ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 171, 2001-01-09 00:00

דליה רבין-פילוסוף: חברי וחברות הכנסת, היום, י"ד בטבת התשס"א, 9 בינואר 2001, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה רבין-פילוסוף: זהו כנס פגרה מיוחד שזומן לבקשת למעלה מ-50 חברי כנסת.

דליה רבין-פילוסוף: על סדר-היום – הודעה ליושבת-ראש הישיבה: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי שר החוץ והשר לביטחון הפנים שב ארצה ביום י' בטבת התשס"א, 5 בינואר 2001.

דליה רבין-פילוסוף: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 58) (איסור הסתה לאלימות), התשס"א–2001; הצעת חוק הארנונה הכללית (הוראת שעה), התשס"א–2001.

א' האן: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: הנושא הראשון על סדר-היום הוא: מצב הביטחון לנוכח הכרזותיו של ראש הממשלה; הצעה דחופה לסדר-היום של סיעות ש"ס, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו.

דליה רבין-פילוסוף: יציג את ההצעה חבר הכנסת דוד טל.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת הרבים שיושבים כאן באולם המליאה, מורי ורבותי, זה אולי חוקי, אולי זה לא מתנגש עם החוק – בעצם הימים הללו ראש ממשלתנו, ראש הממשלה ברק עדיין מנהל משא-ומתן, אם כי הוא מדשדש כבר הרבה זמן בביצה הזאת של המשא-ומתן, וכולנו היינו תפילה ותקווה שאכן באיזה שלב הוא יגיע לפתרון כזה טוב למדינת ישראל; לא פתרון כפי שהגדיר אותו השר לביטחון פנים וגם שר החוץ, בן-עמי, שכנראה הפתרון המדיני יצטרך להיות משמאל לקמפ-דייוויד.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, הסיעה שלי מתנגדת לקמפ-דייוויד, מתנגדת משום שבקמפ-דייוויד בעצם הכריזה הממשלה על פשיטת רגל מדינית, ביטחונית, חברתית וכל מה שאת רוצה.

דוד טל: לא יעלה על הדעת, ובכל אופן על דעתנו שלנו לא עולה, שנוכל לוותר או להסכים לריבונות כזאת או אחרת בהר-הבית, שריד מקדשנו.

דוד טל: היינו מוכנים לצאת לקראת, ואני מדבר בשם הסיעה שלי, והייתי גם נציג הסיעה שלי למפגשים רבים מאוד עם אנשי הרשות הפלסטינית בארץ ומחוץ לארץ ובהרבה מקומות מתוך רצון של אמת, מתוך כנות, לנסות ולהגיע ולשבור מחיצה אחר מחיצה כדי להגיע למשהו.

דוד טל: אבל, גברתי היושבת בראש, אחרי מה שקרה לפני כשלושה חודשים, אני אישית מוכרח לומר לך: הרימותי ידיים.

דוד טל: אני התייאשתי מהשלום הזה שאנחנו הולכים אליו, שאנחנו חותרים לו, ונראה שהדרך היא לא דרך ולצערי צריך לבחון דרכים אחרות.

דוד טל: בימים אלה, כפי שאמרתי, ראש הממשלה מבקש מנדט מאזרחי מדינת ישראל, שאלמלא כן הרי הוא היה ממשיך בתפקידו ומגיע להסכם כזה או להסכם אחר, אבל הוא חש שאין לו המנדט הזה, והוא קם, ומעל הדוכן הזה הוא הגיש את התפטרותו.

דוד טל: הוא אמר: רוצים בחירות?

דוד טל: – ילך לבחירות.

דוד טל: המשמעות של זה היא, שראש הממשלה עצמו יודע שאין לו מנדט.

דוד טל: הוא הלך לבחירות לא מתוך מנדט, הוא לא קיבל מנדט לוויתורים מרחיקי לכת כפי שהוא ויתר.

דוד טל: אשר על כן הוא הציע ללכת אל העם, העם צריך לומר את דברו ב-6 בפברואר והעם יחליט – האם הוא רוצה לבחור בדרכו של ראש הממשלה, כפי שהיא באה לידי ביטוי בחודשים האחרונים, או שהוא יאמר לראש הממשלה: לא, דרך הממשלה הזאת היא לא דרך המדינה הזאת, ולכן צריך לחפש דרכים אחרות.

דוד טל: אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת בראש, שאני רואה בחומרה רבה את ההצעה של קלינטון, הנשיא היוצא של ארצות-הברית, ואני חושב שהכרזתו של קלינטון להביא את הנושא הזה למליאת האו"ם היא מסוכנת מאין כמותה.

דוד טל: אנחנו פעם אחר פעם נכשלים בדבר כזה, בהצעה כזאת, בוועדה כזאת או בוועדה אחרת, ואנחנו עוד לא רואים את הסוף של כל ועדה וועדה.

דוד טל: טוב למדינת ישראל שהדבר הזה לא ייעשה.

דוד טל: אשר על כן, גברתי היושבת בראש, אני סבור, שלנוכח המצב הזה שאנחנו נמצאים בו, ראוי ורצוי שהממשלה הזאת תמתין עוד כ-30 יום – עד שנדע.

דוד טל: יכול מאוד להיות, שברק יקבל מנדט מאזרחי מדינת ישראל, ואזי הוא באמת יוכל לבוא ולומר: אני בא בידיים נקיות, לא אמרתי דבר אחד ואני מביא דבר אחר.

דוד טל: אם הוא יקבל מנדט מאזרחי מדינת ישראל להמשיך לנהל את הממשלה, הוא יהיה סוברני לעשות כל מה שהוא רוצה, בהנחה שהוא יוכל, בהנחה שהבית הזה יתמוך בו.

דוד טל: אבל אם הוא לא יקבל מנדט, מה הטעם, רבותי, גברתי היושבת בראש, לאפשר לראש ממשלתנו אהוד ברק לקבל הצעות כאלה ואחרות, הצעות מרחיקות לכת, כאשר אולי הוא לא יהיה ראש ממשלה?

דוד טל: בכל מקרה אני סבור, גברתי היושבת בראש, שנכון וראוי – וזה לא דבר גדול – לבקש להמתין עוד 30 יום.

דוד טל: המתנו 52 שנה, אז נמתין עוד 30 יום, כדי שנוכל לדעת מי מבין שני המועמדים יקבל את המנדט מהציבור, ורק הוא – זה שיקבל את המנדט – יוכל להחליט, לקבוע, לסכם ולחתום בשם מדינת ישראל.

דוד טל: אני מודה לך מאוד, גברתי.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת טל, מאחר שאין תשובת ממשלה – – –

אליעזר כהן: אולי אני אקבל זכות דיבור?

דליה רבין-פילוסוף: האם יש מציעים נוספים?

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת רובי ריבלין?

דוד טל: אתה במקום סיעת ישראל ביתנו.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ריבלין, האם אתה רוצה לנמק את ההצעה לסדר-היום?

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת טל העלה בין הנושאים שהוא הציג בפני הכנסת נושא חמור ביותר, שאני מציע להעבירו מייד לוועדת החוץ והביטחון, על מנת לדון בו.

ראובן ריבלין: בהתאם לידיעות המגיעות אלינו מוושינגטון, נציגו של ראש הממשלה, ראש לשכת ראש הממשלה שר, יצא אל נשיא ארצות-הברית, והסכים יחד אתו, שהצהרת העקרונות שיפרסם הנשיא, נשיא ארצות-הברית היוצא, תאומץ על-ידי מועצת הביטחון של האו"ם.

ראובן ריבלין: הדבר הזה יכול להשליך ולחייב את מדינת ישראל לדורי דורות בדברים אשר מי ישורם.

ראובן ריבלין: אם אנחנו נבוא ונקבע בהצהרת עקרונות, שהיא החלטת מועצת הביטחון שתקבל מספר ובה יחזיקו הערבים לדורותיהם על מנת לבוא ולחייב אותנו לעשות אותם דברים, כל דבר אחר שאנחנו נעשה, או כל רצונו של העם הזה ייעשה פלסתר, כאשר תהיה החלטה של מועצת הביטחון.

ראובן ריבלין: לפיכך, אבקש להעביר את הנושא, ומייד, לוועדת החוץ והביטחון, על מנת לתת את הדעת על כך, ולדרוש מראש הממשלה להודיע לנשיא קלינטון, שמדינת ישראל וממשלת ישראל מתנגדות בכל תוקף לפעולה הזאת.

דליה רבין-פילוסוף: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

דליה רבין-פילוסוף: הצעה אחרת לחבר הכנסת דהאמשה – אינו נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת טל, האם אתה, בשם המציעים, רוצה להעביר את הדיון למליאה, או לוועדת החוץ והביטחון?

דוד טל: אני חושב שיהיה ראוי להעביר את הדיון לוועדת החוץ והביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: אני מעבירה את ההצעה להצבעה.

דליה רבין-פילוסוף: מי שמצביע בעד, מצביע בעד ההעברה לוועדת החוץ והביטחון.

דליה רבין-פילוסוף: מי שמצביע נגד, מצביע בעד הסרת ההצעה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה לסדר-היום בעניין מצב הביטחון לנוכח הכרזותיו של ראש הממשלה מועברת לדיון בוועדת החוץ והביטחון, ברוב של עשרה חברי כנסת תומכים, שני מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הסיכוי להגיע להפסקת האלימות ולשלום.

דליה רבין-פילוסוף: תציג את ההצעה חברת הכנסת זהבה גלאון.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: סליחה, יש עדכון בסדר-היום.

דליה רבין-פילוסוף: תציג את ההצעה חברת הכנסת קולט אביטל.

דליה רבין-פילוסוף: אני מתנצלת.

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מאז פרוץ המהומות התקיימו מפגשי פסגה שונים, בפריס, בשארם ובעזה, שמטרתם להביא להפסקת האלימות, או לפחות להפחתתה.

קולט אביטל: התוצאות ידועות לכולנו – ההסכמים לא כובדו עד כה.

קולט אביטל: לכן, אין זה מפתיע לקרוא, כי בשיחות שהתקיימו בקהיר שררה אווירה קשה, אווירה של חוסר אמון הדדי.

קולט אביטל: עם זאת, חשיבות ההבנות שהגיעו אליהן בקהיר אתמול אינה מסתכמת בהיקף ובממדים של שיתוף הפעולה, דהיינו, חידושו של שיתוף הפעולה המודיעיני והביטחוני, רשימת צעדים מעשיים להורדת האלימות וההסתה, סיכול הטרור ומעצרים.

קולט אביטל: חשיבותו של ההסכם היא בפיקוח, זאת אומרת:

קולט אביטל: יישומן של ההבנות ייבדק הפעם מדי יום ביומו על-ידי ראש ה-CIA, ג'ורג' טנט, אשר יצטרך לדווח גם לצדדים, אך גם לנשיא ארצות-הברית.

קולט אביטל: גם אם השיחות היו קשות, המלצות הקצינים וראש השב"כ התקבלו מצדנו על-ידי ראש הממשלה, והקצינים מתחילים להיפגש בשטח כבר היום.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, בל נשלה את עצמנו, המאבק שאליו נקלעה מדינת ישראל הוא המאבק לשלום.

קולט אביטל: עתיד מדינת ישראל ועתיד אזורנו כולו נמצאים עכשיו על כף המאזניים.

קולט אביטל: בעבור אדם כמוני, אדם שזוכר היטב את המציאות הישראלית ב-30-20 השנים האחרונות, הססמאות שאני קוראת ברחובות, שלפיהן שרון יביא את השלום, הן פשוט מחזה סוריאליסטי.

קולט אביטל: המלים שרון ושלום פשוט לא הולכות יחד.

קולט אביטל: שרון יביא לנו שלום?

קולט אביטל: אולי את שלום הגליל שוב?

קולט אביטל: אולי את שלום לבנון?

קולט אביטל: אולי את שלום יהודה ושומרון?

קולט אביטל: איזה שלום?

קולט אביטל: על איזה תוכניות אנחנו מדברים?

קולט אביטל: האם זכורה לנו תוכניתו של שרון להפוך את ירדן לפלסטין?

קולט אביטל: מר שרון, לא שכחנו לא את קיביה, לא את המיתלה ולא את לבנון.

ראובן ריבלין: מה קרה?

קולט אביטל: לא שכחנו כיצד הטעית את מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

קולט אביטל: אין ספק בלבי, שאת הרגיעה המיוחלת ואת חידושו של הדיאלוג השפוי לא יביא אריאל שרון, הגנרל שרון.

קולט אביטל: את המשא-ומתן הזה יסיים רק מחנה השלום, בראשותו של אהוד ברק.

ראובן ריבלין: בצדק רבין התבייש בך, בצדק.

ראובן ריבלין: בצדק רבין התבייש בך.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה, חברת הכנסת אביטל.

ראובן ריבלין: את מדברת סרה במפקדי צה"ל?

דליה רבין-פילוסוף: הצעה אחרת לחבר הכנסת אליעזר כהן.

קולט אביטל: – – –

ראובן ריבלין: – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ריבלין, תודה.

ראובן ריבלין: היא היתה עובדת מדינה.

ראובן ריבלין: מי ייצג את מדינת ישראל?

אליעזר כהן: אני רוצה לפתוח את דברי באמירה, שאני גאה בשלום שהבאתם.

אליעזר כהן: אתם הבאתם את השלום, שמתרחש סביבנו בימים אלה, לא אריק שרון.

אליעזר כהן: אתם הבאתם את המהומות ואת הטרור.

אליעזר כהן: אתם מנהלים משא-ומתן עם טרוריסטים – אתם.

אליעזר כהן: כל העולם מפעיל את יחידות המשטרה הכי משובחות שלו, כדי שלא לעשות משא-ומתן עם טרוריסטים, ואתם מנהלים בימים אלה, ברגע זה, משא-ומתן עם טרוריסטים – אתם.

קולט אביטל: – – –

אליעזר כהן: עם ה"תנזים" ועם ה"פתח" – אתם מנהלים אתם משא-ומתן, לא אריק שרון.

אליעזר כהן: זה דבר אחד.

אליעזר כהן: דבר שני שאני רוצה להגיד הוא, שאני מתבייש בידידנו, נשיא ארצות-הברית, על שהוא מתערב במערכת הבחירות במדינת ישראל.

אליעזר כהן: כל ההכרזות שלו בימים האחרונים היו הכרזות של התערבות במערכת הבחירות של מדינת ישראל.

אליעזר כהן: זה מה שרציתי לומר.

דליה רבין-פילוסוף: מה ההצעה, חבר הכנסת כהן?

אליעזר כהן: אני תומך בהצעה של חבר הכנסת ריבלין.

דליה רבין-פילוסוף: אתה המציע, אז זאת צריכה להיות הצעה שלך.

אליעזר כהן: ההצעה שלי היא להפסיק את המשא-ומתן בימים אלה.

דליה רבין-פילוסוף: אדוני, הצעה לסדר לדיון.

אליעזר כהן: להסיר מסדר-היום.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: האם יש הצעה נוספת?

דליה רבין-פילוסוף: כן.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, נשאל חבר הכנסת אליעזר כהן מה ההצעה שיש לו, ובצדק, כי לא לו ולא לכל המחנה שלו יש הצעה.

טלב אלסאנע: מה שיש להם, זה להגיד לא.

טלב אלסאנע: את הכן שלהם אף אחד לא יודע, אף אחד לא שמע, ואוי ואבוי למדינה שיש לה רק בחירה בין שני אנשים – –

אליעזר כהן: שמענו את הכן שלכם.

טלב אלסאנע: – – בין כישלון של ההווה לבין מי שסיבך את המדינה במלחמה מתמשכת זה 20 שנה ואחראי לטבח בסברה ושתילה, כשאפילו ועדה ממלכתית קבעה שהוא אחראי.

טלב אלסאנע: הוא האיר את השטח בזרקורים, כשאנשי הפלנגות טבחו בילדים, בנשים וטף.

אליעזר כהן: מי שמע את הכן שלכם?

אליעזר כהן: לכל דבר אתם אומרים לא.

אליעזר כהן: כל הזמן אתם אומרים לא.

טלב אלסאנע: ואם ועדה קבעה שהוא לא ראוי לכהן בתפקיד של שר ביטחון, איך מדינה מתוקנת יכולה להרשות לעצמה שהוא יכהן בתפקיד של ראש ממשלה?

דליה רבין-פילוסוף: מה ההצעה?

דליה רבין-פילוסוף: להעביר למליאה?

טלב אלסאנע: ההצעה היא להעביר את הנושא לאו"ם, גברתי היושבת-ראש, כי לדעתי האומות המאוחדות צריכות לדון בנושא הזה – – –

אליעזר כהן: – – –

ראובן ריבלין: זה עניין של זמן, אל תדאג.

טלב אלסאנע: אדם כזה, אם היה ראש ממשלה, מה יש לו להציע?

אליעזר כהן: זה אי-הכרה בריבונות שלנו.

אליעזר כהן: זה מה שהם עושים.

טלב אלסאנע: בינינו, גם אתם יודעים שאין לכם מצע.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת קולט אביטל, האם את מסכימה להעברת הדיון לוועדה?

קולט אביטל: כן.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים אם להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון או להסירו מסדר-היום.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: בעד – העברה לוועדה, נגד – הסרה.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה לסדר-היום הוסרה מסדר-היום ברוב של שבעה חברי כנסת מתנגדים, ארבעה תומכים בהעברה לוועדה, אין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה לסדר-היום הוסרה מסדר-היום.

דליה רבין-פילוסוף: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: התנהלותו של ראש הממשלה ערב הבחירות; הצעה לסדר-היום של סיעות ש"ס, האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו ועוד.

דליה רבין-פילוסוף: תציג את ההצעה חברת הכנסת ציפי לבני.

דליה רבין-פילוסוף: בבקשה.

ציפי לבני: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, דנו היום עד עכשיו בנושאים שברומם של החיים במדינת ישראל – מצב הביטחון לנוכח הכרזותיו של ראש הממשלה, התנהלותו של ראש הממשלה ערב הבחירות.

ציפי לבני: והנה הוגשה הצעה תחת הכותרת: מי אתה, אריאל שרון?

ציפי לבני: עד כמה נמוך יכולה מפלגה, יכולות מפלגות לרדת?

ציפי לבני: עד כמה נמוך אפשר להביא את הבית הזה בהתייחס לאדם שאת כל חייו הקדיש לביטחון, לעשייה, אדם שעומד יום-יום, ערב-ערב, ומדבר על אחדות?

ציפי לבני: אבל הבחירות הבאות יהיו בצל השאלה: מי אתה, אהוד ברק?

ציפי לבני: ואת התשובות על השאלה הזאת קיבלנו יום-יום, שעה-שעה בשנה וחצי האחרונה.

ציפי לבני: שנה וחצי אני משתמשת במונח שהתבטא בו ראש הממשלה: נגעו לנו בקצות העצבים החשופים.

ציפי לבני: היה מנהג כזה לממשלה הזאת, לגעת לציבור בישראל בקצות העצבים החשופים.

ציפי לבני: דוגמאות לקצות עצבים חשופים – ירושלים, בקעת-הירדן, זכות השיבה.

ציפי לבני: "הקו הירוק", רבותי – מחליפים עם חלוצה.

ציפי לבני: אלה קצות העצבים החשופים.

ציפי לבני: רוצים עוד קצות עצבים חשופים?

ציפי לבני: בבקשה.

ציפי לבני: קמים בבוקר עם מהפכה חילונית, הולכים בערב לישון עם רשת ביטחון של ש"ס.

ציפי לבני: העצבים שלנו, אדוני ראש הממשלה, לא עמדו בזה, לא עמדו בהתנהלות המחפירה של השנה וחצי האחרונה; לא רק העצבים שלנו, אלא של כלל הציבור במדינת ישראל.

ציפי לבני: במהלך התקופה הזאת יצא, שיש לנו ראש ממשלה שלא רק שאינו מתקשר עם סביבתו הקרובה, שריו ואנשי מפלגתו, הוא איננו מסוגל לנהל משא-ומתן, הוא איננו מתקשר גם עם הצד השני.

ציפי לבני: בקמפ-דייוויד כל אחד מהם יושב בבקתה נפרדת.

ציפי לבני: כל התנהלותו היא כמו המשחק הכוחני שהתבטא לפני הבקתה בקמפ-דייוויד.

ציפי לבני: משנתו המדינית של ראש הממשלה אומרת: אם אני אצליח לדחוף את ערפאת בכוח לבקתה וקלינטון ימשוך עוד קצת, אני אסגור את העניינים.

ציפי לבני: ומאחר שהוא לא יכול לסגור את העניינים, מדינת ישראל משלמת, ותיכף אסביר למה כבר שילמנו בדברים החשובים ביותר לנו.

ציפי לבני: ומהי התוצאה?

ציפי לבני: אין שלום ואין ביטחון.

ציפי לבני: יורים ברחובות, ואנשים למודיעין לא יכולים לנסוע, ואנשים שלא רצו להגשים את הציונות מעבר ל"קו הירוק", אנשים שרק רצו לקנות בית בתוך מדינת ישראל מחפשים דרכים עקיפות להגיע מירושלים לביתם.

ציפי לבני: אני רוצה לדבר על הנזק שגורם ראש הממשלה, גם אם בסופו של דבר לא ייחתם ההסכם עד הבחירות.

ציפי לבני: צריך להבין, שכשמעלים דבר-מה על השולחן במשא-ומתן, הדבר הזה, ההסכמה הזאת, הנהון הראש, ההסכמה שבשתיקה, האמירה לקלינטון "זה יהיה בסדר" היא דבר שהונח ומאוד קשה להשיב אותו.

ציפי לבני: הרי לא מדובר בכך, שאם המשא-ומתן הזה לא יצלח, מחר תנהל מדינת ישראל משא-ומתן מול גוף אחר, אדם אחר, רשות אחרת, אישיות אחרת, עם אחר.

ציפי לבני: הרי בסופו של דבר תמיד יחזור המשא-ומתן ויתנהל בינינו לבין הפלסטינים.

ציפי לבני: וכשנסע ראש הממשלה לקמפ-דייוויד ואמר בסיכומו של דבר שבעצם לא היו הסכמות ואלה רק דברים שבעל-פה ולעולם לא נמשיך ממה שהגענו אליו בקמפ-דייוויד, לקח בדיוק יום-יומיים, שבוע-שבועיים, חודש-חודשיים, ומצאנו את ההסכמות האלה נכתבות ומהוות התחלה של המשך משא-ומתן.

ציפי לבני: וכשחזרו הצדדים, כל צד לחדר, גם אם לא נחתם הסכם, הנזק שנגרם לנו הוא נזק שלא ניתן לתיקון, כי הצד השני רואה אותם דברים כדברים שכבר מונחים בכיסו.

ציפי לבני: חולות חלוצה לא הומצאו היום.

ציפי לבני: הם כתובים עלי ספר, בספרו של בן-עמי, עוד לפני שאהוד ברק נבחר להיות ראש ממשלה, כרעיון, כהגיג, וההגיגים האלה בזה אחר זה הולכים ונתפסים על-ידי הצד השני כדבר שכבר מוקנה בעיניהם.

ציפי לבני: ואת הנזק הזה אני מקווה שנוכל להשיב.

ציפי לבני: אבל, מי שבא לעם ישראל ואומר לו היום: אם לא הגענו להסכם, אזי לא קרה שום דבר, אנחנו מנסים.

ציפי לבני: בסוף, בקצה, אני, ראש הממשלה אהוד ברק, אצליח להגשים לכם את החלום שלכם להביא שלום ואז ממילא הכול יהיה בסדר – במקרה הטוב טועה, אבל בכל מקרה מטעה את הציבור.

ציפי לבני: כי בתהליכים האלה זה דבר ברור, כל אדם שניהל אי-פעם משא-ומתן במכולת, הדברים האלה ברורים לו.

ציפי לבני: אבל, יש לנו ראש ממשלה שאיננו בקיא בניהול משא-ומתן.

ציפי לבני: בצבא לא צריך לנהל משא-ומתן, אפשר להוריד פקודות, העניינים מסתדרים בסוף, ואנחנו חוזרים ומשלמים את המחיר.

ציפי לבני: הרעיון הנואל להעביר את ההכרעה – האדם שלא היה מוכן שההכרעות האלה יוכרעו כאן, בכנסת הזאת – מציע להעביר את ההכרעה לאו"ם.

ציפי לבני: אתם, הוא אומר לכנסת, לא יכולים להכריע מה יהיה גורל הציבור שבחר בכם.

ציפי לבני: אני אעביר את ההכרעה הזאת כך שמדינת ישראל תהיה במצב הגרוע ביותר שהיתה בו מאז הקמתה.

ציפי לבני: במקרה הטוב זו טיפשות, במקרה הגרוע זה שוב ניסיון להרוויח משהו כדי להישאר בשלטון על חשבון כולנו.

אילן גילאון: חברת הכנסת לבני – – –

ציפי לבני: אני מסכימה אתך.

ציפי לבני: את דבריך אמרת קודם, ומובן שלהם אני מסכימה, כי כל התהליך הזה החליש את מדינת ישראל.

ציפי לבני: התהליך הזה קרע קרעים בעם ישראל, התהליך הזה גרם למצב שבו אין הסכם, אין שלום, אין ביטחון, ועכשיו אנחנו נמצאים בנקודה שבה יהיה לנו הרבה יותר קשה להתקדם דווקא בתהליך המדיני.

ציפי לבני: אותו ראש ממשלה, וגם על זה יהיו הבחירות בעוד חודש, שדיבר על שלטון החוק, אותו ראש ממשלה שהוציא אנשים לרחובות, אנשים תמי-לב שהאמינו שצריך לשנות, בעצם הוא ראש ממשלה שעכשיו, ערב בחירות, עושה מחטפים.

ציפי לבני: כאשר אנחנו מדברים על מחטפים של מינויים, וחדשות לבקרים זה מה שעוסקת בו לשכת ראש הממשלה, גם אתה – במינויים בכירים, כדי לנסות ולתפוס ערב הבחירות, אחרי שיצאו הנחיות היועץ המשפטי לממשלה – אותו ראש ממשלה גם איננו מפנים את מהותה של הדמוקרטיה, איננו מפנים שכשהיועץ המשפטי לממשלה מבהיר לו בלשון מנומסת, שהוא נמצא במצב שבו הוא איננו כול-יכול, הוא איננו יכול לעשות כל דבר, ראש ממשלה כזה לא צריך, הוא מוכרח להתחלף, והציבור בישראל יעשה את זה בעוד פחות מחודש.

ציפי לבני: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעה אחרת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה שלי, גברתי היושבת-ראש וחברי חברי הכנסת, היא אכן הצעה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: לא מבחינת ההחלטה אם להעביר לוועדה או להסיר, אלא מבחינת תוכן הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: דיברה כאן חברת הכנסת ציפי לבני דברים שאני – לא פלא – מסכים אתם, לגבי תוכן המשא-ומתן והוויתורים הנוראיים בתקופה שהיא ערב הבחירות, אבל הייתי רוצה לומר, גברתי היושבת-ראש, שהנקודה שלי היא אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שלא הפנים את ערכי הדמוקרטיה לאורך שנה וחצי, והתבטא בביטויים שונים לגבי הכנסת: "מי אתם" ו"מי בחר אתכם", ו"אותי בחר העם", ו"אני אלך לעם", וכן הלאה וכן הלאה, לא פלא שגם לא מפנים את ערכי הדמוקרטיה בשלהי כהונתו, וערב הבחירות מקבל הכרעות שאין לו שום זכות, לא משפטית ולא מוסרית, לקבל אותן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת לבני, ההצעה שלך היא לדיון במליאה או בוועדה?

ציפי לבני: אני אסכים לוועדה.

דליה רבין-פילוסוף: לוועדה.

דליה רבין-פילוסוף: אני מעבירה להצבעה – האם להעביר לוועדה.

דליה רבין-פילוסוף: ועדת החוץ והביטחון, או הסרה מסדר-היום.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: בעד – העברה לוועדה.

דליה רבין-פילוסוף: נגד – הסרה.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – 6 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה לסדר-היום של חברת הכנסת ציפי לבני תועבר לדיון בוועדת החוץ והביטחון – ברוב של שמונה חברי כנסת תומכים, שישה מתנגדים ובלי נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: הנושא הבא על סדר-היום: מי אתה, אריאל שרון?

דליה רבין-פילוסוף: תציג את ההצעה, של סיעות ישראל אחת ומרצ, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

אברהם רביץ: כשאת אומרת "מי אתה שרון", את צריכה להביא את כל הדברים של שרון.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

מוחמד כנעאן: – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת כנעאן, תודה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת לנגנטל, אני בטוחה שתתעניין בדברי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, איזו מידה של עזות מצח נדרשת ממי שנפסל בזמנו על-ידי ועדת-כהן מלכהן כשר ביטחון לחשוב שהוא רוצה להיות עכשיו ראש ממשלה?

זהבה גלאון: מי שוועדת-כהן אמרה עליו, ואני מצטטת: – –

רחמים מלול: השופט חשין סבור אחרת.

זהבה גלאון: "– – תמוה הדבר ששר הביטחון לא שיתף כלל את ראש הממשלה בעניין ההחלטה של הכנסת הפלנגות למחנות".

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש.

זהבה גלאון: איזו עזות מצח נדרשת ממי שבנה את ההתנחלויות, ממי שהצית את אינתיפאדת אל-אקצא, גרם לאינתיפאדה הנוכחית כשהוא עלה על הר-הבית, לחשוב שהוא רוצה להיות ראש ממשלה של כולם?

זהבה גלאון: אריאל שרון, שאמר על הערבים בישראל – ואני מצטטת – "יקרה לכם מה שקרה להוריכם ב-48'"; אותו אריאל שרון שאמר לגבי השלום: "אנחנו לא נאפשר הקמת מדינה פלסטינית", ו"אני לא אדבר עם ערפאת".

זהבה גלאון: ויש עוד הרבה ציטוטים לגבי אריאל שרון.

זהבה גלאון: אבל יש דבר אחד, גברתי היושבת-ראש, שלא יישכח ולא ייסלח, וככל שעוברות השנים גם הכאב לא מתעמעם.

זהבה גלאון: מי שהכניס אותנו לבוץ הלבנוני לפני 18 שנים, מי שבני בגין אמר עליו, "שרון הטעה את אבי", מי שבגינו דשדשנו בבוץ הזה כל כך הרבה שנים, וכל כך הרבה חיילים נהרגו – האיש הזה רוצה להיות ראש ממשלה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לקרוא בפניכם את מכתבו של יעקב גוטרמן, שנשלח אלי.

זהבה גלאון: יעקב גוטרמן הוא אביו של סמל ראשון רז גוטרמן, זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: יש חוק שאוסר שימוש בצה"ל לצורכי בחירות.

יולי יואל אדלשטיין: גם את הצבעת בשבילו.

זהבה גלאון: חבר הכנסת אדלשטיין, אני מציעה לך להקשיב היטב עכשיו, להקשיב היטב למכתבו של אב שכול, שהשנים לא עמעמו את הכאב שלו.

זהבה גלאון: "נחרדתי" – כותב יעקב גוטרמן – "כאשר תנועה פוליטית, מן המרכזיות בארץ, לא מצאה אדם להעמיד בראשה, זולת אריאל שרון.

זהבה גלאון: אני חרד שבעתיים נוכח חזיון התעתועים המריץ איש זה אל ראשות הממשלה.

זהבה גלאון: האיש, שביוני 1982 הטיל אלפי נערים ישראלים, חפים מחטא, אל תופת האש והמוות של מלחמת ההונאה הלאומנית בלבנון; האיש, שעט להצטלם על כתמי הדם השפוך של בני רז, ההרוג על פסגת הבופור – בטרם הודיעו לי על מותו.

זהבה גלאון: האיש שביטל במחי-יד את דיווחו החד-משמעי של קצין צעיר מסיירת גולני, שהודיע לו ולבגין, שנפלו שישה מחבריו.

זהבה גלאון: האיש הכוחני הזה, אשר זרע ביד גסה התנחלויות למכביר, כדי לשים לאל כל אפשרות לשלום ופיוס.

זהבה גלאון: האיש אשר הפרובוקציה הצינית שלו בהר-הבית זורעת עד היום הרס, דם ושכול – –"

אליעזר כהן: אריק שרון לא היה בסולטן-יעקוב.

זהבה גלאון: "– – האיש חסר המצפון הזה, הנושא על מצחו אות קין של ועדת-כהן, רץ עתה אל ראשות הממשלה.

זהבה גלאון: "

ראובן ריבלין: פשוט תתביישו לכם.

ראובן ריבלין: את יודעת מה?

ראובן ריבלין: עכשיו אני מבין טוב.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה יצחק רבין התבייש בכם, ורק עכשיו אני מבין למה – –

זהבה גלאון: "המחשבה על כך מצמררת אותי ומזוויעה.

זהבה גלאון: כל עם נבון שמכבד את עצמו – – –"

ראובן ריבלין: – – התבייש בכם.

זהבה גלאון: "כל עם נבון", כותב האב השכול, "שמכבד את עצמו, היה מוקיע מנהיג אשר עולל לו טרגדיות פחותות מאלה, ומשלח היה אותו אל בית-הנכות של תולדותיו.

זהבה גלאון: "מתחתית השאול של השואה בפולין – –"

רחמים מלול: זה שימוש דמגוגי בשואה.

זהבה גלאון: "– – נשאתי לכאן חלום של תקומה, אישי ולאומי, וחלומי נשזר בחלומם של יוצאי מרוקו ותוניס, עירק ומצרים, גרמניה ורומניה, וגלויות אין-ספור אחרות.

זהבה גלאון: חלומנו רוסק ברגל גסה בידי אריאל שרון ודומיו.

זהבה גלאון: כל פועלו ומעשיו של איש זה, שובל ארוך של שכול, יגון ודמעות נשרך אחריהם.

זהבה גלאון: "

רחמים מלול: זה מעיד על איבוד העשתונות.

רחמים מלול: אם מגייסים גם את השכול – – –

זהבה גלאון: "אין לנו קיום, כבני-אדם וכעם, כי אם במציאות של שלום, שלום מיוחל, שיבוא מתוך התפייסות של פשרה, גם אם כואבת, אך אמיתית וכנה.

זהבה גלאון: דמותו המאיימת של אריאל שרון שוב מטילה צל קודר על אופק, שאך אור קלוש של תקווה החל מבצבץ בו.

זהבה גלאון: "

ראובן ריבלין: כך דיברתם גם על מנחם בגין.

זהבה גלאון: "לו שמץ מצפון בלבו של אדם זה, מניח היה אותנו לנפשנו, לחיות בשלום את חיינו, לטוות את חוט תקוותנו, תקוות השלום למעננו, למען ילדינו ונכדינו, למען קיומה של מדינת ישראל.

זהבה גלאון: " החתום על המכתב – "יעקב גוטרמן, אבא של סמל ראשון רז גוטרמן, שלא ישכח ולא יסלח – לעולם.

זהבה גלאון: "

אליעזר כהן: אם אלה החומרים שלך – – –

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, הצעה לסדר.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ריבלין, הצעה לסדר, בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, בסעיף 88(ז) לתקנון הכנסת נאמר: "בהצעה שנושאה הוא פעולתה של סיעה שאינה סיעתו של המציע, או פעולתו של חבר כנסת הנמנה עם סיעה אחרת, תהיה לחבר אותה סיעה, המדבר בשמה, או לחבר הכנסת האמור, זכות תשובה, בשיעור זמן שלא יעלה על עשר דקות".

ראובן ריבלין: גברתי, מדובר פה בהצעה לסדר-היום שנושאה אישי וגם סיעתי.

ראובן ריבלין: ההצעה לסדר-היום הועלתה מהטעם שיושב-ראש תנועת הליכוד הוא מועמדה לראשות הממשלה, ועתיד להיות גם ראש הממשלה שייבחר ב-6 בפברואר על-ידי אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: הדבר מדבר בעד עצמו, וההצעה מתייחסת גם לאיש וגם לסיעה.

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש לאפשר לאחד מחברי הסיעה, חבר הכנסת מאיר שטרית, לדבר בשם הסיעה, ולתת לו את הזמן המוקצב לו, לפי סעיף 88(ז).

ראובן ריבלין: היועץ המשפטי ביקש להשאיר זאת לשיקול דעתך, ולראות ממש בהצעה שאני מביא בפנייך.

ראובן ריבלין: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: לאחר ששמעתי את דבריו של יושב-ראש סיעת הליכוד, ולאחר ששמעתי את עמדתו של היועץ המשפטי, אני מחליטה לאפשר לחבר הכנסת שטרית לענות.

אופיר פינס-פז: סליחה, סליחה, מה זאת אומרת שמאיר שטרית עונה?

דליה רבין-פילוסוף: לפי סעיף 88(ז), חבר סיעתו של חבר הכנסת אריאל שרון יעלה וישיב בשם הסיעה ובשם האיש.

דליה רבין-פילוסוף: זה נוסח סעיף 88(ז), המדבר על האיש עצמו או על חבר סיעתו שיעלה לענות במקומו.

אליעזר כהן: – – –

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, נתתי את ההחלטה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת שטרית, בבקשה, עשר דקות.

מאיר שטרית: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מאיר שטרית: רבותי חברי הכנסת, אני חושב שרק סיעה כמו מרצ יכולה להעלות הצעה כל כך מגוחכת, כל כך מקוממת – –

ראובן ריבלין: מנוולת.

מאיר שטרית: – – ועוד לעמוד על הבמה הזאת ולהשתמש בשכול כנימוק בבחירות.

מאיר שטרית: אתם יודעים שחוקי התעמולה הפוליטית אוסרים שימוש בשכול בבחירות, אבל אנחנו בכנסת, ואני מציע לכל אחד מאתנו שלא להשתמש בשכול כנימוק.

מאיר שטרית: אם אנחנו נתחיל לספור את חללי מלחמות ישראל למערכותיהן השונות, בהרבה מאוד מלחמות עוד לפני שהליכוד הגיע לממשלה, יהיה מאוד לא נעים להיזכר.

מאיר שטרית: אני לא חושב שמישהו מאתנו רוצה מלחמה, לא אריאל שרון ולא אהוד ברק, ולא אף ישראלי אחד – לא יהודי ולא ערבי.

מאיר שטרית: למה להרחיק עדות, אנחנו נמצאים היום במלחמה, לא במלחמה שאנחנו יזמנו.

מאיר שטרית: אני אומר מעל במה זו, לא ברק יזם את המלחמה, אני בטוח שהוא לא רוצה מלחמה, אבל זוהי מלחמה שנכפתה עלינו, כי ערפאת רוצה מלחמה.

מאיר שטרית: אז אתם משתמשים היום בשכול כבנימוק, האם השתגעתם?

מאיר שטרית: אני מאוד שמח שמפלגת העבודה לפחות אינה שותפה להצעה הזאת.

סילבן שלום: היא שותפה.

מאיר שטרית: אם היא שותפה, בוודאי ובוודאי זה חמור עוד יותר.

מאיר שטרית: אתם שואלים, מי זה אריאל שרון.

מאיר שטרית: רבותי חברי הכנסת, ב-1953 ניסה מפקד מחוז ירושלים לפתות סטודנט בשם אריאל שיינרמן לחזור לשירות קבע בצה"ל ולהקים בו יחידת קומנדו.

מאיר שטרית: שיינרמן הצעיר – ששמו היום הוא שרון, כמובן – ענה: אני לא יכול עכשיו, אני צריך להתכונן לבחינות בהיסטוריה.

מאיר שטרית: מפקד ירושלים ענה לו: יש אנשים שלומדים מעשים היסטוריים שעשו זולתם, ויש אנשים שעושים היסטוריה שלומדים זולתם – תבחר לאיזו קבוצה אתה רוצה להיות שייך.

מאיר שטרית: המשפט הזה שינה את החיים של אריאל שרון ואת הקריירה שלו.

מאיר שטרית: הוא חזר לשירות בצה"ל והפך להיות אגדה מיתולוגית בצה"ל.

מאיר שטרית: הוא הקים את היחידה 101 בתקופה שבה הצבא נראה עלוב ביותר, שבה חיילים ברחו עם היריות הראשונות נגדם, והוא שינה את הסטנדרדים ואת רמת הפעולה של צה"ל בכל היחידות, על-ידי הקמת היחידה הזאת.

מאיר שטרית: חיקו אותה בכל יחידות צה"ל.

מאיר שטרית: הוא יצר תורה חדשה של לחימה, שההגנה הטובה ביותר היא ההתקפה, שאנחנו לא חייבים להיות נרדפים על-ידי אף אחד.

מאיר שטרית: מאז הקמתה של יחידה 101, הוא עלה בסולם הדרגות.

מאיר שטרית: אינני רוצה להכביר מלים כדי להבהיר מיהו אריאל שרון.

אליעזר כהן: לא הזכרת שבמלחמת השחרור הוא נפצע קשה.

מאיר שטרית: הוא נפצע בלטרון.

מאיר שטרית: תאמין לי, צ'יטה, כידוע לך, יש לי כל קורות החיים של אריאל שרון לפרטיהן, אבל אני לא רוצה להלאותכם במלים רבות, אלא אציין רק נקודות אחדות.

מאיר שטרית: כידוע לכם, אריאל שרון גדל בכפר-מל"ל, שם היו לולי תרנגולות, והוא ראה תופעה מעניינת: כאשר תרנגולת חולה, כל התרנגולות האחרות באות לנקר אותה, כי היא לא יכולה להגן על עצמה והיא מגלה סימני חולשה.

מאיר שטרית: העיקרון של לול התרנגולות נכון גם בין מדינות: כאשר יש תרנגולת חלשה בלול, האחרות מנקרות אותה בקלות.

מאיר שטרית: אריאל שרון נקלע לא פעם אחת, אלא כל חייו כמעט, לתקופות הקשות ביותר למדינת ישראל, שהבולטת שבהן היא המחדל של מלחמת יום הכיפורים.

מאיר שטרית: גם אז ביקרו אותו על שהוא לא מוכן לקבל את הקו של מפקד זה או אחר, ויש לו גישה שונה, אבל הוא הכריע הלכה למעשה את מהלך המלחמה, והעביר את צה"ל מהתגוננות להתקפה, על-ידי צליחת תעלת סואץ.

מאיר שטרית: רק מי שהיה שם בקרב הצליחה ושמע את אריאל שרון מדבר בקשר עם כל חייל, עם כל מפקד, עם כל טנק, יכול להעריך נאמנה את התרומה הפנטסטית של אריאל שרון לקרב המכריע ההוא.

מאיר שטרית: אני מציע שתשאלו כל חייל שהיה במערכה הזאת באותם ימים על הביטחון שקולו השרה על החיילים, ועל הכוח שהוא נתן לכל חייל שהיה, לא חשוב איפה, להמשיך להילחם עד להשגת הניצחון.

מאיר שטרית: גם היום אריאל שרון צריך כנראה לחצות תעלה, אבל לא תעלת מים.

מאיר שטרית: לצערי, הוא צריך לחצות תעלה של שנאה של קבוצת אנשים שלא מוכנה להשלים עם הכרעה דמוקרטית, או עם הסיכוי שהציבור הולך לבחור באריאל שרון.

מאיר שטרית: למה לכם לפסול את אריאל שרון לעניין כלשהו?

מאיר שטרית: לא מזמן, כאשר ניהלנו משא-ומתן על ממשלת אחדות, עמד פה על הבמה ראש הממשלה אהוד ברק והסביר, שאריאל שרון יכול להיות שר חוץ מצוין, הוא יכול לנהל מערכות באופן יוצא מן הכלל.

מאיר שטרית: פתאום הוא פסול?

מאיר שטרית: רבותי, תהיו ישרים עם עצמכם, ה"קייז" בבחירות האלה הוא לא אריאל שרון, הוא אהוד ברק.

מאיר שטרית: אנחנו לא אומרים מלה רעה על ברק.

מאיר שטרית: אני מודה, אני אומר מעל הבמה הזאת, וזה רשום בפרוטוקול, ברק הוא בחור טוב, אני חושב שהוא איש טוב, יש לו כוונות טובות.

סילבן שלום: אבל הוא לא יכול.

רחמים מלול: הוא גם בחור בריא.

אליעזר כהן: אנחנו רוצים שיהיה בריא.

אופיר פינס-פז: מי שאומר שהוא לא בריא אלה אנשי נתניהו בליכוד.

אופיר פינס-פז: חד וחלק.

מאיר שטרית: הוא בריא מאוד, שיהיה בריא.

מאיר שטרית: הוא רוצה את טובת מדינת ישראל, אבל מסתבר שהוא רוצה וזה לא יוצא.

מאיר שטרית: רבותי, אני מבקש קצת סבלנות.

מאיר שטרית: מה שקרה לאהוד ברק הוא, שהוא הגיע להיות ראש ממשלה, לצערי, בלי ניסיון מספיק, בלי יכולת לראות את הדברים בפרספקטיבה רחבה, בלי יכולת לקבל החלטות במצב של חוסר ודאות, במצב קשה ביותר של חוסר יכולת תפקוד.

מאיר שטרית: לכן אהוד ברק איננו יכול להיות ראש ממשלה.

מאיר שטרית: זו הסיבה לכך שהוא נכשל כמעט בכל עניין והגיע למבוי סתום.

מאיר שטרית: אריאל שרון עשוי מהחומר ההפוך בדיוק.

מאיר שטרית: כל חייו היה במצבים קשים, כל חייו פעל בתנאים של אי-ודאות קשה, וקיבל החלטות בפרספקטיבה רחבה.

מאיר שטרית: כדי להיות ראש ממשלה, רבותי חברי הכנסת, צריך לקרוא מפה עם הרבה-הרבה יותר פרטים מאשר המפה שצריך היה לקרוא, נגיד במבצע אנטבה.

מאיר שטרית: שם מספר הפרטים הוא אפסי לעומת מספר הפרטים במפה שראש ממשלה צריך לקרוא כאשר הוא מנהל מדינה.

מאיר שטרית: ולכן, אם אני צריך לבחור בין שתי אלטרנטיבות שיש לנו, אין לי ספק.

אופיר פינס-פז: אל תתלבט יותר מדי.

מאיר שטרית: אני בכלל לא מתלבט.

מאיר שטרית: לא רק אני, כל בר-דעת במדינה מבין, שהבחירה היחידה שיכולה להחזיר למדינת ישראל את הביטחון, את היציבות – – –

מוחמד כנעאן: הבחירה היא לא זה ולא זה, זה אתה.

מאיר שטרית: תודה רבה, אדוני, על המחמאה, אבל צריך לחכות עוד כמה שנים טובות.

מאיר שטרית: הבחירה היחידה היום היא אריאל שרון.

מאיר שטרית: רבותי, כמו באותו לול תרנגולות, כאשר מישהו מריח חולשה של מדינתנו, כאשר מריחים ממשלה שלא מגיבה נכון ולא יכולה להגן על עצמה, או יכולה ואינה משתמשת בכוחה כדי להגן על עצמה – קמים לתקוף אותה.

מאיר שטרית: זה מה שקורה לנו: אנחנו מרגישים כמו אותה תרנגולת בלול.

מאיר שטרית: בעניין זה אריאל שרון יחזיר את כוח ההרתעה.

מאיר שטרית: אבל עם זאת, רבותי, לא מדובר רק בכוח הרתעה, אתם שמים לב שאנחנו משתמשים בססמה: רק אריאל שרון יביא שלום.

מאיר שטרית: רק שרון יביא שלום.

מאיר שטרית: רבותי, זוהי ססמה אמיתית.

מאיר שטרית: יש במזרח התיכון פרדוקס שאני קורא לו ניצי השלום ויוני המלחמה.

מאיר שטרית: רק ניצים יכולים לעשות שלום בקונסנסוס לאומי.

מאיר שטרית: התעמולה ששמענו היום, גם פה מחברת הכנסת זהבה גלאון, וחלק מאנשי השמאל משתמשים בה, לצערי, נועדה להפחיד את הציבור: שרון יביא אסון ומלחמה.

מאיר שטרית: זוהי תעמולה שהושמעה לפני 1977 על בגין, זיכרונו לברכה.

מאיר שטרית: חלק מהחברים כאן צעירים מדי, אבל יש מי שזוכר את תשדירי התעמולה של הבחירות ב-1977.

אופיר פינס-פז: מה בגין אמר על שרון?

מאיר שטרית: בגין אמר על שרון, שמאז בר-כוכבא לא קם מצביא כמו אריאל שרון.

אופיר פינס-פז: – – –

מאיר שטרית: בגלל זה הוא מינה אותו לשר ביטחון.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת אופיר פינס, הראו אז בתשדירים טנקים דוהרים, קרבות, נשק, מלחמה במזרח התיכון.

מאיר שטרית: וראה זה פלא, הגיע בגין ועשה שלום מלא עם מצרים בהשתתפותו של אריאל שרון.

אליעזר כהן: לא שלום כמו היום.

מאיר שטרית: שלום אמת.

מאיר שטרית: אריאל שרון היה זה שמילא תפקיד מפתח ביצירת השלום עם מצרים ובהסכם עם מצרים.

מאיר שטרית: להזכירכם, כשהיתה פרשת משעל בירדן, שלא אריאל שרון יזם אותה, תשאלו מי שאתם רוצים בירדן מי הצליח לחלץ את המצב מהבוץ – אריאל שרון.

מאיר שטרית: הוא נפגש עם מלך ירדן – – –

אחמד טיבי: מי רצה לחסל את מוחמד דחלאן?

מאיר שטרית: אריאל שרון.

נסים זאב: את דחלאן צריך לחסל גם היום.

אחמד טיבי: – – – גם דחלאן, גם – – – את כולם.

מאיר שטרית: חבר הכנסת טיבי, דווקא אריאל שרון, בגלל הפרדוקס הזה – ניצי השלום ויוני המלחמה, הוא יגיע לשלום אמת גם עם הפלסטינים וגם עם הסורים.

מאיר שטרית: כי דבר אחד ברור, אריאל שרון ייאבק על כל סנטימטר בישראל.

מאיר שטרית: אבל כשאתה גמרת הסכם, מלה היא מלה וסיכום הוא סיכום.

מאיר שטרית: אני יודע, שגם אצל הפלשתינים – ואתה יודע שאני מכיר את הפלסטינים – חשוב מאוד שמלה תהיה מלה וסיכום יהיה סיכום.

מאיר שטרית: משפט מסכם – שאלת מי זה אריאל שרון.

מאיר שטרית: אריאל שרון זה האיש שישלח אתכם חזרה לאופוזיציה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: הצעה אחרת לחבר הכנסת תאופיק חטיב, בבקשה.

דליה רבין-פילוסוף: דקה מהמקום.

תאופיק חטיב: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, כשראיתי את הכותרת: מי אתה, אריאל שרון?

תאופיק חטיב: – גם לציבור הערבי יש תשובה, ולמען איזון, מעתה גם: מי אתה, אהוד ברק?

תאופיק חטיב: אני מתחיל, למען הכבוד, במי שמכהן כיום כראש ממשלה.

ראובן ריבלין: חבל שחברת הכנסת גלאון לא שומעת אותך.

תאופיק חטיב: אהוד ברק הוא אותו ראש ממשלה שגנב את הקולות של הציבור הערבי בטענה ובהבטחה שהוא הולך להביא שלום ושוויון.

תאופיק חטיב: הסתיימה הקדנציה, אין שלום ואין שוויון.

תאופיק חטיב: שרון מצטייר אצל הציבור הערבי, ובצדק, כמי שהיה אחראי לטבח סברה ושתילה.

תאופיק חטיב: ולכן אין פלא שמה שקורה היום בציבור הערבי זה רחוק-רחוק יותר מאשר בחירה בין רע לגרוע.

תאופיק חטיב: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אופיר פינס, הצעה אחרת.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, למה הנושא הזה בכלל עלה על סדר-היום?

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת מאיר שטרית, אתה יושב-ראש מטה ההסברה של הליכוד.

אופיר פינס-פז: אם אריאל שרון והליכוד היו מוכנים לעימות פומבי בין שרון לברק, שבו היו נחשפות העמדות האמיתיות של שרון, לא מה שאתה קורא, ואתה כבר כמעט מאמין למה שאתה קורא, סוף העולם, אז הכול היה נראה אחרת.

ראובן ריבלין: לקח לברק הרבה זמן להסכים לעימות.

אופיר פינס-פז: גם דקה אתה לא נותן לי לדבר?

אופיר פינס-פז: עד כדי כך סתימת פיות?

אופיר פינס-פז: תירגעו קצת.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה, חבר הכנסת מאיר שטרית?

אופיר פינס-פז: הבעיה היא, שאתה, כאיש השמאל של הליכוד, מוכר את שרון כמתון, אבל העובדות מדברות על ההיפך.

אופיר פינס-פז: הוא הצביע נגד השלום עם מצרים.

אופיר פינס-פז: הוא לא הצביע אפילו בעד השלום עם ירדן.

ישראל כץ: זה שקר.

סילבן שלום: הוא הצביע בעד.

אופיר פינס-פז: הוא הוביל את מדינת ישראל למלחמת לבנון, שרק על זה, במדינה מתוקנת, אדם עוזב את החיים הפוליטיים; לא רץ לראשות ממשלה, עוזב את החיים הפוליטיים.

אופיר פינס-פז: ועכשיו אתה בא למכור לנו את אריק שרון בעטיפה חדשה של איש שלום, אוהב שלום, רודף שלום?

אופיר פינס-פז: נו, באמת, את מי אתה חושב שאתה מרמה?

אופיר פינס-פז: על מי אתה עובד?

אופיר פינס-פז: מישהו יקנה את הסיפור הזה?

אופיר פינס-פז: חבל על הזמן.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר פינס.

דליה רבין-פילוסוף: חברת הכנסת גלאון – אינה נוכחת.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת פינס, אתם מעוניינים להעביר את הנושא לדיון בוועדה, למליאה או להסרה?

אופיר פינס-פז: אין טעם.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת גלאון איננה.

דליה רבין-פילוסוף: אני מעבירה להצבעה בין דיון בוועדה לבין הסרה.

ראובן ריבלין: אם היא איננה, אני מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: הואיל ואין הודעת שר, היא לא יכולה – – – יש להצביע.

אופיר פינס-פז: אבל היא איננה.

ראובן ריבלין: לא משנה.

דליה רבין-פילוסוף: ההצבעה היא בין מליאה לבין הסרה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 5 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 15 נמנעים – 2 ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דליה רבין-פילוסוף: ההצעה לסדר-היום הוסרה ברוב של 15 חברי כנסת תומכים, חמישה מתנגדים ושני נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דליה רבין-פילוסוף: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון שעל סדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות – הוראת שעה), התשס"א–2001, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: בשל תקלה טכנית לא הונחה הצעת החוק בזמנה במלואה על שולחן הכנסת, וסעיף 3(ב) וסעיף 4, כהצעת הוועדה, לא הועלו להצבעה.

דליה רבין-פילוסוף: מאחר שאין הסתייגויות, אני מעלה את סעיפים 3(ב) ו-4 להצבעה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 3(ב) ו-4 – 13 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 3(ב) ו-4 נתקבלו.

דליה רבין-פילוסוף: סעיפים 3(ב) ו-4 נתקבלו כנוסח הוועדה, ברוב של 13 חברי כנסת תומכים, אין מתנגדים, נמנע אחד.

סילבן שלום: נמנע אחד לחץ בטעות – – –

דליה רבין-פילוסוף: לפרוטוקול, אין נמנעים כיוון שהצבעת הנמנע היתה בטעות.

דליה רבין-פילוסוף: אני מעבירה את הצעת החוק כולה, כנוסח הוועדה, להצבעה בקריאה שלישית.

דליה רבין-פילוסוף: נא להצביע.

דליה רבין-פילוסוף: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות – הוראת שעה), התשס"א–2001, נתקבל.

דליה רבין-פילוסוף: הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות – הוראת שעה), התשס"א–2001, התקבלה בקריאה שלישית ברוב של 15 חברי כנסת תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה רבין-פילוסוף: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 5), התשס"א–2001, שהחזירה ועדת הכספים לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ד' לב: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: רבותי חברי וחברות הכנסת, אני נועלת את ישיבת היום.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.