ישיבת מליאה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 40, 1999-10-27 00:00

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת וחברותיה, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אברהם בורג: היום יום רביעי, י"ז בחשוון התש"ס, 27 באוקטובר 1999.

אברהם בורג: נושא הדיון הוא המשך הדיון מאתמול, קרי דיון משולב בחוק ההסדרים במשק המדינה ובחוק תקציב המדינה לשנת 2000.

אברהם בורג: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: איך אני יכולה לדבר כשאין כאן שום נציג של הממשלה או שר?

אברהם בורג: זאת שאלה מצוינת.

אברהם בורג: אנחנו מייד נברר במה עסקינן.

אברהם בורג: אם לא – נכריז הפסקה עד לבואם.

אברהם בורג: אנחנו נמתין כמה שניות, ברשותכם.

רחבעם זאבי: גם אתמול זלזלה הממשלה בדיון כל כך חשוב.

יהושע מצא: אין אפשרות להסתפק בשלושה אקס-שרים.

אברהם בורג: יכול להיות ששני אקס-שרים שווים לשר אחד.

לימור לבנת: שלושה, שלושה.

אברהם בורג: אני אומר שניים, ושלושה על אחת כמה וכמה.

יהושע מצא: מדובר בארבעה אקס-שרים, כי גם חבר הכנסת זאבי היה בעבר שר.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הקואליציה שקול כנגד שני שרים.

אופיר פינס-פז: לא, כנגד חצי שר, או סגן שר.

אברהם בורג: רבותי, אנחנו נכריז על הפסקה של חצי שעה.

אברהם בורג: אנחנו נפסיק את הדיון.

אברהם בורג: נתקשר מייד למזכירות הממשלה.

אברהם בורג: זו חוצפה ממדרגה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, גם אתמול זה היה – – –

אברהם בורג: אבל את הישיבה של אתמול אני כבר לא יכול להפסיק.

יהושע מצא: המשמעות של הדבר היא הארכת הישיבה במחצית שעה נוספת בלילה.

לימור לבנת: המשמעות היא, שהממשלה מצפצפת על הכנסת.

לימור לבנת: (הישיבה נפסקה בשעה 11:03 ונתחדשה בשעה 11:31.)

אברהם בורג: רבותי חברות וחברי הכנסת, אני שב ופותח את הישיבה, היום יום רביעי, י"ז בחשוון התש"ס, 27 באוקטובר 1999.

אברהם בורג: לפני חצי שעה ניסינו לפתוח את הישיבה ולא היה אף נציג או נציגה של הממשלה סביב השולחן.

אברהם בורג: גברתי השרה, את היית השרה התורנית, אני חושב שזה מעשה שלא ייעשה.

אברהם בורג: זאת לא פעם ראשונה, ואמרתי את הדברים כבר מעל במת הכנסת, שלא מקובל עלי יחס כזה של הממשלה כלפי המליאה.

אברהם בורג: אמרתי את הדברים ואני אשוב ואגיד אותם הפעם בצורה מעודנת – – –

איוב קרא: – – –

אברהם בורג: אני אגיד אותם עוד הפעם ואני אגיד אותם בצורה מעודנת ביותר.

אברהם בורג: גם במערכת היחסים של הממשלה למליאת הכנסת – יחס גורר יחס, והדברים יבואו לידי ביטוי.

אברהם בורג: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

ראובן ריבלין: – – – אני חושב שכאשר אתה סוגר את הישיבה הממשלה אולי לא מתרגשת – – –

אברהם בורג: הוא אשר אמרתי כאשר אמרתי שיחס גורר יחס – – –

ראובן ריבלין: כך הכנסת מענישה את עצמה – – –

אברהם בורג: אדוני יזכיר לי, לאחר הישיבה, לדבר אתו משהו על פילוסופיית האיומים.

ראובן ריבלין: – – – אין ספק, אבל עם זאת – – – פירושו של דבר שאנחנו סוגרים בלילה במקום – – –

אברהם בורג: אדוני, האסטרטגיה מקובלת.

אברהם בורג: לגבי הטקטיקה – יבואו פרטים בהמשך.

ראובן ריבלין: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש ישיבת נשיאות ביום שני.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח, ברשותך, אדוני, בעניין שנוגע אומנם לתקציב אבל לא נוגע.

לימור לבנת: הייתי רוצה את הקשבתך, אדוני.

לימור לבנת: אני רוצה לפתוח בעניין שאומנם נוגע לתקציב, אבל הוא נוגע באופן עקיף, ואתה תאפשר לי דקה או שתיים בעניין הזה – – –

אברהם בורג: זה שילוב גם של דברייך וגם סעיף 53.

לימור לבנת: בדיוק.

לימור לבנת: גם סעיף 53.

לימור לבנת: ובכן, אדוני, ביום 7 בספטמבר 1999 – אני כבר בגיל שאני צריכה משקפיים לקריאה – החליטה הממשלה לשנות את המבחנים ואת הקריטריונים לזכאות לסיוע השתתפות בשכר דירה לקבוצה של כ-14,000 משפחות.

לימור לבנת: מובן שהשינוי הזה הוא שינוי לרעה.

לימור לבנת: מדובר בהחמרה, וצריך להבין שעיקר הפגיעה תהיה במשפחות חד-הוריות ובעולים חדשים.

לימור לבנת: חלק גדול מהמשפחות החד-הוריות ממילא הן גם עולות חדשות, ושינוי כללי הזכאות מחמיר מאוד את המצב.

לימור לבנת: למעשה הוא דורש לעבוד במשרה מלאה; הוא מעלה את הניקוד מ-1,200 נקודות ל-1,600.

לימור לבנת: אני לא אכנס לכל העניין הזה עכשיו; מדובר פה בהצעה קשה, ואם אני אצטט את דברי שר הבינוי והשיכון משבוע שעבר בנושא זה במליאת הכנסת, הוא אמר שהוא יתנגד לה: אין ספק שזו הצעה פוגעת – ציטוט מדברי שר הבינוי והשיכון.

לימור לבנת: תחולת ההחלטה, על-פי החלטת הממשלה, היא מיום ראשון הקרוב – 31 באוקטובר.

לימור לבנת: בדיון שהתקיים בשבוע שעבר בנשיאות הכנסת, בניסיון להעלות הצעות דחופות לסדר-היום בנושא הזה, אמר השר המתאם חיים רמון, שהממשלה החליטה לשנות את מועד תחולת החוק, והחוק יחול רק מ-1 בינואר 2000, ולכן יהיה סיפק בידי הכנסת לדון בנושא הזה.

לימור לבנת: אלא שבבדיקה שערכתי אתמול, שוב במשרד הבינוי והשיכון – ונדמה לי שגם מזכיר הכנסת בדק את העניין הזה היום או אתמול – התברר שלא כן היא.

לימור לבנת: התחולה היא מיום ראשון הקרוב, בניגוד לדברי השר חיים רמון בנשיאות הכנסת, ואף שמליאת הכנסת החליטה בשבוע שעבר להעביר את הנושא הזה לדיון בוועדת הכספים.

לימור לבנת: ועדת הכספים לא תספיק, אני אומרת את זה, כמובן, לאחר שיחתי עם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי גולדשמידט – מטבע הדברים הוועדה לא תספיק לדון בנושא עד יום ראשון, ועל כן הפגיעה הזאת במשפחות החד-הוריות בביטול ההשתתפות – 9,000 משפחות ייפגעו מזה.

לימור לבנת: מדובר כאן בסכום, להערכתי של כ-10 מיליוני שקלים בסך הכול, ואני תיכף אומר בנאומי על התקציב מאיפה אפשר לקחת אותם.

לימור לבנת: אני מבקשת, אדוני היושב-ראש, ברשותך – אני מצטערת ששר האוצר לא נמצא כאן, אבל נמצאת פה השרה לקליטת העלייה, וזה נוגע, כפי שאמרתי, ברובו, לא רק למשפחות חד-הוריות ולעולות, אני מבקשת – – –

יולי תמיר: זה לא חל על עולים.

לימור לבנת: סליחה, על משפחות חד-הוריות כן, וחלק גדול מהן הן עולות.

לימור לבנת: זאת אמרתי, ואת לא תכחישי את זה.

לימור לבנת: על כן אני יודעת שלעולים – – –

יולי תמיר: – – – אני לא מסכימה עם התיקון אבל – – –

לימור לבנת: מדובר בזה, שלחלק גדול מהמשפחות החד-הוריות ייאלצו עכשיו לשנות את הניקוד מ-1,200 ל-1,600 נקודות, ויצטרכו לעבוד במשרה מלאה.

לימור לבנת: אם חד-הורית צריכה לעבוד משרה מלאה, אחרת היא איננה זכאית.

לימור לבנת: זה לא הגיוני בכלל.

לימור לבנת: על כן, אדוני היושב-ראש, הייתי מבקשת שהממשלה תסכים לדחות את תחולת החוק ל-1 בינואר 2000, כפי שהודיע השר חיים רמון בנשיאות – והדבר לא מתבצע בפועל – על מנת שהכנסת וועדת הכספים יוכלו להספיק לדון בכך.

לימור לבנת: אולי זה דורש החלטת ממשלה – אפשר לעשות משאל טלפוני.

לימור לבנת: אומנם עכשיו זה מסובך מאוד, כי יש המון שרים, זה לוקח יותר זמן, אבל אני – – –

אברהם בורג: אבל מערכת התקשורת הרבה יותר טובה בעקבות ביצועייך בשנים הקודמות.

לימור לבנת: אני מודה לך, אדוני.

אברהם בורג: גברתי, אני רוצה להתייחס לבקשתך.

אברהם בורג: אני לא הייתי בשבוע שעבר בנשיאות בשל נסיבות אישיות, כך שאינני יכול לצטט מן הזיכרון, וגם פרטים מהסוג הזה אינם נרשמים בפרוטוקול אלא רק סיכומיהם של דברים.

אברהם בורג: קיבלתי אתמול את בקשתך.

אברהם בורג: הסתבר שהנושא, אף שלא אושר בנשיאות כהצעה דחופה – ויתקן אותי סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת רובי ריבלין המפטפט כרגע, אם אני טועה בזיכרוני המשוחזר – – –

לימור לבנת: אתה אינך טועה.

ראובן ריבלין: אם אדוני היה יודע כמה חשוב היה הדיון ביני לבין – – –

אברהם בורג: אז אני מתנצל.

אברהם בורג: אתם רוצים שנפסיק לרגע עד שתסיימו?

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: אני מודה לך.

יהושע מצא: זו חקיקה?

אברהם בורג: אני אסביר מייד.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, מייד.

אברהם בורג: זאת תקינה – תקנות.

אברהם בורג: הנושא הזה הוגש כערעור גם על-ידי חברת הכנסת לבנת לוועדת הכנסת, שאישרה את הנושא בכל זאת לקריאה דחופה.

אברהם בורג: הנושא עלה כהצעה דחופה, במליאת הכנסת; לא כל חברי הכנסת שהציעו היו נוכחים, אבל עד כאן.

אברהם בורג: אם הדברים היו מתקיימים בדרך הזאת, הייתי אומר שהנושא הגיע לידי רצייה ומיצוי.

אברהם בורג: אלא מכיוון שהנחתי אומרת, בלי שבדקתי את הדברים עד סופם, רק באופן חלקי, שכל חברי הכנסת שהציעו, אלה שנכחו באולם ואלה שלא נכחו באולם, עשו זאת ביודעם שלוח הזמנים הוא כפי שאמר השר המתאם חיים רמון, לאמור – 1 בינואר, ולא שלוח הזמנים הוא יום ראשון הקרוב.

אברהם בורג: לכן בקשתך, בעצם, איננה מתייחסת להצעה הדחופה שהוגשה אז, אלא לאי-דיוק במידע שנמסר לנשיאות.

לימור לבנת: בדיוק, אדוני.

אברהם בורג: מכיוון שהדברים הם כך, ומכיוון שאני לא מאמין – וכבר באתי בדברים עם השר רמון, ואין שום זדון בדבר.

אברהם בורג: הוא אמר לי: כך נמסר לי, ולפעמים במהלך המסירה חלות טעויות ונופלים דברים שהם לא מדויקים.

אברהם בורג: אני חושב שהבקשה שלך היא בעלת היגיון רב, והייתי אומר דבר כזה – אני חושב שהדבר האמיתי, כלומר, אם ההצעה לסדר-היום היתה נשמעת והיתה מתקבלת, היא היתה עוברת לוועדת הכספים – – –

לימור לבנת: סליחה, אדוני, היתה הצבעה והוחלט להעביר לוועדת הכספים.

אברהם בורג: שנייה.

אברהם בורג: ההצעה, כאשר היא עוברת, היא עוברת לוועדת הכספים.

אברהם בורג: במתכונת הנוכחית היום, אם ההצעה עוברת לוועדת הכספים, זה בבחינת תפילה לשעבר, משום שההחלטה כבר עברה; אז על מה תדון ועדת הכספים?

אברהם בורג: לכן הבקשה שלי תהיה מן הממשלה, לאור הצעתך, להאריך לפחות את מועד פקיעת תוקף התקנה עד אשר יתאפשר לוועדת הכספים לדון בנושא הזה, לא בהכרח עד 1 בינואר, אלא על מנת לאפשר את מיצוי ההליך הדמוקרטי; שלא ייתפס שטעותה של הנשיאות, שאני מניח שיצאה בשוגג מפי השר המתאם, מולידה מצב שלא מאפשר לכנסת לקיים את הליך הפיקוח על הממשלה.

לימור לבנת: אדוני, זה בהחלט מקובל עלי.

לימור לבנת: אני יכולה רק לומר, שיכול להיות שבגלל רוחב הממשלה או ריבוי השרים הם מתבלבלים ואף אחד לא יודע מה הוא אומר לשני.

לימור לבנת: פשוט הממשלה הזאת רחבה מדי באופן מיותר לחלוטין.

לימור לבנת: אבל, אדוני, אני הייתי מציעה, ברשותך, אם אתה תסכים לפנות – –

אברהם בורג: מייד, לאלתר אני אפנה.

לימור לבנת: – – לשר האוצר ולבדוק את זה, כדי שבמהלך הדיון היום – – –

אברהם בורג: אני אפנה במישרין לראש הממשלה, כי זו סוגיה שבין הרשות המחוקקת לרשות המבצעת.

אברהם פורז: – – – הממשלה של יצחק שמיר היתה עוד יותר גדולה.

לימור לבנת: אבל היא לא תיקנה את החוק.

לימור לבנת: זה היה לפני התיקון לחוק הזה, חבר הכנסת פורז.

אברהם בורג: חבר הכנסת פורז, כפרלמנטר שנון, אני בטוח שאתה יכול להגיש הצעה דחופה על גודלה של ממשלת שמיר, והכנסת תדון בברכה, אם הנשיאות תאשר.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אחרון בנושא זה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש – – –

אברהם בורג: גברתי, מייד.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, אתה אחד האנשים היחידים בעולם שמסוגל גם לדבר לרקורד וגם לדבר לחבריך.

ראובן ריבלין: ביקשתי מהם שישמעו את הרקורד.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני דיבר על שוגג, ובהחלט כל שר יכול – לדורותיו – השרים לדורותיהם יכולים לרחוץ בניקיון כפיהם לגבי שוגג.

ראובן ריבלין: בשביל זה בא הנושא של אחריות מיניסטריאלית, כדי שאדם לא יוכל לומר: שגיתי בכך שהטעו אותי.

ראובן ריבלין: הפקידים הם האחריות של השר, ואם הוא אמר דבר שהיה מתוקף – – –

אברהם בורג: האנליזה מרתקת, אנחנו איננו חולקים על המסקנה הנובעת, נכון?

ראובן ריבלין: הייתי מעלה על דעתי לומר דבר שאני לא יודע מראש מה היא מסקנתו של היושב-ראש?

אברהם בורג: אני מודה לך.

אברהם בורג: חברת הכנסת חזן, בבקשה.

נעמי חזן: אני מדברת מהמיקרופון, אדוני היושב-ראש, רק משום שאין לי קולו הערב של חבר הכנסת ריבלין.

נעמי חזן: בישיבה של הנשיאות, אדוני היושב-ראש, אני מילאתי את מקומך.

נעמי חזן: אומנם נאמרו הדברים לגבי 1 בינואר שנת 2000 על-ידי השר רמון, אבל הסיבה שההצעות לא אושרו בזמנן – כי היתה שאילתא בעל-פה, במקרה שלי, בנושא הזה.

נעמי חזן: אני סברתי, ואמרתי כך בוועדת הכנסת למחרת, שהנושא חשוב מדי, הוא חוצה קווים פוליטיים, ועל כן מצאתי לנכון למשוך את השאילתא בעל-פה כדי לאפשר את ההצעות הדחופות.

נעמי חזן: אני חושבת שחשוב שזה יירשם גם בפרוטוקול, ואני רוצה להצטרף לדבריה של חברת הכנסת לבנת, שמדובר פה בעתידן של אלפי משפחות חד-הוריות.

נעמי חזן: הנושא הוא דחוף ביותר, ועל כן יש מקום להיענות לבקשה, גם שלך וגם של חברת הכנסת לבנת.

נעמי חזן: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אדלשטיין, אחרון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, בקצרה, אני מאוד מברך בוודאי על תגובתך על דבריה של חברת הכנסת לבנת, כי מדובר כאן באמת בסוגיה חברתית קשה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל רק מבחינת הביצוע – הערה, מתוך ניסיוני.

יולי יואל אדלשטיין: הביצוע הוא כל-כולו כרגע בידי אגף האכלוס של משרד השיכון, ואם נלך דרך ראש הממשלה, הממשלה והאוצר, המשרד יתחיל לבצע.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, פשוט פנייתי אליך, בין הפונים שמנית: אנא, תכלול את משרד השיכון – – – ולאלתר.

אברהם בורג: חבר הכנסת אדלשטיין, אני מודה לך על הערתך.

אברהם בורג: אני אגיד אך שני דברים ביחס לדברי שני הדוברים האחרונים.

אברהם בורג: סוג הפתרון שאני הצעתי כאן – למרות התחושה שאני מרגיש באמת במצוקה של המשפחות בהקשר זה – איננו נובע מהדחיפות של ההצעה, אלא מן ההגינות הפרלמנטרית, כי כלי פרלמנטרי הוא כלי שצריך להיות ממוצה לחלוטין.

אברהם בורג: כאשר פנייה שלי נעשית לרשות אחרת שאנחנו עובדים אתה, היא מטעם הנימוס נעשית לראש הרשות, ודאי וודאי שבמקביל גם ייעשו מעשים על מנת שהנימוס יבוא לידי ביטוי מעשי.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני מצטרפת רק לבקשה של חבר הכנסת אדלשטיין בעניין הזה, משום שבאמת יש כאן כנראה איזה קצר – –

אברהם בורג: עוד אתם מדברים, וכבר מזכירות הממשלה מטפלת בזה.

אברהם בורג: זה בסדר.

לימור לבנת: – – בין הרשויות השונות, שכל אחת מהן אומרת משהו אחר לגבי תחולת ההחלטה הזאת, על מנת שבאמת לא יהיה מחטף.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני כמובן אתייחס בדברי עכשיו, חברי הכנסת, לתקציב המדינה, והייתי רוצה, ברשותכם, למנות מה אין בתקציב, ולעומת זה מה יש בו.

לימור לבנת: אני אתחיל אולי באמת במה שאין בתקציב שמונח לפנינו כאן עכשיו.

לימור לבנת: אין בו, ואנחנו יודעים את זה וחלק מן הדברים כבר שמענו באמצעי התקשורת – אין בו תוספת של מקומות עבודה במשק, למרות ההתחייבות של ראש הממשלה לתוספת של 300,000 מקומות עבודה.

לימור לבנת: אין בו דיור ציבורי, ושר האוצר דהיום היה אז, בהיותו באופוזיציה, בראש התומכים בדיור הציבורי.

לימור לבנת: אין בו כסף לער"ן – עזרה ראשונה נפשית; אין בו כסף לספרייה לעיוורים, שלמרבה הטרגדיה עדיין סגורה; אין כסף לנכים; אין פתרון לקשישה מהמסדרון בבית-החולים בנהרייה.

לימור לבנת: אבל גם אין פתרון לתרופות ולעזרים; אין פתרון ל"הרצפטין" שיאריך את חייהן של חולות סרטן השד.

לימור לבנת: שמעתי כאן אתמול את יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שביושר סיפר על אותן בעיות שיש בבתי-חולים לטיפול בחולים, לציוד לחולים, לתרופות לחולים שהם חולים קשים; לפעמים חולים שזו התרופה היחידה או האמצעי היחיד שיכול להציל אותם.

לימור לבנת: אין תקציב לתרבות הישראלית; יש קיצוץ חמור ואכזרי בתרבות הישראלית.

לימור לבנת: אין תקציב למועדוניות, ואין תקציב לסייעות.

לימור לבנת: בכל יום אנחנו שומעים על עוד מקומות שבהם נסגרות מועדוניות ואין סייעות, והילדים – דווקא החלשים, דווקא בערי הפיתוח, דווקא במקומות הקשים יותר – נשארים כמובן ללא אותה תמיכה כל כך חיונית של המערכת, שתקצבה אותם עד עכשיו.

לימור לבנת: אין תקציב מספיק לעולים, לדיור לעולים.

לימור לבנת: יש פגיעה קשה וקיצוץ קשה בתקציב החינוך.

לימור לבנת: אני רוצה שיהיה כאן ברור – כשלוקחים את הספרים האלה, את החוברות האלה, ומסתכלים בהם, נראה כאילו יש גידול ריאלי בתקציב החינוך, אבל אין גידול ריאלי.

לימור לבנת: יש קיצוץ ריאלי בתקציבים לחינוך הקדם-יסודי ולחינוך היסודי.

לימור לבנת: הגידול הוא כמובן, כרגיל, במקומות אחרים לחלוטין.

לימור לבנת: אבל מה יש לנו?

לימור לבנת: מה יש בתקציב הזה?

לימור לבנת: בואו נראה.

לימור לבנת: יש בתקציב הזה כמובן החמרה כלפי המובטלים שהיו עניים ועכשיו יהיו עניים עוד יותר, כי מציעים כאן לשנות את הקריטריונים, להחמיר אותם, לא רק בשכר הדירה לאותן משפחות שהן נזקקות לזה, אלא להחמיר את הקריטריונים גם לגבי מובטלים ולהפוך אותם עכשיו בעצם לאנשים שבמשך ארבע שנים או חמש שנים לא יכולים לקבל דמי אבטלה פעם שנייה אלא רק פעם אחת, ולכן הם יהיו עניים יותר ומסכנים יותר.

לימור לבנת: יש בו גם – אני מציעה לחברי הכנסת לפתוח את החוברת שנקראת, "משרד ראש הממשלה", ולמצוא שם גידול אדיר, אדוני היושב-ראש – יש שם תוספת של 60% בהוצאות ללשכת ראש הממשלה.

לימור לבנת: עכשיו תגידו: מה זה 60%?

לימור לבנת: אני אספר לכם כמה זה בכסף, כמה זה במיליוני שקלים, כמה זה בעשרות מיליוני שקלים.

לימור לבנת: הגידול הזה הוא של 25 מיליון שקלים לתקציב לשכת ראש הממשלה; 25 מיליון שקלים.

לימור לבנת: יש הרבה יותר יועצים, אנשינו, אנשי שלומנו, בלשכתו של ראש הממשלה.

לימור לבנת: יש תוספת של 20% ברזרבה, 17 מיליון שקלים.

לימור לבנת: רזרבה – מין מלה כזאת שאף אחד לא יודע מהי.

לימור לבנת: יש לשר לפיתוח אזורי שמעון פרס 17.5 מיליון שקלים.

לימור לבנת: אתם זוכרים מה אמר לנו כאן השר חיים רמון כשדיברנו על הרחבת הממשלה?

לימור לבנת: הוא נשבע באותות ובמופתים ותקף את האופוזיציה: זה יהיה 9 מיליוני שקלים, ושקל אחד לא יותר לשישה שרים ולשני סגני שרים נוספים.

לימור לבנת: הוא אמר ששר ללא תיק יעלה רק מיליון ו-200,000 שקל לתקציב המדינה.

לימור לבנת: אתם רוצים לדעת כמה עולה השר חיים רמון, שר ללא תיק, לתקציב המדינה?

לימור לבנת: 3 מיליונים ו-200,000 שקל.

לימור לבנת: כמה עולה השר מלכיאור?

לימור לבנת: – 7.5 מיליוני שקלים.

לימור לבנת: רק השר רמון והשר מלכיאור ביחד, זה כמו כל מה שאמר חיים רמון כאן לגבי שישה שרים ושני סגני שרים נוספים.

לימור לבנת: כלומר, גם כאן הוא לא אמר אמת, לא רק לנשיאות כשהוא אמר שהתחולה תהיה ב-1 בינואר 2000 על הקיצוץ בשכר דירה, אלא גם כשהוא דיבר כאן על ההוצאות.

לימור לבנת: בסך הכול, אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים כאן על תוספת במשרד ראש הממשלה של 70 מיליון שקלים לשרים מיותרים, להוצאות מנופחות של יועצים ובזבוזים, לרזרבות שעוד יבואו לוועדת הכספים ויבקשו להעביר אותן, לסקרים, לפה, לשם, לאגף התקשורת החדש של ראש הממשלה עם 50 עובדים אחרי שסגרו את לשכת העיתונות הממשלתית.

לימור לבנת: זה, אגב, לא מופיע בספר התקציב, בזה נדון בוועדת הכספים.

אברהם בורג: לא מופיע שזה סגור?

לימור לבנת: לא, לא.

לימור לבנת: להיפך.

אברהם בורג: היא עוד פתוחה?

לימור לבנת: כן.

לימור לבנת: להיפך.

לימור לבנת: יש כאן בתקציב משרד ראש הממשלה – בספר התקציב יש פירוט ושיר הלל מדוע לשכת העיתונות חשובה.

לימור לבנת: לא כתוב שסגרו אותה.

לימור לבנת: מסרו דיווח לא נכון, מוסרים דיווח לא נכון לכנסת, כי הרי אנחנו כבר יודעים שסגרו אותה.

לימור לבנת: אבל לא זו בלבד, אדוני.

לימור לבנת: כתוב כאן גם – אגב, כדאי שחברי הכנסת יקראו את זה – על לשכת העיתונות, שחשוב מאוד שהיא תסביר את הממשלה ואת עמדותיה, וחשוב מאוד שבין יתר – – –

אברהם בורג: יכול להיות, שכאשר היא סגורה, היא יכולה להסביר יותר טוב.

לימור לבנת: ובתוך תקציבה מוקצה כסף – – –

ראובן ריבלין: – – – תקציב להסביר מדוע היא סגורה.

ישראל כץ: סליחה, חברת הכנסת לבנת – – – 100 מיליון שקל ללשכת הפרסום הממשלתית במשרד ראש הממשלה.

לימור לבנת: כן, אבל מותנה בהכנסה.

לימור לבנת: תסתכל, מותנה בהכנסה, בדקתי את זה, מ-100 מיליון ל-200 מיליון, תוספת מותנית בהכנסה.

לימור לבנת: לכן העדפתי אפילו שלא להזכיר את זה, אף שאתה צודק, כי 70 מיליון השקלים האלה שלא מותנים בכלום אלא רק בבזבוזים, רק בהוצאות נוספות, הם כתובים.

ראובן ריבלין: עד היום ההכנסה הזאת היתה נכנסת לקופת המדינה, אפשר להשתמש בהכנסה הזאת גם למטרות אחרות.

לימור לבנת: זה נכון, אדוני, אבל מדובר כאן כאמור בסכומי עתק שיכלו לפתור את הבעיות של הספרייה לעיוורים ושל ער"ן ושל הנכים ושל החד-הוריות, ואת כל יתר הדברים שהעלינו, כי באמת אלה סכומים קטנים.

לימור לבנת: הרי הספרייה לעיוורים, באמת, כמה מיליוני שקלים, על מה מדברים בכלל, באילו היקפים מדובר כאן?

לימור לבנת: אדוני, קודם התחלתי לומר שבתקציב לשכת העיתונות הממשלתית כתוב, שהיא תפיק ארבעה סרטוני תדמית או ארבעה סרטונים שיסבירו את הישגי הממשלה והחלטות הממשלה ויועברו לרשתות הטלוויזיות ובאינטרנט.

לימור לבנת: לזה יש כסף.

לימור לבנת: אני אסיים את דברי.

לימור לבנת: לכן, אדוני היושב-ראש, כשאני מסתכלת כאן על אותו כרטיס מפורסם שראש הממשלה אהוד ברק נוהג להוציא תמיד מכיסו עם ההתחייבויות שהוא קיבל על עצמו, שהוא הבטיח לציבור – והוא הוליך שולל את הציבור, והוא סיפר סיפורים לציבור – אני מוצאת כאן שורה של דברים שאין להם שום סימן וזכר בתקציב שמונח לפנינו, ואני אזכיר רק אחת מההתחייבויות האלה.

אברהם בורג: ואז אני מבקש לסיים, תודה.

לימור לבנת: בזאת אני אסיים.

לימור לבנת: ראש הממשלה התחייב על ביטול כל התשלומים בעבור תרופות וביקורי רופא עד דצמבר 1999.

לימור לבנת: זה לא מופיע בתקציב; אין ביטול כזה, אין קיום התחייבות כזאת.

לימור לבנת: לסיכום, אדוני היושב-ראש, זאת ממשלה מנוכרת, מנותקת מהציבור, אבל מנותקת גם מהבטחותיה לציבור כפי שהבטיחה אותן לפני הבחירות.

לימור לבנת: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו בוודאי נצביע נגד התקציב הזה, שהוא תקציב רע, תקציב שאין בו שום בשורה, יש בו רק גזירות וקיצוצים.

לימור לבנת: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: הדובר הבא, חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, גברתי כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, האמת היא שאני די מתקנא בלהטוטנים של התקציב, אני בסך הכול קיבלתי את הקופסה הזאת, שהרבה זמן ראיתי אותה בטלוויזיה, וכל מה שאני יודע עליה כרגע הוא שהיא שוקלת כ-12 ק"ג.

אילן גילאון: עדיין לא קראתי את כל הסעיפים בה, וספק אם בכלל אצליח להגיע לכך, עם הדיסלקציה הקשה שלי.

אילן גילאון: מה שאני כן מבין, אף שאני מזדהה עם דבריה ותומך בדבריה של חברתי לימור לבנת ברישא, אני אומר לעצמי: או.

אילן גילאון: קיי.

אילן גילאון: , אנחנו מדברים על ממשלה שיש בה שרים מיותרים לעומת ממשלה לשעבר שכל-כולה היתה מיותרת.

אילן גילאון: חבריו של מי שהוציא מתקציב המדינה 11,000 שקל בחודש על סיגרים לא נראה לי מי שיכולים לעמוד כרגע ולתת אלטרנטיבות תקציביות לדברים אחרים.

אילן גילאון: אבל, משום שאני כמובן לא מבין שום דבר בתקציב, אדוני, אני מקווה שלא תראה את זה – – –

ישראל כץ: היית רציני עד עכשיו.

אילן גילאון: עכשיו אנחנו מתחילים נאום רומנטי, חברי חבר הכנסת ישראל כץ, נאום רומנטי על התקציב.

אילן גילאון: אני מקווה שלא ייחשב לי הדבר למגונה, כי אני רוצה להגיד לך, שבדבר אחד אני לא נאיבי בכל זאת: אני מבין שאין לנו היכולת לשנות את כל הקופסה הזאת, וגם לא בארבע השנים הבאות, אבל אני אגיד לאדוני ולחברי מה הייתי רוצה או מה ציפיתי ברמה הפשוטה והתמימה ביותר שיהיה בתקציב הזה.

אילן גילאון: ודאי שרציתי וחשבתי, ואני עדיין מקווה שהדבר יקרה, ואני אפילו מאמין שבקריאות הבאות הדברים שבתוך הקופסה ישתנו, שזה לא יהיה תקציב של ספר, אלא שזה יהיה תקציב יותר "פייר", ואם להיות "פייר" עד הסוף – מדינת ישראל לא הגיעה בקדנציה האחרונה עם אותה ממשלה שחברת הכנסת לימור לבנת היתה בתוכה אל המצב שהגיעה, דהיינו, התפרקות, פירוק של הרקמות המוסריות, הבסיסיות ביותר?

אילן גילאון: זאת היתה אולי האנדרטה, הסיפא, הרקמות האחרונות שהתפרקו בתוך החברה.

אילן גילאון: אדוני, שנים רבות מאוד אנחנו חיים בחברה שבה שולטים תאגידים חזקים מאוד.

אילן גילאון: לא כל כך מדברים על כך, אני יודע, נוח יותר לדבר על מתנחלים ונוח יותר לדבר על חרדים, אבל יש לי עניין גם עם הבנקים, יש לי עניין גם עם חברות הביטוח, יש לי עניין גם עם חברות כוח-האדם, יש לי עניין עם כל אלה שהם חזקים.

אילן גילאון: בכל קופסה כזאת של תקציב הם יוצאים נשכרים, ומי שנדפקת תמיד, בסופו של דבר, היא האוכלוסייה המזדמנת.

אילן גילאון: אולי במלים אחרות או בצורה אחרת היה אפשר לגשת בכלל ישר לרחוב, אדוני, ולקחת ממסכנים ומילדים ומנכים את השרשראות ואת הארנקים ולהעביר אותם לאוצר.

אילן גילאון: ואגב, זה היה נכון בממשלות של הליכוד ובממשלות של העבודה ומרצ.

סילבן שלום: אילן, אתה לא יוצא בעצם נגד המצביעים שלך?

אילן גילאון: אני תיכף אגיד לך, כי אני רוצה להציג פה איזה עניין כל כך לא סקטוריאלי, שנראה שאני רוצה לדבר בעד המצביעים של האחרים.

אילן גילאון: זאת אומרת, אני כל כך אחראי שאני צריך לייצג היום מצביעים של אחרים, מצביעים שהיו צריכים להיות אחראים פה לרווחה ולעבודה והנחילו לנו הרבה מאוד מצוקה ואבטלה במדינת ישראל, אדוני.

אילן גילאון: אבל ברבות הימים, בממשלה הקודמת הפכה מדינת ישראל לערוץ קניות אחד גדול, שבמקרה גם עמד בראשו סוכן מכירות; אבל זה כנראה רק במקרה, אדוני.

אילן גילאון: ואני אומר לך, שהצפי שלי היום מהתקציב הזה, שהוא יהיה – מותר לי להגיד, בלי שאדוני יסתלבט עלי, כמו שאומרים – תקציב אידיאולוגי יותר, לפחות בכמה דברים, בכמה תיבות.

אברהם בורג: היום הביטוי הוא להסתנג'ר.

אילן גילאון: לא, להסתנג'ר זה משהו אחר, אדוני.

אילן גילאון: להסתלבט.

אברהם בורג: אני אומר לך מה אני עומד לעשות לך.

אילן גילאון: הרבה מאוד זמן אנחנו חיים ומשתחווים לעגל ההפרטה.

אילן גילאון: אני שומע, והבוקר אני בא מדיון באוצר על הנכים, ושוב האוצר מפזר נתונים, מכפיל אותם ברגליים ומחלק בשניים.

אילן גילאון: יש בעיה שלנכים אין כל כך הרבה רגליים ואי-אפשר לעשות זאת.

אילן גילאון: עגל ההפרטה הוא עגל כל כך מרכזי, ואנשים באים ואומרים לי: בואו ניתן עידוד השקעות הון, בואו לא נתקן את מדרגות המס, בואו לא נעלה את התקרות, כי לא תהיה חדוות עבודה למי שמרוויח 200,000 שקל בחודש להרוויח רק 100,000 שקל בחודש.

אילן גילאון: אבל לאותו נכה שמרוויח 1,500 שקל, מקבל קצבה של 1,500 שקל, יש חדוות עגלה בבוקר להגיע?

אילן גילאון: אדוני, אתה יודע, אין לי ממש שום עניין סקטוריאלי.

אילן גילאון: מפלגתי שלי, תנועתי שלי שמחה בחלקה.

אילן גילאון: אני יכול להגיע.

אילן גילאון: על-פי טעמי, אנחנו קיבלנו את התפקיד השני בחשיבותו אחרי ראש הממשלה, ונתנו אותו לאדם המתאים ביותר במדינת ישראל.

אילן גילאון: אם כך, אני רוצה להגיד לך, אדוני, לקראת התקציב שום דבר איננו מובן מאליו.

אילן גילאון: אני יודע, שכל דבר שהוא מובן מאליו מחוץ לכנסת, כאילו לא מובן מאליו בתוך הכנסת.

אילן גילאון: לי יש שתי תביעות סקטוריאליות לגבי הקופסה הקרובה, ככה אני חושב.

אילן גילאון: באיבוד הנאיביות שלי אני מאמין שאותן אפשר יהיה אולי לעשות, והן באמת, אדוני, לא סקטוריאליות, אולי הן שייכות יותר למצביעים של מפלגה אחרת.

אילן גילאון: אני חושב, שבתקציב הזה צריכות להיפתר שתי בעיות לפחות כדי להיות סמן ואיתות להמשך הדרך, כדי לתת תקווה, כי תקווה, כמו הורדת הריבית, אדוני, מביאה צמיחה במשק.

אילן גילאון: הבעיה הראשונה היא הנכים.

אילן גילאון: אני אישית אומר לך, עם כל המשמעת הקואליציונית, וגם אם אני בחור אחראי, וכל כך ציפיתי לממשלה הזאת, כל עוד יהיה נכה אחד שם בחוץ, במשרד האוצר, לא אוכל להצביע לטובת התקציב הזה בשום קריאה.

אילן גילאון: ואני אומר לך, אדוני, שהבטחנו הבטחה לגבי הדיור הציבורי.

אילן גילאון: אני עומד להסתפק בדברים האלה.

אילן גילאון: אני כמובן תומך בדרישות שנאמרו על ידי לימור לבנת.

אברהם בורג: אני מבקש לסיים.

אילן גילאון: סיימתי, זה משפט אחרון.

אילן גילאון: המדינה שלנו צריכה להתנהל כסנדלרייה שבונה מדרסים מתאימים לכל אדם בתוכה, בהתאם ליכולתה.

אילן גילאון: אני מאמין בחמסה, והחמסה היא מדינה שנותנת בריאות, חינוך, תעסוקה, מגורים וביטחון.

אילן גילאון: והיד הזאת של החמסה היא היד שצריכה להיות בתוך הקופסה שיושבת לנו כאן, אדוני.

אילן גילאון: אני מאוד מודה לך.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הפעם חרגתי ממנהגתי להכין נאום ארוך ומנומק על התקציב, להסביר – – –

אברהם בורג: מנומק אתה עוד יכול.

אברהם בורג: ארוך אתה לא יכול, מנומק אתה יכול.

סילבן שלום: – – – ארוך ומנומק לגבי המרכיבים הספציפיים שיש בו, להשוות בין סעיף לסעיף, להשוות בין הבטחות לבין מעשים שכתובים בספר התקציב, ולעשות זאת ממש בצורה מסודרת.

סילבן שלום: אבל, לאחר שאתמול שמעתי את כל הקואליציה פתאום חוזרת בה כאילו תפס אותה אני לא יודע מה, וכל מה שהם ביקשו לפני כן, הכול כאילו לא היה, אמרתי, בעצם המשחק הזה הוא משחק מכור.

סילבן שלום: ממשלה לא נפלה מעולם על תקציב, אבל גם כאשר היא לא נפלה על תקציב היו מאבקים.

סילבן שלום: היו מאבקים ענייניים.

סילבן שלום: היו מאבקים של גופים כאלה וגופים אחרים, שרצו להוסיף לכאן או לגרוע משם.

סילבן שלום: הפעם, נראה שכל מרכיבי הקואליציה שדיברו ברמה לפני הבחירות ודיברו ברמה בשבוע האחרון נפלו בקול דממה דקה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, מאחר שזה כך, כל מה שאעשה הוא לבוא ולומר מה הבטיח ברק לפני הבחירות ומה קורה עכשיו אחרי הבחירות.

סילבן שלום: ידידי חבר הכנסת גילאון הזכיר את חוק הדיור הציבורי.

דוד טל: אבל הוא לא הבטיח לקיים.

סילבן שלום: אתה יודע מי אמר "הבטחתי, אבל לא הבטחתי לקיים".

סילבן שלום: גם זה מבית-היוצר של בית-המדרש של מפא"י.

סילבן שלום: כאשר דובר על הדיור הציבורי, עלו כאן במרצ על בריקדות.

סילבן שלום: אהוד בעצמו אמר, שלא ייתכן שהאנשים האלה לא יוכלו לגור בבתיהם שלהם ולהורישם לאחרים.

סילבן שלום: אבל לא הייתי צריך עכשיו את התקציב.

סילבן שלום: כבר בהסכמים הקואליציוניים נכתב, שחוק הדיור הציבורי יופעל בכפוף למגבלות התקציב.

סילבן שלום: מה קורה עכשיו?

סילבן שלום: שר האוצר שוחט, שהצביע בעד הצעת החוק של רן כהן, שהיתה כולה פוליטית כדי לפגוע בממשלה, אומר עכשיו: אפשר לקבל, אבל יש דברים הגיוניים ויש דברים בלתי הגיוניים.

סילבן שלום: יש דברים שצריך לעשות ויש דברים – – –

זהבה גלאון: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה בעד הדיור הציבורי?

סילבן שלום: אני בעד, מוחלט.

זהבה גלאון: בממשלה הקודמת לא היית בעד החוק הזה.

זהבה גלאון: אז איך אתה – – –

סילבן שלום: חברת הכנסת גלאון, אומר לך: אני הגשתי את הצעת החוק עוד לפני חבר הכנסת רן כהן.

זהבה גלאון: אבל, ההצעה שלך – – –

דוד טל: חברת הכנסת גלאון, לא אפשרתי לגברתי לנהל דיאלוג עם הנואם, עם כל הכבוד הראוי וההערכה.

סילבן שלום: מה שקרה הוא, שמייד לאחר שסיימתי את גיבושה והכנתה עם היועצים המשפטיים מוניתי לסגן שר.

סילבן שלום: על-פי החוק, סגן שר ושר לא יכולים להגיש הצעות חוק, והם צריכים לבטל את כל הצעות החוק שהם היו חתומים עליהן.

סילבן שלום: אני מאחל לך שתהיי שרה ותראי את ההליך הזה.

סילבן שלום: את צריכה לוותר על כל הצעות החוק שהגשת או שאת שותפה להן, ולא משנה באיזה הליך הן נמצאות.

אברהם פורז: אם היא תהיה שרה, הליכוד יהיה תמיד באופוזיציה.

סילבן שלום: אני מאחל לה שתהיה שרה בממשלה הזאת, אף-על-פי שזה לא יהיה זמן ארוך.

זהבה גלאון: זה לא מזיק.

סילבן שלום: חבר הכנסת פורז, אני חשבתי שמרצ תמנה אשה שרה.

סילבן שלום: מדברים גבוהה גבוהה, אבל מה הם מינו?

סילבן שלום: שלושה שרים.

זהבה גלאון: סמוך עלינו.

סילבן שלום: לא שמעתי את חברת הכנסת גלאון יוצאת נגד זה.

סילבן שלום: למען האמת, היא לא יכולה לצאת בעד עצמה, אבל לפחות אחרים היו צריכים לעשות את זה.

סילבן שלום: אפילו סגן שר, אשה ממרצ, אין.

סילבן שלום: לכן, בואו ונדבר – – –

זהבה גלאון: יש לי תשובה על זה, אם היושב-ראש יאפשר לי.

דוד טל: הפעם אני מאפשר לך לפנים משורת הדין.

זהבה גלאון: חבר הכנסת שלום, מכיון שהיושב-ראש אפשר לי – – –

אברהם פורז: יש שלוש נשים מתוך עשר.

סילבן שלום: אתה שם לב שאני לא מצליח לדבר.

דוד טל: אתה מנהל דיאלוג ואתה נהנה מזה, אז אני לא יכול לחסום – – –

סופה לנדבר: זה ממש "במודה".

זהבה גלאון: חבר הכנסת שלום, כשהליכוד יאמץ את השיטה של מרצ – ארבע נשים בעשירייה הראשונה – שיטת הבחירה הדמוקרטית, שמי שנבחר ראשון הוא מועמד לשרות, אני מקווה שתבין – – – שלנו הם גברים.

זהבה גלאון: דרך אגב, זה רק זמני.

זהבה גלאון: בבחירות הבאות זה לא יהיה כך.

אברהם פורז: שולמית אלוני חוזרת?

דוד טל: תודה.

דוד טל: אנו מכירים את המושג "אפליה מתקנת".

דוד טל: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

סילבן שלום: כדי לסכם את הנושא הזה, חברת הכנסת גלאון, אצלנו יש שלוש נשים מתוך 19 חברי כנסת, בלי הבטחת ייצוג, ואם היו לנו 25 חברי כנסת היו לנו חמש נשים.

סופה לנדבר: הן נשארו forever מועמדות.

זהבה גלאון: חבר הכנסת שלום – – – ארבע מתוך עשר.

סילבן שלום: תנו לי רגע.

דוד טל: רבותי, אני רוצה לאפשר לחבר הכנסת סילבן שלום, שזמנו תם ואני צריך להחזיר לו את כל הזמן שנלקח לו – – –

סילבן שלום: עוד לא התחלתי.

דוד טל: עוד לא התחלת?

דוד טל: אדוני, בבקשה.

אברהם פורז: – – –

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, דיור ציבורי הבטיח אהוד ברק לפני הבחירות.

סילבן שלום: אמר להם והשתתף אתם בכינוסים, והם – כל אנשי הדיור הציבורי – באים עכשיו אלי לבכות לא רק על ראש הממשלה.

סילבן שלום: הם אומרים: אנחנו, תומכי ליכוד, עבדנו עם מרצ בבחירות רק בגלל הדיור הציבורי ולא בגלל שום השקפות מדיניות.

סילבן שלום: עבדנו והשקענו.

סילבן שלום: בשבוע שעבר היו אצלי ראשי הדיור הציבורי מתל-אביב.

אברהם פורז: מה הם רוצים ממך?

סילבן שלום: אמרו לי: עכשיו, כל ממשלה עולה – מה שאמרה קודם לא מתקיים.

סילבן שלום: סטודנטים – מה לא נאמר לגבי הסטודנטים.

סילבן שלום: איך הוא אמר בכרטיס שלו?

סילבן שלום: – שכר לימוד חינם באוניברסיטאות.

סילבן שלום: אמרו לו כבר אז, שלא בטוח שזה אפשר.

סילבן שלום: הוא אמר: לא.

סילבן שלום: אצלי מגיל שלוש עד סוף הלימודים – בחינם.

סילבן שלום: מה הוא בא ומציע עכשיו?

סילבן שלום: הלוואות.

סילבן שלום: הממשלה הקודמת הציעה אפילו הלוואות יותר משופרות.

סילבן שלום: זה מה שאתה מציע להם, אחרי ההבטחות הרבות לסטודנטים, שהעלו כאן את מאבקם על נס, ואחרי שאמרו עד כמה הממשלה הקודמת מתעמרת בסטודנטים?

סילבן שלום: זו הבטחה נוספת שהיתה כלא היתה.

סילבן שלום: מספר הנשים בממשלה – היה כלא היה.

זהבה גלאון: אצלכם זה היה משופר.

סילבן שלום: יש מישהו שהבטיח לציבור.

סילבן שלום: את יודעת מה?

סילבן שלום: – – –

דוד טל: גברתי חברת הכנסת גלאון, לפעמים את עולה ואת מוציאה אותי מדעתי ואני מתקומם כל-כולי ואני לא יכול להעיר לגברתי אף לא מלה אחת.

זהבה גלאון: אתה מפריע לי בכל נאום שלי.

דוד טל: את תיתני לי הכשר?

דוד טל: על-פי זה אני מבין שיש לי הכשר להפריע לגברתי כשאהיה חבר כנסת מן המניין.

זהבה גלאון: אתה עושה את זה בכל ישיבה שאני מדברת.

דוד טל: אני לא עושה את זה.

דוד טל: אני רוצה להבהיר את עצמי.

דוד טל: יש הערת ביניים, ויורדים ממנה לאחר שמקבלים תשובה או לא.

דוד טל: אבל אי-אפשר ליצור מין ריטואל שבכל משפט שהוא לא יסיים תהיה עוד הערה ועוד הערה.

זהבה גלאון: אז – – –

דוד טל: לא נהוג.

דוד טל: יש זמן שנותנים להוציא אוויר.

דוד טל: גמרו את ההערות הביניים.

דוד טל: אבל צריך לתת לשמוע את הרעיון.

דוד טל: אני עדיין לא ירדתי לסוף דעתו ומה הוא רוצה לומר.

דוד טל: הוא כל פעם מתחיל לומר משהו ועובר לנושא אחר בגלל זה.

דוד טל: חבר הכנסת שלום, בבקשה.

סילבן שלום: דיור ציבורי – הבטיח ולא קיים.

סילבן שלום: לימודים חינם לסטודנטים – הבטיח ולא קיים.

סילבן שלום: הוא הבטיח שמספר הנשים בממשלה אצלו יהיה הרבה יותר גבוה מהיעד שהיה אי-פעם, מהמצב שהיה בעבר, כשהיו שתי נשים.

סילבן שלום: הוא הבטיח ולא קיים.

סילבן שלום: יש גם מה שאדוני היושב-ראש לא יאהב לשמוע, ואני חושב שזה גם לא היה נכון.

סילבן שלום: אני חושב, שהוא הגיש הצעת חוק אחת בכל ימי חייו, הצעת חוק גיוס בחורי ישיבות.

סילבן שלום: הוא הבטיח ולא קיים.

סילבן שלום: זה לא שאני בעד.

סילבן שלום: אמרנו כבר אז, שהדבר הזה צריך להיעשות בהסכמה.

סילבן שלום: אבל הוא מבטיח, כי הוא רצה את החילונים, את הנשים, את הסטודנטים ואת הדיור הציבורי.

סילבן שלום: אבל, הדבר הכי קשה היה בתחום החינוך.

סילבן שלום: הוא הבטיח מהפכה בחינוך.

סילבן שלום: מה הדבר הראשון שהביאו לממשלה?

סילבן שלום: קיצוץ עמוק בחינוך, קיצוץ שכמעט לא היה כדוגמתו בתחום החינוך – 450 מיליון שקל.

סילבן שלום: נכון שיוסי שריד, שיש לו כאן עשר אצבעות, עשרה מנדטים, יש לו אפשרות גם לכפות את דעתו.

סילבן שלום: לכן הוא עמד על שלו, ובסוף יהיה קיצוץ מסוים, אבל לא הקיצוץ שרצו לעשות.

סילבן שלום: זאת הממשלה שאמרה: שינוי סדרי עדיפויות, וכי היא תיתן לחינוך.

סילבן שלום: בכל הדברים שהיא באמת היתה צריכה לשנות היא לא שינתה.

סילבן שלום: אין מצב שבו הממשלה תהיה יותר יעילה, יותר קומפקטית, ולא תהיה ממשלה מורחבת.

סילבן שלום: לבוז כך ולומר: 23, 24 ו-25 שרים.

סילבן שלום: אין ספק, שהמספר הזה הוא מספר שירוץ מעתה ואילך ולא יופחת עוד.

סילבן שלום: המספר הזה זה רק יעלה – –

דוד טל: נכון.

סילבן שלום: – – כי נקבע סטנדרט מסוים.

סילבן שלום: גם השותפות הקואליציוניות כבר התרגלו למצב מסוים.

דוד טל: בהחלט.

סילבן שלום: כשהיו 18 שרים ובאו לנתניהו ואמרו לו: תגדיל בשניים, בשלושה או בארבעה – תמצא, בסופו של דבר, קואליציה הכי ממושמעת שיש לך.

סילבן שלום: אמר: לא.

סילבן שלום: כמובן, גם בעניין הזה הוא כנראה טעה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה להוסיף עוד משפט אחד ובזה גם לסכם את דברי.

סילבן שלום: מה שמפריע לי הוא, שראש הממשלה הזה, שהתחייב באמת לכלכלה אחרת, לכלכלה יותר יעילה, החליט לעשות מעשה שבטווח הארוך יכול להזיק לנו בצורה מלאה.

סילבן שלום: הוא החליט להגדיל את הגירעון ל-2.5%.

סילבן שלום: בתקציב הקודם אני נלחמתי עם נגיד בנק ישראל שלא להפחית את הגירעון מ-2.4% ל-2%.

סילבן שלום: הייתי אז שר בממשלה.

סילבן שלום: אמרתי לו: אי-אפשר לעשות עכשיו את ההפחתה הזאת.

סילבן שלום: רק ארבע עשיריות הן קיצוץ של עוד מיליארד וחצי, ויש מיתון, האטה ואבטלה.

סילבן שלום: אסור לעשות את זה.

סילבן שלום: מה אמר לי הנגיד?

סילבן שלום: – לא יקום ולא יהיה.

סילבן שלום: מעמדה של ישראל בשוקי העולם יתערער.

סילבן שלום: הדירוג של ישראל בתחום האשראי יקרוס, אם ישראל לא תמלא את הבטחתה להפחית את הגירעון מ-2.4% ל-2%.

סילבן שלום: עכשיו, זה היה צריך להיות 1.75% לפי חוק הפחתת הגירעון.

סילבן שלום: אותו נגיד בנק ישראל פתאום מסכים ל-2.5%.

יולי תמיר: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה רוצה שזה יהיה גם פחות וגם יותר?

סילבן שלום: לא.

סילבן שלום: אמרתי שאני עצמי חשבתי אז שאין להפחית את הגירעון.

סילבן שלום: אבל כאשר מגדילים את הגירעון וזה לא הולך למטרות שלשמן זה צריך ללכת, יש עם זה בעיה.

סילבן שלום: בסופו של דבר, כאשר רוצים להגיע לצמיחה – –

דוד טל: אדוני מתבקש לסיים.

סילבן שלום: – – אין מרכיבים אחרים מלבד חינוך, תשתיות, מדע וטכנולוגיה.

סילבן שלום: אלה הדברים שבטווח הארוך מובילים לצמיחה.

סילבן שלום: אני רוצה לסכם במשפט האחרון: ברק יש לנו לפני הבחירות.

סילבן שלום: מה בדרך כלל בא אחרי ברק?

סילבן שלום: רעם.

סילבן שלום: הרעם שלו היה אחרי הבחירות, אבל גם הרעם, בסופו של דבר, הולך ונעלם.

סילבן שלום: היום יש לנו איזו דממה דקה של ראש ממשלה שהבטיח והבטיח, אבל כנראה, כמו שאמר היושב-ראש, הוא לא הבטיח לקיים.

סילבן שלום: תודה רבה.

רחמים מלול: אחרי הרעם צריך לבוא הגשם.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: עתה, חבר הכנסת אברהם פורז, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

זהבה גלאון: ברקים ורעמים וגשם אין.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: נשיאים ורוח וגשם אין.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני היושב-ראש, אתה נותן זכות דיבור לאיש שינוי?

דוד טל: קודם כול, הוא פרלמנטר מצוין, ואת זה צריך לדעת, הגם שדעותיו אינן עולות בקנה אחד עם הדעות שלי.

מקסים לוי: אבל הוא לא סוציאליסט.

דוד טל: מעבר לכך, אני כאן בשבתי על הכיסא הזה נוהג בצורה ממלכתית ביותר.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

גדעון עזרא: אין לך ברירה.

דוד טל: נכון.

דוד טל: גם אין לי ברירה.

ראובן ריבלין: על דעת המקום ועל דעת – – –

יוסף יצחק פריצקי: – – –

אברהם פורז: גם אם היתה לו ברירה, הוא היה נותן לי רשות דיבור.

דוד טל: נכון.

אברהם פורז: לפני שאכנס לתקציב ולחוק ההסדרים, אומר משהו על מה שאין בו.

אברהם פורז: לא מופיע שום סעיף על חוק הדיור הציבורי.

אברהם פורז: אני רוצה לספר לכם סיפור מעניין בעניין הזה.

אברהם פורז: כשהחוק הזה הגיע לפה לדיון, הייתי בין אלה שהתנגדו לו.

אברהם פורז: פניתי לבייגה שוחט, שהיום הוא שר האוצר – –

ראובן ריבלין: הוא ישב פה.

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: – – ואמרתי לו: אתה, כשר האוצר, לעולם לא היית נותן יד לחוק כזה.

אברהם פורז: הוא אמר: כן, אתה צודק; אבל באופוזיציה אפשר לעשות הכול.

אברהם פורז: מה התוצאה?

אברהם פורז: התוצאה היא, שהיום הממשלה מחויבת, אולי למרצ, אינני יודע, לקדם את החוק הזה, כשהחוק הוא סקנדל מאין כמותו.

ראובן ריבלין: אדם לא מחויב לעצמו?

ראובן ריבלין: כשבאו והזהירו אותו ואמרו לו: אתה היית שר האוצר ואתה יודע שיהיו 1.4 מיליארדי שקלים, הוא ישב פה ואמר: נמצא את הכסף.

דוד טל: איפה האחריות?

ראובן ריבלין: הוא הצביע בעדו.

ראובן ריבלין: הוא הצביע בעד החוק.

ראובן ריבלין: הוא לא מחויב ארבעה חודשים אחרי זה?

ראובן ריבלין: אולי הוא נבחר בגלל זה?

ראובן ריבלין: אולי הוא קנה שלטון ב-1.4 מיליארד שקלים.

ראובן ריבלין: אולי הוא נבחר בגלל זה.

רחמים מלול: – – –

אברהם פורז: חבר הכנסת ריבלין, אני דווקא הנחתי, שאמירתו של בייגה שוחט מבטאת פסימיות, שרק אדם שלא יכול לחלום שהוא יהיה אי-פעם שר האוצר נותן יד לדבר כזה, שאחר כך השאלה היא איך הוא מתמודד אתו.

ראובן ריבלין: רואים שאדוני מעולם לא היה במפא"י.

אברהם פורז: יכול להיות.

אברהם פורז: מכל מקום, החוק הזה – טוב שאיננו, וצריך לקבור אותו קבורה סופית, משום שהחוק הזה רצה לתת, למעשה, במתנה, ללא שום מבחן כלכלי, סוציו-אקונומי, עשרות אלפי דירות לדיירים המחזיקים בהן רק משום שהם גרים בהן.

מקסים לוי: למה אתה אומר את זה – – –

אברהם פורז: למה אני אומר את זה?

אברהם פורז: כי אני צודק.

אברהם פורז: זה ללא שום מבחן.

סופה לנדבר: אתה לא מתבייש להגיד את זה – – –

אברהם פורז: חברת הכנסת לנדבר, אני מציע לך שלא לתמוך בחוק הזה, כי הוא פועל נגד העולים מרוסיה.

אברהם פורז: את יודעת למה הוא פועל נגדם?

אברהם פורז: החוק הזה יגרום לזה שהעולים החדשים לא יוכלו עוד לקבל דירות, משום שכל הדירות יימכרו לדיירים המחזיקים בהן.

סופה לנדבר: צריכים להתחיל לבנות במדינת ישראל – – – ואז יהיה – – –

אברהם פורז: לא סתם יולי אדלשטיין, שר הקליטה דאז, התנגד בצורה נחרצת לחוק הזה.

מקסים לוי: הוא מוסר את הדירות של אותם אנשים שבאו בשנות ה-50 והתיישבו לאנשים אחרים.

אברהם פורז: אז מה?

מקסים לוי: אבל הם, שעדיין גרים כשכירים, מוציאים את הילדים שלהם מהבתים ומוכרים את הדירות האלה לאנשים – – –

אברהם פורז: חבר הכנסת לוי – – –

מקסים לוי: המגמה היתה לעשות הפרטה בדירות "עמידר".

אברהם פורז: אני מכיר את העניין.

אברהם פורז: העניין הוא פשוט מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת לוי.

אברהם פורז: הדיירים הנוכחיים יכולים לגור בדירות האלה כל ימי חייהם, ואיש לא יוציא אותם משם.

אברהם פורז: המטרה היא שהם יוכלו להשאיר זאת בירושה לילדים שלהם.

מקסים לוי: למה לא?

אברהם פורז: אנחנו לא יודעים מה המצב הכלכלי של הילדים.

אברהם פורז: אנחנו יודעים דבר אחד: כתוצאה מזה, 6,000-5,000 פתרונות דיור בשנה – בעיקר לעולים חדשים מחבר המדינות, חברת הכנסת לנדבר – לא יהיו בנמצא.

יוסף יצחק פריצקי: ולנזקקים בוודאי.

אברהם פורז: אני מציע לכם את הרעיון הזה לזנוח.

אברהם פורז: חוק איום ונורא, וטוב שנקבר.

אברהם פורז: עכשיו, אעבור לתקציב החדש.

סופה לנדבר: צריך לבנות – – –

אברהם פורז: את נגד העולים מחבר המדינות?

אברהם פורז: אולי כן.

אברהם פורז: חבל להיכנס לחוק התקציב, כי זה באמת עניין משעמם, אבל מי שרואה את חוק ההסדרים הזה, כמו קודמיו, כל שנה, נחרד.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, עושים מאתנו צחוק.

דוד טל: אני חושב, שגם חוק הפיקדון כלול בחוק ההסדרים אחרי שנה של עבודה מאומצת.

אברהם פורז: נכון, אחרי ארבע שנים של עבודה מאומצת.

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: וכך כלאחר יד – – –

אברהם פורז: אחרי ארבע שנים של עבודה מאומצת בכנסת אומר משרד האוצר, שהחוק לא נבדק דיו על היבטיו.

אברהם פורז: נראה שמה שלא לוקח 50 שנה זה לא בדיקה יסודית, ואחרי 50 שנה יאמרו שהמסקנות כבר התיישנו וצריך ועדה חדשה כדי לבחון את זה.

אברהם פורז: מה קורה כאן?

אברהם פורז: רוצים לעשות מאתנו צחוק.

אברהם פורז: ללא כל קשר לתקציב המדינה מביאים פה סדרת חקיקות, שרוצים שוועדת הכספים, ב-60 יום, תסיים אותן, תגמור אותן.

אברהם פורז: למה רוצים שזה יהיה בוועדת הכספים שתדון בחוק ההסדרים?

אברהם פורז: כי זאת המטרה: שלא יהיה לנו זמן להתעסק עם זה, וזה יעבור באופן אוטומטי – מה שהאוצר מכניס מצד אחד יצא מצד שני.

אברהם פורז: אתם רוצים שאתן לכם כמה דוגמאות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פורז, כל החוקים – אתה יצרת אותם ואתה העברת אותם בקולות האופוזיציה שרצתה לדחוק – –

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אני – – –

ראובן ריבלין: – – ולקבל קולות מהציבור על חשבונך כדי להפיל את הממשלה.

ראובן ריבלין: ואז – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, יש פה פרדוקס אחר.

ראובן ריבלין: הוא אחראי ושותף לכמה חוקים.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אנחנו כאן, כחברי הכנסת, בית-המחוקקים, עובדים ועמלים על החוקים האלה, ואומר חבר הכנסת פורז – ארבע שנים על החוק הזה.

דוד טל: אנחנו נבחרנו לצורך העניין הזה.

דוד טל: אנחנו המחוקקים.

דוד טל: באים פקידי האוצר, עם כל הכבוד להם, פקידים שלא נבחרו על-ידי העם, ובמשיכת קולמוס אחת מוחקים חוק שלם שהוכן ארבע שנים.

דוד טל: הדמוקרטיה, היכן היא?

ראובן ריבלין: – – –

מקסים לוי: אבל יש הזדמנות היום.

מקסים לוי: אז מה הבעיה?

ישראל כץ: – – –

אברהם פורז: אבל, אדוני היושב-ראש, פקידי האוצר, כמו עובדי מדינה אחרים, לעולם לא יוכלו להצליח אם לא יהיו משתפי פעולה בבית הזה.

אברהם פורז: אני חושב, שתפקידנו, חברי הכנסת, כאשר זה יגיע לוועדת הכספים, הוא שוועדת הכספים תוריד בכלל מסדר-יומה כל נושא שלא נוגע לתקציב ותאמר לממשלה להתכבד ולהגיש אותו כהצעת חוק נפרדת שתלך לוועדה המתאימה.

ראובן ריבלין: חוק יסודות החקיקה.

ראובן ריבלין: נביא אותם אנחנו.

אברהם פורז: עד שיעבור החוק הזה עוד נכונו לנו ימים רבים.

אברהם פורז: אני גם הצעתי דבר נוסף – שלוועדת הכנסת תהיה סמכות לקחת חוק ולפצל אותו בין ועדות שונות.

אברהם פורז: הסמכות הזאת לא קיימת היום.

אברהם פורז: אם יתקבל התיקון הזה לתקנון הכנסת, תוכל ועדת הכנסת לקחת את החוק הזה ולפצל אותו בין ועדות שונות.

אברהם פורז: יש דברים שהם שיא החוצפה.

אברהם פורז: עבדו בכנסת הזאת כחמש או שש שנים על הקמת ערוץ טלוויזיה מסחרי בישראל, עם כל מיני איזונים, עם חברת חדשות, עם מעורבות של הטלוויזיה החינוכית ועם הגבלה של זכות העיתונות להיות בפנים.

אברהם פורז: היו דיונים עמוקים, ואולי עמוקים מדי.

אברהם פורז: היו דיונים ארוכים מדי.

אברהם פורז: מה מציעה לנו עכשיו הממשלה?

אברהם פורז: – שבחודש וחצי נקים ערוץ שלישי מסחרי.

אברהם פורז: ככה, בחודש וחצי, ערוץ מסחרי.

אברהם פורז: איפה?

אברהם פורז: לפחות יכולה היתה לומר שתדון בזה בחודש וחצי ועדת החינוך שמופקדת על העניין.

אברהם פורז: אבל לא – ועדת הכספים תדון בזה.

אברהם פורז: היא תדון בזה יחד עם פקודת העיריות, חוק הרשויות המקומיות, חוק ההסדרים במשק, חוק הפיקדון, שמירת הניקיון והבלו.

דוד טל: לסיום.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, היום קיימנו דיון בנושא כלשהו שמטרתו כנראה להחיות את ימי הצנע והקיצוב.

אברהם פורז: הממשלה רוצה לגבות כ-350 מיליון שקל מסים על סולר.

אברהם פורז: איך עושים את זה?

דוד טל: עליזה.

דוד טל: חבר הכנסת מקסים לוי – – –

אברהם פורז: חבר הכנסת לוי, אתה מפריע לעובדי הבניין לשמור על הסדר.

דוד טל: תקציב – רק בחוץ.

אברהם פורז: איך גובים 350 מיליון שקל מהסולר?

אברהם פורז: יש סולר שהולך לתעשייה וגם לחברת החשמל, ורוצים לעשות זאת רק על הדלק.

אברהם פורז: ואז, רוצים להחזיר אותנו למשטר של פיקוח.

אברהם פורז: כמה עשרות מפקחים יצבעו את הדלק, את הסולר, כמו שבצבא היה פעם דלק אדום, והם יפקחו שחלילה לא יעבירו ממכל למכל.

אברהם פורז: ההפרש יהיה למעלה – – –

יוסף (טומי) לפיד: רק ביום חול.

אברהם פורז: רק ביום חול.

דוד טל: אתה לא התכוונת מוצאי-שבת בבוקר.

אברהם פורז: פקחי המכס לא עובדים אצל השר סויסה, אצל השר אלי ישי או אצל היושב-ראש.

אברהם פורז: הם יכולים גם בשבת.

אברהם פורז: אבל נתנו דוגמה בוועדה.

אברהם פורז: אמרו שיש הרבה מאוד קיבוצים שיש להם מכלי סולר שמשמשים לחקלאות, לחימום לולים, למפעל ולפעמים גם לטרקטור.

אברהם פורז: מי שחלילה ייקח מהמכל הזה וישים בטרקטור או להיפך יעבור עבירה פלילית.

אברהם פורז: זה מזכיר את הימים של דב יוסף, עליו השלום, וימי הצנע והקיצוב, כשהיו עושים חיפושים לאנשים באוטובוסים כדי לבדוק אם אין להם ביצים – לא אישיים אלא של תרנגולות.

דוד טל: חבר הכנסת פורז, אני מבקש לסיים בזאת.

ראובן ריבלין: מי שהיו לו שלוש, היו לוקחים לו אחת.

אברהם פורז: זה נכון.

אברהם פורז: היו לך שתיים – יכולת להעביר חופשי.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, מכל מקום, אני חושב שגם חברי הקואליציה לא צריכים לתת יד לביזוי הזה ולפארסה הזאת.

אברהם פורז: לכן, את חוק ההסדרים, כפי שהוא מוצג היום, לדעתי צריך לדחות.

אברהם פורז: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל קליינר – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת יאיר פרץ.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת איוב קרא.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי, אין אני יכול לעמוד היום על הדוכן ולומר בלב נקי, כי התקציב שהוגש על-ידי משרד האוצר לשנת 2000 נושא בשורות חיוביות לשכבות החלשות ולאוכלוסיות הנזקקות במדינת ישראל.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, מה שהיה הוא שיהיה ואין חדש תחת השמש.

ראובן ריבלין: כל הנחלים שבו אל הים, והים אינו מלא.

יאיר פרץ: זהו תקציב שממשיך את המדיניות הכלכלית של הממשלה הקודמת, שעיקרה היה טיפוח המגזר העסקי והמשפחות השולטות בשוק ההון הישראלי, וזאת על חשבון האוכלוסיות והשכבות החלשות והנזקקות במדינת ישראל.

יאיר פרץ: לפיכך, אדוני היושב-ראש, אינני רואה את התועלת שצמחה לכל אותם אזרחים שהיו כמהים לשינוי סדרי העדיפויות וראו את הצורך בהפניית חלק גדול מהמשאבים התקציביים לתחום החברתי, ומשום כך הצביעו לברק.

יאיר פרץ: זאת מתוך שאיפה שהוא יהיה ראש הממשלה שיביא את השינוי המיוחל והמתבקש.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, הקיצוצים המוצעים בתקציב המוגש לנו היום בתחומי החינוך, הרווחה, העבודה, התעסוקה והבריאות רק יעמיקו את הפערים החברתיים הקיימים בין שכבות הציבור השונות בישראל והם יוצרים למעשה שתי מדינות תחת ריבונות אחת: ישראל השבעה, העשירה והמנוכרת, שהתקציב המוגש משרת את האינטרסים הכלכליים שלה; וישראל השנייה, שהאזרחים בה רודפים אחרי מקום עבודה הגון, לא מצליחים להתפרנס בכבוד וילדיהם נידונים לחיי בערות, בטלה, פשע ואלימות כהמשכיות של אורח החיים של הוריהם.

יאיר פרץ: אדוני היושב-ראש, רק הפניה של תקציבים ראויים לתחום החברתי, תוך כדי יצירת איזון בין שכבות האוכלוסייה, תציל את המדינה מהמהפכה החברתית שעלולה להתרחש בשנים הקרובות.

יאיר פרץ: גברתי השרה, ראש הממשלה, שר האוצר ופקידי האוצר אטומים לרחשי הלב של הציבור וגם לצרכיו.

יאיר פרץ: חייבים אנו להבין, כי כל מה שנחסך היום יעלה הרבה יותר בעתיד הקרוב, וכי פקידי האוצר יפסיקו לספר לנו שהם למעשה שולטים במדינה הזאת.

יאיר פרץ: כל אותם תקציבים שנחסכים היום מילדי ישראל הנזקקים, שמופלים לרעה רק בגלל המסגרות שהם שוהים בהן, יעלו למדינת ישראל בריבית דריבית אם זעקתם לא תענה וקולם לא יישמע.

יאיר פרץ: לסיום, אדוני היושב-ראש, ברצוני לשאול את שר האוצר אם התקציב הזה אינו "באג 2000" אחד גדול שעלול לשבש את המערכות החברתיות ולגרום לתבערה חברתית, שאירועי ואדי-סאליב ייראו כאין וכאפס לעומתם.

יאיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני פונה מעל בימה זו מקירות לבי לראש ממשלת ישראל, שידוע באומץ לבו בקבלת החלטות גורליות של המדינה, ולשר האוצר, ומבקש משני הנכבדים האלה, מראש הממשלה ומשר האוצר, שיבצעו רוויזיה בסעיפים החברתיים בתקציב, ובזה יביאו בשורה לעם ישראל, לשכבות החלשות והנזקקות.

יאיר פרץ: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: גברתי השרה, מותר לך להתערב.

דוד טל: אחרי דברים קשים את יכולה להגיב, ואם יש את נפשך, את יכולה לבקש.

דוד טל: חבר הכנסת איוב קרא, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשעיינתי בתקציב המדינה חשכו עיני.

איוב קרא: רק לפני חודשיים עמדו פה קברניטי הממשלה, שבאו לגאול את המדינה הזאת, ולצערי הרב אמרו, וגם אמרו לא מדויק, שהרחבת הממשלה תעלה לקופת המדינה 9 מיליוני שקלים.

איוב קרא: לצערי הרב, בדפי התקציב שהם מביאים בפני הבית הזה, רק עלות החזקתו של הרב מלכיאור עם חיים רמון, עם שמעון פרס, שלושתם יחד בשנה אחת מגיעה ל-26 מיליון ו-500,000 שקל.

איוב קרא: אני עוד לא יודע מה יש סביב העניין הזה.

איוב קרא: עוד יותר חמור, גברתי השרה, שעל אף הרחבת הממשלה ועל אף הזמנת הנגר להרחיב פה את השולחן, לא מוצא ראש הממשלה מישהו שיכבד את הבית הזה.

איוב קרא: היום אנחנו מתחילים ברגל שמאל דיון כל כך קריטי, כל כך חשוב בחיינו.

איוב קרא: כאשר אני מסתכל – ואת מחייכת, ויש לך חיוך נחמד – – –

סופה לנדבר: זאת הממשלה שלנו – – – בשבילנו זה דווקא כבוד.

איוב קרא: כשאני מסתכל בתקציב הזה, שאמור לגאול מאבטלה את 300,000 המובטלים, שהבטיח – – –

סופה לנדבר: הוא הבטיח בקדנציה הקודמת.

איוב קרא: זה לא חשוב, הוא הבטיח.

איוב קרא: הרי בגלל זה הם בחרו בו, לא בגלל זה שניתן תשובות ונסבר את האוזן; לא לשם זה בחרו את אהוד ברק.

איוב קרא: בכרטיס הביקור שלו הוא אמר: אנחנו נפעל להקמת מפעלים ולמיגור האבטלה של 300,000 המובטלים שדיברנו עליהם לפני הבחירות.

איוב קרא: לצערי, בינתיים אנחנו רק רואים אבטלה יותר ויותר גואה.

איוב קרא: אני בא בדיוק מישיבת ועדת הפנים.

איוב קרא: כאב לי הלב על ועדי העובדים מקריית-מלאכי ומבאר-שבע.

איוב קרא: רחל כהן מקריית-מלאכי, יושבת-ראש ועד העובדים, שהיא עצמה חברת מרכז, מצהירה בריש גלי, שהיא מצטערת על היום הזה שבחרה באהוד ברק.

דוד טל: כך היא אמרה?

איוב קרא: חד-משמעית.

איוב קרא: היום בוועדה.

איוב קרא: והכול מצוטט בפרוטוקול, כולם יכולים להסתכל ולעיין.

איוב קרא: מה הפלא?

איוב קרא: הרי בלשכת ראש הממשלה, רק הלשכה האישית של אהוד ברק, מעלים מ-3 מיליונים ו-381,000 שקל ל-5 מיליונים ו-50,000 שקל.

איוב קרא: למזכירות הממשלה מעלים מ-3 מיליונים ו-908,000 שקל ל-4 מיליונים ו-252,000 שקל.

איוב קרא: בייעוץ לראש הממשלה – יש כל כך הרבה שרים בתוך המשרד הזה, כל כך הרבה פונקציות שהביאו למשרד הזה, כל כך הרבה אנשים חשובים יש במשרד הזה – ומעלים בתקציב הייעוץ מ-5 מיליונים ו-63,000 שקל ל-7 מיליונים ו-71,000 שקל.

איוב קרא: אני יכול להמשיך לספור: באמרכלות, במינהלת פרויקטים לאומיים.

איוב קרא: אבל דבר אחד לצערי הרב שכחו – שכחו, והם עושים זאת בכוונה – זאת פגיעה ברשות למלחמה בסמים, לצערי הרב.

איוב קרא: זה הדבר היחיד בלשכת ראש הממשלה שמצאו לנכון לפגוע בו, גברתי חברת הכנסת וגברתי השרה.

איוב קרא: הרשות למלחמה בסמים לא חשובה.

איוב קרא: אפשר לתת תקציבים ולפעול למען לשכת ראש הממשלה בכל מיני אפיקים.

איוב קרא: לרשות למלחמה בסמים אין להם כסף.

איוב קרא: וכשאני רואה את הנכים שיושבים מול משרד ראש הממשלה, אי-אפשר שלא להתפלא ואי-אפשר שלא להכות על חטא ולומר:

איוב קרא: אני לא הצבעתי – – –

דוד טל: אבל חבר הכנסת כץ מצא איזה סעיף תקציבי.

דוד טל: אני חושב שהוא יכול למלא בדיוק את החלל שנוצר בנושא הזה של הנכים.

ישראל כץ: הגדילו ללשכת הפרסום הממשלתית ב-100 מיליון שקל.

איוב קרא: כן?

איוב קרא: אני גם יכול לסבר לאנשים את האוזן בזה שבמרכז לשירותי התנדבות העלו מ-338 מיליון שקל ל-606 מיליון שקל.

איוב קרא: אני יכול להבליט את העיווות עוד ועוד דווקא בלשכת ראש הממשלה; דווקא באיש, הרמטכ"ל לשעבר, עם היושר הציבורי הגדול ביותר שהיה אמור להיות, אני רואה שאת כל המאסות ואת כל ריכוז הכוח הביאו ללשכת ראש הממשלה.

איוב קרא: אדוני, אי-אפשר לשכוח גם שלפני כמה ימים שבתו פה ראשי הרשויות הדרוזיות, ודווקא באוכלוסייה הזאת, דווקא באוכלוסייה הזאת, זה לא ייאמן, צמצמו את תקציב הפיתוח מ-80,924,000 ש"ח ל-21,653,000.

איוב קרא: זאת אומרת, קיצוץ של כ-60 מיליון ש"ח בתקציבי הפיתוח.

רחבעם זאבי: 70 מיליון.

איוב קרא: סליחה, 70 מיליון ש"ח, דווקא באוכלוסייה הזאת, הלויאלית, המסורה, שעומדת מאחורי ובצד המדינה הזאת.

איוב קרא: האם לילד הזה ייחלנו?

איוב קרא: אני שואל את כולם.

איוב קרא: האם לדבר הזה – האם נקרא ישועה לעם, לדרך הזאת?

איוב קרא: הרי רק לפני כמה ימים ראינו ציבור רחב מאוד, ציבור ערבי שתמך בו בצורה מסיבית ביותר, פתאום בכפר-כנא ארבעה ימים אין מים.

איוב קרא: ארבעה ימים – עד שהתקשרו אלי ואני טיפלתי בזה.

סופה לנדבר: תמיד אמרתי שאם אין מים בכינרת אשם בוודאי ראש הממשלה.

איוב קרא: אני רוצה לומר לך, גברתי, אנשים בוחרים ראש ממשלה כדי לקדם את ענייניהם, כדי שיוביל את העם הזה ואת המדינה הזאת לדרך טובה יותר מקודמתה.

דוד טל: סופה, את תדברי עוד מעט, אני אתן לך את כל הזמן שמגיע לך.

איוב קרא: לכן, לא יכול להיות שיבוז

איוב קרא: בזו על סטטיסטיקות ועל כל מיני דברים נלווים למשרד ראש הממשלה מיליוני שקלים.

איוב קרא: לכן, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר אני רואה שסוגרים מחלקות פסיכיאטריות, מחלקות להתפתחות הילד בבתי-החולים ומפעלים, ועכשיו רוצים לתת עוד גושפנקה לעסקנות של מפלגת מפא"י ההיסטורית, וגם מעלים את מחירי הלחם, הלחם, הדבר הבסיסי של המדינה, של השכבות שהביאו אתכם לממשלה – לא נשארה בידי אלא ברירה אחת, לקרוא תיגר אמיתי על התקציב הזה.

איוב קרא: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: שמעתי את שר התעשייה והמסחר שאמר שידו לא תחתום על זה.

דוד טל: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה, חמש דקות, גברתי.

דוד טל: כל הזמן שלך ותוכלי לומר את כל אשר על לבך.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי שרת הקליטה, טוב שעכשיו את פה.

דוד טל: זה לא טוב, זה טוב מאוד.

סופה לנדבר: זה טוב, מפני שבנאום שלי אתייחס גם לקליטת העלייה בתקציב.

סופה לנדבר: בהתחלת הנאום שלי אני רוצה להגיד שיש מנגינה חדשה, מנגינה חדשה שנקראת מגיני חלשים מספסלי האופוזיציה; עד כמה היא חדשה, דווקא מהכיוון הזה, כאשר הליכוד נמצא באופוזיציה.

סופה לנדבר: רציתי לשאול אותם, אדוני היושב-ראש – – –

דוד טל: את יכולה, אני מרשה לך.

איוב קרא: אני רק רוצה להגיד לך דבר אחד.

סופה לנדבר: לא, אתה תגיד אחרי שאני אסיים.

איוב קרא: אני רק רוצה להגיד לך, אז מה אם אנחנו פה מגינים על החלשים?

איוב קרא: יש לכם אפוטרופסות על החלשים?

סופה לנדבר: מי היום שר לנו שיר?

סופה לנדבר: – אלה שהיו בראש וגרמו לאבטלה גבוהה כל כך.

סופה לנדבר: אתה רוצה להגיד שהאבטלה במדינת ישראל גדלה דווקא עכשיו, בארבעת החודשים האלה?

דוד טל: מה פתאום?

אברהם הירשזון: היא ירדה עכשיו.

איוב קרא: ירדה מאוד.

סופה לנדבר: מי השאיר לנו נכס כזה, אבטלה גדולה בדרום ובצפון?

סופה לנדבר: אתם השארתם לנו את הנכס הזה.

סופה לנדבר: אתם השארתם.

סופה לנדבר: האנשים האלה הגיעו לטבלת המובטלים דווקא לפני כמה חודשים, כאשר אתם הייתם בשלטון.

דוד טל: אבל היא לא התחילה לפני שלוש שנים.

סופה לנדבר: היא התחילה והסתיימה ב-6% כאשר מפלגת העבודה סיימה את הקדנציה.

אברהם הירשזון: זה התחיל ב-1995, גברתי, ב-1994.

סופה לנדבר: לא היתה אבטלה.

סופה לנדבר: היתה אבטלה נמוכה מאוד, ועכשיו היא גדלה עד 10.4%.

דוד טל: 6% זה הרבה, 6% זה הרבה.

סופה לנדבר: רק בעיר אשדוד, העיר שאני גרה בה.

סאלח טריף: לא היתה אבטלה.

אברהם הירשזון: אל תיסחף, לא צריך להסכים.

דוד טל: זה היה הרבה, גם 6%.

דוד טל: הליכוד הגביר את זה.

סופה לנדבר: באמת, רבותי, יש מספיק חלשים אצל כולנו.

סופה לנדבר: יש חלשים בכל הזרמים, חולים מכל המחנות, מובטלים מכל העדות.

ישראל כץ: מה הפתרון?

אברהם הירשזון: את אומרת שאתם ממשלת המשך.

דוד טל: חבר הכנסת הירשזון, לא להפריע לחברת הכנסת לנדבר.

סופה לנדבר: אפשר להגיד, שאם מתוך האנשים האלה היינו צריכים לבנות קואליציה, היינו בונים אותה מקיר לקיר.

סופה לנדבר: רבותי חברי הכנסת, הייתי מבקשת – התקציב הזה כל כך כבד שהוא נמצא בקופסאות על שולחן של כל חבר כנסת – להוסיף סעיף אחד.

סופה לנדבר: הסעיף הזה, אני חושבת שאפילו שר האוצר לא היה מתנגד לו, נקרא סבלנות.

סופה לנדבר: ארבעה חודשים, רבותי, הם כל כך מעט זמן.

סופה לנדבר: לפני כמה ימים קיבלתי עובדים מבתי-הזיקוק של אשדוד – – –

דוד טל: בכמה זמן לתקצב אותו?

דוד טל: בכמה זמן נתקצב את הסעיף הזה?

דוד טל: בשנה?

סופה לנדבר: אני חושבת שצריך לתקצב אותו בזמן.

סופה לנדבר: כמה חודשים צריכים לתקצב.

סופה לנדבר: אגב, יש לי גם טענות על התקציב, אבל אני חושבת שאדם עם היגיון צריך לחשוב עם היגיון, הוא צריך לחשוב שבארבעה חודשים אי-אפשר לתקן שום דבר, או שאפשר רק לתקן חלק קטן.

סופה לנדבר: רבותי, אני רוצה להגיד, שרק לפני כמה ימים נפגשתי עם עובדים של בתי-הזיקוק באשדוד, וכמה דקות לפני שהם נכנסו לפגישה הם נפגשו עם ציפי לבנת, שאמרה שהפרטה בבתי-הזיקוק היא דבר כל כך קשה.

סופה לנדבר: נזכרתי איך ישבנו בוועדת הכספים ואיך דיברנו כאשר היא עמדה בראש ההפרטה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת ובטוחה שצריכים לתת זכויות לעובדים, אבל קודם כול צריך לזכור מה היה לפני כמה חודשים ומה השארתם לנו.

דוד טל: אולי גברתי מתכוונת לציפי לבני, לא לבנת.

סופה לנדבר: סליחה, ציפי לבני.

איוב קרא: תצהירי רק שאת ממשלת המשך ואני אסכים אתך.

סופה לנדבר: גברת שרת הקליטה, אני מצפה שבתקציב הזה תהיה התחלה של בניית דיור ציבורי.

ישראל כץ: ויש.

סופה לנדבר: לא ייתכן שזה שנים רבות מדינת ישראל לא התחילה לבנות.

סופה לנדבר: לא ייתכן.

סופה לנדבר: חוק זה או אחר יכול רק לספק אותם אנשים שחיים בדירות.

סופה לנדבר: אני חושבת שאותם אנשים שעומדים בתור אין להם סבלנות, ואני מבינה אותם, הם במצב קשה ביותר.

סופה לנדבר: רק אתמול באחת הוועדות, בוועדה שלך, בוועדה לפניות הציבור, דיברנו על אנשים שאין להם בכלל תקווה.

סופה לנדבר: אנשים חולים, מבוגרים, שבסך הכול רוצים חדר או שניים בהוסטל.

סופה לנדבר: אני חושבת שאתם צריכים לזכור שאתם הייתם חייבים לבנות.

סופה לנדבר: שלוש שנים הייתם בקואליציה, שלוש שנים הייתם בראש המדינה, ולא עשיתם שום כלום למען האנשים האלה.

דוד טל: ומשפט אחרון לסיום.

איוב קרא: ואתם הייתם 25 שנה.

סופה לנדבר: כבר חודש ימים נמצאים ליד הכנסת אנשים נכים.

ישראל כץ: תנו לנו עוד שלוש שנים.

סופה לנדבר: אני שואלת אתכם, היום אתם שרים להם שיר, מי מכם דיבר אתם?

סופה לנדבר: מי מכם נפגש אתם?

סופה לנדבר: מי מכם היה אתם?

סופה לנדבר: אני רוצה לראות בתקציב הזה גם את הקרן לסטודנטים.

סופה לנדבר: אנחנו כן הבטחנו.

סופה לנדבר: צריכים לומר "אנחנו", כי אנחנו עומדים מאחורי ראש הממשלה, ואני מאוד מאמינה שאחרי הקדנציה נעלה על במת הכנסת ואתם לא תצטרכו לצחצח שיניים.

סופה לנדבר: מלים יפות כן יוצאות מהפה של כל אחד מכם, אבל מעשים לא.

סופה לנדבר: תודה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד, חברת הכנסת סופה לנדבר.

דוד טל: חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

ישראל כץ: בתקציב הזה יש פתרונות למה שאת רוצה?

סופה לנדבר: יש לי פתרונות.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אני יכול – – – לכמה דקות?

דוד טל: למי?

דוד טל: לאדוני?

דוד טל: אני אדון בזה בחיוב רב.

רענן כהן: אני מודה לך מאוד, אדוני היושב-ראש.

סאלח טריף: אני לא הייתי – –

דוד טל: אני נותן לך רק בגלל המעמד שלך בתנועת העבודה, בישראל אחת.

דוד טל: סליחה, לא בישראל אחת אלא במפלגת העבודה, סליחה, מייד תיקנתי.

דוד טל: במפלגת העבודה תבוא ותיבנה.

דוד טל: בבקשה.

עסאם מח'ול: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, מה קורה באירופה באחרונה שגורם לנו בבית הזה – הרבה מפלגות בוכות כאן ומזדעקות כאשר הימין עולה בשווייץ ובאוסטריה תחת אפן של ממשלות סוציאל-דמוקרטיות?

עסאם מח'ול: המשוואה ברורה.

עסאם מח'ול: כאשר ממשלה סוציאל-דמוקרטית מבצעת מדיניות ימנית – וצודקת חברת הכנסת סופה לנדבר – היא סוללת את הדרך בבלי דעת ובלי כוונה לחזרתו של הימין לשלטון.

אברהם הירשזון: אתה משווה את הימין במדינה – – – אתה צריך להתבייש.

עסאם מח'ול: כן, אני מדבר על ימין חברתי, ואם יש צורך אני אשווה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, בכל הכבוד, אנחנו בכנסת מתווכחים על נושאים מסוימים, על נושאים רבים.

אברהם הירשזון: זו זכותו של כל אחד.

אברהם הירשזון: להשוות מישהו פה לאותו צורר באוסטריה ולאותו אדם בשווייץ שעלו לשלטון בראש המפלגות הימניות – – –

דוד טל: אני לא חושב.

דוד טל: זו היתה כוונתך, חבר הכנסת מחו'ל?

דוד טל: הוא יבהיר את כוונתו.

עסאם מח'ול: אני חושב שראוי לדבר על הימין בנושא הזה, אבל אני לא מתכוון לעשות את הדיון עכשיו.

עסאם מח'ול: האמירה שלי היתה ברורה: ממשלה, ולא משנה עכשיו מה הפרטים של התוכנית ושל המצע של הימין בשווייץ או בישראל, אני חושב שמדיניות חברתית ימנית המבוצעת על-ידי ממשלה סוציאל-דמוקרטית תסלול את הדרך לחזרת הימין, ובגדול, לשלטון.

עסאם מח'ול: זאת הסכנה, ואני מפנה את הדברים האלה דווקא לישראל אחת ואומר: ראו הוזהרתם.

עסאם מח'ול: מי שרוצה להתהדר בהגדרה שהוא אלטרנטיבה לממשלת הימין, להתהדר שהוא בממשלת שמאל, צריך לנקוט מדיניות של שמאל, מדיניות חברתית צודקת יותר.

עסאם מח'ול: צריך לגשר על פערים, צריך להיות רגיש יותר.

עסאם מח'ול: בהצעת התקציב המוגשת לנו משתולל לו היגיון חד-סטרי ברור.

עסאם מח'ול: זה היגיון אנטי-חברתי, אנטי-שוויוני, בלתי צודק ולא חכם.

עסאם מח'ול: התקציב הזה איננו של כולם.

עסאם מח'ול: זה תקציב ללא בשורה אמיתית וללא שום מחויבות להבטחות השינוי שמישהו מאוד מסוים התחייב עליהן מתי שהוא במערכת הבחירות.

עסאם מח'ול: זה לא תקציב שנוגע ל40,000 הנערים בני שמונה עד 16 הנגועים בסמים; הוא לא נוגע לשינוי מצבם של כחצי מיליון ילדים שחיים מתחת לקו העוני; הוא לא נותן מענה על צרכים של יותר מ-200,000 מובטלים.

עסאם מח'ול: זה תקציב שאין בו בשורה לשכונות המצוקה, ליישובים הערביים ולעיירות הפיתוח.

עסאם מח'ול: זה תקציב שמתגרה ביומרות השלום כאשר הוא טומן בחובו את מדיניות הרחבת ההתנחלויות והבנייה המשתוללת גם באזור ירושלים רבתי.

עסאם מח'ול: זה תקציב שהתפיסה הבסיסית שעומדת מאחוריו היא גרועה, מעוותת ומעוותת.

עסאם מח'ול: בקואליציה מבקשים שניתן אמון בכוונות הטובות של הממשלה – עוד תראו, אם תיאזרו בסבלנות, השינוי עוד יגיע.

עסאם מח'ול: לכן תתמכו בקריאה הראשונה בהצעת התקציב ותתמקחו בקריאה השנייה והשלישית.

עסאם מח'ול: כסקטורים תנסו לתפוס חתיכה גדולה יותר של העוגה, אבל לעולם אל תתערבו איך יהיה טעמה של העוגה שנאכיל אתכם.

עסאם מח'ול: אני אומר לכם, יש לכפור בטעמה של העוגה שאתם מגישים.

עסאם מח'ול: הצעת התקציב שמניחה הממשלה ומבקשת בה אמון בנויה על העיקרון של Blaming the victim, והיא מטילה עליו, על הקורבן, את האחריות לא רק לצרותיו שלו אלא לתחלואי החברה.

עסאם מח'ול: ואם לטפל באבטלה, אז האצבע המאשימה מופנית אל המובטל המתעצל ופתרון הקסם הוא לקצר את תקופת הזכאות לדמי האבטלה במקום ליצור מקומות עבודה.

עסאם מח'ול: יש להחמיר את הפיקוח על הקורבן, לשחק בסטטיסטיקה, במקום לפתוח קורסים להכשרה מקצועית וכו'.

עסאם מח'ול: ואם לטפל בשירותי הבריאות, אז להפנות אצבע מאשימה כלפי אותה זקנה במסדרון בית-החולים בנהרייה, מהסרט ההוא, שמבזבזת את תרופות העם ומבקרת יותר מדי אצל הרופא, ועוד מסרבת למות ועולה לקופת האוצר הון תועפות.

עסאם מח'ול: ואם סוף-סוף לשבת להידבר עם הנכים השובתים, אז לתבוע מהם להקריב חלק מהנכים לטובת חלק אחר.

עסאם מח'ול: הפתרון חייב להיות פנימי, של הנכים בינם לבין עצמם, ולא בין מדיניות הממשלה לבין הנכים.

עסאם מח'ול: אני טוען, רוצים צ'אנס – עד לקריאה שנייה ושלישית הכדור הוא בידי הממשלה.

עסאם מח'ול: לא רוצים – אל תיענו לדרישות סקטוריאליות, אל תיכנסו למסלול הסחיטות של מפלגות כאלה.

עסאם מח'ול: אבל דבר אחד תעשו, שיראה שאתם רציניים בכוונה לתקן את העיוותים, דרישה חוצה סקטורים.

עסאם מח'ול: תכריזו שאתם מוכנים לקבל את התביעות של הנכים, שאתם מוכנים להפסיק את הפגיעה ברגל גסה בתקציב התרבות, שאתם מוכנים להסיר את הכתם השחור מעל מצחה של החברה הישראלית שנכנסת למילניום הבא עם עשרות כפרים ערביים בלתי מוכרים, או שהוכרו וההחלטה על ההכרה בהם נשארה על הנייר ותקציבים לא אושרו ולא מומשו.

עסאם מח'ול: כפרים אלה ללא כביש גישה, ללא חשמל, ללא מים זורמים בשנת 2000 הם לא בעיה ערבית, הם לא בעיה רק של תושבי הכפרים האלה.

עסאם מח'ול: זה באג מסוכן שמכה את הדמוקרטיה הישראלית בלב-לבה ולא מאפשר לה לנשום.

עסאם מח'ול: אני רוצה לסיים ולומר, שיש בעיה עם התפיסה הבסיסית שעומדת מאחורי תקציב זה, עם ההיגיון הבסיסי שעומד מאחוריו.

עסאם מח'ול: זה תקציב שמטיל את האחריות על הקורבן.

עסאם מח'ול: זה מזכיר את כלת הנילוס – בכל קיץ נהגו קדמוני המצרים להשליך למימי הנילוס את היפהפייה התורנית שבחרו כקורבן, כדי שימשיכו ליהנות מברכותיו של הנהר הקדוש.

עסאם מח'ול: בהצעת התקציב נמשכת המדיניות שתובעת קורבנות מהשכבות העממיות בלי אפילו להבטיח את ברכות הנהר.

עסאם מח'ול: התבגרנו מאז מצרים הקדומה, הגיע הזמן שהנילוס ייתן את ברכותיו ללא קורבנות חברתיים, רק על-ידי שינוי סדר עדיפויות ועל-ידי תקציב חברתי רגיש ואנושי יותר.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חברי הכנסת, אני קורא רשימה של הדוברים הבאים, כך שמי שספון בחדרו יוכל לשמוע ולהאזין ויביא בחשבון שיש חברי כנסת שלא נמצאים, משום שמי שלא יהיה בתורו פשוט נחלוף נעבור על פניו:

דוד טל: חבר הכנסת יצחק גאגולה – איננו באולם.

דוד טל: חברת הכנסת יהודית נאות תעלה.

דוד טל: אחריה – חברי הכנסת סאלח טריף, יגאל ביבי, חוסניה ג'בארה, אמנון כהן, עוזי ברעם, נסים זאב ורחבעם זאבי.

יהודית נאות: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, גברתי שרת הקליטה, אני חייבת להסכים עם שר האוצר כפי שהוא צוטט היום בתקשורת באומרו שהתקציב איננו פרה קדושה.

יהודית נאות: והיות שאנחנו מסכימים שזו איננה תורה מסיני, אני תוהה הכיצד בכלל הוגשה הצעת תקציב מהסוג הזה בפני הבית.

יהודית נאות: מהו הריטואל הזה שמספרים: רבותי תצביעו, בקריאה השנייה והשלישית העסק ייראה אחרת?

יהודית נאות: א.

יהודית נאות: זה בזבוז משאבים של כל היושבים בבית הזה – – –

דוד טל: וזה לא רציני.

יהודית נאות: זה לא רציני, ואני גם תוהה, מה הם אותם 200 מיליון שקלים שהובטחו.

יהודית נאות: למה, באיזה תקציב, לאילו סעיפים, ועל מה אנחנו נצביע.

דוד טל: זה רק מה ששמעת ברדיו.

יהודית נאות: יתר על כן, שמעתי את חברתי לימור לבנת מדברת על הסכומים שהיא בדקה המתייחסים לנושא הרחבת הממשלה.

יהודית נאות: כאשר שר האוצר והשר המתאם מטעם הממשלה אומרים לכנסת שהתקציב בעבור הרחבת הממשלה הסתכם בכ-10 מיליוני שקל, והכנסת מצביעה בעקבות דבריהם, האם לא חלה עליהם חובה של גילוי נאות?

יהודית נאות: זו הטעיה ומרמה?

יהודית נאות: ואולי קבלת דבר במרמה, משום שההצבעה ניתנה בעקבות ההצהרה הזאת?

יהודית נאות: על מה מצביעים פה היום כל אותם חברי הכנסת, שמוחים ובוכים ומייבבים ויצביעו בקריאה ראשונה על משהו שהם אינם מסכימים לו? הם מצביעים על סמך הבטחה שהעסק ישתנה.

יהודית נאות: אז אנחנו לא מאשרים את המצב הנוכחי.

יהודית נאות: אני רוצה להתרכז בתחום הבריאות, שעושה אותי חולה.

יהודית נאות: הכיצד מדברים פה על שינוי, על חידוש, על רענון?

יהודית נאות: אני לא אשתמש במנטרה הזאת של החולה בבית-החולים בנהרייה.

יהודית נאות: אני רוצה לדבר על אותם קשישים שלא יחסנו אותם כנגד חיידק קטלני.

יהודית נאות: אני רוצה לדבר על ה"הרצפטין", שעוד מעט כולנו מבינים מהו, וגם זה הישג לכנסת ישראל.

יהודית נאות: כולם מבינים שמדובר בתרופה חיונית לחולות בסרטן השד.

יהודית נאות: אנחנו רוצים לדבר על השערורייה שנחשפה, יושב-ראש ועדת הכספים, בפני הוועדה שאתה ישבת בה, שבה התגלה שלמעשה השרים שישבו על אישור התקציב לא היו מודעים להשלכות של העדר תרופות והרחבת סל הבריאות; על כך שאנשי האוצר, כאשר הם החליטו מה שהחליטו בתקציב הבריאות, ואני קראתי אותו אתמול, לא התייחסו בכלל למה שנעשה במשרד הבריאות.

יהודית נאות: כבוד היושב-ראש, אני לא רוצה לשאול מה עושה משרד הבריאות, האם הוא דואג רק לענייני ש"ס או שהוא באמת רוצה להבריא את המצב החולני הזה.

דוד טל: את יכולה לשאול, גברתי.

דוד טל: את סוברנית.

יהודית נאות: אני אשאל, ואני בטוחה שהוא ישיב לי.

יהודית נאות: אני גם לא בטוחה שהוא יודע את סדר העדיפויות הנכון במערכת הבריאות, אבל על כך יכולה להיות מחלוקת כאשר יהיה הכסף.

יהודית נאות: יש בעיה יסודית כאן: איך תישירו מבט אל הצעה שבינה לבין הצורך, הכורח וסדר העדיפויות הנכון אין ולא כלום?

יהודית נאות: ואל תתחבאו מאחורי קואליציה.

יהודית נאות: רבותי, אתם הקואליציה.

יהודית נאות: כמעט כל הסיעות החברתיות, להוציא חד"ש, נמצאות בקואליציה.

יהודית נאות: זה המצב שהנכים הגיעו אליו?

יהודית נאות: אני מזועזעת, ואני אמורה להיות ממפלגה – ואני אכן ממפלגה – שרוצה חוסן כלכלי.

יהודית נאות: חוסן כלכלי יבוא באמצעות הגדלת התקציבים להשכלה הגבוהה.

יהודית נאות: בדקתי את התקציב – אין חידוש, אין שינוי, אין רענון.

יהודית נאות: מה שהיה הוא שיהיה.

דוד טל: אפילו יש שחיקה, גברתי.

יהודית נאות: נכון.

יהודית נאות: אם אנחנו מודדים את זה בערכים ריאליים, יש שחיקה.

יהודית נאות: איך נחנך סטודנטים להיי-טק?

יהודית נאות: מאין הם יבואו?

יהודית נאות: הם יבואו מניגריה?

יהודית נאות: אני לא מבינה את הצעת התקציב הזאת, ואני משוכנעת שכל חבר קואליציה לא יגיד בתקשורת: אני מוחה, אלא שאי-אפשר להגיע לכך.

יהודית נאות: זה רגע האמת, ואל תגידו לי שבעוד שבועיים, שלושה שבועות, ארבעה, חמישה, זה ישתנה.

יהודית נאות: אז למה להצביע היום על דבר קלוקל?

יהודית נאות: יתר על כן, שמחתי, ואפילו הוצאתי הודעה לרדיו, על שהרשות שנתנו לעצמם פקידי האוצר לעסוק בהשכלה גבוהה דרך חוק ההסדרים ירדה מעל הפרק.

יהודית נאות: יבורכו על כך יושב-ראש ועדת הכספים, ואני מבינה שגם יושב-ראש הקואליציה ויושב-ראש ועדת החינוך.

יהודית נאות: נכון, באותה מידה יש בחוק ההסדרים דברים שאל להם, לפקידי האוצר, לעסוק בהם, לא בחקיקה ולא בהשחלת חקיקה.

יהודית נאות: חבר הכנסת פורז ואני פנינו בכתב ליושב-ראש ועדת הכנסת בבקשה שיהיה אפשר לפרק את חוק ההסדרים וכל ועדה תעסוק בענייניה היא, ויפה שעה אחת קודם.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח טריף יעלה ויבוא.

דוד טל: אחריו – כאמור, חבר הכנסת יגאל ביבי.

דוד טל: אחריו – כאמור, חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

דוד טל: אחריה – חבר הכנסת אמנון כהן.

דוד טל: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עיינתי בספרי התקציב.

סאלח טריף: קשה לי להגיד לכם שעברתי על כל הסעיפים, אבל התמקדתי בכמה סעיפים; ושמעתי את שר האוצר.

סאלח טריף: אני סבור, שהיום, במדינת ישראל של שנת 2000, תקציב המדינה אמור להיות החגיגה הפרלמנטרית החשובה ביותר, ההצגה החשובה ביותר של הממשלה בפני הכנסת והציבור, וזה הדבר המרכזי שהיה צריך להתרחש בחודשיים האלה עד גמר הכנת התקציב.

סאלח טריף: אינני מדבר, חבר הכנסת זאבי, לא כאיש קואליציה ולא כאיש אופוזיציה, אלא כראש ועדה בכנסת, כנציג ציבור שצריך להסתכל ישר בעיניים של הציבור; שצריך, כשהוא יוצא מהכנסת, לפגוש נכים – אני לא מדבר מתוך פופוליזם אלא באופן אמיתי – לחוש בלב ולדבר אמת.

סאלח טריף: ואני יכול לומר לכם, שאין לי, לדאבוני, שום בשורה, אני לא מוצא שום בשורה בתקציב הזה.

סאלח טריף: אין לי אשליות, אדוני היושב-ראש, כי זו ממשלה שמכהנת שלושה חודשים והיא לא יכולה להפוך עולמות מבחינת סדר-היום הציבורי בתקציב המדינה.

סאלח טריף: אבל לא ייתכן שאין שום שינוי, שמה שהיה הוא שיהיה.

סאלח טריף: הממשלה הקודמת שילמה, בין היתר, על כך שהאבטלה גאתה, חבר הכנסת הירשזון.

אברהם הירשזון: אז איפה אנחנו?

אברהם הירשזון: באופוזיציה.

אברהם הירשזון: בשביל זה בחרו בכם.

סאלח טריף: לזכותו של שר האוצר הקודם, שהוא שר האוצר הנוכחי היום, שהוא נלחם באבטלה והצליח להוריד את האבטלה באופן דרמטי.

סאלח טריף: אני אומר לכם, שהכנסת לא יכולה להיות מנותקת מהעם.

סאלח טריף: הכנסת לא יכולה להיות מנותקת מרחשי לב הציבור וגם לא מהמציאות.

סאלח טריף: חברי הכנסת לא יכולים להתנתק מצו מצפונם ולהצביע על-פי צו פוליטי.

סאלח טריף: אין מונופול על החינוך ליוסי שריד ואין מונופול על הבריאות, העבודה והרווחה לבניזרי ולאלי ישי.

סאלח טריף: זה נוגע, אדוני היושב-ראש, לכל אחד מאתנו.

דוד טל: אתה צודק בהחלט.

): אני אומר זאת משום שכואב לי.

): אתמול בישיבת הקואליציה לא הוצאתי הגה מהפה, הייתי בהלם.

): חטפתי הלם קרב.

): ואני אומר לכם, בנקודות המרכזיות שסברתי שצריכים להיות שינויים משמעותיים מאוד, או להראות דרך של שינוי, בנושאי הבריאות והחינוך, בנושא הצמיחה, אין לי בשורה, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

): ביעדי התקציב אנחנו לא רואים שהאבטלה תרד.

): בשביל מה אני צריך להצביע על התקציב?

): גם אין הורדת ריבית ואין ניסיון להשקעות מיוחדות ושינוי סדרי עדיפויות.

): בסופו של דבר, אין בשורה שהאבטלה תרד.

): עניין הבריאות עולה בפי כל אחד מכם כאן, ובצדק.

): מוכרחים לתת פתרונות.

): אין פתרון בכל מדינות העולם לכל הבעיות והמכאובים בנושא הבריאות, אבל השקעה בבריאות ובחינוך היתה הדגל של אהוד ברק.

): הדגל הזה לא יכול להיות מקופל.

): אנחנו נדאג, חבריו כאן, והסיעה שלנו גם כן, שהוא יבין שלא יהיה קל להעביר תקציב בוועדות הכנסת ובמליאה אם דברים לא ישונו, חבר הכנסת מקסים לוי.

): באופן אישי אני חושב, ששינוי סדרי עדיפויות הוא מין קו שאני רואה אותו מתחיל מהיום – קו מוסרי, קו מצפוני של שוויון לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

): אתם עוברים ורואים שהאוהל של הדרוזים עדיין לא מקופל.

): אם בייגה שוחט חושב שהוא הוריד אותם מההפגנה והוא יכול לתכמן ולגרור אותם; אם הוא חושב שהוא יכול לזכות בתמיכתי ובסיועי – הוא טועה טעות מרה.

): אני מוכן לשלם בכל קריירה פוליטית, אבל אני מבהיר לו חד-משמעית: אם הוא לא יישם מלה במלה, פסיק מכל מה שסוכם כדי להביא לפתרון המיידי, אם אני לא רואה כאן בתקציב הזה בשורה לפיתוח היישוב הערבי, לשגשוגו הכלכלי, שזה טווח של כמה שנים טובות, ואם הוא לא יתחיל מהיום – אני לא יכול לתמוך בעסק הזה.

מקסים לוי: יש הורדה של 50% בסעיף הפיתוח של המגזר הדרוזי.

דוד טל: על זה הוא מדבר, על זה בוכה הנביא.

סאלח טריף: חבר הכנסת לוי, היות שאתה היית יושב-ראש מרכז השלטון המקומי בזמנך, היית חלק מאתנו ותמכת בפרויקט החמש-שנתי, לא עולה על דעתי, שבמסגרת תקציב משרד הפנים התקציב ירד מ-50 ל-7 מיליוני שקלים.

סאלח טריף: לא אתן לזה יד.

סאלח טריף: לא אתן לזה יד, יהיה מה שיהיה.

מוחמד כנעאן: מיותר מ-80 מיליון – ל-20 מיליון.

סאלח טריף: אני מודיע לך, שאנחנו אנשים אחראיים, ותקציב המדינה לא יעבור.

סאלח טריף: אני אצביע בקריאה ראשונה, אבל חברי יושב-ראש ועדת הכספים ואני עבדכם הנאמן כיושב-ראש ועדת הכנסת, כאשר חוק ההסדרים יגיע לוועדה, לא נעשה חיים קלים לאוצר, ולא נעביר אותו כהחלטה פוליטית גורפת.

סאלח טריף: לא ניתן לדברים כאלה להתרחש, משום שלמישהו נוח מבחינה פוליטית שזה יהיה כך.

סאלח טריף: אנחנו נהיה השומרים הנאמנים, כלבי השמירה של הכנסת, לביצוע אמיתי, צודק והוגן של תקציב המדינה, לשינוי לא רק באווירה אלא בתקציב עצמו; לא שינוי מעל המרקע ובאמצעי התקשורת.

סאלח טריף: כולנו כאיש אחד צריכים להבין: עלינו מוטלת האחריות, לא רק כאופוזיציה וקואליציה, אלא באמת לתת פתרונות ומענה לציבור, במידת האפשר.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת סאלח טריף.

דוד טל: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה עתה על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה מיום ט"ז בחשוון התש"ס, 26 באוקטובר 1999, בנוגע לפנייתו של חבר הכנסת אברהם רביץ בעניין קבלת תרומות.

ש' כרם: עוד אודיעכם, כי חבר הכנסת אליעזר כהן ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק להנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התש"ס–1999, שמספרה פ/756.

ש' כרם: תודה.

ש' כרם: (קריאה ראשונה)

דוד טל: חבר הכנסת יגאל ביבי, יעלה ויבוא.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי עכשיו את ידידי וחברי, יושב-ראש ועדת הכנסת מטעם – – –

רענן כהן: מפלגת העבודה.

יגאל ביבי: מטעם מפלגת העבודה, ולא הבנתי אם אני יושב בצד הזה או בצד הזה – –

אברהם הירשזון: תבין, עוד תבין.

אברהם הירשזון: לאט-לאט תבין את זה.

יגאל ביבי: – – אם אני בקואליציה או באופוזיציה.

מיקי לוי: תלוי מה תעשה היום.

יגאל ביבי: אני פשוט חושב שנחתתי מפלנטה אחרת.

רחבעם זאבי: יש התפתחות.

יגאל ביבי: אם זאת האווירה במפלגת העבודה, אז היום ב-16:00 תהיה כאן כנראה רעידת אדמה גדולה – לא יהיה תקציב, התקציב לא יאושר.

רענן כהן: אל תהיה מודאג.

רענן כהן: מניסיונך ומניסיוני, אנחנו יודעים שיאושר.

יגאל ביבי: היות שאני חושב שהיוצרות התהפכו, אני רוצה להודיע: לפני כמה דקות סיימנו את ישיבת סיעת המפד"ל, והמפד"ל, למרות, למרות ולמרות ולמרות – –

טלב אלסאנע: בכל זאת תתמוך בתקציב.

יגאל ביבי: – – תצביע בקריאה ראשונה בעד התקציב.

רחבעם זאבי: למרות, למרות ולמרות – העיקר הכיסאות.

רענן כהן: למרות, למרות ולמרות – נכנעו.

יגאל ביבי: רענן, מה קרה?

יגאל ביבי: הרי בסרט הזה כבר היינו לפני שנה ולפני שנתיים.

אברהם הירשזון: כאריות נלחמנו – ונפלנו כזבובים.

רחבעם זאבי: רוממות ארץ-ישראל בפיהם, אבל העיקר הכיסאות.

אברהם הירשזון: הכיסאות והכיסים, חבר הכנסת גנדי.

יגאל ביבי: כי אנחנו כבר 100 שנה תנועה ששותפה בבניין ארץ-ישראל, שאין לה רק עלון שיפרסם את מה שהיא עושה, את מה שהיא חושבת ועל מה היא חולמת, אלא תנועה, חבר הכנסת גנדי, שהטביעה את חותמה בכל שטח משטחי החיים בארץ-ישראל: בתחום החינוך, בתחום ההתיישבות, בתחום העשייה.

רחבעם זאבי: כל הכבוד, אבל אתם מביישים את העשייה.

טלב אלסאנע: לגבי המפד"ל, אין חשיבות לתקציבים.

יגאל ביבי: לפי אותו עיקרון, כשומרי החומות בנושאים המעניינים אותנו, נושאי ארץ-ישראל, תורת ישראל ועם ישראל, ולאחר דיונים עם ראש הממשלה, עם שר האוצר, עם חיים רמון ועם אחרים, הובטח לנו שניכנס לדיונים רציניים ישר לאחר אישור התקציב בקריאה ראשונה, ויש לנו יסוד להניח, שהנושאים העקרוניים שבהם אנחנו דוגלים ולשמם נבחרנו, אכן יטופלו ברוח טובה.

יגאל ביבי: חבר הכנסת גנדי, אחד השיקולים העיקריים שלנו הוא לשמור על ההתיישבות, על החטיבה להתיישבות, על נושאי חינוך החשובים לנו, על נושאי יהדות ורוחניות שחשובים לנו.

רחבעם זאבי: איך אתם שומרים על מעון למשל, או על כרמים?

יגאל ביבי: אתה יודע את האמת, שההישגים שהיו למפד"ל בנושאי התיישבות הם עצומים.

יגאל ביבי: עובדה היא שמועצת יש"ע תמכה בנו.

יגאל ביבי: עם כל הכבוד, אם מועצת יש"ע הסכימה בתיווך של השר לוי, אנחנו מאוד מאושרים עם זה.

רחבעם זאבי: יש לכם במי להיתלות.

רחבעם זאבי: אחרים טעו.

יגאל ביבי: אז מועצת יש"ע טעתה, המפד"ל טעתה, רק גנדי צודק.

יגאל ביבי: גנדי, אתה צודק.

רחבעם זאבי: לא, באידיאולוגיה שלכם אתם צודקים, במעשה אתם טועים.

יגאל ביבי: טוב.

יגאל ביבי: עכשיו אני רוצה לדבר על התקציב באופן כללי.

יגאל ביבי: אני רוצה לומר, שאני נותן קרדיט לממשלה שהיא ממשלה חדשה, אבל מהפכה הממשלה לא עשתה, שינוי סדרי עדיפויות לא עשתה.

יגאל ביבי: מי שמסתכל על התקציב באופן כללי רואה שהעוגה גדולה, הרבה מיליארדים.

יגאל ביבי: לדעתי הגיעה העת, והכנסת צריכה לתרום לכך, לעשות מהפך דרסטי בכל תקציבי המשרדים.

יגאל ביבי: אני רוצה להתייחס לשני נושאים, והראשון הוא החינוך.

יגאל ביבי: בשנות ה-50 היינו מדינה ענייה, וכולנו למדנו בבתי-ספר יסודיים.

יגאל ביבי: קיבלנו אז יותר ממה שמקבל ילד היום.

יגאל ביבי: בשנות ה-50, כאשר אני למדתי בבית-ספר יסודי בחיפה, למדנו עד שעה 14:00-15:00, קיבלנו ספרים חינם, היתה לנו ארוחת צהריים, היו לנו שיעורי חקלאות, היו מסיעים אותנו, היו לנו שיעורי שחייה בבריכה שגם אליהם היו מסיעים אותנו, היו לנו קייטנות חינם.

יגאל ביבי: אני חושב, שבשנות ה-50, כאשר היה עוני במדינה, קיבל ילד בישראל יותר מאשר מקבלים היום.

יגאל ביבי: היום תקציב החינוך 20 מיליארד, אבל לדעתי הוא לא מחולק נכון.

יגאל ביבי: ב-20 מיליארד אפשר לעשות הרבה חינוך, ולא יעזור אם יתווכחו על 1,000 שעות לכאן או לכאן – צריך לערוך שינוי מהותי.

יגאל ביבי: דבר שני.

יגאל ביבי: רבותי, אני רוצה להיות חריג כאן בכנסת ולומר דבר בניגוד לכל מה שאומרים כאן, לרבות דברים שאומר יושב-ראש הישיבה: צריך להפסיק עם קצבאות הילדים.

יגאל ביבי: זוהי שערורייה אחת גדולה.

מיקי לוי: מה אתה אומר, זהו שינוי מהפכני.

יגאל ביבי: כן, אני אומר משהו שונה ממה שאומרים כאן כולם.

יגאל ביבי: הצעתי את זה לממשלה, ולא קיבלו את זה.

מיקי לוי: זה מה שנקרא: במצב לא נורמלי עושים דברים לא נורמליים.

יגאל ביבי: תיכף תבין מה אני אומר.

יגאל ביבי: קצבאות הילדים היום הן 6.5 מיליארדי שקלים.

יגאל ביבי: לדעתי, זה המון כסף.

יגאל ביבי: זה לא מגיע לילדים, רוב הכסף לא מגיע לילדים.

יגאל ביבי: הצעתי מהפך בעניין זה: לא קצבאות ילדים, אלא שירות לילדים.

יגאל ביבי: הצעתי הצעה מפורטת, שמיליארד שקלים מסכום זה יעברו באמת ל-50,000 המשפחות העניות, שתקבלנה הן את קצבת הילדים.

יגאל ביבי: אבל 5.5 מיליארדי שקלים יהיו למעונות חינם.

יגאל ביבי: זה יעלה מיליארד שקל, ולכל ילד יהיה מעון חינם.

יגאל ביבי: ויהיה יום חינוך ארוך עד שעה 15:00 לכל ילדי ישראל, לא רק לעשירים ולאלה שיכולים לשלם, ותהיה הזנה, וכל ילד, עשיר ועני, יאכל אותו אוכל בצהריים.

יגאל ביבי: ויהיו ספרים חינם ותהיינה קייטנות כמעט חינם.

יגאל ביבי: אני חושב שזה דבר שצריך לעשות אותו.

יגאל ביבי: מדברים על קצבאות – כן לקצץ, לא לקצץ.

יגאל ביבי: לעניים – כן, ניקח מיליארד, מיליארד וחצי, וניתן למשפחות הנזקקות.

יגאל ביבי: אבל ב-5 המיליארדים האחרים נעשה חינוך, נעשה שינוי, ניתן מעונות לזוגות צעירים.

יגאל ביבי: למה אני נותן את הדוגמה הזאת?

יגאל ביבי: אני אומר שאנחנו שבלוניסטים.

יגאל ביבי: חושבים ש-6.5 מיליארדי שקלים לקצבאות צריך לתת כך.

יגאל ביבי: צריך לעשות שינויים דרסטיים בתקציב, בסדרי העדיפויות, בשינוי מבני של המשק.

יגאל ביבי: דיברתי עם בייגה על זה.

יגאל ביבי: דיברתי עם שר האוצר.

מיקי לוי: גמרת לפני הרבה זמן את הזמן שהוקצב לך.

יגאל ביבי: אני כבר גומר.

יגאל ביבי: דיברתי עם בייגה.

יגאל ביבי: והוא אמר לי: תשמע, ההצעות שאתה מציע יש בהן ממש, אבל אנחנו לא יכולים, לאחר חודשיים שאנחנו בשלטון, לעשות שינוי מבני כזה.

יגאל ביבי: אני מקווה שהכנסת והממשלה יעשו בשנה הקרובה את המהפך.

יגאל ביבי: ולא כל מה שהיה הוא שצריך להיות.

יגאל ביבי: הסכום הגדול הזה של התקציב הוא סכום אדיר, נחלק אותו נכון, ואז יהיו סדרי עדיפויות אמיתיים.

יגאל ביבי: לגבי משרד הדתות אני מוכרח לומר, שהתקציב הוא לא ריאלי, ועל כך יהיו ויכוחים בחודשיים הקרובים.

יגאל ביבי: אני מקווה שנוכל לעשות מהפך בעניין.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים כדלקמן: מטעם סיעת ישראל אחת בוועדת החוקה, חוק ומשפט – במקום ממלאי-מקום החברים נואף מסאלחה ואלי גולדשמידט ייכנסו כממלאי-מקום החברים יולי אדלשטיין ורומן ברונפמן.

): זו עלייה מבורכת.

): מטעם סיעת שינוי בוועדת הכלכלה – במקום חבר הכנסת ויצמן שירי יכהן חבר הכנסת שלום שמחון.

): תודה.

): (קריאה ראשונה)

מיקי לוי: נמשיך בדיון.

מיקי לוי: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, בבקשה.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת התקציב שהגישה הממשלה לכנסת לאישור בקריאה ראשונה היא מבחינתי תעודת עניות לממשלה ולדרכה החדשה.

חוסניה ג'בארה: התקציב הזה הוא לא תקציב של כו-לם, זה לא תקציב של כל אזרחי מדינת ישראל.

חוסניה ג'בארה: זה תקציב של האוכלוסייה היהודית בלבד.

חוסניה ג'בארה: זה לא תקציב של האוכלוסייה הערבית.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, הצעת התקציב פוגעת ומנציחה את חוסר השוויון בין החלקים השונים במדינה.

חוסניה ג'בארה: זהו תקציב שמנציח את הנחשלות, את הפערים ואת הניצול של הממשלה את המיעוט הערבי.

חוסניה ג'בארה: כולנו קראנו באחרונה את נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שהעידו כי היישובים הערביים נמצאים בתחתית הסולם החברתי.

חוסניה ג'בארה: מובן שאף אחד לא הופתע מנתונים אלו ואין חדש תחת השמש.

חוסניה ג'בארה: ראש הממשלה אהוד ברק, שממנו ציפינו לגדולות ונצורות, הוכיח עצמו כנכנע לסחטנות וכלוקה בקיבעון המחשבתי ובמחלת הקיפוח שבה חלו ראשי הממשלות שכיהנו לפניו.

חוסניה ג'בארה: לתדהמתי מצאתי בתקציב, שסעיפים שהיו קיימים אפילו בתקופת נתניהו, בהצעה הנוכחית, שהעומד בראשה הבטיח שוויון לכול, בוטלו.

חוסניה ג'בארה: בתקציבים החברתיים, חינוך, שיכון ובינוי, לא חל גידול בעבור האוכלוסייה הערבית, ואף חל פיחות בתקציבים אלו.

חוסניה ג'בארה: למשל, התקציבים שהוקצו למשרד החינוך נמוכים מהסכומים שתוכנית החומש מחייבת.

חוסניה ג'בארה: העברת התקציב לשנת 2000 היא מבחנה של הקואליציה, אך יותר מכול היא מבחנה של ממשלת ישראל כלפי האוכלוסייה הערבית.

חוסניה ג'בארה: לסיכום, אני עדיין מקווה ומאמינה שהדברים יכולים להשתנות.

חוסניה ג'בארה: אני עדיין נושאת תקווה שהציפיות מהממשלה הנוכחית יתגשמו.

חוסניה ג'בארה: בכל מצב אחר הייתי מצביעה נגד התקציב.

חוסניה ג'בארה: אך אני נותנת לנו את ההזדמנות לתקן את הצעת התקציב עד לקריאה השנייה והשלישית.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אני חושבת, שחברה צודקת היא חברה שאינה מתייחסת לאזרחיה כנחותים, כי הם במצב נחות.

חוסניה ג'בארה: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אמנון כהן.

מיקי לוי: אחריו – לחבר הכנסת עוזי ברעם.

מיקי לוי: אדוני סגן האוצר, תואיל בטובך לשבת.

מיקי לוי: שומעים אותך וגם רואים אותך עומד.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד שרת הקליטה, לסיפור הזה קוראים תקציב המדינה, ובכל שנה הוא חוזר על עצמו.

אמנון כהן: לעולם הוא לא משעמם.

אמנון כהן: התקציב מספק חומרים מרתקים לעיתונאים ולתוכניות האקטואליה הרבות, אך האם כל אחד ואחד מכם, ידידי חברי הכנסת, זוכר, כי בהצבעתו בעד או נגד סעיף כזה או סעיף אחר הוא חורץ גורלם של מאות אלפי ואולי אף מיליוני אנשים במדינה?

אמנון כהן: כל שנה חוזרים על אותן טענות, שחייבים לצמצם את הגירעון.

אמנון כהן: נכון, חייבים לצמצם את הגירעון.

אמנון כהן: אך האם חייבים לפגוע בשכבות החלשות?

אמנון כהן: ידידי חברי הכנסת, כחבר בוועדת הכספים גם אני רואה חובה ראשונה במעלה להמשיך בבלימת האינפלציה, להוציא את המשק מהמיתון, ליצור עשרות אלפי מקומות עבודה חדשים ולצמצם את האבטלה.

אמנון כהן: אך אינני מבין, דווקא בתוקף תפקידי כחבר בוועדה, מדוע כל המטרות הנ"ל חייבות לבוא על חשבון השכבות החלשות?

אמנון כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אולי מישהו יכול להסביר לי, כיצד בכל שנה בעת דיוני התקציב הרעיון הראשון שעולה מכיוון האוצר הינו קיצוץ נוסף באותם תקציבי רווחה שחיוניותם לבלימת האלימות והפערים בחברה הוכחה רבות?

אמנון כהן: למה תמיד חייבים לפגוע בשכבות החלשות?

אמנון כהן: להיפך, צריך להוסיף תקציבים לטיפול בילדים בסיכון, בנערות במצוקה, בקשישים סיעודיים, בעולים חדשים, בנכים ובנפגעים ובכל נפגעי החברה שלא שפר עליהם גורלם ואפילו קולם לא נשמע.

אמנון כהן: ידידי חברי הכנסת, הגיע הזמן לעשות שינוי בסדרי העדיפויות.

אמנון כהן: אם גובה הגירעון יהיה 2.5% או 2.7% זה לא מה שישנה את פני החברה בישראל, ובוודאי לא יסייע לקליטת העלייה או ליצירת מקומות עבודה נוספים ולצמצום האבטלה.

אמנון כהן: בעניין האבטלה והחשיבות ביצירת עשרות אלפי מקומות עבודה במהירות האפשרית, הרשו לי לצטט את מאמר חז"ל: אבטלה מביאה לידי שעמום והשעמום מביא לידי שיגעון.

אמנון כהן: שיגעון הוא ההגדרה הנכונה למצב האיום שהחברה הישראלית נתונה בו, דבר שאין לו הסדר וצידוק.

אמנון כהן: ושיגעון אחז אותנו אם אנו מסוגלים לחשוב שעשירית האחוז גירעון חשובה יותר ממאות אלפי אזרחים הנמצאים מתחת לקו העוני.

אמנון כהן: אין ברצוני, חס וחלילה, לפגוע במישהו, או למתוח ביקורת כשלעצמה.

אמנון כהן: אני מציע לידידי חברי הכנסת לשנות את דפוסי החשיבה ואת סדרי העדיפויות.

אמנון כהן: כדאי להגדיל במעט את הגירעון ולחלק את עוגת התקציב באופן שונה מכפי שהורגלנו: יש להוסיף תקציב להשקעה בתשתיות, להוסיף בסיוע לשכבות החלשות ולסייע בידן לצאת ממעגל המצוקה.

אמנון כהן: יש למלא את סל הבריאות המרוקן מלכתחילה.

אמנון כהן: יש להפנות את התקציב לצמצום הפערים בחברה ולמיגור האבטלה.

אמנון כהן: יש לסייע בידי הזוגות הצעירים לבנות את ביתם, וודאי שלא להקשיח את הקריטריונים לזכאות.

אמנון כהן: כמו כן יש להקפיד שהגירעון לא ילך לניפוח המנגנון הממשלתי אלא אך ורק למטרות שציינתי לעיל.

אמנון כהן: אני פונה אל חברי השרים ואל ראש הממשלה: נבחרנו על הקלף החברתי.

אמנון כהן: העם סומך עלינו שלא נשכח אותו בתקציב השנה הבאה.

אמנון כהן: זכרו, בדיוק כמו שהצבא צועד על קיבתו, הבוחר צועד על תקציבו.

אמנון כהן: אני פונה אל ראש הממשלה ואל שרת הקליטה: לא אנו הלוחצים, המאיימים או הצורחים.

אמנון כהן: מאות אלפי האזרחים שחיים מתחת קו העוני הם הצורחים.

אמנון כהן: אנחנו, נבחרי הציבור, רק משמשים להם פה.

אמנון כהן: לנו אין עניין להחליש את הממשלה, העניין שלנו הוא לחזק את השכבות החלשות ולדאוג שהפערים בחברה יצטמצמו משנה לשנה.

אמנון כהן: חז"ל אומרים בפרקי אבות, כי אחד משלושת הדברים שהעולם עומד עליהם הוא גמילות חסדים.

אמנון כהן: מאז ומתמיד ידועים היהודים כגומלי חסדים; תמיד היתה הנהגת החברה היהודית מחויבת לנזקקים.

אמנון כהן: גם אנחנו, נבחרי הציבור על סף האלף הבא, מחויבים לשכבות המצוקה.

אמנון כהן: בל נשכח אותם.

אמנון כהן: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עוזי ברעם, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

עוזי ברעם: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התקציב שהממשלה מביאה לנו הוא לא תקציב של מפנה, הוא לא תקציב של תנופה, הוא תקציב של המשך.

עוזי ברעם: הממשלה באה לציבור, וראש הממשלה, ראשון דובריה, בא ואומר: זה מה שאנחנו נעשה עכשיו.

עוזי ברעם: בעוד שלוש שנים יהיה טוב יותר, אני מבטיח.

עוזי ברעם: ואינני יודע אם לצחוק או לבכות.

עוזי ברעם: אהוד ברק עלה לשלטון משום שהדגיש את הסבל האנושי, את הניכור, את העזובה, את הפרט הסובל, את הסטודנט ששב מהצבא והמדינה דוחה אותו.

עוזי ברעם: אני מאמין שיש לחתור לצמיחה מוגברת.

עוזי ברעם: ברור שצמיחה תביא יותר אנשים למעגל העבודה.

עוזי ברעם: אבל הבה נדבר אמת: גם שעה שהיתה צמיחה מואצת קטפו מעטים את פירותיה.

עוזי ברעם: חלקם של העשירונים התחתונים בעוגת ההכנסה הלאומית ירד בהתמדה.

עוזי ברעם: אני משבח מכל במה את דרך התנהלותו המדינית של אהוד ברק, את המחויבות שלו להגיע לשלום כולל ואת רצונו לשלב בתהליך רבים וטובים בעם שפנו עורף לשלום ולא האמינו בו.

עוזי ברעם: אבל הכיוון החברתי-הכלכלי שגוי, ואל יאמר איש שלא ניתן להגדיל במעט את הגירעון בתקציב המדינה למען מדיניות נכונה.

עוזי ברעם: הייתי חבר בממשלת רבין.

עוזי ברעם: רבין היה רבין וברק הוא ברק.

עוזי ברעם: שום קו של דמיון בין התנהלות שתי הממשלות בתקופת הקמתן.

עוזי ברעם: באוקטובר 1992 חשה המדינה כולה בתנופה אמיתית.

עוזי ברעם: שינוי סדר העדיפויות לא היה בהצהרה אנמית של ראש ממשלה אלא היה מהות.

עוזי ברעם: תנופת היצירה והדאגה לרווחה חברו יחדיו.

עוזי ברעם: גברתי שרת הקליטה, אנו הסוציאל-דמוקרטים היינו נפעמים מניצחון המפלגות האחיות שלנו בגרמניה ובבריטניה.

עוזי ברעם: ראינו בו ניצחון של דרך, של רעיון.

עוזי ברעם: אבל ראי את ירידת הסוציאליסטים הגרמנים בדעת הקהל ואת האכזבה באנגליה מטוני בלייר.

עוזי ברעם: השבירה החזקה ימינה בכלכלה זוכה לתרועה במאמר ראשי של "הארץ", אבל איננה נכונה בתכלית.

עוזי ברעם: על הממשלה להפנות מבטה לתוככי החברה הישראלית, לעזובה, לניכור ולייאוש.

עוזי ברעם: ממשלת ברק צריכה לתת עכשיו ראשית תקווה לחולה הקשה בנהרייה ולהגדיל את תקציב הבריאות.

עוזי ברעם: רבותי חברי הכנסת, ראיתי מול עיני את מוראות המוות מסרטן השד, ראיתי והייתי חסר אונים.

עוזי ברעם: הייתכן שממשלת ברק תסרב לכלול "הרצפטין" בסל הבריאות, אותה תרופה יקרה שיכולה לתת הקלה ואולי הצלה לחולות בסרטן השד?

עוזי ברעם: אחת מכל תשע תחלה במחלה הנוראה ואנו נעמוד מנגד?

עוזי ברעם: היכן האמינות שמתהדרים בה בממשלה?

עוזי ברעם: ואינני מבין מדוע.

עוזי ברעם: איזו אמינות יש באי-קיום חוק הדיור הציבורי?

עוזי ברעם: הרי רק לפני חודשים לחמנו עליו וחגגנו את העברתו.

עוזי ברעם: איזו אמינות יש כאן?

עוזי ברעם: הקיפוח של המיעוט הערבי תוקן מעט בין 1992 ל-1996 במדיניות מכוונת ואמיצה.

עוזי ברעם: ממשלת נתניהו הפנתה גבה למיעוט הערבי ולצרכיו.

עוזי ברעם: הייתכנו אינטגרציה, אמון הדדי ומעט סולידריות בין יהודים לבין ערבים במדינה שעה שהפער כל כך גדל ואין שום חשיבה על הקטנתו?

עוזי ברעם: אני סוציאל-דמוקרט המאמין בכלכלת שוק ותומך בהפרטה בחלקים של המשק, אבל אני תומך גם בתכנון לאומי חברתי וכלכלי, דבר המחייב התערבות המדינה למען השגת יעדים חברתיים, למען צמצום הפער ולמען כינון מדינת רווחה מתקדמת ודמוקרטית.

עוזי ברעם: בין קריאה ראשונה לשנייה ניאבק על מילוי צורכי התרבות שגם הם חלק מאותו תכנון כולל השואף לקשר את התרבות והיצירה עם המוני העם.

עוזי ברעם: אני פונה לשר האוצר בקריאה הראשונה כחבר הקואליציה: נהיה אתך, אבל תקוותנו שהשינויים לקראת אישור חוק התקציב בקריאה השנייה ובקריאה השלישית יבואו ממך ומחבריך ולא מכניעה לסיעה קואליציונית שאין בכוחכם לעמוד מול תביעותיה.

עוזי ברעם: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אמש התבטא ראש הממשלה ואמר, שאנו נחליט לפי צרכים – – –

מיקי לוי: אין הגדרה מה זה קואליציה.

מיקי לוי: הגדרה.

נסים זאב: עקרונית המונח הזה נכון, כי באמת הצרחות הן פוליטיות והן זעקות שווא, אבל אם הצרחות באות ממעמקי הלב ומתוך כאב ואולי מתוך בכי של השכבות החלשות, אנחנו לא יכולים לאטום את אוזנינו ולעצום את עינינו ולומר שעינינו לא רואות את הכאב ואת הצער.

נסים זאב: אני חייב לומר, שרק הבוקר, בוועדה המשותפת לוועדת הכספים ולוועדת העבודה והרווחה, ראינו את הכאב, את הבכי, את הצער הנורא של אותם נכים.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים להתנהג כנכים ולהתעלם מהכאב של אותן שכבות חלשות.

נסים זאב: לא ייתכן, שבמשך שבועות רבים נכים נלחמים ונאבקים למען קיומם, הכבוד העצמי שלהם, וכנסת ישראל לא עושה דבר.

נסים זאב: אומנם מנהלים משא-ומתן, אבל בסופו של דבר מגיעים לשוקת שבורה.

נסים זאב: אני חייב לומר את התחושות שלי בעניין המסגרת התקציבית.

נסים זאב: בדרך כלל, כאשר התקציב מונח על שולחן הכנסת, הוא תקציב נעול, אטום, סגור; אולי משחקים קטנים פה ושם, שינויים קלים.

נסים זאב: כולנו יודעים את המשנה בברכות: הצועק לשעבר – הרי זו תפילת שווא.

נסים זאב: היתה אשתו מעוברת ואמר: יהי רצון שתלד אשתי זכר – הרי זו תפילת שווא, מכיוון שהתינוק כבר נמצא במעי אמו.

נסים זאב: ואם אדם שמע קול זעקה בעיר ואמר: יהי רצון שלא יהיו אלה מבני ביתי – הרי זו תפילת שווא, מכיוון שאותה זעקה כבר נשמעה ובאה מבית מסוים ואי-אפשר לשנותה.

נסים זאב: אני מרגיש, שאותה זעקה שאנחנו זועקים כאן בכנסת היא בבחינת תפילת שווא, זעקת שווא, אני לא רואה שום שינוי.

נסים זאב: אני חייב לדבר על דבר כל כך כאוב, שקיימנו עליו דיון מיוחד, בנושא התרופה של מחלת הסרטן, סרטן השד, ה"הרצפטין".

נסים זאב: כולם עשו פה יד אחת, פה-אחד זעקו את הכאב הנורא של כ-1,000 נשים שהולכות לעולמן מדי שנה, של כ-2,700 נשים הנגועות במחלה הזאת מדי שנה, כדי להקל את כאבן.

נסים זאב: ובסופו של דבר, כאשר שר הבריאות מציע הצעה עניינית, רצינית, אנחנו נתקלים באטימות ובחוסר מענה.

נסים זאב: לא ברור לי איך אפשר מראש לנעול את המסגרת התקציבית ולומר שאי-אפשר להוסיף על המסגרת הזאת, ולקיים דיונים במשך חודשיים, כאילו אנחנו יכולים לתת תשובה ומענה על בעיות שונות.

נסים זאב: הרי בכל סעיף שתקצץ – זה יפגע בסעיף אחר.

נסים זאב: אז אם אנחנו נעולים בתקציב, בואו נשים את האמת על השולחן:

נסים זאב: אנחנו לא רואים שום שינוי במדיניות של ראש הממשלה הנוכחי לעומת מה שהיה בעבר, ומה שהיה הוא שיהיה.

נסים זאב: למעונות-היום חסרים – – –

מיקי לוי: אני מבקש לסיים.

נסים זאב: ברשותך, דקה, אני אתייחס בקצרה.

נסים זאב: מעונות-היום, המצוקה הזאת זועקת לשמים.

נסים זאב: כמה מאבקים צריכות לנהל משפחות ברוכות ילדים, ותאמינו לי שהם אפילו לא בסדר העדיפויות.

נסים זאב: כשמדברים על מעונות-יום, על מכסות, מדובר רק על ילדים בסיכון.

נסים זאב: אבל משפחות שיש בהן 14 נפשות, הן לא זכאיות.

נסים זאב: ואני אומר לך זאת מתוך הכרת השטח, בהיותי ממונה על תיק הרווחה בעיריית ירושלים.

נסים זאב: לנושא הדיור, מצוקת הדיור.

נסים זאב: השינוי בקריטריונים של הזכאים, מ-1,400 ו-1,600, הורדנו 14,000 משפחות שהן זכאיות.

נסים זאב: על מה מדובר?

נסים זאב: על 440 שקל לחודש, שבשביל אותם זוגות צעירים זה אוויר, זה קיום בסיסי.

נסים זאב: כאשר מורידים בתרבות, ובתרבות החרדית, ובחינוך, יש להפסיק את הרדיפה נגד הערוצים התורניים, שזאת התרבות היחידה שיש לאותן משפחות ולאותם מאות אלפים; כמעט 2 מיליוני איש מאזינים לערוצים האלה.

נסים זאב: למה לרדוף אותם ערוצים?

נסים זאב: בשורה לא תהיה, רבותי.

נסים זאב: בעיית הסמים הולכת וגואה, 45,000 ילדים עד גיל 16 נגועים בסמים, בתי-הספר, האלימות – – –

מיקי לוי: וראית, נסים, בספר התקציב – – –

אברהם הירשזון: 15 מיליון שקל הורידו.

מיקי לוי: לאט לאט אנחנו מרגישים שבתקציב נשארו כ-40 ומשהו מיליון שקל, כאשר הסעיף הקשיח בהם הוא השכר, והעובדים ברשות עלולים שלא למצוא אגורה אחת לפעילות בתחום הסמים.

מיקי לוי: כאילו התקציב הזה אומר, שאין במדינת ישראל בעיית סמים.

נסים זאב: יתירה מזאת.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, המאבק על שכר ומשכורות העובדים הסוציאליים, בצדק נעשה, אני חושב שטוב עשינו שהעלינו את שכרם, ואני חושב, שאתה, ידידי, שותף לכך.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר, שעובדים סוציאליים מתוך השטח אומרים: אנחנו שומעים את הכאב, אבל אין לנו מענה, אין לנו תשובות.

נסים זאב: אני זוכר שבסיור עם אורה נמיר, כאשר היתה שרת העבודה, היא אמרה לי: את הבעיות נפתור דרך הביטוח הלאומי.

נסים זאב: אז בשביל מה לשכה סוציאלית?

נסים זאב: בשביל מה כספים לעובדים הסוציאליים כאשר העובדת הסוציאלית פעורת פה ואינה יכולה לתת מענה?

נסים זאב: אני מקווה, אולי אני חי באשליה, שבאמת, עד לדיון בקריאה השנייה והשלישית יהיה איזה שינוי.

נסים זאב: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עוזי ברעם – סליחה, רחבעם זאבי.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת דן מרידור.

אברהם הירשזון: היה לך נעים לשמוע את עוזי ברעם.

מיקי לוי: כן, היו לו דברים נכונים.

מיקי לוי: הנה, הנכים נמצאים כאן אתנו ביציע ומחכים לפתרון.

מיקי לוי: אולי בסוף הערב יהיה פתרון לגבי הצרכים האמיתיים שלהם.

אברהם הירשזון: זה, אם תצביעו כמו שהצבעתם כאשר הייתם בקואליציה הקודמת.

מיקי לוי: יסלח לי חבר הכנסת זאבי, אבל בקואליציה הקודמת, כאשר עלה הנושא של הנכים, לא רצו לתת להם תנאים.

מיקי לוי: דווקא היום הולכים לקראתם בכמה תנאים, אבל זה עדיין לא מספיק, זו טיפה בים על מנת לעזור ולסייע לאותם נכים שיושבים כאן 40 יום.

מיקי לוי: תודה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, התקציב המוצג בפנינו ואנחנו מתבקשים לאשרו לוקה לפחות בשני תחומים חשובים: הראשון, הוא מתעלם מבעיות חברתיות קשות ואדיש לגורלם של חלכאים ונזקקים; והשני, הוא מתעלם מצורכי הביטחון ופוגע בכשירותו ובכוננותו של צה"ל.

רחבעם זאבי: הכיצד זה יכולה הממשלה להציג תקציב שאיננו מאפשר את המשך קיומה של הספרייה לעיוורים ובאותה עת הוא מוסיף מיליונים לסעיף נסיעות לחוץ-לארץ של משרד ראש הממשלה?

רחבעם זאבי: ספריית העיוורים נותנת ספרי קריאה ל-10,000 עיוורים, כבדי ראייה ודיסלקטים.

רחבעם זאבי: העיוורים אינם יכולים לצפות בטלוויזיה, והספרייה היא הדרך היחידה שלהם להפגת הבדידות.

רחבעם זאבי: להמשך קיום הספרייה הזאת צריכים עוד כמה מאות אלפי ש"ח, והם לא נמצאים.

רחבעם זאבי: ראש הממשלה הקודם נסע די והותר לחוץ-לארץ, אבל ראש הממשלה החדש רוצה לנסוע יותר, ותקציב סעיף זה תפח, וזאת לאחר שהממשלה הורחבה והוגדלה בלי כל הצדקה.

רחבעם זאבי: האם אנחנו יכולים להצביע בעד תקציב כזה?

רחבעם זאבי: האם אנחנו יכולים להצביע בעד תקציב שמתעלם מבעיות הנכים, שמתגוללים זה שבועות בשביתתם כאן בקריית בן-גוריון?

רחבעם זאבי: האם אנחנו יכולים להצביע בעד תקציב שמקצץ בתקציבה של אגודת "אל-סם", הלוחמת בהתמכרות לסמים ותומכת בגמילה מהם?

רחבעם זאבי: האם אנחנו יכולים להצביע בעד תקציב שמתעלם מצרכיה של עמותת ער"ן – עזרה רפואית נפשית – המגישה עזרה ל-80,000 אנשים בשנה?

רחבעם זאבי: האם נוכל להצביע בעד התקציב שלא תומך בעמותת "ית"ד", המגישה תמיכה ל-1,200 משפחות עם ילדים בעלי תסמונת דאון?

רחבעם זאבי: וכך ביחס לעמותת "בזכות", שמסייעת לאנשים עם מוגבלויות שונות, וכך ביחס למוסדות ועמותות נוספים של רווחה וסעד, וכך ביחס להכרה בתרופות חיוניות להמוני העם, וכך ביחס להקפאת חוק הדיור הציבורי.

רחבעם זאבי: אנחנו לא נצביע בעד תקציב שמתעלם מצורכי הביטחון של צה"ל או של ישראל, שמשאיר את מחסני החירום של צה"ל עם כלי רכב ורק"ם – רכב קרבי משוריין – בלתי כשירים, עם חסרים בתחמושת, עם צמצום פוגע באימונים.

רחבעם זאבי: כבר למדנו שכניסה למלחמה באזורנו יכולה להיות בהתרעה קצרה, ואפילו בלי התרעה, ואז לא יעזור כל הכסף שבעולם למילוי הפערים, וגם הפערים שייסגרו בייצור ישראלי יגדלו, מפני שצריך לרכוש את חומרי הגלם ולייצר, וזה נמשך חודשים רבים ונאחר את המלחמה.

רחבעם זאבי: הוויתורים לערבים והנסיגות משטחים חיוניים של ממשלות ישראל מחייבים דווקא להחזיק צבא עם יכולת הרתעה שהוא בעל כשירות וכוננות גבוהים.

רחבעם זאבי: רק צבא כזה יכול להרתיע ואף למנוע מלחמה.

רחבעם זאבי: צבא פגום עם חסרים של פריטים חיוניים ועם מחזוריות אימון פגומה עלול לשמש פיתיון וגירוי למנהיגי ערב ולקציניו לצאת להרפתקה מלחמתית.

רחבעם זאבי: תקציב המדינה לשנת 2000 מתעלם מכל אלה.

רחבעם זאבי: כבר לפני שנתיים דרש הצבא תוספת מינימלית הכרחית, אבל היא נמחקה על-ידי הממשלה.

רחבעם זאבי: כל חברי ועדת החוץ והביטחון עמדו לצדו של צה"ל בדרישה הזאת, אבל הממשלות התעלמו מכך.

רחבעם זאבי: אלה הפקרות וחוסר אחריות, שמחירם יכול להיות איום.

רחבעם זאבי: לא נותר לי זמן לדבר על אזורי העדיפות הלאומית ששונו והתעלמו בהם מיישובים הנמצאים בתנאים קשים והם מקופחים מסיבות פוליטיות.

רחבעם זאבי: אנחנו לא נצביע בעד תקציב המדינה שמתעלם מהבעיות החברתיות הקשות, שזונח את ישראל השנייה – עיירות הפיתוח והשכונות.

רחבעם זאבי: אנחנו לא נצביע בעד תקציב שאיננו עונה ברצינות על צורכי צה"ל וכשירותו למלחמה.

רחבעם זאבי: תודה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת דן מרידור, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חברי הכנסת חיים דרוקמן ואברהם הירשזון, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, חבר הכנסת משה קצב ויושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אתמוך בהצעת התקציב.

דן מרידור: חבל לי שהתקציב לא נועז מספיק.

דן מרידור: הוא מאזין יותר מדי לטרוניות מגורמים שונים, שכולן נכונות או רובן נכונות, אבל כשמחברים את כולן מגיעים לסכום שכדי לשלם אותו צריך או להכניס את מדינת ישראל לגירעון גדול שישפיע על הרווחה, על החברה ועל הכלכלה, או להעלות את המסים, דבר שיגרום ליותר מיתון ולפחות צדק.

דן מרידור: זו השנה הראשונה של הממשלה החדשה, זו השנה שבה אפשר וצריך לעשות צעדים קשים, חזקים, כואבים לפעמים, כשהם נכונים.

דן מרידור: כבר שלוש שנים אנחנו נמצאים בתוך מיתון שהוא מעשה ידי אדם, תוצאה של טעויות – גם במדיניות הפיסקלית, גם במדיניות המוניטרית וגם במדיניות הרפורמות.

דן מרידור: בשלושת הכיוונים האלה היה צריך ללכת עכשיו – גם בשטח התקציבי, גם בשטח הרפורמות וגם בשטח המדיניות המוניטרית, לעשות שם שינויים קשים, חזקים, גדולים, שינויים שיגרמו הרבה צרות בקואליציה, שיהיה קשה מאוד להעביר אותם, יצטרכו לשבת עד אמצע הלילה כדי להגיע להסכם ברגע האחרון – אגב, בדיוק כמו שיקרה בכל מקרה, אבל בלי לקבל את התמורה האפשרית והשינויים הנחוצים.

דן מרידור: מה הם השינויים?

דן מרידור: התקציב שלנו הגיע למצב אבסורדי, שכן יותר מ-30% ממנו הוא תשלומי העברה, זאת אומרת כספים שניתנים לאנשים לא בשביל עבודתם, אלא מסיבות אחרות, כמעט כולן מצוינות – אחד נכה ובוודאי מגיע לו, אחד נכה צה"ל וודאי שמגיע לו, לאחד יש ילדים, בוודאי מגיע לו, אחד מגיע לו עידוד השקעות הון ולאחר מגיעה הנחה אחרת, אבל כאשר תקציב המדינה מחולק לא בעד עבודה, התוצאה היא שאנחנו נמצאים עם 16,000 דולר תוצר לנפש.

דן מרידור: היום פגשתי את אחד מחברי הפרלמנט הדני, ראש האופוזיציה.

דן מרידור: הוא היה אצלי וסיפר לי, שאצלם התוצר לנפש הוא 38,000 דולר, פי-שניים משלנו ויותר.

דן מרידור: אתמול פגשתי את ראש ועדת החוץ של הפרלמנט ההולנדי והיא סיפרה לי, שאצלם התוצר לנפש הוא 26,000 דולר – מדינות שלא הנפט מחזיק אותן, אלא העבודה מחזיקה אותן, אבל הם כנראה הולכים במדיניות אחרת.

דן מרידור: לכן היה צריך לעשות שינויים בתקציב, גדולים וקשים, בעיקר להוריד מתשלומי ההעברה ולהעביר להשקעות בתשתית ובחינוך, מפני שהתשתית נחוצה לצמיחה הכלכלית, והחינוך נחוץ כדי שאנשים בחברה שלנו יוכלו להתמודד עם האתגרים של הכלכלה והחברה מחר.

דן מרידור: זה קשה, אבל אם לא הכנסת, אין מי שיעשה את זה.

דן מרידור: צריך היה לעשות, לא נעשה מספיק.

דן מרידור: הרפורמות נעצרו לפני כמה שנים.

דן מרידור: מה הן הרפורמות?

דן מרידור: המהפכה שהעולם עובר מתאפיינת בכך שקצב ההתרחשות שלה מהיר הרבה יותר מאשר בעבר.

דן מרידור: העולם לא מחכה לנו, הוא רץ קדימה.

דן מרידור: היינו צריכים לעשות מהפכה גדולה, וחלקה נעשה, ולכן היתה צמיחה גדולה במשק הישראלי עד לפני שלוש שנים.

דן מרידור: עיקרה של מהפכה הוא להפסיק להתגונן, להפסיק להתגונן ולהגן על התעשייה והייצור הישראלי, להכריח אותם להתחרות, לא להתבייש לקנות מאחרים כשהם עושים את זה זול יותר ומוכרים לנו, כדי שאנחנו נוכל להתמחות.

דן מרידור: זה שם המשחק – להתמחות ולייצר יותר בזול ויותר טוב לעולם.

דן מרידור: אין אוטרקיות עוד.

דן מרידור: מי שרוצה להיות אוטרקיה משלם מחיר כלכלי וחברתי עצום, כי הוא הופך להיות עני.

דן מרידור: ולכן, בגלובליזציה הזאת, שאנחנו מרוויחים ממנה יותר מכל אחד אחר כי אנחנו משק קטן שרק כלפי חוץ יכול להתפתח, צריך ללכת בקצב הרבה יותר מהיר.

דן מרידור: אין שום סיבה שמונופולים ימשיכו לשלוט בנו, אין שום סיבה שעד היום כמעט שאין תחרות בתחבורה הציבורית, אין סיבה ששני הנמלים יהיו ברשות אחת ויתנהלו כך שהיעילות היא לא הסממן שלהם; אין ביניהם תחרות בכלל.

דן מרידור: אין סיבה שבתי-הזיקוק יהיו כולם ביד אחת ולא תהיה תחרות ביניהם.

דן מרידור: אין סיבה שחברת החשמל תמנע למעשה תחרות באותם מגזרים שצריך שתהיה שם תחרות, וכן הלאה וכן הלאה.

דן מרידור: את הרפורמות האלה קשה מאוד להעביר.

דן מרידור: יש התנגדות של סיעות בכנסת, התנגדות של עובדים, תהיינה שביתות.

דן מרידור: אם לא נעשה אותן נישאר עם התוצר לנפש שיש לנו היום ולא יהיה לנו כסף מספיק לחינוך, לביטחון ולרווחה, כמו שבשלוש השנים האחרונות אנחנו לא צומחים במובן של תוצר לנפש בכלל; אנחנו אפילו יורדים בתוצר לנפש בשנה האחרונה.

דוד טל: אבל אדוני חבר הכנסת, יש לי שאלה קצרה: מדוע שהדברים הללו יקרו?

דוד טל: לא התחלפו – הרי הם לא קרו בקדנציה הקודמת, למה שיקרו עכשיו?

דוד טל: הרי פקידי האוצר לא התחלפו, או רובם, ראשיהם.

דן מרידור: התשובה היא פשוטה.

דן מרידור: בקדנציה הקודמת התחלנו לעשות זאת עד שראש הממשלה החליט שהוא לא רוצה להתעמת.

דן מרידור: אני הייתי שם, על הדוכן הזה, בקדנציה הקודמת – אתה בוודאי זוכר, עוד כשר האוצר – –

דוד טל: כן, אבל – – –

דן מרידור: – – והדברים נעצרו לא מפני שהאוצר חשב אחרת; כי הפוליטיקאים שהיו אז בשלטון, או חלקם, ודאי שראש הממשלה, לא הסכימו להתעמת – לא רק הוא לא הסכים להתעמת – עם מגזרים בחברה, בציבור, בכלכלה, שהיה צריך להתעמת אתם כדי להעביר את הרפורמות.

דן מרידור: לו שמענו לעצות אנשים שונים, היינו עד היום עם חברת טלפון אחת, בלי טלפון סלולרי, במחיר גבוה פי-חמישה מהמחיר אשר אנחנו משלמים היום, כי פחדו מתחרות.

דן מרידור: פתחנו שוק לתחרות, וראה זה פלא – מה קרה למשק הישראלי, גם לתעסוקה בישראל.

דן מרידור: ולכן, בגלל הכניעה לדרישות הפופוליסטיות האלה של סיעות ושל מגזרים, לרבות מגזרי העובדים לפעמים, האבטלה גדלה, הצמיחה קטנה והעלייה קטנה.

דן מרידור: והדבר הנורא ביותר הוא, שבעידן כזה שיש בו סיכוי עצום לעלייה, שיש צרות לא קטנות ליהודים בחלקים גדולים בעולם, אנחנו מצמצמים פה את אפשרות הקליטה של התעסוקה על-ידי אבטלה גדולה.

דן מרידור: זה חטא היסטורי, וגם אם מישהו יתפאר בכך שירדה האינפלציה מ-6% ל-4% או מ-7% ל-3%, המחיר של העדר צמיחה, גידול באבטלה וירידה בעלייה הפוטנציאלית, או במימוש הפוטנציאל של העלייה, הוא מחיר שבעיני הוא חטא בל יסולח.

דן מרידור: לא תמיד היה לנו פוטנציאל עלייה כמו היום.

דן מרידור: אז עשינו טעות גם בהיבט הזה שנפסקו הרפורמות.

דן מרידור: צריך לחדש אותן.

דן מרידור: גם מדיניות מוניטרית, שהיא חריפה מדי לאורך תקופה ארוכה מדי, ואין עליה אולי האחריות שיש על הממשלה, כי התוצאה היא תוצאה שכולנו מרגישים אותה.

דן מרידור: אם בעיתון "הארץ" אתה יכול לקרוא הבוקר שריבית הפריים שמשלמים היום בבנקים היא 13% והאינפלציה הצפויה היא 5% לפי אותו חישוב שבנק ישראל עושה, כלומר 8% ריבית ריאלית, איזה עסק יכול לבנות את עצמו על החזר של 8% תשואה ריאלית?

דן מרידור: לכן אי-אפשר לקחת את הכסף.

דן מרידור: מי ירצה להשקיע כאשר אפשר לקבל ריבית כזאת קרדיטורית?

דן מרידור: לכן צריך לפעמים ריבית גבוהה, מדיניות מוניטרית מרסנת לתקופה קצרה.

דן מרידור: התקופה ארוכה מדי, ולכן בריבית גבוהה כל כך יכול להיות שהאינפלציה תרד בכמה אחוזים.

דן מרידור: גם קודם, לפני שלוש שנים, היא לא היתה בשמים – 7%–8%.

דן מרידור: עדיף 2%, והשאלה היא מה הוא המחיר.

דוד טל: איך תתאפשר צמיחה בשיעורי ריבית כאלה גבוהים?

דן מרידור: בשיעורי ריבית כאלה גבוהים לא תהיה צמיחה.

דן מרידור: לכן הצמיחה מתעכבת.

דן מרידור: אין צמיחה עכשיו.

דן מרידור: לכן לא צריך היה להחזיק ריבית מוניטרית גבוהה כל כך במשך תקופה ארוכה כל כך.

דן מרידור: שלושת הדברים שהיה צריך לעשות כדי שהמשק הישראלי ינצל את הפוטנציאל העצום שלו ויצא לצמיחה מהר יותר הם תקציב שבו יש העברה רבה יותר מתשלומי העברה לתשתיות ולחינוך, גם רפורמות משמעותיות הרבה יותר במגזר רחב יותר, ובתקיפות, וגם מדיניות מוניטרית שונה – פחות מרסנת, גם אם לא מתירנית לגמרי.

דן מרידור: לו נעשו הדברים האלה לפני שנתיים או שלוש שנים, לא היינו היום במצב שאנחנו נמצאים בו.

דן מרידור: יכול להיות שהאינפלציה היתה לא 3%, 4% או 5%, אלא 6% או 7%, אבל המשק היה צומח, העלייה היתה גדולה יותר, התעסוקה היתה גדולה יותר וכל הבעיות החברתיות היו נראות אחרת.

דוד טל: אדוני לא חושש מזה שהר השקלים הזה יעבור לדולר ויגרום לכך שהדולר יהיה 6-7 שקלים?

דן מרידור: בעצם אדוני היושב-ראש אומר מה שאני אומר.

דן מרידור: נוצר מצב שבו ריבית דולרית מאוד נמוכה וריבית שקלית מאוד גבוהה יצרו הטיה של החזקת הציבור את הכסף, ולכן יש הרבה כסף – הר הדולרים, הר ההתחייבויות בדולרים, מצד אחד, והר השקלים, מצד שני.

דוד טל: אבל אם נוריד את הריבית יהיה תמריץ לאנשים להעביר את הכסף.

דן מרידור: לכן, מה המסקנה?

דן מרידור: שנשאיר ריבית כזאת לעולמי עד? לא.

דן מרידור: אני חושב, שברגע שיורידו את הריבית יש סכנה רצינית.

דן מרידור: יש סכנה רצינית שבהורדת ריבית יהיה מעבר אל הדולר ובריחת דולרים.

דן מרידור: הסכנה היא גדולה.

דן מרידור: לכן, ככל שממשיכים להחזיק את הר השקלים הזה, הסכנה הולכת וגדלה.

דן מרידור: לו טיפלו בכך לפני שלוש שנים כמו שאני הצעתי, היתה הסכנה יותר קטנה.

דן מרידור: אני זוכר שאמרו לנו בשנות ה-80: אל תדאגו, המניות בסדר.

דן מרידור: זה יסתדר, לא יקרה כלום.

דן מרידור: לא כדאי לטפל.

דן מרידור: מי שיטפל יסתבך.

דן מרידור: התוצאה היתה המשבר של 1983.

דוד טל: לסיום.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לומר עוד דבר אחד לסיום.

דן מרידור: העולם הופך לעולם גלובלי בצד הכלכלי, והדרך הנכונה להסתכל על הכלכלה שלנו היא לא מתוכנו אלא מתוך העולם אלינו.

דן מרידור: הגלובליזציה, יחד עם הליברליזציה שיצרה יותר תחרות ויותר התמחות, הריצה את המשק הישראלי קדימה, אבל יצרה פערים בחברה הישראלית.

דן מרידור: הפערים נובעים מכך, שלא כולם התקדמו באותה מידה.

דן מרידור: לכן, תפקיד הממשלה לא לעזור לחלש בלבד כרגע והיום, מפני שקשה לו היום לקנות אוכל – זה חשוב, וזה לא העיקר – אלא לתת לו את הכלים כדי שיוכל להתמודד מחר.

דן מרידור: לכן, אדוני היושב-ראש, אסור להמשיך עם מערכת חינוך שבה מישהו במדינה לומד בחינוך חובה, גם בכספי מדינה, ולא לומד להקליד על מחשב, לא לומד מתמטיקה, לא יודע גיאוגרפיה, לא יודע משהו בפיזיקה או בכימיה ולא מכיר את העולם, כי מחר הוא לא יוכל להתמודד, והפער בינו לבין האחרים ילך ויגדל.

דן מרידור: המרירות תגדל, הכעס יגדל וההישענות על החברה תגדל.

דן מרידור: לכן, חובה עלינו לתת לחינוך עכשיו לא רק את הכסף אלא את הכסף הקיים, ואם אפשר – יותר, ולחלק כך שכולם, חילונים, דתיים, חרדים, ערבים ודרוזים, יחויבו ללמוד את הכלים שאתם ניתן להתמודד מחר.

דן מרידור: את זה לא עשינו מספיק.

דן מרידור: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת חיים דרוקמן – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת אברהם הירשזון נמצא.

דוד טל: בבקשה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, בהזדמנות זאת אני רוצה לאחל לך הצלחה בתפקידך.

אברהם הירשזון: את שרה חדשה.

אברהם הירשזון: עברת הסבה.

אברהם הירשזון: למעשה, הצלחתך היא הצלחת מדינת ישראל.

אברהם הירשזון: אנו מצווים בקליטת עלייה.

יולי תמיר: תודה.

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת, מדובר לא על מה שעשתה או לא עשתה ממשלת הליכוד, משום שלזה אין שום משמעות היום.

אברהם הירשזון: נראה שלא עשינו את מה שצריך, והיום אנחנו יושבים באופוזיציה.

אברהם הירשזון: הבעיה היא מה עושה הממשלה הזאת.

אברהם הירשזון: אני רוצה להשתמש במטבע לשון שטבע ראש הממשלה רק לפני יומיים: לא לקול הצריחה, אלא לכל הצרכים האמיתיים.

אברהם הירשזון: אדוני ראש הממשלה, אתה דיברת בכל מערכת הבחירות, וההבטחה שלך היתה אחת: שינוי בסדרי העדיפויות.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת דן מרידור, זה הכסף.

אברהם הירשזון: לא צריך יותר.

אברהם הירשזון: נכון שצורכי עם ישראל מרובים ואי-אפשר להמציא כסף, אבל יש שינוי בסדרי העדיפויות, ועל זה דיבר ראש הממשלה כאשר הוא רץ לבחירות וצרח על זה מכל במה ובמה ולא החשה.

אברהם הירשזון: אמרת: לא כסף להתנחלויות, אלא כסף לרווחה.

אברהם הירשזון: נכון שאת ההתנחלויות אתם מייבשים, אבל איפה הכסף לרווחה?

אברהם הירשזון: הנכים שובתים כבר כמה שבועות.

אברהם הירשזון: אין שום פתרון לבעיית הנכים.

אברהם הירשזון: אנחנו שגינו, אבל אתם ממשיכים בדיוק באותו קו, כי התקציב שלכם הוא המשך התקציב של הממשלה הקודמת.

אברהם הירשזון: אז מה השינוי שהבאתם?

אברהם הירשזון: גברתי השרה, החולה עדיין שוכבת בפרוזדור בית-החולים.

אברהם הירשזון: שום דבר לא קרה.

יולי תמיר: – – –

אברהם הירשזון: בתקציב הבריאות אין שום שינוי ואין שום מגמה.

דוד טל: יש שחיקה גדולה.

אברהם הירשזון: להיפך, יש שחיקה גדולה.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, ישבתי בקדנציה הקודמת בוועדת הכספים עם שר האוצר שהיה שם ועם השר חיים רמון שהיה שם.

אברהם הירשזון: כאשר דיברנו על תקציב המדינה, הם זעקו ואמרו: החוק הוא טוב.

אברהם הירשזון: מה שצריך לעשות זה רק להזרים לו כסף.

אברהם הירשזון: כשאנחנו נהיה בממשלה אנחנו נזרים לו כסף.

אברהם הירשזון: נו, מה קורה?

אברהם הירשזון: גברתי השרה, יש תרופות חדשות, שברוך השם המדע התברך בהן, אבל החולים לא יכולים לקבל אותן.

אברהם הירשזון: זה לא רק ה"הרצפטין".

אברהם הירשזון: ה"הרצפטין" היא אחת מהן.

אברהם הירשזון: יש סדרה גדולה של תרופות, שיד החולים לא משגת לקבל אותה.

אברהם הירשזון: הורידו את המס המקביל, שהיה מס צבוע, שניתן רק לנושא הבריאות.

אברהם הירשזון: הממשלה התחייבה במקום זה לקחת ולהכניס את היד לכיס.

דן מרידור: זה מס מיועד.

אברהם הירשזון: נכון.

דן מרידור: צבוע זה משהו אחר.

דן מרידור: צבוע – זה נשמע משהו אחר.

אברהם הירשזון: סליחה.

אברהם הירשזון: מס מיועד.

אברהם הירשזון: אני לא מתכוון לזה.

דוד טל: הוא מתכוון לצבוע בצבע.

אברהם הירשזון: אני מקבל את התיקון.

אברהם הירשזון: מס מיועד – הוא היה מיועד לנושא הבריאות.

אברהם הירשזון: הממשלה התחייבה במקום זה להכניס את היד לכיס ולהעביר אותו סכום לסל הבריאות, כדי לשפות את מערכת הבריאות.

אברהם הירשזון: לא עושים את זה.

אברהם הירשזון: הורידו מצד אחד, ולא מוסיפים מהצד השני.

אברהם הירשזון: מה שכן עשיתם הוא, שהורדתם את שכר הדירה למשפחות נצרכות.

אברהם הירשזון: הרי אתם דיברתם על נושא הרווחה ואמרתם שהוא בראש סדר הקדימות.

אברהם הירשזון: אחד הדברים הראשונים שהממשלה הזאת עשתה הוא הורדת התמיכה בשכר הדירה לנצרכים.

אברהם הירשזון: מדוע?

אברהם הירשזון: מה הם פשעו?

אברהם הירשזון: מה הם חטאו?

אברהם הירשזון: גברתי השרה, ואת בוודאי נתקלת בזה בתפקידך, אני רוצה לומר לך, שנגע הסמים, ללא שום קשר פוליטי, הוא בנפשנו, בחיינו ובנפש ילדינו, והמאבק בו הולך וקשה מיום ליום משום שהאינטרסים הכספיים שבצד שכנגד הם אינטרסים גדולים וחזקים מאוד.

אברהם הירשזון: והנה, בתקציב הראשון הורדתם 15 מיליון שקל מהרשות למלחמה בסמים.

אברהם הירשזון: זה דבר שלא נשמע ולא ייתכן.

אברהם הירשזון: אדוני השר קצב, מדובר על שינוי בסדר העדיפויות.

אברהם הירשזון: אני לא מבין בדיוק לאיזה כיוון זה.

אברהם הירשזון: זו רווחה?

אברהם הירשזון: זה חינוך?

אברהם הירשזון: אלה ילדינו.

אברהם הירשזון: זה דור ההמשך שלנו.

משה קצב: היתה לי הזכות להקים את הרשות.

אברהם הירשזון: בהחלט, ולכן אני פונה אליך ואומר את זה.

אברהם הירשזון: אמרתם: לא עוד כסף לדתיים – לא אנחנו אמרנו זאת, אנחנו חשבנו אחרת – אלא כסף לחינוך.

אברהם הירשזון: נו, אז איפה המגמה ששונתה בחינוך?

אברהם הירשזון: מה, הסטודנטים היטיבו את מצבם בקדנציה הזאת?

אברהם הירשזון: הם עדיין בולמים את עצמם, הם חושבים שהבטחות עוד ימולאו, אבל אין שום דבר ביעדי התקציב הזה שמהווה איזה שינוי במדיניות כלפי הסטודנטים.

אברהם הירשזון: ביקש שר החינוך – ואני מאוד מעריך אותו, את שר החינוך הזה – 1.5 מיליארד שקל כדי להביא לתפנית בחינוך.

אברהם הירשזון: זה לא בשמים.

אברהם הירשזון: לא אישרתם לו.

אברהם הירשזון: השארתם את התקציב קפוא.

אברהם הירשזון: בדיעבד עוד יש ירידה בתקציב הזה.

אברהם הירשזון: אבל מה כן עשיתם?

דוד טל: ולסיום?

אברהם הירשזון: מה כן עשיתם?

אברהם הירשזון: ללשכת הפרסום הממשלתית, שנמצאת במשרד ראש הממשלה, הכפלתם את התקציב: במקום 100 מיליון שקל, 200 מיליון שקל.

אברהם הירשזון: שערורייה, משום שזה בדיוק כדי שתהיה כל הצריחה, ולא כל הנצרכים.

אברהם הירשזון: וגברתי השרה, אני לא רוצה לדבר על דברים גדולים, אבל הספרייה לעיוור – בפחות מ-100 מיליון שקל בעיותיה היו יכולות להיפתר.

דוד טל: אבל זה פותר את הבעיות של הנכים.

דוד טל: 100 מיליון שקל היו פותרים את כל הבעיות של הנכים.

אברהם הירשזון: כן, כן.

אברהם הירשזון: וגברתי, אני רוצה לומר לך עוד מלה אחת; ברשותך, אדוני היושב-ראש.

אברהם הירשזון: אני יכול לומר שאת שרה חדשה ולוקח לך זמן ללמוד את המערכת.

אברהם הירשזון: טבעי, נורמלי, רציני מאוד.

אברהם הירשזון: שר האוצר הזה היה שר האוצר גם בפעם הקודמת שהממשלה הזאת היתה בשלטון.

אברהם הירשזון: שר האוצר הזה היה יושב-ראש האופוזיציה בוועדת הכספים והיה כל הזמן עם היד על הדופק.

אברהם הירשזון: אז שלא יבואו ויאמרו שלא היה אפשר, בפעם הזאת, לפחות לתת סימול מסוים של שינוי סדרי העדיפויות.

אברהם הירשזון: הממשלה הזאת, אם תמשיך כך – ואני מקווה שהיא תמשיך כך – תמצא את עצמה בפעם הבאה בצד הזה של הבית.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

משה קצב: נקווה שלא תמשיך כך אבל תמצא את עצמה בצד הזה.

דוד טל: זה הדבר הטוב?

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה עתה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 2), התש"ס–1999.

ש' כרם: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל נודלמן וחברת הכנסת דליה רבין-פילוסוף.

קריאה: שניהם מדברים ביחד?

מיכאל נודלמן: עכשיו אני?

דוד טל: אדוני ידבר, וגברתי תחליף אותי.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, לאור הבטחות שניתנו על-ידי ראש הממשלה בבחירות האחרונות, ציפיתי לתקציב הוגן, לתקציב שיש בו משהו חדש.

מיכאל נודלמן: כולם מבינים – לא רק לאור ההבטחות – שצריכים להיות שינויים כלשהם.

מיכאל נודלמן: ארבע שנים מיתון, צריך משהו חדש בתקציב.

מיכאל נודלמן: אבל מסיבה כלשהי נראה כי האובססיה של ראש הממשלה לברוח מכל אחריות בנושאים סוציו-כלכליים ולהטיל את האחריות לקיום הבטחות על כתפי משרד האוצר תמנע מאתנו גם הפעם תקציב הוגן וצודק.

מיכאל נודלמן: אדוני ראש הממשלה, הנכים, שיושבים כבר 22 יום מחוץ למשרד האוצר, הסטודנטים, החולים, החקלאים, המובטלים והעולים החדשים זכו להבטחות מפורשות ממך.

מיכאל נודלמן: הם גם בחרו בך; לא בשר האוצר, אלא בך.

מיכאל נודלמן: איפה השינוי שהבטחת לקבוצות האלה?

מיכאל נודלמן: אבל אתה הבטחת לכו-לם.

מיכאל נודלמן: איפה הם מופיעים בתקציב המוצע?

מיכאל נודלמן: כשהאופוזיציה הגישה אי-אמון לממשלה, שמעתי כל הזמן מהשר חיים רמון שעברו רק חודשיים, שלושה חודשים, ואי-אפשר לשנות דברים.

מיכאל נודלמן: אני מסכים עם זה.

מיכאל נודלמן: אבל מה הוא תקציב?

מיכאל נודלמן: תקציב הוא תכנון, תוכנית לשנה, על שינויים שיהיו בשנה, ואם אנחנו לא רואים שום שינויים בתוכנית, איפה אתם, חברי הממשלה, איפה אתה, ראש הממשלה?

מיכאל נודלמן: יש שני סוגי דברים בתקציב: דברים אופרטיביים ודברים אסטרטגיים.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לשוחח קצת על הדברים האופרטיביים, ואחר כך – כמה מלים על הדברים האסטרטגיים.

מיכאל נודלמן: האם קיצור תקופת התשלומים למובטלים מ-175 ימים ל-138 ימים, העלאת תקרת התשלומים בביטוח הלאומי ולמס בריאות ועוד גזירות רבות אחרות – האם זה השינוי הגדול?

מיכאל נודלמן: אדוני ראש הממשלה, האם אתה בלבך תומך בהצעת התקציב הזאת?

מיכאל נודלמן: מחירי המים עלו וימשיכו לעלות בשנה הקרובה, וזאת אף שברור שהחקלאים נמצאים במשבר שלא היה כמותו.

מיכאל נודלמן: ואני שואל את נציג החקלאים בקואליציה, חבר הכנסת שלום שמחון: איפה אתה?

מיכאל נודלמן: מה אתם חושבים?

מיכאל נודלמן: גם ילד מבין, שאם מחירי המים עולים ב-10%, הרי כתוצאה מכך או שלא תהיה חקלאות או שהמחירים יעלו.

מיכאל נודלמן: איפה הפתרון לדיור סוציאלי לשכבות החלשות?

מיכאל נודלמן: אלה לא רק 100 אנשים, אלא 120,000 אנשים שדורשים פתרון, ובתקציב אין אפילו נקודה שמאפשרת לצפות שיהיה פתרון.

מיכאל נודלמן: איפה הפתרון למערכת הבריאות?

מיכאל נודלמן: כל הזמן אנחנו שומעים אילו בעיות יש במערכת הבריאות.

מיכאל נודלמן: אבל מה מעניין?

מיכאל נודלמן: איזה פתרון נותנים לאנשים שהם במצוקה?

מיכאל נודלמן: הפתרון הטוב ביותר הוא להקשות עליהם עוד יותר.

מיכאל נודלמן: קחו את הנכים.

מיכאל נודלמן: האם אנחנו מכירים אוכלוסייה מוכת גורל יותר מזאת?

מיכאל נודלמן: אבל לעזור, מה פתאום?

מיכאל נודלמן: למה צריכים לעזור?

מיכאל נודלמן: סיוע בשכר דירה מקבלים אלה שבאמת זקוקים לחסד הזה.

מיכאל נודלמן: אז במקום להקל עליהם מציע ראש הממשלה למחוק גם אותם.

מיכאל נודלמן: הצעת התקציב מביאה עמה הקשחת הקריטריונים לקבלת סיוע לשכר דירה.

מיכאל נודלמן: לכן אני שואל: איפה השינויים?

מיכאל נודלמן: ואם אנחנו מדברים על דברים אסטרטגיים – ארבע שנים מיתון, בנק ישראל עומד על שלו, לא מורידים את הריבית, הממשלה עומדת על כך שהאינפלציה לא צריכה להיות גבוהה והגירעון אינו צריך להיות יותר מ-2.75%.

מיכאל נודלמן: אני בטוח שאם יש צמיחה ואם האינפלציה תהיה קצת יותר גבוהה והגירעון יהיה קצת יותר גבוה – זו דרך לצמיחה לטווח ארוך.

מיכאל נודלמן: אני – וגם סיעתי – לא אתמוך בהצעת התקציב, ולא משום שאני משתייך לאופוזיציה, אלא בשל האטימות והניתוק של מנסחי התקציב, ובראשם ראש הממשלה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת משה קצב, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אתמול, בעת הצגת הצעת התקציב על-ידי שר האוצר, היה מדהים לשמוע את חברי הכנסת מהליכוד מציעים לשר האוצר שיפורים, שינויים בהצעת התקציב, ושר האוצר וחברי הקואליציה משיבים: מדוע אתם לא הכנסתם את השיפורים ואת השינויים האלה?

משה קצב: שר האוצר ענה – הוא אומר לנו: אתם השארתם לנו ירושה קשה.

משה קצב: אנחנו אומרים לו: אתה השארת לנו ב-1996 ירושה קשה.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש, מה זה מעניין את ציבור הנזקקים במדינת ישראל מי אשם בקשיים, בחוליים שפוקדים את החברה ואת הכלכלה הישראלית?

משה קצב: אנחנו נמצאים לקראת סיום 1999 באישור התקציב לשנת 2000, והציבור רוצה בצדק תשובות ופתרונות לבעיותיו.

משה קצב: מי אשם במחדל, מי אחראי לקשיים – נשאיר את זה להיסטוריונים בעתיד.

משה קצב: כרגע האחריות היא בידי ממשלה מסוימת, העוצמה בידי ממשלה מסוימת, והממשלה המסוימת הזאת צריכה לבוא עם פתרונות.

משה קצב: אינני מקבל את הטענה כאילו הממשלה הקודמת אחראית לקשיים שנוצרו, ואני גם לא חושב שזה רלוונטי לעסוק בזה ולהתפלמס על מה שהיה.

משה קצב: בסופו של דבר להשאיר 12 מיליארד שקל גירעון בתקציב המדינה ב-1996 לא פוטר את הממשלה הקודמת מאחריות להתמודד עם הגירעון שהשאיר בייגה שוחט עם סיום כהונתו.

משה קצב: אבל בכל אופן, אין יום שלא שומעים על איזו זעקה קשה שמחייבת פתרונות, והממשלה לא מציעה פתרונות: ספרייה לעיוורים, אגודת "אל-סם", עמותת "בזכות", ער"ן, "ית"ד" – ילדי תסמונת דאון – נכים, מוגבלים, מפגרים, חירשים ואילמים, עניים, מובטלים.

משה קצב: אין לממשלה הזאת בתקציבה ביטוי להתחייבויות ואין לדאגה לשכבות החלשות, וסדרת הנואמים שתוקפים את הממשלה מעידים על כך שמדיניות הממשלה היא מדיניות של הטעיה ורמייה, ואני מצטער לומר זאת.

משה קצב: תחת הססמה שהמובטלים מנצלים לרעה את חוק ביטוח אבטלה, הממשלה מרשה לעצמה לפגוע עוד ועוד בזכויות המובטלים.

משה קצב: זה לא תקציב המדינה, זה לא תקציב הממשלה.

משה קצב: כספי ביטוח אבטלה אלה כספי המבוטחים עצמם.

משה קצב: מישהו יעז לגעת בכספים שבהם ביטח אדם את עצמו בפני נזקים, בפני שרפה?

משה קצב: האם תבוא הממשלה ותשים את ידה על כספי הביטוח האלה?

משה קצב: הפתרון צריך להיות יצירת תעסוקה חדשה.

משה קצב: השאלה היא איך הממשלה מבטיחה יצירת תעסוקה.

משה קצב: נכון, אי-אפשר לעשות זאת בשנה אחת, אבל אפשר להתחיל בתהליך הזה.

משה קצב: אפשר להציג תוכנית ארבע-שנתית שבה מציגים מדי שנה יצירת 75,000 מקומות עבודה כדי לחסל את מצוקת האבטלה, והממשלה לא מסוגלת לעשות זאת.

משה קצב: הממשלה גאה בכך שלא קיצצה בחינוך, אבל היא לא מגדירה תקציב לגידול טבעי של 7% ויותר באוכלוסיית התלמידים.

משה קצב: שירותי הבריאות, עם כל הקשיים, הממשלה לא עומדת בפני ההתחייבויות, בפני הצרכים הציבוריים.

משה קצב: דיבר פה חבר הכנסת אברהם הירשזון על שכר הדיור הציבורי.

משה קצב: אני חושב, גברתי היושבת-ראש, שמדיניות שיפוי המעסיקים מחייבת רפורמה דרסטית.

משה קצב: היא יכולה להיות חלק מהמענה על צורכי האוכלוסייה והקשיים של השלטון המקומי.

משה קצב: הפתרון נעוץ בכך שלפחות ערי הפיתוח יוכלו לקבל פריסה רב-שנתית לחובות שנצטברו כדי לאפשר לראשי הרשויות, לפחות בערי הפיתוח, להתמודד.

משה קצב: הצמיחה במשק, גברתי היושבת-ראש, לא תלויה במגזר עסקי, כפי ששר האוצר אמר.

משה קצב: המגזר העסקי בישראל איננו גדול וחזק דיו כדי לחולל לבדו את הצמיחה.

משה קצב: הממשלה בישראל היא הגורם המרכזי שיכול לחולל את הצמיחה, ולצערנו הרב אין בתקציב שום ביטוי לכוונה ולרצון הזה של הממשלה לחולל את הצמיחה.

יורי שטרן: תתייחס בבקשה לענף התיירות.

יורי שטרן: מה שעשיתם ומה שעושים עכשיו.

משה קצב: חבר הכנסת יורי שטרן, אני קיבלתי את משרד התיירות כשענף התיירות היה בשיא השפל, בירידה גדולה, ואני החזרתי את משרד התיירות כשיש התאוששות ויש שיפור גדול מאוד בתיירות למדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אדוני השר לשעבר, השארת אותו בדיוק באותו מצב.

משה קצב: לא, אדוני חבר הכנסת אופיר פינס, יושב-ראש הקואליציה.

משה קצב: טעות בידך.

משה קצב: אני קיבלתי את משרד התיירות כשהתיירות נמצאת – תלך ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, תבדוק מה קרה בשנה האחרונה במשרד התיירות, אף ששלוש השנים האחרונות מבחינה גיאו-פוליטית היו שנים קשות מאוד לתיירות במדינת ישראל.

משה קצב: ואף-על-פי-כן לא היתה החרפה בתקופת כהונתי, ואפילו בשנה האחרונה נרשמה עלייה גדולה ומשמעותית בתיירות הנכנסת למדינת ישראל.

משה קצב: אני חושב שהאטימות שמגלה הממשלה בנושא שביתת עובדי הנמלים – כל יום 30 מיליון שקל, עשרות אוניות עומדות פה.

משה קצב: חבר הכנסת יורי שטרן, בתקופת כהונתי, ארבע שנים, לא שלושה-ארבעה חודשים כשר התחבורה, לא היתה שביתה כל כך גדולה כפי שהיתה עכשיו בנמלים, וחבר הכנסת עמיר פרץ יכול גם לבדוק את זה.

משה קצב: אז היה ישראל קיסר מזכ"ל ההסתדרות.

משה קצב: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לסיים ולומר – חוק התקציב הוא חוק הכנסת, האחריות היא של הכנסת.

משה קצב: אם הכנסת רוצה לשמור על מעמדה, על עצמאותה, על אחריותה כלפי הציבור, אם הכנסת רוצה לתקן את הטעויות, בידינו הדבר.

משה קצב: אין רוב בממשלה, אתם יודעים זאת היטב, אין רוב בממשלה בעד התקציב הזה.

משה קצב: השרה יולי תמיר יודעת היטב שרוב השרים התנגדו בתוך תוכם לתקציב הזה.

יולי תמיר: אני רוצה להרגיע אותך, יש רוב.

משה קצב: אני מודיע לך, גברתי השרה, בשיחות אישיות רוב השרים מתנגדים לתקציב הזה.

משה קצב: רוב חברי הכנסת מהקואליציה מתנגדים לתקציב הזה.

משה קצב: רוב חברי הכנסת מתנגדים לתקציב הזה.

יולי תמיר: מה שכבודו יודע – – –

יורי שטרן: אנחנו מודאגים מכך שלא יהיה רוב.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

משה קצב: הייתכן שהתקציב הזה עובר כשאין רוב בממשלה, אין רוב בקואליציה ואין רוב בכנסת, ויש רק איזו שרירות לב או ביטול עצמי של חברי הכנסת כופה עליהם להצביע בעד?

משה קצב: שלוש תכונות נדרשות ממעצבי המדיניות הכלכלית: תבונה לגבש ולנהל מדיניות כלכלית נכונה; רגישות לצרכים הבסיסיים של הנזקקים; החלטיות לבצע את המדיניות ועמידה בלחצים של קבוצות ואינטרסים שהכניעה להם דווקא פוגעת בכלכלה ובחלשים.

משה קצב: לצערי הרב, לשר האוצר, למדיניותו הכלכלית אין תבונה, אין בה רגישות ואין בה החלטיות.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: אחרון הדוברים בפרק הזה של הדיון – חבר הכנסת אופיר פינס.

דליה רבין-פילוסוף: לאחר מכן אנחנו עוברים לפרק המסיים.

דליה רבין-פילוסוף: ראשון הדוברים בפרק האחרון – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש, רבותי חברי הכנסת, לשמור על מסגרת הזמן.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהתקציב שהממשלה מגישה כאן לכנסת לקריאה ראשונה הוא תקציב בעייתי מאוד.

אופיר פינס-פז: הוא לא התקציב שאני הייתי רוצה או מייחל או מקווה שאנחנו נוכל להגיש לכנסת.

אופיר פינס-פז: אבל התקציב הזה הוא פועל יוצא של מיתון חריף מאוד, של חוסר יכולת מוחלט של ממשלת נתניהו להתמודד עם המצוקות הכלכליות, עם פשיטת רגל מוחלטת בכל מה שקשור לאמות המידה שצריכות להכתיב פעילות של ממשלה.

אופיר פינס-פז: הממשלה הקודמת, לא די שלא הצליחה לבלום את המיתון, לא די שלא הצליחה לטפל במוקדי האבטלה, באותה עת ממש – – –

משה קצב: אופיר, מה אתם עושים?

משה קצב: זאת השאלה.

משה קצב: עזוב את הממשלה הקודמת.

משה קצב: הממשלה הקודמת צברה גירעון של 12 מיליארד שקל.

משה קצב: מה אתם תעשו?

משה קצב: מה אתם עושים?

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת קצב, אם תרשה לי רק לומר את דברי, אני בטוח שבסוף דברי תבין מה אנחנו עושים.

אופיר פינס-פז: יש אנשים שלא מצליחים.

אופיר פינס-פז: התחלפו שרי אוצר משום שהם לא הצליחו או משום שלא הסתדרו עם ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: אבל הדבר המקומם הוא לא שהם לא הצליחו לפתור את בעיות מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: הדבר שמקומם הוא, שבו בזמן שעם ישראל נתון במיתון כל כך כבד, המשיכה הממשלה, בציניות שאין למעלה ממנה, לבזבז כספים ולהעביר כספים למקומות שאסור היה להעביר אותם, לא אחת ברמה שאני שופט אותה באופן סובייקטיבי כרמה מושחתת ולא מוסרית.

אופיר פינס-פז: התעלמו מכל הצרכים ונתנו כל הזמן כספים פוליטיים, קואליציוניים, סקטוריאליים.

אופיר פינס-פז: אנחנו עומדים פה, אדוני השר לשעבר משה קצב, שעות לפני הגשת התקציב.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך כאן בשבועה – על-פי מיטב הידוע לי, גרוש אחד לא ניתן, שקל אחד, וכל סיעות הקואליציה מבינות את גודל האחריות שחלה עליהן.

אופיר פינס-פז: אנחנו מגישים כעת תקציב קשה, אבל לפחות אני יכול להסתכל לציבור בעיניים ולהגיד: המצב קשה, התקציב בעייתי, אבל לא נתנו כספים פוליטיים.

אופיר פינס-פז: את זה אתם לא יכולים להגיד.

אופיר פינס-פז: רגע אחד אתם לא יכולים להגיד.

גדעון עזרא: הרחבת הממשלה זה לא כספים פוליטיים?

גדעון עזרא: הרחבת הממשלה זה לא כספים פוליטיים?

אופיר פינס-פז: שלוש שנים אתם שמתם כסף בציניות שאין למעלה ממנה.

ראובן ריבלין: למה ש"ס מצביעה היום?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, למה ש"ס מצביעה היום?

ראובן ריבלין: אתמול הודיעו כולם שהם יתנגדו.

חיים אורון: הם השתכנעו.

אופיר פינס-פז: ש"ס תצביע היום, אני מקווה, עם התקציב, מתוך תחושת אחריות.

ראובן ריבלין: כיוון שהבטחתם להם כספים פוליטיים.

ראובן ריבלין: על מה אתה מדבר?

אופיר פינס-פז: אתה מוכן להסיר את החסינות ואני אתבע אותך על זה?

אופיר פינס-פז: אתה מוכן להסיר את החסינות ואני אתבע אותך על זה?

אופיר פינס-פז: לא כל דבר מותר לך להגיד, אפילו אם אתה רובי ריבלין.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ריבלין, אבקש לא להפריע.

ראובן ריבלין: אם אתה מתחייב לתבוע אותי, אני אסיר.

אופיר פינס-פז: אני מתחייב.

ראובן ריבלין: אני פרלמנטר ותיק מספיק, ואני יודע שכשאני מדבר מפה אתה לא יכול להסיר את חסינותי.

אופיר פינס-פז: אתה לא יכול לזרוק כאן מלים.

אופיר פינס-פז: אתה לא יכול לזרוק כאן מלים.

אופיר פינס-פז: אני יודע את זה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לבקש ממך להסיר חסינות.

אופיר פינס-פז: אני לא יכול להסיר.

אופיר פינס-פז: הרי יש לך חסינות ואתה יכול להגיד כל שקר במליאה.

אופיר פינס-פז: מה אני יכול לעשות?

אופיר פינס-פז: אבל אם תסכים להסיר את חסינותך באופן וולונטרי, אני מתחייב קבל עם ועדה לתבוע אותך.

ראובן ריבלין: בחייך.

אופיר פינס-פז: בחיי.

ראובן ריבלין: אני מוכן לומר לך, שאם אני אסיר את חסינותי אני אצא זכאי.

אופיר פינס-פז: אתה בטח רוצה גם למנות את השופטים.

אופיר פינס-פז: אתה כבר רוצה למנות את השופטים.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: העובדות מדברות בעד עצמן.

אופיר פינס-פז: העובדות לא מדברות.

אופיר פינס-פז: העובדות הן שיש כאן קואליציה אחראית ורצינית שמעבירה את התקציב.

ראובן ריבלין: על הצהרתך אדוני גם מוכן להסיר את חסינותו?

אופיר פינס-פז: שהקואליציה אחראית ורצינית?

אופיר פינס-פז: שמעתי פה ושם דיונים שהתנהלו פה במליאה, לאו דווקא מחברי אופוזיציה, מחברי אופוזיציה ומחברי קואליציה, ואני אומר לכם – הפופוליזם חוגג.

אופיר פינס-פז: אין כסף לזה ואין כסף לזה ואין כסף לזה ואין כסף לזה והכול נכון.

אופיר פינס-פז: אבל למה אין כסף לזה ולזה ולזה ולזה?

אופיר פינס-פז: כי אנחנו כל הזמן מגינים על חזקים.

אופיר פינס-פז: כולנו מגינים על חזקים כל הזמן.

ראובן ריבלין: צודק.

אופיר פינס-פז: והפופוליזם בבית הזה חוגג.

אופיר פינס-פז: אם היו באמת אנשים באים לפה על אמת, תאמינו לי שהיה פה כסף לתרופות.

אופיר פינס-פז: אבל כשמגינים על אנשים שהם חזקים, שהם מתחבאים מאחורי אנשים חלשים, ואנחנו, אין לנו אומץ הלב הציבורי להגיד: חבר'ה, לכם לא מגיע, לא מגיע לכם.

משה גפני: הממשלה הביאה את התקציב.

אופיר פינס-פז: נכון, אבל אני אומר את זה לעצמי ולעצמנו.

אופיר פינס-פז: הרי אנחנו יודעים את האמת, אנחנו מפזרים מאות מיליונים של שקלים לאנשים שלא מגיע להם, שהם חזקים.

ראובן ריבלין: כל הכבוד.

אופיר פינס-פז: מתחבאים מאחורי אנשים חלשים.

אופיר פינס-פז: מספיק עם זה כבר.

אופיר פינס-פז: ואנשים שבאמת צריכים לקבל, "אוכלים אותה" בגלל זה, תסלחו לי על הביטוי הלא-פרלמנטרי.

אופיר פינס-פז: קבענו לעצמנו יעד אחד, יעד מרכזי, להתמודד עם בעיית המיתון, להחזיר את המשק לצמיחה ולייצר מקומות עבודה לאנשים שהיום הם מובטלים.

אופיר פינס-פז: זה יעד מקודש בעינינו, ויש לו מחירים.

אופיר פינס-פז: אני מודה שיש לו מחירים.

משה קצב: כמה מקומות עבודה נוספים?

אופיר פינס-פז: חיים אורון יושב פה, שר החקלאות, שרת הקליטה יושבת פה, והם יכולים להגיד לך את כל הנתונים של הממשלה.

אופיר פינס-פז: זה היעד המרכזי, ובתמורה ליעד הזה נאלצנו גם לקצץ קיצוצים כואבים, אני מודה בזה, אבל המבחן שלנו יהיה אם נצליח לצמצם את ממדי האבטלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שצמצום ממדי האבטלה זה לא רק בעיה של הקואליציה והממשלה אלא גם בעיה של האופוזיציה, ולעניין הזה אנחנו מבקשים אמון.

אופיר פינס-פז: אנחנו הוכחנו לאורך כל הדרך שאנחנו לא משחקים במשחק הפופוליסטי הזה.

אופיר פינס-פז: בין 1992 ל-1996 עשינו כלכלה טובה למדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: הבאנו תוצאות, הבאנו קבלות.

אופיר פינס-פז: אני משוכנע שהממשלה הזאת תביא קבלות בין 1999 ל-2003.

אופיר פינס-פז: אם לא נביא קבלות ואם הביטחון שלי הוא ביטחון מופרז, הציבור יצטרך להעניש אותנו.

חיים אורון: 2007.

אופיר פינס-פז: אני אופטימי אבל זהיר.

אופיר פינס-פז: אני אופטימי זהיר.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לסיים.

ראובן ריבלין: אין שום הבדל בין ביבי לאהוד, תאמין לי.

אופיר פינס-פז: אני אומר כאן, שמבחן הציבור צריך להיות מבחן אמיתי.

אופיר פינס-פז: אם אנחנו לא נצליח להוציא את המשק הישראלי מהבוץ, מהמצוקה ומהמיתון, לא נצליח לקבל אמון מחדש, אבל לא יכול להיות, שמהיום הראשון, בתנאים קשים, כשאנחנו הולכים לקריאה ראשונה, לא נותנים לנו קרדיט מהרגע הראשון.

גדעון עזרא: מתי אתם התחלתם?

גדעון עזרא: ביום הראשון.

אופיר פינס-פז: גם חברים מהאופוזיציה יכולים לתת קרדיט לממשלה בתקציב הראשון בקריאה הראשונה.

אופיר פינס-פז: אף אחד לא יעניש אתכם, להיפך, אולי אפילו יעריכו אתכם.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת רומן ברונפמן, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

רומן ברונפמן: גברתי היושבת-ראש, גברתי שרת הקליטה, ג'ומס, חברי כנסת נכבדים, שר החקלאות הנכבד, הממלא תפקיד תורן במליאה – – –

יולי תמיר: ממלא את תפקידו נאמנה.

רומן ברונפמן: דרך אגב, זה אחלה דבר, תמשיכו ככה.

רומן ברונפמן: התקציב שהוצע לשנת 2000 הוא תקציב שהייתי רוצה להגדיר אותו ככזה שיש בו מרוחם של אנשי האוצר ואין בו לא מרוחו של שר האוצר וודאי וודאי שלא מרוחו של ראש הממשלה.

רומן ברונפמן: במלים אחרות, התקציב המוצע לשנת 2000 הוא תקציב טכנוקרטי ממוצע, שלא נותן שום התייחסות אמיתית לבעיות חברתיות שעומדות על הפרק בפני החברה הישראלית.

רומן ברונפמן: כל חבר כנסת שמופיע פה מדבר על דברים שהכי קרובים ללבו, ואני אתרכז בשתי סוגיות, כי הסוגיות הן רבות מאוד, שתי סוגיות שבאמת קרובות מאוד ללבי, כמי שמייצג את העולים החדשים במדינת ישראל וכמי שמייצג את כלל האוכלוסייה.

רומן ברונפמן: הבעיה הראשונה היא בעיית הדיור הסוציאלי לכל נדרש.

רומן ברונפמן: בארץ יש היום תור של ממתינים לדיור סוציאלי, שמוערך על-ידי המומחים בכ-100,000 משפחות.

רומן ברונפמן: אנחנו מדברים על כך ש-250,000-200,000 אנשים, גם ילידי הארץ וגם אלה שעלו ארצה בעשור האחרון, מתגוררים היום בשכירות ממוסדת, ממוסדת על-ידי המדינה, ועוברים מדי שנה לגור בדירות שהם שוכרים אותן.

רומן ברונפמן: בעצם הם סובלים סבל קשה מאוד, ובסופו של דבר, הסיבה לכך שהמדינה מתעלמת באופן מתמיד מהבעיה של הדיור הסוציאלי היא הסיבה שציין חבר הכנסת פינס לפני כמה דקות.

רומן ברונפמן: המדינה והמנגנונים עדיין עומדים על שמירת זכויות החזקים, בעלי הנכסים, בעלי הקרקעות, קבלני בניין, בעלי דירות, שקודם כול רוצים לשמור על רמת המחירים של הקרקעות והנכסים דלא ניידי ברמתם הנוכחית.

רומן ברונפמן: הרי הבנייה המסיבית שהיתה נהוגה בשנות ה-70 במדינת ישראל היתה מובילה בסוף שנות ה-90, תחילת שנות האלפיים, לירידה דרמטית במחירי הדירות, וזה מה שהממסד הכלכלי, הממסד הקבלני וממסד הבונים במדינת ישראל לא רצו, והצליחו לעמוד על המשמר.

רומן ברונפמן: אני חושב, שהשלטון החדש, הממשלה החדשה שבראשה עומד ראש הממשלה הנבחר, צריכים לשים קץ לתהליך הזה, לפרוץ ולהתחיל לבנות דיור סוציאלי לנזקקים, עולים וותיקים כאחד.

רומן ברונפמן: הנושא השני שלא מצא שום ביטוי בספרי התקציב, והוא לא מוצא ביטוי מאז קום המדינה, הוא החוב בפנסיות התקציביות של מדינת ישראל.

רומן ברונפמן: הפנסיות התקציביות באופן כללי שוות לחוב החיצוני של מדינת ישראל, ומביאים את החוב הממשלתי לממדים של כפליים.

רומן ברונפמן: הדבר הזה לא מוצא שום ביטוי בסטטיסטיקות הממשלתיות, והוא בעצם משבש באופן מוחלט את האווירה העסקית ואת האווירה היצרנית במדינת ישראל.

רומן ברונפמן: הגיע הזמן לתקן את הטעות הזאת ולבנות את השיטות הסטטיסטיות ואת החישוב הסטטיסטי מחדש.

רומן ברונפמן: עם זאת, כיוון שזה תקציב ראשון שהממשלה החדשה מביאה לאישורה של הכנסת, וכיוון שזו קריאה ראשונה וחברי סיעת הבחירה הדמוקרטית, אני וחבר הכנסת צינקר, מצפים שהשינויים המינימליים הנדרשים יבואו על פתרונם במשך החודשיים הקרובים, הסיעה שלנו תימנע ותאפשר על-ידי כך את העברת התקציב לדיוני הוועדה.

רומן ברונפמן: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר החקלאות, אנחנו נמצאים ערב ההצבעה בקריאה ראשונה על תקציב המדינה.

עמיר פרץ: זהו התקציב הראשון שהממשלה החדשה מציגה.

עמיר פרץ: אני לא רוצה לחזור על דבריהם של חברי הכנסת שעלו לדוכן בזה אחר בזה – מישהו הוציא את אותה אשה שמחכה למיטה, ואחר יספור את המובטלים וכמה מקומות עבודה יצרו – כי ייתכן מאוד שממשלת ברק צריכה לקבל מספיק זמן כדי להוכיח אם התקציב שהיא מציעה לנו אכן יביא לידי ביטוי את השינויים במשק.

עמיר פרץ: אבל, אדוני שר החקלאות, אני רוצה לומר לך, הרי ממשלה גם צריכה להצביע על כמה יעדים לטווח הארוך.

עמיר פרץ: לא מספיקות הצהרות שיפתרו את האבטלה.

עמיר פרץ: אין ממשלה שלא עמדה כאן, אין שר אוצר שלא עמד כאן ואמר:

עמיר פרץ: אני מתחייב לכם, הצעדים שלי יגרמו לצמיחה ולא יהיו מובטלים.

עמיר פרץ: היום אין ממשלה שלא בודקת את עצמה מחדש.

עמיר פרץ: תראה מה קרה, חברי ג'ומס.

עמיר פרץ: השתנתה ממשלה.

עמיר פרץ: האם המדיניות של המיסוי על ההון, או המיסוי על העבודה השתנה?

עמיר פרץ: הרי אתם, אתה במיוחד, זה אחד הדגלים שאתה מניף וזועק כל הזמן, שרוב המסים בישראל מוטלים רק על השכירים ורק על הקבוצות החלשות, ובעלי ההון בארץ פטורים ממס.

עמיר פרץ: כל מיליונר בארץ הזאת לא משלם מסים.

עמיר פרץ: תאמין לי, המיליונרים, גם את ה"בונזו" של הכלב מכניסים לחשבוניות, מה ששכיר לא יכול לעשות.

עמיר פרץ: איפה השינוי?

עמיר פרץ: מה אתם אומרים?

עמיר פרץ: נניח שתיצרו עוד 200,000 מקומות עבודה.

עמיר פרץ: מה הם ירוויחו, 2,800 שקלים?

עמיר פרץ: יהיו עוד 200,000 שכירים עניים שלא מסוגלים להתקיים?

עמיר פרץ: הלוואי שיהיו מקומות עבודה, שיהיה לאדם למה לקום, לאן ללכת, כי זה כבודו.

עמיר פרץ: הוא צריך לעמוד מול ילדיו, מול משפחתו.

עמיר פרץ: אבל שיהיה אומץ.

עמיר פרץ: תוקפים אותי: איך אתה מעז להציע 1,000 דולר שכר מינימום?

עמיר פרץ: אתה תמוטט את המשק, בגללך תהיה אבטלה.

עמיר פרץ: מי אומר את זה?

עמיר פרץ: רק מי שמרוויח יותר מ-10,000 שקל.

חיים אורון: דולר.

עמיר פרץ: דולר.

עמיר פרץ: מי אומר את זה?

עמיר פרץ: מנהלי הבנקים, שמרוויחים 500,000 שקל בחודש.

עמיר פרץ: הם לא ייתנו משלהם.

עמיר פרץ: המשק יתמוטט.

עמיר פרץ: אנחנו מדינת ישראל, אתם, הממשלה החדשה, לא מסוגלת לומר, שבתוך שנתיים, שלוש שנים לא יהיה אזרח בישראל ששכרו יהיה פחות מ-4,000 שקל, מ-5,000 שקל.

עמיר פרץ: לא צריך לעשות הכול באותו יום, אבל תציבו יעד.

עמיר פרץ: אדוני שר החקלאות, הממשלה הזאת, שמצהירה על עצמה כממשלה שונה, צריכה להחליט.

עמיר פרץ: ממשלת ביבי-נאמן נתנה רשתות ביטחון להון.

עמיר פרץ: האם אתם מתכוונים לתת רשתות ביטחון לבני אדם, לאזרחים?

עמיר פרץ: אתה שר החקלאות, בוא נדבר על החקלאים.

עמיר פרץ: יש חקלאי במדינה הזאת שיש לו רשת ביטחון על מה שהוא מייצר?

עמיר פרץ: אתה יכול להבטיח לו שמה שהוא מייצר בשנה מסוימת ייתן לו יכולת להתפרנס גם בשנה הבאה?

עמיר פרץ: אתה יכול להבטיח לו איך הוא מתגונן בפני בצורת?

עמיר פרץ: אתם הייתם צריכים לומר: יש תפיסה חדשה.

עמיר פרץ: יש ממשלה שאומרת לאנשים: קומו בבוקר, צאו לעבודה, תייצרו, אנחנו ניתן לכם את רשת הביטחון להצליח להתקיים בכבוד.

עמיר פרץ: אז מה יהיה פה, ג'ומס?

עמיר פרץ: יתווכחו על 20 המיליון שיעבירו ממשרדך למשרד השני?

עמיר פרץ: מה הם היעדים הגדולים?

עמיר פרץ: מה השינוי הגדול?

עמיר פרץ: מה הבשורה הגדולה?

עמיר פרץ: קח את הממשלה החדשה בצרפת, תראה איזה אומץ.

עמיר פרץ: הם אמרו: אנחנו לא מסוגלים להתמודד עם ייצור של מקומות עבודה בעידן שבו עובד אחד מייצר פי-שניים עם הטכנולוגיות הקיימות.

עמיר פרץ: אז הציבו לעצמם יעד: בתוך שלוש שנים כל המשק הצרפתי יעבור לארבעה ימי עבודה בשבוע.

עמיר פרץ: גם דרך חדשה לחלוטין, שבה עובד יכול בתקופה שבה הוא עובד לקנות לעצמו מקצוע שני בחיים.

עמיר פרץ: אדם מתחיל לעבוד בגיל 25, מסיים את עבודתו בגיל 65.

עמיר פרץ: 40 שנות עבודה, הרי עולם משתנה ב-40 שנה.

עמיר פרץ: אותו מהנדס שהתחיל לעבוד לפני 40 שנה, הטכנולוגיה שקיימת היום היא אחרת לגמרי.

עמיר פרץ: אין היום אדם שמסוגל מול המשק המודרני להתקיים ולהמשיך להיות חלק מהגוף היצרני, אם הוא לא קובע מראש שהוא יצטרך לפחות שני מקצועות בחיים.

עמיר פרץ: מקצוע אחד בחיים לא מספיק.

עמיר פרץ: מה אומרים בצרפת?

עמיר פרץ: נעשה ארבעה ימי עבודה בשבוע, יהיה עוד יום אחד פנוי, ביום הזה האנשים יקנו לעצמם השכלה.

עמיר פרץ: ארבעה ימים בשבוע, נפח התעסוקה ישתנה, גם התקורות במפעלים יהיו יותר כדאיות.

עמיר פרץ: הרי התקורה במפעל קיימת.

עמיר פרץ: הוא עושה אותן שעות עבודה על אותן מערכות ייצור.

עמיר פרץ: אבל לצערי הרב, אין פה לא בשורה לטווח הארוך ולא תיקונים לטווח הקצר.

גדעון עזרא: עמיר, אתה מוכן לנגוע בשביתת הנמלים?

גדעון עזרא: זה הכי חשוב עכשיו.

עמיר פרץ: לא, זה לא הכי חשוב, תסלח לי.

עמיר פרץ: הנמלים שובתים, כי הממשלה הזאת לקחה את כל החבילה של ההחלטות על ההפרטות, לא שינתה דבר והחליטה לבצע שינויים בלי להתייעץ עם העובדים.

עמיר פרץ: אפילו ביבי-נאמן לא עשו כך.

עמיר פרץ: גם ביבי ונאמן ישבו וניסו להגיע להסכמה, וכשעשו את זה באופן חד-צדדי, היתה שביתה בנמלים, עד ששר התחבורה הפקיד מכתב שלא יהיו לא הפרטה ולא הפרדה בלי הסכמה עם העובדים.

עמיר פרץ: בא בייגה והחליט שהוא עושה מה שהוא רוצה.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, אני כיושב-ראש ההסתדרות לא מתכוון לתת הנחות לאיש.

עמיר פרץ: לא תהיה מדיניות תואמת נאמן ומדיניות תואמת בייגה.

עמיר פרץ: אנחנו שופטים לפי המעשים.

עמיר פרץ: באותה מידה שהתנגדנו לצעדים חד-צדדיים שעשה נאמן – ואני לא תוקף את פקידי האוצר, אני מציע לכל חברי הכנסת, תפסיקו עם השיטה הזאת.

עמיר פרץ: מה אתם עושים חיים קלים לממשלה?

עמיר פרץ: יש את מי לתקוף, יש במי לחבוט.

עמיר פרץ: מה הדבר הזה?

עמיר פרץ: מה זה מעניין את פקידי האוצר?

עמיר פרץ: יש ממשלה, יש ראש ממשלה, יש שר האוצר, הם אחראים למדיניות.

עמיר פרץ: איזו שיטה פיתחנו לנו?

עמיר פרץ: או שאנשים רוצים להישאר נחמדים עם השר ולהיות טובים עם הציבור.

עמיר פרץ: תפסנו לנו עכשיו איזה גוף חדש שנקרא פקידי האוצר, והוא שק החבטות של מדינת ישראל.

בנימין אלון: או שהם שרים בעצמם.

ראובן ריבלין: היחיד שאמר: מי הם "הפוגלים" – היה רבין.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, זו קריאת הביניים האמיתית הראשונה שנאמרת פה היום אחר-הצהריים.

ראובן ריבלין: היחיד שאמר: מי הם "הפוגלים" – היה רבין.

עמיר פרץ: כאשר מדברים על ראש הממשלה, הפוך לגמרי.

דליה רבין-פילוסוף: הוא התכוון שהם כן שלטו.

עמיר פרץ: אני יודע שאת לא תרשי לעצמך להתייחס להערה הזאת, אז ברשותך אני אקח לעצמי את הזכות להתייחס.

עמיר פרץ: אני חושב, שראש הממשלה יצחק רבין היה לו האומץ, ביציאות הג'ינג'יות שלו, לומר משפט עם יכולת לקרוא מדיניות שלמה.

עמיר פרץ: הוא רצה להגיד: נמאס לי שהפקידים מכתיבים כאן.

עמיר פרץ: אבל הוא לא אמר לחברי הכנסת: סליחה, הפקידים מכתיבים לי, אני לא יכול.

עמיר פרץ: הוא אמר: מי הם "הפוגלים", שיכתיבו לשרים ולממשלה את המדיניות.

עמיר פרץ: כך הוא אמר.

עמיר פרץ: ולכן, אנחנו כחברי הכנסת, בואו לא נעשה חיים קלים לממשלה, בואו לא ניתן להם את הדרך להתחמק.

עמיר פרץ: לטובת חברי שהתעניין בעובדי הנמלים – אני מקווה מאוד שנפתור את הבעיה.

עמיר פרץ: עובדי הנמלים לא רוצים לשבות.

עמיר פרץ: דחפו אותם – – –

גדעון עזרא: אבל מה אתה עושה לטובתם?

עמיר פרץ: אני עושה יותר ממך.

גדעון עזרא: אני שואל מה אתה עושה.

עמיר פרץ: אני עושה יותר ממך.

עמיר פרץ: אני לא באתי לדיון על הנמלים כאן.

עמיר פרץ: עובדי הנמלים יקבלו את כל הגיבוי.

עמיר פרץ: תאמין לי, אני לא רוצה לחבר היום פרשיות עם הקריאות הגדולות שלי, מה יקרה כאשר המדינה תהיה בידי עשר משפחות בלבד.

עמיר פרץ: הגיע הזמן שנהיה אמיצים מספיק – –

חיים כץ: פישמן יקבל את הנמלים במתנה.

חיים כץ: ניתן לו את כל המדינה במתנה.

עמיר פרץ: – – לראות מי אכל ושתה את כל פירות ההפרטה בישראל.

חיים כץ: – – –

עמיר פרץ: גדעון עזרא ידידי, אני חושב שאם לממשלת ברק היה אומץ היא היתה אומרת:

עמיר פרץ: אנחנו עושים בדיקה מחדש מי הנהנה האמיתי מפירות ההפרטה ומהשינויים המבניים.

גדעון עזרא: שיגידו.

עמיר פרץ: מאה אחוז.

עמיר פרץ: מי שמנסה ומי שיחשוב, ולא מעניין אותי מי ראש הממשלה ומי שר האוצר, כל גוף, בעל-בית פרטי או בעל-בית ציבורי שינסה לעשות פעולה חד-צדדית כנגד עובדים – אנחנו נתייצב בכל כוחנו.

עמיר פרץ: מי שרוצה לעשות שינויים בכל דבר, שיקיים אתנו מגעים.

עמיר פרץ: אנחנו מוכנים לשמוע הכול, ואתה יודע זאת.

גדעון עזרא: יש פגיעה משמעותית בייצור.

עמיר פרץ: תגיד את זה לשר האוצר.

גדעון עזרא: אמרתי לו.

עמיר פרץ: אנחנו הצענו לו הצעה.

עמיר פרץ: הוא יכול לבוא, נפתור זאת בתוך דקה.

עמיר פרץ: רק יודיע שהוא מבטל את כל ההחלטות החד-צדדיות, מנהלים משא-ומתן על הכול, והכול נפתר.

ראובן ריבלין: אין ספק שצריכה להיות חובת התייעצות עם העובדים.

ראובן ריבלין: השאלה היא מה קורה כאשר לא מגיעים להסכמה.

ראובן ריבלין: אני אתך.

עמיר פרץ: אתה רוצה שאגיד לך מה הבעיה.

דליה רבין-פילוסוף: לא נפתח את הדיון בזה עכשיו.

עמיר פרץ: משפט אחד אגיד לך.

עמיר פרץ: אנחנו אפילו לא דרשנו את ביטולה של החלטת ממשלה.

עמיר פרץ: החלטת הממשלה האחרונה אמרה, שהם רוצים לעשות פעולות מספר בנמלים תוך כדי היוועצות בעובדים.

עמיר פרץ: באה רשות הנמלים וקיבלה החלטה לאמץ את כל ההחלטות בלי להיוועץ בעובדים.

עמיר פרץ: מה ביקשנו?

עמיר פרץ: אמרנו: אל תבטלו את החלטת הממשלה, בטלו את החלטת רשות הנמלים, בואו נעשה לפי הסדר שאתם קבעתם.

עמיר פרץ: הם לא רוצים לבטל את החלטת רשות הנמלים.

עמיר פרץ: החלטות הממשלה הן נייר שמותר לרשום עליו הכול ולחבוט בעובדים כפי שרוצים?

עמיר פרץ: אני מודע ללחץ הגדול, ותאמין לי, אני בקשר עם החקלאים ובקשר עם עודד טירה ועם התעשיינים.

עמיר פרץ: אני מקווה מאוד שגם שר האוצר מבין שהוא מוכרח לבוא ולהתערב.

עמיר פרץ: גם שר האוצר צריך להבין, שהלחץ שמנסים להפעיל ולהפוך תמיד את העובדים לאשמים לא יעבוד.

עמיר פרץ: לכן, אני מקווה מאוד שנפתור את הבעיות, כמו שאנחנו פותרים הרבה בעיות אחרות, אבל לא נפקיר את העובדים.

עמיר פרץ: בשום פנים ואופן.

עמיר פרץ: זה התפקיד שלי; לא תמיד הוא פופולרי.

עמיר פרץ: אינטרסים של קבוצה אחת עומדים תמיד בניגוד לאינטרסים של קבוצה אחרת, אבל את תפקידי אני מוכרח לקיים, ואעשה אותו בנאמנות כפי שאני מבין, בלי להבחין בין ממשלה לממשלה.

עמיר פרץ: ידידי ג'ומס, אני מקווה שכשתעלה לדבר תבשר לנו שלפחות את יחידת הפיקוח אתה כשר החקלאות מצליח להציל.

עמיר פרץ: לפחות שהנאום שלי יהיה שווה היום.

חיים אורון: כבר בקריאת ביניים אני אומר לך שהצלחת.

ראובן ריבלין: אתה רואה, חבר הכנסת פרץ, נאום אחד שלך, כבר שכנעת אותו.

עמיר פרץ: לפחות שהנאום שלי יהיה שווה 100 עובדים.

עמיר פרץ: כבר עשיתי את מלאכתי, ואני מקווה מאוד שלא תסתפק ב-10 מיליוני שקל, כי אני אגיש הסתייגות להוסיף לך עוד 4 מיליוני שקלים, כדי שתפעיל את היחידה הזאת בקצב מלא, עם כל העובדים.

עמיר פרץ: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, התקציב שאנחנו דנים עליו הוא בעצם תקציב ממוחזר.

מוחמד ברכה: הוא תקציב שרץ באולם הזה בשלוש השנים האחרונות בצורה זו או אחרת; עכשיו עשו לו מיחזור והוא הובא שוב בשם ממשלה חדשה וכביכול עם סדר עדיפויות חדש.

מוחמד ברכה: התקציב הזה מבטא חשיבה כלכלית וולגרית ושמרנית.

מוחמד ברכה: אנשים ששקדו על עיצוב התקציב נטלו כנראה חופשה ממושכת מהמציאות, נטלו חופשה מלהקשיב לרחשי לבם של עניים, של מובטלים, של נכים.

מוחמד ברכה: ולכן, מה שהיה הוא שיהיה, וכל הדיבורים על סדר עדיפויות חדש היו עניין טקסטואלי ולא עניין אופרטיבי מעשי.

מוחמד ברכה: זו היתה בעיה של ניסוח לפני הבחירות, אבל היא לא משתווה ולא מתקרבת להיות מדיניות של אחרי הבחירות, אחרי שהגיעו לשלטון.

מוחמד ברכה: דברים פשוטים שקיימים וגורמים סבל אינם נראים כבני-פתרון בתקציב הקיים.

מוחמד ברכה: 20 שקלים בעבור ביקור רופא לפנסיונרים – לא שמענו שיש מגמה או שיש כוונה להוריד את זה.

מוחמד ברכה: חברי חבר הכנסת פרץ דיבר על העובדים ועל המובטלים.

מוחמד ברכה: אין שום בשורה למובטלים ולקשי-היום.

מוחמד ברכה: הדיבורים כאילו על צמיחה הם דיבורים יפים, נשמעים טוב וכאילו מבשרים טובות.

מוחמד ברכה: אבל בסופו של דבר, על-פי מה שהיה כבר בתחילת שנות ה-90, כל הצמיחה, ואכן היתה צמיחה, התנקזה לכיסיהם של כמה עשירונים עליונים.

מוחמד ברכה: הפערים בחברה הישראלית בין העשירונים העליונים לבין העשירונים התחתונים הולכים ומתרחבים.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, העשירים נעשים עשירים יותר והעניים נעשים עניים יותר ללא קשר לממשלה השולטת בארץ הזאת.

מוחמד ברכה: לכן, אנחנו לא רואים בשורות, לא בעניין של תעסוקה, לא בנושא של חקלאות, לא בנושא של טיפול בתאונות דרכים שהן כבר מכת מדינה, ארגון טרור מהלך בכבישים, וגם במה שקשור לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: כל השאלה של שוויון וכל הדיבורים המצטעצעים על אפליה מתקנת או העדפה מתקנת – דנים אם זו אפליה או העדפה – כל העניין הזה הוא בגדר של התחכמות אקדמית שאין לה שום היבט אופרטיבי.

מוחמד ברכה: תראו מה קרה בדוח שקיבלנו על שנת 1998 בהרשאות הביצוע.

מוחמד ברכה: אגף החינוך הדתי הוציא ב-1998 1002% מתקציבו.

מוחמד ברכה: באותו פרק, פעילות בחינוך הדרוזי – היה ביצוע של 34%.

מוחמד ברכה: חינוך מיוחד – הוציאו מספר אדיר של 5%.

בנימין אלון: מה זה 1002%?

תמר גוז'נסקי: מהתקציב המקורי.

מוחמד ברכה: 1002% מהתקציב המקורי שהיה קיים בספר התקציב.

תמר גוז'נסקי: פי-עשרה.

מוחמד ברכה: פי-עשרה.

מוחמד ברכה: באותו ספר תקציב שקיבלנו מדובר על פעילות החינוך הערבי – ניצול של 2.1% פעולות בחינוך הערבי, שסובל מפער אדיר.

מוחמד ברכה: יישום חוק לימודים ארוך – ניצול של 24.7%.

מוחמד ברכה: שיפוץ מבני חינוך – ניצול של 28.7%.

מוחמד ברכה: כאילו הכול בסדר.

מוחמד ברכה: היום מדברים בקשר לאוכלוסייה הערבית, שהיא מקבלת 1% מסך כל הכספים שניתנים למשכנתאות ו-2.5% מהזכאים שמממשים את זכותם הם ערבים.

מוחמד ברכה: בספר התקציב החדש מדברים על שינויים מבניים, על הדגשים נוספים בהצעת התקציב וכו' וכו', מדברים על הקלות והתייעלות וכו' וכו', אבל בכל ההדגשים של התקציב החדש אין שום מלה וחצי מלה על מה שקורה בקשר לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: יש חמישה תחומים עיקריים שנוגעים ישירות לצרכיה הבסיסיים של האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: התחום הראשון הוא התשתיות הפיזיות – כבישים, מערכות ביוב, מים וניקוז.

מוחמד ברכה: בשנת 2000 יש מקומות שהסבל שלהם הוא לא מהעדר היי-טק ומחשבים אלא מביוב.

מוחמד ברכה: הנושא השני הוא השיכון והבינוי, פתרון מצוקת הדיור לזוגות צעירים ולמחוסרי קרקע ובניית מבנים למוסדות ציבור.

מוחמד ברכה: הנושא השלישי הוא נושא של עבודה ורווחה ורמת השירותים הניתנת היום.

מוחמד ברכה: רק לפני שבוע, גברתי היושבת-ראש, דיברנו מעל במה זו על העברת מובטלים מנצרת, מעין-מאהל, לנצרת-עילית.

מוחמד ברכה: בא שר הבריאות ואמר: לא נכון.

מוחמד ברכה: המצב הזה הביא היום לתקרית אלימה שם, והיתה שם התנגשות עם המשטרה שבאה להשליט סדר במקום שאי-אפשר שיהיה בו סדר.

מוחמד ברכה: אנשים נעצרו ואנשים הובלו לחקירה, ורק בהתערבות השר לביטחון פנים הנושא נרגע במידה מסוימת.

מוחמד ברכה: נושא החינוך: נכון, אני מברך את שר החינוך על כך שאימץ את שלוש תוכניות החומש לאוכלוסייה הערבית, אבל בתחילה אמרו כי על מנת לממש את שלוש התוכניות זקוקים ל-100 מיליון שקל.

מוחמד ברכה: התבשרנו בוועדת החינוך, שמקציבים בתקציב הזה 50 מיליון שקל.

מוחמד ברכה: כאשר אנחנו בודקים בספר התקציב, אנחנו מוצאים 38 מיליון שקל.

מוחמד ברכה: זהו מסע של הונאה.

מוחמד ברכה: גם כאשר עושים משהו חיובי, עושים אותו בפירורים, תוך כדי רמיסה ותוך כדי השפלה.

מוחמד ברכה: ולכן, רבותי, גם בנושא התעשייה והפיתוח הכלכלי, היישובים והכפרים הערביים הם מעין בתי-מלון, ברמה של כוכב אחד או שניים, בהחלט לא חמישה כוכבים.

טלב אלסאנע: אכסניות.

מוחמד ברכה: כן, אכסניות.

מוחמד ברכה: באים, ישנים, קמים לעבודה.

מוחמד ברכה: הולכים ליישובים היהודיים וחוזרים.

מוחמד ברכה: ישנים וקמים לעבודה.

מוחמד ברכה: זה הופך לשוק עבדים.

מוחמד ברכה: ועכשיו יש ועדה במשרד ראש הממשלה, שממיינת וקובעת את אזורי העדיפות.

מוחמד ברכה: בזמן הממשלה הקודמת, כל היישובים הערביים – 15 במספר – הוצאו מהקטגוריה של אזורי עדיפות.

מוחמד ברכה: היום מחכים למוצא פיהם של אנשי משרד ראש הממשלה, לראות אם זה יהיה אזור עדיפות לעניין תיירות או לעניין שיכון, במקום שבו אין תיירות, אין שיכון וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: יש הרבה בעיות, חברי הכנסת, יש הרבה נושאים שלא טופלו: הכפרים הבלתי-מוכרים בנגב, מצוקת הרשויות המקומיות, החובות למס רכוש ושטחי השיפוט.

מוחמד ברכה: גם נושאים שאינם עולים כסף, לא מקבלים עליהם תשובות.

מוחמד ברכה: נושא הומניטרי ממדרגה ראשונה, חבר הכנסת ריבלין, הנושא של איחוד משפחות – שום דבר לא זז בעניין הזה, שום אמירה חיובית שתיתן תקווה למשפחות.

ראובן ריבלין: זהו עניין של מדיניות, לא עניין של תקציב.

מוחמד ברכה: בהחלט, אני אומר שזה לא עניין של כסף.

מוחמד ברכה: אם מסתכלים על תקציב משרד העבודה והרווחה בשנה שעברה, הוא ייעד 1% לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: משרד הבינוי והשיכון ייעד 0.6% מתקציבו לאוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: למשרדים כמו התשתיות, התעשייה והמסחר, התיירות, החקלאות והתקשורת – אין תקציבים ייעודיים לאוכלוסייה הערבית במדינה.

מוחמד ברכה: עם הנתונים האלה, רבותי חברי הכנסת, אני לא חושב שיש מקום בשום אופן לתמוך בתקציב הזה, אין שום מקום לתת אמון בתקציב כזה ובממשלה שמבצעת את התקציב הזה.

מוחמד ברכה: לכן לא רק שנצביע נגד התקציב, אלא כבר היום נניח הצעת אי-אמון בממשלה, שתידון בשבוע הבא.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – לא נמצא באולם.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת בנימין אלון, ואחריו – חבר הכנסת גנדי ריגר.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, אני חוזרת ומבקשת לשמור על מסגרת הזמן.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, התקציב והדיונים סביב הבעיות החברתיות, כרגיל, נופלים על אותן שכבות קשות, שכבות מצוקה, שכל קודמי התייחסו אליהן, ואני לא רוצה להתייחס אליהן.

בנימין אלון: אני רוצה להתייחס אל אותה, נקרא לזה, שכבת ביניים, הרוב הגדול של עם ישראל, אותו ציבור גדול שחי במה שקראו בעבר עיירות פיתוח, וברובו אינו נופל למצוקה הנוראה, אבל הוא ייפול אם אנחנו לא נהיה אמיצים מספיק ולא נלך לרפורמה שתדע איך להתמודד עם המקומות האלה.

בנימין אלון: כדי לא לדבר רק במושגים כלליים, אני לוקח את קריית-מלאכי.

בנימין אלון: יש שם בעיות מיוחדות, אבל העיר עצמה נמצאת גם היום, בלי תשתיות חדשות, במרחק נסיעה של שלושת-רבעי שעה מירושלים ומתל-אביב, עיר עם פוטנציאל אדיר.

בנימין אלון: אבל, רבותי, היא הוקמה לפני 50 שנה כמעברה של אוהלים בצומת קסטינה, מוקפת בשדות של המועצה האזורית באר-טוביה, של קיבוצים, של מושבים, של מושבה, והיא נשארה כך עד היום.

בנימין אלון: אזור התעשייה, ש-95% מעובדיו גרים בקריית-מלאכי, נמצא בשטח השיפוט של באר-טוביה, כך שגם את הארנונה העירייה לא יכולה לקבל.

בנימין אלון: בואו נדבר במספרים: שטח השיפוט של קריית-מלאכי הוא 3,700 דונם, שטח השיפוט של באר-טוביה הוא 140,000 דונם.

בנימין אלון: 140,000 מול 3,700 דונם, כשמהו יחס האוכלוסייה?

בנימין אלון: היחס הוא הרי אדיר.

בנימין אלון: אז יש לנו מעברה של אוהלים בצומת.

בנימין אלון: אור-יהודה בנתה את נווה-סביון, והיא נראית אחרת.

בנימין אלון: יש לנו משאב שנקרא קרקע.

בנימין אלון: הקרקע הלאומית עולה הון תועפות.

בנימין אלון: מי שישלוט בה, יקבע את האופי החברתי של מדינת ישראל, לרבות הצדדים הכלכליים.

בנימין אלון: הלנצח נשאיר מצבים מגוחכים כאלה?

בנימין אלון: איך קריית-מלאכי תתפתח?

בנימין אלון: איך היא תקלוט שכבות יותר מבוססות של סטודנטים, של תעשיות טובות?

בנימין אלון: איך היא תציע להם אזורים אטרקטיביים למגורים?

בנימין אלון: וזה לא ייתכן, גברתי היושבת-ראש.

בנימין אלון: אני לא אגזול לעולם את מקומם של המושבים והקיבוצים בהיסטוריה שלנו, בתפיסת האדמות שלנו, בכל ההיסטוריה של מדינת ישראל.

בנימין אלון: אבל אחרי 50 שנה, לא ייתכן שבמרכז הארץ ובמקומות אחרים יספסרו בקרקע – אם זה חלק מההסדר של הקיבוצים או שזה בלי קשר להסדר של הקיבוצים.

בנימין אלון: לא ייתכן שכאשר היתה מצוקה לסקטור חשוב, ל-2.5% מתושבי הארץ, תושבי הקיבוצים, סידרו 16 מיליארד שקלים או יותר; לא הכול מתנה: שליש מחיקה, שליש פריסה ושליש בקרקעות.

בנימין אלון: בואו נעשה אותו דבר לעיירות האלו, ונראה איך בתוך שנה-שנתיים הכול מתהפך.

בנימין אלון: בואו ניתן לעיירות האלו ולמועצות המקומיות חלוקה מחודשת.

בנימין אלון: ומה עושים, גברתי היושבת-ראש, עושים בדיוק ההיפך: מרכזים את כל ענייני הקרקע של מינהל מקרקעי ישראל ושל התכנון הארצי בידי ראש הממשלה, בצורה הכי לא דמוקרטית שיכולה להיות.

בנימין אלון: ומי יקבע בכל הדברים האלו את המפתח היחיד שיש לנו לדעתי לשנות כלכלית את פני החברה הישראלית?

בנימין אלון: אין לנו מפתח יותר קל ואמיתי לשינוי פני החברה והכלכלה בישראל מאשר משאב הקרקע.

בנימין אלון: אם את קרקעות הלאום נחלק בצורה הגיונית יותר, אם נקים ועדה לחלוקה מחודשת של הקרקעות של באר-טוביה מול הקרקעות של קריית-מלאכי, את קרקעות בית-שאן מול קרקעות הקיבוצים הנושקים לשכונות – אם ניתן לכל המקומות האלה לבנות לעולים, למפעלים, לפורשי צה"ל, לחברות שונות; אם ניתן להם להקים שכונות "בנה ביתך" – גברתי היושבת-ראש, קיבוצים ומושבים מקימים היום שכונות "בנה ביתך" על הקרקע שלהם וסוחרים בקרקע הזאת.

בנימין אלון: או באזור התעשייה שהזכרתי: על הקרקע של באר-טוביה יש אזור תעשייה שכל עובדיו הם ממעברת האוהלים של קריית-מלאכי.

בנימין אלון: נכנס שר הפנים, ואני מאוד שמח על כך.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש להזכיר לך שזמנך תם.

בנימין אלון: מייד.

בנימין אלון: אבל לכבוד השר אומר משהו.

בנימין אלון: אני רוצה לחזק את ידיך, אדוני השר, לא לתת בשום אופן למשאב הזה שנקרא קרקע להיות בידי יד אחת של ראש ממשלה, של משרד ראש הממשלה.

בנימין אלון: זו ההזדמנות ההיסטורית היחידה שיש לנו, אחרי 50 שנה, לפעול עם המינהל, עם רשות התכנון, שעד היום היא אצלך.

בנימין אלון: זו הזדמנות לעשות חלוקה מחודשת וצודקת של קרקעות המדינה בין השכבות השונות של הציבור.

בנימין אלון: יש לנסות לשקם את כל העיירות שיש להן סיכוי להמריא.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה, חבר הכנסת אלון.

דליה רבין-פילוסוף: אתה חוזר על דבריך.

בנימין אלון: אני מסיים, גברתי.

בנימין אלון: יש לפעול על-ידי ניצול צודק יותר של משאב הקרקע שהיה שייך ועדיין שייך לעם כולו ולא לסקטורים מסוימים.

בנימין אלון: תודה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת גנדי ריגר.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – נציג יהדות התורה.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

גנדי ריגר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי כנסת נכבדים, הצעת התקציב לשנת 2000 שהגישה הממשלה איננה מאפשרת, לצערי, פיתוח של תחומים רבים החשובים למדינת ישראל.

גנדי ריגר: במיוחד אין בה שום בשורה לעולים החדשים, לא בתעסוקה מקצועית ולא בדיור.

גנדי ריגר: ההיפך הוא הנכון.

גנדי ריגר: לדוגמה, לתוכנית "קמע" לקליטת מדענים עולים מסרב משרד האוצר להקציב 16 מיליון שקל.

גנדי ריגר: זה אומר שעד עכשיו המדענים לא יכולים לעסוק בתחום שבו הם מתמחים.

גנדי ריגר: במשרד הקליטה יש קיצוץ של 30 מיליון שקל בתחום היזמות והסיוע לעולים עצמאים.

גנדי ריגר: יש קיצוץ של 14 מיליון שקל בתחום הקליטה החברתית.

גנדי ריגר: יש קיצוץ בשירותים לעולים קשישים.

גנדי ריגר: והכי חשוב – יש קיצוץ בסיוע לתעסוקת עולים.

גנדי ריגר: עם המצב הזה אי-אפשר להסכים, במיוחד כאשר אחוז האבטלה במדינה גבוה כל כך.

גנדי ריגר: על-פי הנתונים שפורסמו לאחרונה בעיתונות, כרבע מן המובטלים הם עולים חדשים מחבר העמים.

גנדי ריגר: בשנה הקרובה צפוי לנו גל עלייה גדול.

גנדי ריגר: התקציב לא רק שלא מביא בחשבון את הטיפול באלפי העולים שיגיעו.

גנדי ריגר: הוא איננו עונה על הדרישות של קליטת עלייה נכונה לאלה שכבר נמצאים בארץ.

גנדי ריגר: קליטתם הנכונה של העולים החדשים היא ערובה לפריחה כלכלית וחברתית של ישראל.

גנדי ריגר: תקציב זה פוגע ביכולתה של ישראל לקלוט עלייה ובכך הוא מחליש את סיכוייה לפריחה זו.

גנדי ריגר: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: רשות הדיבור לחבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – לחבר הכנסת אורי סביר.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה – אדוני שר הפנים, האם אתה נשאר?

דליה רבין-פילוסוף: אדוני שר הפנים הלך.

זבולון אורלב: יש לי הזכות שחבר ממשלה יקשיב לי.

זבולון אורלב: לא?

נתן שרנסקי: אני לא חייב להקשיב, אבל רק להקשיב – – –

זבולון אורלב: רק להקשיב, בעיקר כאשר ראשית הדברים שלי מכוונים גם לאדוני שר הפנים.

זבולון אורלב: הבוקר קיימה ועדת החינוך דיון בנושא שביתת המורים בבת-ים, מכיוון שהעירייה, אף-על-פי שקיבלה ממשרד החינוך את שכר המורים, לא שילמה את השכר למורים, וזה השבוע השני שיש שביתה.

זבולון אורלב: ראשית, אני רוצה לבשר שהצלחנו לשכנע את כל הנוגעים בדבר להגיע להסדר שמשרד החינוך והתרבות ישלם לעירייה מקדמות, העירייה תבצע מקדמות, והמורים, כך אני מקווה, מחר או מחרתיים או ביום ראשון לכל המאוחר, מייד עם קבלת המקדמות החלקיות, יחזרו מייד לעבוד.

זבולון אורלב: אבל הבעיה של אי-תשלום משכורות למורים בחינוך העל-יסודי – ויש כ-30,000 מורים בחינוך העל-יסודי – הבעיה של אי-תשלום משכורתם על-ידי רשויות מקומיות, שמקבלות באופן סדיר את הכסף ממשרד החינוך, היא סוגיה שמחייבת פתרון, ולא רק פתרון של שר החינוך שמופקד על חוק חינוך חובה לפחות עד סוף כיתה י', אלא היא מחייבת פתרון גם של שר הפנים וגם של שר האוצר.

זבולון אורלב: אני רוצה לנצל את הדקות הספורות שיש לי לדבר על התקציב כדי לדבר קודם כול על תלמידי ישראל, ואם אפשר לנצל גם את הבמה הזאת ולהעביר לך את החלטות ועדת החינוך היום.

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים שתזמנו את עצמכם בדחיפות ותגבשו פתרון ממשלתי איך להתמודד עם הסוגיה, כי אחרת ניאלץ כנראה להגיש הצעת חוק פרטית בעניין הזה.

זבולון אורלב: אנחנו סבורים שראוי שתהיה הצעת חוק ממשלתית בעניין.

זבולון אורלב: אם יהיה אפשר להתגבר על כך, זה ימנע הרבה מאוד תקלות במערכת החינוך.

זבולון אורלב: חבל על ההשבתות המיותרות.

זבולון אורלב: אני מודה לך על שהקשבת לדברי.

זבולון אורלב: לעניין התקציב – אני רוצה לומר שמבחינתנו התקציב מאכזב מאוד מול הציפיות שהיו לנו, ציפיות לצמיחה, לשינוי.

דליה רבין-פילוסוף: סליחה.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש להודיע לממשלה שאין שר תורן נוכח באולם.

בנימין אלון: חיים אורון נמצא במסדרון.

נתן שרנסקי: יש לי ישיבת סיעה ואני צריך ללכת.

זבולון אורלב: אפשר לקיים את ישיבת הסיעה כאן.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אורלב ימשיך בדבריו.

דליה רבין-פילוסוף: אם עד סיום דבריו לא ייכנס השר התורן, נפסיק את הדיון.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: על כל פנים התקציב, כפי שאמרתי, מאכזב מאוד מול הציפיות שהיו לצמיחה, לשינוי.

זבולון אורלב: אני מודה לשר אורון על שיש לי הזכות שהוא ישמע את דברי.

זבולון אורלב: אומר פעם שלישית, שמבחינתנו התקציב מאכזב מול ציפיות לצמיחה, לשינוי, למתן עדיפות לחינוך, לחברה ולרווחה.

זבולון אורלב: נראה שלא חשוב מי מנצח בבחירות, אגף התקציבים מנצח תמיד בתקציב.

זבולון אורלב: בעצם יש לנו תקציב המשך, שאין בו שום בשורה אלא רק מפחי נפש – קיצוץ בחינוך, וזה לא נכון שאין קיצוץ בחינוך.

זבולון אורלב: אומנם רצו לקצץ יותר, 400 מיליון שקל, אבל בסוף הסכימו על קיצוץ של 100 מיליון שקל, וגם זה סכום גדול.

זבולון אורלב: יש קיצוץ בחברה, ברווחה, בבריאות, בקליטת עולים חדשים, קיצוץ בכל הנושאים החברתיים, המשך האבטלה העמוקה והמיתון.

זבולון אורלב: אני מייעץ לממשלה להקשיב לאותם כלכלנים שסבורים שכלכלה היא לא רק מתמטיקה והיא לא רק מספרים.

זבולון אורלב: כלכלה היא בראש ובראשונה אנשים שצריך להסתכל להם בעיניים וצריך להבין את הציפיות שלהם.

זבולון אורלב: היום הציבור מצפה לשינוי ולצמיחה, ובהתאם לכך צריך להיבנות התקציב.

זבולון אורלב: אני רוצה להתרכז בשתי נקודות באופן קצר ביותר.

זבולון אורלב: הממשלה מקצצת, בספר התקציב, באופן מיוחד בתקציב התמיכות בעמותות שונות.

זבולון אורלב: צריך להבין, מצד אחד הממשלה אומרת הפרטה, היא רוצה להימנע מהגשת שירותים ישירים על-ידי הממשלה, והיא אומרת, טוב שהציבור, גופים, יתארגנו ויעשו זאת; מצד שני היא מקצצת יותר ויותר בתמיכות שהיא נותנת ובעידוד שהיא נותנת לאותם גופים, לכל הגופים, לאותם גופים שמגישים את השירות לציבור בכל התחומים, גם בתחומי חינוך, גם בתחומי בריאות, כמו ער"ן, שהעלינו, תחומי חינוך, כמו הספרייה לעיוורים שהזכרנו.

זבולון אורלב: כחוט השני עוברים קיצוצים ניכרים באותם גופים נתמכים.

זבולון אורלב: מה אומרת הממשלה?

זבולון אורלב: הואיל ואני לא מגישה את השירות באופן ישיר – היא נותנת לעצמה חופש ששם מותר לקצץ יותר הואיל ואלה לא עובדים שלה ולא שירות שלה.

זבולון אורלב: אני חושב, שזאת שגיאה גדולה מאוד, ובוודאי הדבר הזה דורש שיקול, איך לעודד יותר ויותר את הגופים הציבוריים.

זבולון אורלב: הדבר השני שאני רוצה לומר ובזאת לסיים, לדבר זה אנחנו קוראים תקציבי הציונות הדתית.

זבולון אורלב: יש מי שיקרא לזה, אולי, תקציבים סקטוריאליים.

זבולון אורלב: אני חושב שזאת טעות לקרוא לתקציבים האלה סקטוריאליים.

זבולון אורלב: התקציב במדינת ישראל מחולק כך, שכל אזרח, על-פי אמונתו, מקבל את השירותים – את שירותי החינוך שלו, את שירותי בתי-הכנסת שלו, את שירותי בתי-המדרש שלו, באופן שוויוני.

זבולון אורלב: בממשלה הזאת לא מדובר חס וחלילה על תוספות, אלא התקציבים שמיועדים לאותו ציבור ציוני דתי בחינוך, בתרבות, בדתות, נפגעו באופן מיוחד, באופן בלתי סביר, בלי שום פרופורציה לקיצוצים שנעשו ביתר הגופים.

זבולון אורלב: הציבור הציוני-הדתי הוא נאמן והוא מקבל על עצמו את כל העול הכלכלי כפי שהעול הזה חל על כלל אזרחי המדינה.

זבולון אורלב: אנחנו לא סבורים, שתלמידי החינוך הדתי, צריכים לקצץ בבתי-הספר הממלכתיים-דתיים שלהם, שפועלים על-פי כל הקריטריונים של כלל מערכת החינוך, שהם צריכים לסבול קיצוץ עמוק יותר מאשר כל המגזרים האחרים, וכן גם בתחומי החברה והתרבות.

זבולון אורלב: ואנחנו בוודאי נרצה מאוד לתקן זאת ונשאף לתקן זאת לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

זבולון אורלב: חרף מורת הרוח הגדולה שיש לנו כלפי התקציב הזה גם מהסיבות העקרוניות שציינתי וגם ביחס לתקציבי הציונות הדתית, לאחר שקיימנו שיחות יש לנו תקווה ואשראי שתהיה אוזן קשבת לתיקון הדברים האלה לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

זבולון אורלב: מתוך התקווה הזאת אנחנו נתמוך בתקציב בקריאה הראשונה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אורי סביר, ואחריו – חבר הכנסת טומי לפיד.

דליה רבין-פילוסוף: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

אורי סביר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חושב על האזרח או האזרחית, אולי יש מישהו כזה במדינה, שמאז אמש צופה בערוץ-33.

אורי סביר: אותו מר ישראל או גברת ישראל שרואה את שורת הדוברים, את כולנו, ושומע אותנו במשך אין-סוף שעות, עם הרבה מלל, עם הרבה כוונות טובות, הרבה ביקורת וגם קצת דמגוגיה – מה אותו אזרח אומר לעצמו?

אורי סביר: האם הוא אומר לעצמו שזה תקציב וזו מדיניות משקית שהיא קודם כול בעבורו, או אולי הוא אומר לעצמו, היא אומרת לעצמה, טוב, כרגיל, קצת לש"ס, קצת למפד"ל, קצת לעבודה וקצת לאחרים, ולמי לא נשאר?

אורי סביר: – לאזרח.

אורי סביר: אני רוצה, בנאום הסיכום שלנו כסיעת המרכז, לומר, שלמזלנו אין לנו מוסדות.

אורי סביר: אנחנו יצאנו עם מצע ועם תוכנית שאמרה: האזרח במרכז.

אורי סביר: אני חושב, שהתקציב הזה בתכנון המשקי הזה שם אולי את המשק הלאומי במרכז עם כוונות של צמיחה, אבל ביסודו של דבר זה תקציב טכני, זה תקציב של אגף תקציבים, זה לא תקציב עם נשמה וזה לא תקציב ששם את האזרח של מדינת ישראל במרכז הראייה, או יותר נכון במרכז התחושה והרגש.

אורי סביר: כיצד יוצרים את הקו בין הדאגה למשק הלאומי לבין הדאגה לאזרח, זו המשוואה הקריטית שעליה הכנסת הזאת והממשלה הזאת יצטרכו לדון בעתיד לבוא ביתר התעמקות ממה שבא לידי ביטוי בתקציב ובמדיניות המשקית, כי השאלה היא לא רק כמה כסף מוציאים על כל סעיף, אלא מה הוא השימוש הכספי היעיל ביותר כדי להיענות לצרכים חברתיים.

אורי סביר: התקציב הזה אינו ביטוי ודוגמה לחשיבה קודם כול על רפורמה חברתית ולאחר מכן תרגומה לסעיפים תקציביים, אלה תקציבים שמקפיאים בעצם מצבים מסוימים בתוך משרדי הממשלה בהתאם לאישורים כאלה ואחרים של האוצר.

אורי סביר: אנחנו, כמפלגת מרכז, ששמנו את האזרח במרכז, קוראים קודם כול לרפורמה חברתית מקיפה שבאה ליעל את הממסד.

אורי סביר: אנחנו בעד הקמת יחידות ביצוע בממשל שיחתכו בביורוקרטיה.

אורי סביר: אנחנו בעד ביזור סמכויות למועצות המקומיות.

אורי סביר: אנחנו בעד שילוב הסקטור הפרטי גם לפעילות קהילתית.

אורי סביר: אנחנו בעד הגדלה למשאבי מו"פ, למשאבי איכות סביבה.

אורי סביר: אלה תוספות תקציביות שיכניסו יותר כסף.

אורי סביר: גם קידום היצוא הישראלי בחוץ-לארץ, או קידום פרויקטי שלום.

אורי סביר: אלה סעיפים תקציביים שיביאו ליתר הכנסות.

אורי סביר: אנחנו בעד רפורמה עמוקה בחינוך, שתביא ליותר שיתוף ושוויון בין הזרמים.

אורי סביר: אנחנו בעד רפורמה בתשלומי העברה.

אורי סביר: נדמה לי שיש גם צורך, כך רואה זאת גם שר הבריאות, בבדיקה של חוק הבריאות, כדי ליעל את המערכת, לאפשר אולי גם יותר תחרות בין קופות-החולים.

אורי סביר: והחשיבה של רפורמה של שינוי אינה קיימת.

אורי סביר: יש בישראל של היום יותר מדי חינוך אפור, יותר מדי בריאות אפורה, ובכלל – אפור מדי, כמו הקופסה של התקציב.

אורי סביר: אני רוצה להזכיר אזרחית אחת לסיום, את שמחה בניטה.

אורי סביר: רבים מאתנו פגשו אותה בכנסת – נכה, שזועקת את כאב החלשים, שזועקת את כאב הנכים.

אורי סביר: אתמול ראיתי אותה לפני חדר הישיבות של הנהלת הקואליציה – – –

בנימין אלון: – – –

אורי סביר: אם אמרת שזה בשביל הטלוויזיה ושמעתי אותך נכון, אני מבקש ממך להתנצל.

אורי סביר: אני אומר את זה מכל הלב.

בנימין אלון: לא, לא – – –

אורי סביר: אז לא הבנתי אותך, אז אין צורך.

בנימין אלון: חבר הכנסת מצא חיפש את בני בניטה – – –

אורי סביר: לא, היא לא רואה את זה בטלוויזיה.

דליה רבין-פילוסוף: היא יושבת – – –

אורי סביר: היא בבית-חולים אחרי שהיא נפצעה אתמול.

אורי סביר: אם היית רואה או שומע חדשות – היא נפצעה אתמול כאשר הם שבתו ביציאה מירושלים.

אורי סביר: אין לנו לב אם אנחנו נותנים כאן שלושה שבועות לנכים לשבות, ואז הם אומרים לנו שכבר היה הסכם.

אורי סביר: אבל היועצים המשפטיים, אתם מנהלים משא-ומתן?

אורי סביר: עם זאת אני אומר שהכיוון התקציבי – – –

יהושע מצא: האבסורד הוא שדובר האוצר אמר שהמשא-ומתן הסתיים אבל השובתים מסרבים לחתום.

יהושע מצא: עם מי הוא הסתיים אם הם מסרבים לחתום?

אורי סביר: אני מצטער, אבל אני מסכים אתך.

אורי סביר: אני חושב שהתקציב הוא בכיוון נכון של צמיחה, ולכן נתמוך בו, גם כחברי קואליציה, אבל אני מקווה שלהבא, במחשבה יותר על רפורמה ובמחשבה יותר על האזרח, במחשבה יותר בכיוון של שוויון הזדמנויות בחברה, נראה קצת יותר אור בקצה האפור וקצת יותר שמחה לשמחה בניטה ולאזרחי ישראל.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת יוסף טומי לפיד – לא נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת דוד אזולאי – לא נוכח.

דליה רבין-פילוסוף: אני מתכבדת להזמין את כבוד השר בניזרי, שר הבריאות.

יהושע מצא: גברתי היושבת-ראש, מי אחריו?

דליה רבין-פילוסוף: אחרי כבוד השר, רשום ברשימה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שלא נמצא כרגע, ואחריו – אדוני, חבר הכנסת מצא.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחד הנושאים שהועלו כאן בדיונים ביממה האחרונה על-ידי חברי הכנסת, בלהט ובחוכמה רבה, הוא נושא הבריאות.

שלמה בניזרי: ואני רואה בכך באמת מחמאה, לא למערכת הבריאות אלא לחברי הכנסת, שהשכילו באמת לדבר על נושא מרכזי, חברתי וכאוב מאוד, שלמעשה הוא נוגע לכלל מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: זאת לא רפואה שניתנת לאזרחים מסוימים, לסקטורים מסוימים, כי בריאות נוגעת, מה לעשות, לחיי כולנו כאן במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: והרגישות, אני ברוך השם שמח שהצלחנו, אני ואנשי משרדי, להציב את הנושא בצורה הנכונה, ולא ימכרו לנו לוקשים שמערכת הבריאות לא נפגעה.

שלמה בניזרי: עומדים פקידי האוצר וגם שר האוצר ומספרים לאזרחי מדינת ישראל: רבותי, מערכת הבריאות לא נפגעה, בתקציב לא נגענו בכלל.

שלמה בניזרי: אבל השבוע, סוף סוף, שמעתי את שר האוצר, בשידור אתי ב"גלי צה"ל" – נדמה לי שגם פה הוא הודיע – שאכן יש בעייתיות בתקציב משרד הבריאות וצריך לבוא לקראתם קצת.

שלמה בניזרי: כלומר, נעשה להם איזה "מערוף", נזרוק להם כמה עצמות, כאילו לבית אבי אנוכי דואג.

שלמה בניזרי: רבותי, רק לסבר את אוזניכם, בואו תבינו אם קוצץ או לא קוצץ ובכמה קוצץ, ותשמעו את המספרים.

שלמה בניזרי: בתי-החולים הממשלתיים – קוצצו מתקציבם למעשה למעלה מ-200 מיליון.

שלמה בניזרי: כלומר, כדי לאזן את בתי-החולים שנכנסו לגירעונות ב-1998, 1999, 78 מיליון ב-1998 ועוד 130 מיליון ב-1999, הגעתי להסדר עם משרד האוצר לפני כמה חודשים, שאז הם הכירו בגירעון של 208 מיליון שקלים של משרד הבריאות, וכשהגענו לבדוק בבסיס התקציב, האם נכנס הגירעון, הרי אתם מכירים בו, אמרו: לא, אנחנו לא מכירים.

שלמה בניזרי: בינתיים, במשך השנה, נוצרו צרכים חדשים בבתי-החולים.

שלמה בניזרי: לתת לכם דוגמה – בית-החולים "רמב"ם", שם נולדתי, בית-חולים שחלק מהמעליות בו כבר לא עובדות, מיזוג האוויר חלק גדול ממנו לא עובד, ואנחנו מקבלים כל יום את מכתבי התלונות.

שלמה בניזרי: מי שיסתכל על התשתיות בבתי-חולים רבים במדינת ישראל, יראה את המצוקה הנוראית אשר פוקדת בתי-חולים.

שלמה בניזרי: אנחנו נמצאים בפתחה של שנת 2000, כאשר מבחינת טכנולוגיות ומבחינת רמת רפואה ומבחינת שירותי רפואה, אנחנו נחשבים לטובים ביותר בעולם ומהטובים ביותר בעולם.

שלמה בניזרי: אבל, רבותי, מי שמסתובב בבתי-חולים, כמוני או כמו שר הבריאות הקודם, יודע בדיוק את המצב הנוראי ואת המצוקה השוררת בבתי-החולים.

שלמה בניזרי: היום, כדי לאזן, בשנת 2000, אני מודיע, אנחנו זקוקים ל-285 מיליון.

שלמה בניזרי: אם לא אקבל את הכספים הללו, פירושו של דבר שכבר בתחילת דצמבר – כדי שבתחילת ינואר יצטרכו להיערך לכך – אני צריך להודיע על פיטורי רופאים, פיטורי אחיות, אולי על סגירת מחלקות, צמצום בתרופות וכדומה, מכיוון שבתי-חולים לא יוכלו להחזיק מעמד, כי אני עצמי, על-פי הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה, נתתי הוראה לבתי-החולים, שהם לא יכולים לחרוג מתקציבם כפי שעשו בשנים עברו.

שלמה בניזרי: משמעות הדבר – ירידה בטיפולים, באיכות הטיפול, צמצום בכל מה שנוגע לבריאות.

שלמה בניזרי: כאשר מצמצמים במשרד החינוך, מה משמעות הצמצום?

שלמה בניזרי: פחות היסטוריה, פחות גיאוגרפיה, תאמין לי, אנשים ימשיכו לחיות, עם כל הכאב שיש לנו בשל הצמצום.

שלמה בניזרי: כולנו בעד גיאוגרפיה, בעד היסטוריה ובעד טבע, אבל נמשיך לחיות עם פחות שעה.

שלמה בניזרי: אבל פה, רבותי, כאשר אנחנו מדברים על קיצוץ במשרד הבריאות, אנחנו בפירוש מדברים על קיצוץ בחיי אדם.

שלמה בניזרי: בתי-חולים ציבוריים, שם הגירעונות מתקרבים ל-125 מיליון שקלים – אלמלא הכיסוי שהממשלה תצטרך לכסות בשנה הזאת, גם הם יגיעו להתמוטטות.

שלמה בניזרי: אני מדבר על בתי-החולים הנפלאים "הדסה עין-כרם", "שערי צדק", "ביקור חולים", "לניאדו" ואחרים – אין לנו בעצם הרבה בתי-חולים ציבוריים – שעלולים להגיע להתמוטטות.

שלמה בניזרי: בשנים עברו, ממשלת הליכוד חטאה מבחינה מסוימת ביחסה למערכת הבריאות, אבל מבחינה אחת היא היטיבה עם קופות-החולים.

שלמה בניזרי: קופות-החולים קיבלו רשת ביטחון בעלות של 830 מיליון שקל, בשנים 1999-1998, שבהן כוסו גירעונותיהן, והן הצליחו להגיע לכמעט איזון בתוכן, למעט בערך 200-150 מיליון שקלים, שעדיין נמצאים בגירעון.

שלמה בניזרי: אם הן היו מקבלות השנה את מלוא הכסף מרשת הביטחון, הן היו מצליחות להגיע לאיזון סוף-סוף.

שלמה בניזרי: השנה, בא שר האוצר ואומר שהוא לא קיצץ.

שלמה בניזרי: גם פה הוא קיצץ 185 מיליון.

שלמה בניזרי: מ-410 מיליון הוא הוריד להם ל-225 מיליון שקלים.

שלמה בניזרי: לא קיצץ.

שלמה בניזרי: אתם רואים?

שלמה בניזרי: אז, רבותי, על מה הם מדברים אתנו?

שלמה בניזרי: הם רוצים להבריא את מערכת הבריאות כאשר הולכים ונוגסים מכל הכיוונים, ועלולים עוד הפעם להביא אותנו לקריסה של מערכות הבריאות.

שלמה בניזרי: והפעם, במקרה הזה אני מדבר על קופות-החולים.

שלמה בניזרי: דיברנו הרבה על טכנולוגיות.

שלמה בניזרי: טכנולוגיות פירושן הכנסת תרופות חדשות, הכנסת מכשירים חדשים, כל מיני דברים שברוך השם מתפתחים בעולם.

שלמה בניזרי: ציינתי פעמים מספר, שיש לנו בקשות בסך 2 מיליארדי שקלים, שמונחות במשרד הבריאות, לטכנולוגיות חדשות.

שלמה בניזרי: הייתי שלשום באיזו אזכרה.

שלמה בניזרי: בא אדם ואמר לי שהוא סובל מגלוקומה בעין והוא צריך לקחת כל חודש תרופות בעלות של 300-200 שקלים בערך, תרופה שבכלל אינה קיימת בסל הבריאות.

שלמה בניזרי: הוא אומר לי: יש תרופה ישנה, ששווה בערך 20-15 שקלים, אז אני לא צריך את הטובות שלכם.

שלמה בניזרי: אתם יודעים, בכל מקום שאני הולך, כל אחד בא אלי עם רשימת קניות – זה חסר לו פה, זה בצד ימין, זה בצד שמאל, ואני צריך להתמודד עם כולם.

שלמה בניזרי: אני אומר להם: תשמעו, אין אף מדינה נורמלית בעולם שיכולה להכיל בתוך סל הבריאות שלה את כל התרופות.

שלמה בניזרי: כי אם אני צריך היום להכיל את כל התרופות והטכנולוגיות, בבקשה, 2 מיליארדי שקלים; נו, אז זה סביר?

שלמה בניזרי: אף מדינה בעולם לא מסוגלת לספק את כל הצרכים.

שלמה בניזרי: אבל מקובל בכל מדינות העולם, שטכנולוגיות חדשות אפשר להכניס בעלות של 2%–4% כל שנה.

שלמה בניזרי: אנחנו מקבלים 1%.

שלמה בניזרי: וגם את זה לא קיבלנו השנה, קיבלנו 150 מיליון; לאחר מאבקים שלי עם האוצר, באו לקראתי והגדילו ל-170 מיליון, כשלמעשה, אם אנחנו מדברים על חוק ביטוח בריאות ממלכתי, צריך שיהיה 1% מסך התקציב.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים על 18 מיליון, אז לא קיבלתי 180, קיבלתי רק 170.

שלמה בניזרי: היו זעקות בכנסת, נמצאים כאן חברי כנסת, שכמה פעמים נאלצתי להשיב להם במליאת הכנסת, בוועדות הכנסת, בנושא של תרופת ה"הרצפטין", שהיא תרופה שלא מצילה חיים, היא פשוט מאריכה חיים.

שלמה בניזרי: היא מאריכה חיים בחצי שנה עד שנה, והלוואי שתאריך יותר.

שלמה בניזרי: התרופה פותחה בארצות-הברית, ולפני שהיא קיבלה שם אישור, אצלנו היא כבר עברה.

שלמה בניזרי: השתדלנו לעשות הליך מזורז במשרד הבריאות, קיבלו את האישור של התרופה, אבל התרופה לא נכללת בסל הבריאות.

שלמה בניזרי: אני לא צריך לחזור שוב על אותם ריגושים ואותם סיפורים שהזכרנו בעבר, של מקרים שטיפלנו בהם אישית, של אמהות, של הורים, של ילדים ושל משפחות שפנו בשם יקיריהן בבקשה להאריך את חייהם.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה היום, התקשרו מלשכתו שלוש פעמים ללשכתי – מה עם ה"הרצפטין", למה אתה לא מכניס אותה?

שלמה בניזרי: אתם מבינים, למה אתה לא מכניס את התרופה.

שלמה בניזרי: אני אומר לו: תן לי כסף.

שלמה בניזרי: ניתן לך.

שלמה בניזרי: מה זה תיתן לי, על סמך מה?

שלמה בניזרי: האם אני יכול להכניס תרופה כאשר אין לי הכיסוי?

שלמה בניזרי: הרי מי שמממן את זה – הקופות צריכות לשלם, ואני צריך לתת להן את הכסף.

שלמה בניזרי: הם אומרים לי: אין לנו כסף, מה אתה רוצה שניתן?

שלמה בניזרי: ב-170 מיליון, אני מצהיר פה מעל בימת הכנסת – – –

שלום שמחון: לך הוא עונה.

שלמה בניזרי: הוא לא עונה לי; הוא אומר, יהיה בסדר.

שלמה בניזרי: עוד מעט נראה את שיטת ה"סמוך" הזאת.

ויצמן שירי: השר בניזרי, אתמול, יושב-ראש ועדת הכספים, שלושת רבעי הנאום שלו היה בנושא הבריאות.

ויצמן שירי: יושב-ראש ועדת הכספים מדבר בנושא הבריאות.

ויצמן שירי: כולנו רגישים לעניין הזה, זה יכול ליפול על כל אחד, איך אומרים, מהיום למחר.

ויצמן שירי: פה לא מדובר בעניינים פוליטיים.

ויצמן שירי: אין לי צל של ספק, שבין הקריאה הראשונה לשנייה ולשלישית הדברים האלה יתוקנו, ואם הם לא יתוקנו, אנחנו נדאג שיתוקנו.

שלמה בניזרי: תפקידי, עכשיו בנאום זה – הרי כמוך אנחנו אמורים להצביע בעד התקציב – – –

ראובן ריבלין: אנחנו – – – את מה שאמרת, חבר הכנסת – – –

שלמה בניזרי: – – – תפקידי ברגע זה – אם תעירו ואם תעוררו את האהבה, עד שתחפץ.

שלמה בניזרי: תפקידי עכשיו לעורר אתכם ולהגיד לכם: רבותי, אתם עומדים לאשר את התקציב, נכון.

שלמה בניזרי: אבל דעו לכם שאין פתרונות, ועכשיו אני צריך להגיד לכם בדיוק מה הן המצוקות.

שלמה בניזרי: כולם דיברו פה – אני לפחות מביא לכם את המספרים הרשמיים, בתור שר הבריאות, שתדעו כמה המצוקה שלי במשרד הבריאות גדולה.

שלמה בניזרי: זו לא מצוקה קלה שאני מדבר עליה.

שלמה בניזרי: אני אומר לכם: בתקציב שיש לי היום להכנסת טכנולוגיות חדשות לשנה הבאה זה 170 מיליון.

שלמה בניזרי: הזכרתי את הפרוצדורה שיושבת ועדת מומחים שעכשיו בדיוק הקמתי אותה מחדש – הוספתי כמה אנשים חדשים – היא תצטרך לדון, להביא לי את ההמלצות, אני אביא אותן לממשלה, הממשלה תאשר או לא תאשר.

שלמה בניזרי: אני מודיע לכם חד-משמעית – אין שום ערובה לכך שתרופת ה"הרצפטין" תאושר.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה יכול לבקש, כולם יכולים לבקש.

שלמה בניזרי: יש תרופות שמצילות חיים בעלויות של מיליונים, שנמצאות אצלי ברשימה.

שלמה בניזרי: כלומר, אנחנו דירגנו את זה במשרד הבריאות: רפואות מצילות חיים דרגה א', דרגה ב', דרגה ג', ורק לאחר מכן תרופות אחרות.

שלמה בניזרי: ה"הרצפטין", אני אומר לכם, היא לא בראש רשימת התרופות.

שלמה בניזרי: יש עוד תרופות מצילות חיים.

ויצמן שירי: למה אי-אפשר, שמי שיכול להרשות לעצמו לקנות, אז המדינה צריכה להיות פטורה, אבל יש הרבה מאוד מקרים של אותם אנשים – – – לעשות זאת באיזו צורה, מדורג – כגודל ההכנסה, גודל ההשתתפות.

ויצמן שירי: אז יהיה מצב, שבמקום שזה יהיה 170 מיליון, לצורך העניין – –

דליה רבין-פילוסוף: 50 מיליון.

ויצמן שירי: – – זה יכול להיות 50 מיליון, ואז נותנים את התשובה לעניין.

דליה רבין-פילוסוף: נכון.

שלמה בניזרי: לא, לא.

שלמה בניזרי: ה"הרצפטין" לא עולה 170.

ראובן ריבלין: אדוני השר, לגבי ה"הרצפטין" – מדובר בנשים צעירות שיש להן ילדים קטנים.

ראובן ריבלין: שנה, שנתיים, שלוש שנים – בשביל ילד קטן לחיות עם האמא שלו זה הרבה יותר מאשר להאריך חיים.

ראובן ריבלין: זה עולם ומלואו במלוא מובן המלה.

שלמה בניזרי: אתה צריך להבין – – –

ראובן ריבלין: צריך להתייחס ל"הרצפטין" באמת בצורה שהיא מדברת לא רק על החולה עצמו אלא על סביבתו.

שלמה בניזרי: לשכנע אותי בחשיבות ה"הרצפטין" – הרי אני עוררתי את זה בציבור בצורה החזקה ביותר – – –

ראובן ריבלין: אין ספק.

שלמה בניזרי: אתה לא צריך לחזק, אתה רק מחזק אותי בדברי.

שלמה בניזרי: אני אומר שוועדת המומחים תפקידה יהיה לקבוע את סדר העדיפויות.

ויצמן שירי: – – – אין אנשים רגישים יותר ורגישים פחות לבריאות.

שלמה בניזרי: כולנו רגישים, אבל, רבותי, אותי לא מעניינת עכשיו הרגישות, אני צריך עכשיו כסף.

ויצמן שירי: אנחנו נעשה – – –

שלמה בניזרי: אני אומר לכם: ועדת המומחים שתשב, היא תצטרך לקבוע מה דחוף יותר, מה דחוף פחות.

ראובן ריבלין: מבחינת העדיפות.

שלמה בניזרי: התרופה הכי פופולרית והכי מדוברת היום היא ה"הרצפטין" כי הצפנו אותה על פני השטח והיא קיבלה יותר תקשורת.

שלמה בניזרי: היא חשובה מאוד, ואני נלחם בעבורה, אבל אני לא יכול לכפות על הוועדה, כאשר ישבו מומחים ויגידו, תשמע, יש פה תרופה שמצילה חיים בוודאות, נותנת עוד 20-10 שנה לחיות.

שלמה בניזרי: איך אני אעמוד אז מול הוועדה?

שלמה בניזרי: תשמעו, ההתלבטויות שלי פה, לפעמים אני מרגיש כמו איזה מלאך שנותן חיים או ממית אנשים.

שלמה בניזרי: אני צריך לקבל פה החלטות קשות ביותר.

שלמה בניזרי: השאלה היא באמת איפה אנחנו עומדים היום.

שלמה בניזרי: לפני כחודש וחצי, לאחר שזה עבר בממשלה, פניתי לראש הממשלה ואמרתי לו: אדוני, אני לא יכול לחיות עם התקציב הזה.

שלמה בניזרי: קיצצת לי יותר מחצי מיליארד, יש לי תביעות של מאות מיליונים, איך אתה רוצה שאני אקיים את מערכת הבריאות כאשר אתה הבטחת להוציא את החולה מנהרייה?

שלמה בניזרי: הוא חילק "ויזה" לפני הבחירות, והוא כתב שם שיבוטל התשלום הנוסף, שזה אחד הפשעים שעשתה הממשלה הקודמת, שיורדו מחירי התרופות – ואני לא רואה איך אני יכול לבטל את כל זה.

שלמה בניזרי: הורדת מחירי תרופות, ביטול התשלום הנוסף – זה 350 מיליון.

שלמה בניזרי: איך אני יכול להתמודד עם כל הגירעונות הללו, איך אני אסתדר?

שלמה בניזרי: אז הוא הקים ועדת מנכ"לים, וזו אחת הסיבות לכך שבאתי לדבר, כי אני חושב שכל חברי הכנסת כבר הציגו את הבעיה שלי בצורה מצוינת.

שלמה בניזרי: ועדת המנכ"לים של משרדי האוצר, הבריאות וראש הממשלה ישבה ישיבה נוספת אתמול עד 24:00.

שלמה בניזרי: התוצאה, למרבה הפלא – אפס.

שלמה בניזרי: לא הובטח שום דבר שיגיע אלי למשרד הבריאות, שום שקל עדיין לא בטוח, אף שראש הממשלה אמר: יהיה בסדר, שר האוצר התחייב ואמר: יהיה בסדר.

שלמה בניזרי: אומנם אני מקווה לסמוך על המלה שלהם.

ויצמן שירי: אתה יכול לסמוך על המלה של ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: אני מקווה.

שלמה בניזרי: אתה יודע, פעם היה ראש ממשלה אחר שקראו לו שמיר – –

ויצמן שירי: לא, לא.

שלמה בניזרי: – – והוא הבטיח הרבה דברים, וכשבאו לקיים, הוא לא קיים.

שלמה בניזרי: אמרו לו: אבל הבטחת, הוא אמר: הבטחתי, אבל לא הבטחתי לקיים.

ויצמן שירי: הדוגמה היא דוגמה רעה.

שלמה בניזרי: אז אני מראשי ממשלות כבר שמעתי.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה גם הבטיח שיבטל את התשלום הנוסף – בכלל לא בכיוון.

שלמה בניזרי: הוא הבטיח שיוריד את מחירי התרופות – לא בכיוון.

שלום שמחון: הממשלה – זה ארבע שנים, לא שנה.

ויצמן שירי: – – – ארבע שנים.

שלמה בניזרי: סליחה, זה לא מדויק.

שלמה בניזרי: אני לא ראיתי פה סדר עדיפויות של הממשלה בנושאי חברה, ורק עכשיו אולי, אחרי הקריאה הראשונה, יכול להיות שיתחילו להתעשת ולהתעורר כדי לתקן.

שלמה בניזרי: אני אומר – גם אם אני אצביע היום בעד התקציב, אני אומר:

שלמה בניזרי: אני לא מצביע בלב, אני מצביע מוטורית היום, בגלל התחייבויות אחרות או בגלל התחייבות קואליציונית – זה דבר אחד.

שלמה בניזרי: בגלל התחייבות של ראש הממשלה – – –

שלום שמחון: השר בניזרי, תאמין לי, המצב שלך הוא הטוב ביותר מבין כל השרים.

שלום שמחון: אתה יודע למה?

שלום שמחון: יש לך ועדת כספים מאוד אוהדת, המצב של – – –

שלמה בניזרי: נכון, אני מודע לכך, אבל אתה יודע מה?

שלמה בניזרי: אני פוחד שאני אכנס פה לאופוריה שכולם דואגים לי ובסופו של דבר אני לא אקבל דבר.

שלמה בניזרי: אמרתי: אני באתי לנאום היום בכוונה כדי לרכז את כל התביעות שלי.

שלמה בניזרי: אני מדבר על שמונה – – –

ויצמן שירי: אתה תדאג שחדר היולדות בבית-החולים "סורוקה" יהיה חדר יולדות ראוי לשמו, ואנחנו נדאג שה"הרצפטין" – – –

שלמה בניזרי: הגעת עכשיו לחדר לידה, יא חבוב, בוא נציל קודם כול את החיים.

ויצמן שירי: אתה יודע והשר הקודם יודע שיש שם 35 לידות כל יום, 12,000 לידות בשנה, וחיים שם כמו בדיר חזירים.

שלמה בניזרי: שירי, תן לי רק לסכם עכשיו.

שלמה בניזרי: רבותי, התביעות שלי היום, כדי להציל את בתי-החולים הממשלתיים – 285 מיליון; כדי להציל את הציבוריים אני זקוק ל-125 מיליון, וכדי להציל את קופות-החולים אני זקוק לכך שישאירו לי את 185 המיליון, ואני זקוק לטכנולוגיות חדשות, מינימום שבמינימום 1% נוסף בתקציב שלי, שזה עוד 180 מיליון.

שלמה בניזרי: ואם הממשלה תתעשת, אני זקוק ל-20 מיליון לפסיכיאטריה ועוד הרבה דברים – –

שלום שמחון: כמעט מיליארד שקל.

שלמה בניזרי: – – אבל הכי בטוח – איפה חברת הכנסת גוז'נסקי שכל פעם מביאה לי שאילתות והצעות לסדר-היום בנושא – – –

יוסף (טומי) לפיד: אבל הודעת שאתה מוסיף משגיחים.

יוסף (טומי) לפיד: למה רק למשגיחים יש לך כסף?

שלמה בניזרי: אני מוכן שתבדוק אתי, מאז נכנסתי לתפקיד, אם הכנסתי משגיח כשרות אחד – –

יוסף (טומי) לפיד: הודעת שתוסיף משגיחים.

שלמה בניזרי: – – או רב אחד.

שלמה בניזרי: לא, אני לא הודעתי, סליחה.

יוסף (טומי) לפיד: הודעת שתוסיף משגיחים.

שלמה בניזרי: אני אגיד לך, אני ראיתי את השאלה שהגשת לי היום למשרד, ואני אענה לך בכבוד.

שלמה בניזרי: כשאני נכנסתי לתפקידי אמרתי, שאני אהיה שר הבריאות של כולם ואני אדאג לכל השכבות.

שלמה בניזרי: ואצלי לדאוג לכל השכבות – דתיים, חילונים, יהודים וערבים – – –

ראובן ריבלין: זה לא רק ראש ממשלה של כולם, אלא שר הבריאות של כולם.

שלמה בניזרי: בריאות זה לכולם, זה בטוח.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה של כולם זה בספק, אבל בריאות זה לכולם.

שלמה בניזרי: אמרתי, שבמסגרת השוויוניות, גם אם אני אכניס רב או משגיח כשרות לבית-חולים, כמו שיש עובד סוציאלי או משגיח של משרד הבריאות בכל מקום, שזה דבר מינימלי ביותר, אמרתי, אם יהיה צורך להכניס משגיח, אני אכניס.

שלמה בניזרי: אבל, ברצוני להודיע לך: אני כבר ארבעה חודשים ויותר בתפקידי, לא הכנסתי לא רב ולא משגיח.

שלמה בניזרי: מה שאותי מטריד עכשיו אלה שאלות החיים, איך אני משיג את התרופות ואיך אני מייצב את בתי-החולים – –

דוד אזולאי: – – –

שלמה בניזרי: – – ולעתיד, כאשר אני אייצב את מערכת הבריאות ואצטרך להכניס רבנים, אכניס אפילו שניים אם יהיה צורך, למרות זעקותיך ומחאותיך.

שלמה בניזרי: עכשיו אנחנו פה בקונסנסוס.

שלמה בניזרי: הקונסנסוס הוא – מערכת הבריאות במצוקה, אנחנו זקוקים לכספים, ואני דיברתי פה בשם הקונסנסוס של כולנו.

שלמה בניזרי: אני מקווה, שחברת הכנסת גוז'נסקי, כשהיא תבוא אלי בפעם הבאה בשאילתא למה אין חיסונים נגד צהבת וכדומה – כי אני זקוק ל-12 מיליון שקלים, ואין לי.

שלמה בניזרי: אני הולך לקצץ בחיסונים בשנה הבאה ועוד בדברים רבים.

שלמה בניזרי: לצערי הרב אני אומר את הדברים, הם ייעשו, אלא אם כן אני אשמע בשורות אחרות.

שלמה בניזרי: אני רוצה לשלוח ברכה חמה – הנה, הוא הגיע – ליושב-ראש ועדת הכספים, שבאמת עמד – – –

ויצמן שירי: – – – מה עשה לך אתמול.

שלמה בניזרי: אני מקווה שאני לא מסבך אותו עכשיו, אבל אתמול הוא עמד באומץ בוועדה ובתקשורת ואמר את הדברים, למרות היותו יושב-ראש ועדת הכספים, שהיא הזרוע הביצועית של משרד האוצר, והוא עמד ואמר את הדברים הכנים ביותר, ועל כך ברכותי, כי אני אומר:

שלמה בניזרי: בנושא של בריאות ורווחה כולנו צריכים להתלכד, וכמה שיותר לדאוג לרווחת אזרחי המדינה.

שלמה בניזרי: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה לכבוד שר הבריאות.

ראובן ריבלין: – – –

דליה רבין-פילוסוף: בינתיים הגיעו שני דוברים שנעדרו מן האולם, ואני מתירה להם לשאת את דברם: ראשון – חבר הכנסת טומי לפיד, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

קריאות: – – –

דליה רבין-פילוסוף: לאחר מכן, חברי הכנסת, נצא להפסקה.

דליה רבין-פילוסוף: ב-16:30 נחזור ונתכנס ונפתח את הדיון בשני הדוברים האחרונים, חבר הכנסת מצא וחבר הכנסת שמחון.

דליה רבין-פילוסוף: ישיב כבוד השר אורון, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

קריאות: – – –

יוסף (טומי) לפיד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר – – –

קריאות: – – –

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לא להפריע לדובר.

דליה רבין-פילוסוף: רבותי.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת שירי.

יוסף (טומי) לפיד: אדוני שר האוצר, צר לי לומר לך, שאתה מרמה את הציבור ומרמה את הכנסת, כי התקציב שאתה מגיש לנו פה איננו התקציב האמיתי.

יוסף (טומי) לפיד: התקציב האמיתי הוא זה שהסכמת עליו אתמול עם ראש ש"ס אלי ישי, כי הרי ש"ס עד אתמול התנגדה לתקציב, ומאתמול היא תומכת בתקציב.

דוד אזולאי: תגיד לי, מה היית עושה אם לא היתה ש"ס?

יוסף (טומי) לפיד: נשאלת השאלה, מה מפריד בין התנגדותה – –

שלום שמחון: חבר הכנסת לפיד, במקום לקטר על ש"ס, היית אומר שאתה תומך בתקציב.

שלום שמחון: למה אתה לא תומך בתקציב?

שלום שמחון: במקום לקטר על ש"ס, תתמוך בתקציב.

יוסף (טומי) לפיד: – – של ש"ס לתקציב לבין קבלתה את התקציב.

יוסף (טומי) לפיד: מה שמפריד הוא הסכום שעליו הסכימו אתמול, בייגה שוחט ואלי ישי, שיוזרם באמצעות משרדי ש"ס למוסדות ש"ס.

ויצמן שירי: טומי, אתה אומר סתם דברים.

ויצמן שירי: למה לך? יש לך הוכחה?

יוסף (טומי) לפיד: אתה חושב שהם שינו את עמדתם לגבי התקציב רק בגלל יופיו העילאי של בייגה שוחט, או שהוא שיחד אותם?

ויצמן שירי: יש לך הוכחה?

ויצמן שירי: תן לנו עובדות.

יוסף (טומי) לפיד: גם בלי מעשה המרמה הזה התקציב הזה הוא פסול מעיקרו, כי התקציב הזה מבטל את תשלום ביטוח הבריאות לבחורי הישיבות, אך מגדיל את ביטוח הבריאות של שכבות הביניים.

יוסף (טומי) לפיד: בתקציב הזה יש 550 מיליון ש"ח לקידום שירותי הדת, אך אין בו כדי להגדיל את קצבת הנכים מ-1,500 ש"ח ל-2,000 ש"ח.

יוסף (טומי) לפיד: בתקציב הזה יש חצי מיליון ש"ח לכוללים של "אור החיים", אך ההקצבה לעמותת ער"ן, שדואגת לחיים, קוצצה לרבע מיליון ש"ח.

יוסף (טומי) לפיד: יש בזוטה הזאת כדי לאפיין את אופן התקצוב הזה.

שלמה בניזרי: זה לא נכון.

שלמה בניזרי: תרשה לי רק לענות לך, שהיא לא קוצצה בגלל הקיצוץ בתקציב אלא בגלל קריטריונים חדשים שמומחים במשרד הבריאות קבעו אותם.

יוסף (טומי) לפיד: הקריטריונים אומרים, שלישיבת "אור החיים" מגיע חצי מיליון ש"ח ולער"ן אין רבע מיליון ש"ח.

שלמה בניזרי: מה זה קשור ל"אור החיים"?

שלמה בניזרי: מה קשור המשרד ל"אור החיים"?

שלמה בניזרי: – – –

יוסף (טומי) לפיד: בתקציב זה קיצצו 30 מיליון ש"ח מהקצבות לקולנוע, אבל מצאו 900 מיליון ש"ח לתרבות התורנית.

יוסף (טומי) לפיד: בתקציב הזה חסרים 300,000 ש"ח לקייטנה שיקומית.

דוד אזולאי: מאיפה לקחת את הנתון הזה?

יוסף (טומי) לפיד: מספר התקציבים.

דוד אזולאי: לא נכון.

דוד אזולאי: אתה טועה.

דוד אזולאי: אתה לא יודע מה שאתה קורא.

יוסף (טומי) לפיד: אני בהחלט קורא.

יוסף (טומי) לפיד: אני יודע לפחות קרוא וכתוב – מה שאי-אפשר לומר על כל חברי הכנסת של ש"ס.

דוד אזולאי: 900 מיליון ש"ח?

דוד אזולאי: זה נראה לך נורמלי?

ויצמן שירי: את שמעת מה שהוא אמר?

ויצמן שירי: זה לא בסדר.

יוסף (טומי) לפיד: לקייטנה שיקומית לילדים חולי טרשת נפוצה חסרים 300,000 ש"ח, אבל נמצאו 300,000 ש"ח בעבור ישיבת "ישמח משה", כי משה ישמח וילדים עם טרשת יכולים למות.

יוסף (טומי) לפיד: בתקציב זה מסתכם הסיוע לסטודנטים ב-200 מיליון ש"ח, אך התמיכה בכוללים היא 478 מיליון ש"ח.

יוסף (טומי) לפיד: ממשלה המגישה תקציב שכולל מיליארד ומחצית מיליארד ש"ח לצורכי דת אבל אין לה כסף מספיק לצורכי חינוך, בריאות, רווחה, תרבות ומדע, היא ממשלה המוכרת את הציבור החילוני משלם המסים תמורת קולות החרדים – קולות של אנשים שלא משלמים מסים, כי אינם עובדים, כי חיים מתמיכות.

יוסף (טומי) לפיד: היא שמה ללעג את כל ההבטחות שניתנו לבוחרי ישראל אחת ומרצ – כן, אדוני השר, מרצ – לפני הבחירות כמובן.

יוסף (טומי) לפיד: בתקציב זה שוב לא דואגים ליוצאי צבא, אלא לאלה שלא נכנסים לצבא, ושוב לא דואגים לסטודנטים אלא לבחורי ישיבה, ושוב לא דואגים למשפחות צעירות של חילונים אלא מסבסדים דירות של חרדים שאינם עובדים.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה ההבדל בינך לבין האנטישמים של בלגיה – – –?

יוסף (טומי) לפיד: אני אבקש מהיושבת-ראש לא להרשות לו לקרוא לנו: אנטישמים.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה ההבדל בינך לבינם?

שלמה בניזרי: שהם כל הזמן מדברים רק נגד יהודים.

שלמה בניזרי: מה יש לך נגד – – –?

יוסף (טומי) לפיד: אני יהודי לא פחות ממך.

שלמה בניזרי: אין לך מלה אחת, משהו, נגד כדורגל?

יוסף (טומי) לפיד: אני רק יהודי שלא מנצל יהודים אחרים.

שלמה בניזרי: רק ש"ס בראש שלך, רק חרדים?

יוסף (טומי) לפיד: אני יהודי משלם מסים.

שלמה בניזרי: אין משהו אחר – – – אחד כמוך.

דליה רבין-פילוסוף: אבקש שקט.

יוסף (טומי) לפיד: סיעת שינוי יכולה להציע תקציב אלטרנטיבי, שבו נמצא כסף גם בעבור מובטלים ובעבור הומלסים ונכים וחולי סרטן וגם בעבור מדענים, אמנים וסטודנטים; תקציב שיש בו כסף לצמיחה ולתשתיות, גם אם אין בו כסף בעבור כל העמותות החרדיות האמיתיות והמזויפות.

יוסף (טומי) לפיד: הרי אתה יודע שחלק גדול מן העמותות האלה הן מזויפות.

יוסף (טומי) לפיד: קיימים שלטים על שרידי בתים, לשם צריך להזרים את הכסף.

שלמה בניזרי: בדקת במקומות אחרים את כל העמותות – – –?

יוסף (טומי) לפיד: אנחנו נצביע נגד תקציב הממשלה, מפני שהוא איננו תקציב אמת ומפני שהיה גרוע גם אילו היה תקציב אמת.

יוסף (טומי) לפיד: גברתי, תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

ויצמן שירי: גברתי היושבת-ראש – – –

דליה רבין-פילוסוף: אני לא שמעתי מה הוא אמר.

דליה רבין-פילוסוף: לא שמעתי על מה יצא קצפך.

ויצמן שירי: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להעיר איזו הערה – הוא העיר הערה – כדי לתקן אותו.

ויצמן שירי: הוא אמר: אני יודע לקרוא ולכתוב – מה שאני לא יכול להגיד על כל אנשי ש"ס.

ויצמן שירי: הייתי מציע שזה – –

שלום שמחון: – יימחק מהפרוטוקול.

ויצמן שירי: – – יימחק מהפרוטוקול.

ויצמן שירי: זה באמת לא – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת לפיד, האם אתה מוכן שדבריך לגבי ידיעת הקרוא וכתוב של אנשי ש"ס יימחקו מן הפרוטוקול?

יוסף (טומי) לפיד: כן, רק אם השר ימחק את ההערה על האנטישמיות.

דליה רבין-פילוסוף: כבוד השר מוכן לחזור בו מהערתו לגבי – – –

שלמה בניזרי: – – – מהבמה.

יוסף (טומי) לפיד: מה היא תשובתו?

דליה רבין-פילוסוף: כבוד השר מבקש לעלות לבמה ולהגיב.

דוד אזולאי: אתה רוצה להגיב לפני או אחרי?

דליה רבין-פילוסוף: בסיום דבריו של חבר הכנסת דוד אזולאי נחזור לסוגיה הזאת.

חיים אורון: השר בניזרי, אני משוחרר?

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה.

דוד אזולאי: בראשית דברי אני רוצה להבהיר, שאתמול פורסם באמצעי התקשורת שפעלתי לשכנועם של חברי כנסת ערבים לתמוך בתקציב.

דוד אזולאי: קודם כול, אני מבקש להזים את השמועה הזאת.

דוד אזולאי: לו יכולתי לשכנע אותם להצביע נגד התקציב, הייתי עושה זאת בשמחה.

דוד אזולאי: לא להפיל עלי תיקים לא לי.

שלום שמחון: איך תצביע?

דוד אזולאי: אני אצביע כפי שיורו לי רבותי.

שלום שמחון: הם עוד לא אמרו לך?

דוד אזולאי: אמרו לי.

דוד אזולאי: אני יודע.

דוד אזולאי: תיכף אתה תשמע.

יוסף יצחק פריצקי: סופרים, מה אתה רוצה?

יוסף יצחק פריצקי: זה לוקח זמן.

יוסף יצחק פריצקי: לספור 200 מיליון שקל לוקח המון זמן, וזה הכול.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת פריצקי.

דוד אזולאי: חבר הכנסת פריצקי, תאמין לי, שאם אנחנו לא היינו פה – אתה לא היית שם.

דוד אזולאי: אדוני, גברתי היושבת בראש, אינני רוצה להתייחס לדברי הבלע, השנאה וההסתה של קודמי כאן – דברים לא של טעם ולא של ריח.

דוד אזולאי: כל הזמן בכל הזדמנות רק ש"ס.

דוד אזולאי: אני מציע שתשנה קצת את הסגנון.

דוד אזולאי: תחדש משהו.

דוד אזולאי: תרענן משהו.

דוד אזולאי: לציבור נמאס לשמוע אותך.

דוד אזולאי: אתה רק מסית וגורם לשנאה בתוך עם ישראל, וחבל לך.

שלמה בניזרי: איך הוא הגיע לפה?

דוד אזולאי: הוא בנוי מזה.

יוסף יצחק פריצקי: אתה הגעת בזכות אהבת ישראל, בחייך.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, לפני הבחירות הבטיח ראש הממשלה מר אהוד ברק והודיע שיש לו תוכנית למניעת האבטלה במשק ובתוך שנה יביא לעם ישראל את הבשורה – 300,000 מקומות עבודה חדשים לעומת – – –

ויצמן שירי: הוא לא אמר "בתוך שנה".

ויצמן שירי: הוא אמר: בתוך שנה 50,000 מקומות עבודה, ובשנה האחרונה – – –

דוד אזולאי: חבר הכנסת שירי, אני מוכן לעשות לו את ההנחה הזאת, אבל גם זה עדיין לא קיים.

ויצמן שירי: – – –

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת ויצמן, למה אתה מפריע לאופוזיציה לנאום?

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מבין.

ויצמן שירי: – – –

איוב קרא: 300,000 כתוב בכרטיס הביקור.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, אבקש שקט.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת ויצמן שירי.

דוד אזולאי: אני מבקש להגן על זכות הדיבור שלי.

יוסף יצחק פריצקי: יש פה נאום אופוזיציוני טוב.

יוסף יצחק פריצקי: תנו לשמוע אותו.

דליה רבין-פילוסוף: חברי הכנסת, אבקש לתת לחבר הכנסת אזולאי לסיים את דבריו.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת פריצקי.

דוד אזולאי: כשעיינתי בחומר שהונח לפנינו, לא ראיתי בתקציב את הבשורה הגדולה של אהוד ברק.

דוד אזולאי: מה שראיתי וחשתי כמו כל אחד מעם ישראל הוא, שהבשורה הראשונה של הממשלה הזאת היתה העלאת מחיר הלחם והעלאת מחיר הדלק.

דוד אזולאי: הבשורה היותר-גדולה של ממשלת ברק לעם ישראל היא הרחבת הממשלה מ-18 שרים ל-24 שרים.

דוד אזולאי: השר ה-24 פנוי – –

שלום שמחון: ארבעה שלכם.

זהבה גלאון: חבר הכנסת שמחון – – –

דוד אזולאי: – – על מנת להחזיק את חברי המפלגה שלו קצר, כדי שיוכל לתת להם את התפקיד.

דוד אזולאי: ללא בושה, בלי להניד עפעף, ממשיך ראש הממשלה במאמציו להביא את החוק הנורבגי לאישור הכנסת.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שהפעם זה לא יצלח בידו.

דוד אזולאי: אני פונה לראש הממשלה, לשר האוצר, להשקיע אותם מאמצים, כפי שעשו בהרחבת הממשלה, בפתרון בעיות הבריאות והחינוך.

דוד אזולאי: ברק הבטיח לאשה הזקנה מנהרייה – –

ויצמן שירי: הזקנה מנהרייה – – –

איוב קרא: היא מסכנה.

איוב קרא: היא עוד יושבת בחוץ.

דוד אזולאי: – – שהיא לא תאושפז במסדרון בית-החולים.

דוד אזולאי: אדוני שר הבריאות, אני מאוד חושש שבתקציב הנוכחי היא כנראה תעבור למרפסת.

דוד אזולאי: זה החשש הגדול שלי.

יוסף (טומי) לפיד: אתם לא שותפים?

יוסף (טומי) לפיד: זה השותף שלכם.

דוד אזולאי: אם הזקנים היום משלמים בעבור תרופות, בדיקות וביקור רופא מקצבת הזיקנה העלובה שהם מקבלים, אני שואל: הייתכן – – –

טלב אלסאנע: אבל איך אתם מצביעים?

טלב אלסאנע: אני מסכים עם כל מה שאמרת, אבל איך אתם מצביעים?

דוד אזולאי: אתה תשמע.

דוד אזולאי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תאמין לי שלפחות אני עוד יכול לדבר ולהביע את רחשי הלב של חלק מחברי – –

טלב אלסאנע: מצוין.

דוד אזולאי: – – ואני עושה זאת פה.

דוד אזולאי: להצביע – בניגוד לך אצלי יש משמעת, ואני נשמע לרבותי, ואני אפעל כפי שיצוו לי רבותי.

דוד אזולאי: אם זה מפריע לך, יש לך בעיה.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת אזולאי, אתה יודע איך קוראים לזה?

יוסף יצחק פריצקי: סופרים ובוכים.

יוסף יצחק פריצקי: זה מה שזה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת פריצקי.

דוד אזולאי: מה לעשות שאתה לא הגעת אפילו לזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא רוצה להגיע לזה.

דוד אזולאי: היית מת להגיע לזה, היית רוצה.

דוד אזולאי: הרי אתה וחבריך עשיתם פה מאמצים בלתי נלאים להיכנס לקואליציה, אבל מה לעשות, אנחנו בקואליציה, אתה בחוץ, עם טומי לפיד.

יוסף יצחק פריצקי: – – – והמשרה פנויה לנו עד היום, ואנחנו לא רוצים בזה.

דוד אזולאי: תמשיך לצעוק ולא תיתן שום דבר.

דוד אזולאי: מהצעקות שלכם לא תביאו שום תועלת לעם ישראל.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, לאחרונה היינו עדים לשביתת הדרוזים.

דוד אזולאי: הם שובתים זה כחודש ימים.

דוד אזולאי: קיימתי דיון אצלי בוועדה, שמעתי את המצוקה שלהם.

דוד אזולאי: פניתי לראש הממשלה לפגוש אותם, לשמוע את ראשי הרשויות.

דוד אזולאי: רק לאחר כחודש ימים הואיל בטובו ראש הממשלה להתפנות לקבל אותם ולשמוע אותם.

דוד אזולאי: אני מזכיר זאת מפני שהרשויות הדרוזיות והרשויות בכללן עומדות בפני קריסה מוחלטת, ואם ממשלת ישראל לא תיתן היום את הדעת על כך, המצב ילך ויחמיר.

דוד אזולאי: יש לי הצעה לשר האוצר.

דוד אזולאי: הוא מחפש מאין לקחת כסף.

דוד אזולאי: אני אתן לו עצה מאין לקחת כסף.

דוד אזולאי: שיהיה לו האומץ – יחד עם ראש הממשלה – ללכת ולאחד רשויות, לצמצם רשויות, ועל-ידי כך יהיה לו הרבה מאוד כסף לפתור את הבעיות בתחום המוניציפלי, אחרת, כל מערכת השלטון המקומי עומדת בפני קריסה, ואחר כך אנחנו כולנו נבכה כשנצטרך לפתור באמצעות משלם המסים את בעיות הרשויות המקומיות.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: כבוד השר בניזרי, אני מבקשת לפנות אליך.

דליה רבין-פילוסוף: אולי אדוני יוותר על תגובה ויסכים למחיקת ההערה על מנת שלא להקצין את – – –

שלמה בניזרי: – – –

דליה רבין-פילוסוף: אם כבוד השר אינו מוותר, אני נותנת לו את רשות הדיבור.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ביקשתי לעלות שוב לדבר, כיוון ששמעתי את נאומו של חבר הכנסת לפיד.

שלמה בניזרי: כדרכו, לפיד בוער, כפטיש יפוצץ סלע.

שלמה בניזרי: אני עוקב אחריך כבר תקופה די ארוכה ואני מנסה להבין: רגע, מה אתה רוצה מאתנו, ריבונו של עולם; בכל הנאומים שלך אתה מזכיר תמיד רק את הדתיים, את החרדים ואת ש"ס.

שלמה בניזרי: אין לך מישהו במדינת ישראל – – –

יוסף (טומי) לפיד: כי אתה בממשלה.

שלמה בניזרי: מה זה קשור?

שלמה בניזרי: הרי כשאתה התקפת אותנו במערכת הבחירות או לאורך כל הדרך או בתוכניות הטלוויזיה, תמיד פיעמה ומפעמת מתוכך שנאה כזאת.

שלמה בניזרי: הרי כל המפלגה שלך – כל ששת המנדטים שזכית בהם – נבנו על כך.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה?

שלמה בניזרי: יש לי ויכוח לא פחות נוקב עם אנשי מרצ, תאמין לי, אבל אני יכול לחיות אתם בשלום מבחינת היום-יום – – –

יוסף (טומי) לפיד: הם משלמים לך.

שלמה בניזרי: הם לא משלמים לי כלום.

שלמה בניזרי: בפעם שעברה הם היו באופוזיציה ואני הייתי בקואליציה, והוויכוח בינינו הוא תמיד ויכוח, אבל תשמע, הם בני אדם לפחות.

שלמה בניזרי: אני יכול לדבר אתם, אני יכול לחייך אליהם, גם כשהם מתקיפים.

שלמה בניזרי: הם יודעים להתקיף לפחות, אבל אתה בונה את זה עם שנאה, עד כדי כך שהדלקת אותי ואמרתי לך: אם כן, מה ההבדל בין דבריך לדברי המסיתים האנטישמים בבלגיה או בשווייץ?

שלמה בניזרי: וכולנו מזועזעים מעליית כוחו של הימין שם.

שלמה בניזרי: אני אומר לך – ופנתה אלי היושבת-ראש – אני לא רוצה, חלילה וחס, לקרוא לך אנטישמי, אף שכל פעם מעשיך מדליקים בי מחדש אותם דברים, כי זו התחושה הפנימית שלי ושל חברי.

שלמה בניזרי: אתה רוצה לבנות את עצמך ולבנות את מפלגתך – – –

חיים אורון: השר בניזרי, יש לך נאום טוב בלי הקטע הזה.

חיים אורון: תרד מהאנטישמיות.

שלמה בניזרי: זה מה שאני מנסה להגיד לו.

שלמה בניזרי: אני עליתי לפה כדי להגיד לו את הדברים.

שלמה בניזרי: אני לא מתכוון לקרוא לו אנטישמי, כי אני לא רוצה שמהבית הזה, חלילה וחס, תצא איזו תחושה של שנאה תהומית כל כך.

שלמה בניזרי: לי אין השנאה הזאת כלפיך.

שלמה בניזרי: תאמין לי, כשאני רואה אותך אני מחייך אליך בחביבות.

יוסף יצחק פריצקי: מה אתה מדבר?

יוסף יצחק פריצקי: כשאתה מחזיר בתשובה – – –

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת פריצקי.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת פריצקי, אני קוראת אותך לסדר.

שלמה בניזרי: בבקשה, בוא תגיד, אני רוצה לשמוע את דבריך.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה, אם אני הצלחתי להחזיר אלפים ורבבות בתשובה, תאמין לי שזה רק מתוך אהבת ישראל שיש בתוכי, ולא שנאת החילונים.

יוסף יצחק פריצקי: אהבת ישראל?

יוסף יצחק פריצקי: על מה אתה מדבר?

יוסף יצחק פריצקי: במשרה שאתה ממלא אני מגלה כבוד אליך, אבל אתה, אדוני השר, עוד מעז לומר?

יוסף יצחק פריצקי: אילו דברים אתה אומר על חילונים?

שלמה בניזרי: תביא לי אותם.

יוסף יצחק פריצקי: אתה אמרת שיהודים חילונים ויהודים דתיים הם לא אותו סוג של אנשים.

שלמה בניזרי: אתה שמעת את זה?

שלמה בניזרי: איפה?

שלמה בניזרי: תביא לי את זה.

יוסף יצחק פריצקי: – – –

דליה רבין-פילוסוף: את הוויכוח הזה ניסיתי למנוע.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת פריצקי.

שלמה בניזרי: לי יש תור להרצאות – אבל תשמע טוב – לחצי השנה הקרובה, הרצאות שאנשים יודעים שאם הם יבואו אליהן, יש סיכון מסוים שהם יחזרו בתשובה, ואנשים עומדים בתור כדי לשמוע את דברי, ואחרי כל הרצאה יש אלי בקשה לעוד עשר הרצאות.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: כי הם לא שומעים את המלים, הם שומעים ממני רק אהבת ישראל ואהבת השם.

יוסף יצחק פריצקי: אהבת ישראל?

יוסף יצחק פריצקי: בחייך.

שלמה בניזרי: זה רק כדי לסבר את אוזנך הסלקטיבית מאוד, שממציאה כל מיני דברים שאתם נבנים אך ורק מהם, ולכן אני עליתי פה לבמה.

שלמה בניזרי: עוד משפט אחד לך, טומי, חבר הכנסת לפיד.

שלמה בניזרי: אתה יודע מה?

שלמה בניזרי: מה שכואב לי הכי הרבה זה, שאני שר בריאות שנאבק במשך חודשים רבים.

שלמה בניזרי: אני נאבק על מערכת הבריאות.

שלמה בניזרי: אני חייב לציין, שלא פניתי ולו פעם אחת לראש הממשלה בעניינים של ש"ס.

שלמה בניזרי: השר אלי ישי פונה כל הזמן בנושא של רווחה.

שלמה בניזרי: אנחנו מתראיינים כל היום בתקשורת.

שלמה בניזרי: אני מוביל מאבק יום ולילה – ואני משקיע בזה המון – עד שהצלחתי להכניס לתודעה במדינת ישראל שמערכת הבריאות מקופחת והיא לקראת קריסה, וכל הזמן אנחנו חשודים – מה קיבלו מאחורי הגב?

שלמה בניזרי: אני קורא כתבות בעיתונים: מה פתאום?

שלמה בניזרי: הם אומרים, יענו, בריאות ורווחה, אבל הם מתכוונים לש"ס.

שלמה בניזרי: אוי לי מיצרי ואוי לי מיוצרי.

שלמה בניזרי: בכל מה שנעשה הרי בעיניכם אנחנו פסולים, חשודים.

שלמה בניזרי: עד כדי כך שנאה מפעמת ומבעבעת בתוככם.

שלמה בניזרי: זה מה שאני רוצה להגיד.

שלמה בניזרי: וכשאני עליתי לפה להגיד את דברי אמרתי אותם בכאב, ולא, חלילה וחס, מתוך שנאה לך או שנאה כלפי חבריך.

שלמה בניזרי: ושוב, לא היתה לי כוונה לקרוא לך אנטישמי.

שלמה בניזרי: אמרתי את הדברים שלי, ואם אתה רוצה שימחקו אותם מהפרוטוקול, שימחקו.

שלמה בניזרי: אני לא רוצה להגדיל פה שנאה.

שלמה בניזרי: אדרבה, אני רוצה לצמצם פערים.

שלמה בניזרי: תודה לך, גברתי.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה, כבוד השר.

יוסף (טומי) לפיד: בעקבות ההודעה של השר, אני מוחק את – – –

דליה רבין-פילוסוף: האם הפרוטוקול שמע?

דליה רבין-פילוסוף: אבקש לא להפריע.

יוסף (טומי) לפיד: אני אמרתי שחלק מחברי הכנסת של ש"ס לא יודע קרוא וכתוב.

יוסף (טומי) לפיד: אני חושב שהם יודעים קרוא וכתוב.

קריאה: תודה רבה על האישור.

דליה רבין-פילוסוף: התקרית הסתיימה.

דליה רבין-פילוסוף: הדובר האחרון, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד אזולאי: עכשיו צריך תעודה.

שלמה בניזרי: התעכבתי קצת עד שאקבל את ההכשר.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, רק לפני כמה דקות סיימה סיעתי סיעת רע"ם פגישה עם שר האוצר בייגה שוחט, ואנחנו סברנו, שייתכן שלאחר שעבר על הצעת חוק התקציב והשווה ובדק, מצא את הזמן לתקן את העוול ועיוות הדין שנגרמו זה 50 שנה, ואולי גם לתת איזו משמעות ממשית להתחייבויות שנתן אהוד ברק לציבור הערבי אשר תמך בו – לאור אותן התחייבויות – בשיעור של 95%, ויצר שותפות, או ציפה לשותפות אמיתית אשר תוביל למדיניות אחרת, לסדר עדיפויות אחר אשר ייתן משמעות מעשית למלה שוויון; לא רק ססמאות, אלא גם לצקת תוכן פנימי, ממשי.

טלב אלסאנע: ולדאבוננו ולצערנו הרב, אנחנו שמענו אותו תקליט שחוק, נשחק, שהוא מבטיח להבטיח, להבטיח.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, הוא מבטיח, שאם סיעתנו תימנע, הרי אחרי הקריאה הראשונה הוא יהיה מוכן לשבת ולשמוע את התביעות שהוא שמע פעמים רבות, לא רק בקדנציה זו אלא גם בקדנציה הקודמת.

טלב אלסאנע: אז כנגד ההבטחה אנחנו גם נתנו לו הבטחה ואמרנו לו: כמו שאתה מבטיח שתשב אתנו ותשמע אותנו, גם אנחנו מבטיחים לך – לאחר שתשמע אותנו ותקבל את ההצעות שלנו בכל מה שקשור לביטול החובות של מס רכוש.

טלב אלסאנע: רבותי, מה זה חוק מס רכוש?

טלב אלסאנע: זה חוק בלתי צודק, לא הגיוני, שאין לו שום תכלית של מס כלשהו, והחוק הזה בוטל בתקופת ממשלתו של ביבי נתניהו.

טלב אלסאנע: ומה אנחנו דורשים מממשלת אהוד ברק?

טלב אלסאנע: לבטל את החובות שנצברו בגין מס שלא יתקיים.

טלב אלסאנע: ב-1 בינואר בשנת 2000 החוק הזה לא קיים, לא מטילים מס, אנשים לא משלמים מס, אבל ממשיכים להטיל עיקולים בגין חובות של העבר.

טלב אלסאנע: את הדרישה הזאת, הצנועה מאוד, דרשנו.

טלב אלסאנע: דרשנו גם השוואת תקציבים לגבי תקציבי פיתוח.

טלב אלסאנע: הרי לא יכול להיות שמדברים על סגירת פערים ומקצצים תקציבים, אם ממענקי האיזון ואם מהתקציב הרגיל שמוענק לרשויות המקומיות הערביות, ואפילו הדרוזיות.

טלב אלסאנע: ולכן, אני לא יודע איזו הבטחה ניתנה לרשויות המקומיות הדרוזיות כדי לפתור את השביתה שלהם, כאשר אנחנו רואים שלא חל שום שינוי.

טלב אלסאנע: בהצעת התקציב אין בשורה לאותם 230,000 מובטלים – לא ברהט, לא בדימונה, לא בירוחם ולא בשום מקום.

טלב אלסאנע: אין בשורה לאותם 760,000 עניים.

טלב אלסאנע: אותם נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אשר מדי פעם אנחנו מקבלים אותם לגבי היישובים החלשים, שלא במקרה היישובים הערביים תופסים את המקום הראשון, אין בהם שום בשורה.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו רואים שאנחנו כאילו מועלים באמון שלנו, בשליחות שלנו, אם נתמוך או אפילו נימנע לגבי התקציב הזה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לכם מספרים שמדברים בעד עצמם.

טלב אלסאנע: בתקציב של משרד העלייה והקליטה – מיליארד ו-900 מיליון שקל – אין התייחסות לציבור הערבי, כי הם לא עולים חדשים.

טלב אלסאנע: לאחר מכן עוברים למשרד הבינוי והשיכון – יש מענק בינוי ושיכון ויש תקציב לעולים החדשים.

טלב אלסאנע: מענקי בינוי ושיכון – 588 מיליון שקל, והציבור הערבי לא נכלל.

טלב אלסאנע: בתקציב לוותיקים חסרי דירה יש תקציב של 563 מיליון שקל, וגם שם לא נכלל הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: ותיקים באזורי פיתוח – הציבור הערבי לא נכלל גם בקטגוריה הזאת.

טלב אלסאנע: והציבור הערבי לא נכלל גם בקיבוצים.

טלב אלסאנע: אין אף קיבוץ ערבי.

טלב אלסאנע: הציבור הערבי לא נכלל בתקציבים אלה.

טלב אלסאנע: מענקים לבנייה ביטחונית – אנחנו מחוץ לתמונה.

טלב אלסאנע: מבצעים לעולי אתיופיה – הציבור הערבי לא נכלל.

יוסף יצחק פריצקי: חבר הכנסת אלסאנע, יושב כאן שר החקלאות ממרצ, שיושב-ראש המפלגה שלו התחייב, שמפני שדאגת הציבור הערבי בראש מעייניו, שהם לא ייכנסו לממשלה אם לא יהיה שר ערבי.

יוסף יצחק פריצקי: תפנה אליו.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת יוסף פריצקי, אני דווקא לא רוצה לעשות תחרות בין שינוי לבין מרצ, אבל אני רוצה בהזדמנות הזאת לברך את השר שריד – – –

קריאה: אולי זה לא נכון?

חיים אורון: זאת ההצעה היחידה שיש לו – – –

טלב אלסאנע: חיים, ג'ומס, תרשה לי.

טלב אלסאנע: אתה התפרצת לדלת הלא-נכונה.

טלב אלסאנע: כי דווקא מכל משרדי הממשלה, בכל מדיניות הממשלה, שזו ממשלה של כו-לם – לפני כן הוא אמר כאן שזו מדינה של כו-לם – המשרד היחיד שמתייחס לכו-לם, זה דווקא משרד החינוך והתרבות.

טלב אלסאנע: חוץ מזה, הממשלה הזאת היא לא של כולם.

טלב אלסאנע: זו ממשיכה להיות ממשלת המפד"ל.

טלב אלסאנע: והמדינה לא של כולם – זו ממשיכה להיות ממשלה של כולם חוץ משל הערבים.

טלב אלסאנע: כשאני עובר על הרשימה של ספר התקציבים, של משרד הבינוי והשיכון, אני רואה שבאזורי עדיפות לאומית אנחנו מחוץ לתמונה.

טלב אלסאנע: כל התקציב לאזורי עדיפות לאומית א' לא מגיע לציבור הערבי.

טלב אלסאנע: גם בקווי העימות – הציבור הערבי לא נכלל בקטגוריה זו, וכך מוציאים את הציבור הערבי מכלל התקציב.

טלב אלסאנע: תקציב נוסף שאני רוצה להתייחס אליו הוא תקציב משרד הדתות.

טלב אלסאנע: התקציב של משרד הדתות, שאמרו שהוא משרד קטן – חבר הכנסת יצחק כהן, שמינה אותו הרב עובדיה יוסף, הוא האחראי למשרד הזה.

טלב אלסאנע: התקציב שלו הוא מיליארד ו-600 מיליון שקל.

טלב אלסאנע: חלקו של הציבור הערבי – שמהווה 20% מכלל האוכלוסייה – הוא 30 מיליון שקל: לקאדים, לבתי-דין שרעיים ולמקומות קדושים.

טלב אלסאנע: 30 מיליון שקל מתוך מיליארד ו-600 מיליון שקל.

טלב אלסאנע: לאן הולך הכסף?

טלב אלסאנע: הכסף הולך לתמיכה בכוללים, לתמיכה באולפנות, לתמיכה בישיבות גבוהות – 350 מיליון שקל; ותמיכה ומענקים למוסדות תורה, תמיכה בישיבות קטנות – ישיבות קטנות, זה 80 מיליון שקל.

טלב אלסאנע: תמיכה ביצירות תורניות, תמיכה בישיבות הסדר 50 מיליון שקל.

טלב אלסאנע: הבטחת הכנסת מינימום לאברכי הכוללים – 128 מיליון שקל, והלאה והלאה סכומים.

טלב אלסאנע: והחלק של 20% מהאוכלוסייה, האוכלוסייה הערבית, זה 30 מיליון שקל.

טלב אלסאנע: לאחר מכן באים ואומרים: הרי אתם – הציבור הערבי – מקבלים.

טלב אלסאנע: מדברים על שוויון, מדברים על סגירת פערים.

דליה רבין-פילוסוף: נא לסיים.

טלב אלסאנע: הצעת התקציב המונחת בפנינו, לדעתי מתייחסת לציבור הערבי בצורה מבישה.

טלב אלסאנע: לדעתי, מי שצריך להתבייש הוא לא דווקא הציבור הערבי, אלא הממשלה הזאת, שכגודל הציפיות כך גודל האכזבות.

טלב אלסאנע: היא מתייחסת כאילו מדובר בפראיירים.

טלב אלסאנע: הם יביאו את הצעת התקציב, יבטיחו מה שהבטיחו קודם לכן, ויקבלו את התמיכה שלנו – פראיירים אנחנו לא מוכנים להיות.

ויצמן שירי: טלב, מלה אחת על הבדואים.

טלב אלסאנע: כל עוד לא תתייחס הממשלה הזאת בצורה שוויונית למערכת החינוך הערבי ותסגור את הפערים של מחסור ב-2,000 כיתות לימוד ותבטיח שהתלמיד שלי והתלמיד שלך, שירי ויצמן, ילמדו באותם תנאים, באותם חדרים, באותה מערכת חינוך כמעט שוויונית – אז לא יהיה שוויון.

ויצמן שירי: עכשיו זה ישתנה.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

טלב אלסאנע: המערכת התקציבית הקיימת מאפשרת עד היום קיומם של יישובים לא מוכרים, ואתה יודע את המצב בנגב – יותר מ-70,000 חיים ביישובים לא מוכרים, אין להם השירותים הבסיסיים.

טלב אלסאנע: אפילו מים בשנות האלפיים – עושים חגיגה ומזמינים את השר למסיבה שמחברים יישוב למי שתייה, לא לחקלאות.

טלב אלסאנע: בשנות האלפיים במדינת ישראל עושים מסיבה גדולה שחיברו יישוב למי השתייה – ברז קטן של שני צול.

טלב אלסאנע: אני שואל אותך, השר חיים אורון, תושב הנגב, אני עברתי על תקציב משרד החקלאות, לא ראיתי שום תקציב ייעודי למגזר הערבי במשרד החקלאות.

טלב אלסאנע: עברתי על תקציב משרד התעשייה והמסחר של השר רן כהן וראיתי ששם נותנים על-פי חוק השקעות הון מענקים להתנחלויות בגדה וברצועת-עזה.

טלב אלסאנע: נותנים להם 50 מיליון שקל, ולציבור הערבי לא נותנים מאומה.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אלסאנע, נא לסיים.

טלב אלסאנע: זו ממשלה שבאה לממש מדיניות אחרת וסדר עדיפויות אחר ולממש שלום לא רק כלפי חוץ אלא כלפי פנים.

טלב אלסאנע: אין בחוק הזה – – –

ויצמן שירי: טלב, עכשיו זה ישתנה.

ויצמן שירי: המפה תשתנה.

ויצמן שירי: אני מבטיח לך שהמפה תשתנה.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת שירי ויצמן, אתה יודע שאזורי עדיפות לאומית א' בנגב ברובו, במיוחד היישובים הבדואיים לא נכללים.

טלב אלסאנע: אתה יודע שרמת-חובב, שאמרו:

טלב אלסאנע: אנחנו נקצה תקציבים להתמודד עם אתר הפסולת הכימית הרעילה על-ידי הקמת משרפות ונקצה 50 מיליון שקל – בהצעת התקציב אין 50 מיליון שקל.

ויצמן שירי: זה לא נכון.

טלב אלסאנע: אתה יודע שבשדה התעופה בנבטים אין הקצאת תקציבים.

טלב אלסאנע: ואתה יודע שהנגב ימשיך להיות כפי שהיה, ואתה בא להצביע על חוק התקציב; אתה לא משוכנע, אבל אתה רוצה לרצות את ראש הממשלה ברק.

ויצמן שירי: טלב, דקה אחת.

ויצמן שירי: אתה הערת משהו.

ויצמן שירי: במסוף המטענים יש 50 מיליון.

ויצמן שירי: 24 מיליון תקציב התחבורה, ואת השאר תראה במשרדים.

ויצמן שירי: המינהל צריך לתת את החלק היחסי.

ויצמן שירי: המשרד לאיכות הסביבה צריך לתת את החלק היחסי, המועצה האזורית רמת-חובב צריכה לתת את החלק היחסי.

ויצמן שירי: התקציב ישנו.

טלב אלסאנע: אני ראיתי בתקציב של המשרד לאיכות הסביבה שיש סעיף תקציבי לגבי "צער בעלי-חיים".

טלב אלסאנע: אולי התקציב הזה שאתה מתייחס אליו מיועד לנגב.

טלב אלסאנע: אבל שום תקציב אחר לא מיועד לנגב.

דליה רבין-פילוסוף: חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר: לכן סיעת רע"ם, לאחר שישבה עם שר האוצר, התכנסנו והחלטנו, שבהצעת התקציב – וגם לאחר מאמצי השכנוע – אין בשורה.

טלב אלסאנע: אנחנו נישאר נאמנים לציבור שלנו, נאמנים לשליחות שלנו, ונצביע, כפי שצריך להיות, נגד הצעת התקציב הזאת.

טלב אלסאנע: אם יחול שינוי לקראת הקריאה שנייה והקריאה השלישית, גם נשנה את עמדתנו באותה מידה – כגודל השינוי בתקציב יהיה גודל השינוי בעמדה שלנו.

דליה רבין-פילוסוף: תודה רבה.

דליה רבין-פילוסוף: רבותי, הכנסת יוצאת להפסקה עד השעה 16:30, אז יתחדש הדיון.

דליה רבין-פילוסוף: (הישיבה נפסקה בשעה 16:08 ונתחדשה בשעה 16:31.

דליה רבין-פילוסוף: )

אברהם בורג: אני מתכבד לחדש את הישיבה.

אברהם בורג: אני מבקש מחבר הכנסת יהושע מצא, בבקשה.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

אברהם בורג: אדוני השר המתאם, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת וקנין, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת הנדל, handle yourself .

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, בבקשה.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה – – –

אברהם בורג: ריבלין.

אברהם בורג: חברת הכנסת לבני, את מפריעה לחבר הכנסת ריבלין להפריע לחבר הכנסת מצא.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, כאשר אנו, שרים בממשלה היוצאת, תוקפים את ממשלת ברק על מציאות חברתית עגומה ועל תקציב המהווה חרפה לשכבות במצוקה, מייד מתנפלים עלינו שר האוצר בייגה שוחט – כך עשה אתמול – וחבריו ומזכירים לנו את תקופת שלטוננו.

יהושע מצא: נכון, אדוני שר האוצר, למען הכנות – יש לנו בעיה.

יהושע מצא: זאת היתה ממשלה שיצאה רק לפני כמה חודשים.

יהושע מצא: יש לנו בעיה בעיקר בהזכרת הנושאים החברתיים.

יהושע מצא: עם זאת, אדוני שר האוצר, אני רוצה שתשים לב, יש הבדל יסודי, מהותי, עמוק.

יהושע מצא: את ממשלת נתניהו הפלתם בהבטחותיו של ברק בנושאים החברתיים.

יהושע מצא: אתה מסכים שזאת נקודה.

יהושע מצא: ועל כן, כאשר כבר מייד מתברר שהבטחות ברק – חבר הכנסת מרידור, אני מדבר עם שר האוצר ברגע זה.

יהושע מצא: ועל כן, כאשר כבר מייד מתברר שהבטחות ברק היו הולכת שולל של הציבור, הבטחות שהפכו עורבא פרח, חובתנו, אדוני שר האוצר, לעמוד על כך במלוא החומרה.

יהושע מצא: הצמיחה העתידית החזויה בספר התקציב כולה מבוססת על הנחות, כפי שהסכמת אתי אתמול: הנחות לגידול התוצר העסקי, הנחות לגידול ביצוא סחורות, הנחות לגידול בהכנסות המדינה ממסים, הנחות עתידיות, הנחות מול אנחות; אנחות קורעות לב של שכבות מצוקה המחפשות כיצד לחיות היום.

יהושע מצא: הנחות האוצר לשנים הבאות לא מסייעות להן להביא מזור ומרפא מיידי ולתת לחם לידיהם.

יהושע מצא: זאת ממשלה שהצעד הראשון שעשתה היה העלאת מחיר הלחם.

אברהם בורג: אדוני שר התחבורה, אדוני שר האוצר, אני מבקש.

יהושע מצא: זאת ממשלה שהצעד הראשון שעשתה היה העלאת מחיר הלחם.

יהושע מצא: בבתי הנזקקים, מול הנחות האוצר בתקציב נשמעות אנחות שכולן זעקה ממושכת המתפרצות מלב משפחות כואבות.

יהושע מצא: זאת אנחה שוברת לב ומביאה סבל רב.

יהושע מצא: הבטחות ברק עזבו אותם לאנחות, עזבו אותם בצרותיהם.

יהושע מצא: הבשורה בתקציב ל-300,000 מובטלים הינה קיצוץ בדמי האבטלה.

יהושע מצא: כך מקיים ברק את הבטחתו למובטלים.

יהושע מצא: עשרה ימים לפני הבחירות מבטיח ברק לדיירי "עמידר" להעביר בתוך חודשיים את חוק הדיור הציבורי.

יהושע מצא: לא רק שברק מתעלם מהבטחה זו, אלא ששרת הקליטה תמיר מצהירה על חוק זה כעל אסון ציבורי.

אברהם בורג: אדוני שר התחבורה, חבר הכנסת טיבי, אי-אפשר לשמוע כלום.

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני מבקש.

אברהם בורג: תודה.

יהושע מצא: בתקציב שלפנינו הפרה נוספת של ברק לזוגות הצעירים.

יהושע מצא: במקום הקלה יש בתקציב קיצוץ בסיוע לדיור.

יהושע מצא: ראש הממשלה ברק רגיש מאוד לפרוזדורים.

יהושע מצא: הוא נסע עד נהרייה לבקר חולה בפרוזדור.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה, למה לא תבקר בפרוזדור שר האוצר בקריית-הממשלה, שם אנקת, זעקת ואנחת הצער של הנכים השובתים, ולך אין מענה אלא התעלמות שכולה התעמרות.

ויצמן שירי: למה לא נתת להם עד עכשיו שום דבר?

אברהם בורג: חבר הכנסת שירי, אני מעדיף שתפריע שם מאשר תפריע פה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: זאת שאלה מצוינת, שאלה מצוינת.

אברהם בורג: תודה.

יהושע מצא: לו היה חבר הכנסת שירי כאן

יהושע מצא: בתחילת הדברים, היה שם לב למה שאמרתי לשר האוצר.

יהושע מצא: אתם – ברק, בהבטחות שווא, הפיל את ממשלת נתניהו על הנושאים החברתיים.

יהושע מצא: אנחנו כאן כדי להזכיר את הבטחות השווא של ברק.

יהושע מצא: עכשיו תפסת, חבר הכנסת ויצמן שירי?

יהושע מצא: והחולה בפרוזדור בנהרייה, שכחת ממנה, אדוני ראש הממשלה.

יהושע מצא: שכחת מהחולים ההולכים וממלאים בתפוסה מלאה את בתי-החולים.

יהושע מצא: אין כל בשורה לבניית מיטות נוספות, מעבר לאותן 1,200 שתוקצבו על-ידי ממשלת נתניהו.

יהושע מצא: שום בשורה של תוספת מיטות.

יהושע מצא: מערכת הבריאות, במקום להוסיף לה תקציבים, קיצצתם שם חצי מיליארד ש"ח.

יהושע מצא: יותר מזה, אתם גוזלים כספים המשולמים לצורכי מס בריאות.

יהושע מצא: העלאת הממוצע לחמש משכורות נותנת 150 מיליון ש"ח לבריאות; גזלת זאת מהם, אדוני שר האוצר והורדת את זה לתקציבים אחרים.

אברהם בורג: אני מבקש לסיים.

אברהם בורג: אתה כבר מדבר שש דקות וחצי.

יהושע מצא: משלמים יותר לבריאות ומקבלים פחות בריאות.

יהושע מצא: תקציב הקניות של בתי-החולים הממשלתיים קוצץ.

יהושע מצא: בתי-החולים נכנסים לגירעונות כבדים ונאלצים לקבל החלטות שפוגעות בטיפול בחולים ומסכנות את חייהם.

יהושע מצא: אין השקעה בתשתיות בתי-החולים.

יהושע מצא: גם כאן משמעות ההזנחה היא סיכון חיי אדם.

יהושע מצא: אין בתקציב מענה לתרופות חדשות המאריכות ומשפרות חיים, לא לאלצהיימר, לא לסרטן השד, לא לבריחת סידן.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה, הסכנה לחולי ישראל אינה בפרוזדורים אלא בחוסר היכולת לטפל בהם ולתת להם תרופות ומכשירי חיים.

יהושע מצא: לסיום, אדוני ראש הממשלה, אל מול הבטחותיך החברתיות יש מפח נפש.

יהושע מצא: רכבת אלי ניצחונך בבחירות על גל ההבטחות לנכים, רכבת על גל ההבטחות לחולים, רכבת על גל ההבטחות להקלת מצוקת הדיור, רכבת על גל ההבטחות למובטלים, רכבת על גל ההבטחות לתרופות חינם וביטול תשלומים לרופאים, רכבת על גל ההבטחות לסטודנטים, מה לא הבטחת?

יהושע מצא: עולם ומלואו לבני הארץ הזאת, למלא את מבוקשם בתחום החברתי.

יהושע מצא: והנה, גלי הבטחותיך מתנפצים.

יהושע מצא: בתקציב שלפנינו אין אפילו תחילתה של תקווה.

יהושע מצא: ההנחות לשיפור כלכלי הפכו מהר מאוד לאנחות כאב וצער, אנחות קורעות לב של ציבור נזקקים, נכים, חולים ועיוורים.

יהושע מצא: שיברון הלב קשה כפל כפליים מול התחושה כי ראש הממשלה הוליך אותם שולל.

יהושע מצא: ואתה היום, אדוני ראש הממשלה, בא אליהם בבשורת קזינו.

יהושע מצא: זו הגשמת החלום הציוני של הפרחת הנגב.

יהושע מצא: זה חזונך.

יהושע מצא: אדוני ראש הממשלה, אדוני שר האוצר, כי אתה שותף להחלטה הזאת.

יהושע מצא: אם החזון שלכם, הגשמת חלום ציוני להפרחת הנגב יהיה סמלי יותר, אני מציע שאת הקזינו תקימו בשדה-בוקר.

יהושע מצא: שם תוכלו להראות אותו חזון ציוני.

יהושע מצא: תודה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אחרון הדוברים, חבר הכנסת שלום שמחון, בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לפתוח את נאום התקציב שלי בהתייחסות לנאומו של יושב-ראש הליכוד אריאל שרון מאתמול, נאום שמגלם בתוכו את העובדה האמיתית – עד כמה הייתם מנותקים לא רק מהעם אלא גם מהנושאים האמיתיים שבהם טיפלתם, ובמיוחד חבר הכנסת אריאל שרון עצמו.

שלום שמחון: אריאל שרון שכח את המשק הישראלי במצבו הנוכחי.

שלום שמחון: מי שהותירו אותו כפי שהוא היו בנימין נתניהו ואריאל שרון – משק במיתון עמוק, ללא צמיחה, עם 200,000 מובטלים.

שלום שמחון: זה המשק שהממשלה הנוכחית צריכה להוציא אותו מהבוץ.

שלום שמחון: אבל אנחנו הרי רגילים לקבל מכם משק כושל, להבריא אותו ולהצעיד אותו קדימה, וכך נעשה גם הפעם, תוך עמידה בכל ההתחייבויות שלנו לבוחר, חבר הכנסת מצא.

שלום שמחון: אריאל שרון, שכיהן במשך למעלה מ-20 שנה בכל ממשלות ישראל, נזכר לפתע כי יש אבטלה במדינת ישראל.

שלום שמחון: ומי אחראי לה?

שלום שמחון: כרגיל, מי שלא היה בשלטון.

שלום שמחון: אחרי 20 שנות שלטון הוא נזכר לפתע כי יש ערי פיתוח במדינת ישראל ויש גם ערבים, ודווקא שם יש אבטלה ולאיש לא אכפת.

שלום שמחון: אני שואל אותך, אריאל שרון, מדוע לא עשית שום דבר בתקופת כהונתך?

שלום שמחון: מדוע ליושב-ראש האופוזיציה לא היה אכפת?

שלום שמחון: מה עשית למענם ולמען המוגבלים והנכים שהיום אתה מדבר עליהם בשיא יהירותך?

שלום שמחון: אריאל שרון דיבר על החינוך, ודווקא בממשלה שהוא ישב בה היה בכל שנה קיצוץ של מאות מיליוני שקלים.

שלום שמחון: לפתע נזכר אריאל שרון שבתי-הספר לעשירים ימשיכו לפרוח.

שלום שמחון: האם ב-20 שנותיך כשר לא פקחו את עיניך כדי להבין את אשר יצרתם כאן באותה תקופה?

שלום שמחון: הרי בתקופת

שלום שמחון: כם גדלו הפערים בין העשירונים העליונים לתחתונים בקנה-מידה שלא ידענו מעולם.

שלום שמחון: הממשלה שאריאל שרון ישב בה קיצצה – – –

ראובן ריבלין: התקציב הזה יפתור הכול.

ראובן ריבלין: התקציב הזה יסדר הכול.

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין.

שלום שמחון: אני אענה לך.

שלום שמחון: אני לא פוחד להגן על הממשלה של אהוד ברק ושל בייגה שוחט, וזה לא יעזור לכם.

שלום שמחון: אני אומר את האמת.

שלום שמחון: ואם אני חושב שלא – אני גם כן אומר את האמת.

ראובן ריבלין: מה, אתה רוצה לשכנע – – –

שלום שמחון: לא, אני רוצה לשכנע גם אותך.

שלום שמחון: ממה אתה חושש, מהעובדה שהוא דיבר כאן אתמול על החקלאות?

שלום שמחון: הממשלה שלכם קיצצה 700 מיליון שקל לחקלאות.

שלום שמחון: 700 מיליון שקל, לא מעט.

שלום שמחון: כל ההבטחות שנתתם לחברי מרכז הליכוד – איפה הייתם?

שלום שמחון: למה אריאל שרון קיבל את המקום העשירי בפריימריס, מדוע?

יהושע מצא: – – – את החקלאות בעובדים זרים.

אברהם בורג: תודה, תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת מצא, אתה, כשלחשו באולם, התלוננת שמפריעים לך.

אברהם בורג: עכשיו אתה צועק ומפריע?

אברהם בורג: לא.

שלום שמחון: אני רק רוצה לומר לכם את האמת.

משה קצב: מה יהיה בשנה הבאה?

שלום שמחון: תאמין לי, אנחנו נסתדר.

שלום שמחון: כל עוד אתם יושבים פה, אנחנו נסתדר.

משה קצב: – – –

אברהם בורג: אז נדבר על זה בשנה הבאה.

אברהם בורג: אני מבטיח לך לאפשר לך.

ראובן ריבלין: – – – אי-אפשר לבנות כל שנה.

אברהם בורג: אתה טועה, חבר הכנסת ריבלין.

שלום שמחון: הממשלה שאריאל שרון ישב בה קיצצה 700 מיליון שקל מתקציב משרד החקלאות, ובעצם חיסלה את החקלאות הישראלית, וכלפי מי האצבע המאשימה?

שלום שמחון: שוב כלפינו.

שלום שמחון: שרון כיהן כשר התשתיות, ועתה הוא שואל: מדוע לא נסלל קו רכבת מהנגב לתל-אביב, מדוע לא פותחו כבישים?

שלום שמחון: גם הציבור הישראלי שאל אותן שאלות, ולכן הוא החליף אתכם ולכן אתם תשבו באופוזיציה עוד הרבה שנים.

שלום שמחון: לפתע נזכרו אריאל שרון וחבר הכנסת מצא שמצפה-רמון קיימת, שהנגב קיים, וצריך להקים שם מפעלי היי-טק.

שלום שמחון: למה לא הקמת את המפעלים האלה?

שלום שמחון: כרגיל, השארתם גם את זה לנו.

יהושע מצא: את הקזינו בשדה-בוקר תקימו.

שלום שמחון: מה לעשות, אתם מופתעים.

שלום שמחון: הממשלה הנוכחית מתכוונת לטפל באחריות רבה בנושאים הכואבים של המשק והחברה הישראלית.

שלום שמחון: גם לי יש ביקורת, אדוני שר האוצר, על תקציב המדינה.

שלום שמחון: עם זאת, אני מודע לעובדה שלא ניתן לצעוד במהירות כפי שכל אחד מאתנו היה רוצה.

שלום שמחון: סך תקציב המדינה, על-פי הצעתך, איננו קיצוץ כלל במונחים ריאליים, ובמונחים נומינליים הוא אף גדל.

שלום שמחון: מקדמי הייקור הגלומים בהצעת התקציב הם: 6.5% לרכישות מקומיות, 7% לשכר בסקטור הממשלתי וכ-10% בשינוי בשער החליפין הינם מנופחים מאוד בהשוואה לסביבת האינפלציה שבה אנו חיים, וייתכן שהדבר מגלם בתוכו, בסמוי, ניסיון להגדיל ריאלית את התקציב שיעמוד לרשות הממשלה, שכן הפעלת התקציב הינה בסכומים נומינליים.

שלום שמחון: ואם תחזית ההתייקרות לא תתממש, תהיה בכך תרומה להגדלתו הריאלית של התקציב.

שלום שמחון: כפי שאמרתי, שר האוצר, אפשר שבהצעת התקציב גלומה, בסמוי, הגדלה ריאלית במקום ההכרזות על קיצוץ, ואפשר להתייחס לכך בחיוב.

שלום שמחון: על רקע זה, אדוני שר האוצר, בולטת מאוד העובדה, שהצעת התקציב לשנת 2000, המתייחסת לתקציב משרד החקלאות, משקפת צמצום ריאלי של כ-50 מיליון ש"ח, וזה הרבה מאוד כסף, אם מתייחסים לעובדה שכל תקציב משרד החקלאות עומד על 700 מיליון שקל בלבד, ומדובר כאן על קיצוץ ריאלי של כ-7%.

שלום שמחון: ללא תוספת תקציבית של כ-60 מיליון שקל לפחות, אדוני שר האוצר, לאחר ביטול הקיצוץ כמובן, יהיה משרד החקלאות משרד "נכה" המדדה על רגל אחת, ואולי יהיה אפשר לבטל את המשרד.

שלום שמחון: שכן, עם תקציב כזה אי-אפשר יהיה לטפל בחקלאות ובחקלאים, וממדינה מובילה בתחומי החקלאות בעולם נהפוך למדינה מפגרת.

שלום שמחון: התקציב מגלם בתוכו קיצוץ בהיקף התמיכות לחקלאות ובעיקר בפגיעה בביטוח נזקי טבע, מתוך כוונה של אנשי האוצר להשאיר את החקלאים לחסדיו של בורא עולם.

שלום שמחון: בחוק ההסדרים יש תיקונים הפוגעים בחקלאים ובמועצות הייצור.

שלום שמחון: אינני מבין מדוע החיפזון להביא שינויי חקיקה אלו במסגרת חוק ההסדרים.

שלום שמחון: מה הבהלה?

שלום שמחון: הרי אלו גופים שאינם עולים כסף למדינת ישראל.

שלום שמחון: מדוע היה צריך לשנות את חוק ההגבלים העסקיים כך שלא יתאפשר למגדלים להתארגן – – –

אברהם בורג: רבותי, רק רגע.

אברהם בורג: מה זה פה?

לימור לבנת: – – –

אברהם בורג: הוא מוגבל בזמן בדיוק כמו חבר הכנסת מצא.

אברהם בורג: הצד השני של שעון החול של זה, זה השעון המתקתק של זה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: דברי בבקשה עם יושב-ראש הסיעה שלך, עם כל הכבוד.

ראובן ריבלין: סיכמנו שכל אחד ידבר שמונה דקות.

אברהם בורג: הסכמים שמוסכמים אתי, אני עומד בהם עד הסוף.

שלום שמחון: אדוני שר האוצר, מדוע היה צריך לשנות את חוק ההגבלים העסקיים כך שלא יתאפשר למגדלים להתארגן?

שלום שמחון: האם החלטתם להפוך את החקלאים לאויבים?

שלום שמחון: יש בכוונת הממשלה לייקר את מחירי המים בסדרי גודל שהחקלאות הישראלית אינה יכולה לעמוד בהם.

שלום שמחון: רווחי החקלאים לא גדלו בשנים האחרונות אלא נשחקו.

שלום שמחון: אדוני שר האוצר, החקלאות והכפר במדינת ישראל זקוקים לטיפול שורש לאחר הזנחה ארוכת שנים, ולא בגללך.

שלום שמחון: זכורה לנו תקופת כהונתך הקודמת לטוב.

שלום שמחון: עם זאת, יש לצקת במשרד החקלאות ופיתוח הכפר תכנים ותקציבים שיאפשרו לטפל בפיתוח הכפר.

שלום שמחון: בעיות היסוד הקשורות לזכויות החקלאים בקרקע, לטיפול במשק המים, לשיפור התשתיות ביישובים, להשקעות בחקלאות עדיין לפנינו, ואין סיכוי שיבואו לידי ביטוי בתקציב שהונח בפני הכנסת.

שלום שמחון: מדובר באוכלוסייה המונה כ-10% מאוכלוסיית ישראל ופרוסה על כל רחבי המדינה; אוכלוסייה שהיה לה חלק מכריע בכך שאתה וחבריך יושבים בממשלתו של אהוד ברק, אוכלוסייה שרואה בממשלה זו תקווה גדולה.

שלום שמחון: אל תאכזבו אותה ואל תגרמו לנו כחברי ועדת הכספים להשתמש בכלים העומדים לרשותנו כדי לבצע שינויים שהממשלה צריכה לעשותם בעצמה.

שלום שמחון: לסיום, אני רוצה לפנות לחבר הכנסת בני אלון בעניין ההתקפה שלוחת הרסן שלך נגד מושב באר-טוביה ונגד היישובים באזור בקעת בית-שאן, גם קיבוצים וגם מושבים.

שלום שמחון: אני לא רוצה להתחשבן עם ההשקעות שהיו באזור היישובים שאתה חיית בהם על חשבון המושבים והקיבוצים.

שלום שמחון: ומה שעשית כאן, זאת היתה פגיעה בכל אותם מתיישבים, במתיישבי הספר בבית-שאן, קיבוצים ומושבים, וכמובן באזור באר-טוביה.

אברהם בורג: פנית אליו.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם בורג: אדוני שר האוצר.

אברהם בורג: תשובת השר – ואחריה ניגש להצבעה.

אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להעיר כי נפלה טעות סופר בסעיף 7, פסקה (6), להצעת חוק ההסדרים.

אברהם-בייגה שוחט: דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את עיוות המס שעליו הצביעה מבקרת המדינה לשעבר בדוח מס' 47; עיוות שעיקרו האפשרות של בעלי השכר הגבוה לעקוף את הוראות סעיף 3(ה1) לפקודה.

אברהם-בייגה שוחט: ואולם, בפסקה הנזכרת בהצעת החוק נשמט האזכור של סעיף 3(ה1) לפקודה, אף שהוא הופיע בנוסח שאושר בממשלה ובוועדת השרים ואף שהוא נזכר בדברי ההסבר לחוק.

אברהם-בייגה שוחט: על כן, אבקש כי הדיון בוועדת הכספים בפסקה זו יהיה בנוסח שאושר בוועדת השרים, כעולה מדברי ההסבר להצעת החוק וכמתחייב לשם תיקון העיוות שעליו הצביעה מבקרת המדינה.

אברהם-בייגה שוחט: אשר לדברים האחרים – אני לא רוצה להיכנס לפולמוס עם חברי הכנסת מהאופוזיציה, אדוני היושב-ראש, בדברי הסיכום שלי.

אברהם-בייגה שוחט: אני מניח, שבמסגרת הדיונים הן בוועדת הכספים והן בקריאה השנייה והשלישית אמצא את הזמן להגיב על רוב הדברים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רק רוצה להתייחס לדברי חבר הכנסת מצא בעניין ההבטחות שניתנו ולדבריו לא קוימו.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להצהיר פה ועכשיו מעל הדוכן, שכוונתנו, ואכן כך נעשה, שאותם דברים שעליהם הצהיר ראש הממשלה ודיבר בזמן מסע הבחירות – אותם דברים ימומשו במהלך הקדנציה.

אברהם-בייגה שוחט: הרי כל אחד מבין שלא יוצרים בשלושה חודשים 300,000 מקומות עבודה.

אברהם-בייגה שוחט: כל אחד מבין שכדי שהדברים יתקיימו צריך לבצע מדיניות לאורך זמן.

איוב קרא: – – –

אברהם-בייגה שוחט: אני לא אומר את דברי, כי אני לא רוצה להתפלמס.

אברהם-בייגה שוחט: הרי בעוד שנה נהיה כולנו פה בכנסת ונבחן את תוצאות שנת התקציב 2000 ונראה מה התקיים ומה לא התקיים.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם כאן ועכשיו במלוא המחויבות ובמלוא ההערכה, כמיטב יכולתי לשפוט את העניין, שבשנה הבאה, אדוני היושב-ראש, התוצר יעלה לראשונה לאחר שלוש שנים ושיעור האבטלה ירד.

אברהם-בייגה שוחט: זו הנחת היסוד, זה התקציב, זה מה שיקרה במשק, ובעקבות הדברים האלה נוכל גם למלא את כל ההתחייבויות שנתנו לבוחר הישראלי טרם הבחירות.

אברהם-בייגה שוחט: הנבואות שלכם בעניין וההערכות שלכם בעניין אינן נכונות.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד מלה לעובדי הנמלים.

אברהם-בייגה שוחט: אני בוחר לדבר אליכם, עובדי הנמלים בחיפה, באשדוד ובאילת, מעל הדוכן פה ועכשיו.

אברהם-בייגה שוחט: בית-המשפט בחיפה פסק שצריך לחזור לעבודה וצריך להיכנס להידברות.

אברהם-בייגה שוחט: אלה שני הדברים שצריך אכן לעשותם.

אברהם-בייגה שוחט: אני קורא לכם שלא לפגוע בחקלאים, לא לפגוע בעובדי התעשייה.

אברהם-בייגה שוחט: בית-המשפט פסק, ואני בטוח שבהידברות אפשר יהיה להגיע להבנה, שכן אין הממשלה רוצה לפגוע בכם, במישהו מהעובדים.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה רוצה לעשות רפורמה שתהיה לטובת המשק.

אברהם-בייגה שוחט: אני קורא לכם מכאן ועכשיו לחזור לעבודה תקינה בנמלים, לייצא את כל המכולות והמטענים שנמצאים בנמל ואי-אפשר להוביל אותם, להכניס את האוניות שחונות מחוץ למעגנים אל תוך הנמל.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שהידברות וחידוש העבודה חיוניים לכולנו.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת אלסאנע, שמענו את דבריך כאשר דיברת כאן במליאה.

אברהם בורג: השר משיב את תשובתו.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם בורג: אתה לא חייב להסכים אתו כדי להצביע בעדו.

אברהם בורג: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לחזור ולהדגיש את ההתחייבות שלי, וגם לענות לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע, על קריאת הביניים.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב הזה, בסיכומו של דבר, אם אכן יביא לכך שהדברים שאנחנו מניחים בבסיסו יקרו, כל אותם דברים שאתה מדבר עליהם ואנחנו מדברים עליהם אכן יתממשו.

אברהם-בייגה שוחט: אם תהיה צמיחה, אם ייווצרו מקומות עבודה, אם ייווצרו לממשלה מקורות לבצע מדיניות חברתית נכונה, נוכל גם לדאוג לסגירת פערים עם המגזר הערבי, גם לדאוג לכך שבית-הספר בשבטי הבדואים בנגב יהיה ברמה של בתי-הספר בכלל מדינת ישראל, גם לדאוג שהמגזר החרדי, שמצוי בלחץ של כיתות, יוכל לקבל את מה שצריך לבנות בעבורו, גם שנוכל לתת יותר לנכים, גם שנוכל לתת יותר בחינוך.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אם כל זה יהיה ממה שמייצרים, הרי שהתקציב עשה את מה שאנחנו מצפים ממנו.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב הוא לא המשק; מישהו אמר לי אתמול בקריאת ביניים, זה נכון.

אברהם-בייגה שוחט: התקציב הוא אחד הכלים.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא פועל לבד.

אברהם-בייגה שוחט: יש מגזר עסקי, יש פועלים, יש מנהלים, יש אנשי מדע – כל הגורמים האלה יחד יוצרים את התמונה הכוללת של המשק.

אברהם-בייגה שוחט: תזכרו, רבותי, את מה שאמרתי, ואני לוקח על עצמי סיכון, אני אומר את זה ברמה של מחויבות.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם, וגם לך, חבר הכנסת קרא, אני מקווה ששנינו ניפגש פה באותה סיטואציה בעוד שנה, ואז יהיו לנו הנתונים של מה – – –

איוב קרא: אני רציתי לדעת תאריך יעד, כמה מובטלים יסודרו במקומות עבודה.

איוב קרא: כמו שקבעתם תאריך בלבנון, תקבעו תאריך גם כאן.

אברהם בורג: חבר הכנסת קרא, אני מאוד מודה לך על ההערה המחכימה שלך.

אברהם בורג: בשם הכנסת אני מודה לך על ההערה המחכימה שלך.

אברהם בורג: תודה.

אברהם-בייגה שוחט: רבותי, אני אומר לכל חברי הבית הזה, כולנו נעקוב יחד אחרי ההתפתחויות הכלכליות.

אברהם-בייגה שוחט: הנתונים מתפרסמים כמעט כל חודש, חבר הכנסת ריבלין.

אברהם-בייגה שוחט: אני בטוח ששנת 2000 תהיה אכן שנה שבה נוכל להיות גאים שחל המפנה שאנחנו מקווים אליו.

אברהם-בייגה שוחט: לפני סיום דברי שוב אני רוצה לחזור ולהודות לעובדי האוצר, לאנשי אגף התקציבים, על העבודה הנפלאה והמאומצת שעשו בהכנת התקציב.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ומבקש מהכנסת לאשר את חוק ההסדרים במשק המדינה ואת חוק התקציב ולהעבירם לוועדת הכספים להכנתם לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אני מבקש ממך להישאר כאן רגע.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, בטרם ניגש להצבעה – – –

איוב קרא: – – –

אברהם בורג: סליחה, חבר הכנסת קרא, די.

אברהם בורג: בטרם ניגש להצבעה, שני חברי כנסת ביקשו, על-פי סעיף 53, לומר דברים הנוגעים להסכמים של הממשלה או הסכמים פוליטיים של הממשלה, לשאול שתי שאלות קצרות לגבי סדר הדיון.

אברהם בורג: ראשון, חבר הכנסת ריבלין.

אברהם בורג: אחריו, חבר הכנסת לפיד.

אברהם בורג: אני מבקש את תשובת השר.

אברהם בורג: בבקשה, חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול הצהיר שר האוצר מעל דוכן הנואמים, בפני הכנסת כולה, והחרה החזיק, והוסיף ואמר, ושילש והצהיר לאמור: לא תהיינה כל תוספות לתקציב.

ראובן ריבלין: הוא כמעט ביקש לומר: קראו את שפתי.

אברהם בורג: את זה לא כתבת בנוסח שלך.

ראובן ריבלין: אדוני יקרא.

אברהם בורג: אני לא יכול, כי הנוסח אצלך.

ראובן ריבלין: אני מאשר בפני אדוני היושב-ראש, שכך כתוב.

אברהם בורג: שוב אתה קורא מדף ריק?

ראובן ריבלין: היום פורסם בתקשורת, כי שר האוצר מתחייב להוסיף להקצבה המיועדת לסיעת ש"ס או לדרישותיה, כ-200 מיליון ש"ח.

ראובן ריבלין: נראה שסיעת ש"ס התכוונה שלא להצביע בעד התקציב, ולא לתמוך בחוק ההסדרים, כפי שהרצו כל חבריה את טענותיהם בפני מליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: רק בהבטחת השר כנראה ועל-פיה, שינו את מגמת הצבעתם.

ראובן ריבלין: אם יש הסכם, ואפילו הוא בעל-פה, על השר ועל הממשלה להביאו בפני הכנסת לפני ההצבעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: חבר הכנסת לפיד, בבקשה, באותו עניין.

יוסף (טומי) לפיד: לאור הפרסומים שהיו בתקשורת על כך ששר האוצר התחייב כלפי סיעת ש"ס להקצבה של 200 מיליון ש"ח נוספים, כדי להבטיח הצבעת הסיעה בקריאה ראשונה בעד חוק ההסדרים וחוק התקציב, אנו מבקשים לאפשר לנו לפני ההצבעה היום להציע ששר האוצר יניח על שולחן הכנסת את ההסכם עם סיעת ש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: בהעדר הסכם כתוב, על השר להבהיר מעל במת הכנסת את הסיכום בעל-פה שאליו הגיע עם סיעת ש"ס.

יוסף (טומי) לפיד: הוא חייב בדיווח אמת.

אברהם בורג: תודה.

אברהם בורג: אדוני שר האוצר, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת הנכבדים – – –

אברהם בורג: חברי הכנסת של ש"ס, אפילו 200 מיליון ש"ח לחבר כנסת לא מספיקים, זאת לא הדרך להביע את המחאה.

אברהם בורג: תודה רבה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לענות לחבר הכנסת ריבלין ולחבר הכנסת יוסף לפיד, כי קשה לי מאוד להניח על שולחן הכנסת הסכם שלא היה ולא נברא, לא בכתב ולא בעל-פה, לא בשיחה ולא בדממה, לא בתקיעת כף ולא בשום דרך שהיא.

אברהם-בייגה שוחט: שוחחתי לא רק עם סיעת ש"ס, שוחחתי עם הרבה מאוד סיעות ועם כמה וכמה שרים, ושמעתי טענות לגבי התקציב, אבל כמו שאמרתי אתמול, אני חוזר ואומר את זה כאן ללא שום חשש, ללא שום היסוס, מתוך ביטחון מלא שכל מלה שאני אומר בעניין זה היא אמת לאמיתה: לא היה הסכם כתוב, לא היה הסכם בעל-פה.

יוסף (טומי) לפיד: מה עם מה שכתוב בעיתון?

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך, כעיתונאי, לפנות למערכת ולשאול מדוע פרסמו דבר שאין שום קשר בינו לבין המציאות.

ראובן ריבלין: – – –

אברהם בורג: חבר הכנסת ריבלין, השאלת וגם הפרעת?

אברהם בורג: אני מודה לאדוני.

אברהם בורג: (קריאה ראשונה)

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

אברהם בורג: נקיים שתי הצבעות – הראשונה על חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2000), התש"ס–1999, בקריאה ראשונה.

אברהם בורג: החוק יעבור אחר כך לוועדת הכנסת.

אברהם פורז: אני מבקש שיעבור לוועדת הכלכלה.

אברהם בורג: לכן אמרתי שיעבור לוועדת הכנסת.

אברהם בורג: אני מצטער שהזדרזתי מבחינה תקנונית.

אברהם בורג: הוא יעבור לוועדת הכנסת.

אברהם בורג: אנחנו מתחילים בהצבעה – מי בעד, מי נגד וכו'.

אברהם בורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54

אברהם בורג: נמנעים – 4

אברהם בורג: לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אברהם בורג: חבר הכנסת הנדל, רצית להצביע בעד?

צבי הנדל: בשלב זה נגד.

אברהם בורג: אני קובע, שברוב של 54 בעד, 34 נגד וארבעה נמנעים, החוק עבר בקריאה ראשונה, ויעבור לוועדת הכנסת.

אברהם בורג: ההצעה השנייה היא על הצעת חוק תקציב המדינה לשנת 2000, התש"ס–1999, קריאה ראשונה.

אברהם בורג: נעבור להצבעה – מי בעד, מי נגד וכו'.

אברהם בורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54

אברהם בורג: נמנעים – 4

אברהם בורג: לוועדת הכספים נתקבלה.

אברהם בורג: אני קובע, שברוב של 54 בעד, 34 נגד וארבעה נמנעים – – –

מיכאל איתן: מקסים, התקציב לא שווה, אמרת שתצביע נגד.

אברהם בורג: חבר הכנסת איתן, זו חוצפה, באמצע ההצבעה.

מיכאל איתן: זו חוצפה.

אברהם בורג: אני קובע, שברוב של 54 בעד, 34 נגד וארבעה נמנעים, חוק זה עבר והוא יידון בוועדת הכספים.

אברהם בורג: הודעה למזכיר הכנסת, ולאחר מכן הודעה אישית לחבר הכנסת בני אלון.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונח על שולחן הכנסת, מטעם משרד האוצר: דין-וחשבון כספי ליום 31 בדצמבר 1998, חלק ב' – מאזן זכויותיה והתחייבויותיה של הממשלה ליום 31 בדצמבר 1998.

א' האן: תודה רבה.

אברהם בורג: חבר הכנסת אלון, בבקשה.

אברהם בורג: תודה רבה, תעביר את ההצעה לפרוטוקול.

אברהם בורג: רבותי חברי הכנסת, ישיבה זו נעולה.