ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 204, 1998-05-18 00:00

דן תיכון: אני פותח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, כ"ב באייר התשנ"ח, 18 במאי 1998.

דן תיכון: אדוני הנשיא, כנסת נכבדה, על סדר-היום: הצהרת אמונים של נשיא המדינה הנבחר בפני הכנסת.

דן תיכון: חברי הכנסת, בהתאם להוראת סעיף 10 לחוק-יסוד: נשיא המדינה, הריני מתכבד להזמין את הנשיא הנבחר להצהיר אמונים.

א' האן: נא לקום.

דן תיכון: עזר ויצמן, אבקשך לקום.

דן תיכון: שא את יד ימינך וקרא נא את הצהרת האמונים בפני הכנסת וחתום עליה.

2320: אני, עזר ויצמן, בן יחיאל ויהודית ויצמן, זיכרונם לברכה, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה ולמלא באמונה את תפקידי כנשיא המדינה.

2320: (נשיא מדינת ישראל עזר ויצמן חותם על ההצהרה.

2320: ) (תקיעת שופרות)

דן תיכון: יחי נשיא מדינת ישראל!

יחי, יחי, יחי!

א' האן: נא לשבת.

דן תיכון: אדוני הנשיא, הגברת ראומה ויצמן, נשיא שווייץ מר פלאביו קוטי, סגן שר החוץ הרוסי מר ויקטור פוסבוליוק, הרבנים הראשיים לישראל, נשיא המדינה הרביעי מר אפרים קציר, נשיא המדינה החמישי מר יצחק נבון, ראשי העדות, הגברת נתניהו והגברת תיכון, אורחים נכבדים, חמש שנים חלפו מאז בחרה בך הכנסת לכהונת נשיא המדינה.

דן תיכון: ביום 4 במרס 1998 שבה הכנסת ובחרה בך שנית למשרה הרמה.

דן תיכון: אדוני הנשיא, על פועלך הציבורי ותרומתך למדינת ישראל, ביטחונה, הגנתה ובניינה אין צורך להרחיב את הדיבור.

דן תיכון: ידעת להמריא באומץ לב אל מול פני האויב, ובאומץ נסקת כדי להילחם למען השגת השלום.

דן תיכון: תפקיד המפתח שמילאת בהידברות הראשונית בין שני עמים יריבים – ישראל ומצרים – העלה את שניהם על מסלול השלום והביא לחתימת הסכם השלום הראשון עם מצרים, הגדולה במדינות ערב.

דן תיכון: בחמש השנים הראשונות שלך במשכן נשיאי ישראל יצקת תוכן חדש, אישי מאוד, למוסד הנשיאות.

דן תיכון: המשפחות השכולות, קורבנות הטרור והמאבק הקיומי על חיינו לא ישכחו את ביקורי התנחומים שלך ושל רעייתך ראומה ואת השתתפותכם ביגונן בשעותיהם הקשות.

דן תיכון: בדרכך הוכחת שהנשיא איננו שמורת טבע.

דן תיכון: חברי הכנסת, חוק-יסוד: נשיא המדינה קובע ברורות: בחירת הנשיא תיעשה בהצבעה חשאית ובקולות רוב חברי הכנסת.

דן תיכון: אני סבור כי יש להשאיר שיטה זו בתוקף.

דן תיכון: לצערי, הליך ההתמודדות על הנשיאות לווה הפעם באקורדים צורמים שאינם הולמים את מעמדה של הכנסת ואת מעמדו המוסרי של הנשיא.

דן תיכון: מעמדו הרם והנפרד של הנשיא, העומד מעל למפלגות, מחייב שלא לערב אותו בתהליך הבחירה.

דן תיכון: פרגוד החשאיות הוא שהציל את כבוד הכנסת ואפשר לחברי הכנסת להצביע על-פי מצפונם.

דן תיכון: בל נשכח: הרצון הבסיסי של הציבור הוא, שהנשיא הנבחר לא יהיה שליח מפלגה פוליטית או מגזר חברתי, אלא שליח העם כולו.

דן תיכון: עלינו לשמור על התדמית הממלכתית של מוסד הנשיא.

דן תיכון: לאחרונה נשמעו קולות הקוראים לצמצום סמכויות מוסד הנשיאות.

דן תיכון: הוצע אף לבטל את המשרה ולחלק את סמכויותיה בין ראש הממשלה ובין יושב-ראש הכנסת.

דן תיכון: אני שולל זאת מכול וכול.

דן תיכון: הנשיא, כלשון החוק: "מסמל את המדינה".

דן תיכון: לקחי בחירת הנשיא מעמידים לבחינה מחודשת את משך תקופת הכהונה.

דן תיכון: אני תומך ביוזמת החקיקה, שלפיה ייבחר הנשיא מלכתחילה לתקופת כהונה אחת בת שבע שנים, ואחריה יפרוש בכבוד.

דן תיכון: עזר ויצמן, אתה השביעי ברשימה מפוארת של נשיאי ישראל, שאותה פתח דודך המדען והמנהיג הציוני ד"ר חיים ויצמן.

דן תיכון: בפתח כהונתך השנייה אנו עומדים בפני מערכת יחסים קשה בין חילונים לחרדים, המטרידה את כולנו.

דן תיכון: סובלנות הפכה אצלנו מלת גנאי, ביטוי של חולשה בתוך מאבק אלים וכוחני.

דן תיכון: אין דבר מסוכן יותר לחברה הישראלית משסע לאומי ודתי.

דן תיכון: אנחנו ניצבים בפני האטה כלכלית ואבטלה.

דן תיכון: למרות ההצלחות בתחום המחקר והפיתוח, נקלע המשק לקיפאון קל.

דן תיכון: אני קורא לממשלה לטפל בדחיפות בקידום הצמיחה.

דן תיכון: הכנסת תעמוד בקרוב בפני הכרעות מדיניות קשות.

דן תיכון: אני מצפה מחברי הכנסת לנהוג כבוד בבית ולכבד את ההכרעות של הרוב.

דן תיכון: להחרמת הכנסת משיקולים כאלה ו/או אחרים אין מקום אצלנו.

דן תיכון: תפקיד הנשיא הוא לאחד את כל קצות העם, להתעלות מעל המחלוקות והיריבויות הפוליטיות.

דן תיכון: הנשיא הוא סמל חי של המדינה ושל שלמותה.

דן תיכון: הוא הנשיא גם של אלה שלא מסכימים עם דעתו.

דן תיכון: מותר לחלוק עליו, אך יש לעשות זאת מתוך כבוד והגינות.

דן תיכון: הנשיא איננו דמות פוליטית, הוא מסמל את הרוח הדמוקרטית של המדינה.

דן תיכון: הנשיא מלכד את עם ישראל כולו באשר הוא.

דן תיכון: אני מזמין את הנשיא עזר ויצמן לשאת את דברו.

2320: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה – ברוך הבא, שרי הממשלה, הרבנים הראשיים, שופטי בית-המשפט העליון, הנשיאים לשעבר אפרים קציר ויצחק נבון, ראש הממשלה לשעבר יצחק שמיר, חברי הסגל הדיפלומטי, ראשי העדות הדתיות, בני משפחתי, אורחות ואורחים יקרים, זו לי הפעם השנייה שאני עומד לפניכם בבית הזה ובמעמד הזה שבו אני מושבע לתפקיד נשיא מדינת ישראל.

2320: המקום, כמו מרבית הנוכחים ונוהלי הטקס כבר מוכרים לי, אבל תחושת ההתרגשות והמחויבות אינה פחותה אלא מעמיקה וגוברת.

2320: מעבר לנוכחים כאן הערב אני רואה לנגד עיני רבבות רבות של אזרחי ישראל, מבוגרים וצעירים, נשים וגברים, בני כל העדות, הקבוצות והעמים.

2320: למדתי להכירם יותר מקרוב בתקופת הנשיאות הראשונה שלי, ואמשיך להיפגש אתם גם בחמש השנים הבאות.

2320: אתם, חברי הכנסת, בחרתם בי לכהן כנשיא המדינה, אבל הם, האזרחים, מילאו את תפקידי בתוכן.

2320: הם שהעניקו לתוארי הרשמי את המשמעות האמיתית, ומאמין אני ומקווה כי אהיה ראוי להם.

2320: מכאן, כנסת נכבדה, נובעים רגשותי, וזהו המעיין שממנו אני שואב את כוחותי, ומכאן גם המעורבות של בית הנשיא במתרחש בארץ.

2320: החוק מגדיר את הנשיא כ"עומד בראש המדינה"; החוק מחייב את הנשיא לגור בירושלים – אבל מעבר להגדרות אלה צריך הנשיא עצמו לקבוע את אופי השתתפותו ואת עומק מעורבותו בחיי החברה והמדינה.

2320: כמו נשיאים אחרים אשר קדמו לי ואת מפעלם אני מעריך ומוקיר, בחרתי גם אני להיות מעורב בנושאים שהם חשובים בעיני, ובעיקר בכל מה שכרוך במגע רצוף ועמוק עם אזרחי המדינה ובמתן עזרה להם.

2320: בזאת אני רואה את מהותה האמיתית של הנשיאות בישראל.

2320: בחמש השנים האחרונות עברנו, רעייתי ראומה ואנוכי, את הארץ לאורכה ולרוחבה.

2320: הכרנו את המדינה ואת אנשיה ברגעים היפים וברגעים הקשים.

2320: פגשנו אנשים מכל עדה ומוצא ומכל שכבות החברה וניסינו לעזור ככל יכולתנו, החל בפעולותינו בעזרת קרן הנשיא המסייעת לאנשים פרטיים בבעיות יומיומיות וכלה בפגישותינו הכאובות עם הורים שכולים ועם פצועים ונכים, שניסינו לנחם אותם ולתמוך בהם.

2320: למערכת הפוליטית לא תמיד יש האפשרות והיכולת להידבר בצורה כזאת עם אזרחיה.

2320: לפיכך ראיתי לעצמי חובה לנהוג כך, ובכוונתי להמשיך באותה דרך בכל יכולתי ובכל מאודי גם בתקופת הנשיאות השנייה.

2320: השתדלתי ואמשיך להשתדל לתרום את חלקי גם לנושא השלום.

2320: מרבית ימי לבשתי מדי צבא: מיום שהתגייסתי לחיל האוויר המלכותי הבריטי ב-1942, בימי מלחמת העולם השנייה, ועד היותי מפקד חיל האוויר הישראלי וראש אג"ם בצה"ל, עלה בגורלי להשתתף כמעט בכל מלחמות ישראל.

2320: ועתה, החשוב מכול בעיני הוא להגיע אל השלום.

2320: לצערנו, גם המשימה הזו של השגת השלום גובה קורבנות, שהם תוצאה של קיצוניות וקנאות שעדיין לא נעקרו מן השורש.

2320: בין הנופלים במלחמה על השלום יש נשים וגברים, ילדים וזקנים, יהודים וערבים, אזרחים ולוחמים – קורבנות של טרור ומלחמה מתמשכת.

2320: נרצחו גם שני מנהיגים, מובילי שלום איש בארצו – נשיא מצרים אנואר סאדאת וראש הממשלה ושר הביטחון של ישראל יצחק רבין, ינוחו בשלום על משכבם.

2320: היחסים עם מדינות ערב ועם שכנינו הפלסטינים נמצאים עתה בשפל, ותהליך השלום כולו זקוק לעזרה.

2320: זהו אחד המקרים שהנשיא צריך לשוב ולעיין בהגדרת תפקידו ולפרש את המלים "עומד בראש המדינה" מן הצד החיובי, הפעיל והתורם.

2320: כך חונכתי, כך נהגתי כל ימי וכך אנהג גם להבא.

2320: מאז ומתמיד האמנתי בתרומה מעשית לחברה ולמדינה.

2320: השלום הוא רעיון נשגב ונישא, אבל ללא עשייה ותנופה יצנח אל הקרקע.

2320: יש לעשות למענו, יש ליזום ולהילחם למענו.

2320: כמאמר נעים זמירות ישראל בתהילים: סור מרע ועשה טוב, בקש שלום ורודפהו.

2320: אנו עומדים בפני אתגרים חשובים.

2320: ישראל הינה חזקה מאי-פעם.

2320: חיילי צה"ל ומפקדיו על כל שלוש זרועותיו, אוויר, ים ויבשה, הם הערובה לשלום ולביטחון הנכסף.

2320: אנו יכולים להתגאות בבנינו ובבנותינו.

2320: נזכור גם את המחיר הכבד ששילמו כל אותם רבבות שבגופם הגנו על ארצנו ונפלו במערכות ישראל ובפעולות איבה.

2320: אעשה כל שביכולתי לסייע לממשלה בתהליך השלום.

2320: אעזור לה לבסס ולשפר את היחסים בין ישראל לשכנותיה ובין יהודים לערבים בתוך תחומיה.

2320: אני מאמין, שזוהי הדרך היחידה להבטיח עתיד טוב יותר לכולנו, עתיד של שגשוג ותקווה.

2320: גם בינינו לבין עצמנו עוד לא שוררים הפיוס והאחווה.

2320: הסכסוכים הפנימיים בישראל הולכים ומחריפים.

2320: השסע בין דתיים לחילונים מעמיק עד כדי סכנה.

2320: התפתחויות קשות עלולות להתרחש וכבר התרחשו בעטיו של הקרע הזה.

2320: לא הכול בישראל מבינים את הצורך בסובלנות ובגישור, ולשם כך יש צורך במחשבה ובאורך רוח, שלא תמיד הם בגדר חזון נפרץ במקומותינו.

2320: בשני הצדדים יש אנשי תורה ועבודה, אנשי ספר ולוחמים טובים ונאורים, אבל יש גם אחרים.

2320: אני מבקש להזכיר לחילונים שבהם, שהדת אינה רק קיצוניות, שיקולים קואליציוניים וכפייה דתית.

2320: אני מבקש להזכיר לדתיים שבהם, שהחילוניות אינה בהכרח ריקנות ופשיעה.

2320: מעל לכול אני מבקש לומר, שהפלגים השונים בעמנו רשאים לחיות בהתאם לדרכיהם ולאמונותיהם ועליהם לכבד את הזולת ולהניח לאחרים לחיות את חייהם.

2320: את הדברים האלה צריך לפתור בכל הרמות של החברה ולהחזיר למונח "סובלנות" את כבודו האבוד בסולם הערכים שלנו.

2320: להבדיל מן הקרע הדתי-החילוני, הפער העדתי בישראל הולך ומתאחה.

2320: אומנם מתיחויות עדתיות שבות ועולות חדשות לבקרים, אך לא אחת הן מלובות על-ידי אנשים בעלי עניין בנושאים שאינם ממין העניין.

2320: ברצוני להזכירכם, שרוב רובם של אזרחי המדינה הם מי שעלו אליה אחרי הקמתה.

2320: חלק נכבד מן הנישואין בארצנו נערכים בין העדות.

2320: במשכן הזה, על כיסאות הממשלה ובמטה הכללי של צה"ל כבר יש איזון עדתי גמור, לשביעות רצון כולנו.

2320: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מתחים חברתיים ואישיים עוד עלולים להתפתח, אבל אל לנו, נבחרי העם ומנהיגיו, ללבות את האש העדתית שכבר דועכת.

2320: אל לנו להשתמש בה להגשמת מטרות שאינן ראויות.

2320: שום אדם אינו צריך לסבול משום שהוריו עלו מארץ זו או מארץ אחרת; שום אדם אינו צריך להתנצל על כך שהוריו נולדו כאן.

2320: אבי, יחיאל ויצמן, זיכרונו לברכה, עלה לארץ מרוסיה בימי העלייה השנייה.

2320: אמי, יהודית קריצ'בסקי, עליה השלום, נולדה כאן, בראשון-לציון.

2320: בביתם קניתי לי את אהבת הארץ והעם, התנ"ך והשפה העברית, ואת הידיעה שכל אלה הם נחלת הכלל, ושכל אחד ואחת מאתנו, גם אם חי בארץ, הוא חלק מעם מפוזר שלא כל בניו שבו אל חופי המולדת.

2320: בשנים האחרונות קלטנו כאן עוד גלים גדולים של עלייה, בעיקר מחבר המדינות ומאתיופיה, כמו גם מארצות רבות אחרות.

2320: קליטת העלייה אינה קלה, לא למדינה ולא לבאים בשעריה, אבל סיכום החשבון הארוך והסבלני מוכיח, שמעבר לכל הקשיים המדינה מתחזקת ומשתפרת עם כל גל של עלייה.

2320: כאן ההזדמנות להזכיר ליהודי העולם, שישראל פתוחה לבניה וקוראת להם לעלות הביתה.

2320: זאת גם ההזדמנות לשנן לעצמנו, שעלינו להיות מושכים יותר ומוכנים יותר לקלוט עלייה.

2320: היינו רוצים לראות כאן חברה שהיא אבן שואבת, היינו רוצים לראות חברה שאנשים נוהרים ומבקשים להשתייך אליה.

2320: אבל צר לי לומר, שעל אף מאגר האפשרויות הגדול הגלום בישראל ובאנשיה, הדבר הזה עדיין לא התגשם במלואו, ודווקא בשנת ה-50 למדינה עוברים עלינו ימים של ביקורת עצמית חריפה ושל תחושות של אדישות ועייפות.

2320: אני מקווה, שאזרחי ישראל, ובראשם, כמובן, מנהיגיה, ידעו להיחלץ מן המצב הזה.

2320: לאזרחי המדינה ערביי ישראל, הנוצרים, המוסלמים, הדרוזים, הבדואים והצ'רקסים, ברצוני להבהיר, כי בית הנשיא פתוח לפניכם; בית הנשיא הוא ביתם של כל האזרחים.

2320: יש בכוונתי להמשיך ולבקר בכל היישובים הערביים ברחבי המדינה כדי לעמוד מקרוב על הישגיכם, וכן על מנת לשמוע על הבעיות המיוחדות וכדי לסייע בחתירה לשוויון מלא בין כל אזרחי ישראל ושילובם במערכות המדינה.

2320: עלינו לחיות בצוותא בארץ ובאזור הזה.

2320: נועדנו לכך, השלום והאחווה תלויים רק בנו.

2320: מכובדי, אומנם מניין שנותי הוא יותר ממניין שנות המדינה, אבל עודני מביט בה כאילו הייתי בנה: באהבה, בביטחון, גם אם לעתים בדאגה.

2320: ב-50 שנות המדינה צברנו הישגים רבים בתחומי היצירה, המדע, החקלאות, הכלכלה, ההתיישבות, הביטחון וקליטת העלייה, אך עדיין לא באנו אל המנוחה ואל הנחלה.

2320: ואין כוונתי רק מהבחינה הכלכלית, אלא בעיקר מהבחינה הנפשית והרוחנית.

2320: אסור למנהיגי ישראל ולאזרחיה לשכוח, שהנחלה והמנוחה האמיתיות שלנו אינן רק השהייה בצל הגפן והתאנה, אלא עלינו להגיע למצב של שקט, של ביטחון ושלווה, כדי שנוכל להקדיש את עצמנו למהותנו האמיתית, לחינוך, ללימוד, להשכלה ולמחקר וכדי לקיים רמת חיים נאותה לכל אזרחי המדינה.

2320: אני מייחל ליום שבו נוכל להרשות לעצמנו שתקציב החינוך במדינה יעלה בגודלו על תקציב הביטחון.

2320: מאז ומעולם היו הנושאים האלה בראש מעייניו של עמנו, אבל לא אחת, כשאני מביט סביבי, דומה ששוב אין הדבר כך.

2320: פה ושם מופיעות בורות וגסות רוח, מופיעה אלימות בחברה, בבתי-הספר, ברחוב, בתוך המשפחה, ובמיוחד אלימות נגד נשים.

2320: הרצח הנתעב של ראש הממשלה יצחק רבין, זכרו לברכה, חשף אמות מידה מוסריות אשר לא הכרנו בעבר ואשר מנסות להשתלט על חיינו.

2320: הרע מכול הוא שפה ושם מבצבצת כעין הסכמה שבשתיקה לתופעות החמורות האלה.

2320: הדבר אינו רק מצער אלא אף מסוכן.

2320: ואולם, החינוך, התרבות וההשכלה, על כל היבטיהם, הם שיקבעו את עתידנו ואת גורלנו.

2320: בעולם המתקדם לקראת המאה ה-21, רמת החינוך וההשכלה תקבע היכן נהיה, בין השועלים או בין האריות.

2320: ומה שחשוב לא פחות – החינוך וההשכלה יפתחו את לבותינו ויעזרו לנו גם לחיות בשלום עם עצמנו.

2320: מצערת מאוד העובדה, שבחגיגות 50 שנה למפעל האדיר הזה של הקמת המדינה אנו עדים לעלייה משמעותית וכואבת בממדי האבטלה והעוני במדינה; ועלינו לקחת זאת לתשומת לבנו המרבית.

2320: בארץ חיים למעלה מ-150,000 מחוסרי עבודה, אשר נמצאים בין תקווה לייאוש.

2320: אין כל ספק, שלאורך שנות התפתחות המדינה ראינו את הנקודות המרכזיות בעלייה, בביטחון ובחינוך.

2320: אבל כרגע יש לנו משבר אבטלה קשה.

2320: חשוב שכל הנוגעים בדבר יראו כמשימה עליונה ודחופה מציאת פתרונות מיידיים למצב זה.

2320: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרי הממשלה, זכות גדולה נפלה בחלקי לעמוד כאן לפניכם ולהישבע שבועת אמונים לתפקיד נשיא המדינה בשנת ה-50 לקיומה.

2320: שנה זאת, עם כל קשייה, ממלאת אותנו שמחה, ועם זאת, היא מחייבת כל אחד מאתנו גם לחשבון נפש ולהתבוננות פנימית.

2320: כל אזרח, ותיק וצעיר, צבר ועולה, אשה וגבר – ואני בכלל זה – יעשה את חשבון הנפש בלבב פנימה, אבל כציבור, כחברה וכמדינה, עלינו לעשות גם חשבון נפש גלוי.

2320: האם הגשמנו את אשר רצינו להגשים?

2320: האם מיצינו את יכולתנו?

2320: האם תיקנו את שגיאותינו?

2320: על כולנו, אזרחים מן השורה ומנהיגים כאחד, להרהר בדברים האלה.

2320: על כולנו להתבונן הרחק לאחור, אל ימי אבותינו, ולהפנות מבט הרחק קדימה, אל הדורות שכבר לא נכיר, אבל הם תלויים בנו.

2320: די בחוליה חלשה אחת כדי לנתק את שלשלת העבר.

2320: ודי בשגיאה הרת-גורל אחת כדי לערער את יסודות העתיד.

2320: יום אחד נהיה אנחנו ספר דברי הימים לדורות הבאים אחרינו.

2320: מה ייכתב בספר הזיכרונות הזה?

2320: יש לנו היכולת להיזכר כעבר מפואר, כיסודות האיתנים של תקומת האומה, כמו גם להמשיך ולכתוב דפים חדשים בספר דברי ימי מדינת ישראל.

2320: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכובדי, כפי שכבר ציינתי, זו לי הפעם השנייה שאני עומד לפניכם במעמד מכובד זה, וזו לי גם הפעם האחרונה, כי בתום תקופת כהונתי השנייה אפרד מכם ומתפקידי בבית הנשיא ואשוב לביתי.

2320: אפרד מכם, רבותי, אבל לא מאזרחי ישראל, שלהם נתונות היום תודתי וברכתי ולהם אני נשבע אמונים.

2320: תודה.

2320: (מחיאות כפיים)

א' האן: שירת "התקווה"! (שירת "התקווה")

א' האן: כבוד הנשיא!

2320: תודה רבה לכם.

2320: (חברי הכנסת וקהל הנוכחים מכבדים בקימה את נשיא המדינה מאולם המליאה.

2320: )

א' האן: חברי הכנסת והקהל מוזמנים לקבלת פנים בטרקלין, שתחל בעוד כרבע שעה.

א' האן: תודה רבה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת הוועדה המשותפת שהוקמה לפי פרק שביעי 1 לתקנון הכנסת, בעניין המלצתה בפני מליאת הכנסת להכריז על מצב חירום עד ליום א' בניסן התשנ"ט, 18 במרס 1999.

א' האן: תודה.