בהרבה.

אליעזר כהן: מדינה ענייה מאוד התגברה.

אליעזר כהן: עם ישראל ידע לצאת מזה ובכבוד, כי אז לא ידעו מהן תקופות שפע.

אליעזר כהן: אני רוצה לדבר על הפרט, המובטל, הפגוע.

אליעזר כהן: הוא פגוע לא רק כלכלית, גם פסיכולוגית.

אליעזר כהן: בני משפחתו עוברים את הסבל עמו.

אליעזר כהן: האבטלה פוגעת ביצירתיות שלו, הוא מדוכא, הוא אינו מסוגל לרסן את עצמו.

אליעזר כהן: מכך נובעת אלימות.

אליעזר כהן: אנו סובלים משפע אלימות בכבישים, בקרב הנוער, אפילו בכנסת.

אליעזר כהן: אנו חברה אלימה, ובצורה בולטת, גם בגלל ריבוי האבטלה.

אליעזר כהן: חברה אנושית מתקשה להתקיים באבטלה גבוהה וממושכת ללא זעזועים קשים בה.

אליעזר כהן: אדם מגיע לניכור בין מקצועו לעבודתו, ובעקבות זאת מגיע להתנכרות של אדם לחברו ובקרב משפחתו, וזה הנורא מכול.

אליעזר כהן: הדבר האמיתי זה לתת לנושא עדיפות לאומית ראשונה ודחיפות בביצועו.

אליעזר כהן: הנה כמה פתרונות.

אליעזר כהן: ראשית, ברצוני לקרוא שורות בנושא האבטלה מהמצע שלנו, של ישראל ביתנו: מלחמה באבטלה: קבלת תוכנית ממשלתית כוללת להגברת התעסוקה.

אליעזר כהן: התוכנית תופעל בשלב ראשון בעיקר בקרב חיילים משוחררים, אדוני רחבעם, עולים חדשים ומשפחות חד-הוריות.

אליעזר כהן: מעסיקים שיעדיפו להעסיק מובטלים מקרב קבוצות אלה יתומרצו.

אליעזר כהן: נעמוד על השקעה רחבה בתשתיות הפיזית – כבישים, ביוב, רכבת קלה, ובמחקר ופיתוח, אשר יספקו אלפי מקומות עבודה ויהוו מנוף לצמיחה.

אליעזר כהן: הסעיף השני שבניירות המצע שלנו דן בחוק פרויקטים לאומיים, כדי לקדם פרויקטים חיוניים למשק, שיספקו עשרות אלפי מקומות עבודה חדשים, כמו הרכבת, וביצועם מתעכב בשל ביורוקרטיה בממשל בלבד.

אליעזר כהן: הנושא השני שאפשר לטפל בו כדי להקטין את האבטלה הוא יוזמות לפיתוח עסקים קטנים, שיספקו תעסוקה למובטלים – פיתוח רעיונות כלכליים, פטנטים עסקיים, על מנת שיוכלו לפתח עסקים קטנים, לאו דווקא עסקים גדולים.

אליעזר כהן: תעשיות בית – לפתח תעשיות שניתן לעשות מהבית, לתת לאנשים להיות עצמאים.

אליעזר כהן: עם התפתחות אמצעי התקשורת והמחשוב, זה הפך נפוץ בכל העולם.

אליעזר כהן: אפשרות זו צריכה להיכנס גם אצלנו ולקבל תנופה.

אליעזר כהן: פרויקטים תקועים, כמו איל"ח – אזור לייצוא חופשי בנגב – שהביורוקרטיה מעכבת את פתיחתו.

אליעזר כהן: שר האוצר נאמן אישר אותו, ואני מצטער על שהשר שטרית איננו כאן, השר שטרית מעכב אותו.

אליעזר כהן: אנחנו יכולים לדחוף נושאים כאלה כמו זה של איל"ח, ובאר-שבע יכולה להוסיף שם, שמעתי, עד 10,000 ידיים עובדות.

אליעזר כהן: שכר מינימום – יש להעלות את שכר המינימום משמעותית.

אליעזר כהן: עובדים זרים – דיברו כאן כמה מקודמי – מרבית עבודות הידיים, כמו בניין וחקלאות, נמצאות בידיים לא ישראליות, ואפילו לא יהודיות – פלסטינים, רומנים, פיליפינים, פורטוגזים.

אליעזר כהן: עלינו לעשות את כל ההכנות להחליף אותם בעובדים ישראלים ולשגר אותם בהדרגה ובתודה לבתיהם.

אליעזר כהן: דבר אחרון – חברות כוח-אדם.

אליעזר כהן: המשק עובר לשיטה של העסקת עובדים דרך חברות כוח-אדם.

אליעזר כהן: רק בשבוע שעבר נבחר ועד – וזה מין ועד צולע – לחברות אלה, ובינתיים החברות האלה מעסיקות את העובדים בתנאי עבדות.

אליעזר כהן: לצערנו, מרבית העובדים האלה הם עולים חדשים, וזו דאגתה של מפלגתנו.

אליעזר כהן: אנחנו רוצים לשים דגש בשינוי המצב הזה.

אליעזר כהן: הערה אחת לחברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף; רק ברגע זה היא עזבה, או שהיא נמצאת כאן ושומעת אותי:

אליעזר כהן: אנחנו שומעים בהרכבת הקואליציה על מגמה של תוספת תיקים לממשלה ועל גידול נוסף במספר של משרדי ממשלה.

רחבעם זאבי: זו מלחמה באבטלה.

אליעזר כהן: אם זו איננה הזרמת תקציב למטרות פוליטיות, אז מהי הזרמת תקציב לפוליטיקה?

אליעזר כהן: מפלגתנו היא בעד כלכלה מתקדמת, בעד הפרטה, בעד פיתוח שוק, בעד הבורסה, אבל לא כלכלה ללא לב.

אליעזר כהן: עלינו לדאוג לפרט המובטל, שבעבורו הסטטיסטיקות אינן משמעותיות.

אליעזר כהן: כל מובטל הוא 100% בסטטיסטיקה של עצמו.

אליעזר כהן: אנו פה בכנסת חייבים להיות כלבי השמירה של העובדים – –

שמעון פרס: אתה מוכרח למחות.

אליעזר כהן: – – כדי שתהיה להם עבודה ותעסוקה בתנאי כבוד ובשכר הולם.

אליעזר כהן: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, אני מבקש למחות על שדיון חשוב כל כך נערך בלי נוכחות הממשלה.

מיכאל איתן: אני השר המתאם.

שמעון פרס: אני מקבל את המחאה.

רחבעם זאבי: גם אם ממשלה יורדת, היא צריכה להשתתף בדיון.

שמעון פרס: לדעתי, חבר הכנסת רחבעם זאבי צודק.

שמעון פרס: כל זמן שממשלה מכהנת היא נושאת באחריות.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, השר המתאם נמצא פה.

שמעון פרס: יפה.

אליעזר כהן: לא ממשלה יוצאת ולא ממשלה נכנסת.

שמעון פרס: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אני מקדם את פניך בברכה.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אליעזר כהן: חבר הכנסת רחבעם זאבי, על זה נאמר: אין יוצא ואין נכנס.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהתחלה ברצוני לברך את חבר הכנסת אליעזר כהן על נאומו הראשון, חרף חילוקי הדעות בינינו גם בנאום הזה.

מוחמד ברכה: אני מאחל שנמריא כולנו לשלום, לשוויון ולדמוקרטיה אמיתית.

מוחמד ברכה: בהצלחה.

רחבעם זאבי: הוא ממהר לספר.

מוחמד ברכה: את התקדים הוא כבר עשה.

מוחמד ברכה: עניין האבטלה מתחיל להזכיר את סוגיית מזג האוויר: כולם מדברים עליה ועל נזקיה, אבל בפועל שום דבר לא נעשה.

מוחמד ברכה: האבטלה היא מחלה חברתית ארורה.

מוחמד ברכה: השחיתות המוסרית והעיוות הקונספטואלי טמונים בעובדה, שהתפיסות הכלכליות הרווחות גורסות, שאבטלה בשיעורים כאלה או אחרים היא כורח בל יגונה.

מוחמד ברכה: כלומר, אומרים לנו כי האבטלה היא עיוות שחברה חייבת ללמוד לחיות אתו.

מוחמד ברכה: אני וחברי כופרים במחשבה הזאת ומסרבים להיות חלק משירת המקהלה על החשיבה הכלכלית המונוליתית.

מוחמד ברכה: אתמול השתתפתי עם חברי כנסת נוספים בהפגנת חקלאים, מגדלי מלפפונים בתמרה, שמחו על אובדן פרנסתם לשנה שלמה, בגלל חוסר יכולת לשווק את תוצרתם למפעלי שימורים בעקבות שביתת עובדי מפעל קניאל לייצור קופסאות פח.

מוחמד ברכה: עובדי קניאל חוששים לפרנסתם ומפני זריקתם לייאוש האבטלה.

מוחמד ברכה: על כן אנו דורשים להיענות לדרישותיהם הצודקות בעניין משכורתם והבטחת מקום עבודתם.

מוחמד ברכה: חקלאי תמרה, מנגד, חוששים לפרנסתם בעונת המלפפונים, תרתי משמע, שנמשכת חודשיים, אבל קובעת את מצבם לשנה שלמה.

מוחמד ברכה: רובם אפילו לא יכולים להירשם כמובטלים בעקבות החודשיים האלה.

מוחמד ברכה: על כן אנו דורשים שמשרדי האוצר והחקלאות ומועצת הירקות ישתפו פעולה עם העירייה ועם החקלאים, לתת פיצויים מלאים לחקלאים בתמרה ובאזור.

מוחמד ברכה: בהזדמנות זאת הרשו נא לי למחות על הברוטליות שגילתה המשטרה בשתי ההפגנות, גם בפתח-תקווה וגם בתמרה, לרבות פגיעה בחברי הכנסת בהפגנה בתמרה.

מוחמד ברכה: זו גם הזדמנות לפנות אליך, אדוני היושב-ראש, להגן בשם הכנסת על חברי הבית ועל חסינותם ועל זכותם למלא את תפקידם, וכן למחות על התנהגות המשטרה ולמצות את החקירה עד תום.

מוחמד ברכה: אחת הסיסמאות הנכונות ביותר שהופיעה בתעמולת הבחירות הייתה: 100,000 עובדים איבדו את מקום עבודתם, אז מדוע נתניהו נשאר בעבודתו?

מוחמד ברכה: בינתיים נתניהו איבד את משרתו, אולם לא רק 100,000 איבדו את עבודתם, אלא 200,000 ויותר, ועל-פי התחזיות נתון זה הולך וגדל.

מוחמד ברכה: על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הגיע המספר הרשמי של המובטלים לכ-200,000.

מוחמד ברכה: היישובים הערביים ועיירות הפיתוח זוכים למיקום המפוקפק בראש סולם אחוזי האבטלה.

מוחמד ברכה: ביישובים הערביים אחוזי האבטלה הם כפולים מהממוצע הארצי, וזאת בגלל ריבוי עבודה לא מאורגנת, לשכות תעסוקה מרוחקות, העדר הסבה והכשרה מקצועית, העדר רישום של נשים ערביות בנתוני האבטלה וכו'.

מוחמד ברכה: היישובים הערביים הופכים לאכסניות לינה לתושביהם בהעדר תשתיות מוצקות לחינוך ולתרבות ובהעדר תיעוש ומקומות עבודה.

מוחמד ברכה: לפני כמה ימים פורסם מחקר שנערך על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בהזמנת משרד הפנים, בנושא אפיון ודירוג הרשויות המקומיות בישראל על-פי המדד החברתי-הכלכלי לשנים 1996–1995, שבהן דווקא חלה התקדמות מסוימת במצבם של היישובים הערביים.

מוחמד ברכה: המחקר כלל נתונים מחפירים, כשמשווים בין מצבן של הרשויות הערביות לרשויות היהודיות.

מוחמד ברכה: למשל, באשכולות של דירוג היישובים בישראל לפי המדד החברתי-הכלכלי, באשכול הנמוך ביותר, אשכול מס' 1 – 100% האשכול הזה הם ערבים.

מוחמד ברכה: באשכול השני – 88% ערבים, בשלישי – 78% ערבים, ברביעי – 52% ערבים, בחמישי – 0%, בשישי – 9% ערבים, ובשביעי, בשמיני, בתשיעי ובעשירי – 0%, מספר עגול וחד-משמעי.

שמעון פרס: מוחמד ברכה, אתה צריך להתקרב לסוף.

מוחמד ברכה: על כן אני קורא לממשלה החדשה שתקום להתוות תוכנית חירום להשוואת מצבה של האוכלוסייה הערבית ולסגירת פערים.

מוחמד ברכה: אני כרבים אחרים מוצא קשר ישיר והדוק בין מרכזיות השלום, אפשרויות השגשוג, היציבות ועשיית הצדק עם העם הפלסטיני ובין מרכזיות האדם, רווחתו, כבודו, ובראש ובראשונה זכותו לעבוד ולהתפרנס בכבוד.

מוחמד ברכה: אני מוצא קשר ישיר ומובהק בין שוליות פוליטית לשוליות כלכלית וחברתית.

מוחמד ברכה: האוכלוסייה הערבית נדחקת על-כורחה לשולי המשחק הפוליטי הפעיל, והלגיטימיות הפוליטית הטבעית שלה נתונה למתקפות פרועות, בלתי פוסקות, לרבות שתיקתם הרועמת והתמוהה של אנשים שאמורים להתנער בפומבי מדחיקתה לשוליים.

שמעון פרס: אתה צריך לגמור עכשיו.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: אך טבעי שהאוכלוסייה הזאת שרויה בעליבות, בדלות ובעוני.

מוחמד ברכה: האפליה המתמשכת והקיפוח המובנה אינם בבחינת חידוש, גם לא ההשלמה המדכאת עמם.

מוחמד ברכה: הפערים הבלתי-נסבלים בין המשאבים הממשלתיים, שמהם נהנים יישובים יהודיים, לעומת התקציבים המופחתים באורח ניכר שמקבלים יישובים ערביים באותו סדר גודל, עם אותם צרכים ואף יותר, מלמדים – ואני אומר את זאת בצער – על קונספט גזעני ועל היותה של מדינת ישראל דמוקרטיה אתנית אנטי-אזרחית.

שמעון פרס: תודה.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה הנבחר אהוד ברק התחייב לנקוט מדיניות שוויונית.

מוחמד ברכה: אנחנו נעקוב אחרי מימושה של הצהרה זו.

מוחמד ברכה: לא מדובר בג'סטה או במחווה.

מוחמד ברכה: זו חובתה האזרחית של ממשלה, כל ממשלה.

מוחמד ברכה: העובדה שהשטר הבסיסי הזה של שוויון לא נפרע עדיין אומרת משהו מאוד קשה ועגום על החברה הישראלית.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נפל בחלקי הכבוד, כדובר ותיק יותר ממוחמד ברכה ידידי, לברך אותו על נאומו הראשון כאן במליאה.

אחמד טיבי: מוחמד ברכה ואנוכי, למרות חילוקי הדעות המפלגתיים שהיו בחודשיים האחרונים, עברנו כברת דרך ארוכה ביחד, אנחנו מיודדים גם משפחתית.

אחמד טיבי: אני מכיר את מוחמד, את אמאל אשתו ואת הילדים.

אחמד טיבי: האיש הזה, מוחמד ברכה, הגיע לאן שהגיע, בעשר אצבעות, במאבק מתמיד – הן כיושב-ראש ועד הסטודנטים הערבים בתל-אביב והן כפעיל מרכזי במפלגתו חד"ש – עד שהגיע לפסגה.

אחמד טיבי: אין ספק שבשבועיים האחרונים הוא הוכיח בולטות שמסמלת ומרמזת על עתידו בבית הזה, ואני מאחל לך מקרב לב, מוחמד, שתצליח ויהיה לנו שיתוף פעולה פורה למען האוכלוסייה ששלחה אותנו לכנסת.

אחמד טיבי: אחת מתופעות החולי, אדוני היושב-ראש, בכל חברה מתקדמת, או חברה בהתהוות, היא האבטלה, ובעיקר העלייה בשיעור האבטלה.

אחמד טיבי: ישראל, עם שיעור אבטלה של 8.7% בשנת 1998, נמצאת אומנם לפני גרמניה, איטליה ובלגיה, שעוברות את מחסום ה-12%, אבל אחרי קנדה עם 8.3%, אוסטרליה – 8.6%, ויפן עם שיעור אבטלה מרשים של 2.7% בלבד לשנת 1998, וזאת לפי נתוני לשכת העבודה הבין-לאומית בז'נבה.

אחמד טיבי: בשלוש השנים האחרונות גדל מספר המובטלים במשק והגיע לשיא של 204,000.

אחמד טיבי: היישובים מוכי האבטלה שבהם יש יותר מ-10% מובטלים הם 16, מתוכם תשעת הראשונים הם יישובים ערביים – עין-מאהל, כפר-מנדא, ג'סר-אל-זרקא ואחרים, כורעים תחת נטל האבטלה הגואה.

אחמד טיבי: אתמול ראינו ושמענו את צעקתם של תושבה תמרה והסביבה מול אפשרות של מכת אבטלה מתקרבת כתוצאה מפגיעה במפעל פחיות בפתח-תקווה.

אחמד טיבי: התנהגות המשטרה, אגב, בשני המקומות, ראויה למחאה ולגינוי, בעיקר פגיעה בחבר הכנסת ברכה תוך כדי ההפגנה בצומת תמרה.

אחמד טיבי: אבטלה גואה גוררת מצוקה, שגורמת לפגיעה במרקם החברה ולסטייה כמעט בכל אספקט חברתי-מבני, גורמת לעלייה בפשיעה, לעלייה באלימות ולנטישת הכפר או העיר שהופכים להיות מקלט מוכה אבטלה ומעבר לערים יהודיות, לעלייה בשימוש בסמים, באלכוהוליזם וכדומה, שהם תחלואיה של כל חברה ענייה.

אחמד טיבי: תופעת האבטלה במגזר הערבי חמורה אף יותר מאשר בכל מגזר בחברה הישראלית.

אחמד טיבי: אין הקצאת משאבים בתוך הכפרים, אין מקומות תעסוקה, אין אזורי תעשייה, וכשיש יוזמות פרטיות של אזורי תעשייה, הן פרימיטיביות ולא זוכות לסיוע ממשלתי.

אחמד טיבי: ביקור קצר וחטוף באזור התעשייה בטייבה עיר מגורי, למשל, מראה פחונים, אין כבישים, דרכים שהן לא דרכים, ללא שמץ או מינימום של עזרה ממלכתית לאזור התעשייה הזה, כפי שמתרחש גם באזורי תעשייה אחרים.

אחמד טיבי: נוסף על כך, בדרך כלל יש עדיפות ליהודים על ערבים בקבלה למשרות ממשלתיות או למקומות עבודה בסקטור הפרטי.

אחמד טיבי: יוזמות פיתוח, תמיד, אדוני היושב-ראש, פוסחות על המגזר הערבי.

אחמד טיבי: גם עיירות הפיתוח בישראל מופלות לרעה, בעיקר בדרום.

אחמד טיבי: ככל שאנחנו מדרימים המצב מחמיר – – –

שמעון פרס: סליחה.

שמעון פרס: מקסים, זה לא נהוג בכנסת.

שמעון פרס: תודה.

אחמד טיבי: ככל שאנחנו מדרימים – אני מדבר על עיירות פיתוח, מקסים לוי – המצב מחמיר ומגיע לשפל ביישובי הערבים הבדואים בנגב.

אחמד טיבי: טוב יעשו המדינה והממשלה החדשה אם ילכו בדרך של תיעוש הכפר הערבי בתוך ומחוץ ליישובים, תעשייה זעירה ותעשיית היי-טק, שזה כמעט חלום באספמיה לגבי המגזר הערבי.

אחמד טיבי: טוב תעשה הממשלה הבאה אם תביא לידי יכולת לוותר על העובדים הזרים מאירופה וממקומות אחרים, ותיתן לישראלים, יהודים וערבים כאחד, לפלסטינים השכנים, את האפשרות להתפרנס בכבוד.

אחמד טיבי: זוהי מכה קשה לכולנו, חברתית ומדינית כאחת, ויש להשקיע משאבים אדירים, כל חלקי הבית, כדי שמשפחות רבות החיות מתחת לקו העוני, מוכות האבטלה, הנצרכות והמושפלות, יחיו בכבוד.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עמיר פרץ.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני כבר אינני נדרש לברך את אחמד טיבי, זה הנאום השני שלו.

שמעון פרס: הוא כבר ותיק.

עמיר פרץ: אני בירכתי אותו בפעם הקודמת.

עמיר פרץ: כנסת נכבדה, חברי למליאה, אנחנו עוסקים באחד הנושאים שהכנסת הזאת תעסוק בהם בוודאי פעם אחר פעם.

עמיר פרץ: אתמול השתתפתי, כמו חברי כנסת אחרים, בהפגנת החקלאים בתמרה – אותם חקלאים מגדלי מלפפונים, עם חקלאים רבים נוספים, שיכול להיות שיאבדו חלק מהעונה שלהם בגלל שביתה במפעל, אותו מפעל – – –

גדעון עזרא: אתה לא רצית לטפל בו.

עמיר פרץ: אני מאוד מבקש.

גדעון עזרא: אתה לא רצית לטפל בו.

גדעון עזרא: היו לך דברים יותר חשובים בקואליציה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עזרא, פעם אחת מספיק, בסדר?

גדעון עזרא: מותר לי להגיד את הדברים האלה.

עמיר פרץ: מותר לו.

שמעון פרס: ודאי שמותר.

שמעון פרס: אמרת, פעם אחת.

עמיר פרץ: תאמין לי, גדעון, אני חס עליך.

עמיר פרץ: תרשה לי להיות מאופק, בסדר?

עמיר פרץ: אותם חקלאים נמצאים היום בתווך, בעימות מאוד קשה של רכישת מפעל על-ידי בעלים חדשים.

עמיר פרץ: אותו מפעל העביר ידיים בן-לילה, והתופעה הזאת במדינת ישראל הולכת וגוברת, ובן-לילה עובדים בישראל יכולים למצוא את עצמם עם בעלים חדשים, בלי שהם יודעים מה ילד יום, האם מקום פרנסתם מובטח.

עמיר פרץ: ואני אומר לחברי מהמגזר הערבי, לחקלאים מהמגזר היהודי ולכל חקלאי היום: עובדי קניאל אינם עושים זאת מרצון, עובדי קניאל נלחמים על פרנסתם.

עמיר פרץ: אתמול ישבנו במשך כל הלילה, ואני מקווה שהלילה יגיעו להסכם, אבל אני מציע, שבמקום שהחקלאים וגדעון עזרא, שהתנדב משום מה, יפעילו לחץ על העובדים, נא להפעיל לחץ על המיליונרים בישראל שמתעשרים, שאת כל הלחץ – – –

מוחמד ברכה: – – – שהחקלאים – והצרכים שלהם – לא מבקשים לשבור את שביתת העובדים אלא למלא אחרי תביעותיהם, ולא לעוות את זה בשום אופן.

עמיר פרץ: אני שמח, מוחמד.

עמיר פרץ: מאה אחוז.

עמיר פרץ: אני מדגיש זאת.

מוחמד ברכה: גם אני מדגיש את זה – – –

זהבה גלאון: גם בתמרה, לא רק בקניאל.

עמיר פרץ: מאה אחוז.

עמיר פרץ: אבל העובדים בתמרה הזדהו עם קניאל.

עמיר פרץ: ושיהיה כאן אומץ לחברי הכנסת, כל הצביעות הזאת – כולם נגד האבטלה, אבל כאשר יתקיימו פה הדיונים על ההפרטה יהיה פה רוב מוחלט להפריט בלי חשבון, מה שיגרום לאלפי מפוטרים.

עמיר פרץ: כאשר יבואו לפה עם מדיניות – מדיניות היבוא של ישראל – יהיה פה רוב מוחלט, בלי שום הסתייגות.

איוב קרא: תקים מפעלים.

עמיר פרץ: כשידברו כאן על אינפלציה ויסגדו כולם לנגיד בנק ישראל שמקבל מחיאות כפיים בניו-יורק, שיבוא ויקבל מחיאות כפיים בקניאל.

עמיר פרץ: חוכמה קטנה לעשות אינפלציה של 4% ו-8.5% אבטלה.

עמיר פרץ: אני מעדיף אינפלציה של 8% ו-4% אבטלה.

עמיר פרץ: אולי זו מדינה שזוכה לפחות מחיאות כפיים בניו-יורק ולפחות תשבחות בבנק העולמי, אבל היא כרוכה בפחות משפחות שמאבדות את הסיכוי שלהן לגדל את ילדיהן.

עמיר פרץ: ונכון, יש כלכלנים, יש הרבה מאוד ראשי חברות שחושבים, שמה זה משנה מי מאבד את כבודו ויכולתו להתקיים בדרך; מה זה 100,000 משפחות שלא יהיה להן שום סיכוי לגדל ילדים?

עמיר פרץ: מה זה לעומת התשבחות והדירוג שמדינת ישראל מטפסת בו – איזו גאווה, איזה יופי.

עמיר פרץ: ובכן, אני אומר לחברי הכנסת החדשים, תהיינה פה דילמות, והדילמות בקדנציה הזאת תהיינה יותר קשות מאשר בקדנציה הקודמת, כי אנחנו מגיעים לשלב שהנזקים, שבהרבה מאוד מדינות באירופה למדו לעצור אותם, הסגידה לעגל הזהב של כביכול כלכלה חופשית בלתי מרוסנת בלי שום סייגים – הרבה מאוד מדינות באירופה תפסו את עצמן, מדינות שלמות, והחליטו לקבוע סייגים.

עמיר פרץ: למשל, מותר שכנסת ישראל תיקח על עצמה לחוקק בקדנציה הקרובה חוק שאומר, שאסור למכור מפעל בן-לילה, בלי שהודיעו לעובדים שלו שהוא עומד להימכר ונתנו להם את הזכות להגיב.

עמיר פרץ: זה קורה בגרמניה.

מיכאל איתן: זכות לעשות מה?

עמיר פרץ: להגיב, להביע סייגים.

תמר גוז'נסקי: לדבר.

מיכאל איתן: מה הם יגיבו?

עמיר פרץ: הם יגיבו.

עמיר פרץ: אני אתן לך דוגמה.

שמעון פרס: חבר הכנסת עמיר פרץ, צריך להתקרב לסוף.

עמיר פרץ: אני אתן לך דוגמה.

עמיר פרץ: אתמול בלילה ביליתי עם בינו צדיק.

עמיר פרץ: אתה יודע מה בינו צדיק אמר לעובדים, ובצדק מבחינתו?

עמיר פרץ: הוא אמר: תגידו, למה אתם באים אלי בטענות, הרי לפני ארבעה חודשים דיסקונט השקעות מכרו לי את המפעל; דיסקונט השקעות עם יתרות הון של 10 מיליארדי דולר – למה לא הלכתם אליהם לתבוע את הזכויות שלכם?

עמיר פרץ: למה אני עכשיו, כמי שקנה היום את המפעל, צריך להתמודד עם הזכויות שלכם?

עמיר פרץ: הם אמרו – – –

ציפי לבני: – – –

עמיר פרץ: סליחה, גברתי, הרי בשבילך העובדים לא קיימים.

עמיר פרץ: חברת הכנסת ציפי לבני, תירגעי בבקשה.

עמיר פרץ: תהיה לך זכות לדבר כאן.

גדעון עזרא: אתה גורם לשביתה שם – – – יש לך שני חברי כנסת והפכת לבעל-הבית – – –

ראובן ריבלין: האם אתה כיושב-ראש ההסתדרות אומר שלעובדים אין הגנה כאשר מעבירים מפעל?

עמיר פרץ: בוודאי.

ראובן ריבלין: מה בוודאי?

ראובן ריבלין: איך אתה מגן עליהם?

ראובן ריבלין: לו היית הולך להסתדרות במקום לכנסת, היה יותר טוב.

עמיר פרץ: אני אגיד לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת ריבלין, יש לך רשות דיבור.

שמעון פרס: עזוב, אל תענה להם.

עמיר פרץ: חבר הכנסת רובי ריבלין, תעשה לי טובה, השיטה של ההשמצות האישיות – אני כבר לא מתרגש מהן.

עמיר פרץ: יכול להיות שתשתמש בהן נגד חברי כנסת – – –

ראובן ריבלין: להיפך, אני מאוד מעריך אותך.

עמיר פרץ: תעשה לי טובה.

עמיר פרץ: אתה בטח לא תחנך אותי לגבי מוסר עבודה וכמה שעות עבודה.

עמיר פרץ: אני גם אענה לך, חבר הכנסת רובי ריבלין.

שמעון פרס: אל תענה לו.

עמיר פרץ: משפט אחד, אדוני היושב-ראש, לו ולחברים.

עמיר פרץ: אילו היה חוק בישראל כמו בהרבה מדינות מתקדמות – בגרמניה מותר, גם פה מותר – שאומר שלא תתבצע שום עסקה בן-לילה, ואותו בנק דיסקונט, כפי שהוא מוסר הודעה לבורסה, היה צריך למסור הודעה גם לעובדים על כוונתו למכור כדי לתת להם אפשרות לבוא ולהסתייג ולתבוע תביעות ולהציג תנאים, והקונה היה יודע מה הוא עומד לקנות.

עמיר פרץ: מה אמר צדיק בינו?

שמעון פרס: אני מודה לך.

עמיר פרץ: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

שמעון פרס: זה משפט ארוך.

עמיר פרץ: ממש משפט אחרון.

עמיר פרץ: מה אמר להם צדיק בינו?

עמיר פרץ: הוא אמר: תראו, מצאתי עשרה מנהלים שהיו להם פנטומים.

עמיר פרץ: אמרנו לו מה זה פנטומים?

עמיר פרץ: אני אחדש לך.

עמיר פרץ: פנטום זו אופציה שיש למנהל ממכירת מפעל.

עמיר פרץ: הוא קנה את המפעל, כשהוא גילה את הפנטומים, שים לב, במושגים החדשים – – –

ציפי לבני: – – –

עמיר פרץ: סליחה.

עמיר פרץ: אני מסביר לרובי.

עמיר פרץ: את מבינה הכול.

עמיר פרץ: אני מסביר לרובי.

עמיר פרץ: אנחנו פחות מבינים.

שמעון פרס: תמשיך אחר כך בשיעור פרטי.

עמיר פרץ: כשהוא גילה את הפנטומים, הוא פנה לדיסקונט ואמר: סליחה, כמה זה שווה?

עמיר פרץ: זה היה שווה 10 מיליוני דולר לעשרה איש.

עמיר פרץ: והוא הוריד להם את זה ממחיר העסקה.

עמיר פרץ: הוא אמר: אם אני הייתי יודע שיש להם תביעות כאלה, הייתי באותה מידה תובע מהמוכרים להוריד את מה שאתם דורשים היום.

עמיר פרץ: אבל העובדים מוצאים את עצמם בן-לילה – – –

שמעון פרס: תודה.

עמיר פרץ: לכן די עם הצביעות ודי עם דמעות התנין של כולם פה.

עמיר פרץ: כשנגיע לרגע שיצביעו על הפרטות, כשיצביעו על מדיניות של שוק חופשי – –

איוב קרא: אתם בהסתדרות יש לכם הפנטומים הכי גדולים.

מיכאל איתן: מה עם שכר המינימום?

עמיר פרץ: – – שיהיה לכם האומץ, כשאתם מצביעים על המדיניות הזאת, לומר גם לעובדים שבעיניים פקוחות אתם מקריבים אותם ואת הפרנסה שלהם.

עמיר פרץ: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: אופוזיציה – – –

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת מקסים לוי, ואחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

ראובן ריבלין: מקסים, תענה לו.

שמעון פרס: רובי, אתה יותר מדי פעיל.

שמעון פרס: אתה מוכרח לעשות משהו לריסון עצמי.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, שמעתי את חברי הכנסת שנכשלו במדיניות חברתית ובטיפול באבטלה, והעם קבע וחרץ את גורלכם לאופוזיציה – – –

ראובן ריבלין: הרי אנחנו בחרנו אותך כדי שתסביר לנו.

ראובן ריבלין: אנחנו בחרנו בך בשביל זה.

מקסים לוי: אתה תשמע אותי עכשיו.

מקסים לוי: שלוש שנים, אדוני היושב-ראש, עמדנו כאן ודיברנו על המדיניות הכושלת, בנושא היבוא, בנושא ההפרטה; לא ראו את עובדי ישראל, פיטרו בכל מקום.

מקסים לוי: חוק עיירות הפיתוח נדחה לשנת 2004.

מקסים לוי: מה עשו אותם שרים?

מקסים לוי: אפילו לא הביעו דאגה, כי אוי ואבוי אם שר היה מבקר את ראש הממשלה.

מקסים לוי: אני זוכר – – –

משה קצב: נכחת בישיבות הממשלה?

ראובן ריבלין: – – –

שמעון פרס: רובי, אני באמת מבקש.

שמעון פרס: אתה לא יכול.

שמעון פרס: תן לנהל את ישיבת הכנסת.

מקסים לוי: אתה יכול להאזין, אתה יכול לשמוע גם דברים כואבים, כי בבית הזה שאתה היית גם אני הייתי.

מקסים לוי: אתה יודע היטב, משנת 1996, קיצוץ בתקציבי עיירות הפיתוח, קיצוץ בחוק ההשקעות, קיצוץ בתקציב המדינה למשפחות ברוכות ילדים, קיצוץ בתקציבי חיילים משוחררים – כל זה היה במשך שלוש שנים.

מקסים לוי: אתם באים היום להעיר?

מקסים לוי: אינני חושב שהממשלה הזאת שנבחרה, בראשות ברק, צריכה להטיל את האחריות, כפי שביבי נתניהו הטיל תמיד את האחריות על הממשלה הקודמת.

מקסים לוי: אני חושב שהממשלה הזאת – – –

איוב קרא: מי הביא לפה את העובדים הזרים?

מקסים לוי: תעשה לי טובה, אני לא רוצה להעיר לך, מה אתה מעסיק?

מקסים לוי: האם לא חברת כוח-אדם?

מקסים לוי: אני לא רוצה לריב, תעשה לי טובה.

מקסים לוי: אתה דיברת בזמנך ואני לא הפרעתי לך, אז אל תפריע לי.

איוב קרא: אני רק מזכיר לך.

מקסים לוי: הממשלה הזאת שנבחרה צריכה להציב היום, אדוני היושב-ראש – וחרשנו בנושא עיירות הפיתוח ודיברנו על מדיניותה הכושלת של הממשלה שעברה והלכה לה, וכל שידורי התעמולה של הבחירות האלה היו בנושא ממדי העוני, האבטלה והמצוקה שהייתה בכל מקום; ראיתי את שידורי התעמולה של ברק בנושא העוני, המצוקה והאבטלה.

מקסים לוי: נדמה לי שאנחנו משועממים בחודש הזה.

מקסים לוי: אין משעמם יותר מאשר לשבת בבית ולא לעשות כלום.

מקסים לוי: כל חברי הכנסת מצפים היום להקמתה של ממשלה חזקה ורחבה, כדי שתדע להתמודד בנושאים האלה, משום שמה שקרה בדימונה צריך להדליק נורה בבית הזה.

מקסים לוי: זה תסכול שאנשים לא עובדים.

מקסים לוי: לכן, אדוני היושב-ראש, על ראש הממשלה הנבחר להציב מייד תוכנית להבראה.

מקסים לוי: מייד להפעיל את חוק עיירות הפיתוח.

מקסים לוי: דווקא ממשלת הליכוד הייתה אמורה ליישם את חוק עיירות הפיתוח.

מקסים לוי: חוק עיירות הפיתוח לא נותן הכשרה מקצועית היום, כפי שמשרד העבודה נותן לנושא מסגרות.

מקסים לוי: מי יפתח מסגרייה בדימונה או באופקים?

מקסים לוי: מי יפתח היום, בעידן הייבוא וההפרטה, מפעל טקסטיל בדימונה?

מקסים לוי: צריך לאפשר את החינוך מגיל אפס לגיל הרך ועד להשכלה הגבוהה חינם, כדי להעמיד כוח אדם לתעשיית ההיי-טק העתידית.

מקסים לוי: צריך היום לתת פטור ממס הכנסה ולהוריד אותו אפילו לתקרה של 35% בעיירות הפיתוח.

מקסים לוי: צריך לתת למשקיעים את האטרקציה להגיע לעיירות הפיתוח.

מקסים לוי: היום בבני-עטרות ובכל מיני מקומות קמות תעשיות של אנשים פרטיים.

מקסים לוי: אתה לא יכול לומר להם שיפנו את משאביהם לדימונה או לבאר-שבע.

מקסים לוי: איפה התעשייה הצבאית, שהייתה הדגל של הממשלה בראשותכם, שאמרה שתעביר אותה לבאר-שבע?

מקסים לוי: האם העברתם תעשייה אחת?

מקסים לוי: היום אנשים נמצאים במקלטים מול הסכנה של קטיושות, ואתם רואים את האנשים המסכנים האלה כאשר כל התעשייה שם כושלת, כאשר אנשים מיואשים, ולכן אני רוצה לסיים בקריאה לא לכם, כי אתם לא קיבלתם מנדט מהעם.

מקסים לוי: אתם נכשלתם במדיניות החברתית-הכלכלית – – –

ראובן ריבלין: כמה מפעלים הקימה הממשלה בבאר-שבע?

מקסים לוי: אני בהחלט מסכים עם עמיר פרץ.

מקסים לוי: אני חושב שהסתדרות צריכה להיות חזקה בימים כאלה יותר מאי-פעם, משום שהעובדים נרמסים על-ידי חברות כוח-אדם, מפוטרים מכל מקום.

מקסים לוי: ובבית הזה, כאשר הביאו הפרטה של משהו, כולכם הצבעתם בעד.

תמר גוז'נסקי: לא כולם, בלי הגזמות.

מקסים לוי: רצו להפריט את אל על, את הרשות, מה לא הפריטו?

מקסים לוי: עוד מעט היו מפריטים את חברי הכנסת.

מקסים לוי: הרי אתם רעדתם.

מיכאל איתן: מה הקשר בין הפרטה לאבטלה?

מקסים לוי: לכן אני מקווה מאוד שהממשלה תיטיב עם העובדים.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חבר הכנסת ישראל כץ.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת רחמים מלול.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה היוצאת, בראשותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, ביצעה כמה פעולות אמיצות, שהצילו את המשק הישראלי מהתמוטטות, מהיסחפות אל המשברים הקשים שפקדו את כלכלת העולם.

ישראל כץ: הממשלה הורידה את האינפלציה לרמה של המתקדמות במדינות העולם, הקטינה את הגירעון במאזן התשלומים, הגדילה את הרזרבות במטבע-חוץ, הפריטה גופים חשובים ששלטו במשק הישראלי כתמנון בולשביקי רב-זרועות ומנעו חופש ותחרות, והפסיקה חלוקת הטבות במיליארדים למגזרים מקורבים.

ישראל כץ: כתוצאה מהידוק החגורה הזה נוצרה גם בעיה קשה של אבטלה ומיתון, וכל מובטל הוא בגדר עולם ומלואו.

ישראל כץ: אילו התקיימו הבחירות לכנסת במועדן, בעוד כשנה וחצי, ניתן היה לשחרר את המשק לצמיחה מוגברת ולצמצם בהדרגה את ממדי האבטלה, על-פי עקרונות כלכליים נכונים.

ישראל כץ: במערכת הבחירות האחרונה תפס נושא האבטלה חלק מרכזי ופופוליסטי בתעמולת הבחירות של ראש הממשלה הנבחר, מר אהוד ברק.

ישראל כץ: מר ברק הבטיח לפתור במהירות את בעיית האבטלה ולספק מקומות עבודה לכל דורש – 300,000 מקומות עבודה אינסטנט.

ישראל כץ: מאז הבחירות מתפרסמות בתקשורת ידיעות על פגישות, מגעים ותוכניות של ראש הממשלה הנבחר בתחומים שונים ומגוונים.

ישראל כץ: אפילו קראנו על תוכנית לבניית גשר באורך של 47 קילומטר, שיעמוד לרשות הרשות הפלסטינית, בין עזה לחברון, בעלות של מאות מיליוני או מיליארדי דולרים.

ישראל כץ: כנראה כהכרת תודה על ההצעה הנדיבה הזאת, כבר פנה יושב-ראש הרשות, ערפאת, אל כוחות נאט"ו, בדרישה שיטפלו בישראל כפי שטיפלו בסרבים במשבר קוסובו.

ישראל כץ: זה מה שנקרא "הדדיות".

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נתניהו המציא את זה.

ישראל כץ: כן, נתניהו המציא את זה מהכיוון הנכון, של האינטרס הישראלי.

ישראל כץ: אבל נראה שבממשלה החדשה זה יעבוד מהכיוון השני: כמה שנותנים יותר – חוטפים יותר.

ישראל כץ: אבל דווקא בנושא האבטלה, שעליו רכב מר ברק בבחירות האחרונות, לא שמענו עד כה על תוכנית כלשהי.

ישראל כץ: לא שמענו על מועמדים לעמוד בראש רשות ממלכתית מיוחדת למאבק באבטלה; לא שמענו על רפורמות ממשלתיות מתוכננות בנושא במסגרת בניית משרדים חדשים, שאנחנו מתבשרים עליהם חדשים לבקרים.

ישראל כץ: מה הבשורה שמכין מר ברק למובטלים בערי הפיתוח, במושבים, בערים, במועצות המקומיות, לאקדמאים, לעולים, לחיילים המשוחררים?

ישראל כץ: האם גם בנושא זה מתכוון מר ברק להפר את ההבטחות שנתן לבוחריו בנושא שינוי סדר העדיפויות?

ישראל כץ: האם בעוד חצי שנה נדבר כאן בכנסת על מובטלים למען השלום?

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שאני יכול לפנות אליך במסגרת תפקידך כיושב-ראש מרכז פרס לשלום.

ישראל כץ: התבשרנו היום על הטבות מפליגות ועל תכנונים מרחיקי לכת לבניית מפעלים ופרויקטים שייטיבו עם הרבה מובטלים בקרב הפלסטינים.

ישראל כץ: אני מצפה, שאולי חלק מזה, או רוב היוזמות הברוכות שמתבססות על הכשרון הגדול שלך בגיוס משאבים ועל חזון שאני בהחלט מאמין שהוא קיים, דווקא יופנו לטובת המובטלים, בבחינת עניי עירנו קודמים.

מוחמד ברכה: בשביל זה הייתה ממשלה של החבר שלך, שכיהנה שלוש שנים.

ישראל כץ: כן, אבל אנחנו מדברים כאן היום על מה שיהיה.

ישראל כץ: אנחנו דנים כדי להפיק לקחים וכדי לתכנן את מה שיהיה.

מוחמד ברכה: את זה אתה יכול לעשות היום ועכשיו.

ישראל כץ: אנחנו דנים על מצב האבטלה ואיך ניתן לשפר.

ישראל כץ: אני מציע להפנות את המשאבים גם למגדלי המלפפונים בתמרה וגם לאנשי הערים והמושבים והיישובים, לכל אזרחי מדינת ישראל, ולהפסיק לדאוג כל כך דווקא לאזרחים או לתושבים של מדינות או של גופים אחרים.

ישראל כץ: אני חושב שאולי הבנו לא נכון את המסר של מר אהוד ברק.

ישראל כץ: אולי הוא התכוון לפתרון בעיית האבטלה של חבריו במפלגת העבודה, ולכן הוא יוזם את שינוי חוק-יסוד: הממשלה ואת הגדלת מספר שרי הממשלה מ-18 ל-24.

ישראל כץ: זוהי כנראה הדוגמה הראשונה שתינתן לציבור לחיסכון, להתייעלות ולסדר עדיפויות חדש.

ראובן ריבלין: 24 שרים ואף שר ערבי.

ישראל כץ: זה סדר העדיפויות.

ישראל כץ: הם כבר הצביעו, לא צריך לתת להם.

ישראל כץ: אני פונה אל ראש הממשלה הנבחר להקים רשות מיוחדת למלחמה באבטלה, לשלב בה את מיטב הכוחות המקצועיים והציבוריים שקיימים בישראל ולהקצות לכך את המשאבים המתאימים.

ישראל כץ: אם ייעשה כך, חברי ואני נתמוך בו מתוך ספסלי האופוזיציה בכל כוחנו, עד לפתרון הבעיה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת רחמים מלול, ואני מקדם את פניו בברכה כחבר כנסת חדש.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

רחמים מלול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני חייב להביע לך, אדוני היושב-ראש, את מלוא ההערכה שלי אישית, גם של חברי, על אופן ניהול הישיבות עד כה.

רחמים מלול: אין להתרגש מקריאות הביניים שהיו היום.

רחמים מלול: נושא האבטלה, כידוע לכול, הוא פופולרי ועל כן כל אחד דואג שקהל הבוחרים שלו ישמע אותו גם לאחר הבחירות.

רחמים מלול: ידידי חברי הכנסת, זכתה הכנסת החמש-עשרה שבראשית מליאותיה עולות לדיון שתי סוגיות חברתיות חשובות: האלימות בחברה והאבטלה במשק – שני נושאים שלכל הדעות הם בוערים ועומדים ברומו של עולמנו החברתי.

רחמים מלול: סמיכות הדיון בנושאים אלו איננה מקרית.

רחמים מלול: כבר אמרו חז"ל: בטלה מביאה לידי שעמום ושעמום מביא לידי חטא.

רחמים מלול: באמרה חכמה זו מונח יסוד חשוב מאוד להבנת הקשר בין האבטלה במשק לבין האלימות בחברה.

רחמים מלול: חטא האלימות בחברה מקורו בראש ובראשונה בחסכים: חסכים וחללים חינוכיים, חברתיים וערכיים.

רחמים מלול: ולאור הנושא הנדון היום אוסיף גם את החסכים הכלכליים.

רחמים מלול: הנער הסובל מחסך חינוכי, חברתי או ערכי, מה יעשה שלא יחטא?

רחמים מלול: במה ימלא את החלל?

רחמים מלול: במה יפיג את השעמום?

רחמים מלול: לאחרונה, לצערנו, מנותבים החסכים הללו יותר ויותר לנתיבים שליליים של פשע ואלימות.

רחמים מלול: ומה יעשה הבוגר, בעל המשפחה המובטל, חסר הפרוטה בכיסו, כאשר עיניו כלות לראות את בני ביתו משוועים לעתים לפת לחם וידיו קצרו מהושיע?

רחמים מלול: תחילה יתחנן בלשכת התעסוקה, יפציר, ישתדל ויעשה כל מאמץ לגיטימי על מנת להשיג את המינימום לפרנסת משפחתו.

רחמים מלול: אך, לצערנו, גם במצבים אלה קורה שכעסיו של אבי המשפחה הרעבה מתועלים, או שאבי המשפחה מתעל את תסכוליו ואת כעסיו בצורה אלימה לעבר העובדת הסוציאלית או לעבר הפקיד בלשכת התעסוקה.

רחמים מלול: יוצא אפוא, שלעתים האלימות, גם אם איננה מוצדקת היא מאולצת, היא כפויה, היא מוצא של אין ברירה.

רחמים מלול: והשאלה הגדולה, ידידי חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, מה נעשה על-ידי הממשלה הקודמת ומה ייעשה על-ידי הממשלה הבאה על מנת לצמצם את החסכים שמניתי הן בתחום החינוכי-החברתי והן בתחום התעסוקתי.

רחמים מלול: המאבק על המדיניות הכלכלית בממשלה הקודמת בין האוצר לבין נגיד בנק ישראל לגבי אחוזי האינפלציה וצמצום הגירעון הכלכלי גרם במישרין לחניקתה של הצמיחה הכלכלית, וכשאין צמיחה, ידוע לכול שיש אבטלה.

רחמים מלול: הפעולות שננקטו בכל זאת על-ידי משרד העבודה והרווחה ועל-ידי שירות התעסוקה היוו פתרונות לטווח הקצר.

רחמים מלול: מאות מיליוני השקלים שהושקעו במוקדים מוכי אבטלה פתרו בעיות לזמן קצר.

רחמים מלול: המקומות הראשונים בטבלת מוקדי האבטלה התחלפו לסירוגין בין יישוב אחד לרעהו, הכול על-פי ההשקעה באותו יישוב בנקודת זמן נתונה.

רחמים מלול: פתרונות יסודיים ואמיתיים, שהיו אמורים להינקט על-ידי משרדי האוצר והתעשייה והמסחר ליצירת מקומות עבודה, כמעט לא ננקטו, והכול בגלל הדגל המקודש של אינפלציית האפס.

רחמים מלול: ראש הממשלה הנבחר, מר אהוד ברק, הבטיח בתעמולת הבחירות שלו ושל סיעתו ליצור 200,000 מקומות עבודה למובטלים.

רחמים מלול: הכרזה מחייבת זו תהווה עבור ראש הממשלה החדש וממשלתו אבן בוחן מרכזית לקיום ההבטחות לבוחר.

רחמים מלול: דרך אגב, רציתי להעיר לידידי חבר הכנסת ישראל כץ, שדיבר לפני, שעל-ידי הגדלת מספר שרי הממשלה ל-24, מר אהוד ברק כבר מקיים חלק מההבטחה, כי בכך הוא יוצר עוד שישה מקומות עבודה.

מיכאל איתן: לא שישה.

מיכאל איתן: ומה עם הנהגים, הלשכות והמזכירות?

רחמים מלול: אסיים את דברי ואומר, שאם אומנם יעמוד מר ברק על הכרזתו זו כפי שהוא מתעקש לעמוד על הכרזותיו האחרות, יש לקוות שבעזרת השם ייראה האור בקצה מנהרת האבטלה.

רחמים מלול: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: אני מזמין את חבר הכנסת אילן גילאון, גם כן חבר כנסת חדש.

שמעון פרס: אני מקדם את פניו בברכה.

שמעון פרס: אחריו – חברת הכנסת ציפי לבני.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, בהזדמנות זו אני מברך את חברי, שכני מרחובות, חבר הכנסת רחמים מלול.

אילן גילאון: באותה הזדמנות אני מברך גם את מי שתנאם אחרי, חברת הכנסת ציפי לבני.

שמעון פרס: את הברכה לציפי לבני תשאיר למישהו אחר, לזה שיבוא אחריה.

אילן גילאון: ואני מברך את עצמי על הכבוד, אדוני, שבנאום הראשון שלי אתה עומד כאן לצדי.

אילן גילאון: זה באמת מעמד חשוב ומיוחד.

אילן גילאון: "הגברים בוכים בלילה, לא תשמע קולם", אדוני.

אילן גילאון: כך מתחיל שיר יפה ועצוב של אבנר גדסי.

אילן גילאון: השיר הזה אולי מבטא היום הלך-רוח מסוים אצל 200,000 גברים ונשים במדינת ישראל, הבוכים בלילה ולא תשמע קולם; והם בוכים בלילה, משום שהלילה הזה מסתיים עם בוקר שהוא בוקר רע, שהוא בוקר מר כלענה, בוקר של מבוי סתום, בוקר של אין מוצא, בוקר של אי-כבוד, אדוני.

אילן גילאון: בעשרות אלפי משפחות בבתים קטנים במדינת ישראל הולכים בבוקר על בהונות.

אילן גילאון: אבות ואימהות אורזים את הסנדוויצ'ים ההולכים ומתמעטים ומקפידים הקפדה יתירה, אדוני, שמבטם לא יצטלב עם מבטם של בני הזוג ושל הילדים, מפאת הבושה, מפאת האי-כבוד שבאי-יכולת לפרנס משפחה.

אילן גילאון: ובשרי עושק אותי, אדוני, משום שמדובר בציבור שרובו ככולו נתן למדינת ישראל את מיטב שנותיו, אנשים שהלכו אתנו עד כלות, עד כלות, ועכשיו הם נושאים את כאבם, לבדם-לבדם.

אילן גילאון: ובשרי עושק אותי, אדוני, וחמתי בוערת בי על אותו איש שדיבר, שלא נמצא פה אתנו, על העם החזק, על העם שרוצה להיות אור לגויים.

אילן גילאון: ובמובן הזה לא רק שאיננו אור לגויים, אפילו לא פנס קטן שנותן אלומת אור קטנטונת של תקווה, אפילו לא וינקר אחד בנמצא שיאותת על איזשהו כיוון.

אילן גילאון: העם החזק הזה – למה הייתה הכוונה?

אילן גילאון: לעם שרק החזקים שולטים ושורדים בתוכו?

אילן גילאון: לעם חזק של לווייתני נדל"ן, שהופכים כל מקום עבודה שני לעוד קניון?

אילן גילאון: לעם חזק של סרסורי עבדים מודרנים, של סוחרים בכוח-אדם השומטים את מקום העבודה של אנשים ואת שכרם במקום הזה?

אילן גילאון: לעם חזק של להטוטני בורסה ובנקים?

אילן גילאון: על איזה עם חזק אנחנו מדברים, אדוני?

אילן גילאון: וחמתי בוערת בי שבעתיים כלפי אותה תנועה המתקראת מטעם עצמה תנועה חברתית, אדונים נכבדים מאוד, הלובשים חליפות יקרות מאוד, לא פחות מארמאני, לא פחות מורסאצ'ה; המדיפים ריחות של בשמים טובים מאוד, לא פחות מאיסי מיאקי, לא פחות מאיב סאן-לורן; אנשים הנוסעים ב"ולבו ובמאזדה 626, מעשנים סיגריות הוואנה.

אילן גילאון: אדוני, אלה פרות הבשן המודרניות של מדינת ישראל, אותם אנשים שמתיימרים לייצג את השכבות החברתיות, את השכבות העממיות, את המצוקה, את חסרי הדיור, את המובטלים, אדוני, והם במשך 15 שנה ישבו בכל הממשלות עד עכשיו, ובפעם האחרונה גם החזיקו את משרד העבודה והרווחה.

אילן גילאון: איזו רווחה, איזה קישואים?

אילן גילאון: איזו עבודה, איזה נעליים?

אילן גילאון: משרד העבודה והרווחה הוא משרד האבטלה והמצוקה, אדוני.

אילן גילאון: היום הם עושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחסי, ואין רווחה ואין עבודה ואין סיבה שש"ס תהיה באיזו ממשלה.

רחמים מלול: משרד הרווחה לא מופקד – – –

שמעון פרס: אין מפריעים בנאום ראשון.

אילן גילאון: אפשר, אפשר להפריע.

שמעון פרס: לא, לא.

שמעון פרס: תן גם לי פרנסה.

שמעון פרס: אין מפריעים בנאום ראשון.

רחמים מלול: סליחה.

אילן גילאון: אדוני, אהוד ברק נבחר על-ידי רוב הציבור, ובבחירתו קבע הציבור שהוא רוצה סדר-יום חדש במדינת ישראל.

אילן גילאון: סדר-יום חדש במדינת ישראל פירושו סדר-יום שהאדם הוא במרכז, סדר-יום חדש שבו האדם במרכז אומר, שממשלת ישראל וכנסת ישראל ומדינת ישראל צריכות להבין הבן היטב, שמדינה שאיננה נותנת חינוך ובריאות ומגורים ותעסוקה ותעסוקה ותעסוקה ופרנסה, כאילו לא נתנה ביטחון.

אילן גילאון: אנחנו צריכים לצאת בתוכנית חירום, כפי שהתחייב ראש הממשלה הנבחר.

אילן גילאון: הוא מדבר על מציאת 100,000 מקומות עבודה בארבע השנים הללו.

אילן גילאון: אני אומר, אדוני, שלגבי כל מובטל ומובטל האבטלה היא של 100%.

אילן גילאון: חיים בכבוד הם החיים החשובים ביותר במקומותינו.

אילן גילאון: אם לא נצליח יחד במשימה הזאת, אדוני, בעוד ארבע שנים, כמובן, תישאל השאלה המאוד-לגיטימית: אם 200,000 אזרחים איבדו את מקום עבודתם וממשלת ישראל החדשה לא מצאה להם מקום עבודה חלופי, מדוע שהיא תמשיך בעבודתה?

אילן גילאון: ויפה לחשוב על הדבר שעה אחת קודם.

אילן גילאון: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת ציפי לבני.

שמעון פרס: בשבילי זו שוב זכות לברך דור צעיר או דור המשך למשפחת לבני.

שמעון פרס: ברוכה הבאה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לכבוד הוא לי לדבר אחרי חבר הכנסת החדש כמוני, אילן גלאון.

ציפי לבני: נפגשנו לפני הבחירות לכנסת בבתי-ספר שבהם שנינו, חבר הכנסת גלאון ואנוכי – – –

רן כהן: גילאון.

ציפי לבני: גילאון.

ציפי לבני: נפגשתי גם עם חברת הכנסת זהבה גלאון, וזה מקור הבלבול.

ציפי לבני: חבר הכנסת גילאון ואנוכי באנו, כל אחד מאתנו, אל הדור הצעיר שבמדינת ישראל כדי לשכנע איש איש בצדקת דרכו, כל אחד בדרך אחרת, כמובן.

ציפי לבני: כששמעתי את נאומו היוצא מן הלב ונכנס אל הלב, אין לי אלא לברך אותך שתצליח בדרכך, שהיא שונה כאמור מהדרך שאני הולכת לדבר עליה.

ציפי לבני: אני רוצה להסכים עם הנאמר – שכשמדובר באבטלה, הסטטיסטיקה לא תמיד רלוונטית.

ציפי לבני: כשלאדם אין עבודה והוא קם בבוקר, מבחינתו אכן האבטלה היא אבטלה של 100%.

ציפי לבני: ואותם 100% אבטלה משתקפים מעיניו כשהוא מסתכל בילדיו וכשהוא מסתכל באשתו, ואני לא רוצה להרחיב ולדבר על ההשפעה שיש לכל מובטל ומובטל על החברה הישראלית, על האלימות שבה ואולי על נורמות שאינני רוצה לקבל בחברה – אולי של התרגלות לקבלת דמי אבטלה ולא לעבודה.

ציפי לבני: ולכן, הכנסת והממשלה הנכנסת צריכות לטפל בבעיה הזאת ללא שיהוי ולטפל בה לעומקה.

ציפי לבני: השאלה שאנחנו חייבים לשאול את עצמנו, מעבר לדיבור על כמה חשוב לטפל באבטלה ומה התפקיד של הממשלה בטיפול באבטלה – התפקיד של הממשלה הוא ליצור תנאים שיאפשרו השקעות במשק, שיאפשרו לסקטור הפרטי לפתוח עוד ועוד מפעלים.

ציפי לבני: התפקיד של הממשלה איננו לחזק את המונופולים הממשלתיים, התפקיד של הממשלה איננו לתת עוד ועוד עבודה לעוד אנשים ישירות, כי בסופו של דבר, מי שחי ומי שמשתכר מהמונופול הממשלתי – מישהו משלם את זה.

ציפי לבני: מי שמשלם את זה, בסופו של דבר, זה הציבור.

ציפי לבני: אז כן, גם אנחנו מסתכלים על האדם, אבל גם על האדם שבסופו של דבר ישלם את המחיר של העסקה ישירה, של מתן מקומות עבודה פיקטיביים, כי אני לא יכולה לקרוא בדרך אחרת למקום עבודה שאין בו צורך.

ציפי לבני: לכן הממשלה הנכנסת צריכה להמשיך בתהליך הכלכלי הנכון והלא-קל של פתיחת המשק הישראלי לתחרות, של יצירת מקומות תעסוקה על-ידי הסקטור הפרטי, כדי שכל אחד שיעבור ויצטרך לצאת מאותו מונופול ממשלתי, שצריך לעבור הליכי התייעלות, יוכל למצוא את עצמו במקום עבודה אחר.

ציפי לבני: לשם כך אנחנו גם צריכים לשים דגש, והממשלה צריכה לשים דגש, כמובן, על הכשרה מקצועית מתאימה, כי, לצערי, יש בסקטור הציבורי, באותם מונופולים, אנשים שזה שנים לא קיבלו את ההכשרה המתאימה, ואם לא יעברו את ההכשרה, לא יוכלו לעבוד במפעל מתקדם יותר, במפעלי ההיי-טק, שאכן צצו וקמו והתפתחו במדינת ישראל.

ציפי לבני: כשעשינו את תהליכי ההפרטה – יודע את זה טוב גם יושב-ראש ההסתדרות שעזב את האולם עכשיו – דאגנו לאותם עובדים שידעו מה הם התנאים, מה הם הפיצויים שעמם הם הולכים הביתה, כדי שכל אחד יוכל לא רק להשתכר בכבוד, אלא אם הוא נאלץ לעבוד, שידע מה הם התנאים שאתם הוא הולך.

ציפי לבני: וחובתה של המדינה לספק לו גם את השלב הבא, אותה הכשרה כדי שהוא יוכל ללכת ולהשתלב במקום עבודה אחר.

ציפי לבני: אין כאן עניין של אידיאולוגיה אחרת, יש כאן אולי אמירה שנוח להגיד אותה, שהיא פופוליסטית, ואני חושבת שתפקידה של הכנסת היום הוא לחזק את ידיה של הממשלה הנכנסת ולתת לה את הכוח להמשיך ולבצע את השינויים המבניים במשק הישראלי, כדי שבסופו של דבר, כל אחד ואחד מהפרטים המרכיבים את אזרחי מדינת ישראל יוכל ליהנות.

ציפי לבני: כי נורא קל לדבר כאן, על הבמה, על דאגה לעובדים.

ציפי לבני: מפעל כמו ההסתדרות לא צריך לפטר עובדים כשהוא צריך להתייעל?

ציפי לבני: לא ראינו את זה במפלגת העבודה?

ציפי לבני: כל אחד שצריך להתייעל, כל מפעל, כל גוף כלכלי, צריך להגיע למצב, לצערנו, שבו המעביד מסתכל בעיני העובד; והשאלה היא, מה תפקידה של הממשלה.

ציפי לבני: הסימנים שמראה ראש הממשלה הנכנס אינם מעודדים, מבחינתי, כי אני חוששת שראש הממשלה הנכנס, כשהוא מדבר על הגדלת מספר חברי הממשלה, איננו מדברים על עוד שישה שרים ועוד שישה משרדים שאין בהם צורך, אנחנו מדברים על שימוש ברכוש הציבורי כולו כדי לקיים הבטחות שניתנו לפני הבחירות, ואולי כדי לקיים הבטחות שניתנות במהלך הרכבת הקואליציה.

ציפי לבני: אין בעיה, ראש הממשלה הנכנס יכול לספק מחר בבוקר 200,000 מקומות עבודה בממשלה; למה רק שישה משרדים חדשים?

ציפי לבני: אם הוא יעשה את זה, זה יהיה אסון למשק הישראלי ולחברה הישראלית.

ציפי לבני: לכן, כולנו, כנסת ישראל צריכה לעמוד מאחורי הממשלה, לנסות למנוע ממנה לעשות את הצעדים האלה ולחזק את ידיה בצעדים כלכליים נכונים.

ציפי לבני: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה לך.

שמעון פרס: חבר הכנסת יאיר פרץ.

שמעון פרס: נדמה לי שזו כבר הופעה שנייה שלך.

שמעון פרס: אחריו – חבר הכנסת נואף מסאלחה, ואחריו – יסכם את הדיון סגן השר מיכאל איתן.

שמעון פרס: בבקשה.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה, כמנהג הבית הזה, לברך את חברת הכנסת ציפי לבני על תפקידה החדש כחברת הכנסת.

יאיר פרץ: לציפי ניסיון ציבורי עתיר הישגים.

יאיר פרץ: אני בטוח שהיא תוסיף כבוד לבית הזה בכלל ולליכוד בפרט.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להגיב על הדברים החמורים ומשולחי הרסן של חבר הכנסת אילן גילאון.

יאיר פרץ: אני מציע לחבר הכנסת גילאון, שילך לבדוק מה עשה שר העבודה והרווחה בשלוש השנים האחרונות.

יאיר פרץ: כיועצו הבכיר של השר, עמלנו רבות לצמצם את האבטלה, עמלנו רבות לטפל בילדים בסיכון, ללא הבדל גזע, מין ודת.

יאיר פרץ: עשינו דברים גדולים במשרד העבודה והרווחה.

יאיר פרץ: לפני שהוא תוקף, אני מציע שילך קודם כול ללמוד את הנתונים ויבוא לבית הזה מוכן.

יאיר פרץ: בנושא החליפות, הדבר לא ראוי אפילו להתייחסות.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תופעת האבטלה פוגעת קשות בכ-200,000 מובטלים, במשפחותיהם ובסולידריות החברתית.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, מנקודת המבט של המובטל ומשפחתו הפגיעה המרכזית היא בדימוי, בתפיסת הערך העצמי ובתחושת הרווחה הפסיכולוגית.

יאיר פרץ: זאת, נוסף על הפגיעה הכלכלית, הגורמת אובדן יכולת לספק את הצרכים הבסיסיים של משפחות וילדים.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, במהלך השנים האחרונות פגשתי מובטלים רבים.

יאיר פרץ: ראיתי ושותפתי בסבלם.

יאיר פרץ: אלה אנשים שהאבטלה גרמה להם חוסר ביטחון ודעיכה רגשית, עד התמוטטות נפשית; משברים ביחסי בני זוג, משברי ילדים במצוקה כלכלית.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, המובטלים מבקשים שני דברים: האחד – מקום עבודה הנותן משמעות ופרנסה בכבוד.

יאיר פרץ: השני – הסבר, מדוע הסביבה ומוסדות שונים מתייחסים אליהם בחוסר אמון ובעוינות.

יאיר פרץ: חברי הכנסת, לצערי הרב, אין בחברה מודעות לעומק ההשפלה הכרוכה בהמתנה לדמי אבטלה חודשיים בלא עמל כפיים ובשדר החברתי המאשים את המובטל במצבו.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בהיבט של הסולידריות החברתית, יש כאן כשל חברתי ומוסרי הפוגע היום ב-200,000 משפחות, בשעה שהיקף דומה של פועלים זרים, חוקיים ובלתי חוקיים, נקלטים בשוק העבודה ויוצרים דינמיקה בלתי רצויה, תעסוקתית, חברתית, ערכית ואפילו מדינית.

יאיר פרץ: אשר לפתרון בעיית התעסוקה והאבטלה – אדוני היושב-ראש, המאבק באבטלה הוא מאבק צודק לשמירה על כבוד האדם, ולמאבק צודק חייבים להצטרף כל נבחר ציבור וכל מוסדות החברה במדינת ישראל.

יאיר פרץ: פתרון בעיית האבטלה, החוזרת ונשנית בישראל, מחייב אימוץ קווי פעולה כלל-מערכתיים, ובהם: א.

יאיר פרץ: אחריות ומעורבות ישירה של הממשלה ליצירת מקומות עבודה.

יאיר פרץ: מדיניות מיסוי אחרת ושיתוף פעולה בין כל הגורמים המטפלים במובטל ובמשפחתו.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כ-10 מיליארדי שקלים חדשים הניתנים היום למעסיקים בצורת הקלות במסים, בדמי ביטוח לאומי, לא הניבו צמצום מוכח באבטלה והרחבת מקומות התעסוקה.

יאיר פרץ: ב.

יאיר פרץ: הפעלה של תוכניות כלכליות וחברתיות המשולבות בכל רמות הפעולה, מהרמה הלאומית ועד רמת הפרט, התורמות לצמיחת המשק.

יאיר פרץ: ג.

יאיר פרץ: השקעה בהון האנושי.

יאיר פרץ: מתוך מיליארדי השקלים ההולכים לסבסוד מעסיקים לצורכי השוק המשתנים – כגון הכשרות מקצועיות לעובדים תוך כדי עבודה פעילה, ולא רק בשעות האבטלה.

יאיר פרץ: כמו כן, הסיוע לחיילים משוחררים לא יוגבל לתקופה של חמש שנים ממועד שחרורם, אלא עד להשלמת ההכשרה המקצועית כולה.

יאיר פרץ: ד.

יאיר פרץ: יש ליצור אווירה נוחה ליזמות כלכלית, ובשלב המיידי יש להאיץ פרויקטים לפיתוח תשתיות ותעשייה ופרויקטים בתחום החינוך.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, פריצת דרך בתחום המדיני עשויה ליצור שינוי מהפכני באווירה ולתרום להאצת הצמיחה.

יאיר פרץ: ה.

יאיר פרץ: תשומת לב מיוחדת צריכה להינתן לאוכלוסיות החלשות, ובמיוחד ביישובי הפריפריה וביישובי הבדואים במדינת ישראל.

יאיר פרץ: לסיכום – אדוני היושב-ראש, קווי פעולה אלה צריכים לקבל ביטוי בתוכנית חירום לאומית-ממשלתית שתיעשה בשיתוף המעסיקים והעובדים, תוך כדי מעורבות פעילה של כל המערכות הממשלתיות והמגזרים במשק.

יאיר פרץ: תודה רבה.

שמעון פרס: תודה רבה.

שמעון פרס: חבר הכנסת נואף מסאלחה, ואחריו – סגן השר מיכאל איתן.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם לא הייתי כל כך מעריך אותך, חבר הכנסת שמעון פרס, הייתי מציע לך להיות יושב-ראש הכנסת.

נואף מסאלחה: זה לא מפחית מכבודך.

נואף מסאלחה: אני הייתי סגן יושב-ראש הכנסת, ועם הניסיון שלך ומה שמסמל שמעון פרס – – – אדוני היושב-ראש, הערה אחת: אני לא נדהמתי, כי זה רגיל, אבל התביישתי מכך ששוטרים וקצינים הרביצו למוחמד ברכה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת מוחמד ברכה היה מנהיג סטודנטים ארצי, והוא רגיל לזה.

נואף מסאלחה: סטודנטים יהודים וערבים היו חוטפים, והערבים יותר.

נואף מסאלחה: כולם היו חוטפים.

נואף מסאלחה: אבל לא זיהו אותו כחבר כנסת.

נואף מסאלחה: ואם הוא לא חבר כנסת?

נואף מסאלחה: אז מותר להרביץ לו?

נואף מסאלחה: לכן אני לא סתם מעיר את ההערה הזאת.

נואף מסאלחה: אנחנו כנסת סקטוריאלית.

נואף מסאלחה: למה סקטוריאלית?

נואף מסאלחה: כי מה נשאר מהליכוד וממפלגת העבודה?

נואף מסאלחה: 19 חברי כנסת ו-23 חברי כנסת?

נואף מסאלחה: אני לא מדבר על ישראל אחת.

נואף מסאלחה: לכן, על-פי רוב אנחנו סקטוריאליים.

נואף מסאלחה: ואם הסקטור הערבי רואה שאחד המנהיגים הנבחרים שלו, בראש הרשימה, בא שוטר ומרביץ לו – מה יגידו האחרים?

נואף מסאלחה: או שלוקחים את החוק לידיים או שמרגישים מושפלים.

נואף מסאלחה: הערה שנייה: אדוני היושב-ראש, בשבוע האחרון נדמה לי שהזכירו שהיית ראש ממשלת האחדות הלאומית הראשונה, ובשנת 1985 הייתי חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות.

נואף מסאלחה: איך ממשלת האחדות וההסתדרות עצרו את האינפלציה?

שמעון פרס: גם התעשיינים.

נואף מסאלחה: גם התעשיינים, אדוני, נכון.

נואף מסאלחה: עצרנו את האינפלציה מ-400% ומעלה.

נואף מסאלחה: חשבנו שנגיע למצב כמו שהיה בארגנטינה, שהגיע אז לכ-800%.

נואף מסאלחה: זאת אומרת שאפשר אחרת.

נואף מסאלחה: אנחנו מסתכלים היום על האבטלה, ושיאי האבטלה היו השנה לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שיאים כמו במיתון שלפני מלחמת ששת הימים.

נואף מסאלחה: האבטלה פוגעת בכולנו, וגם במגזר הערבי.

נואף מסאלחה: שמעתי ממך, אדוני היושב-ראש, לפני חודש-חודשיים, ולא בפעם הראשונה, ש1% בצמיחה זה 4 מיליארדי שקלים; נניח, 3 מיליארדים, שזה 12 מיליארד שקל.

נואף מסאלחה: אם הצמיחה ירדה מ-6%, 5%, ל-1.5%, 2% אז תאר לך כמה ירדנו כל שנה במיליארדי שקלים.

נואף מסאלחה: זה לא עניין של ממשלה מכהנת או לא מכהנת.

נואף מסאלחה: אנחנו מדברים על העתיד, על המחר של כולנו יחד.

נואף מסאלחה: האבטלה פוגעת במגזר הערבי יותר.

נואף מסאלחה: שימו לב למה שקרה לנו, אבות ובנים, כאשר האב טייח – ויש לנו המון טייחים ורצפים ופועלי בניין – והבנים אקדמאים.

נואף מסאלחה: זה מובטל וזה מובטל.

נואף מסאלחה: זאת אומרת, שגם הדור השני נפגע, כשהבן אקדמאי.

מוחמד ברכה: שם יש הרבה טייחים ופה יש המון מטייחים.

נואף מסאלחה: הבעיה היא כפולה: האב לימד את הבן ואמר שאולי הבן ישתלב.

נואף מסאלחה: אבל הבן מובטל והאב מובטל.

נואף מסאלחה: זו קטסטרופה.

נואף מסאלחה: תסתכלו על הסטטיסטיקות במיוחד.

נואף מסאלחה: אנחנו לא עושים סטטיסטיקות.

נואף מסאלחה: הלשכה המרכזית היא של כולנו.

נואף מסאלחה: אני מכפר-קרע, כפר שהושקע בו רבות.

נואף מסאלחה: לא כמו מיקי איתן, סגן השר, ואהוד ברק מכוכב-יאיר או חיים רמון מרמת-השרון.

נואף מסאלחה: אני הגעתי כמו מגבעת-אולגה, השכנים שלי ליד חדרה.

נואף מסאלחה: אולם מסתבר, שאם יש דירוג מ-1 עד 10, אני במקום שביעי.

נואף מסאלחה: אנחנו, כמה כפרים ערביים, מצוינים מ-7 ומטה.

נואף מסאלחה: במקום הראשון – כוכב-יאיר.

נואף מסאלחה: אנחנו במקום השביעי, ויש 10 מקומות.

נואף מסאלחה: במקום העשירי רוב הערבים.

נואף מסאלחה: רהט, וערוער ותל-שבע ועוד המון יישובים.

נואף מסאלחה: חשבתי שאני צריך להתבייש עכשיו.

נואף מסאלחה: לא בכפר שלי; אני גאה בכפר גם כשלא היה בו חשמל.

נואף מסאלחה: ככה זה.

נואף מסאלחה: מדיניות של 51-50 שנה.

נואף מסאלחה: אז יכולים להגיד: התקדמתם.

נואף מסאלחה: יושב כאן חבר הכנסת אורלב, ואני מברך אותו על שפעם על-ידי טלפון אחד נתן בית-ספר לכפר.

נואף מסאלחה: ללא פרוטקציה.

נואף מסאלחה: היה צריך עוד אחד.

נואף מסאלחה: הוא והשר המר, זכרו לברכה.

נואף מסאלחה: אבל כשאני בא ורואה שיש גם אבטלה ואין תעשייה – – – אדוני היושב-ראש, אני לא מכניס פוליטיקה כאן.

נואף מסאלחה: אני מברך אותך על שהיום מרכז פרס לשלום חתם עם הרשות הפלסטינית על פארקים משותפים.

נואף מסאלחה: אני מכיר את העמדה שלך.

נואף מסאלחה: אני רוצה גם פארקים משותפים נוספים בתוך המדינה, בין יהודים לערבים.

שמעון פרס: אגב, זה יעזור גם לצמצום האבטלה בישראל.

נואף מסאלחה: אני מסכים.

נואף מסאלחה: אני אומר, תברך על המוגמר.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, גם ממך ומאחרים שמעתי, גם ממנהיגי המדינה – ולא משנה אם הם נמצאים עכשיו בממשלה או באופוזיציה – שבענף ההיי-טק מועסקים אלפים מתאילנד, ואינני יודע אם לא מאינדונזיה.

שמעון פרס: מהודו ומקפריסין.

נואף מסאלחה: והערבים מחוץ לתחום.

נואף מסאלחה: למה?

נואף מסאלחה: כל דבר הוא בעיה ביטחונית?

נואף מסאלחה: זו לא אמת.

נואף מסאלחה: זה כמו בעניין הממשלה – אין בעיה ביטחונית.

נואף מסאלחה: במקום שיש בעיה ביטחונית, אנחנו לא מכניסים את האף שלנו, לא משום שאנחנו לא נאמנים – אנחנו נאמנים, אבל לא רוצים להצטדק.

נואף מסאלחה: זהו ויכוח בין היהודים עלינו.

נואף מסאלחה: בואו נדבר על כלכלה.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, מאז אני בכנסת, כבר 11 שנים, כל שנה מפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה את נתוניה במסגרת דין-וחשבון על נושא העוני.

נואף מסאלחה: אתה מוצא שחצי מהעניים הם ערבים, או מחצית הערבים הם עניים.

נואף מסאלחה: זה אותו דבר.

נואף מסאלחה: כמחצית הילדים הערבים חיים מתחת לקו העוני.

נואף מסאלחה: לא אני קבעתי זאת, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה קבעה זאת.

נואף מסאלחה: הכול יחסי, אני מבין שקו העוני אצלנו אינו כמו קו העוני בהודו, באינדונזיה או בניגריה – הכול יחסי, ואני חי במדינת ישראל.

נואף מסאלחה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מקווה, שהממשלה החדשה, שתהיה רחבה, תעסוק בנושא זה.

נואף מסאלחה: אני אחד האנשים הראשונים שתמכו בהרחבתה על בסיס מינימלי של שלום ושוויון.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ציפי לבני, אני רוצה לברך אותך גם על הנאום.

נואף מסאלחה: אני לא רוצה להגן על שום דבר, הממשלה עוד לא קמה, הממשלה המכהנת היא ממשלת המעבר.

נואף מסאלחה: תארי לך – ואני לא רציתי בכך – שבנימין נתניהו היה זוכה והיה ראש ממשלה, ולליכוד היו 19 שרים, איך היית מסתדרת עם 18 שרים?

ראובן ריבלין: הסתדרנו.

ציפי לבני: הסתדרנו.

ראובן ריבלין: יש חוק.

נואף מסאלחה: לא, הייתם אז 32 חברי כנסת, לא הייתם 19, ואתה צריך להגיע ל-65.

דוד טל: – – –

שמעון פרס: אני מציע לא לדון בפיקדונות רטרואקטיביים.

נואף מסאלחה: אדוני היושב-ראש, אמרתי שהממשלה תקים לא ועדת מומחים אלא ועדת שרים – לא ועדת שרים פיקטיבית – עבור האוכלוסייה הערבית.

נואף מסאלחה: אנחנו חלק מהעם הזה, חלק מהעם הישראלי, אנחנו שני עמים ואנחנו חלק מהישראלים.

נואף מסאלחה: צריך שתהיינה סוף סוף תוכניות רב-שנתיות לפתרון בעיות היסוד.

נואף מסאלחה: בכך כולנו מאוחדים.

נואף מסאלחה: תודה רבה, אדוני.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: סגן השר, מיכאל איתן.

שמעון פרס: לגבי סגני שרים ושרים, אני רוצה לומר: אנחנו במצב מיוחד במינו.

שמעון פרס: זוהי ממשלת מעבר, למעשה ממשלה מפורקת.

שמעון פרס: שקלתי וגם נועצתי בחברי הוועדה המסדרת כיצד לנהוג.

שמעון פרס: החלטתי שאתן לכל שר וסגן שר לדבר, אבל מוגבל בזמן – חמישה רגעים, כמו חבר כנסת.

שמעון פרס: בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה להעיר, אני מכהן בתפקיד השר המתאם, והתבקשתי להשיב על הצעות לסדר-היום.

מיכאל איתן: אם החלטתם לבטל את התפקיד הזה, אני שמח לשמוע על כך.

מיכאל איתן: כרגע אני פועל מתוקף תפקידי כסגן שר.

שמעון פרס: סגן השר מיכאל איתן, אני לא רוצה להיכנס אתך לוויכוח.

שמעון פרס: היה כאן שר האוצר, שגם הוא דיבר בשם הממשלה.

שמעון פרס: נרשם השר אלי ישי, שלא הגיע.

שמעון פרס: אילו היית יחיד, לא הייתי מתווכח אתך, אבל כאשר מדובר בשלושה שרים, אי-אפשר לנהל את הוויכוח.

שמעון פרס: זהו מצב מיוחד בכנסת, לכן אני מבקש ממך.

שמעון פרס: אם תרצה עוד כמה רגעים, לא אפריע לך.

מיכאל איתן: אלך על-פי הגישה הפרקטית ולא על-פי הגישה העקרונית.

רחבעם זאבי: אני אובייקטיבי, ואני רוצה לומר מה אומר התקנון.

רחבעם זאבי: התקנון אומר שכל שר יכול להשתלב בדיון ללא כל הגבלה, כל אימת שהוא רוצה, אך אנו נמצאים עכשיו במצב מיוחד.

רחבעם זאבי: סיכום הדיון על-ידי השר המתאם או על-ידי כל שר אחר, אינו מוגבל בזמן.

שמעון פרס: לא אתווכח על רגע או שניים, ניגש לעניין.

שמעון פרס: אני רק אומר מה הוא ההיגיון שבדברים.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני דווקא רוצה לדבר כחבר הכנסת החדשה: אני חושב שיש מצב שאין לו תקדים מבחינה פרלמנטרית, ועל-פיו הכנסת אינה מבקרת את פעולות הממשלה.

מיכאל איתן: מיום הקמתה לא ידוע לי על מצב כזה, שהכנסת לא הקימה ועדות, במיוחד שתי ועדות חשובות מאוד ברמה העקרונית: ועדת חוץ וביטחון וועדת כספים.

מיכאל איתן: אלה שתי ועדות שמבטאות יום-יום את הפיקוח הפרלמנטרי על עבודת הממשלה, ואני חושב שצריך למצוא איזה סידור.

מיכאל איתן: אולי זה קצת לא נוח, אבל היו בעבר ניסיונות, ואפילו נמצאו פתרונות של ועדות זמניות.

שמעון פרס: ניסינו.

שמעון פרס: פניתי לוועדה המסדרת והצעתי להם את זה, אבל לא עלה בידה.

שמעון פרס: בכל אופן, נראה עוד פעם.

מיכאל איתן: בכל אופן, אני רוצה לבקש ממך שתפנה פעם נוספת, כדי לשמור על מעמד הכנסת ברמה העקרונית וגם ברמה הפרקטית.

מיכאל איתן: אם אפשר – דווקא סידור כזה אני לא מכיר – אם יתארך המצב שבו תצטרך לשבת לבד, אולי גם לך ימצאו מחליפים.

שמעון פרס: ביקשתי גם את זה, ואמרו שזה לא ניתן.

מיכאל איתן: שיהיו גם לך מחליפים, על מנת שהכנסת תוכל לתפקד, ולא תהיה כנסת חלקית.

שמעון פרס: בהחלט כן.

מיכאל איתן: אנחנו מדברים כרגע על אבטלה, ואני יכול לומר שחברי הכנסת הם מובטלים חלקית בשלב זה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי הכנסת, כאשר אנחנו עולים לדוכן, ופעם אחר פעם, כל אחד מאתנו אומר בדרך לכאן: דווקא מן העמדה שבה אני נמצא, אני מוכרח להזדהות עם המובטלים.

מיכאל איתן: בזה אחר זה אנחנו שומעים שחברי הכנסת אומרים – ואני מצטרף לדבריהם – כי אי-אפשר להשלים עם התופעה של אותו מובטל שזועק למקום עבודה.

מיכאל איתן: אבל בואו נשאל את עצמנו, אם אנחנו מתייחסים לאותו מובטל בהיבט של אבטלה או בהיבט של בעיה כלכלית.

מיכאל איתן: כאשר אנחנו אומרים כאן שאי-אפשר לעמוד מול מובטל שזועק לפת לחם ולעבודה עבור פת לחם, אנחנו לא מעלים לרגע אחד בדמיוננו מובטל שהפסיק לעבוד בתור יושב-ראש מועצת המנהלים של בנק פלוני אלמוני, ומקבל פנסיה של 200,000–100,000 שקל לחודש, והוא יושב בבית ומתעסק בכמה דברים, אבל רשום כמובטל; כלומר – הוא לא עובד.

מיכאל איתן: למה מכוונים דברי?

מיכאל איתן: בעיית האבטלה צריכה להיות נדונה היום במושגים אחרים בכלל.

מיכאל איתן: בואו נזכור את המשפט בזיעת אפיך תאכל לחם.

מיכאל איתן: מתי זה נאמר?

מיכאל איתן: למי זה נאמר?

מיכאל איתן: זהו עונש, זהו עונש קשה.

מיכאל איתן: האדם קיבל עונש קשה מאוד כאשר נאמר לו: בזיעת אפיך תאכל לחם.

מיכאל איתן: כלומר, אנו מדברים היום על עבודה על מנת להשיג פת לחם, כאשר בחברה האנושית של היום זהו עונש.

מיכאל איתן: בואו נשאל את עצמנו: כמה מאתנו, אם נהיה מובטלים, יהיו מוכנים לקטוף עגבניות מהבוקר עד הערב, בשביל אותה פת לחם?

מיכאל איתן: כלומר, אם אנחנו באים לדבר על בעיית האבטלה, בואו נשאל את עצמנו על מה אנחנו מדברים בעצם.

מיכאל איתן: אם זו בעיה כלכלית, אולי אפשר לפתור אותה בהיבטים אחרים, לאו דווקא על-ידי כך שאנחנו מספקים את מקום העבודה, על מנת שאדם יוכל לקבל את פת הלחם.

מיכאל איתן: אני חושב, שחברות מודרניות יודעות לספק היום את פת הלחם, ובני אדם בחברה מודרנית מתקדמת הולכים לעבוד לא בשביל פת לחם.

מיכאל איתן: אוי ואבוי לנו, אם נגיע למצב שבו זה יהיה האידיאל שלנו, שאנשים יעבדו עבור פת לחם, אף שעדיין יש רבים כאלה; אבל אנחנו צריכים לשאוף ליותר.

מיכאל איתן: בעיית העבודה צריכה להיות אחרת, בעיה של הגשמה עצמית של אדם.

מיכאל איתן: אדם צריך ללכת למקום העבודה שלו מתוך צורך להגשים את עצמו, לאו דווקא כדי לשאת באותו עונש קדמוני של בזיעת אפיך תאכל לחם.

מיכאל איתן: השאלה היא, איך מגיעים לדברים האלה.

מיכאל איתן: לדברים האלה, רבותי, אפשר להגיע בשיטות אחרות לגמרי מאלה ששמעתי פה.

מיכאל איתן: למשל, שמעתי פה איזו הצעה לצאת נגד ההפרטה.

תמר גוז'נסקי: אהה, למשל.

מיכאל איתן: מה זו הפרטה?

מיכאל איתן: יש עסק שמנוהל על-ידי הממשלה.

מיכאל איתן: מוכרים אותו לבעל-בית פרטי, ופתאום הוא מגיע למסקנה שאפשר לעשות אותו דבר עם חצי ממספר העובדים.

תמר גוז'נסקי: מה אתה אומר?

תמר גוז'נסקי: עובדי – – –

מיכאל איתן: תני לי לסיים, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

מיכאל איתן: את התורה הגדולה שאת מייצגת ראינו, היא הייתה בפרקטיקה בברית-המועצות הרבה מאוד שנים; ראינו.

ראובן ריבלין: ברוסיה – – –

שמעון פרס: רובי, פעם אחת מספיק.

שמעון פרס: מה אתך, להיום גמרנו.

שמעון פרס: מספיק להיום.

ראובן ריבלין: אמרתי לה מה קורה ברוסיה.

תמר גוז'נסקי: רוסיה של ילצין עם השוק החופשי שלך.

מיכאל איתן: ומי נפגע באותו זמן?

מיכאל איתן: מפטרים עובדים כי מסתבר שאפשר להשיג אותו פריון עבודה עם פחות עובדים.

מיכאל איתן: ואז מה קורה?

מיכאל איתן: אותם אנשים שפוטרו באמת סובלים, ואף אחד מאתנו לא רוצה להיות במקומם.

מיכאל איתן: אבל, כשהם היו באותו מקום עבודה והם היו מובטלים הם רק קיבלו משכורת חלקית, כי עובדה שאפשר לעשות אותה עבודה בלי העבודה שלהם ואפשר להשיג אותה תוצאה.

מיכאל איתן: לא רק שהם היו מובטלים, הם היו אנשים שהלכו למקום העבודה שלהם רק בשביל להביא את המשכורת, וזה חשוב וצריך לדאוג שהם יקבלו את המשכורת, אבל אולי הם ימצאו מקום עבודה שבו הם יוכלו לתת תפוקה יותר גדולה, תהיה להם גאווה יותר גדולה, יהיה להם סיפוק עצמי יותר גדול ובאותה הזדמנות גם הכלכלה לא תיפגע.

שמעון פרס: אני רוצה להעיר לך וגם לחבר הכנסת זאבי, רק בהצעה שהממשלה מביאה השר או סגן השר פותחים ומסכמים, בהצעה שהועלתה על-ידי קבוצת חברי כנסת, תעיין בתקנון.

רחבעם זאבי: כתוב: 20 דקות לפתיחה וסיכום.

רחבעם זאבי: אני אראה לך.

שמעון פרס: לא.

שמעון פרס: זה אם הממשלה מעלה.

שמעון פרס: כתוב: בנושא שהביאה הממשלה יפתח ויסכם שר או סגן שר.

רחבעם זאבי: שלוש כוכביות למטה.

שמעון פרס: אם הממשלה מביאה נושא; כאן זה לא הובא על-ידי הממשלה.

שמעון פרס: אבדוק את זה.

מיכאל איתן: לכן, כאשר אנחנו מתייחסים לנושא האבטלה – אני לא אומר שיש חלוקה בינינו – אני לא בטוח שאלה שאומרים: תעסוקה מלאה, לא רוצים תעסוקה מלאה בכל מחיר.

מיכאל איתן: הם לא רוצים שתהיה תעסוקה מלאה, אבל שהמשק שלנו יהיה עני; הם לא רוצים שיהיה מצב שנעשה תעסוקה מלאה ונעלה ונוריד אבנים; הם לא רוצים תעסוקה מלאה שאנחנו מחזיקים במפעלי טקסטיל שאי-אפשר להרוויח מהם שום דבר והמשק לא מרוויח מהם, כשבמקומות אחרים זה פי כמה וכמה יותר זול.

מיכאל איתן: הם רוצים, כולנו רוצים, תעסוקה מלאה במשק שבו אנשים עושים דברים שמגדילים את התוצר הלאומי, שמאפשרים לנו להתחרות, שמאפשרים לנו לייצא, שנותנים יתרון יחסי, שנותנים לכל אדם בבואו למקום העבודה להגשים את עצמו ולעשות עבודות שהוא רוצה בהן עד כמה שאפשר.

מיכאל איתן: על מנת להגיע לדברים האלה, ובזה אני מסיים – – –

מוחמד ברכה: ואם לא, שלא תהיה תעסוקה מלאה, שאנשים יאכלו אותה.

מיכאל איתן: אדוני, היום יש משקים מתקדמים, שיש בהם אחוז אבטלה גבוה, והם מסוגלים לתת לאוכלוסייה שלהם הרבה יותר מאשר אנחנו בשכר המינימום שלנו.

מיכאל איתן: אתה יודע את זה?

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים פה על אחריות.

שמעון פרס: לא, אני מבקש, יהיה לך עוד זמן, היום זה היום הראשון, תירגע עוד קצת.

מיכאל איתן: כן, אחריות והכול אלה מלים יפות.

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים ולומר כך: יהיו הרבה פתרונות, יש גם פתרונות חלקיים ופתרונות זמניים.

מיכאל איתן: העולם המודרני הולך לכיוונים חדשים, אנחנו עומדים בפני מהפכה גדולה שנקראת מהפכת המידע.

מיכאל איתן: אם אנחנו באמת דואגים לאותו מובטל שאנחנו מסתכלים עליו באותה עיירת פיתוח – שמעתי פה כל מיני רעיונות – כבר מהיום אנחנו צריכים לדאוג שהילדים של אותו מובטל יקבלו את מה שהמדינה חייבת לתת להם: חינוך והכשרה כדי שהם יוכלו להיות עובדים יצרניים בחברת המידע שישראל, ספציפית, יכולה לטפח כל כך, על מנת שהם יהיו עובדים יצרניים שיוכלו גם ליהנות מהעבודה, גם להיות יעילים וגם להביא תוצר לאומי גבוה.

מיכאל איתן: הם צריכים ללמוד גם תורה, אבל לא רק – הם צריכים ללמוד אנגלית, מתמטיקה, פיזיקה, ואנחנו צריכים להשקיע בזה.

מיכאל איתן: על-ידי זה נוכל להביא את החברה שלנו להיות חברה בריאה, חזקה וצודקת.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לסיכום.

שמעון פרס: בשם סיעות העבודה, ש"ס, מרצ, המרכז ושינוי, חבר הכנסת מקסים לוי.

שמעון פרס: כן, ישראל אחת.

מקסים לוי: אדוני היושב-ראש, הצעת סיכום בנושא האבטלה מטעם סיעות ישראל אחת, מרצ, ש"ס, המרכז, שינוי ועם אחד: הכנסת קוראת לממשלה החדשה להציב בראש סדר עדיפויותיה את הטיפול בבעיית האבטלה.

מקסים לוי: 1.

מקסים לוי: להקים ועדה בין-משרדית במשרד ראש הממשלה לטיפול בבעיית האבטלה וצמצום ממדיה.

מקסים לוי: 2.

מקסים לוי: אבטלת נשים – תשומת לב מיוחדת חייבת להינתן לאבטלה הסמויה והגלויה של נשים בכל המגזרים בפריפריה, של נשים חד-הוריות והנשים העולות.

מקסים לוי: 3.

מקסים לוי: הכנסת ערה למצבו של המיעוט הערבי, לאחוז הגבוה מתחת לקו העוני ולאבטלה בנגב ובגליל, וקוראת לממשלה לטפל באופן יסודי בבעיה על מנת לבער את העוני והאבטלה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: בשם סיעת הליכוד, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

ראובן ריבלין: הצעת סיכום מטעם סיעת הליכוד: סיעת הליכוד קוראת לממשלה הנכנסת לנקוט את כל הפעולות הנדרשות לצמצום האבטלה, ובכלל זה להמשיך במדיניות הכלכלית הנכונה של פתיחת המשק הישראלי לתחרות, דבר שייצור מקומות עבודה חדשים, הקצאת משאבים לפיתוח תשתיות, קידום, הכשרת עובדים תוך שימת דגש על קליטתם של חיילים משוחררים ועולים, ולהימנע מיצירת מקומות עבודה פיקטיביים על-ידי הגדלת המגזר הציבורי על חשבון הקופה הציבורית.

ראובן ריבלין: דאגה ליצירת תנאים ומקומות עבודה מחד גיסא והימנעות ממציאת פתרונות פיקטיביים מאידך גיסא ישלימו את המהלך ויפרצו את הדרך לחיסול האבטלה.

ראובן ריבלין: תודה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: בשם המפד"ל, חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: הצעת סיכום בנושא האבטלה בשם סיעת המפד"ל: א.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת, כי נתוני האבטלה הגבוהים הם כאלה שקיימת חובה לאומית לנקוט דרכי מאבק נמרצות ויעילות כדי להפחית את האבטלה באופן משמעותי, ויפה שעה אחת קודם.

זבולון אורלב: ב.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת, כי בין יתר דרכי המאבק באבטלה יש צורך להפחית באופן משמעותי את מספר העובדים הזרים, יש להקצות משאבים ממשלתיים לגיוס השקעות פרטיות כדי להגדיל את ההשקעות בתשתיות אנושיות וחינוכיות ובתשתיות פיזיות; וכן יש להתאים את השינויים המבניים לפתרונות ראויים לעובדים במפעלים העומדים להיסגר.

זבולון אורלב: ג.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת, כי יש צורך לבחון מחדש את מערך תשלומי האבטלה כדי להבטיח שתשלומים אלה יעודדו מובטלים להשתלב בעבודה ולא יהוו תמריץ להמשיך ולקבל את המענקים.

זבולון אורלב: ד.

זבולון אורלב: הכנסת קובעת, כי במאבק באבטלה יש לתת עדיפות לעיירות הפיתוח ולכל היישובים בישראל שיש בהם אחוז אבטלה גבוה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: בשם רע"ם, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה לסיכום הדיון מטעם הרשימה הערבית המאוחדת: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לאמץ, ובאופן מיידי, תוכנית תלת-שנתית להתמודדות עם האבטלה והעוני בחברה הישראלית בכלל ובמגזר הערבי בפרט.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת מתריעה בפני הממשלה מפני המשך המצב הסוציו-אקונומי הקשה השורר בקרב היישובים הערביים, המהווה פצצת זמן מתקתקת ומחייב טיפול מיידי, וקוראת לה לנקוט צעדים מיידיים לתיקון המצב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת מדגישה, כי המצב החברתי-הכלכלי הקטסטרופלי ביישובים הערביים איננו גזירה מן השמים אלא תוצאה של מדיניות מפלה באופן שיטתי, שיש לשים לה קץ ומייד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לאמץ מדיניות שוויון הזדמנויות לכל אזרחי המדינה, ללא הבדל דת ולאום, ולשקוד על פיתוח המדינה לטובת כל תושביה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 4.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לאמץ סדר עדיפויות חדש ולהציב את החינוך בעדיפות ראשונה, ולהבטיח חינוך חינם מגיל אפס ועד האקדמיה, ועד בכלל, מאחר שקיים קשר ישיר בין רמת החינוך לרמת החיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 5.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק את ההשקעה בהתנחלויות ולהשקיע ביצירת תעסוקה בתוך המדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 6.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לפעול לתיעוש המגזר הערבי ולכלול את היישובים הערביים באזור עדיפות לאומית לצורכי תעשייה, חינוך ורווחה.

נסים דהן: תוך כמה זמן?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד שיהיה שוויון.

שמעון פרס: בהצעות סיכום אין מפריעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 7.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת מדגישה כי השלום הוא המנוף גם לקידום חברתי-כלכלי.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: בשם האיחוד הלאומי, רחבעם זאבי.

חיים אורון: גנדי, איפה הסיעה שלך?

חיים אורון: רק אתה פה.

רחבעם זאבי: פרופורציונלית אנחנו מיוצגים אותו דבר.

חיים אורון: פרופורציונלית: 1 ל-4.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, להלן הצעת סיכום לדיון הכנסת בנושא מצב האבטלה, מטעם סיעת האיחוד הלאומי: א.

רחבעם זאבי: הכנסת רואה בדאגה את תופעת האבטלה הממארת, שהגיעה לאחרונה לממדים מדאיגים.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת ריבלין, איך תדע להצביע אם אתה לא שומע אותי?

ראובן ריבלין: קראתי בעיון רב.

ראובן ריבלין: אנחנו מתייעצים בסיעה – – –

רחבעם זאבי: ב.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה לפעול בנחישות ובתנופה להדברת האבטלה על-ידי יצירת מקומות עבודה יצרניים.

רחבעם זאבי: ג.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה להילחם בתופעת העבודה הזרה החוקית והבלתי-חוקית.

רחבעם זאבי: ד.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה לתת את הדעת במיוחד לאבטלה בקרב החיילים המשוחררים, העולים החדשים והמגזר הדרוזי.

שמעון פרס: תודה לך.

שמעון פרס: בשם חד"ש, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה רק הדרוזים?

רחבעם זאבי: כי הם משרתים בצבא.

רחבעם זאבי: מי שמשרת בצבא צריך לדאוג לו.

רחבעם זאבי: מי שמסתכן בביטחון, המדינה צריכה לדאוג לו.

מוחמד ברכה: הצעת החלטה מטעם סיעת חד"ש בנושא האבטלה: 1.

מוחמד ברכה: הכנסת מתריעה נוכח ההשלכות החברתיות החמורות של התגברות ממדי האבטלה והעוני, לרבות התגברות האלימות והרס משפחות שלמות.

מוחמד ברכה: חמור במיוחד מצב האבטלה והעוני ביישובים הערביים, כפי שזה משתקף בנתונים הרשמיים.

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: הכנסת קובעת, שחסימת הסיכוי לשלום ומדיניות ההפרטה ועידוד ההון הפיננסי שנוהלה על-ידי ממשלת נתניהו החריפו את תופעת הפיטורים וסגירת המפעלים.

מוחמד ברכה: מדיניות זו הביאה להשלכת עשרות אלפי אנשים לזרועות האבטלה.

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לממשלה להתוות תוכניות תיעוש ויצירת מקומות עבודה חדשים, וכן תוכנית מקיפה לארגון קורסים להכשרה ולהסבה מקצועית, ובמיוחד לנשים.

מוחמד ברכה: 4.

מוחמד ברכה: מדיניות האפליה שננקטה כלפי האוכלוסייה הערבית במשך שנים, שהתבטאה בהפקעת אדמות, בקיפוח בתקציבי הפיתוח, החינוך והרווחה ובאי-תיעוש היישובים הערביים, הפכה את היישובים האלה למוקדי אבטלה ועוני.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לממשלה להתוות תוכנית תלת-שנתית לקידום מערכות החינוך והרווחה ולתיעוש ולפיתוח היישובים הערביים, וכן להקצות את התקציבים הדרושים לביצועה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אנחנו ניגשים להצבעה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת חד"ש – נא להרים את היד.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה – מיעוט

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' ברכה לא נתקבלה.

שמעון פרס: אני קובע שהצעת חד"ש לא נתקבלה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת האיחוד הלאומי – נא להרים את היד.

שמעון פרס: כדאי לספור.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' זאבי – מיעוט

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' זאבי לא נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה לא נתקבלה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת סיעת רע"ם – נא להרים את היד.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה – מיעוט

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה לא נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה לא נתקבלה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת הסיכום של סיעת המפד"ל – נא להרים את היד.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ז' אורלב – מיעוט

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ז' אורלב לא נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה לא נתקבלה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת הליכוד – נא להרים את היד.

שמעון פרס: מי נגד?

נואף מסאלחה: ש"ס משחקת על כולם.

שמעון פרס: נואף, לא באמצע ההצבעה.

שמעון פרס: אתה היית סגן יושב-ראש ואתה יודע.

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' ריבלין – מיעוט

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' ריבלין לא נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה לא נתקבלה.

שמעון פרס: מי בעד הצעת הסיכום של סיעות ש"ס, מרצ, המרכז, שינוי וישראל אחת – נא להרים את היד.

שמעון פרס: מי נגד?

שמעון פרס: בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' לוי – רוב

שמעון פרס: הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' לוי נתקבלה.

שמעון פרס: ההצעה נתקבלה.

שמעון פרס: חברי הכנסת הישיבה נעולה.

שמעון פרס: מחר תהיה ישיבת כנסת.

שמעון פרס: היא תתחיל בשעה 16:00 עם הצעות לסדר-היום.

שמעון פרס: ישיבה זו נעולה.