ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 271, 1999-01-04 00:00

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: היום יום שני, ט"ז בטבת התשנ"ט, 4 בינואר 1999 – ישיבת הכנסת פתוחה.

דן תיכון: להלן סיכום תאונות הדרכים במשך השבוע האחרון: צוותי מגן-דוד-אדום טיפלו במהלך השבוע האחרון ב-716 תאונות דרכים ברחבי הארץ, בהן 12 פצועים קשה, 54 פצועים באורח בינוני והשאר קל; סך הכול 984 נפגעים.

דן תיכון: מתוכם נהרגו: פרץ רונן, חמידי מחמוד, זלוטניקוב ניאצסלב, גפלא צופיה, מחמוד חוסאן, גרגאוי אינה ונדב מרחבי.

דן תיכון: יהי זכרם ברוך.

דן תיכון: חברי הכנסת, בלילה שבין שלישי לרביעי בשבוע שעבר, במשימה מבצעית בארץ אויב, נפל אוהד זך, זיכרונו לברכה.

דן תיכון: סמ"ר אוהד זך היה בן 19 במותו.

דן תיכון: אוהד נהרג בשוגג מאש חבריו.

דן תיכון: זהו אסון כבד למשפחה שלכאבה אין מרפא.

דן תיכון: זו טרגדיה נוראה לרעיו הלוחמים, חיילים צעירים שעומסים לילה לילה על גבם את ביטחון ישראל ואת שלומם של תושבי הצפון.

דן תיכון: בטרם יצא מסע ההלוויה העצוב לדרכו, בטרם יבשו הפרחים על הקבר הרענן, פרץ ויכוח פומבי על נסיבות התקרית ועל תפקוד המ"מ בפעולה.

דן תיכון: השתתפו בו מפקדים וקצינים, פרשנים, אזרחים וכלי תקשורת.

דן תיכון: בהמולה הציבורית דווחו לנו שמותיהם של מפקדים ישירים שהיו מעורבים באסון.

דן תיכון: נחשפו פרטים מבצעיים, סודיים, הודלפו גילויים מיותרים ומזיקים.

דן תיכון: כל העיסוק הרעשני הזה נעשה בעיצומם של שבעת ימי האבל, כשהמשפחה ההרוסה מבכה את הבן המת.

דן תיכון: אין ספק שנסיבות הטעות הקטלנית ייחקרו עד תום.

דן תיכון: הלקחים ימוצו.

דן תיכון: מסקנות התחקיר יימסרו להורים השכולים.

דן תיכון: ועדת החוץ והביטחון תשמע, תציג שאלות, תתחקר.

דן תיכון: למה לנו כל הסערה התקשורתית הזו?

דן תיכון: איך קורה שמפקדים מקו החזית מעורבים בגל הפרסומים ומצהירים בתקשורת?

דן תיכון: זה חוסר אחריות.

דן תיכון: הניחו למשפחה השבורה להתאבל בשקט.

דן תיכון: כאבה וצערה גדול מנשוא.

דן תיכון: על כתפי המפקדים שבקו הראשון רובצת אחריות גדולה.

דן תיכון: הם ראויים לגיבוי מכולנו.

דן תיכון: בל נפגע במורל הלוחמים, שלילה לילה נשלחים למשימותיהם המסוכנות.

דן תיכון: אני קורא לכולנו להפסיק את המסע המיותר הזה.

דן תיכון: חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי היום הונחו על שולחן הכנסת – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8), שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 20), התשנ"ט–1999.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם ועדת הכנסת:

א' האן: הצעת חוק משכן הכנסת ורחבתו (תיקון מס' 10) (הסדרת התנועה), התשנ"ט–1999.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק המועצות האזוריות (בחירת ראש המועצה) (תיקון מס' 3) (תנאי זכאות להיבחר לראש המועצה), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת סאלח טריף.

א' האן: לדיון מוקדם: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגדרת רוכלות), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – חלוקת המנדטים), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (הגבלת שיקול הדעת של המחלקה לחקירות שוטרים), התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון – מעמד בנק ישראל), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק להרחבת מקורות המים בישראל באמצעות הקמת מפעלים להתפלת מי ים, התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, אמנון רובינשטיין, יוסף ביילין, רומן ברונפמן ודוד טל; הצעת חוק זיהוי וקבורת חללי צה"ל, התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק העיסוק בדיאטה, התשנ"ט–1999, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל; הצעת חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים (תיקון – ייצוג משפחות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – פיטורים בהפרטה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אפי אושעיה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – סייג לעסק או לעיסוק נוסף), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת מיכה גולדמן; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – מוסד מוכר לא מתוקצב), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אמנון רובינשטיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – מאסר במקום פיצוי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת יוסי כץ; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – מימוש זכות בחירה), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק השבות (תיקון – שלילת זכויות נכד של יהודי ובן זוגו), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת אליהו גבאי; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – דוחות אפוטרופוס שהוא תאגיד), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – דוח בדבר מצבו של החסוי), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור המתת חסד), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת יצחק כהן ושאול עמור;

א' האן: הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – צו לאיסור נשיאת נשק), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – תקופת צינון), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת נסים זוילי; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – איסור הגשת תוכניות טלוויזיה ורדיו), התשנ"ט–1999, מאת חברי הכנסת דליה איציק, אברהם שוחט ואפי אושעיה; הצעת חוק המדינה (גבולות), התשנ"ט–1999, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע.

א' האן: עוד אודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת, מטעם משרד ראש הממשלה, אגף בכיר לביקורת המדינה וביקורת פנימית, מעקב ביצוע החלטות ותיקון ליקויים לדוח שנתי מס' 47 של מבקר המדינה; וכן מסקנות הוועדה לקידום מעמד האשה בנושא: רצח אשה בכפר מכר בידי בעלה.

א' האן: תודה רבה.

א' האן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דן תיכון: הודעה לגבי סדר הדיון לחבר הכנסת אלי גולדשמידט, אבל רק לגבי סדר הדיון.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, הסעיף הראשון בסדר-היום הוא הצעת חוק פיזור הכנסת.

אלי גולדשמידט: הוגשו לחוק הזה הסתייגויות, שאם ימצו את כולן, לדעתי אנחנו נגיע לדיון של קרוב לארבע שעות.

אלי גולדשמידט: אני מציע – לא דיברתי עם כל המסתייגים – אבל אני מציע שכל מסתייג ינמק את הסתייגותו במשך עשר דקות, כאשר בתום הסבב הראשון אני אנסה להגיע להבנה עם כל המסתייגים, כך שמשך הדיון יצומצם ונוכל לגשת להצבעה לקראת השעה 18:00, 18:30.

אלי גולדשמידט: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: רבותי, אני שמעתי, אבל אין לי אלא מה שיש בפני, והרכבת כבר נמצאת בתחנה השנייה והשלישית: הצעת חוק התפזרות הכנסת הארבע-עשרה, התשנ"ט–1998, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דן תיכון: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דן תיכון: בבקשה.

דן תיכון: אם אתה לא עולה – אדוני חבר הכנסת חיים רמון, תציג את ההסתייגות שלך.

חיים רמון: – – –

דן תיכון: הוא עסוק.

דן תיכון: האיש עסוק.

חיים רמון: לא, הוא לא עסוק.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להעלות בפניכם לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק התפזרות הכנסת הארבע-עשרה, התשנ"ט–1998.

חנן פורת: הצעת חוק זו נדונה בכנסת בקריאה ראשונה ביום ב' בטבת התשנ"ט והועברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, והרי היא מוגשת לפניכם היום לקריאה שנייה ושלישית לאחר שעברה את הדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חנן פורת: על החוק עצמו אין צורך להכביר מלים; כבר דובר בו רבות גם בכנסת וגם במליאה, גם בוועדה וכמובן בכלי התקשורת.

חנן פורת: אני רוצה לציין רק דבר באשר לתאריך שמוצע על-ידי הוועדה, לאחר שהובאו הדברים להסכמה בין שתי הסיעות הגדולות.

חנן פורת: על-פי הצעת החוק הזאת, מורי ורבותי, הבחירות לכנסת החמש-עשרה ולראש הממשלה יתקיימו ביום שני, ב' בסיוון התשנ"ט, 17 במאי 1999.

חנן פורת: ברשותכם, ההסתייגויות שנמצאות פה לפניכם, שהוגשו על-ידי חברי כנסת שונים, מבטאות את הגישות השונות באשר לעיתוי של הקדמת הבחירות, החל מעיתוי שסמוך מאוד ל-100 יום, הזמן המינימלי שנדרש, המשך בזמנים שבתווך, ועד לתאריך הזה של ב' בסיוון.

חנן פורת: אני מודה ומתוודה, שאני, כשלעצמי, כיושב-ראש הוועדה, הצעתי את התאריך של 1 ביוני, הייתי נכון להתפשר על 25 במאי, ולטעמי התאריך של ב' בסיוון, הסמוך כל כך לחג השבועות, איננו עיתוי נוח בשל הסמיכות שלו לחג השבועות וגם בשל העובדה – – –

רפאל פנחסי: יש אזעקה, צריך לרדת למקלטים.

חנן פורת: תודה.

חנן פורת: המתח שרוי באוויר.

חנן פורת: – – – וגם בשל העובדה, מורי ורבותי, שהתאריך הזה נופל ביום שני, ואז פירושו של דבר שיום סיום תעמולת הבחירות – מוצאי-שבת, ואנחנו עתידים ועלולים להגיע למצב של חילול שבת, הן בשל הסמיכות לשבת והן בשל הסמיכות לשבועות.

רפאל פנחסי: אין לך מה לדאוג, אין 61.

קריאה: אנחנו בונים עליך.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, אם יתאפשר לי לומר את דברי ולסיים אותם בשלווה.

רפאל פנחסי: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת פנחסי, הוא טוען שאתה מפריע לו.

רפאל פנחסי: הוא צודק, אני דואג שיהיו לו 61.

רפאל פנחסי: אתה מדבר באוויר, אין לו 61.

דן תיכון: יש כאן 107 חברי כנסת.

רפאל פנחסי: בבית, אבל פה – – –

דן תיכון: בבית, הם לא הלכו הביתה.

חיים דיין: – – – להתקזז.

דן תיכון: במשכן.

חנן פורת: מורי ורבותי, בשעה שנדון החוק הזה בוועדת חוקה, היו כאלה שטענו, מנקודת מבטם בהיגיון ובצדק, שהתאריך שמוצע פה מאוחר מדי ויש להסמיכו ככל האפשר ל-27 באפריל, שהוא פחות או יותר המועד שמייד לאחר החגים, חגי הפסח ויום העצמאות.

חנן פורת: אני רוצה לומר, שלפחות השיקול, שמבחינת הגיונו הועלה בוועדה והכריע בוועדה, היה, שהבחירות כל כך גורליות לעתיד העם והארץ, לקביעת גבולותיה של המדינה, והן כרוכות גם בשאלת האפשרות של הקמתה של מדינה פלסטינית, חלילה, או לטעמם של אחרים – לברכה.

חנן פורת: הבחירות הללו מחייבות התמודדות ראויה, שיהיה לה פרק הזמן הנדרש, הן למפלגות הוותיקות והן למפלגות החדשות.

חנן פורת: יוכל כל אחד להציג את עמדתו, יוכל להתמודד עליה בדעת הקהל, והציבור בישראל יכריע באופן דמוקרטי.

חנן פורת: לא מצאנו לנכון – אני מדגיש זאת – להיחפז, ושמנו את הפדות, את ההבחנה בין הצבעה באי-אמון, שבאמת, לאחר 60 יום, או אפילו על-פי התיקון שעומד לעלות גם היום בכנסת – 90 יום, מכל מקום נפילתה של הממשלה, לבין בחירות מוקדמות, שהכנסת, על דעת כל חבריה, יכולה להכריע בשיקול דעת אימתי היא רוצה שיתקיימו הלכה למעשה.

חנן פורת: לכן, אל נא נערב בין הדברים.

חנן פורת: לא מדובר פה בהפלת הכנסת, הממשלה, לא מדובר פה בבחירות שנערכות לאחר אי-אמון או לאחר התפטרות המוגשת לנשיא.

חנן פורת: מדובר פה בחוק הקדמת הבחירות; ולהוציא טעות נוספת, רבותי, לא מדובר פה משלב זה ואילך בממשלת מעבר.

חנן פורת: המושג הזה איננו תקף כלל במציאות של השיטה החדשה, שלפיה בוחרים ראש ממשלה.

חנן פורת: הממשלה ממשיכה לתפקד כתיקונה – יכולה להוסיף שרים, יכולה לפטר שרים.

דן תיכון: לא, זה לא מדויק.

דן תיכון: זה נכון עד יום הבחירות.

דן תיכון: מיום הבחירות ועד למועד – – –

חנן פורת: אני מדבר על השלב שבין ההחלטה כאן לבין הבחירות.

דן תיכון: בסדר, אבל תדייק.

חנן פורת: נכון.

חנן פורת: אני מדבר על פרק הזמן הזה.

חנן פורת: לא מדובר כאן, להדגיש, בממשלת מעבר, אלא מדובר כאן בממשלה שתמשיך לתפקד לכל דבר.

חנן פורת: אני מצר על כך, ודומני שכשגגה היא שנפלה בידי המדפיסים, שאין ההסתייגות שהוגשה גם על-ידי וגם על-ידי הרב לייזרזון, במשותף, שמדברת על 25 במאי, ואני אבקש לתקן את הדברים הללו.

חנן פורת: אני הודעתי על כך גם במסגרת הדיונים בוועדה, שאנחנו מבקשים לאחר – – –

דן תיכון: לא.

דן תיכון: את זה תפתור עם היועץ המשפטי.

חנן פורת: אני אבדוק, אני רק מודיע את זה כאן מעל דוכן הכנסת.

דן תיכון: אם הוא יצרף גיליון תיקונים, נקבל.

דן תיכון: אם הוא לא יצרף, לא יעזור.

חנן פורת: אני אבקש לצרף בגיליון התיקונים, שכן כל אלה שהיו בוועדה בוודאי זוכרים, שאנחנו, חברי הכנסת הדתיים, ביקשנו לאחר את מועד הבחירות משבועות – אני הצעתי מלכתחילה את 1 ביוני, אבל לפחות את 25 במאי, שנותן – – –

רפאל פנחסי: למה לא הגשתם את זה בהסתייגות?

חנן פורת: אני מצטער.

חנן פורת: אני פשוט מצטער שזה לא מופיע פה.

חנן פורת: הייתי בטוח שהדבר הזה מופיע, כנראה כשגגה היא שנפלה מידי השליט, ונתקן את זה בלוח תיקונים.

חנן פורת: אני מבקש לסיים ולציין: חוק זה, כזכור לכם, צריך לעבור בשלוש הקריאות ברוב של 61 חברי כנסת, והדבר הזה כמובן נתון לשיקולה של הכנסת כולה.

חנן פורת: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אוסיף שתי הערות שאני מרשה לעצמי להעירן כחבר כנסת וכיושב-ראש ועדת החוקה.

חנן פורת: הדיונים בוועדת החוקה בסוגיה זו, חרף היותם דיונים מתוחים וטעונים לפי טבעו של עניין, השתדלנו בכל מאודנו שלא לגלוש, לא להתנצחות ולא לסערת יצרים.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, הנה לפנינו לוח התיקונים, שיחולק גם לכל חברי הכנסת, ועל-פיו הצעה אחת של חבר הכנסת נסים זוילי, שמדבר על כ"ז באדר, 15 במרס, והצעת תיקון – לתשומת לבכם, רבותי חברי הכנסת – של חבר הכנסת אברהם לייזרזון, ואני מבקש להוסיף את שמי לתיקון שמציע את – – –

קריאה: – – –

דן תיכון: הפוך, זה לא זה, זה 11 במאי, זה עוד יותר – – –

חנן פורת: סליחה.

חנן פורת: זה לא זה.

חנן פורת: אני אטפל בזה אחר כך.

חנן פורת: אני מבקש להוסיף את התאריך 25 במאי.

דן תיכון: במקום 17 במאי.

דן תיכון: אתה מציע לאחר – – –

חנן פורת: לאחר לאחר חג השבועות, ל-25 במאי, וזאת גם היתה הצעתי בוועדה.

שבח וייס: איזו שנה?

חנן פורת: השנה לא משתנה.

דן תיכון: בשנת 2000.

חיים רמון: 2 בנובמבר – – –

חנן פורת: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש בדברי הסיכום שלי להצעת חוק זו את תשומת לבכם לשתי הערות.

חנן פורת: האחת, אמרתי שדיוני הוועדה, חרף היותם מתוחים וטעונים, נעשו באופן ענייני, ואני שמח שאפילו חבר הכנסת חיים רמון ציין זאת לשבח, והוא כידוע בין יוזמי החוק, יחד עם חברי הכנסת רענן כהן וחיים אורון.

חנן פורת: אני רוצה לייחל ולקוות, שאם אכן תכריע הכנסת על קיום הבחירות במועד שייקבע, נמצא את הדרך גם בהבנה הדדית, ואולי, אם תרשו לי, גם במסגרת איזו אמנה שכל חברי הכנסת יהיו שותפים לה, כדי לקבוע אותם קווים אדומים שאותם לא נחצה במערכת בחירות זו, שלפי טיבה תהיה כה סוערת, בכל מקרה, בכל מחיר ובכל תנאי, ויעמדו לנגד עינינו אותם מצבים מזעזעים שהגיעה אליהם מדינת ישראל כתוצאה ממתח על רקע מדיני, חברתי או דתי.

חנן פורת: אני חושב, שהכנסת עצמה תצטרך לתת את דעתה במועד שנותר לה עד לפיזורה איך מנהלים מערכת בחירות שאינה חוצה קווים אדומים ויש בה היסוד של "האמת והשלום אהבו".

חנן פורת: זו הערה ראשונה.

חנן פורת: הערה שנייה שאני מבקש להעיר, אני יודע שלא כולם יסכימו לה, אולי גם לא יושב-ראש הכנסת, אבל בעיני יקרה היא מאוד.

חנן פורת: אם אנחנו מאחרים את מועד הבחירות עד לתאריך שמצוין כאן, אני סבור שהכנסת ככנסת חייבת להשלים את עבודתה השוטפת בתחומי החקיקה במישור הפרלמנטרי, לצאת לפגרה במועד שנקבע לכך, ב-17 במרס, ערב ראש חודש ניסן, ועד אז, חרף הפריימריס והבחירות במרכזים השונים, וחרף המתח שבוודאי יהיה שרוי ברחוב, אני חושב שמוסר העבודה שלנו מחייב שהכנסת תמשיך את עבודתה הברוכה בתחום החקיקה ובתחומים שונים.

חנן פורת: אינני מקבל שהפופוליזם משתלט על הכנסת.

חנן פורת: אינני מקבל את העובדה שראשם של חברי הכנסת לא יהיה נתון כלל לכנסת הזאת.

חנן פורת: אני חושב שבכך נוכיח גם את האחריות שלנו כלפי תפקידנו, כלפי מוסר העבודה שנדרש גם מחברי הכנסת, והכנסת תתפזר במועד שנקבע לה.

חנן פורת: מכ"ט באדר ועד ב' בסיוון יש זמן רב מאוד שבו יוכלו חברי הכנסת לשוט בארץ כולה ולאסוף את הקולות ולהתמודד, אבל חשוב גם עד מאוד שהכנסת תמלא את תפקידה עד למועד שנקבע לה – תמידים כסדרם ואחר כך מוספים כהלכתם.

חנן פורת: תודה רבה.

דן תיכון: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה.

דן תיכון: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק ובהצעות לסדר-היום כדלקמן: ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: ביטול האשמה נגד מי שכונו "כנופיית מע"צ", של חבר הכנסת דוד טל.

): ועדת העבודה והרווחה תדון בהצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – פיקדון ומענק), התשנ"ז–1997, של חבר הכנסת רענן כהן.

): ועדת החינוך והתרבות תדון בהצעת חוק אישור ספרי לימוד בבתי-הספר, התשנ"ח–1998, של חבר הכנסת אדיסו מאסלה.

): הוועדה המיוחדת לעניין עובדים זרים תדון בהצעת חוק עובדים זרים (העסקה שלא כדין) (תיקון – ערכות מגן), (הוראת שעה), התשנ"ח–1998, של חברת הכנסת דליה איציק.

): ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעות החוק להלן: 1.

): הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – הכשרה, רישוי ודיווח), התשנ"ח–1998, של חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר וקבוצת חברי הכנסת; 2.

): הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועץ לענייני מעמד האשה), התשנ"ח–1998, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל; 3.

): הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האשה), התשנ"ח–1998, של חברת הכנסת יעל דיין וקבוצת חברי הכנסת.

): תודה.

): עכשיו יש לי שלוש הצעות, שצריך להצביע על כל אחת לחוד.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מליאת הכנסת החליטה בישיבתה ביום 18 בדצמבר 1996 להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חישוב מס נפרד לבני זוג שמקור הכנסתם אחד), התשנ"ז–1996, הצעת חוק פ/666, לדיון בוועדת הכספים.

): חבר הכנסת אברהם פורז פנה לוועדת הכנסת, בהתאם לסעיף 112 לתקנון הכנסת, וביקש להעביר את הצעת החוק מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה, מן הנימוק שהצעת החוק נמצאת כבר שנתיים בוועדת הכספים וזו לא סיימה את הדיון בה.

): יושב-ראש ועדת הכספים הבהיר, כי הצעת החוק נדונה בוועדת משנה למסים פעמים מספר וסוכם להמתין לרפורמה המוצעת במערכת המסים, ובינתיים התפטר שר האוצר מתפקידו והכנסת עומדת להתפזר ולא ברור מה יהיה עם הרפורמה.

חיים רמון: חבר הכנסת פנחסי, אין 61, איך עומדת להתפזר?

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להמליץ לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק הנ"ל מוועדת הכספים לדיון בוועדת הכלכלה.

): אבקש אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): פה צריך להצביע.

דן תיכון: חבר הכנסת פורז, בכמה כנסות אתה מנסה להעביר את החוק הזה?

אברהם פורז: בסוף אני אצליח.

דן תיכון: בסוף תצליח.

דן תיכון: מה, אנחנו צריכים לעזור לך היום?

דן תיכון: רבותי, הודעתו של חבר הכנסת פנחסי בשם ועדת הכנסת להעביר הצעת חוק של חבר הכנסת פורז, תיקון מס הכנסה מהפכני, מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: בבקשה, אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 22 נגד – 2 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חישוב מס נפרד לבני זוג שמקור הכנסתם אחד), התשנ"ז–1996, מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה נתקבלה.

דן תיכון: חבר הכנסת פורז, עשית את שלך.

דן תיכון: כל הנשים העובדות תשמחנה.

יוסי שריד: אני מבקש לצרף את קולי.

): אני מבקש לצרף גם את הקול שלי.

דן תיכון: בעד – 22, נגד – 2.

דן תיכון: חבר הכנסת פנחסי מבקש לצרף את הקול שלו נגד.

): בעד.

): אני הבאתי את ההצעה, אני נגד?

דן תיכון: בעד.

דן תיכון: כן, פשיטת רגל של מס הכנסה.

דן תיכון: רבותי, ההצעה התקבלה.

דן תיכון: כמה עולה הסיפור הזה שלך?

דן תיכון: מיליארד?

אברהם פורז: 200 מיליון שקל.

דן תיכון: רק?

דן תיכון: 200 מיליון שקל זה בטח מיליארד.

חיים רמון: לפורז זה עולה יותר.

אברהם פורז: – – – יש מקורות.

דן תיכון: תלוי מי משלם.

דן תיכון: כל הנשים תעלינה אותך על נס.

דן תיכון: בבקשה.

): הודעה נוספת.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מליאת הכנסת החליטה בישיבתה ביום ט' בסיוון התשנ"ח, 3 ביוני 1998, להעביר את הצעת חוק פניות הציבור, התשנ"ז–1997, פ/1663, של חבר הכנסת רפי אלול, לדיון בוועדת הכנסת לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): ועדת הכנסת החלה את דיוניה בהצעת החוק ושמעה את נציגי המשרדים וסיכמה לקבל את חוות דעתו של מבקר המדינה לגבי הצעת חוק זו.

): אכן, על-פי חוות דעתו של מבקר המדינה מוצע כי המשך חקיקת החוק יהיה במסגרת הרחבת חוק הביקורת הפנימית ולא כהצעת חוק עצמאית.

): לפיכך החליטה ועדת הכנסת בישיבתה היום להמליץ לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת חוק פניות הציבור מוועדת הכנסת לדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

): אבקש אישורה של הכנסת להמלצה זו.

דן תיכון: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעתו של חבר הכנסת אלול, שאני לא בטוח שהוא צודק.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אנחנו מצביעים בעד.

דן תיכון: עכשיו קברת את הצעת החוק שלך.

רפאל אלול: המבקר לא הסכים.

דן תיכון: מה זה מבקר?

דן תיכון: בשביל זה יש כנסת.

דן תיכון: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 29 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק פניות הציבור, התשנ"ז–1997, מוועדת הכנסת לוועדה לענייני ביקורת המדינה נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 29, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דן תיכון: חבר הכנסת פנחסי מצטרף לבעד וחבר הכנסת רענן כהן מצטרף גם הוא לבעד.

דן תיכון: 31 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דן תיכון: המפסיד הגדול הוא חבר הכנסת אלול.

): זה נכון, התפלאתי עליו.

): אבל זאת היתה בקשתו.

): קיבלתי פנייה של חבר הכנסת רפי אלול.

דן תיכון: הצעת ועדת הכנסת התקבלה.

דן תיכון: חבר הכנסת אלול, אני לא מבין מה עשית, קברת את הצעת החוק שלך כאן.

רפאל אלול: כי המבקר לא הסכים.

דן תיכון: אז מה אם הוא לא הסכים, בשביל זה יש כנסת.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, יש חברי כנסת שמבקר המדינה הוא גורם חשוב בעיניהם.

חיים רמון: הוא נכנע למבקר המדינה.

דן תיכון: אבל הוא רצה לקדם את החוק שלו, והוא קובר אותו.

רפאל אלול: מאוד רציתי לקדם.

דן תיכון: הצעת הוועדה התקבלה.

): הודעה נוספת, אדוני היושב-ראש.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מליאת הכנסת החליטה בישיבתה מיום כ"ו בתמוז התשנ"ח, 20 ביולי 1998, להעביר את הצעת חוק פסיקת ריבית והצמדה (תיקון מס' 8) (ריבית פיגורים ותיקונים שונים), התשנ"ח–1998, לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת חנן פורת, פנה לוועדת הכנסת בבקשה להעביר הצעת חוק זו לדיון בוועדת הכספים, מן הנימוק שהצעת החוק עוסקת בפסיקת הריבית וההצמדה, חוק שעיקר עניינו בעניינים מונטריים.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להמליץ לכנסת לשנות החלטתה ולהעביר את הצעת החוק הנ"ל מוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בוועדת הכספים.

): אבקש אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): תודה.

דן תיכון: רבותי, היום ועדת הכנסת פעילה מאוד, היא יוצרת היסטוריה.

): זאת הפעם הראשונה שיושב-ראש ועדה מבקש לקחת ממנו חוק.

): בדרך כלל המקרים הם הפוכים.

חנן פורת: אנחנו לא עוסקים בחוקים האלה.

דן תיכון: רבותי, הודעתו של פנחסי – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 3 בעד הצעת ועדת הכנסת – 31 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק פסיקת ריבית והצמדה (תיקון מס' 8) (ריבית פיגורים ותיקונים שונים), התשנ"ח–1998, מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכספים נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 31, נגד – 1, אין נמנעים.

דן תיכון: הודעתו של חבר הכנסת פנחסי התקבלה.

דן תיכון: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דן תיכון: אנחנו חוזרים לענייננו.

דן תיכון: אם אני מקבל את הצעתו של חבר הכנסת גולדשמידט, נימוק ההסתייגויות יימשך כשלוש שעות ועשר דקות.

דן תיכון: לכן אני מציע, בתקווה שכולם יתעייפו מהר, עוד לפני כן.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, שתי הסתייגויות.

רפאל פנחסי: מתי ההצבעה?

דן תיכון: אני רוצה לעשות את זה בהתייעצות של ראשי הסיעות.

רפאל פנחסי: כדאי לקבוע זמן, שידעו איפה לקצר.

דן תיכון: רבותי, ההצבעה תהיה ב-19:00, בכל מחיר.

נסים דהן: לא לפני 19:00.

דן תיכון: ב-19:00 יפסיקו את ההסתייגויות ותהיה הצבעה.

נואף מסאלחה: הם עובדים להכשיל את החוק להתפזרות.

ראובן ריבלין: – – –

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, מה אכפת לך, אתה נגד ההקדמה.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, אתה אחראי לכל ההסתייגויות כאן, פחות או יותר.

דן תיכון: אתה יכול לכוון.

אלי גולדשמידט: אני מסכים להצעה שלך, בשעה 19:00.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, אני מבטל את ההסדר, אני עושה הפסקה.

דן תיכון: לא אצה לי הדרך היום.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נהוג בכנסת, שכאשר מביאים הצעת חוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, מודים לאלה שסייעו להביא את החוק לידי גמר.

נסים דהן: מודים אחרי ההצבעה.

חיים רמון: מודים גם לפני ההצבעה, כאשר מעריכים שהתוצאות ברורות.

נסים דהן: אתה אמרת.

חיים רמון: אני רוצה באמת להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת חנן פורת, שלמרות רגישות החוק הוא טיפל בו בצורה הוגנת, למרות כל הבעיות הפוליטיות.

חיים רמון: אני רוצה, כמובן, להודות לחברי הכנסת.

חיים רמון: אבל יותר מכול אני רוצה להודות לאדם אחד, שאלמלא הסיוע הנלהב שלו, אלמלא פעל ללא ליאות מהיום שנבחר על מנת שנגיע ליום הזה, לא היינו מצליחים להקדים את הבחירות.

חיים רמון: אני מודה מקרב לב לראש הממשלה בנימין נתניהו, שאלמלא הוא לא היה סיכוי, ולו הקטן ביותר, להגיע ליום פיזורה של הכנסת.

חיים רמון: ובאמת כפלא הוא.

חיים רמון: ראש ממשלה נבחר בבחירה ישירה, נבחר על-ידי העם, בחוק שנותן לו הרבה כוח, הרבה יציבות, מתחיל עם קואליציה של 68 חברי כנסת, ולאחר שנתיים וחצי הוא איבד את הרוב.

חיים רמון: לא היה לכך תקדים בכל הכנסות, שראש ממשלה מאבד רוב של 68 חברי כנסת בתוך שנתיים וחצי.

חיים רמון: לא היה כדבר הזה.

עמנואל זיסמן: היה.

עמנואל זיסמן: ב-1951, שנתיים אחרי הבחירות היו בחירות.

שבח וייס: ב-1961 היה.

עמנואל זיסמן: הכנסת הראשונה נבחרה ב-1949, והבחירות הבאות היו ב-1951.

חיים רמון: חבר הכנסת זיסמן, מכיוון שזה היה לפני שנולדתי, זה לא נחשב.

דן תיכון: מה, אתה כל כך מבוגר?

זאב בוים: מהיום שהוא נבחר לא קיבלתם את בחירתו.

זאב בוים: חיפשתם זיופים – – –

חיים רמון: בשנתיים וחצי האלה לא הפסיק ראש הממשלה לנסות.

חיים רמון: 68 חברי כנסת.

זאב בוים: אתם לא הפסקתם.

זאב בוים: לא נתתם יום אחד של מנוחה.

דן תיכון: חבר הכנסת זאב בוים, אני כל חמש דקות אקרא בשמך, זה טוב היום לפריימריס.

חיים רמון: רבותי חברי הכנסת, אני שואל, איך זה יכול להיות?

חיים רמון: שנתיים וחצי הוא בקושי מחזיק מעמד.

חיים רמון: לא היתה ממשלה כזאת מאז קמה המדינה, אולי למעט המקרה שציין חבר הכנסת זיסמן.

חיים רמון: רבותי, חברי מהתקשורת, הוא באמת קוסם, כי רק קוסם יכול להביא להתמוטטות ממשלה בתוך שנתיים וחצי.

שבח וייס: ועוד עם רשתות ביטחון שלנו.

חיים רמון: אני שואל, למה זה קרה, איך זה קרה?

חיים רמון: מיטב שריו – שריו הבכירים, אחד לאחד, קמים ויוצאים.

גדעון עזרא: למה אתה דואג?

זאב בוים: – – –

חיים רמון: אני מאוד דואג, חברי הכנסת עזרא ובוים, כי אני, עם כל עמדותי האופוזיציוניות, מעולם לא הצלחתי למתוח ביקורת כל כך נוקבת על ראש הממשלה כמו שריו.

זאב בוים: הביקורת עליכם – – –

חיים רמון: חבר הכנסת בוים, תראה מה אומרים שריו, מה כתוב בכל מקום בלי שיוכחש – ששר הביטחון מפחד לוותר על כיסאו, כיוון שהוא פוחד להפקיר את הביטחון בידי ראש הממשלה.

זאב בוים: איפה זה נאמר?

חיים רמון: לא היה כדבר הזה.

חיים רמון: אתם יודעים את זה יותר טוב ממני.

זאב בוים: זו שיטה נהדרת לרצח אופי.

דן תיכון: חבר הכנסת בוים.

חיים רמון: וזה רק שר הביטחון.

חיים רמון: שרים בכירים אחד לאחד – שר האוצר הראשון קם ומתפטר; שר החוץ מתפטר; שר המדע מתפטר.

חיים רמון: שר האוצר מספר שתיים גם הוא מתפטר, ומה הוא אומר?

חיים רמון: שהמדינה הפכה תוהו ובוהו.

חיים רמון: ומי אומר את זה?

חיים רמון: נאמן הנאמנים.

חיים רמון: למה זה קרה?

חיים רמון: למה התופעה הזאת היתה תופעה ייחודית, יוצאת דופן, שלא היתה מעולם בשום מקום?

חיים רמון: שחברי הכנסת המושמצים כל כך מוכנים לוותר על כיסאם – וחלק מהחברים לא יחזרו לכאן, כך אני מעריך.

ראובן ריבלין: אתה לא רוצה בחירות, אתה עושה פיליבסטר.

חיים רמון: תראו עד להיכן הגיע ראש הממשלה, שחברי כנסת מכל סיעות הבית אומרים: עדיף לנו לוותר על מקומנו בכנסת, עדיף לנו אולי ללכת הביתה, ואנחנו לא יודעים מי יחזור לכאן.

חיים רמון: אבל ברור, חבר הכנסת ריבלין, שחלק לא יחזור, לצערי.

ראובן ריבלין: תאר לך שברק היה היום ראש הממשלה וביבי – – –

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, למה לי לדמיין דברים כשאני רואה את המציאות?

חיים רמון: למה אני צריך לתאר?

חיים רמון: אני מתאר מציאות של שר ביטחון שאומר: אי-אפשר להפקיד בידי ראש הממשלה הזה את ענייני הביטחון.

חיים רמון: אז מה אפשר להפקיד בידיו?

חיים רמון: שר הביטחון, לא אנחנו; לא חבר הכנסת זוילי.

ראובן ריבלין: הוא הכחיש את זה.

חיים רמון: אני אומר מה שאמר השר נאמן, מה שאמר כל אחד מהשרים.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, אני אפילו לא רוצה לצטט מה שאתה אמרת בגלוי, כי אני לא רוצה להביך אותך.

חיים רמון: יש פריימריס, ואני מת שתהיה בכנסת הבאה.

ראובן ריבלין: אני אהיה.

חיים רמון: אבל אני לא רוצה לפגוע בך, חס וחלילה, חבר הכנסת ריבלין.

חיים רמון: גם אני רוצה שתהיה, בגדול.

חיים רמון: לכן אני לא אומר מה שאמרת בקול רם, לא חס וחלילה בארבע עיניים.

ראובן ריבלין: – – –

חיים רמון: נכון.

חיים רמון: על ראש הממשלה מצוטט, ואני לא אומר היום את מה שאתה אמרת, רק בגלל החברות בינינו.

ראובן ריבלין: איך אומרים?

ראובן ריבלין: אתה לא תאמר מה שאני אמרתי לך, ואני לא אומר מה שאתה אמרת לי.

חיים רמון: מאה אחוז.

חיים רמון: אבל אתה אמרת את זה על ראש הממשלה.

חיים רמון: חברי הכנסת, תבינו עד היכן הגיעה הדאגה של חברי הכנסת.

חיים רמון: ואני חושב שהציבור צריך להעריך את זה.

חיים רמון: באים חברי כנסת ואומרים: אנחנו לא רוצים להיות בכנסת ומוכנים לא להיות בכנסת ובלבד שבנימין נתניהו לא יהיה ראש ממשלה.

חיים רמון: הרי מה אמרתם?

חיים רמון: אמרתם שהחוק הוא כזה, שחברי הכנסת לא יתאבדו עם ראש הממשלה.

חיים רמון: וחברי הכנסת האלה, שבאמת כולם ראויים לציון לשבח, אומרים: ראש ממשלה כל כך כושל, ראש ממשלה שהגיע לפירוק המערכות כולן – הפוליטיות, החברתיות, הביטחוניות – אנחנו מוכנים לא להיות בכנסת ובלבד שהוא לא יהיה ראש ממשלה.

חיים רמון: לא היה כדבר הזה בפוליטיקה הישראלית.

דוד טל: היה.

דוד טל: גולדה מאיר היתה ראש ממשלה – – –

חיים רמון: לא היה.

חיים רמון: תמיד ראש ממשלה קם והתפטר.

חיים רמון: מדוע זה קרה, ומדוע הסלידה, מדוע האחריות?

חיים רמון: כיוון שהחלטנו לשים קץ כאן, היום, בתקופה אולי הקשה, המסובכת והכי גרועה, המופקרת ביותר בתולדות מדינת ישראל.

חיים רמון: לכן אנחנו מבקשים היום מהבית הזה להתפזר במועד יותר מוקדם מאשר כל הכנסות מאז 1977.

ראובן ריבלין: אנחנו החלטנו לדחות את ההצבעה עד אשר – – –

חיים רמון: לא.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, אם אתה רוצה, אני מייד מחליט.

חיים רמון: אם אתה רוצה החלטה מיידית, בתנאי שאתה מצביע בעד.

חיים רמון: אם אתה מצביע בעד, אני עושה את זה, כאן על הדוכן.

ראובן ריבלין: אל תעמיד אותי במבחן.

דן תיכון: דרך אגב, גם זה לא כל כך מדויק.

דן תיכון: ב-1984, שלוש שנים וחודש, והפעם זה יהיה שלוש שנים.

חיים רמון: זה יהיה יותר קצר.

חיים רמון: אבל זה בחסות של חוק הבחירה הישירה.

זאב בוים: כמה זמן הוא מדבר, אדוני היושב-ראש?

דוד צוקר: הזמן עבר.

דוד צוקר: יש עוד אנשים.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כאשר יושב-ראש ועדת החוקה הציג את החוק לפנינו, הוא דאג להוסיף תאריך נוסף שנשמט משום מה מדף ההסתייגויות, והציע שהבחירות תהיינה ב-25 במאי.

חיים אורון: אני מודה, מהנייר הזה נשמט התאריך היחיד שהיה נכון לקיים בו את מערכת הבחירות.

חיים אורון: התאריך הזה, חבר הכנסת רמון – אתה יודע שאני צודק – היה 9 במרס.

חיים אורון: זה היה התאריך שבו היתה צריכה הכנסת להתפזר ולקיים בחירות.

חיים אורון: זה היה המועד הראוי.

דן תיכון: למה?

דן תיכון: בעוד 55 יום.

חיים אורון: זה היה המועד הראוי לקיים בחירות, בתום 85 יום מהקריאה הראשונה, ולפזר את ימיה של ממשלה רעה, שזה חצי שנה ויותר איננה מתפקדת.

דוד טל: אבל הם לא רצו.

חיים אורון: חבר הכנסת טל, אתה צודק.

חיים אורון: המפלגות הגדולות לא רצו, והמפלגה שלך – במקרה זה אני מציע שתהיה בשקט – לא רצתה בשום תהליך, כך שאל תתערב בוויכוח הזה.

נסים דהן: אנחנו מאוד פוחדים מבחירות, כפי שאתה יודע, מאוד פוחדים.

חיים אורון: אני לא אומר שאתם פוחדים או שאתם ששים.

חיים אורון: אני אומר כאן ואמרתי את זה בישיבת ועדת החוקה, צריך לתקן את החוק כך שניתן יהיה לקיים בחירות במדינת ישראל בתוך 80-60 יום, כמו במתוקנות שבמדינות, לא משום שאני שש אלי בחירות, לא משום שבכל מקרה מוכרחים להקדים בחירות, אלא אם נוצרה מציאות כפי שנוצרה כאן עכשיו, שכולם יודעים בבית הזה, ללא יוצא מן הכלל, שהממשלה לא מתפקדת, ראש הממשלה לא שולט בקואליציה, והבעיה היא לא לגבי תפקודו, מערכות מרכזיות במדינת ישראל אינן מתפקדות.

חיים אורון: תשאלו את חבר הכנסת רביץ, יושב-ראש ועדת הכספים, איך נראים דיוני התקציב, מה קורה עם תקציב המדינה.

חיים אורון: תשאלו את מנכ"ל משרד הביטחון מה קורה בצבא בעקבות תקציב המדינה.

חיים אורון: תשאלו את מנכ"ל משרד הבריאות מה קורה במערכת הבחירות.

דן תיכון: אתה עלית, תספר לנו.

דן תיכון: למה אתה שולח אותנו לשאול את מי שאיננו כאן?

דן תיכון: מה קורה במערכת הבריאות שלא קרה לפני שלוש שנים?

חיים אורון: לפני שלוש שנים בדיוק, אדוני היושב-ראש, הסתיימה בפעם הראשונה בהיסטוריה שנה שבה מערכת הבריאות גמרה באיזון.

חיים רמון: בעודף.

חיים אורון: אני צנוע יותר מחיים רמון, גמרה באיזון.

דוד אזולאי: על חשבון מי?

חיים אורון: וזה שנתיים מערכת הבריאות צוברת גירעונות.

חיים אורון: אנסו את ראשי מערכת הבריאות לחתום על הסכמי הבראה ערב 31 בדצמבר.

חיים אורון: כולם יודעים שבמהלך שנת 1999 ייווצר גירעון חדש.

חיים אורון: כולם יודעים שאת המחיר של הלחץ על מערכת הבריאות משלמים המוני החולים בצמצום, בשחיקת סל, בפגיעה בתשתית הבסיסית של חוק הבריאות.

חיים אורון: זה אפשרי כאשר אין בעל בית, זה אפשרי כאשר מה שמעסיק את שר הבריאות זה איך לשמור על האחוריים של ראש הממשלה ולא איך לשמור על מערכת הבריאות כדי שהיא לא תקרוס.

חיים אורון: אותה תמונה, אדוני היושב-ראש, בפחות פירוט אני אמסור כאן על תקציב הביטחון.

חיים אורון: אתה, כיושב-ראש הכנסת, יכול להיות שותף בדיוני ועדת החוץ והביטחון ותשמע אמירות דומות ביחס לתקציב הביטחון.

דן תיכון: תאמין לי שאני יושב שם ושומע, ואתה לא יושב שם ולא שומע.

דן תיכון: אבל בהבדל אחד ממך, שאני ישבתי בוועדת הכספים 15 שנים.

דן תיכון: אני מציע לא להיזכר.

דן תיכון: לכל אחד יש הזיכרונות שלו.

דן תיכון: אבל לבוא ולהפוך את מערכת הבריאות לגן-עדן – בכל זאת.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, הבחירות הללו הוקדמו משום שבאופן יוצא דופן במדינת ישראל הממשלה הזאת קרסה, והיא קרסה מתוכה.

חיים אורון: לא היתה דוגמה, לא היה משל, לא היה דמיון למה שקורה בממשלה הזאת, כאשר בכירי שריה, לא אלה שפרשו ממנה, לא אלה שעכשיו מקימים מפלגות חדשות, אלא אלה שעדיין נמצאים בתוכה, לא אמרו בוויכוח פוליטי עם ראש הממשלה, לא אמרו במחלוקת על עמדותיו, אמרו באשר ליכולתו למלא את תפקיד ראש הממשלה.

חיים אורון: כבר הזכיר קודמי.

חיים אורון: מישהו מבין עד הסוף ומפנים את משמעות האמירה של שר הביטחון, שהוא איננו מוכן לפנות את כיסאו כי הוא לא סומך על ראש הממשלה שלו?

חיים אורון: זאת לא אמירה אופוזיציונית, זה לא מישהו שמתחרה בו ממקום אחר, זה שר הביטחון חוזר ואומר והתקשורת חוזרת על זה וחוזרת על זה.

חיים אורון: ומה אמרו שני שרי אוצר, לא שר אוצר אחד?

חיים אורון: בתקופה שחבר הכנסת דן מרידור היה אבן פינה בשלטון הליכוד, מה הוא אמר על ראש הממשלה?

חיים אורון: שמענו ביחד, חבר הכנסת רביץ, מה אמר בוועדת הכספים חבר הכנסת דן מרידור כשהוא פרש מהממשלה.

חיים אורון: ועכשיו, שר אוצר חדש, נאמן הנאמנים, לא פוליטי.

חיים אורון: בתוך דיוני התקציב הוא שם את ערמת החוברות על השולחן ואמר: אני לא יכול יותר.

חיים אורון: אני לא מאמין בך, אני לא מאמין בשריך, אני לא מאמין בקואליציה הזאת, אני לא מסוגל להעביר את התקציב.

חיים אורון: זו המשמעות של מה שהוא אמר.

חיים אורון: שני שרים מרכזיים בממשלה.

חיים אורון: נכון, היום יש חסיד גדול של ראש הממשלה, זו הצלע השלישית, שר החוץ.

חיים אורון: נספר פה מה אמר שר החוץ לכל אחד מאתנו עד שמונה לשר החוץ?

חיים אורון: עוד הפעם, לא על המדיניות, לא על הסכמי אוסלו – על יכולתו של ראש הממשלה למלא את תפקידו, על האמון שהוא נותן בו.

חיים אורון: יש סיטואציה יותר נכונה, שבה הולכים לבחירות בזמן הקצר האפשרי.

חיים אורון: ראש הממשלה רצה למשוך את זה עד אמצע יוני, הוא רצה להגיע לסיבוב שני ביולי, בשביל להרוויח עוד חודש ועוד חודש.

חיים אורון: אני זוכר שכשאמרנו פה: ראש הממשלה חי בטווח קצר – זה מהדורת הבוקר; טווח ארוך – זה "מבט".

חיים אורון: אמרנו זה לזה: זה לא מתאים.

חיים אורון: אבל מה זה לא מתאים?

חיים אורון: זה מה שקורה.

חיים אורון: את ראש הממשלה לא מעסיק מה קורה במשק; הוא עוצם את עיניו ולא רואה מה קורה במדיניות; הוא מקבל החלטות מאוד מאוד מסוכנות לגבי מה שקורה בלבנון – והכול מונע על-ידי מניע אחד, איך לעבור עוד שבוע ועוד שבוע ועוד שבוע.

חיים אורון: אני אומר, לצד הכבוד שצריך לתת לכנסת הזאת, בהבדל מכל התחזיות, איך אמרו הפרשנים?

חיים אורון: לא יימצאו פה 61 חברי כנסת שיוותרו על כיסאם.

חיים אורון: נמצאו.

חיים אורון: אבל הכנסת הזאת נכשלה בכך שלא פיזרה את עצמה חודשיים קודם, לא כי אני שש אלי בחירות יותר מהר, לא כי אני חושב שהחודשיים הללו יוסיפו למישהו באיזה תכנון, אלא כי אין הצדקה, לא מבחינת מערכת הבחירות ולא מבחינת ההוצאה של מערכת הבחירות, ובעיקר זאת סכנת נפשות כשהממשלה הזאת ממשיכה לשלוט תקופה כל כך ארוכה.

חיים אורון: אבל, כנראה זו כבר עובדה, ואנחנו מתחילים מערכת בחירות.

חיים אורון: נראה אותה בכל העוצמה ובכל הנחרצות, מתוך תחושה בטוחה, שאנחנו מציגים סדר-יום אחר, שאנחנו מסוגלים להציג סדר-יום אופטימי לחברה הישראלית.

דוד טל: מי זה אנחנו?

חיים אורון: אנחנו זה אותו חלק בבית הזה שרואה בהסכמי אוסלו מסלול יחיד לפתרון בעיית השלום, שמוכן לעשות פשרה מרחיקה לכת מאוד ברמת-הגולן, שמוכן לשנות את סדרי העדיפויות בחברה הישראלית, להקטין פערים, לצמצם אותם, להקטין את היתרונות, את זכויות היתר ואת ההעדפות של כל מיני קבוצות מיעוט.

חיים אורון: אנחנו אלה שרוצים להחזיר לחברה הישראלית את מאור הפנים – היה לה מאור פנים.

חיים אורון: יכול שיהיה לה מאור פנים, ואם הוא כבה בשנתיים וחצי האחרונות, זה מעשה ידיו להתפאר של ראש הממשלה.

חיים אורון: לכן צריך להוריד אותו.

דוד טל: אתם רוצים להחזיר עטרה ליושנה?

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, תפקידה של אופוזיציה הוא לעשות הכול כדי להפיל ממשלה – כמובן, במסגרת הדמוקרטית; ואנחנו עשינו את זה מהיום הראשון של הכנסת הזאת.

אלי גולדשמידט: אבל כאזרחים במדינת ישראל ראינו את הדברים גם מעבר לצורך או לרצון הפוליטי שלנו.

אלי גולדשמידט: להפיל את הממשלה – זאת שאיפה לגיטימית של אופוזיציה, זה התפקיד הפרלמנטרי שלה, אבל מה שקרה במהלך השנתיים וחצי, מאז תחילת הכנסת הזאת, היה דבר שאפילו אנחנו, ברגעים אלה, כאשר אנחנו עומדים בפני פיזור הכנסת, לא פיללנו שיקרה, ואני אומר במלוא הכנות ובמלוא היושר, גם לא רצינו שיקרה.

אלי גולדשמידט: לא רצינו, גם במחיר או בתמורה שבעקבות הכישלונות הנוראים של ראש הממשלה הזה, נצליח להגשים את תפקידנו כאופוזיציה.

אלי גולדשמידט: היינו בכל זאת מעדיפים שניכשל בתפקידנו כאופוזיציה ולא נפיל את ראש הממשלה, לו רק היה זה ראש ממשלה שמנהל את ענייני המדינה, אולי תוך כדי חילוקי דעות אתנו, אבל באיזו צורה סבירה.

אלי גולדשמידט: קרה לנו שבר נוראי.

אלי גולדשמידט: לראשונה זה 50 שנה או 48 שנה, מהיום שבו התחילה הממשלה הזו את כהונתה, נתקלנו בסיטואציה שבה ראש הממשלה מכהן – כאשר מרבית חברי הכנסת, ללא הבדל סיעה, ללא הבדל שייכות לאופוזיציה או לקואליציה, כל הכנסת הזאת על כל סיעותיה; הרי אנחנו, חברי הכנסת, מתווכחים באולם המליאה, מתווכחים בוועדות, מתווכחים בתקשורת, אבל תמיד יש רגע אחרי הוויכוח, שבו אנחנו נפגשים ומשוחחים בינינו, ומכל צדי הבית – איש מולדת יושב עם איש עבודה ואיש מרצ יושב עם איש ליכוד, ואנחנו משוחחים שיחות שלא לפרסום, שיחות שלא לעיתונות.

אלי גולדשמידט: מה אני אגיד לכם?

אלי גולדשמידט: בסיכום כל השיחות שהיו לי ולחברים שלי עם חברים מכל צדי הבית הזה, עם כל חלקי הבית הזה, לא מצאנו בשיחות הפרטיות ולו חבר כנסת אחד שיאמר מלה טובה על ראש הממשלה הזה.

שבח וייס: למה?

שבח וייס: דורון שמואלי.

אלי גולדשמידט: אני מודה, עם דורון שמואלי, שהוא חבר כנסת זה שבועות מספר, עוד לא הספקתי לדבר.

אלי גולדשמידט: לא מצאתי חבר כנסת אחד שימצא מלת זכות.

אלי גולדשמידט: אני אומר לכם שזה דבר נורא.

אלי גולדשמידט: הייתכן מצב שבו יש קונסנסוס בכנסת על כך שיש ראש ממשלה מכהן שלא ראוי להיות ראש ממשלה?

אלי גולדשמידט: לא קונסנסוס בצד הזה של הבית, לא קונסנסוס בצד הזה של הבית, אלא קונסנסוס בכל הבית, ובראש ובראשונה כאן, סביב שולחן הממשלה.

אלי גולדשמידט: השרים הנאמנים ביותר שהיו לראש הממשלה, השרים שהלכו אתו במדבר בהיותם חברי כנסת – השרה לימור לבנת, שהיתה ראש מערכת הבחירות של ראש הממשלה; השר בני בגין שאמר, הצביעו מח"ל ונתניהו, מח"ל ונתניהו, בתשדירי הבחירות; השר יצחק מרדכי, יד ימינו, שר הביטחון; השר אריאל שרון, שאמר דברים על ראש הממשלה, שאין כאן איש אופוזיציה שאמר אותם באותה מידת חריפות.

אלי גולדשמידט: כל השרים סביב שולחן הממשלה הריק הזה, כל השרים הביעו בך, ראש הממשלה, אי-אמון כבר לפני זמן רב, ואתה התעקשת לשבת על כיסאך והתעקשת לבצע כל תרגיל אפשרי על מנת לדחות את רוע הגזירה מבחינתך, או את הבשורה לציבור הישראלי כולו.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד לכם, חברי חברי הכנסת, שוב, כאיש אופוזיציה, שאם היתה אפשרות מבחינה חוקית להחליף את ראש הממשלה הזה עם אדם אחר מסיעות הקואליציה, נניח עם איציק מרדכי, יכול להיות שסיעות האופוזיציה עם סיעות הקואליציה היו עושות הכול כדי שראש הממשלה יוחלף באיש ליכוד אחר.

אלי גולדשמידט: כיוון שהבעיה שלנו עם ראש הממשלה הזה איננה דעותיו שאינן תואמות את דעותינו או דומות להן; הבעיה שלנו עם ראש הממשלה הזה היא, שכל דרכו הפוליטית היא דרך של זריעת שנאה בין חלקים בעם.

אלי גולדשמידט: כל הקיום הפוליטי שלו, כל הדרך שבה הוא בונה את עצמו, היא דרך השנאה.

אלי גולדשמידט: זאת הדרך של הלחש הכל-כך מכוער לרב כדורי: אלה שכחו, אלה – עם הנפת היד הזאת, השחצנית, הברוטלית – אלה שכחו מה זה להיות יהודים.

אלי גולדשמידט: אבא של אשתי, ניצול שואה, ניצול אושוויץ, היה צריך לשמוע זאת?

אלי גולדשמידט: והוא, רחמנא ליצלן, מצביע לשמאל, הוא היה צריך לשמוע מראש ממשלה – הוא, ניצול אושוויץ, היה צריך לשמוע מראש ממשלה בישראל, אלה לא יהודים?

אלי גולדשמידט: איך אתם לא זעקתם?

אלי גולדשמידט: הכול זה כיסאולוגיה?

אלי גולדשמידט: הכול זה איך לשרוד בחיים הפוליטיים?

אלי גולדשמידט: אין שום דבר אחר?

אלי גולדשמידט: שום ערך אחר?

אלי גולדשמידט: הבעיה שלי עם אריק שרון היא, שאני לא מסכים לדעותיו, שאני חולק עליו; אבל אני יכול לראות בו אדם שיהיה אתי בחילוקי דעות, ואני אוכל לכבד אותו.

אלי גולדשמידט: זה ראש ממשלה שאני לא יכול לכבד.

אלי גולדשמידט: אני יכול לכבד כל אחד משרי הממשלה, אני יכול לכבד כל אחד מחברי הכנסת שיושבים בצד הזה של הבית, ואני מכבד אותם.

אלי גולדשמידט: זה ראש ממשלה שאי-אפשר לכבד.

אלי גולדשמידט: אפשר לתת לו כבוד – הוא ייסע בלימוזינות שלו, מוקף בשומרי הראש שלו; את הכבוד הזה, הטכני, נותנים לו, כי הוא ראש ממשלה, אבל כבוד אנושי?

אלי גולדשמידט: על זה שהוא אומר שכולנו לא יהודים, או ששכחנו מה זה להיות יהודים?

אלי גולדשמידט: או שהוא מסוגל לעמוד במדשאה ב"וואי פלנטיישן", וכל מה שיש לו להגיד, הוא הודה לגמאל שמסר לו סיגרים.

אלי גולדשמידט: זה ראש הממשלה שלך, שלא יכול להגיד שעל המדשאה הזאת עמד יצחק רבין שנרצח?

אלי גולדשמידט: הוא לא יכול היה להגיד מלה טובה על יצחק רבין?

אלי גולדשמידט: זה אדם שאנחנו צריכים לכבד?

אלי גולדשמידט: אני מכבד אותו כראש ממשלה, כי במדינה דמוקרטית הוא ראש הממשלה גם שלי, אבל כאדם אני לא מכבד אותו.

אלי גולדשמידט: הייתם צריכים להפיל אותו וללכת לבחירות מוקדמות חצי שנה אחרי שהכנסת הזאת נבחרה.

מאיר שטרית: – – –

אלי גולדשמידט: מאיר, אל תפריע לי.

אלי גולדשמידט: אני אומר את הדברים, ותאמין לי שאני אומר אותם בדם לבי ולא כאופוזיציונר לשמו, כיוון שאנחנו נמצאים כרגע בסיטואציה שבה ממילא הכנסת הזאת הולכת להתפזר.

אלי גולדשמידט: אל תפריע לי, אני מבקש.

מאיר שטרית: קריאת ביניים.

אלי גולדשמידט: אני לא רוצה שתקרא לי קריאת ביניים; לא בכל מצב.

אלי גולדשמידט: אני אומר לכם, לכל חברי הכנסת, יום אחד עוד יכתבו את דברי הימים של מדינת ישראל, גם של התקופה הזו, למה חיכיתם כל כך הרבה זמן?

אלי גולדשמידט: למה נתתם לראש הממשלה הזה לזרוע כל כך הרבה פירוד בתוך העם הזה?

אלי גולדשמידט: תראו מה שעשה איווט ליברמן אתמול.

אלי גולדשמידט: מי זה איווט ליברמן?

אלי גולדשמידט: איווט ליברמן זה לא ביבי נתניהו?

אלי גולדשמידט: אתם לא מבינים שאלה יד שמאל ויד ימין של אותו אדם?

אלי גולדשמידט: הוא יגנה את הפרקליטות ואת בית-המשפט העליון ועד אגף התקציבים, ואחרי זה ראש הממשלה, בהודעה מנוסחת מראש יגיד בקולו הדרמטי בתמונה מס' 6, כמו שאמר איתן הבר, לפי סדר התמונות והבעות הפנים שלו: אני מגנה.

אלי גולדשמידט: מה זה "אני מגנה"?

אלי גולדשמידט: זה איווט ליברמן, זה האיש שהביא אותך לשלטון.

אלי גולדשמידט: הוא אומר: אנחנו נחליף פה את הטובים עם הרעים.

אלי גולדשמידט: עד עכשיו הטובים הם אלה והרעים הם אלה, והיום נהפוך אותם; הרעים יהיו אלה והטובים יהיו אלה.

אלי גולדשמידט: זה איש של ראש הממשלה, וזה האיש שיביא ביום הבחירות את כולם להצביע ביבי נתניהו, את כל האנשים שלו.

אלי גולדשמידט: אני אומר לכם, אנשי הליכוד ואנשי הקואליציה, ישראל בעלייה, ש"ס והדרך השלישית, כל חברי הקואליציה והמפד"ל: לא הכול זה רק ארץ-ישראל; לא הכול זה שאלה של התנחלויות; לא הכול זה רק השאלה המדינית.

אלי גולדשמידט: העם הזה זכה לעצמאות מדינית פעמיים בשנות ההיסטוריה שלו – פעם אחת בימי שאול, דוד ושלמה, ואחרי כן הוא יצא לפילוג ולמלחמת אחים.

אלי גולדשמידט: הפעם השנייה היתה בתקופת החשמונאים, שנגמרה בקמצא ובר-קמצא, ובעקבות זה חרב בית-המקדש.

אלי גולדשמידט: אנחנו בתקומה המדינית השלישית שלנו, ולא ניתן שיהיה פה מנהיג, גם אם הוא נבחר באופן דמוקרטי, שיוביל אותנו לפירוד ולפילוג.

אלי גולדשמידט: לכן היום אנחנו הולכים לבחירות ומפזרים את הכנסת, לא משום שהוא חושב ככה על הסכם אוסלו ואנחנו חושבים אחרת על הסכם אוסלו.

אלי גולדשמידט: אנחנו הולכים היום לבחירות, כי אנחנו רוצים שיהיה במדינת ישראל ראש ממשלה שיאחד את הציבור, שיחזיר את התקווה לציבור, שאיש לאיש, אח לאח, ידברו זה עם זה כמו אחים, ולא כמו שלפעמים קורה, כמו ששמענו אתמול את האמירה הנוראית הזאת בקריית-שמונה כלפי האשכנזים יפי הנפש וכלפי אהוד ברק.

אלי גולדשמידט: ראש ממשלה צריך לעשות הכול כדי לאחד את העם, גם את אלה שמתנגדים לדרכו הפוליטית.

אלי גולדשמידט: ראש הממשלה הזה עשה הכול כדי לפלג את העם, ובשביל זה הוא צריך ללכת הביתה, וחבל שזה לא קרה לפני שנה וחצי.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

ראובן ריבלין: – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת רובי ריבלין.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה, יש לך עשר דקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת גולדשמידט, אני חושב ששכחת גם ביחס לערבים – לא סומך עלינו.

עזמי בשארה: מי אחריו?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אחריו – חבר הכנסת שבח וייס.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה, אדוני.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כנסת ריקה, היום הוא יום עצוב.

רענן כהן: היום אנו חיים במדינה שאיבדה את האמונה בעצמה, מתרחקת מדרך השלום ונתונה ברוח רעה של קיטוב ופלגנות.

רענן כהן: אם נראה מה שקורה בתוך החברה, נסייר בדימונה – תפסה אותי לפני שבועות אשה בעלת חנות – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

רענן כהן: – – – ולשמוע את המרירות שלה – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: חברי הכנסת שטרית וגולדשמידט, אני מבקש לשבת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה, אדוני.

רענן כהן: איך קורה שבית-הנבחרים על כל מרכיביו איננו יודע מה מתרחש שם, מה מתרחש באופקים, מה מתרחש בקריית-שמונה או ביישובים אחרים?

רענן כהן: תמיד כשיש אירוע יש הופעה, ומייד לאחר מכן הכול נעלם.

רענן כהן: אני קובע כאן, שאפשר גם אחרת, אפשר אחרי 50 שנה להביא לממשלה יציבה, לממשלה שמסתכלת על החברה ומנסה לטפל בבעיות שלה באופן הברור, הסביר, שמשנה את סדרי העדיפויות שלה, שמסתכלת על החברה ועל האדם ועל הרגישות שיש בכל קהילה וקהילה ומנסה לדבר בגובה העיניים בשייכות ובחברות ובצורה כזאת שאפשר, בהחלט, לטפל באותה קהילה בצורה הטובה והנכונה ביותר.

רענן כהן: אין לי ספק, שרק מפלגה שיש לה עבר, מפלגה שיצרה, מפלגה שבנתה, מפלגה שיש לה גם ראייה כוללת על החברה, יכולה להביא את הממשלה הזאת, החדשה, אני מקווה מהר מאוד, כדי לתת תקווה לעם הזה, והעם הזה זקוק לתקווה.

רענן כהן: והנה, ממדינה מקובלת בעולם, מדינה של ממשלה בראשות מפלגת העבודה, שיכלה ונמצאה בכל מקום בעולם, בעוצמה, בכוח, באהבה, באהדה – והנה היום בקושי מתייחסים אל מדינת ישראל ואל ממשלתה.

רענן כהן: מדינה שהשארנו אותה עם משק שהתוצר לנפש היה בו 3.5%, היום אנחנו מגיעים למינוס 0.5%; בעצם אנחנו אומרים, שהמדינה הזאת הפכה להיות יותר ענייה, הפער הולך וגדל, החברה מתרחקת מהתקווה, מהתחושה שהולכת להיות חברה שנכנסת יותר לעולם המודרני, לשנות האלפיים.

רענן כהן: נתוני העוני של הביטוח הלאומי, שמגיעים היום ל-300,000 ילדים עניים – זה נתון מדאיג, וליותר מ-700,000 עניים במדינת ישראל.

רענן כהן: אלה הם נתונים קשים מאוד, והם באים בעיקר מהאוכלוסיות החלשות.

רענן כהן: צאו וראו את היישובים הערביים והיישובים הדרוזיים כיצד הם חיים, באילו תנאים.

רענן כהן: ואני אומר, שהמאבק העיקרי שלהם יהיה עכשיו בעד שוויון זכויות, כי את מה שהם התחייבו לאותה אוכלוסייה, לעולם הפלסטיני ולעולם הערבי, הם נתנו במאבק האמיתי לפתור את הבעיה למען השלום, והיום הם ייאבקו למען חלקם בעוגה הלאומית.

רענן כהן: נצא ונראה את ממדי האבטלה.

רענן כהן: מ-6%–6.5% בתקופה שלנו אנחנו מגיעים היום קרוב ל-9% אבטלה.

רענן כהן: ואיפה הם המובטלים?

רענן כהן: שוב נראה את זה בשדרות, נראה את זה באופקים, נראה את זה באזורים, נראה את זה בקרב החיילים המשוחררים, נראה את זה בקרב הדור הצעיר.

רענן כהן: שוב, אבדה להם התקווה מן הממשלה הזאת ומן המדיניות שהיתה במשך השנתיים וחצי.

רענן כהן: אוסיף ואזכיר גם את מוקד המשיכה למדינת ישראל.

רענן כהן: כשהלכנו לשלום הלכנו לדרך של שיתוף, משכנו הרבה משקיעים למדינת ישראל, וראו במדינת ישראל אחד המקומות הרציניים ביותר להשקעות.

רענן כהן: בואו נראה היום באיזה מצב אנחנו נמצאים?

רענן כהן: – מצב מאוד מדאיג, מאוד חמור, כי ההשקעות מחוץ-לארץ יש להן ביטוי לא רק בכסף, אדוני היושב-ראש, כי הן נותנות ביטוי באווירה, נותנות ביטוי במהלכים ובדרך, נותנות את מעמדה וקיומה של מדינה, שנמצאת בהתלבטות.

רענן כהן: אחרי 50 שנה חזרה להתלבטות שלה.

רענן כהן: גם השלום – השוני האדיר בינינו לבין הליכוד.

רענן כהן: כי כולם מדברים על שלום.

רענן כהן: גם ביבי נתניהו מדבר על שלום, אבל השלום של ביבי נתניהו הוא שלום של עימות, והלוא אתה הולך לשלום בכוונה להביא שלום של יחסי ריעות.

רענן כהן: כשאתה הולך לשלום בין אנשים, אתה רוצה גם להרוויח מזה משהו.

רענן כהן: ואם אני הולך גם לשלום וגם להביא את השלום הזה לעימות – בעצם אנחנו מפסידים את כל התשתית החשיבתית שלנו, ורק אנשים עם רוע לב, עם חוסר תבונה, עם חוסר הבנה, עם רשעות, מסוגלים להביא לשלום שכזה, ושלום שכזה אנחנו לא רוצים.

רענן כהן: שלום שכזה מביא לנו דברים נוראים, מרסק את החברה.

רענן כהן: ונוסיף ונסתכל מה קורה – המשבר האנושי בתוך החברה.

רענן כהן: החברה הפכה להיות קהילתית, חברה במשבר, חברה שמצבה יכול להביא למלחמת אזרחים.

רענן כהן: הקיטוב הקיים בין חילונים לדתיים הוא אחד הדברים הנוראים בחברה.

רענן כהן: זו לא החברה שרציתי בה.

רענן כהן: כמי שגדל במעברת קסטינה, לאחר שעליתי מעירק – חיכיתי שם ליום שבו אגיע לארץ הזו, והגעתי אליה, אבל לא התכוונתי אף לא לשנייה להגיע לארץ שכולה נמצאת במצב של פלגנות ומשברים.

רענן כהן: די במה שעבר העם היהודי בכל שנותיו, בכל ההיסטוריה שלו.

רענן כהן: אני חושב, שהגיע הזמן שנוכל לחיות יחד, למען המטרה החשובה ביותר – קיומה של מדינת ישראל על כל אזרחיה ולמען אזרחיה.

רענן כהן: אם אנחנו בודקים את ההשקעות בכבישים, אדוני היושב-ראש, מי שבודק את הנתונים מוצא, שבשלטון הליכוד ירדנו ב-50% השקעה ריאלית.

רענן כהן: אנחנו מדברים על תשתית אשר נותנת עוצמה.

רענן כהן: דבר חמור ביותר הוא, שההשקעות במו"פ במדינת ישראל ירדו ב-50% באופן ריאלי, וזאת בזמן שהיינו במצב של עוצמת מו"פ, במצב של התפתחות ושינוי.

רענן כהן: אנחנו מתקדמים לשנת 2000, ודווקא בנושאים האלה החברה צריכה להשקיע.

רענן כהן: ודבר אחרון, לעשר הדקות הראשונות שלי, הקשר שלנו עם ארצות-הברית: האם מדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה להיות במשבר האדיר שבו היא מוצאת את עצמה?

רענן כהן: איזו ממשלה איומה, איזו ממשלה נוראית, איך החברה במדינת ישראל יכולה לסבול ממשלה כזו?

רענן כהן: לכן אנו מביעים בה היום אי-אמון.

רענן כהן: אנחנו הולכים בעצם לבחירות, ואין דבר חשוב יותר מזה.

רענן כהן: אני מקווה, שעל מה שעשינו בעבר כמקימי מדינת ישראל וכמובילי המדינה, העם הזה ייתן בנו אמון, ואולי יחליף את ימי החושך.

רענן כהן: נלך לימי אור ונביא שלטון חדש למדינת ישראל, למען תקוות העם, התקווה שהוא מאוד מאוד זקוק לה, וכמה שיותר מהר – כך ייטב לעם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לחבר הכנסת רענן כהן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת שבח וייס, אחריו – חבר הכנסת דוד צוקר, ואם הוא לא יהיה – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, היה כאן ויכוח מתי הוקדמו בחירות וכן הלאה.

שבח וייס: הוא לא חשוב, אבל למען פרוטוקול הכנסת אנחנו צריכים לומר, שמתוך 14 כנסות שבע התפזרו בטרם מועד.

שבח וייס: הכנסת הקצרה ביותר היתה בין 1959 ל-1961, שנה וחצי, אבל לא בנסיבות האלה.

שבח וייס: אני מקווה שהחוק יאושר, אני מקווה שלא יימצא גוש חוסם בפני תהליך שהוא הכרחי.

שבח וייס: פיזור הכנסת הזו נקבע בתור צופן או קוד מוסרי עוד לפני שנבחרה.

שבח וייס: באופן סימבולי הוא נקבע ב-4 בנובמבר 1995.

שבח וייס: זהו רגע השבר העמוק ביותר בחברה הישראלית, ואולי היום שבו האלימות, חוסר הרסן, גסות הרוח, חוסר האמון בבני-אדם, הלאומנות, הגזענות, שנאת הזרים, שנאת הערבים – הגיעו לפורקן בשלוש יריות אקדח, וקטלו את יצחק רבין.

שבח וייס: והיו בחירות ב-29 במאי 1996, וניצח מי שניצח.

שבח וייס: ואנחנו כמובן אמונים על כללי המשחק, בהנחה שספירת הקולות היתה נכונה.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: וזה התאריך היותר-נורא, שמועמד לראשות ממשלה ואתו חבורה שבחלקה היתה שותפה לאווירה הזאת, קיבלה רוב.

שבח וייס: בשבילי זה היה תאריך מחריד.

שבח וייס: רוב הוא רוב הוא רוב, אנחנו בוודאי אמונים על כללי המשחק הפורמלי הלגלי, וזה חשוב, על הכללים החוקים והחוקתיים, וזה חשוב.

שבח וייס: מה קרה בשלוש השנים האלה: היינו באמצע תהליך של פשרה היסטורית, שלום האמיצים – אכן שלום האמיצים.

שבח וייס: גם יאסר ערפאת נדרש לעשות ויתורים גדולים מאוד מול עמו.

שבח וייס: יש לו עם, דרך אגב.

שבח וייס: ויצחק רבין היה צריך לעשות ויתורים גדולים בתוך מערכת חשבון הנפש שלו, עם מפלגתו, וניסה לעשות את זה גם בשם עמו.

שבח וייס: כל זה נכחד.

שבח וייס: נכון שהממשלה הזאת הלכה לכיוון הסכם חברון, אבל כמי שכפאה השד, תוך כדי הרס מוחלט של ראשית האמון שהתחלנו לזרוע בין שני העמים; אני אומר – בין שני העמים.

תמר גוז'נסקי: אפשר הערה?

שבח וייס: כן, חברתי, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת שבח וייס, אתה יודע, שהזרעים האלה, למרות כל מה שנעשה, לא נרמסו.

תמר גוז'נסקי: התמיכה בחברה הישראלית נשארה חזקה גם היום, למרות הכול.

שבח וייס: התכוונתי לומר את זה בסוף נאומי, ואני קולע כאן לדעת חברה טובה וחברת כנסת נהדרת.

שבח וייס: הרי כל הסיפור הוא סיפור של אמון, כל הסיפור הוא שלא ייוולדו יותר ילדים ולא יתחנכו יותר בצד השני ילדים שיראו מולם שלטון זר.

שבח וייס: בשבילם זה שלטון זר.

שבח וייס: אני אומר לכם, לפעמים אני מתפלץ מהחדווה הזאת, לפוצץ שם איזה בית.

שבח וייס: הרי לא נהיה שם יותר.

שבח וייס: עוד בית לפוצץ, ועוד בית לפוצץ.

שבח וייס: וראש הממשלה בנימין נתניהו, שבתור טקטיקת בחירות לקח את אוסלו, לא מאמין בתהליך השלום.

שבח וייס: הוא לא רוצה בזה.

שבח וייס: מסבירים הסברים קואליציוניים מניפולטיביים מרתקים מאוד, שהוא תלוי בקואליציה של ימין קיצוני.

שבח וייס: נו, אז מה?

שבח וייס: אז אם הוא חושב שזה מסוכן, אם ההרפתקנות הזאת של הרס האמון שהתחלנו לבנות אותו עם הפלסטינים בכוחות נפש עצומים, אם זה הולך להתרסק ולהתמוטט – אז אדם אחראי, מתוך כניעה לקטע בקואליציה שלו, ממשיך לעשות זאת, נכנע להם, נסחט על-ידם?

שבח וייס: הוא נסחט מרצון, הוא לא מאמין בתהליך הזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני, מותר לי לשאול שאלה?

שבח וייס: על חשבון הבית, בבקשה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: איך אתה, בתור פרופסור למדע המדינה – –

שבח וייס: לפרופסורה אין שום קשר לזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – שמבין מה קורה – –

שבח וייס: אני מגיב כאדם, כחבר כנסת.

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – בסקרים, הנטיות היוניות ממש בולטות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: איך זה לא מתורגם מבחינה אלקטורלית?

שבח וייס: אני דווקא מוכן להגיב על כך.

שבח וייס: דווקא כאדם מתחום המקצוע, אני מתמצא קצת בסקרים, איך עושים אותם וכן הלאה: הסקר העיקרי הוא ההצבעה בקלפי.

שבח וייס: זהו הסקר העיקרי.

שבח וייס: אם אתה שואל באופן כללי את הקהל, האם אתה מאמין בשלום, יש חלק שחושב במונחים של שלום וביטחון, מצביע נתניהו, ומאפשר לנתניהו יחד עם המפד"ל להרוס את כל התהליך.

שבח וייס: אני לא מכניס לעסק הזה את מולדת, כי היא לא בקואליציה עם המפד"ל.

שבח וייס: ועדיין אותו חלק מופיע בחלק מהסקרים כתומך בתהליך השלום.

שבח וייס: במדינאות אין דברים כלליים; הדברים הם קונקרטיים.

שבח וייס: הדבר הקונקרטי הוא, שהיו הסכמי אוסלו והיה תאריך והיה צריך לבצע את מה שצריך לבצע; אז מופיעים לי כל הזמן עם הדדיות.

שבח וייס: אני רוצה לשאול למשל משהו בתחום ההדדיות.

שבח וייס: אני בעד הדדיות.

שבח וייס: הסכמים צריך לקיים.

שבח וייס: אני בעד השלום, בואו נאמר.

שבח וייס: אבל השימוש בהדדיות הפך לטריק.

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה הפסיק עכשיו את מימוש הסכם וואי בלי שום סיבה.

שבח וייס: על מה הוא בונה?

שבח וייס: על זה שיש בחירות בחודש מאי?

שבח וייס: מה זה שייך?

שבח וייס: הוא כראש ממשלה אין לו אחריות לתהליך השלום, לגורל המדינה שלו, לגורל העם שלו, לשלום העולם, לשלום האזור?

שבח וייס: בחירות זה סיבה?

שבח וייס: אם הוא היה מאמין בזה, הוא היה הופך את זה לחלק מן הבחירות.

שבח וייס: הרי לפני שלוש שנים הוא אמר שהוא בעד ההסכם, כי הסכמים יש לכבד.

שבח וייס: זה כבר הבייבי שלו.

שבח וייס: הוא חזר משם עם שבחים על ההישגים שלו.

שבח וייס: זה כל כך שקוף.

שבח וייס: לכן, חברים, הקדמת הבחירות הזאת היא בסימן של מה שקרה ב-4 בנובמבר 1995.

שבח וייס: זאת התהום.

שבח וייס: מאז לא התאוששנו.

שבח וייס: המלל, הרהב משתקפים גם אצל ליברמן.

שבח וייס: דרך אגב, אני מוכרח לומר, שפה ושם ההערות שהעיר ליברמן היו לגיטימיות במסגרת דיון ציבורי, לולא היו מופיעות בריכוז כזה על-ידי אדם כזה עם עבר כזה בהקשר זה ובתמיכה בגדול שיש לו מאחורי הקלעים מראש הממשלה.

שבח וייס: מותר להתווכח באוניברסיטה ובכנסת על אוליגרכיה כזאת ואחרת ועל הרכב כזה ואחר של בית-משפט וכו'.

שבח וייס: מותר.

שבח וייס: זאת הכוונה?

שבח וייס: הכוונה היא בעצם להמשיך את הגל הארצ'י-בנקרי, הז'ירינובסקאי, של הריסה מוחלטת של המסגרות שהוקמו כאן בעמל רב, על טעויותיהן.

שבח וייס: לא בהדרגה, לא בתהליך דמוקרטי – בפופוליזם מתובל בלאומנות.

תמר גוז'נסקי: ואיש חזק.

שבח וייס: זה הדבר העיקרי.

שבח וייס: שלוש השנים האלה היו תקופה קשה מאוד.

שבח וייס: עברנו כבר שלטון ימין בארץ.

שבח וייס: היה מנחם בגין.

שבח וייס: בכל זאת, אחרי חודשים אחדים הוא נקלע לתוך תהליך שלום וניסה אותו בגדול.

שבח וייס: היו לו גם הישגים.

שבח וייס: יצחק שמיר היה אחר, אבל אפילו יצחק שמיר נקלע לנסיבות של הצעה של איזו תוכנית שלום במאי 1989, ואפילו מדריד.

שבח וייס: יצחק שמיר הצביע נגד היציאה מלבנון, אבל הממשלה ברוב קולות עשתה את ההחלטה ההיא עם דוד לוי; שרי העבודה עם דוד לוי.

שבח וייס: מדובר פה בממד חמור, קשה וחסר תקדים של מנהגי שלטון, של יחסים בין שמאל לימין.

שבח וייס: מדובר פה במצב שלא קיים היום בשום מדינה דמוקרטית בעולם, בהפצת הגאווה להיות איש ימין.

שבח וייס: אני לא מכיר איש ימין בעולם הדמוקרטי שמתהדר בימניותו.

שבח וייס: הוא נותן לזה לפחות מסווה של קצת שמרנות או ליברליזם של המרכז, או אנטי-רדיקליזם, כל מיני שמות.

שבח וייס: פה צועד קהל גדול, ובראשו ראש ממשלה, שמתגאה בימניותו.

שבח וייס: אנחנו פה ושם מסתירים את שמאליותנו.

שבח וייס: שמאל זו המלה, זה הקו, הסוציאל-דמוקרטיה.

שבח וייס: הסוציאליזם הדמוקרטי הוא הקו המנצח; אם תרצו, קלינטון בתוך העניין הזה.

שבח וייס: השמצות על השמאל בנוסח קטלני שמזכיר ימי אופל של משטרים טוטליטריים ריאקציוניים, תעמולה גורפת נגד השמאל שמזכירה משטרים פאשיסטיים, זה המצב.

שבח וייס: אם תיתן לי עוד דקה על חשבון התשובה על שאלתך – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: נתתי לך מראש דקה.

שבח וייס: דדי, אתה בא בזמן טוב.

שבח וייס: אני עד עכשיו דיברתי – – –

דוד צוקר: ישבתי פה כל הזמן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: נתתי לך 11 דקות ולא עשר דקות.

שבח וייס: חברים, הערה חוקתית.

שבח וייס: אסור היה שהבחירות האלה יהיו ב-17 במאי.

שבח וייס: גם אם בוועדת ההסכמות למיניהן היינו מיעוט והיינו נופלים, אנחנו היינו צריכים לעמוד על כך שהבחירות תהיינה מייד.

שבח וייס: אני אצביע גם נגד החוק של 90 יום, ונדמה לי שגם בני אלון יצביע נגדו.

בנימין אלון: בכנסת?

שבח וייס: לא, בכלל.

שבח וייס: נקבעו 60 יום.

שבח וייס: 60 יום הם מנה מספקת, כשבמדינות דמוקרטיות אחרות, מאין-ספור סיבות, אדוני היושב-ראש – אם יש החלטה, אם יש תהליך, עושים אותו מהר, לא ממסמסים אותו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לך, אדוני חבר הכנסת שבח וייס, על דבריך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יעלה חבר הכנסת דוד דדי צוקר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, לא נעים לי להגיד את זה לפני דדי צוקר, אבל אם לא תקפיד על הזמנים וב-19:00 יסתיים הדיון, יהיו סיעות שלא יספיקו לדבר ותהיה פה אי-נעימות.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אפשר יהיה לסכם את תקופתו של נתניהו בכמה דרכים: ינתחו את ההיבט המדיני וינתחו את ההיבט הפוליטי הפנימי, ינתחו היבטים רבים.

דוד צוקר: אני רוצה במידה מסוימת גם להמשיך את הדברים של חבר הכנסת וייס, לנתח את השנתיים וחצי, ואני מקווה לסכם את פעילותו של ראש הממשלה בכלל כראש ממשלה, דרך זווית שנאחזו בה, דיברו עליה, אבל אני רוצה לייחד את כל דברי רק לה ולדבר על הפוליטיקה של המשטמה.

דוד צוקר: המשטמה, האיבה לציבורים, לאנשים, לרעיונות, כמכשיר פוליטי.

דוד צוקר: המשטמה לא כרגש סתם, אלא כמכשיר לניגוח, כמכשיר להשגת יעדים.

דוד צוקר: והמשטמה שמכוונת כלפי אדם, כלפי ציבור, והעדר כל יכולת לנסח דברים במונחים של יריבות, במונחים של מחלוקת, במונחים של התנגשות רעיונית.

דוד צוקר: הכול תורגם בסוף – כמעט כל הפוליטיקה של נתניהו היא פוליטיקה של משטמה, פוליטיקה של איבה, פוליטיקה של שנאה, כאשר אין לו כמעט כל יכולת לעשות הבחנה בין היצרים הללו לבין מה שמקובל בחיים ציבוריים כיריבות, ויכוח, מחלוקת.

דוד צוקר: אלו מושגים שכמעט נעדרים מן המילון שלו.

דוד צוקר: שכן, מתנגדי הוא שונאי.

דוד צוקר: היריב שלי הוא מי שאני חייב לרחוש לו איבה, כי אין לי רגש אחר.

דוד צוקר: כלומר, הפוליטיקה של הטינה, הפוליטיקה של המשטמה היא אחד המאפיינים, אחד המסרים, אחד הסוב-טקסטים – הטקסט שמתחת לטקסט – הכי בולטים במדיניות שלו, בשפה שלו, בשפת הגוף, בפוליטיקה שלו.

דוד צוקר: הפוליטיקה הזאת רוויה באיבות כלפי אנשים, באיבות כלפי רעיונות, באיבות כלפי מחנות.

דוד צוקר: נכון, זה לא חדש.

דוד צוקר: הפוליטיקה השתמשה פעמים רבות ומשתמשת במשטמה כמכשיר פוליטי, ככלי פוליטי, וצריך להודות, יש לה גם הרבה מאוד כוח.

דוד צוקר: נוח מאוד לגייס ציבורים שמרגישים עם הגב אל הקיר, שמרגישים דחויים, שמרגישים חלשים יותר.

דוד צוקר: נוח מאוד, מסתבר, לטווחים הקצרים להתחבר אליה באמצעות הפניית המשטמה והאיבה למישהו אחר, ואתה מגייס אותה.

דוד צוקר: המשטמה היא אחד הכוחות המגייסים הטובים ביותר שאפשר לחשוב עליהם בפוליטיקה, כי יש בו בתסכול רצון להיות מתורגם לשנאה, והמתוסכל, אם הוא יחיד, אם הוא מחנה, אם הוא קבוצה, אם הוא מעמד, אם הוא איזו קטגוריה חברתית, נוח מאוד לרכוש אותו לצדך אם אתה יודע לתרגם את המדיניות שלך לשנאה והשלכתה על אויב, על יריב.

דוד צוקר: יצירת היריב, יצירת האויב וניסיון לרחוש לו לא יריבות; לא לחשוב שאתה במחלוקת אתו, אלא תגייס קבוצה אחת תוך כדי הקניית המשטמה לאותה קבוצה מול קבוצה אחרת.

דוד צוקר: המשטמה ככוח מפלג, מסכסך בין שתי קבוצות, בין שתי קטגוריות חברתיות, ובלבד שאחת מהן אני אצליח להפנות אלי, לקשור אלי, לרתום אלי.

דוד צוקר: כלומר, אחת האמנויות הגדולות של נתניהו היתה תרגום התסכולים של קבוצות ויחידים לאיבה כלפי גוף שלישי, כלפי קבוצה שלישית, כלפי אדם שלישי.

דוד צוקר: זהו אולי אחד הכישורים – לצערי, אין לי מלה אחרת – היותר-משובחים של נתניהו, לייחס או ליצור דמוניזציה של שמאל, או של ערבי, או של נסיך בתוך המחנה שלו.

דוד צוקר: אין זה משנה בכלל אם הוא בצד הזה של הגבול או בצד ההוא של הגבול, אם הוא יהודי או ערבי, אם הוא חרותניק או לא.

דוד צוקר: אם הוא יריבי, סימן שהוא שונאי.

דוד צוקר: יש לסמן אותו, ואסור לרחוש לו רגשות רגילים או יריבות רגילה, שאנחנו רגילים לה בפוליטיקה.

דוד צוקר: צריך לנסות איכשהו, שמישהו ירחוש טינה, שנאה, איבה, וכך לחסל אותו וכך לגמד אותו וכך להעיף אותו וכך למחוק אותו ולמחוץ אותו.

דוד צוקר: נתניהו הפך אולי לנביא המובהק ביותר, אם כי הוא לא הראשון, של הפגיעה בסולידריות החברתית הישראלית על-ידי גיוס המשטמה כלפי יחיד, קבוצה, קבוצות בתוך המחנה שלו או מחוץ למחנה שלו.

דוד צוקר: הוא שכלל את המשטמה ככלי פוליטי יותר מכל אחד אחר שאני יכול לחשוב עליו בפוליטיקה הישראלית.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לשכוח איך אתם הייתם – – –

דוד צוקר: חבר הכנסת רובי ריבלין, תן לי שנייה.

דוד צוקר: עכשיו אנחנו בדיון קצת אקדמי, שום דבר קונקרטי, תוכל להשתתף בזה אחר כך ולהביע את דעתך.

ראובן ריבלין: הדיון לא אקדמי בכלל.

דוד צוקר: כדי לפגוע בתשתית של הסולידריות, וכך להשיג רוב, כי הרוב יותר חשוב מהסולידריות, כי אני אינני מנהיג של אומה, אלא מנהיג של מחנה, שאנחנו נלכד אותו באמצעות המכנה המשותף של המשטמה מול מישהו אחר.

דוד צוקר: כך אני אפגע בתשתית של הסולידריות של החברה הזאת ואצליח לשמור על רוב, לפחות לטווח קצר.

דוד צוקר: הקזת ארס, התזת ארס, הפכו מכשיר, במקום מדיניות; ושוב, זה נכון גם בתוך המחנה שלו, גם בתוך הלשכה שלו, כלומר גם בד' האמות הפרטיות, בתוך העולם הפוליטי שלו, זה היה המכשיר המרכזי.

דוד צוקר: יש כאן ניסיון להקניית איבה כלפי מי שקרוב לי, כלפי השלישי, ואז השני יישאר ידידי שלי ותומכי, עד שגם הוא יהפוך מוקד לשנאה, לטינה ולאיבה.

דוד צוקר: אתה ידידי, אתה מהמחנה שלי לפרק זמן בדרך כלל מוגדר, קצוב מראש, ומחר המשטמה הזאת תופנה כלפיך.

דוד צוקר: מאיפה כל זה בא?

דוד צוקר: כל זה בא ממקום של אנרגיות שליליות מאוד, וזה אולי אחד הנזקים החמורים ביותר של נתניהו לפוליטיקה הישראלית.

דוד צוקר: זהו ראש הממשלה עם האנרגיות הכי שליליות שתפקד פה אי-פעם.

דוד צוקר: זה בא מתוכו, זה בא אולי מתוך העולם הפנימי שלו, אבל את האנרגיות השליליות הללו הוא התיז לכל עבר, הוא השליך לכל עבר.

דוד צוקר: הוא הכתים את כל החברה הישראלית, את הפוליטיקה הישראלית, את האישים בפוליטיקה הישראלית, בתוך המחנה שלו ומחוצה לו, הוא הכתים את כולם בכתמים הללו של הטינה, של הארס ושל המשטמה.

דוד צוקר: באחת אני אומר, אנרגיות שליליות כאלה בפוליטיקה בכלל, וודאי כשהן באות מראש ממשלה, הן אנרגיות איומות, מזיקות, ובסופו של דבר, בסוף הדרך, הן תפגענה רק בבעל האנרגיות השליליות הללו עצמו.

דוד צוקר: הוא יהיה בסוף הקורבן האחרון של אותה פוליטיקה של משטמה, שבאה מעולם של אנרגיות כל כך שליליות.

דוד צוקר: תודה, אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: עמדת בדיוק בזמן.

דוד צוקר: חסכתי לך שלוש שניות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יעלה חבר הכנסת ראובן ריבלין.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה דעתך שאני אגביל אותך לחמש דקות?

ראובן ריבלין: יש לי שלוש הסתייגויות, ואני אסתפק בעשר דקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בסדר, רציתי רק להציע.

ראובן ריבלין: אני הראשון היום שמדבר מטעם האופוזיציה של הכנסת הבאה, ואני רוצה להראות לכם, שהחלומות שלכם הם רק כרגע על האופוזיציה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני לא אגרע ממך את זכות הדיבור, יש לך זכות, תנצל אותה כהלכה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, לפני שאני אפנה לאנרגיות החיוביות שקיימות במרצ, שהיום התבשרנו לפיהן שהנציגים של מרצ מקומם לא מובטח, הייתי מבקש, ברשותך, אדוני היושב-ראש, קודם כול, לאחל החלמה מהירה ולהתפלל לשלומה של פאני אלעזרא, שהיא מראשוני קריית-ארבע, משמשת 13 שנה כמטפלת בפעוטון בחברון, כאשר הבוקר יחד עם פלורי חברתה, בשעה 07:20, יצאה מביתה בקריית-ארבע, ונפגעה על-ידי מרצחים, שהביאו לידי מצב שבו חייה בסכנה, וכל חטאה היה, שהיא יצאה כמדי בוקר לפעוטון על מנת ללמד תינוקות של בית-רבן תורה ותרבות.

ראובן ריבלין: נתפלל כולנו לשלומה.

ראובן ריבלין: נתפלל כולנו, שסוף סוף נבין שבארץ הזאת לא נוכל לחיות באזורים, לא A ולא C, אלא רק כולנו יחד, מתוך כוונה והבנה שכולנו יחד כאן בארץ הזאת מצווים לחיות יחד, בין שאנחנו רוצים ובין שאנחנו מחויבים, בין שנתברכנו ביכולת לחיות יחד ובין שנגזר עלינו.

ראובן ריבלין: הארץ הזאת היא ארצם של כל היהודים מכל העולם, ואין להם ארץ אחרת ואין להם ברירה.

עבד-אלוהב דראושה: מה לגבי העם השני, אתה לא מכיר בו?

עבד-אלוהב דראושה: הוא לא קיים?

ראובן ריבלין: כל תושבי ארץ-ישראל, בני העם הערבי, יחיו אתנו בתוכנו כאנשים שווים, אבל לנו אין ברירה.

ראובן ריבלין: יש פה באמת קונפליקט בין שני העמים, יש כאן קונפליקט בין שתי חברות, יש כאן קונפליקט שאנחנו מצווים לחיות אתו.

ראובן ריבלין: לנו אין ברירה.

ראובן ריבלין: זאת המדינה היחידה שיש ליהודים.

ראובן ריבלין: אין לנו מדינה אחרת.

ראובן ריבלין: אין לנו אופציה אחרת.

ראובן ריבלין: אין לנו יכולת אחרת.

עבד-אלוהב דראושה: זו המולדת היחידה של הפלסטינים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת דראושה.

ראובן ריבלין: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: יש להם מולדת אחת פה ומולדת אחת שם, והם מפוזרים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לפלסטינים יש הרבה מקומות, באמת?

ראובן ריבלין: הם יהיו פלסטינים.

ראובן ריבלין: כל הבדואים הגיעו לכאן והחליטו שהם פלסטינים.

ראובן ריבלין: אתה יודע, כאשר חיינו פה, הפלסטינים היהודים והפלסטינים הערבים, לא היו אז יותר מ-300,000 פלסטינים שהגדירו עצמם ערבים.

עבד-אלוהב דראושה: גם היהודים באו – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, תן לו לסיים את דבריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דראושה, הלוואי שיכולנו עוד שנים רבות לשבת ולדאוג לשוויון, ולתת לאחרים לדאוג לשלום.

ראובן ריבלין: כל עוד לא יהיה שוויון בארץ, לא יהיה שלום בארץ.

עבד-אלוהב דראושה: לשלום ולשוויון, אלה שני הדברים.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אין זה סוד, שלאחר הסכם וואי, לממשלה זו אין רוב בכנסת.

ראובן ריבלין: אין זה סוד, שפקד אותנו משבר עמוק מאוד בתוך הליכוד עצמו.

ראובן ריבלין: אין זה סוד, שיש היום שידוד כוחות בתוך הכנסת עצמה.

ראובן ריבלין: אנחנו, אנשי הליכוד, כמו רבים מאנשי הקואליציה, מבינים שצריך ללכת לעם על מנת להביא לפניו את סדר-היום החדש, את מערכת הכוחות החדשה, בלי מורא, בלי חשש, בלי משוא פנים.

ראובן ריבלין: צריך ללכת לעם ולבנות כנסת חדשה על מנת שהממשלה תוכל לתפקד בה, משום שהיום, גם עם וריאציות כאלה או אחרות, עם שידוד כוחות כזה או אחר, ניתן היה לדחות את הבחירות לכנסת, בסופו של דבר, מה הדבר היה מועיל לממשלה?

ראובן ריבלין: הדבר לא היה מועיל לממשלה.

ראובן ריבלין: לכן, כל השמועות הנרגשות, המועברות מפה לאוזן, כאילו יש פה היום איזו מגמה אשר תמנע את הקדמת הבחירות, נראה לי שהן לא קיימות ואין בהן ממש.

אפי אושעיה: אם יש סיכוי שהכנסת תתפזר, מה תעשה?

ראובן ריבלין: בסופו של דבר, חבר הכנסת אפי אושעיה, הרי הממשלה היתה מבקשת להציל את הקואליציה ולהישאר על כנה, אם היתה לה האפשרות לפעול בכנסת.

ראובן ריבלין: והואיל וראש הממשלה יודע, שבצעדו לקראת הסכם וואי, דבר שאני באופן אישי וכחבר תנועת החרות בליכוד התנגדתי מתנגד ואתנגד לו, הוא הלך למעשה ואמר לעם כולו: היום אנחנו צריכים לדעת, שהנושא העיקרי העומד על סדר-היום הוא נושא ההדדיות, נושא ניהול המשא-ומתן, נושא המדינה הפלסטינית, נושא ירושלים, נושא בקעת-הירדן – כל אותם נושאים – – –

אפי אושעיה: – – – בהסכם – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת אושעיה, אני מבקש.

ראובן ריבלין: כל אותם נושאים שאתם סוף סוף, במקום לצעוק כל הזמן, תצטרכו לתת תשובה ברורה לעם הזה, הנמצא ורואה אתכם כל היום מחרפים ומגדפים ומסיתים, במשטמה שאין לה שיעור, מהיום שבנימין נתניהו וממשלת הליכוד עלו לשלטון בחזרה, לאחר התאונה הפוליטית שקרתה לה בשנת 1992.

ראובן ריבלין: כאשר העם החזיר אותו ואת הליכוד, מייד אמר להם: ארבע שנים הספיקו לנו, ארבע שנים הספיקו לנו.

ראובן ריבלין: הריצה לאוסלו הספיקה לנו.

אפי אושעיה: לנו שנתיים וחצי הספיקו.

ראובן ריבלין: שמע, שמע.

ראובן ריבלין: מאותו יום, לא נחתם רגע אחד ולא הפסקתם להסית לגופו של אדם, בלי שנתתם לו מנוחה אפילו שנייה אחת.

ראובן ריבלין: אבל אני מוכרח לומר לכם: היום אנחנו חשבנו מה יקרה אם האופוזיציה פתאום תרצה לדחות את הבחירות.

אפי אושעיה: – – –

ראובן ריבלין: מה אתה צוחק, שהרי תראה: במפלגת המרכז, העם מחכה לדעת מי יצעד בראש – אולי יהיה זה שחק, אולי יהיה זה מרידור, אולי יהיה זה מילוא, אולי יהיה זה מישהו אחר שיקום ויושיע את העם במרכז; מי יהיו החברים ברשימה של המרכז, זו רשימה מעניינת.

ראובן ריבלין: כל פליטי המפלגות מכל מקום אצים רצים גועשים ומגיעים למטרה בכוונה לתפוס זה את המקום החמישי, זה את המקום השישי, זה את המקום האחד-עשר, ומי שמתברר לו לפתע פתאום שלמעשה מקומו אינו מובטח, הוא פונה מהמרכז או ימינה, או חלילה תועה בדרך והולך שמאלה, והארץ רוגשת ורוחשת, ופה בשורה חדשה – מרכז.

ראובן ריבלין: פה בשורה חדשה: העם נושע, כולם יש להם דבר, נמאס להם מהפוליטיקאים.

אפי אושעיה: – – –

ראובן ריבלין: נמאס מחבר כנסת זה שנמצא בליכוד, אבל אם הוא ילך למרכז, פתאום הוא יהיה כולו טלית שכולה תכלת וממש משאת נפשם של כל הבריות.

ראובן ריבלין: אם דוד לוי חוזר לכור מחצבתו, הליכוד, שבו הוא גדל, בו הוא נולד, בו הוא התפתח, הרי זאת זנות פוליטית.

ראובן ריבלין: אם הוא פתאום, חלילה, פוזל למפלגתך, חבר הכנסת אושעיה, הרי הוא הופך להיות אחד מהמושיעים, השופטים בעם, הנביאים הדגולים.

אפי אושעיה: – – –

ראובן ריבלין: פעם אמר סאקיני, שהיה פילוסוף דמיוני במחזה שנקרא "בית-התה של ירח אוגוסט": פורנוגרפיה היא עניין של גיאוגרפיה – תמונה של בחורה ערומה בלונדון במוזיאון – מותר; בחורה ערומה בלונדון ברחוב – אסור, בית-סוהר.

ראובן ריבלין: באוקינאווה, בחורה ערומה ברחוב – מותר; תמונה של בחורה ערומה במוזיאון – בית-סוהר.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, מה שרואים מפה, לא רואים משם, ומה שמותר פה, לא מותר שם.

ראובן ריבלין: בסוף הכול קשקוש אחד, חרפה, ביזיון, פגיעה בשכל, פגיעה ביושר האינטלקטואלי, פגיעה באמת במחשבה, מה חושב הבוחר.

ראובן ריבלין: אבל למה ללכת כל כך רחוק עד המרכז, שהרי המרכז עוד מתגבש, ואם ירצה השם, הוא כבר גם יכין את הרשימה, שכן עד הרגע שבו אנחנו יכולים לצאת ולהיפלט ממפלגה אחת ולעבור למפלגה אחרת, עדיין הרשימה פתוחה והיד רושמת, אבל מה יהיה בעבודה?

ראובן ריבלין: אני שמעתי אתמול, ואומנם הנחתום לא מעיד על עיסתו, אבל עדות מהבית היא עדות חשובה ביותר כדי לבחון את היכולת של אנשים בתוך הבית.

ראובן ריבלין: ואני שומע אתמול את חבר הכנסת זוילי מעיד עדות בקולו ומתוך ניסיונו על יכולתו של אותו אדם שאתם מייעדים אותו להיות מועמדכם לראש ממשלה – כי גם זה עוד לא ברור.

ראובן ריבלין: אף שהוא נבחר בוועידה, חבר הכנסת אושעיה, עדיין לא ברור, כי יש בכל זאת נסיבות מיוחדות גם אצלכם.

ראובן ריבלין: הנסיבות המיוחדות הן לא רק נחלתנו.

ראובן ריבלין: ואז מי יודע?

ראובן ריבלין: האם רמון נשאר אצלכם או הולך למרכז?

ראובן ריבלין: אם תימין ואשמאילה, מה זה?

ראובן ריבלין: אולי אתם צריכים באמת – מעבר ל-17 במאי, עד שתתארגנו, עד שתחליטו, עד שתתעוררו.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, כל מי שדיבר על איזו אפשרות, שדיבר פה על כל אותם מצבים שנקלענו אליהם, הרי מה הוא חושב?

ראובן ריבלין: שהציבור אידיוט, שהציבור לא יודע, שהציבור לא מבין, שהציבור לא מרגיש, שהציבור לא חש, שמהיום שעלתה התנועה שלי לשלטון, לא הפסקתם לחרף, לגדף, להשמיץ ולפגוע; וכאשר חס וחלילה מישהו משיב מלחמה שערה, תיכף אתם באים ובאיזו יפהפיות נפש מדברים על הסתות ומשטמות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: כן, אני מבין, אדוני.

ראובן ריבלין: אני אוותר גם על ההסתייגות השלישית ואני מסיים עכשיו את דברי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: במשפט אחד, טוב.

ראובן ריבלין: מה שאני יכול לומר הוא כך: גם חברי בשמאל אשר מבינים שהם עדיין לא החליטו מה תהיה רשימתם, כי אם חדשים מקרוב באו, ואלה שצריכים "חדש מפני ישן תוציאו" – מדוע שלא נוציא מישן יותר?

ראובן ריבלין: מדוע פתאום מבשרים לנו דווקא שאנשים מעולים ונפלאים, המביאים לגישור, לא נמצאים בתוך הרשימה?

ראובן ריבלין: האם זאת לא משטמה, האם זו לא איזו נקמנות אישית, האם זו לא איזו הכוונה של בוחרים באותן האשמות שמאשימים את תנועתנו?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מודה לך מאוד מאוד, חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: כך שסדנא דארעא חד הוא, וכל הפוסל במומו פוסל, וכאשר עולים כאן פוליטיקאים ומתחילים להטיף מוסר, שיזכרו תמיד: מי שהולך עם חמאה על הראש, שלא יסתובב ביום שמש, כשהשמש קופחת, בלי כובע על הראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: במיוחד בשנת בצורת חמה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אחריו – חבר הכנסת בני אלון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני, אתה מוכן להסתפק בחמש דקות?

בנימין אלון: אולי פחות.

בנימין אלון: אני לא מתחייב, כמובן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חמש דקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני?

בנימין אלון: יש זמן להצבעה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: כן, ב-19:00.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כדי לאפשר לכולם, אתה מסתפק בחמש דקות?

בנימין אלון: לא, בוא נקבע את הזמן האפשרי ויכול להיות שאני אדבר פחות, כי אני צרוד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה, אדוני.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק לפיזור הכנסת, בקריאה ראשונה, אני הצבעתי בעדו.

בנימין אלון: בקריאה שנייה אהיה מוכן לשנות את הצבעתי אם יהיה איזה היגיון שיראה לנו שהממשלה הזאת הסיקה את שתי המסקנות שגרמו לנפילתה, אבל זה צריך להיות דבר ברור, מוכח.

בנימין אלון: הדבר הראשון היה אותה פשיעה בהליכה לוואי ובהסכמה לנסיגה, ובביצוע הנסיגה בין שכם לג'נין, בעמק דותן, בגרימת מצב שגנים וכדים בקושי יכולים להישאר במקומם, הם בקשיים גדולים, ויישובים אחרים, וזה בממשלה לאומית, וזה כל כך מעט זמן לפני 4 במאי.

בנימין אלון: עכשיו אנחנו שומעים מראש הממשלה, שאין טעם לסגת לפני שאנחנו רואים אם ב-4 במאי ערפאת גומר את ההסכמים או לא גומר את ההסכם.

בנימין אלון: אם באמת הפירוש של 4 במאי אצל ערפאת הוא שב-4 במאי 1994 התחיל תהליך של הסכם ביניים למשך חמש שנים, וב-4 במאי 1999 הוא נגמר, וב-4 במאי 1999 הוא מכריז על מדינה ונגמר אוסלו, אז התחננו לפני ראש הממשלה: אל תיסוג מארץ-ישראל, חכה ארבעה חודשים, חכה חמישה חודשים.

בנימין אלון: זה כבר נמשך, למה אתה נחפז לעשות זאת?

בנימין אלון: והוא עשה זאת.

בנימין אלון: זו היתה פשיעה נוראה בהשקפה, בהיגיון, ביושר.

בנימין אלון: הייתי אומר, סתם, מעבר להשקפה הלאומית, האם יש הבנה שיש כאן טעות מוחלטת שהיתה פה נפילה נוראה ואין עוד נסיגות?

בנימין אלון: אפשר לדבר, אבל האם יש הבנה כזאת, או שהכול תעתועים ותעלולים וניסיון.

בנימין אלון: ופה אני מגיע לנקודה השנייה.

בנימין אלון: מה היא הנקודה השנייה?

בנימין אלון: האם אכן נכון ש"נאמני ארץ-ישראל" היו אלה שגרמו להקדמת הבחירות?

בנימין אלון: נכון חלקית.

בנימין אלון: נכון שהעניין של הנסיגה הזאת, שנחתמה ב-4 במאי, החישה את הקץ, והיא היתה מעשה שטות נורא, פוליטי, ציני, מכל המובנים.

בנימין אלון: אבל האם באמת זוהי התמונה?

בנימין אלון: בואו נצייר ציור תיאורטי שהיום החוק לא עובר.

בנימין אלון: בואו נצייר ציור תיאורטי שכל החוזים שנחתמו עם התדמיתנים וכל מסעות הפרסום שהחלו נקטעים ונכנסים לבוידעם ומחכים עוד שנה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לפי דבריך זה מאוד אקטואלי.

בנימין אלון: רגע.

בנימין אלון: אני אומר, בואו נצייר ציור תיאורטי.

בנימין אלון: האם יש לנו כאן ממשלה שמסוגלת לבצע, למשול, חבר הכנסת ריבלין?

בנימין אלון: האם יש 61 חברי קואליציה, חבר הכנסת הרב דהן, שמסוגלים לנהל מדינה ולא מפילים זה את זה?

נסים דהן: אני מכיר עשרה שמסוגלים לנהל את המדינה.

נסים דהן: אתה תביא את השאר.

בנימין אלון: עשרה לא מספיק.

בנימין אלון: בסדום הוא אמר:

בנימין אלון: אם יש עשרה צדיקים – – –

רחבעם זאבי: עם עשרה לא מנהלים את המדינה.

נסים דהן: אני מכיר עשרה שיכולים לעשות את זה יפה מאוד.

ראובן ריבלין: עשרה של ש"ס.

בנימין אלון: אם נאמר שיש 61 נאמנים, הרי ראש הממשלה רבין המנוח – עם 58 חברי כנסת ובלוק חוסם של הסיעות הערביות מחוץ לקואליציה – ניהל, מה זה ניהל, רץ, השתולל, עשה מה שבא לו, כמו שאומרים.

בנימין אלון: כאן אי-אפשר להזיז כלום.

בנימין אלון: אני לא מדבר רק בנושא ארץ-ישראל – בנושאי דת ומדינה, בנושאים אחרים.

בנימין אלון: אז מה עשינו?

בנימין אלון: בואו נאמר שדרמה יפה תהיה היום, זה לא יתקבל.

בנימין אלון: בעוד שבועיים תהיה הצבעת אי-אמון – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלון, למגינת לבי, גם בכנסת הבאה יחסי הכוחות לא ישתנו.

ראובן ריבלין: ההשקפה הלאומית לא תשתנה.

ראובן ריבלין: אנשים מאבדים את הצפון המדיני, אנשים מאבדים את האידיאולוגיה, אנשים מאבדים את האמונה ואת דרכם בציונות – – –

בנימין אלון: נכון.

בנימין אלון: גם אני חושש, חבר הכנסת ריבלין.

בנימין אלון: כן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת רובי ריבלין.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת אלון, אני רוצה להזכיר לך שכבר עברו חמש דקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: האם אתה רוצה לנצל את זמנך עד תום?

בנימין אלון: כן, ננסה.

בנימין אלון: אני גם חשבתי שהצרידות שלי תבגוד בי.

בנימין אלון: אני מדבר לאט.

בנימין אלון: אני אנצל את עשר הדקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: קולך צלול.

בנימין אלון: אני אנסה.

בנימין אלון: אני הזכרתי פעם – חבר הכנסת ריבלין, יש כאן שני חברי כנסת ממולדת, שבגלל השקפתם האידיאולוגית הם אינם חברי הקואליציה ואין להם משרד ממשלתי ואין הם נהנים ממנעמי השלטון במובן הזה, והם ניסו לעזור בכל כוחם לקואליציה בוועדות ובמליאה, וכל חברי יעידו, בכל הצבעה והצבעה.

בנימין אלון: הם רשאים – אם ירצו; לא שאנחנו עושים את זה, עושים את זה בהצבעת תקציב, בהצבעות מסוימות – לומר: אדוני ראש הממשלה, אתה זקוק לאצבע שלנו?

בנימין אלון: זה עולה כסף, לא בשביל מולדת, לא בשביל המפלגה, בשביל ארץ-ישראל, בשביל צה"ל, בשביל לא משנה.

בנימין אלון: ככה עשו המפלגות הערביות בזמן ממשלת רבין, כשהם היו מחוץ לקואליציה, ואמרו: אנחנו דורשים לסקטור שלנו, למדינה שלנו כהשקפתנו.

בנימין אלון: לגיטימי.

בנימין אלון: האם זה לגיטימי שכל הצבעה גורלית בקואליציה הזאת תהיה צומת ומפגש של דרישות חדשות?

בנימין אלון: לריצה החוצה עוד לאיזו סחיטה מסיעות שחברות בקואליציה, מסיעות שיש להן משרדים ממשלתיים?

ראובן ריבלין: זה מה יש.

בנימין אלון: איזה מינהל תקין זה?

בנימין אלון: האם זה ישתנה אם היום נאמר שפיזור הכנסת מוקפא?

ראובן ריבלין: לא ישתנה.

בנימין אלון: אני מוכן.

בנימין אלון: הרבה שואלים אותי: אתה אינך חושש מהתוצאות?

בנימין אלון: למולדת – אני לא חושש.

בנימין אלון: למדינה – אני כן חושש.

בנימין אלון: די לי לראות את שלטי החוצות של ברק – מפחיד.

בנימין אלון: אני רק אומר:

בנימין אלון: אם מולדת היתה מעזה, על סמך מחקר, שמישהו היה אומר לה שאם היא תכתוב מודעות, לתת כסף לחינוך ליהודים – כן, אבל חינוך לילדים ערבים אזרחי ישראל – לא; זה נגד השקפת העולם שלנו, אזרחי ישראל הם אזרחי ישראל.

בנימין אלון: אבל אם היו באים כל מיני פינקלשטיינים וכל מיני יועצים פסיכולוגים ואומרים, זה ייתן לכם ארבעה מנדטים, חמישה מנדטים, היינו מעלים בדעתנו לעשות זאת?

בנימין אלון: ואם היינו עושים זאת לרגע אחד, זה היה עומד?

בנימין אלון: אבל שלטי חוצות של מי שמתיימר להיות ראש הממשלה, אהוד ברק: לחינוך לפני הישיבות, תלמוד-תורה של ילד חרדי קטן – הוא לא לומד?

בנימין אלון: לעבודה – מקומות עבודה לפני ישיבות.

בנימין אלון: לא לישיבות.

בנימין אלון: לא להתנחלויות.

בנימין אלון: ככה הוא מתחיל את הקמפיין שלו?

בנימין אלון: מבוסס על יצרים אפלים של שנאת השונה.

בנימין אלון: זה רק מזכיר לי – – –

רחבעם זאבי: מורידים כבר את השלטים האלה.

רחבעם זאבי: הם יודעים שזה עשה להם שירות דוב.

בנימין אלון: חבר הכנסת זאבי אומר שמורידים את השלטים כי זה עשה שירות דוב.

בנימין אלון: אני מקווה שילמדו מזה לקח, אבל זה רק מזכיר לי מה עברנו פה בארבע השנים של לייבש את ההתנחלויות, של ביטול חוזים, בניינים עמדו ריקים, שילמו מיליארדים לקבלנים ובניינים עמדו ריקים, כדי שמתנחלים יישארו צפופים בקרוונים, כי יש סדרי עדיפויות חדשים.

בנימין אלון: ודאי שאינני שש אל הבחירות האלה.

בנימין אלון: ודאי שהייתי רוצה ממשלה לאומית שיודעת לעבוד למען סדרי העדיפויות שלה.

בנימין אלון: ודאי שאשמח עם כלל ישראל שרואה אותי עכשיו, שנתבשר היום שאין בחירות ואין נסיגות נוספות בארץ-ישראל ויש ממשלה שיודעת למשול.

בנימין אלון: רק למען הפואטיקה, אדוני היושב-ראש, לצערי אני צריך להוסיף את שתי המלים הקטנות: לו יהי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לחבר הכנסת בני אלון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חברת הכנסת יעל דיין.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אחריה – חבר הכנסת חגי מירום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אם הוא איננו – חבר הכנסת יונה יהב, ואחריו – חבר הכנסת נסים זוילי, ואחריהם – חבר הכנסת עזמי בשארה.

יעל דיין: ערב טוב, כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה לומר שאני לא צרודה ובכל זאת – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: את רוצה עשר דקות?

יעל דיין: אני חושבת שפחות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני אשים את השעון על עשר דקות.

יעל דיין: אתה יכול לתת לי עשר דקות ובדקות שלא אשתמש תהיה לי הרגשה טובה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תהיי נדיבה.

יעל דיין: אני רוצה לציין לפרוטוקול, אבל זה קורה יותר מפעם אחת, ולכן אני משתמשת בזכות הדיבור שלי.

יעל דיין: אני מקבלת לפחות פעמים מספר, לא נאמר במושגים של זמן, מכתבים מתוך הכנסת.

יעל דיין: המכתב שבידי הוא מהגזברות.

יעל דיין: המכתב הקודם היה מהדוברות של לשכת יושב-ראש הכנסת.

יעל דיין: והכתובת עליהם היא: "לכבוד חבר הכנסת יעל דיין", ובפנים, פשוט כדי לא לחשוב שמישהו סתם כתב את המעטפות, אבל גם בפנים אנחנו רואים: "חבר הכנסת יעל דיין".

יעל דיין: אני אפילו לא טורחת למחות.

יעל דיין: אני עונה על כל מכתב כזה ואני מסרבת לענות על תוכנו עד שישונה מיני בהתאם.

יעל דיין: אני חושבת שזה לא מן הכבוד אחרי שבע שנים או אחרי יומיים בכנסת, קדנציה ראשונה או קדנציה אחרת, שחברת כנסת מקבלת מכתבים מתוך הבית הזה בלשון זכר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: האם מבחינה דקדוקית זה לא מותר?

יעל דיין: מותר הכול, אבל דאגנו בקדנציה הקודמת – מה שלא היה עד לפני 1992 – שעל המעטפות שרשום עליהן אוטומטית "חבר כנסת" ועל הנייר הסטנדרטי שרשום עליו "חבר כנסת", יודפסו בעבור חברות הכנסת גם מעטפות וגם נייר מכתבים שכתוב עליהם "חברת הכנסת".

יעל דיין: אז יש כאן רגרסיה מסוימת.

יעל דיין: אני מקווה שזה לא ציון של תפיסת עולם.

יעל דיין: אני רוצה לומר שני דברים על החוק המוצע, על פיזור הכנסת.

יעל דיין: קודם כול, נראה לי לחלוטין שגוי, מוטעה וזדוני להתייחס לחוק פיזור הכנסת כאילו היה זה הישג של כל הבית הזה והישג של הממשלה.

יעל דיין: הליכוד ממש ניכס את החוק הזה.

יעל דיין: זה חוק שאנחנו מנסים להעביר, למעשה, מרגע שהיה ברור שהממשלה הזאת היא ממשלת אסון, ממשלת כישלון, ממשלה שאין רוצים בה, ואין רוצים בה בתוך הממשלה, בתוך הסיעה, בתוך הבית הזה.

יעל דיין: והנה, הפלא ופלא, עולה ראש הממשלה, מצביעים בעד החוק הזה חברים מכל סיעות הבית, ופתאום זה הופך להיות קונסנסוס.

יעל דיין: אני רוצה לנכס לעצמנו חזרה את העניין של פיזור הכנסת.

יעל דיין: פיזור הכנסת לא בא כיוזמה ממשלתית, הוא לא בא כיוזמה קואליציונית, זאת לא דאגה קונסנסואלית לעם – זאת נפילה של השלטון, שלא מגיע לו לשרוד ולא מגיע לו להמשיך ולכהן.

יעל דיין: העובדה שהם הכירו ברוב שיש לנו לפיזור הכנסת עומדת לזכותם, מתוך רצון הישרדות או מתוך השאלה, איך הולכים בסופו של דבר בדמוקרטיה לבחירות, אם הולכים על חודו של קול או הולכים להסכמה.

יעל דיין: לכן דבר ראשון שיהיה ברור לכל צורך שהוא, שאומנם, ברוב של 80 חברי כנסת הכנסת כאילו פיזרה את עצמה, אבל את הכנסת הזאת מפזרת הסיעה הגדולה בבית, סיעת העבודה, שהצעת חוק פיזור הכנסת היתה שלה, משום שלא היה אפשר לסבול עוד את הבית הזה במתכונתו, ובעיקר משום הממשלה שעומדת בראשו.

יעל דיין: אני לא חושבת שחשבנו שחבר הכנסת ריבלין איננו מתפקד וצריך לפזר אותו.

יעל דיין: אני גם מקווה שהוא יהיה בצד השני של הבית, אבל שהוא יהיה כאן גם בכנסת הבאה.

יעל דיין: אבל ודאי שהכוונה היתה לפזר קודם כול את ראש הממשלה, לקחת את המנדט מראש הממשלה.

יעל דיין: מאחר שזה היה כרוך בפיזור הכנסת, אנחנו קיבלנו על עצמנו את פיזור הכנסת, והצטרפו אלינו כמובן גם חברים מסיעות אחרות.

יעל דיין: אני רוצה להעיר על שני דברים שהוערו כאן.

יעל דיין: אני חושבת שזה קצת מבזה, כאשר בסוף קדנציה, כפי שנראה לנו, קמים ומעלים מחדש את העניין, שלפלסטינים יש מדינות אחרות.

יעל דיין: איפה אנחנו חיים?

יעל דיין: אנחנו מתקרבים לסוף המאה ולסוף האלף, ולשעת מימוש הסכמים אני מקווה, אז פתאום להתחיל להחזיר את השעון אחורנית ולומר שזאת הארץ היחידה שיש לעם היהודי?

יעל דיין: זאת עובדה, זה נכון, אבל אנחנו מכירים את הטרגדיה – זאת גם הארץ היחידה שיש לפלסטינים.

ראובן ריבלין: לא, לא.

יעל דיין: וכאשר אנחנו מדברים על "יחלוקו", זה לא עניין של הבדואים, ואי-אפשר להמשיך ולהגיד היום לפלסטינים שיש להם 20 ארצות, ולהגיד למצרים – קחו אתם קצת, ולירדנים – קחו אתם קצת.

יעל דיין: זה קצת מבזה לא רק את ההיסטוריה האובייקטיבית, זה קצת מבזה אפילו את הבית הזה.

יעל דיין: עברנו את הדברים האלה מזמן מאוד, והיום לפחות חשבתי שיש עליהם איזו הסכמה, שהשאלה היא איפה יעבור קו החלוקה, ולא אם בכלל מגיע למישהו בזכויות הטבעיות שלו מדינה משל עצמו.

יעל דיין: אני מודאגת, ולכן לא מקובל עלי התאריך שנקבע, ואני אצביע בעדו משום שיש הסכם סיעתי.

יעל דיין: התאריך המאוחר הזה משאיר פרצה, שאני לא יודעת איך היא תתמלא.

יעל דיין: אני לא יודעת כמה תתנפח הממשלה; כבר אנחנו שומעים על שני שרים נוספים, כבר אנחנו שומעים על כיבודים, כבר אנחנו שומעים על מינויים פוליטיים, כבר אנחנו שומעים על כל מיני קומבינציות.

יעל דיין: התקציב יעבור וחוק ההסדרים יעבור, אבל הוא יעבור בתור טובות הנאה.

יעל דיין: אני לא יודעת מה יעשו בששת החודשים האלה לא עם התקציב, לא עם הרזרבה.

יעל דיין: כנסת שהחליטה לפזר את עצמה לא לקחה על עצמה שורה של הסכמות, מה יקרה בתוך ששת החודשים האלה, מה קורה להסכם וואי.

יעל דיין: אם היינו כל כך נדיבים והלכנו לקראת הליכוד בהסכמה לתאריך שלחלוטין לא נראה לנו, למה לא דרשנו איזו תמורה?

יעל דיין: למה לא דרשנו תמורה לפחות בביצוע ההסכמים?

יעל דיין: למה לא דרשנו תמורה בנושא תקציב?

יעל דיין: למה לא דרשנו תמורה בנושא חוק ההסדרים, לפרק אותו גם כן לאותה תקופת זמן שאנחנו מוותרים עליה?

יעל דיין: לכן אני חוששת מפני התקופה הבאה עלינו לא לטובה, שמשאירה שישה חודשים ממשלה שלכל הדעות היא ממשלה שכשלה, ואנחנו נותנים להם באותו זמן את הכלים לשלוט.

יעל דיין: אנחנו לוקחים מהם את הכלי הראשי של הקדנציה הבאה, ואנחנו משאירים בידיהם את הכלי של שישה חודשים.

יעל דיין: אני מקווה, שהבית הזה יהיה די חכם, די נבון, וימשיך בפעילות שלו כדי להמשיך ולהיות לא כלב שמירה, אבל מסגרת.

יעל דיין: כי אם פיזרנו את הכנסת מהיום, ושישה חודשים תהיה רק ממשלה ולא תהיה כנסת באותו זמן, אני חושבת שעוד נכונו לנו הרבה דמעות.

יעל דיין: היום אנחנו בוכים לאחור; אנחנו יכולים להתחיל לבכות גם קדימה.

יעל דיין: תודה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לחברת הכנסת יעל דיין.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אחריה – חבר הכנסת חגי מירום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל חבר הכנסת גולדשמידט רוצה להעיר.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, סיכמנו על הצבעה בשעה 19:00.

אלי גולדשמידט: אם נעמוד בכך שכל חבר כנסת ידבר עשר דקות תמימות, אנחנו לא נגיע עד שעה 19:00.

אלי גולדשמידט: אני מבקש ממך שתבקש מחברי הכנסת לעמוד בזמן של חמש-שש דקות, באופן שכולם ידברו אבל נצביע ב-19:00.

אלי גולדשמידט: תודה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה לך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הצעתי את ההצעה הזאת לפני שלושה-ארבעה נואמים.

אלי גולדשמידט: אני לא יכול לדבר בשם חברי הכנסת שעומדים על הבמה.

אלי גולדשמידט: זכותם לדבר עשר דקות.

אלי גולדשמידט: אני פונה באמצעותך שתבקש מחברי הכנסת לעשות את זה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: פניתי אליהם וקראתי להם ולבקש מהם להסתפק בחמש דקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הם לא נעתרו לבקשתי.

אלי גולדשמידט: מה שיקרה הוא, שב-19:00 נפסיק את הדיון ויהיו כאלה שלא ידברו.

ראובן ריבלין: כל חברי הכנסת שדיברו מסכימים עם ההצעה של חבר הכנסת גולדשמידט.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת מירום יסכים אחרי שידבר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת מירום, אוזניך שמעו את הבקשה של חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שאני רוצה לחזור עליה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אם תוכל להסתפק בחמש דקות, בבקשה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני אתן לך עשר דקות.

חגי מירום: אני ארשום לי במחשב חמש דקות ואעמוד במשימה, כפי שביקש חבר הכנסת גולדשמידט.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה, אדוני.

חגי מירום: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זאת שעתה של הכנסת לחשבון נפש.

חגי מירום: לא בכל יום היא מפזרת את עצמה והולכת לבחירות חדשות, ויש בהחלטה הזאת של הכנסת להקדים את הבחירות משום ביטוי של הבנה, שהכנסת הזאת לא יכולה להמשיך עוד באופן שבו היא מתנהלת, שהממשלה הזאת לא יכולה לקבל עוד את אמון הכנסת, ואנחנו צריכים לייחל לתוצאות אחרות לאחר הבחירות הקרובות הבאות עלינו, לפי דעתי לטובה.

חגי מירום: חברי חברי הכנסת, שיטת הבחירה הישירה הרסה כל חלקה טובה בדמוקרטיה הישראלית.

חגי מירום: המפלגות לא מסוגלות להביא לידי ביטוי באופן רציני את האידיאולוגיות שלהן.

חגי מירום: אין בהן דיון אמיתי ונוקב בשאלת הדרך והערך, אלא רק מכר של תדמיות – "ביסלי" ו"במבה" פוליטיים להמונים.

חגי מירום: זהו הסגנון שאנחנו נתונים בתוכו וזוהי המציאות הפוליטית האיומה שמדינת ישראל נקלעה אליה.

חגי מירום: חברי חברי הכנסת, צריך היה להיות מדור הנפילים, מדור הוותיקים, אנשים מסוגם של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, וייבדלו לחיים ארוכים יצחק שמיר ושמעון פרס, כדי להצליח לנטרל במידת-מה את העמידה האישית, את האמירה האישית, את המכר האישי, לטובת מפלגה, לטובת דיון רציני, אידיאולוגי, פוליטי בתוכה, ואפילו אנשים שהיו מסוגלים לכפוף עצמם בפני רצון הרוב במפלגה.

חגי מירום: הדבר הזה, חברי חברי הכנסת, הסתיים.

חגי מירום: אין לנו עוד מהדגם הזה של מנהיגים, שמוכנים לראות רוב במפלגה שחושב אחרת מהם.

חגי מירום: שיטת הריכוזים הכוחניים אל תוך כל דיון אידיאולוגי בתוך המפלגה, שמא חס וחלילה העומדים בראש המפלגות, ראש הממשלה ואחרים, "יינגפו" בתוך מפלגותיהם.

חגי מירום: ומה הפחד?

חגי מירום: מהו החשש כאשר מתנהל דיון אידיאולוגי אמיתי ואתה לא מצליח להשיג את הרוב במפלגתך?

חגי מירום: מדוע החרדה הגדולה הזו מפני דעותיהם של האחרים?

חגי מירום: זו השיטה.

חגי מירום: זהו הקלקול הנורא אשר התרחש אצלנו.

חגי מירום: ואנחנו יצרנו במו-ידינו, עם חוק הבחירה הישירה, גם את העדר הריסונים והאיזונים בין הכנסת לבין הממשלה.

חגי מירום: יכולה ממשלה להתנהל באופן חופשי לחלוטין, מנותק ומשוחרר מן הכנסת, כמעט ללא צורך להיזקק אליה, כמעט ללא צורך להופיע בה, כמעט ללא צורך לדווח לה, והריסון והאיזון הדרושים הופרו לחלוטין.

חגי מירום: הכנסת הפכה ריבון אבוד, ריבון אובד, ריבון אובד עצות, והממשלה הפכה ריבון כול יכול, דורסני, חסר מעצורים, שאפילו שלטון החוק לא מעניין אותו במיוחד.

חגי מירום: וכך גדלות להן תופעות מסוגו של איווט ז'ירינובסקי-ליברמן, שמביאות אל חלל הציבור הישראלי מצע מפלגתי קרוב מאוד לפאשיסטי, המוציא אל הרחוב ומתיר את הדם של בית-המשפט העליון, של הפרקליטות, של המשטרה, של כל גורם שמופקד על שלטון החוק, ואין פוצה פה ומצפצף.

חגי מירום: מיהו האיש הזה?

חגי מירום: האיש הזה היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מנכ"לו של בנימין נתניהו.

חגי מירום: וכך עומד האיש ומבטא מסר שמזכיר לנו את הנוראים שבמנהיגים האופוזיציוניים שיש היום ברחבי העולם.

חגי מירום: חברי חברי הכנסת, הבחירות החדשות, אני מקווה שיובילו דיון רציני על ניקיון בשלטון, על האפשרות שאיש באמונתו יחיה בחברה הישראלית.

חגי מירום: אני מקווה שידונו בעתיד הדור הצעיר באופן אמיתי ובשאלות אמיתיות של חינוך, של דור צעיר, של אנשים שחוזרים אל החברה ומחפשים לעצמם מקום עבודה והשתלמות, וסיכוי למשכנתה לדירה ולהתארגנות בחיים.

חגי מירום: אני מקווה, שגם המסר של שוויון חברתי יהיה אחד המסרים של הבחירות הללו, כך שהחברה הישראלית תצעד בצורה גאה וישרה גם עם אותם מיעוטים שכל-כך כל-כך מקופחים במשך כל השנים, ואני רוצה לראות את מי שבאומץ ירים את הדגל ויאמר: אני הולך לשוויון חברתי לכל אחד בארץ הזאת, לרבות המגזר הערבי והדרוזי.

חגי מירום: תודה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה, חבר הכנסת חגי מירום, על דבריך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת יונה יהב, בבקשה.

יונה יהב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם יש עדיין בבית הזה איזה חבר כנסת שמתלבט אם להביא את הממשלה הזאת לקצה ימיה אם לאו, הרי מסיבת העיתונאים של איווט ליברמן, שבה הוא הכריז על הקמתה של מפלגה חדשה, שמה קץ לכל התלבטות מסוג זה.

יונה יהב: האיש הזה, שבהחלט אפשר להדביק לו את הכותרת בריון פוליטי, עשה פלסתר את כל הנכסים המאוד-מהותיים של הדמוקרטיה הישראלית.

יונה יהב: הוא בא לקעקע אותם, הוא בא לבעוט בהם, הוא בא לערער אותם, והכול בשם איזה שוויון שממנו זועקים רגשי נחיתות מאוד מאוד מאוד עמוקים ומובנים.

יונה יהב: האיש הזה לא צץ יש מאין.

יונה יהב: האיש הזה, שכיניתי אותו בריון פוליטי, גדל בערוגה של הליכוד, אדוני רובי ריבלין.

יונה יהב: בערוגה מסביבו של ראש הממשלה ביבי נתניהו גדל אותו איווט ליברמן, שבשנתיים וחצי האחרונות מעוות כל נורמה במדינה הזאת, והיום קיימת סכנה שתמימים וישרי דרך – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: למה אנחנו עושים חגיגה סביב השם הזה?

יונה יהב: לא חגיגה, אדוני.

יונה יהב: אבל צריך בהחלט להוקיע את מה שהאיש הזה סימל אתמול במסיבת העיתונאים הזאת, כי קיימת באמת סכנה, שהרבה מאוד תמימי דרך ילכו שבי אחרי הססמאות הנבובות והריקניות האלה, שבעצם – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: הוא בוודאי מתמוגג משמחה שאנחנו מזכירים את שמו.

יונה יהב: כן.

יונה יהב: אני מניח שזאת גם היתה הטקטיקה שלו, ליצור מהומה על מנת שהיום התקשורת שמופיעה בשפה הרוסית תיתן לו את הביטוי הנאות הזה.

יונה יהב: אני בהחלט מגנה את הכותרת שהופיעה היום בעיתון "וסטי", שאומרת בזעקה רבה ובצבע אדום – איווט ליברמן: צריך לתקן את מדינת ישראל.

יונה יהב: מי הוא שאומר לנו שצריך לתקן את אחד הפלאים הגדולים של המאה ה-20?

יונה יהב: עם כל הבעיות, עם כל חוסר השוויון שעדיין קיים פנימה בתוך החברה הזאת, הרי העובדה שריכזו פה תושבים מ-107 ארצות, המדברים 87 לשונות, ורובם באו ממשטרים לא-דמוקרטיים, ובנו כאן דמוקרטיה למופת, זה בהחלט אחד הפלאים של המאה ה-20, ויש רק להתגאות בזה, עם כל הביקורת שצריך להפנים כדי לתקן ולתקן ולתקן וליצור פה חברה שתהיה באמת אור לעולם כולו.

יונה יהב: אבל אנחנו חייבים להתאחד מקיר לקיר, ואני לא שמעתי את האיחוד הזה בגינוי הבלתי-מסויג כלפי מה שאמר האיש הזה במסיבת העיתונאים, ברגע שהוא השיק את המפלגה החדשה, המפלגה המסיתה והמדיחה הזאת.

יונה יהב: אני מקווה שהמפלגה המסיתה והמדיחה הזאת בראשותו לא תהפוך לעיר מקלט לאנשים תמימי דרך שייתנו לה כוח שלא מגיע לה בבית הזה.

יונה יהב: כי אנחנו חייבים להיזהר שבעת מונים מלהכניס פצצת זמן מתקתקת לתוך הבית הזה.

יונה יהב: אני מקווה, שמי שעדיין לא הבין את המצווה שבהצבעה על חוק התפזרות הכנסת, הבין אותה במאמר הפה של איווט ליברמן.

יונה יהב: אני גם חושב, שאנחנו מגיעים היום לקונסנסוס מקיר לקיר, שחייבים להעביר מן העולם את שיטת הבחירות לראשות הממשלה, השיטה שהוכרעה בכנסת השתים-עשרה ובאה לידי ביטוי בבחירות לכנסת הארבע-עשרה.

יונה יהב: השיטה הזאת הולידה רק רע.

יונה יהב: כפי שאמר קודמי, חבר הכנסת חגי מירום, היא שברה את כל האיזונים העדינים של משטר דמוקרטי.

יונה יהב: אני קורא מעל במה זו לחבר הכנסת יוסי ביילין ולחבר הכנסת עוזי לנדאו לנסות בכל דרך שהיא לפטור את עצמם מההבטחה שהם נתנו להחיל את החוק הזה רק על הכנסת השש-עשרה, ולהביא אותו להצבעה כאן ולהחיל אותו, בתקווה רבה, על הבחירות הקרובות, על מנת שבכנסת החמש-עשרה לא ישבו כאן אטומים קטנים שיחבלו ביציבות המשטר הדמוקרטי בישראל.

יונה יהב: תודה, אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לחבר הכנסת יונה יהב.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת זוילי, אנחנו סיכמנו בהיעדרך שהדוברים ינצלו רק חמש דקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש לך עשר דקות, אבל כך הוחלט וסוכם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה, אדוני.

נסים זוילי: מי אני שאפר החלטה שלכם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה מכובד מספיק.

נסים זוילי: אדוני היושב-ראש, חברי לכנסת, ראשית אני רוצה לפתוח את דברי בזה שאביע הערכה לחברי הכנסת, שאף שהם לוקחים על עצמם סיכון מסוים – הם יהיו חברים בכנסת הבאה, כן או לא; אף שלפעמים טובתם האישית היתה מחייבת הצבעה שונה, אני בטוח שהיום יהיה רוב משמעותי בכנסת שיאשר את החוק לפיזורה, ואני מקווה שגם הציבור הרחב בבית ידע להעריך את העובדה, שחברי כנסת ידעו לקבל החלטה אמיצה, משום שהם הגיעו למסקנה, שהממשלה הזאת, בשנות תפקודה ובהעדר תפקודה, בעיקר כשאנחנו מתייחסים לתפקודו של ראש הממשלה, הביאה את המערכת הפוליטית ואת המערכת הציבורית במדינת ישראל לעברי פי פחת.

נסים זוילי: אני חושב שזה מה שאנחנו משקפים בהצבעה שלנו.

נסים זוילי: אנחנו משקפים בהצבעה שלנו, שגם לנו נמאס מהסגנון הזה, גם לנו נמאס מהעדר מוחלט של תרבות שלטון, וכולנו מקווים שייבחר ראש ממשלה, שתיבחר כנסת ובעיקר ראש ממשלה שישדרו מסר שונה לחלוטין – מסר של איפוק, מסר של סובלנות, מסר של אחדות, מסר של עבודה, של כבוד לאדם ולזולת, ואני משוכנע שראש הממשלה הבא יהיה כזה שכולנו נהיה גאים בו.

נסים זוילי: אני רוצה להגיב במשפט אחד על דבריו של אביגדור ליברמן אתמול, משום שאני חושב שאסור להתעלם מהתוכן שלהם.

נסים זוילי: מעבר לכך שאני מצטרף לסלידה שבעצם אנחנו חשים כלפי אותם דברים, אני רוצה להזהיר את עצמנו כחברי כנסת מתחושה שזאת דעתו של אדם אחד.

נסים זוילי: ליברמן ביטא אתמול בדבריו תחושה של מיעוט גדול בקרב הציבור הישראלי, וזאת הסכנה בדבריו.

נסים זוילי: הוא הביע בדבריו תחושה של אולי שליש מהעם הזה, שמרגישים "אאוט-סיידרים", שמרגישים שהמערכות הדמוקרטיות שלנו לא משרתות אותם.

נסים זוילי: זאת הסכנה האמיתית – שנמצא אדם שמוכן להשתמש בהנמקות פופוליסטיות כדי להיבנות מהתחושות האלה ולהפוך אותן למאבק אנטי-דמוקרטי.

נסים זוילי: ליד זה שאנחנו מבקרים את דבריו, אנחנו צריכים שיהיה בנו גם האומץ להילחם בתופעות האלה, ובעיקר לתת תחושה לאלה שמרגישים כך שזה לא המצב.

נסים זוילי: זה אומר שאנחנו חייבים לשנות פעם נוספת את ההתנהגות הפוליטית שלהם.

נסים זוילי: אני הבנתי, למשל, את התביעה שהעלו חברים להגדיל את מספר שופטי בית-המשפט העליון ל-16, משום שהם רצו שהוא ישקף כוחות נוספים בחברה הישראלית, ואני מצטער שהמפלגה שלי הצביעה נגד, משום שזאת היתה שגיאה.

נסים זוילי: יש עוד הרבה מהלכים שצריך ליזום כדי שיותר ויותר אזרחים בחברה הזאת ירגישו שהם חלק ממנה ושהם מקבלים את כללי המשחק שלה, כי דמוקרטיה לא יכולה להיות בנויה כל הזמן רק על תכתיבים.

נסים זוילי: הנושא האחרון.

נסים זוילי: אני מוכרח להגיד שאני לא מבין ולא מקבל את ההחלטה לדחות את הבחירות לאמצע מאי.

נסים זוילי: אני יכול להבין את העמדה של ראש הממשלה ושל הימין.

נסים זוילי: הם אומרים: עברנו רעידת אדמה; אני זקוק לזמן כדי לארגן את השורות.

נסים זוילי: וחוץ מזה, אני חושב שאני ראש ממשלה טוב, אז בכלל אני לא מבין למה לבזבז חודשיים יקרים, כשאני יכול לתרום בהם למדינה, ולהקדים את הבחירות.

נסים זוילי: את עמדתו של ראש הממשלה אני מבין, את עמדתו של הליכוד אני מבין.

דוד טל: מפלגת העבודה לא הסכימה.

נסים זוילי: זה בדיוק מה שאני רוצה לומר.

נסים זוילי: אני לא מבין את העמדה של המפלגה שלי.

נסים זוילי: אני לא מבין איך אנחנו יכולים להרשות לעצמנו לטרטר את העם ואת המדינה הזאת חמישה חודשים במערכת בחירות, כשעומדות לפנינו כל הבעיות שבעולם – הסכמי השלום מוקפאים, המצב הכלכלי מידרדר.

נסים זוילי: מה אנחנו נגיד ל-230,000 המובטלים?

נסים זוילי: – לא, אנחנו עושים פסק זמן, אתם תישארו מובטלים, זה לא חשוב, תחכו ל-20 במאי, ואחרי זה חודש וחצי להרכיב ממשלה, תחכו שבעה חודשים כדי שיהיה מישהו שיתמודד עם הבעיות שלכם.

נסים זוילי: מה אנחנו אומרים, איך אנחנו מסבירים את זה שאנחנו לא מסוגלים לקיים בחירות ב-15 במרס?

נסים זוילי: אנחנו לא מרגישים את הבעיות שלוחצות עלינו?

נסים זוילי: זאת גישה שגויה, כיתתית, ואני אפילו מתבייש לחזור על הנימוק שנותנות חלק מהמפלגות, שהן מאמינות שעל-ידי זה ימנעו, ישחקו כוחות חדשים שמנסים לצוץ.

נסים זוילי: אני מתבייש להעלות את הטיעון הזה, כי הטיעון האמיתי, או מה שצריך להשפיע על החלטות של חברי הכנסת הוא טובת המדינה ואיך להתמודד עם הבעיות שלה.

נסים זוילי: לכן, התאריך הנכון היה אמצע מרס, ולא אמצע מאי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת זוילי, תמו חמש הדקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני מדבר כמובן בצלם של הדברים שנאמרו אתמול וכבשו מקום מכובד בתקשורת; במיוחד בתוכניות המלל ממציאים כל שבוע נושא אחר, כפי שאמר חברי שבח וייס – זה מתחיל בשבת, קראת לזה "משחק השבת", ואחר כך מגלגלים את זה כל השבוע ובסוף השבוע אין כלום, אין שום התפתחות.

עזמי בשארה: אני חושב, שהעניין של איווט ליברמן, ללא ספק הוא עניין חשוב בגלל הדאגה שהוא עורר אצל חלקים נכבדים בדעת הקהל הנאורה בישראל.

עזמי בשארה: אני חולק על חלק מהדברים שאמר חבר הכנסת יונה יהב בנושא ההתבטאויות של איווט ליברמן.

עזמי בשארה: אני חושב, שבסופו של דבר האדון ליברמן אימץ לעצמו שיח שהיה אמור להיות שיח של השמאל, כמו כל פאשיזם אחר בעולם, כמו כל כוח פאשיסטי אחר בעולם.

עזמי בשארה: הוא לקח את השיח של השמאל וסובב אותו למטרות הימין.

עזמי בשארה: בערבית ישנו פתגם שאומר: "כלמת חק יוראד בהא באטל" – דברי אמת שהרצוי בהם היה שקר, שמה שרצו בהם זה שקר.

עזמי בשארה: אז הוא אמר כמה דברי אמת, אבל בעצם רצה בהם שקר.

עזמי בשארה: זו דרכו, בדרך כלל, של הימין הקיצוני.

עזמי בשארה: בדרך כלל מהימין הקיצוני נפלטות כמה אמירות נכונות, כי הוא צריך את השיח הפופוליסטי.

עזמי בשארה: כאשר הוא מדבר על אוליגרכיות, כאשר הוא מדבר על משטר של אליטות, כאשר הוא מדבר באמת על משטר אוליגרכי מסוים בליכוד – נסיכים, מה זה נסיכים?

עזמי בשארה: – הוא צודק.

עזמי בשארה: בסופו של דבר היה מהפך של הבסיס החברתי-הפוליטי של הליכוד נגד ההנהגה המסורתית של הליכוד.

עזמי בשארה: ההנהגה המסורתית של הליכוד מזמן איבדה את הבסיס החברתי שלה.

עזמי בשארה: הבסיס החברתי של ההנהגה המסורתית של הליכוד מצביע מזמן עבודה; זאת אומרת מעמד הביניים העירוני.

עזמי בשארה: הבסיס החברתי-הפוליטי של הליכוד בעיירות הפיתוח ובשכונות רוצה ייצוג פוליטי.

עזמי בשארה: בעצם, המהפך בליכוד שהיה כל כך אנטי-אליטיסטי ו"לא נחמד", הוא בסך הכול מהפך דמוקרטי שקרה בתוך הליכוד.

עזמי בשארה: יש מהפך של הבסיס החברתי-הפוליטי בליכוד נגד הנהגת הליכוד, שיש מי שאמר שהיא נסיכה, יש מי שאמר שהיא בירושה.

עזמי בשארה: אבל מי בא להגיד את זה?

עזמי בשארה: כוח פופוליסטי ימני מאוד, קיצוני מאוד, שמטרתו לערער את הדמוקרטיה.

עזמי בשארה: לדעתי, השמאל בישראל היה צריך לאמץ את השיח הזה, השיח שהולך בכיוון של רב-תרבותיות, נגד התנוונות המנגנון הפוליטי-החברתי גם של המפלגות וגם של הביורוקרטיה הפוליטית, נגד הגישה האגרסיבית, לדעתי, גם של השיפוט בישראל, שאומר בעצם שמלוא הארץ משפט ואין דבר לא שפיט, כפי שאומר נשיא בית-המשפט העליון, בעצם אליטיזם ליברלי נגד דמוקרטיה יותר עממית וכו'.

עזמי בשארה: ללא ספק, יש דברים שהשמאל היה צריך להגיד ולא הימין, אבל משום שהשמאל לא אומר אותם, הימין הקיצוני לוקח אותם, כמו שקרה בהרבה הרבה מקומות באירופה.

עזמי בשארה: אם מפלגת העבודה תלמד להגיד את הדברים האלה, במקום להשאיר אותם לימין הקיצוני שיגיד אותם, לרבות בנושא החברתי וכו' – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: חברי הכנסת, אני מבקש שלפחות תשוחחו בשקט.

עזמי בשארה: הדבר השני שרציתי להגיד בנושא הבחירות, ולדעתי הוא חשוב מאוד, הוא התהליך שקורה לא רק בבניית מה שנקרא מרכז פוליטי.

עזמי בשארה: היטיב לתארו העיתונאי דורון רוזנבלום בעיתון"הארץ", שצחק מהמיתוס של "הקסם האישי" ועוד מכמה נושאים, איך התקשורת מייצרת לאנשים קסם אישי ואז לכולם יש קסם אישי וכו', או ש"היתה לו הופעה אסרטיבית", שפתאום ברק נראה כמו טבח יפני כשהוא מדבר, כי מישהו אמר לו שצריך אחרי כל משפט לעשות תנועת יד חדה כזאת וכו'.

עזמי בשארה: נחמד, ללא ספק.

עזמי בשארה: האמריקניזציה הזאת של המערכת הפוליטית בישראל, לרבות קריסת המפלגות הגדולות והקמת ימין, שאי-אפשר לדעת.

עזמי בשארה: לימור לבנת, שהיא קיצונית כמו בני בגין או אפילו יותר ימינה, מחפשת עכשיו במרכז הפוליטי מקום ליד שחק, שאני חושב שמבחינת הדעות המדיניות שלו, ואני אגיד את זה, יותר מתון מברק מבחינת הדעות המדיניות שלו.

עזמי בשארה: אני מקלקל לו עכשיו ואני רוצה לקלקל לו, שלא ייראה כאילו הוא מרכז וימין.

עזמי בשארה: הוא לא מרכז ולא ימין.

עזמי בשארה: פתאום היא מוצאת את עצמה אצלו, והכול משחק וירטואוזי של תדמיות.

עזמי בשארה: אף אחד לא יודע מה בדיוק מה, ואחר כך יוצא אחד מהימין הקיצוני, איש של בריונות פוליטית, ואומר את הנושאים האידיאולוגיים שהיו צריכים להיות על השולחן.

עזמי בשארה: בלבול שלם, תהליך התנוונות של מפה פוליטית, ואז הימין הקיצוני אומר את דברתו.

עזמי בשארה: ידע השמאל שאלה הנושאים לדיון, ולא מי עושה תנועות יותר חדות ביד ולמי יש יותר קסם אישי ולמי אין יותר קסם אישי.

עזמי בשארה: אלה הנושאים, וצריך לדעת את זה.

עזמי בשארה: לדעתי, זה לא עניין של תחרות בין רמטכ"לים, תהליך שעושה מיליטריזציה של הפוליטיקה ופוליטיזציה של הצבא בסוף.

עזמי בשארה: אם אתם שמים לב, כפי שדנו, חבר הכנסת וייס, לפני שבוע, שני רמטכ"לים ועוד אחד מהמטכ"ל גם הוא מחפש לו מקום.

עזמי בשארה: מה חושבים עכשיו הגנרלים במטכ"ל על העתיד שלהם?

עזמי בשארה: האם היחסים ביניהם גם מותנים על-ידי כך שבעתיד הם יהיו מתחרים פוליטיים?

עזמי בשארה: לדעתי, זה גם עושה פוליטיזציה של הצבא, לא רק מיליטריזציה של הפוליטיקה.

עזמי בשארה: מאוד מסוכן מה שקורה פה, מאוד מסוכן מה שקורה פה.

עזמי בשארה: ללא שום ספק אני מסכים עם כך, שהסיפור של חמישה חודשי בחירות לא ניתן לו שום נימוק ממלכתי, שאפשר היה לשמוע אותו.

עזמי בשארה: זה היה סיכום בין שתי המפלגות הגדולות על התאריך הנוח להן.

עזמי בשארה: היה בהחלט אפשרי לקבוע את 27 באפריל, ועד עכשיו לא הבנתי למה לא.

עזמי בשארה: גם הצבעתי נגד בוועדה, אני בעד התהליך הזה והצעתי אותו להצבעה.

עזמי בשארה: ללא שום ספק היה צריך להקדים, והיה צריך להקדים כי צריך לקצר את חיי הממשלה הזאת.

עזמי בשארה: צריך לקצר את חיי הממשלה הזאת, משום שהממשלה הזאת לא טובה, לא ליהודים ולא לערבים, אבל קודם כול היא לא טובה לשלום.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כשנשאלנו כמה פעמים, במיוחד מאנשים שחשבו שאנחנו מומחים לענייני ישראל בכל מיני מקומות בעולם, אם המזכר של וואי ייושם, אמרנו: לא ייושם.

עזמי בשארה: חשבתי שהוא מושך זמן ובסוף באמת המזכר לא ייושם.

עזמי בשארה: ראש ממשלה שמתנדנד בין צורך ברשת ביטחון מהעבודה לבין צורך לשמור על הקואליציה, מתנדנד בין חתימה על הסכמים לבין פירושי ההסכמים לבין הכתבת הפירושים שלו לצד השני על-ידי כוח, בעצם על-ידי כוח, על-ידי זה שהוא יותר חזק מהצד השני, אי-אפשר כך לקיים תהליך שלום, ולדעתי ראש הממשלה הנוכחי גם לא רצה לקיים תהליך שלום.

עזמי בשארה: הוא לא היה משוכנע מלכתחילה.

עזמי בשארה: כולנו מדברים על הבחירות.

עזמי בשארה: אני לא יודע אם יש לפנינה רוזנבלום אפשרות לעבור וכו', ומה יהיה אחוז החסימה, ומתי שחק יגיד את המלה הראשונה ומתי ברק בעצם יגיד כבר את המלה הראשונה אחרי שנתיים, לא שמענו את דעותיו המדיניות, והיו לו שנתיים לומר אותן.

עזמי בשארה: אבל אנחנו כאן שוכחים, שממשלת ישראל חתמה על הסכם והיא לא מיישמת אותו.

עזמי בשארה: גם ממשלת מעבר חייבת ליישם הסכמים.

עזמי בשארה: למה הממשלה הזאת לא מיישמת את ההסכם עם הפלסטינים?

עזמי בשארה: עכשיו נעביר חמישה חודשים.

עזמי בשארה: היה הסכם חתום על-ידי האמריקנים, שלאחרונה לא הסכימו אפילו לקבל את שרון, כי לא נעים להם לקבל שר חוץ – אני מדבר על שרת החוץ, כי הם רצו שהוא ילך לדבר עם רוס – של מדינה שלא מיישמת הסכמים שארצות-הברית היתה עדה להם.

עזמי בשארה: אני חושב שצריכה לצאת צעקה מהבית הזה בימים האלה, שלא נעביר לו את חמשת החודשים האלה סתם, בלי להגיד משהו על הנושא הזה.

עזמי בשארה: יש הסכמים שצריך לבצע, ובסך הכול הדחייה רק מסבכת את חיינו וגורמת ליותר אלימות.

עזמי בשארה: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לך, חבר הכנסת עזמי בשארה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש לזכותו עוד 32 דקות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חשבתי שהוא רוצה לדבר גם בערבית, אבל אני מזמין את חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא סוד שאנחנו בסיעת מד"ע-רע"מ שקלנו היטב את הנושא של הקדמת הבחירות, ואולי מנענו בהתחלה את הגשת החוק הזה לקריאה ראשונה, משום שהיו לנו ציפיות שהממשלה הזאת תגיע להסכם – לא ידענו שזה יהיה הסכם "וואי פלנטיישן", אבל הסכם עם הרשות הפלסטינית – ותפעל לקידום תהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: היו לנו תקוות.

עבד-אלוהב דראושה: בנינו את התקוות הללו בשיחות שהיו לנו עם נציגי הממשלה, ראש הממשלה, נציגי הקואליציה, שרים, גורמים חשובים בתוך הקואליציה, וחשבנו שאכן הממשלה הזאת מתכוונת ברצינות להגיע להסכם ולממש את ההסכם.

עבד-אלוהב דראושה: אז גרמנו לכך שהחוק הזה בא באיחור-מה לכנסת ועבר בקריאה ראשונה.

עבד-אלוהב דראושה: סייענו להעברתו בקריאה ראשונה משום שהיתה לנו אכזבה מהממשלה הזאת, כאשר הממשלה חתמה על ההסכם, ביצעה חלק קטן ממנו והפסיקה לבצע אותו.

עבד-אלוהב דראושה: בהתחלה היתה הימנעות משחרור האסירים הביטחוניים, נהגו ברמאות עם הרשות הפלסטינית, שחררו 150 קרימינלים, אסירים שהם סוחרי סמים וגנבי מכוניות, שבכלל אין להם שום נגיעה לעניין הפוליטי והביטחוני שבגללו יש סכסוך ישראלי-פלסטיני ובגללו נחתם הסכם "וואי פלנטיישן".

עבד-אלוהב דראושה: מאז הקריאה הראשונה ועד הקריאה השנייה לא התקדם דבר, להיפך.

עבד-אלוהב דראושה: הממשלה העמידה תנאים בלתי מתקבלים על הדעת, תנאים שאין אפשרות שיקבל אותם פלסטיני אחד או ערבי אחד או שום אדם במישור הבין-לאומי, אפילו לא ארצות-הברית; חוץ מאשר הקיצונים בתוך הכנסת כאן, שחלקם דיברו היום וחלקם ידברו, אשר תומכים בעמדת הממשלה.

עבד-אלוהב דראושה: אלה אנשים פנאטים, פונדמנטליסטים, או קיצונים ששונאים ערבים, שונאים את השלום ושונאים את הישראלים הנאורים שרוצים שלום.

עבד-אלוהב דראושה: אלה אנשים שתמכו בעמדת ראש הממשלה הקיצוני, שהפסיק את תהליך השלום ומנע את ההתקדמות והזיק, קודם כול, לעם היהודי.

עבד-אלוהב דראושה: הוא הזיק למדינת ישראל, הוא מסכן את הביטחון של כל אזרח במדינה הזאת ושל כל אדם יהודי בכל מקום שהוא ואת השלום באזור ואולי השלום העולמי.

עבד-אלוהב דראושה: לכן ראש הממשלה הזה מסוכן לכולנו.

עבד-אלוהב דראושה: על כן, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, אנחנו לא מתלהבים ללכת לבחירות עכשיו; אף אחד לא צריך את הבחירות הללו.

עבד-אלוהב דראושה: לו היתה הממשלה נאורה, ממשלה דמוקרטית, ממשלת שלום – היינו מאפשרים לה להמשיך ולמשול.

עבד-אלוהב דראושה: אבל זאת ממשלה מסוכנת, אמרו עליה "ראש ממשלה טוב ליהודים", אבל הוא לא טוב ליהודים ולא טוב לערבים ולא טוב לאיש.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לאותם אנשים פשוטים, אנשים שלא מבינים עניין, שחושבים שנתניהו טוב ליהודים: נתניהו איננו טוב ליהודים, הוא מסוכן ליהודים, הוא מסכן את העתיד של העם היהודי ואת העתיד של מדינת ישראל כאשר הוא גורם להסלמה במערכת היחסים בין הישראלים לפלסטינים, בין העולם הערבי כולו לבין מדינת ישראל, מביא להשפלה של ישראל בעולם כולו.

עבד-אלוהב דראושה: תראו מה קורה: שר החוץ אריק שרון מבקש פגישה, עם מי? – עם שרת החוץ של ארצות-הברית, והיא מסרבת לפגוש אותו, והוא נמצא בארצות-הברית והיא מסרבת לפגוש אותו, וזאת השפלה לשר החוץ, לממשלה ולכל הכנסת ולכל המדינה.

עבד-אלוהב דראושה: אנשים חושבים שהממשלה הזאת טובה ליהודים.

עבד-אלוהב דראושה: הממשלה הזאת איננה טובה ליהודים, הממשלה הזאת מסכנת את כולנו.

עבד-אלוהב דראושה: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו גם היום, כולנו, נצביע בעד הקדמת הבחירות, בעד הליכה לעם, מתוך תקווה.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא בטוח בתוצאות, אף אחד לא יכול להיות בטוח בתוצאות עם החלוקה הקיימת, מרכז-ימין, ימין-ימין, שמאל, אני לא יודע אם יש גם שמאל-שמאל – – –

דוד אזולאי: עוד מעט יהיה ימין-שמאל.

עבד-אלוהב דראושה: עוד מעט יהיה ימין-שמאל, אני לא יודע אילו תוצאות נקבל, אבל בכל אופן, מתוך תקווה שהעם יתפכח, כולנו נתפכח ונאפשר לממשלה אחרת, לראש ממשלה אחר, שיפעל לגישור על פערים, לעשיית צדק בתוך המדינה ולעשיית שלום עם הפלסטינים, שלום עם העולם הערבי, שלום שיאפשר שגשוג והתקדמות לכולנו, יהודים וערבים.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לכם שזה אפשרי.

עבד-אלוהב דראושה: היום העולם הערבי כולו רוצה לחיות בשלום עם ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: העם הפלסטיני רוצה לחיות בשלום עם ישראל, אבל יש בעיה, יש כאן ממשלה שלא רוצה לחיות בשלום עם הפלסטינים, לא רוצה לחיות בשלום עם האוכלוסייה הערבית בתוך מדינת ישראל, לא רוצה לחיות בשלום עם העולם הערבי כולו – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: שוכראן אבו באסל.

עבד-אלוהב דראושה: ולכן אני מקווה, שהיום אכן נדע להקדים את הבחירות, לאשר את החוק הזה וללכת לבחירות מוקדמות, אף ש-27 במאי זה לא תאריך מוקדם כל כך, אבל נבחר ראש ממשלה אחר, שידע לקדם את תהליך השלום ואת השלטון והצדק במדינה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: שוכראן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תודה רבה לך, חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תפאדל, יא-סיידי אל-עזיז.

קריאה: מי אחריו?

וליד צאדק חאג'-יחיא: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם הוא יהיה נוכח.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה, אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חמש דקות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בעירבון מוגבל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני קצת ארחיב ואכנס – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: טוב, אני אתן לך – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – לשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני משתדל שלא להאריך בזמן יותר ממה שצריך כדי להעביר את המסר שלי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אומר, שאכן, לכאורה נראה שהרבה חברי כנסת – ובכלל, שוררת דעה גם בתקשורת, ויש לה בסיס, כאילו הבחירות האלה נעשו טרם זמנן לא רק מבחינה פורמלית, מבחינת המועד הקבוע בחוק, אלא שכאילו לא לקחו ברצינות את ההצעה לפיזור הכנסת, והנה עכשיו זה מתגלגל והופך להיות אמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר גם, שאם לא היתה ההצעה הזאת מגיעה כפי שהיא הגיעה וגם אם לא היתה הכנסת מקבלת את החלטת הפיזור שלה בשבועיים האחרונים, הרי העניין הזה הוא מחויב המציאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הזאת הגיעה לסוף דרכה מכל בחינה, גם אם נניח בצורה כלשהי עכשיו שהחוק הזה איננו, הממשלה הזאת לא תוכל לתפקד עוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא עשתה את כל הזיגזגים האפשריים, היא עשתה את כל העוולות שהיא יכלה לעשות גם במדיניות הפנים וגם במדיניות החוץ, היא פשטה את הרגל בכל תחום, אם לגבי מדיניות השלום והאפשרות להגיע בצורה כלשהי להסדר עם העם הפלסטיני ועם הרשות הפלסטינית שמייצגת אותו בשיחות השלום, ואם לגבי מדיניות הפנים שלה, ולכן זה רק צודק, זה רק הגיוני, זה רק מימוש הרצון של העם ושל אינטרס ממלכתי עליון במאה הזאת שאכן תהיינה בחירות, ובהקדם האפשרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה גם דמוקרטי מבחינה יותר עמוקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם נסתכל, הרי מה זאת דמוקרטיה ומה זה ההרכב של הכנסת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זה בחירות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בחירות הן גיבוש רצון העם בשעה מסוימת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת הזאת היא תרגום רצונו של העם, רצונם של הבוחרים נכון ל-29 במאי 1996.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מאז אנחנו כבר בשנה שלישית מהתאריך הזה, אנחנו ב-1999 היום, וודאי שרצון העם בתקופה הזאת ידע הרבה שינויים, ידע הרבה תהפוכות, למד הרבה אכזבות מהממשלה הזאת, ולכן זה רק צודק ונכון שהבחירות אכן תוקדמנה והממשלה הזאת תסיים את תפקודה ונגיע, בעזרת השם, לתחליף הרבה יותר טוב וחיובי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נקודה אחת נוספת שיש לי להצר עליה, האמת, שהבחירות נקבעו בהסכמת שני הגושים הגדולים בבית הזה ל-17 במאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי, זה תאריך רחוק מאוד ובאופן יחסי מאוד לא צודק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הגענו להסכמה שאכן דינה של הכנסת להתפזר ודינן של הבחירות שתתקיימנה, למה צריך לדחות את זה בארבעה-חמישה חודשים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי, ישבתי בוועדה והצבעתי, וכל הפעלולים וכל השכנועים לא מצאו אוזן קשבת אצלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האמת, לא מצאו הסבר הגיוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין שום סיבה שבעולם, אין שום הצדקה שהבחירות לא יתקיימו במרס שנה זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אמרו שלפני 90 יום לא ניתן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך להכין את כל ההכנסות ואת כל הקלפיות ואת כל הסידורים ואת כל הרישומים, נניח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז 90 יום – זה מגיע במרס הקרוב, ולא צריך לדחות את זה בחודשיים נוספים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשות היושב-ראש אני אסכם את עיקר הדברים גם בשפה הערבית לשומעים ששפתם היא ערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: בשם אללה הרחמן והרחום, רבותי המאזינים, הנושא היום הוא פירוק הפרלמנט והקדמת הבחירות, שהיו צריכות להיערך בנובמבר 2000, לחודש מאי 1999.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו, ברשימה הערבית המאוחדת, אומרים, שתמיד תמכנו בפירוק הפרלמנט ושליחת ממשלה זו למקום שאין ממנו חזרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הממשלה הנוכחית, ממשלת נתניהו, הוכיחה שהיא ממשלת טירוף וכי הקיצוניות שלה הביאה לרצח כל התקוות וכל האפשרויות ההגיוניות לקידום תהליך השלום עם העם הפלסנטיני ונציגיו החוקיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא כבר הודיעה שנכשלה במדיניות הפנים שלה והאבטלה במדינה זו, שהגיעה לממדים שלא ידענו בעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מדיניות האינפלציה הרימה ראשה בחודש האחרון והחלה לאיים על היציבות הכלכלית במדינה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך גם במדיניות הפנים ובכל הקשור למיעוט הערבי במדינה זו, מדיניות של אפליה גזענית, מדיניות של יצירת פערים; מדיניות המונעת מהמגזר הערבי להשיג את זכותו לשוויון בכל הנוגע לזכויותיו האזרחיות במסגרת התקציבים וחלוקתם ובמסגרת התקציבים המיועדים למועצות המקומיות והשירותים שבהן, התקציבים המוקצים למשרד החינוך עבור המגזר הערבי ובתחומים שונים, והדבר אינו נסבל עוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממשלה זו אינה מבשרת טובות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא רק מיישמת מדיניות הממשיכה ומשרישה את ההבדל הבלתי-צודק והבלתי-מקובל הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו אומרים, כי אפשר היה לערוך את הבחירות האלה במועד קרוב יותר מחודש מאי 1999, משום שכולם כבר הגיעו למסקנה והסכימו פה אחד, שהממשלה הזו נכשלה ואין היא יכולה ואין זה מקובל והגיוני יותר שתמשיך להחזיק באחריותה ובסמכויותיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבחירות צריכות להיערך במועד הקרוב ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפשר לערוך אותן בחודש מרס הקרוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל אופן, בפוליטיקה יש עניינים חשובים, ולגוש הפרלמנטרי הגדול יש גם כן האינטרסים שלו, שאינם משכנעים ואינם מקובלים, אבל הם נשארים במסגרת החוקית בלבד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן אנחנו, ברשימה הערבית המאוחדת, קראנו תמיד, בכל מצב, ונמשיך לבצע את חובתו ולעשות את כל שביכולתנו על מנת להפיל ממשלה זו במועד הקרוב ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה לך, אדוני יושב–ראש הישיבה, שלום עליכם וברכת אללה ורחמיו עליכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

וליד צאדק חאג'-יחיא: שוכראן.

רחבעם זאבי: אולי יהיה תרגום למיעוטים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למיעוטים בדעות הקיצוניות או בדעות אחרות?

רחבעם זאבי: למיעוטים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הבעיה היא שלך, חבר הכנסת זאבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתה צריך ללמוד ערבית, כמו שאני מדבר עברית.

רחבעם זאבי: תסלח לי, אתם – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: תדרוש מהכנסת להציב מתורגמן, וזה יפתור לך את הבעיה, אם זה מציק לך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל אני אומר לך, שאם תבין מה שאמר חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, זה ינעם לך.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: לסיכום, אני יכול לתרגם לך: הממשלה הזו פשטה את הרגל, היא לא היטיבה עם אף אחד, לא עם היהודים ולא עם הערבים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: צריכים לסלק אותה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זו השורה התחתונה.

רחבעם זאבי: להערה הקודמת שלך, אתם תמיד מדברים ערבית.

רחבעם זאבי: היושב-ראש מדבר ערבית, הנואם מדבר ערבית, מה אנו, מדינה ערבית?

וליד צאדק חאג'-יחיא: תאפשר לחבר הכנסת טלב אלסאנע לשאת את נאומו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תפאדל, סיידי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חמס דקאיק.

טלב אלסאנע: עשרה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לש עשרה?

וליד צאדק חאג'-יחיא: חמש דקות מספיק.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מי שאיננו שולט בשפה הערבית, לא יכול להפנות אצבע מאשימה כלפי מי שמדבר ערבית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ישר לעניין.

טלב אלסאנע: זה ישר לעניין, זה בדיוק העניין.

טלב אלסאנע: העניין הוא, איך אתה מתייחס לאחר, האם יש לגיטימציה לאוכלוסייה הערבית בתוך המדינה, האם יש לגיטימציה לשפה שלהם, האם מותר לדבר בשפה שלהם, ומדוע לא מתחילים לחנך בבתי-הספר היהודיים, כמו שהתלמידים הערבים לומדים עברית בבתי-הספר שלהם.

טלב אלסאנע: בבתי-הספר, במערכת החינוך, בחלק מהמערכת, אנחנו לומדים לא רק את השפה העברית אלא גם את התרבות, הספרות וההיסטוריה של העם היהודי.

טלב אלסאנע: זה לגיטימי וחשוב שנדע זאת, אבל השאלה היא, מדוע שהצד השני לא יתאמץ ללמוד אותנו, את ההיסטוריה שלנו, את הספרות שלנו, ובוודאי הוא ימצא דברים מאוד מעניינים שירחיבו את אופקיו וגם יקרבו את שני העמים זה אל זה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אם הוא ילמד יידיש, אדבר אתו ביידיש.

טלב אלסאנע: אני סומך עליך, אני משאיר לך את התרגום ליידיש.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, רבותי, שהדבר הטוב ביותר שהכנסת הזו יכולה לעשות לגבי הממשלה הנוכחית, הוא להפיל אותה.

טלב אלסאנע: הדבר הטוב ביותר שאפשר לעשות כלפי תהליך השלום, כלפי העמים באזור, כלפי אזרחי מדינת ישראל, הוא לקצר עד כמה שיותר את כהונת הממשלה.

טלב אלסאנע: אני רוצה להזהיר אותם חברי כנסת ממפלגת העבודה, שהגיעו להסכמה שאיננה ראויה, לדחות את מועד הבחירות ל-17 במאי, שהם עשו דבר איום ונורא.

טלב אלסאנע: אם נתניהו לא מתאים להיות ראש ממשלה, לטענתם וגם לטענתי, הם היו צריכים לדגול במועד בחירות מוקדם ככל האפשר, ולא לדחות אותו בחמישה חודשים.

טלב אלסאנע: מה שיכול להיות הוא לא רק מערבולת הבחירות, אלא גם אי-קידום תהליך השלום ובזבוז של כספי הציבור על תעמולת הבחירות.

טלב אלסאנע: ויש דבר מסוכן מאוד, דבר חמור מאוד שאנו עדים לתחילתו, והוא ניסיון ליצור פרובוקציה עם לבנון, לנסות לירות טילים נגד אזרחים לבנונים באמצעות מטוסים.

טלב אלסאנע: פעם אחת נהרגו אשה לבנונית וששת ילדיה, ופעם אחרת נפגעו שישה אנשים חפים מפשע.

טלב אלסאנע: מחכים לתגובה של לבנון, ובעקבות זאת גם לתגובה על התגובה, כדי להביא להסלמה.

טלב אלסאנע: ככל הנראה, לראש הממשלה הזה אין שום מעצורים.

טלב אלסאנע: האלוהים האחד והיחיד שלו הוא הכיסא, והוא יהיה מוכן לסכן את שלום האזור, לסכן את שלום כולנו, על מנת להשיג את התמיכה של הימין.

טלב אלסאנע: כמו שהוא התיישר עם קליינר ועם חנן פורת, כדי להשיג את תמיכתם, יש חשש שיגרור את האזור הזה לעימות בלבנון או אפילו לעימות עם סוריה.

טלב אלסאנע: מדוע?

טלב אלסאנע: כדי שיחזור לשלטון.

טלב אלסאנע: מי שנותן לו את ההזדמנות, אלה אותם אנשים שתמכו בדחיית הבחירות ל-17 במאי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת במקומותיכם.

טלב אלסאנע: חברי הכנסת, אני מבקש לומר כמה מלים בשפה הערבית.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית)

דן תיכון: חבר הכנסת טלב אלסאנע, נא סיים.

טלב אלסאנע: אני מסיים, משפט אחרון.

דן תיכון: אני אומר לך לסיים, ואתה בטרנס.

טלב אלסאנע: לא, השוונג הזה הוא של משפט הסיום, אבל הוא נקטע.

דן תיכון: סיים, אנחנו ניגשים להצבעה.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית) אני מודה לכולכם.

טלב אלסאנע: אני חושב שנפעל להקדמת הבחירות, לפיזור הכנסת ולהחלפת השלטון, כדי שהשלטון הבא יהיה שלטון אלטרנטיבי שיתמוך גם בשלום וגם בשוויון.

טלב אלסאנע: אין שלום פנימי ללא שוויון בין אזרחי המדינה הערבים והיהודים.

דן תיכון: חבר הכנסת לייזרזון, חמש דקות.

ראובן ריבלין: ההצבעה היתה צריכה להיות בשעה 19:00.

אברהם יוסף לייזרזון: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כואב מאוד לראות כנסת מתפזרת בדמי ימיה.

אברהם יוסף לייזרזון: קשה מאוד לראות ממשלה שתוחלת חייה מתקצרת בעיצומה של פעילותה.

אברהם יוסף לייזרזון: כולם, כל יושבי הבית, חייבים, לדעתי, לעשות חשבון נפש נוקב.

אברהם יוסף לייזרזון: הקואליציה שאינה עומדת בהתחייבויותיה לשותפיה, קואליציה שאינה מכבדת הסכמים, לצערי, מסיימת כך את תפקידה.

אברהם יוסף לייזרזון: חברי הכנסת הנכבדים, באנדרלמוסיה ובתוהו ובוהו של הכנסת בימים אלה, כאשר עורכים בחירות, מקימים ממשלה מסודרת ומייד מציבים מארבים להפילה ולהדיחה, זה מצב לא נורמלי, זה מצב לא תקין.

אברהם יוסף לייזרזון: כשאנו חושבים ועורכים חשבון נפש למה ומדוע הגענו לערב הזה לפיזור הכנסת, חברי הכנסת, אין לי הגדרה אחרת אלא רק דברי הנביא הזועק אלינו ואומר: "באין חזון יפרע עם".

אברהם יוסף לייזרזון: כשאין גורם מלכד ומאחד בעם, כשאין רעיון מרכזי שיחבר את הקצוות בעם, כאשר העם מתנתק בחלקים גדולים ממורשתו ומצור מחצבתו, כך אנחנו נראים.

אברהם יוסף לייזרזון: חברי הכנסת, לעם ישראל משחר קיומו יש תוכן וחוט מלכד אחד, והוא התורה שניתנה לנו במעמד הר-סיני.

אברהם יוסף לייזרזון: חברי הכנסת, כשאין תוכן מלכד יש שנאה, יש צרות עין ויש קנאה, שמאז ראשית כינונה של הממשלה הזאת הן המכתיבות, הן המנחות והן המדרבנות את אלה שהביאו להפלתה של הממשלה.

אברהם יוסף לייזרזון: עכשיו אני רוצה לפנות אל חברי הכנסת.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

שמעון פרס: אמרו שההצבעה ב-19:00.

דן תיכון: כן, אבל חבר הכנסת גולדשמידט הפר את ההסכם שלי והבטיח להם.

אברהם יוסף לייזרזון: יש בינינו הרבה חילוקי דעות בנושאים רבים.

אברהם יוסף לייזרזון: אדוני היושב-ראש, אתה שומע אותי לפחות?

דן תיכון: אני שומע אותך.

אברהם יוסף לייזרזון: הם אינם שומעים.

דן תיכון: הם שומעים.

דן תיכון: תאמין לי.

אברהם יוסף לייזרזון: אני פונה אליכם, המועד שנקבע בין שתי המפלגות הוא ב' בחודש סיוון, החודש שבו ניתנה התורה לישראל, כאשר כל האינטרסים של המפלגות הגדולות הובאו בחשבון במערכת השיקולים שלהן: הימין רוצה לאחר את המועד משיקוליו הוא, השמאל מעוניין להקדים את מועד הבחירות.

אברהם יוסף לייזרזון: הם מצאו שביל מוסכם עליהם.

אברהם יוסף לייזרזון: לנו, ליהדות התורה, יש שיקולים ערכיים, שהם מעל לכל האינטרסים המפלגתיים והכיתתיים.

אברהם יוסף לייזרזון: אני פונה אל כל חברי הכנסת שיושבים באולם, בבית הזה, שקדושת השבת והמועד יקרה להם וקרובה ללבם.

אברהם יוסף לייזרזון: תשמעו, רבותי.

אברהם יוסף לייזרזון: בוועדת החוקה נימקתי זאת.

אברהם יוסף לייזרזון: אני בעד קיום בחירות בתוך 60 או 90 יום.

אברהם יוסף לייזרזון: אבל במצב שנוצר, לנו, ליהדות התורה, יש שיקולים שאני רוצה לנמק.

אברהם יוסף לייזרזון: תעמולת הבחירות, לפי החוק, אסורה 36 שעות לפני מועד הבחירות.

אברהם יוסף לייזרזון: תארו לעצמכם, חברי הכנסת, איך תיראה השבת האחרונה לפני הבחירות ברחובותינו ובחוצותינו.

אברהם יוסף לייזרזון: האם לא מספיק הרס צביון השבת כיום?

אברהם יוסף לייזרזון: תעמולת הבחירות, כינוסי הבחירות ואספות בחירות יהיו חייבים להינעל עם צאת השבת.

אברהם יוסף לייזרזון: חברי הכנסת, איך ייראו ההכנות לחג השבועות, לחג מתן תורה, כאשר במקום להיערך ולהתכונן רוחנית ונפשית לקראת חג השבועות יסיחו את הדעת מהעיקר אל הטפל?

אברהם יוסף לייזרזון: מאות אלפי מצביעים במדינה נערכים לקראת חג השבועות וייאלצו להיכנס, להיגרף ולהיסחף לקלחת הגועשת של הבחירות על כל תופעותיה השליליות.

אברהם יוסף לייזרזון: מכל התאריכים לא מצאתם, נציגי הליכוד ומפלגת העבודה, שום מועד מוסכם מתאים והולם אלא רק שלושה ימים לפני חג השבועות ויומיים אחרי יום השבת?

אברהם יוסף לייזרזון: אני מבקש מכם להתחשב.

אברהם יוסף לייזרזון: גיליתם התחשבות באינטרסים שלכם, בשאיפות שלכם, ביומרות שלכם.

אברהם יוסף לייזרזון: אנא מכם, תזיזו את זה לאיזה תאריך שאתם רוצים.

אברהם יוסף לייזרזון: ביקשתי להציע שבוע לאחר מכן, ביום שלישי לאחר חג השבועות.

אברהם יוסף לייזרזון: נתקלתי בהתנגדות נמרצת וחריפה מצד נציגי המערך בוועדת החוקה.

אברהם יוסף לייזרזון: אני מציע, בעניין מהותי ועקרוני זה, כשאין חילוקי דעות אידיאולוגיים, תגלו התחשבות, תוכיחו אחריות ציבורית ותקדימו את הבחירות בימים מספר, ליום שלישי לפני המועד, ל-11 במאי.

אברהם יוסף לייזרזון: חברי הכנסת, יש בכך גם אפליה וקיפוח כלפי המפלגות הדתיות, שייאלצו לסיים את מערכת התעמולה יומיים-שלושה ימים לפני זה, ביום חמישי בערב, בעוד מחללי השבת ימשיכו את התעמולה עד צאת השבת.

אברהם יוסף לייזרזון: זה לא הגון, זה לא "פייר", זה לא קורקטי, ואני חושב שעושים עוול למאות אלפי מצביעים ולכל המפלגות הדתיות.

אברהם יוסף לייזרזון: אני פונה בקריאה אל כל חברי הבית ברגע האחרון, להתעלות מעל כל החישובים – הבעיה לא כל כך קרדינלית, היא לא כל כך עקרונית – להזיז את יום הבחירות בימים מספר לפני כן, ושלום על ישראל.

אברהם יוסף לייזרזון: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: אני חוזר: אדוני שר התיירות, נא לשבת.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק התפזרות הכנסת הארבע-עשרה, התשנ"ט–1998, בקריאה שנייה.

דן תיכון: כל זמן שלא ישבו אני לא עורך את ההצבעה.

דן תיכון: חבר הכנסת לייזרזון.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, אני צריך אותך עכשיו לאורך כל ההצבעה.

דן תיכון: גברתי שרת התקשורת.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, מה קורה להסתייגות הזאת לשם החוק?

חיים רמון: אנחנו מסירים.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין, אתה מצטרף?

ראובן ריבלין: כן.

דן תיכון: חברי הכנסת טלב אלסאנע וחבורתו, קבוצת מד"ע?

טלב אלסאנע: מורידים את ההסתייגות.

דן תיכון: חבר הכנסת עזמי בשארה, מה אתך?

עזמי בשארה: מוריד.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לקצר.

דן תיכון: לא, אני צריך לשאול.

דן תיכון: אחרת אחד יקום ויגיד שהוא לא מסכים.

חיים רמון: אני מדבר בשמם.

דן תיכון: לא, זה לא הומוגני.

דן תיכון: זה יארך עוד חצי דקה.

דן תיכון: חבר הכנסת עזמי בשארה מוריד את הכול.

דן תיכון: חבר הכנסת נסים זוילי?

נסים זוילי: מוריד.

דן תיכון: חבר הכנסת לייזרזון?

אברהם יוסף לייזרזון: לא מוריד.

דן תיכון: חבר הכנסת חנן פורת?

חנן פורת: לא מוריד.

דן תיכון: רבותי, אני עובר להצבעה.

דן תיכון: לשם החוק וסעיף 1 – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: קריאה שנייה, אין הסתייגויות, כהצעת הוועדה.

דן תיכון: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 80 נגד – 25 נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

דן תיכון: בעד – 80, נגד – 25, נמנע אחד.

דן תיכון: שם החוק וסעיף 1 עברו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

דן תיכון: לסעיף 2 יש שתי הסתייגויות.

דן תיכון: הסתייגות אחת של חבר הכנסת אברהם יוסף לייזרזון.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת א"י לייזרזון לסעיף 2 – 24 נגד – 76 נמנעים – 3 ההסתייגות של חבר הכנסת א"י לייזרזון לסעיף 2 לא נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 24, נגד – 76, שלושה נמנעים.

דן תיכון: ההסתייגות לא נתקבלה.

דן תיכון: קיימת הסתייגות של חבר הכנסת חנן פורת.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 2 – 24 נגד – 75 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת ח' פורת לסעיף 2 לא נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 24, נגד – 75, אחד נמנע.

דן תיכון: ההסתייגות לא נתקבלה.

דן תיכון: אני עובר להצבעה בקריאה שנייה על הסעיף השני.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 82 נגד – 27 נמנעים – 1 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דן תיכון: בעד – 82, נגד – 27, אחד נמנע.

דן תיכון: הסעיף השני אושר על-פי נוסח הוועדה.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, איזו הצבעה אתה רוצה בקריאה שלישית?

דן תיכון: קריאה שנייה גמרתי – החוק עבר בקריאה שנייה.

אלי גולדשמידט: בקריאה שלישית – הצבעה אישית.

חיים רמון: אישית.

דן תיכון: הצבעה אישית, שמית.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: יש מחשב, מה הבעיה?

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: הצבעה אישית.

דן תיכון: הצעת חוק התפזרות הכנסת הארבע-עשרה, התשנ"ט–1998, בקריאה שלישית.

דן תיכון: אדוני המזכיר, התחל בהצבעה.

א' האן: יולי-יואל אדלשטיין – בעד; רפאל אדרי – בעד; אורי אור – בעד; חיים אורון – בעד; אפי אושעיה – בעד; דוד אזולאי – נגד; דליה איציק – בעד; מיכאל איתן – אינו נוכח; רפאל איתן – בעד; רפאל אלול – בעד; בנימין אלון – בעד; טלב אלסאנע – בעד; זאב בנימין בגין – בעד; זאב בוים – אינו נוכח; יגאל ביבי – בעד; יוסף ביילין – בעד; נעמי בלומנטל – נגד; בנימין בן-אליעזר – בעד; אליהו בן-מנחם – בעד; שלמה בן-עמי – בעד; שמריהו בן-צור – נגד; שלמה בניזרי – נגד; רומן ברונפמן – בעד; עוזי ברעם – בעד; אהוד ברק – בעד; עזמי בשארה – בעד; אליהו גבאי – נגד; תמר גוז'נסקי – בעד; מיכה גולדמן – בעד; אלי גולדשמידט – בעד; אריה גמליאל – נגד; עבד-אלמאלכ דהאמשה – בעד; נסים דהן – נגד; חיים דיין – נגד; יעל דיין – בעד; עבד-אלוהב דראושה – בעד; אריה דרעי – אינו נוכח; אברהם הירשזון – נגד; שמואל הלפרט – אינו נוכח; צחי הנגבי – נגד; צבי הנדל – נגד; יהודה הראל – בעד; צבי ויינברג – בעד; שבח וייס – בעד; יצחק וקנין – נגד; רחבעם זאבי – בעד; נסים זוילי – בעד; עמנואל זיסמן – בעד; אליעזר זנדברג – בעד; נעמי חזן – בעד; תאופיק חטיב – בעד; רפיק חג'-יחיא – אינו נוכח; דוד טל – נגד; סאלח טריף – בעד; יונה יהב – בעד; שאול יהלום – נגד; אברהם יחזקאל – בעד; אליהו ישי – נגד; איתן כבל – בעד; יצחק כהן – נגד; רן כהן – בעד; רענן כהן – בעד; יוסי כץ – בעד; ישראל כץ – בעד; לימור לבנת – בעד; אלכסנדר לובוצקי – בעד; דוד לוי – בעד; יצחק לוי – נגד; מקסים לוי – בעד; אברהם יוסף לייזרזון – בעד; עוזי לנדאו – נמנע; סופה לנדבר – בעד; יהודה לנקרי – בעד; ענת מאור – בעד; אדיסו מאסלה – בעד; דוד מגן – בעד;

א' האן: האשם מחאמיד – בעד; חגי מירום – בעד; נואף מסאלחה – בעד; יהושע מצא – נגד; יצחק מרדכי – בעד; דן מרידור – בעד; מיכאל נודלמן – נגד; בנימין נתניהו – אינו נוכח; מרינה סולודקין – נגד; ניסן סלומינסקי – נגד; סאלח סלים – בעד; אפרים סנה – בעד; אחמד סעד – בעד; גדעון עזרא – בעד; שאול עמור – נגד; אברהם פורז – בעד; חנן פורת – נגד; אופיר פינס-פז – בעד; משה פלד – בעד; רפאל פנחסי – נגד; מאיר פרוש – בעד; שמעון פרס – בעד; עמיר פרץ – בעד; וליד צאדק חאג'-יחיא – בעד; דוד צוקר – בעד; אביגדור קהלני – בעד; מיכאל קליינר – בעד; משה קצב – בעד; דוד ראם – בעד; אברהם רביץ – נגד; אמנון רובינשטיין – בעד; ראובן ריבלין – בעד; חיים רמון – בעד; אבנר חי שאקי – נגד; אברהם שוחט – בעד; מאיר שטרית – בעד; יורי שטרן – בעד; דורון שמואלי – בעד; סילבן שלום – בעד; שלום שמחון – בעד; אריאל שרון – אינו נוכח; יוסי שריד – בעד; נתן שרנסקי – בעד; דן תיכון – בעד; אני חוזר על שמות אלה שלא נכחו ולא הצביעו:

א' האן: מיכאל איתן – אינו נוכח; זאב בוים – אינו נוכח; נעמי בלומנטל –

קריאה: הצביעה נגד.

א' האן: הצביעה נגד, סליחה.

א' האן: אריה דרעי – אינו נוכח; שמואל הלפרט – אינו נוכח; רפיק חג'-יחיא – אינו נוכח; בנימין נתניהו – אינו נוכח; אריאל שרון – אינו נוכח; יגאל ביבי משנה את הצבעתו לנגד, תודה רבה.

קריאה: הוא לא יכול.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת כי אנחנו עוברים מייד להצבעה הבאה.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: הכנסת הארבע-עשרה מתפזרת.

דן תיכון: בעד – 85, נגד – 27, נמנע אחד.

דן תיכון: הבחירות ב-17 במאי 1999.

דן תיכון: הצעת חוק התפזרות הכנסת הארבע-עשרה אושרה בקריאה שלישית.

דן תיכון: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה הבאה.

דן תיכון: נא לשבת.

דן תיכון: נא לשבת.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: חבר הכנסת שטרית.

דן תיכון: חבר הכנסת שטרית.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

יצחק כהן: אתם עוד תצטערו על זה.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דורון שמואלי: אדוני היושב-ראש, נבחר פה ראש ממשלה, מה קרה – – –

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: החגיגות במוצאי ה-17 במאי ולא עכשיו.

אלי גולדשמידט: במוצאי ה-2 ביוני.

דן תיכון: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: חבר הכנסת בן-צור, זה לא סוף העולם.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין.

דן תיכון: חבר הכנסת סלומינסקי.

דן תיכון: חבר הכנסת רובינשטיין.

דן תיכון: חבר הכנסת מרידור.

דן תיכון: אדוני שר המשפטים.

דן תיכון: אתם תרוצו בעוד שנייה, אני אומר לכם.

דן תיכון: (קריאה ראשונה)

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה: הצעת חוק סיוג ויתור על שטח, התשנ"ט–1998.

חיים אורון: אני מבקש לראות בזה הצבעת אי-אמון בראש הממשלה.

קריאה: – – –

חיים אורון: יכול, יכול.

דן תיכון: אדוני ראש הממשלה, תעקוב אחרי בזה הרגע.

דן תיכון: מבקשים להפוך את החוק הזה להצבעת אי-אמון.

דן תיכון: ביכולתך לשנות את – – –

קריאות: – – –

יהודה הראל: יש שתי סיבות שאי-אפשר להפוך את זה לאי-אמון.

יהודה הראל: ראשית, כפי שהתפרסם – הדיון הסתיים.

קריאה: – – –

יהודה הראל: יש רק הצבעה.

יהודה הראל: שנית, אם היתה מתקבלת הפיכה לאי-אמון והיה מתקבל אי-אמון, מתי היו הבחירות?

יהודה הראל: – האם בעוד 60 יום, על-פי החוק, או על-פי החוק שהתקבל זה עתה?

חגי מירום: בעוד 60 יום.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, הרי אתה מדבר על-פי התקנון.

חיים אורון: אני מדבר על-פי התקנון המדויק.

חיים אורון: על-פי התקנון המדויק, אם הממשלה תיפול באי-אמון, הכנסת יכולה לקבוע את מועד הבחירות, אלא אם כן הוא קרוב מ-120 יום מעכשיו.

חיים אורון: היות שמועד הבחירות נקבע ליותר מ-120 יום מעכשיו, אפשר לקיים הצבעת אמון על-פי חוות דעת מסודרת של היועץ המשפטי של הכנסת.

יצחק כהן: הדיון הסתיים.

קריאות: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת מאיר שטרית, בוא הנה רגע.

דן תיכון: אדוני ראש הממשלה, אני יכול לעשות הפסקה כדי ללבן את הבעיה, ואתה יכול לגאול אותי בזה שתגיד שאתה מבקש להפוך את זה להצבעת אמון.

בנימין נתניהו: מה קורה אם האי-אמון לא עובר?

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, גם למרות ההודעה שהם רואים בזה אי-אמון, אני מבקש להודיע שאני הופך את ההצעה לאמון.

דן תיכון: רק רגע, זה לא אתה.

דן תיכון: החוק יעבור.

דן תיכון: אם יהיה רוב, החוק יעבור.

חגי מירום: חבר הכנסת שטרית הוא רק שר האוצר, הוא עוד לא ראש הממשלה, לכן הוא לא יכול להודיע על הפיכת ההצעה לאמון; ראש הממשלה צריך לעשות זאת.

דן תיכון: רק רגע.

דן תיכון: אני מדבר עם ראש הממשלה.

דן תיכון: עזוב.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש – – –

דן תיכון: הפסקה לעשר דקות, רבותי.

דן תיכון: (הישיבה נפסקה בשעה 19:41 ונתחדשה בשעה 19:54.

דן תיכון: )

דן תיכון: רבותי, לפני שאמסור את החלטתי, רשות הדיבור לחבר הכנסת שטרית ולחבר הכנסת גולדשמידט.

דן תיכון: חבר הכנסת שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ראשית אני מבקש לומר, שהודעתו של חבר הכנסת אורון על ראיית הצבעה זו כאי-אמון היא לגיטימית מבחינה תקנונית, ואין על זה ויכוח.

מאיר שטרית: היא לא לגיטימית מבחינה אתית, כיוון שסיכמנו בינינו, בין המפלגות, שתאריך הבחירות יהיה 17 במאי.

מאיר שטרית: כל הצעת אי-אמון תיאורטית יכולה להביא להפלת הכנסת ולתאריך בחירות מוקדם יותר.

מאיר שטרית: אני מבקש להודיע בשם הממשלה, שאנחנו רואים בהצבעה הזאת הצבעת אמון בממשלה, בראש הממשלה.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, בבקשה.

דן תיכון: אבל בלי התקפות אישיות.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האופוזיציה מתפקדת זה זמן רב בתיאום מרבי.

אלי גולדשמידט: אנחנו פועלים עם מרצ, עם סיעת מד"ע ועם סיעת חד"ש בהסכמות לאורך כל הקו.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר לידידי במרצ, מה שעשיתם היום הוא מעשה לא הוגן.

אלי גולדשמידט: אתם מאלצים את אלה מתוכנו שתומכים בחוק רמת-הגולן, ויש בינינו כאלה, להימנע בהצבעת אי-אמון בראש הממשלה.

אלי גולדשמידט: אתם עושים דבר מכוער.

אלי גולדשמידט: ג'ומס, אנחנו לא נוהגים לפעול בצורה כזאת.

אלי גולדשמידט: אם זאת התחלה של מערכת יחסים חדשה, תודיעו לנו את זה קודם.

אלי גולדשמידט: העובדה שאתה מאלץ אותי עכשיו להימנע בהצבעת אי-אמון בראש הממשלה, יחד עם חברים נוספים, היא מעשה מכוער של תנועת מרצ כלפי תנועת העבודה.

אלי גולדשמידט: תודה.

עמנואל זיסמן: החוק יעבור.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, בקיצור.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, העמדה של מרצ וסיעות נוספות באשר לשריון חוק רמת-הגולן לא היתה הפתעה.

חיים אורון: אנחנו נשתמש בכל הכלים הפרלמנטריים כדי שלא לתת לחוק הזה לעבור.

חיים אורון: אשר להסכמות האתיות, חבר הכנסת שטרית, החוק ששונה השבוע, היום, בוועדת הכנסת, נותן אפשרות לאי-אמון בתוך התקופה של 120 יום.

חיים אורון: כל אחד יצביע על-פי דעתו, כל אחד יצביע על-פי השקפתו, ואל תעשו מזה עניין אתי.

אברהם פורז: רבין ניסה בכל כוחו למנוע את החוק הזה.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה.

דן תיכון: אני חוזר לתחילת המעשה.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון רשאי היה לבקש הצבעת אי-אמון, משום שהדיון לא הסתיים.

דן תיכון: עכשיו הדיון הסתיים.

דן תיכון: בעבר, בעת שהדיון התקיים כאן, הוא לא יכול היה לבקש.

דן תיכון: הוא יכול היה לבקש רק עכשיו, כשהדיון הסתיים.

דן תיכון: אם מבקשים להפוך את ההצבעה להצבעת אמון, צריך לעשות זאת ראש הממשלה ולא חבר הכנסת שטרית.

דן תיכון: אדוני ראש הממשלה הופך את ההצבעה להצבעת אמון בראש הממשלה, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

חגי מירום: תסביר שאי-אמון זה גם נגד החוק, ואמון זה בעד החוק.

דן תיכון: אני לא מסביר.

ראובן ריבלין: צריך להסביר לחברי הכנסת – – –

דן תיכון: אם אני אסביר זה יהיה מסובך מאוד.

דן תיכון: רבותי, אנחנו מצביעים אמון בראש הממשלה או אי-אמון.

דן תיכון: אמון זה בעד, אי-אמון זה נגד.

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – 35 נמנעים – 18 ההצעה להעביר את הצעת חוק סיוג ויתור על שטח, התשנ"ט–1998, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 55, נגד – 35, נמנעים – 18.

דן תיכון: הצעת האמון נתקבלה והחוק עבר בקריאה ראשונה.

דן תיכון: הצעת חוק סיוג ויתור על שטח, התשנ"ט–1998, עברה בקריאה ראשונה, והחוק עובר להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דן תיכון: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דן תיכון: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, בבקשה.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להדגיש, שהחוק הזה, שהוא חוק-יסוד, צריך לעבור ברוב של 61 חברי כנסת, ועל כן אנחנו מבקשים מכל החברים, על דעת כל סיעות הבית, להשתתף בהצבעה בהסכמה על חוק זה, שקובע בפשטות – במקום 60 יום לאחר אי-אמון, 90 יום.

חנן פורת: וכן קובע החוק, שבתוך 120 הימים מתאריך פיזור הכנסת אין אפשרות להגיש אי-אמון, וזה רלוונטי למה שהתחולל כאן עכשיו.

חנן פורת: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת דדי צוקר, מה עם ההסתייגות שלך?

דוד צוקר: מוותר.

דן תיכון: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

דן תיכון: נא לשבת.

דן תיכון: אני חוזר ואומר: גם החוק הזה זקוק ל-61 קולות.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה על חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8).

דן תיכון: לשם החוק ולסעיפים 1, 2, 3 ו-4 אין הסתייגויות.

דן תיכון: מי בעד נוסח הוועדה?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 4-1 – 86 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 4-1 נתקבלו.

דן תיכון: בעד – 86, נגד – 1, אין נמנעים.

דן תיכון: החוק עבר בקריאה שנייה.

דן תיכון: אני חוזר, חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) עבר בקריאה שנייה.

דן תיכון: אני עובר להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 84 נגד – 3 נמנעים – אין

דן תיכון: בעד – 84, נגד – 3, אין נמנעים.

דן תיכון: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8) עברה בקריאה שלישית.

דן תיכון: (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1998

דן תיכון: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה הבאה.

דן תיכון: הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) (הסדרי בחירות) (מס' 2) (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1998.

דן תיכון: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

דן תיכון: כמובן, מדובר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) (הסדרי בחירות) (מס' 2), התשנ"ט–1998.

מיכה גולדמן: הצעת חוק זו נדונה בקריאה ראשונה ביום 28 בדצמבר 1998, והועברה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

מיכה גולדמן: הצעת חוק זו באה להסדיר מחדש את מועדי הבחירות למועצות שביום הבחירות הכלליות, שהתקיימו ביום 10 בנובמבר 1998, כיהנו יותר משנה אך פחות מארבע שנים.

מיכה גולדמן: בהצעת חוק זו נקבעו שני הסדרים שונים: 1.

מיכה גולדמן: ההסדר הראשון מתייחס למועצות שביום הבחירות הכלליות, שהתקיימו ביום 10 בנובמבר 1998, כיהנו יותר משנה אך פחות משנה וחצי.

מיכה גולדמן: במועצות אלה יתקיימו הבחירות הבאות למועצות ביום הבחירות הכלליות האמורות להתקיים בשנת 2003.

מיכה גולדמן: 2.

מיכה גולדמן: ההסדר השני מתייחס למועצות שביום הבחירות הכלליות, שהתקיימו ביום 10 בנובמבר 1998, כיהנו יותר מ-18 חודשים, אך טרם כיהנו ארבע שנים.

מיכה גולדמן: הבחירות הבאות למועצה יתקיימו בהתאם להסדר המוצע בהצעת החוק, והוא: אחרי שהמועצה תכהן חמש שנים יקבע שר הפנים את יום הבחירות למועצה באמצע התקופה שבין היום שבו נערכו הבחירות האחרונות לאותה מועצה לבין יום הבחירות הכלליות לכלל המועצות האמורות להתקיים בשנת 2003.

מיכה גולדמן: הבחירות שאחרי כן תתקיימנה ביום הבחירות הכלליות האמורות להתקיים בשנת 2008.

מיכה גולדמן: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות.

מיכה גולדמן: אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר הצעת חוק זו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) (הסדרי בחירות) (מס' 2) (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1998.

דן תיכון: לשם החוק ולסעיף 1 אין הסתייגויות.

דן תיכון: על-פי נוסח הוועדה, מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 1 – 45 נגד – 8 נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

דן תיכון: בעד – 45, נגד – 8, נמנע אחד.

דן תיכון: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

דן תיכון: אני עובר להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) (הסדרי בחירות) (מס' 2) (תיקון מס' 2).

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 52 נגד – 4 נמנעים – 3 חוק הרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) (הסדרי בחירות) (מס' 2) (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1998, נתקבל.

דן תיכון: רבותי, חבר הכנסת רענן כהן, זה אומנם פריימריס.

דן תיכון: חבר הכנסת סאלח טריף, אני קורא לך לסדר פעם שלישית.

אלי גולדשמידט: רענן כהן לא צריך פריימריס, הוא משוריין.

דן תיכון: חבר הכנסת סאלח טריף, אני קורא לך לסדר פעם רביעית.

דן תיכון: בעד – 52, נגד – 4, שלושה נמנעים.

דן תיכון: חוק הרשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) (הסדרי בחירות) (מס' 2) (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1998, עבר בקריאה שלישית.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: התשנ"ט–1998

דן תיכון: הצעת חוק הסעד (טיפול במפגרים) (תיקון – סידור חוץ-ביתי וסידור יומי), התשנ"ט–1998, מס' פ/2544, של חבר הכנסת אפי אושעיה.

דן תיכון: בבקשה.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כיום מתגוררים במסגרות דיור חוץ-ביתיות כ-7,000 דיירים בכל הגילים, בכל רמות הפיגור השכלי ובכל רמות התפקוד.

אפי אושעיה: כ-20% מתוכם, שהם כ-1,400, הם קטינים מתחת לגיל 18.

אפי אושעיה: הורי הקטינים משתתפים במימון דמי החזקת ילדם בשיעורים שנקבעים על-פי גובה ההכנסה לנפש במשפחה, וראוי לציין שהתשלום מהווה נטל כבד על רוב המשפחות, שכן לרובם ילדים נוספים, המחייבים הוצאות לא מעטות.

אפי אושעיה: בהגיע אדם בעל פיגור שכלי לגיל 18, משתנה מעמדו מקטין לבגיר, על-פי חוק הכשרות המשפטית, והוא זכאי בהתאמה לתשלום קצבת נכות בגין אי-יכולת השתכרות על-פי חוק הביטוח הלאומי.

אפי אושעיה: ברגע זה מופסק מימון השתתפותם של ההורים בדמי האחזקה, ולחלופין מועברים 80% מדמי קצבת הנכות לתקציב משרד העבודה והרווחה כהשתתפות החוסה עצמו במימון אחזקתו.

אפי אושעיה: 20% הנותרים מועברים לאפוטרופוסים לכיסוי ההוצאות כמו דמי נסיעה, ממתקים, מתנות וכיוצא בזה, הכרוכים בביקורים אצל הבן/הבת המתגוררים בדיור החוץ-ביתי.

אפי אושעיה: עד לפני כארבע שנים היינו עדים לתור המתנה לסידור חוץ-ביתי וקהילתי של אנשים עם פיגור שכלי, שהגיע בשיאו לכ-800 ממתינים.

אפי אושעיה: לשמחתנו, נפתחו עם הזמן מסגרות שאפשרו קליטה מסיבית למדי של רוב הממתינים על-פי צורכיהם.

אפי אושעיה: אולם בכך אין די.

אפי אושעיה: מדי שנה אנו עדים לגידול טבעי של כ-250 אנשים שבעבורם יש להקצות מכסות נוספות לצורך סידורם במסגרות מתאימות.

אפי אושעיה: תוספת המכסות ניתנת כיום על סמך משא-ומתן בין נציגי האגף לטיפול באדם המפגר שבמשרד העבודה והרווחה לבין נציגי אגף התקציבים של משרד האוצר.

אפי אושעיה: התלות באוצר יוצרת לעתים חוסר במכסות הגורם לגידול מחודש במספר הממתינים ולסבל רב להם ולבני משפחותיהם.

אפי אושעיה: לאור המתואר חשוב היה להסדיר את הנושא של תוספת המכסות בחקיקה, דבר שלמעשה יגרום לתקצוב מתאים, שיופיע בקביעות בבסיס התקציב ויפשט את התהליך באופן משמעותי.

אפי אושעיה: אני רוצה לומר לנציגי ההורים המודאגים, שביקשו להביא לתשומת לבי את העובדה שלמעשה הם יצטרכו לשאת בנטל של אחזקת ילדם לאחר גיל 18.

אפי אושעיה: בנושא הזה אנחנו נטפל, כדי שהם לא יצטרכו להחזיק את הנערים והנערות אחרי גיל 18 לאורך שנים ולממן את הנושא הזה.

אפי אושעיה: את הנושא הזה נתקן, אני מקווה, בהכנה לקריאה ראשונה או בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אפי אושעיה: אני מבקש להודות לשר העבודה והרווחה אלי ישי על תמיכתו בחוק.

אפי אושעיה: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת אושעיה.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שזה אחד החוקים החשובים ביותר שאני מקווה שהכנסת הנוכחית תעביר ותאשר.

אליהו ישי: לא מזמן הגשתי הצעת חוק ממשלתית בנושא הזה.

אליהו ישי: לצערי הרב, שר האוצר ערער על כך בממשלה.

אליהו ישי: הצעת החוק שלי עברה את ועדת השרים לענייני חקיקה.

אליהו ישי: אני שמח לומר שבממשלה היא לא נפלה אלא הוקפאה, ובשיחתי עם ראש הממשלה, אני שמח להודיע פה היום שבעזרת השם גם פה הממשלה תומכת בהצעת החוק שלה.

אליהו ישי: על-פי הסיכום שלי עם חבר הכנסת אפי אושעיה, הן יבואו יחד לקריאה הראשונה, השנייה והשלישית, בהסכמה שלנו, כמובן.

אליהו ישי: אני רוצה רק לומר לעצם הצעת החוק.

אליהו ישי: זו הצעת חוק חשובה מאוד.

אליהו ישי: הגיע הזמן לחוקק אותה.

אליהו ישי: לא יעלה על הדעת, אדוני היושב-ראש, שמשפחה שיש לה בן מפגר בבית תמתין שנים רבות לסידורו באחד המוסדות.

אליהו ישי: לא שמעתי שילד שעולה לכיתה א' אומרים לו: תמתין עוד שנה, אין מקום בכיתה א', תבוא בשנה הבאה, יהיה מקום ותיכנס לכיתה א'.

אליהו ישי: פה – לא כל שכן.

אליהו ישי: המצב קשה מאוד, הסבל והנטל על המשפחות, על ההורים הם בלתי נסבלים, הם קשים מנשוא ומשפחות קורסות, בתים מתרסקים ונהרסים.

אליהו ישי: לכן, הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, היא הצעת חוק טובה מאוד.

אליהו ישי: ואני אומר פה בצורה ברורה לחברי הבית, הודעתי בממשלה, שאם הצעת החוק הזאת לא תעבור כהצעת חוק ממשלתית, אשמח להעביר את הצעת החוק הזאת כלשונה וככתבה.

אליהו ישי: הודעתי לראש הממשלה, שהצעות חוק חיוניות כמו זו לא רק שאתמוך בהן, ואם, לצערי הרב, זה לא יעבור בממשלה – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מתכוון להכריז על ההצבעה הזאת הצבעת אי-אמון.

דוד טל: זה הפך להיות אופנה, חבר הכנסת ריבלין?

דוד טל: אני חשבתי שבבית הזה יש מסורת ומסורת צריך לקיים, חבר הכנסת ריבלין.

תמר גוז'נסקי: – – –

דוד צוקר: אפשר להפוך את ההצעה הזאת לשאילתא בעל-פה?

דוד טל: חבר הכנסת דוד צוקר, הצעת החוק הזאת היא מאוד רצינית.

דוד טל: אני מניח שאדוני, בסתר לבו, תומך בה.

דוד טל: גם אם הוא לא יצביע בעדה, אני מניח שהוא תומך בה.

דוד טל: אני מציע שנאפשר לכבוד השר לומר את דברו, ואם יש השגות על דברי השר, אני מוכן אפילו לקבל הערת ביניים כזו או אחרת מאדוני.

דוד טל: הצעת החוק של חבר הכנסת אפי אושעיה היא באמת הצעת חוק מאוד מאוד חשובה.

דוד טל: היתה לקונה בכל הדברים האלה, ואני בהחלט מצטרף להצעת החוק הזאת.

דוד טל: אדוני, בבקשה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מוכרח לומר את הדברים בצורה ברורה וכנה.

אליהו ישי: כל הצעת חוק שהיא טובה, ובמקרה הזה גם קריטית, הודעתי לראש הממשלה בישיבת הממשלה שאני אתמוך בהצעת חוק כזאת אם היא תבוא בצורה פרטית.

אליהו ישי: לא רק זה, אלא הודעתי לראש הממשלה, שאני אדאג שהצעת החוק שהצעתי בממשלה ושר האוצר ערער עליה, אני אביא אותה כהצעת חוק פרטית.

אליהו ישי: לצערי הרב, לא מקובל שחבר ממשלה יפעל כך, אבל יש לי כמה חוקים שלדעתי הם חשובים מאוד וחיוניים והגיע הזמן להעביר אותם.

אליהו ישי: אנחנו נביא אותה כהצעת חוק פרטית.

אליהו ישי: אני כחבר ממשלה לא יכול להגיש הצעת חוק פרטית, אבל יש לנו חברים די הצורך בסיעה ובבית הזה שיצטרפו להצעות חוק חשובות מעין אלה.

אליהו ישי: צריך לזכור, שהאוכלוסייה הזאת סובלת סבל נוראי, אדוני היושב-ראש.

אליהו ישי: צריך לזכור, שמדובר באוכלוסייה קשה ביותר.

אליהו ישי: לגדל בן כזה בבית, זה נטל קשה מאוד, ועלינו מוטלת החובה כממשלה, ככנסת, להעביר את הצעת החוק הזאת.

אליהו ישי: אני רוצה לברך את חבר הכנסת אפי אושעיה על הצעת החוק וגם על ההסכמה להביא אותה ביחד, על מנת שנחסוך ונביא אותן לקריאה ראשונה, ואולי גם נספיק עוד בקדנציה הזאת – קשה להאמין – להביאה לקריאה שנייה ושלישית.

אליהו ישי: אני מקווה שבכוחות משותפים אולי גם את זה נצליח לעשות.

אליהו ישי: אני מציע להעביר את הצעת החוק לוועדת העבודה והרווחה.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין מבקש להסיר את הצעת החוק.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דברי מופנים לכבוד השר הנכבד ורב הפעלים, השר וחבר הכנסת אלי ישי.

ראובן ריבלין: יש חוק של הכנסת שעבר, שהוא בסמכותו ובאחריותו של השר ושל המשרד, והוא חוק בתי-המשפט לענייני משפחה, שבו היה צריך להעמיד לרשות בתי-המשפט יועצים שהם עובדים סוציאליים אשר יעמדו לימין ולעצת בית-המשפט בבואו לקבוע דברים שהם בבחינת קביעת גורלו ועולמו של האדם המתדיין בפני אותו בין-דין.

ראובן ריבלין: ואכן, משרד העבודה והרווחה עושה כל מה שביכולתו על מנת לקיים את החוק, גם משום שמדובר בחוק של הכנסת וגם משום שהשר והמשרד רואים כדבר הכרחי את מינוים של אותם יועצים.

ראובן ריבלין: משרד האוצר, באיזו נטיית לב שאי-אפשר להבין אותה, מסרב להקציב דבר שהכנסת הכריעה בו.

ראובן ריבלין: והנה באה הצעת החוק המצוינת של חבר הכנסת אפי אושעיה, שעליה גמרו השר ומשרדו את ההלל; אבל כיצד אנחנו נממן אחר כך אותו חוק, כאשר חוקים אשר עברו את כל הקריאות בכנסת ואשר קיבלו את הגושפנקה של חוק בישראל אינם ממומשים הלכה למעשה בגלל סירוב תקציבי של משרד האוצר?

ראובן ריבלין: לכן, אני מתנגד, לא באופן פורמלי, לכל הצעת חוק שתבוא עד אשר ייפתרו אותן בעיות שהן כל כך חשובות לא רק לקיומו של החוק אלא גם לרווחתם של אותם אנשים שמשרד העבודה והרווחה עובד ללא ליאות, בראשותו של השר, על מנת לאפשר להם את החיים האלה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת ריבלין.

דוד טל: השר מבקש לענות.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, ידידי חבר הכנסת רובי ריבלין, אני שמח על ההערה שלך, ולגבי בתי-המשפט למשפחה, לצערי הרב אני לא מבין מה הסיבה שהאוצר תוקע את זה.

אליהו ישי: אין לי ספק שהוא פועל בניגוד לחוק.

אליהו ישי: אסור לו לתקוע את זה ואסור לו לעכב את זה.

אליהו ישי: אבל, ברשותך, הייתי מבקש ממך בקשה.

אליהו ישי: במקום לכבול את ידינו כבית-מחוקקים ולומר: לא נחוקק חוקים, או לא נאשר אותם, היות שהאוצר לא רוצה לממן אותם – בזה אנחנו בעצם סוגרים את הכוח שלנו, בולמים את עצמנו וכובלים את ידינו בהגשת הצעות חוק – אני מציע לעשות משהו אחר.

אליהו ישי: חבר הכנסת רובי ריבלין, אני מציע שתציע הצעת חוק, אתה גם משפטן, הצעת חוק שאומרת, שאחרי שחוק עובר, אם שר האוצר לא מממש אותו בתוך X זמן – הוא יכול לעשות את התרגיל הידוע של חוק ההסדרים, דבר לא מכובד אבל לכאורה זה דבר לגיטימי, וכל ממשלה עושה את זה.

אליהו ישי: אפשר לקבוע כלל שאומר, שהוא מביא את זה במסגרת חוק ההסדרים, אם הוא יכול, ונקבע מנגנון, שלפיו בתוך חודש מיום שהחוק הזה עובר, לא יהיה מצב שבו שר האוצר יכול לתקוע חוק מסיבות שרירותיות כאלה.

אליהו ישי: עדיף לנו לקבוע את המנגנון הזה בכל צורה שתחליט, מאשר לומר מראש שלא נחוקק חוקים.

אליהו ישי: אם לא כן, מה אנחנו בעצם?

ראובן ריבלין: אני צריך לומר לשר שחוק צריך לקיים בישראל?

ראובן ריבלין: מה יאמר אחד העם ברחוב?

אליהו ישי: זו המציאות.

אליהו ישי: תחוקק חוק שאומר, ששר שלא מממש את החוק, בתוך 30 יום עליו להתפטר.

אליהו ישי: אני לא יודע.

אליהו ישי: אם שר לא מבצע פסיקה של בית-משפט – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, ההצעה היא להיות גם עם חגורה וגם עם שלייקעס.

אליהו ישי: אסור לנו, חבר הכנסת ריבלין, להיכנע מראש לכאורה לפקידי האוצר, כי בשיטה הזאת פקידי האוצר ימשיכו לתקוע את החוקים שאנחנו מעבירים פה, ולכאורה אין לנו שום כוח.

אליהו ישי: אתה נבחרת על-ידי העם, והבית הזה נבחר על-ידי העם ותפקידו לחוקק.

אליהו ישי: אם אנחנו מכירים אנשים שתוקעים את הצעות החוק מסיבות כאלה ואחרות, או בשיטות כאלה ואחרות, נקבע מנגנון בחוק שאומר, ששר כזה צריך ללכת הביתה.

אליהו ישי: אם שר האוצר לא יכול לממש את החוקים האלה, שיחליט – או שהוא הולך הביתה, או שהוא מממש אותם, אבל אל לנו לכבול את ידינו.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת אפי אושעיה, הרוב הוא רוב מוצק.

אלי בן-מנחם: אפי, אל תנצל את זה.

אלי בן-מנחם: בוא נצביע.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני באמת מבקש להודות לשר אלי ישי ולומר לחברי, שלמרות הפריימריס, כאשר 80% מחברי הבית ברחו לעיסוקיהם, חברי הכנסת שנמצאים כאן נשארים להעביר חוק חשוב ממדרגה ראשונה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת גולדשמידט, יש לי זמן לציין את השמות של חברי הכנסת ולהודות להם?

אורי אור: אני מציע שנצביע על החוק.

אפי אושעיה: אני מודה לך מאוד, תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: אפשר להצביע על הצעת חוק הסעד (טיפול במפגרים) (תיקון חוץ-ביתי וסידור יומי), ואם היא תעבור, נעביר זאת לוועדת העבודה והרווחה.

דוד טל: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 21 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסעד (טיפול במפגרים) (תיקון – סידור חוץ-ביתי וסידור יומי), התשנ"ט–1998, לדיון מוקדם בוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

דוד טל: 21 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן, חבר הכנסת אפי אושעיה, הצעת החוק של ידידי תועבר לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

דוד טל: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

דוד טל: בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הצעת חוק סמכות השיפוט בעניינים מינהליים – בית-משפט מחוזי בשבתו כבית-משפט גבוה לצדק, התשנ"ט–1999, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ש' כרם: תודה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: חבר הכנסת מאיר שטרית, הצעת חוק הגנה על מידע גנטי, התשנ"ט–1998, קריאה ראשונה.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר שטרית יעלה ויבוא ויציג את הצעת החוק.

דוד טל: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שמובאת בפני הכנסת היא הצעת חוק חשובה ביותר, שבאה גם בעתה, לאור העובדה שהמחקר הגנטי מתקדם בארץ ובעולם בהיקף מדהים.

מאיר שטרית: מתקיים היום בעולם מחקר של הגנום האנושי, שיסתיים בשנת 2001, והוא מתקדם בצעדים מהירים ביותר.

מאיר שטרית: על-פי המחקר הזה, בשנת 2001 יהיה מיפוי מלא של כל הגנום של האדם, בערך 100,000 גנים שונים, שקובעים את תכונותיו של אדם ואת הנטיות שלו בכל תחום ובכל גישה.

מאיר שטרית: אחת הבעיות שבהן נוגע החוק כוללת, כמובן, זיהויו של אדם, קרבתו המשפחתית לאנשים אחרים, נטיות של אדם לחלות במאות מחלות שונות, שכבר אפשר לזהותן היום, ובעתיד ניתן יהיה לזהות אלפי מחלות שאדם עלול לחלות בהן, אם יש לו הגן הרלוונטי שיכול לגרום למחלה או להתפתחות המחלה.

מאיר שטרית: לצערי הרב, הנושא של טיפול בבדיקות גנטיות בארץ איננו מוסדר כלל, והוא בעצם די פרוץ לכל רוח.

מאיר שטרית: הצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, באה להסדיר את הנושא של בדיקות גנטיות.

מאיר שטרית: היא באה להסדיר למי מותר, אדוני, לערוך בדיקות גנטיות בבני-אדם.

מאיר שטרית: הצעת החוק קובעת, שרק למכונים או למעבדות או למקומות שיקבלו את אישור משרד הבריאות, על-פי כללים שיקבע מנכ"ל משרד הבריאות, יהיה מותר לערוך בדיקות גנטיות לאנשים.

מאיר שטרית: הצעת החוק קובעת מהם תנאי הרישוי שחלים על מכון כזה, והתנאים ייקבעו כמובן על-ידי המנהל של משרד הבריאות ושר הבריאות.

מאיר שטרית: הדבר השלישי הוא, שהחוק קובע מהו ייעוץ גנטי.

מאיר שטרית: החוק קובע מי יכול להיות יועץ גנטי, אילו כללים צריכים להתקיים כאשר נותנים לאדם תוצאות של בדיקה גנטית, שלפעמים יכולה לשנות את חייו.

מאיר שטרית: כאשר אומרים לאדם שמוצאים אצלו גן, חלילה, שהוא עלול לחלות בסרטן, זה יכול לשנות את כל חייו מקצה לקצה והוא צריך לקבל את הידיעה הזאת לא סתם באמצעות פקיד או בדואר, אלא באמצעות מישהו שתפקידו הוא יועץ גנטי, והחוק מגדיר בדיוק מהם הכישורים הנדרשים מאדם כזה.

מאיר שטרית: רק הוא יכול למסור את ההודעה הזאת לאיש הרלוונטי.

מאיר שטרית: החוק קובע מהם התנאים שצריכים להתקיים כשלוקחים בדיקה גנטית.

מאיר שטרית: החוק קובע, שצריך להסביר לאנשים מה מהות הבדיקה שעושים להם, מה מטרותיה, מה אפשר להפיק ממנה.

מאיר שטרית: החוק קובע, שצריך לקבל לצורך הבדיקה הסכמה מדעת של האדם לעשות בדיקה, ובמקרה של בדיקה לצורך מחקר גנטי, צריכים הסכמה בכתב של האיש, כדי שיוכלו להשתמש בדגימה שלוקחים ממנו לצורך מחקר גנטי.

מאיר שטרית: החוק קובע איך מוסרים את תוצאות הבדיקות הגנטיות ולמי מוסרים אותן.

מאיר שטרית: החוק קובע איך שומרים דגימות גנטיות או בדיקות גנטיות שנלקחו מאנשים.

מאיר שטרית: למשל, הקפדה מוחלטת על הפרדה בין זהות הנבדק לבין הדגימה, כדי שאיש לא יוכל לעשות שום שימוש באינפורמציה הגנטית, שמבחינה זו מאוד חושפת את האדם בצורה קיצונית ממש.

מאיר שטרית: החוק קובע, אדוני היושב-ראש, שכאשר לוקחים בדיקה לצורך מחקר, מה הם הכללים הדרושים כדי לקיים את המחקר הזה ואילו תנאים צריכים להתקיים כדי שאפשר יהיה לעשות מחקר גנטי; אילו תנאים צריכים להתקיים כאשר לוקחים ממישהו בדיקה גנטית.

מאיר שטרית: החוק קובע מה קורה כשרוצים לקחת בדיקה גנטית מקטינים ומפסולי דין.

מאיר שטרית: הרי אדם קטין לא יכול לקבוע לעצמו האם ייקחו ממנו בדיקה גנטית ומה גורלה וכן הלאה, והחוק קובע בצורה מפורשת את הכללים לבדיקות הגנטיות הללו, למי מותר לתת הרשאה לקחת בדיקה גנטית מקטין, אילו תנאים צריכים להתקיים, מאיזה גיל הקטין עצמו צריך לאשר את הבדיקה, מה זכויותיו של הקטין הזה לגבי הבדיקה בעתיד, גם כשהוא מתבגר, האם יש לו זכויות כלפי הבדיקה הזאת או לא.

מאיר שטרית: החוק, אדוני היושב-ראש, קובע דבר חשוב ביותר.

מאיר שטרית: מה קורה כאשר רוצים לקחת בדיקה מאדם פסול דין, למשל, אדם שאיננו יכול לתת הסכמה מדעת; למשל, מפגר.

מאיר שטרית: האם מותר לקחת בדיקה גנטית ממפגר?

מאיר שטרית: האם מותר למישהו לתת הסכמה לקחת בדיקה גנטית ממפגרים, שאפשר לעשות בה שימוש מסחרי אפילו, ולעשות בדיקות על גורמי מחלה שונים, על נטיות משפחתיות או נטיות קבוצתיות או עדתיות וכן הלאה?

מאיר שטרית: החוק יורד לפרטי פרטים בעניין הזה, מתוך מגמה להסדיר את העניין בצורה יסודית וטובה.

תמר גוז'נסקי: החוק מדבר על אסירים?

מאיר שטרית: יש פרק נפרד בחוק שקובע מה מותר לשלטונות החוק, לאילו צרכים מותר להם לקחת בדיקות גנטיות.

מאיר שטרית: היום, למשל, כל שוטר יכול לקחת בדיקה גנטית מאדם, בלי שיש כללים כלשהם שחלים עליו.

תמר גוז'נסקי: לרבות אסירים.

מאיר שטרית: אם אסיר חשוד במעשה, החוק קובע מתי מותר לקחת בדיקה גנטית מאדם, באילו תנאים, ואילו תנאים צריכים להתקיים כדי שייקחו את הבדיקה הזאת, מה מותר לעשות בה ומה אסור לעשות בה.

מאיר שטרית: עד היום הדבר הזה לא מוסדר בשום מקום והכול פרוץ לחלוטין, תמר.

תמר גוז'נסקי: המצב פרוץ.

מאיר שטרית: כן, היום המצב פרוץ לחלוטין, לצערי, והחוק בא לתקן זאת.

מאיר שטרית: החוק קובע דבר חשוב ביותר, והוא איסור אפליה.

מאיר שטרית: הרי אדוני היושב-ראש צריך לדעת, שאם אדם עובר בדיקה גנטית לתומו, כי הוא חולה או שיש לו חשד שהוא עלול לחלות במחלה מסוימת, ומסתבר שיש לו גן שבשלו יש לו סיכוי לחלות, חלילה, במחלת הסרטן – סרטן השד, למשל, אפשר לגלות היום; יש גן שיכול להצביע על סיכוי לחלות בסרטן השד או בסרטן המעי הגס, או במחלות שונות ומשונות, מחלת CP.

מאיר שטרית: שורה שלמה של מחלות – – –

ראובן ריבלין: – – –

מאיר שטרית: היום בהרבה סוגים של מחלות, רובי, יש עדות גנטית שיכולה להצביע על הסיכוי של אדם לחלות במחלה זו יותר מאשר אדם אחר.

מאיר שטרית: יש מחלות שהן גנטיות פרופר – מעבדה גנטית בודקת ממש אם האיש יהיה חולה או לא יהיה חולה; היא אומרת לו אם יש סיכויים רבים שהוא יהיה חולה או לא.

מאיר שטרית: ככל שהמדע מתפתח, הגילוי של המחלות הללו ילך ויגדל, הטווח יגדל ויתרחב.

מאיר שטרית: אפשר להצביע על סיכוייו של אדם לחלות בגיל כלשהו, איך – – –

דוד טל: הוא יכול לבדוק גם עם מי הוא עומד להתחתן?

מאיר שטרית: יש בני זוג הנושאים גנים מסוימים ולפני שהם מתחתנים הם עוברים בדיקות גנטיות כדי לוודא שבן הזוג לא נושא אותו גן.

דוד טל: במגזר החרדי זה מאוד מאוד מקובל.

מאיר שטרית: בוודאי.

דוד טל: יש עמותה בשם "דור ישרים, שדואגת לאישור של הרבי – אם הוא לא רואה שזה בסדר, ואז מונעים הרבה בעיות.

שבח וייס: – – –

מאיר שטרית: את זה עוד לא גילו, אבל אולי.

מאיר שטרית: אולי אפשר לגלות גן המזהה מי יהיה פוליטיקאי?

ראובן ריבלין: – – –

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני היושב-ראש, החוק הזה קובע – – –

דוד טל: אני לא מכיר גנים כאלה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, מאחר שאפשר לגלות נטייה למחלה, הרי זה יוצר בעיה אדירה.

מאיר שטרית: במצב הקיים היום, אדם עובר לתומו בדיקה גנטית, והוא עומד להתקבל למקום עבודה, ומבקשים ממנו לחתום על ויתור על סודיות רפואית.

מאיר שטרית: במצב הנוכחי מקום העבודה שלו מקבל את כל תוצאות הבדיקות, הרקורד הרפואי שלו, לרבות בדיקות גנטיות.

מאיר שטרית: תחשוב לרגע: אם מקום העבודה יודע שעובד מסוים עלול, חלילה, לחלות במחלה מסוימת – זה כתוב לו ברקורד הרפואי – הוא לא יקבל אותו לעבודה.

מאיר שטרית: יותר מזה, אדם הולך לעשות ביטוח חיים; אם חברת הביטוח תדע – והיום כשאדם עושה ביטוח חיים, הוא חותם דבר ראשון על ביטול הסודיות הרפואית.

מאיר שטרית: אם אתה מוותר על סודיות רפואית אתה נותן אישור אוטומטי לחברת הביטוח לקבל את כל הרקורד הרפואי שלך.

מאיר שטרית: וברקורד הרפואי שלך, אם מופיע, חלילה – עשית בדיקה גנטית ויש להם תוצאה שמצביעה, חלילה, על סיכוי לחלות, ואגב, לא תמיד הסיכוי הזה מתממש, לפעמים הוא כן יכול להתממש ולפעמים הוא יכול שלא להתממש.

מאיר שטרית: יכולים לא לבטח אותו או להעלות את הפרמיה שלו – – –

דוד טל: או שתעלה לו את הפרמיה.

מאיר שטרית: החוק קובע שיש איסור אפליה.

מאיר שטרית: אדם לא יוכל להתנות את קבלתו – – –

שבח וייס: מה העונשין שם?

מאיר שטרית: אני אגיע לעונשין; העונשין מאוד פליליים.

מאיר שטרית: החוק קובע, שלא יתנה מעביד קבלת עובד לעבודה או קידומו של עובד בביצוע בדיקה גנטית.

מאיר שטרית: הרי יכולים להגיע למצב אבסורדי, שמעביד יכול להגיד: אני לא מקבל אותך לעבודה עד שתעשה בדיקה גנטית ותביא תוצאות; או חברת ביטוח שלא תבטח אף אדם עד שהוא לא יביא לה בדיקה גנטית.

מאיר שטרית: זה דבר חמור ביותר.

מאיר שטרית: החוק קובע כללים מאוד ברורים בעניין הזה.

מאיר שטרית: החוק קובע מה מותר לשימוש במידע גנטי על-ידי רשויות אכיפת החוק, מה מותר לרשויות אכיפת החוק לעשות בבדיקה גנטית, למי מותר לקחת בדיקה, באילו תנאים, מה עושים עם הדגימות, מי שומר עליהן, איך שומרים שהאינפורמציה לא תועבר ממכון פלוני לאדם אלמוני, מה האחריות של האנשים שמטפלים במאגר מידע של בדיקות גנטיות, מה קורה כשמכון גנטי כזה נסגר, מה קורה עם הדגימות שלו.

מאיר שטרית: כל זה, אדוני, תדע לך ששום דבר פשוט לא מוסדר.

מאיר שטרית: הדוגמה הבולטת ביותר, אם זכור לך, היתה הבדיקה של האמא שאמרו שיש לה בת שהיא מחטופי תימן, גברת צנעני.

מאיר שטרית: ראית שכל הבדיקות הופיעו בעיתונים – פעם אחת היא הבת שלה, פעם אחת היא לא הבת שלה, היה בלגן שלם.

מאיר שטרית: תחשוב לרגע, זאת בדיקה סודית של אדם.

מאיר שטרית: תחשוב לרגע שהדבר הזה הופץ לכל רוח בלי שום שמירה על סודיות, בלי שום דבר.

מאיר שטרית: הרי זה דבר איום ונורא.

תמר גוז'נסקי: לאדם עצמו מותר לספר על עצמו.

מאיר שטרית: לאדם מותר.

מאיר שטרית: אם הוא רוצה, איך אומרים?

מאיר שטרית: – רצונו של אדם כבודו.

שבח וייס: אפשר להופיע במערכת בחירות ולומר: יש לי – – – שמבטיח מנהיגות – – –

מאיר שטרית: כן, זה אפשרי.

מאיר שטרית: פרט לזה, אדוני היושב-ראש, החוק קובע עונשין, והעונשין בעניין הזה די חמורים, על-פי הצעתו של משרד המשפטים, שקובע גם מאסר וגם קנסות על מי שעובר את העבירות הבסיסיות, עובר על ההוראות העיקריות של החוק הזה.

מאיר שטרית: החוק קובע הוראות עונשין די חמורות לגבי אנשים שיפירו את החוק.

מאיר שטרית: החוק קובע הוראות תחולה ומעבר, כיוון שיש המון חולים שעושים היום בדיקות גנטיות, אבל על-פי החוק הזה יצטרכו זמן כדי להוציא את הרשיון שאין להם היום, ולכן החוק גם קובע הוראות תחולה ומעבר.

מאיר שטרית: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לומר, שוועדת המדע, שדנה בחוק הזה, והיה לי הכבוד לעמוד בראש הוועדה כשהיא דנה בחוק הזה, קיימה כמעט 30 ישיבות עם בכירי הגנטיקאים בארץ, עם המיטב – אני תיכף אמנה, ברשותכם, את כל מי שהיו שותפים לחוק הזה – וקיימנו למעלה מ-30 ישיבות במשך שנה שלמה.

מאיר שטרית: כמי שעמד בראש הוועדה הזאת, והשכלתי הפורמלית, כידוע לך, כוללת גם מיקרוביולוגיה, כך שאני מבין את המאטריה, במה מדובר, ולכן גם יכולתי, לשמחתי – –

דוד טל: גילית בקיאות רבה.

מאיר שטרית: – – להיכנס בעובי הקורה וללמוד את העניין היטב.

מאיר שטרית: ותאמין לי, ככל שישבתי – למדתי יותר ויותר.

מאיר שטרית: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, ברשותך, למנות את האנשים שהיו שותפים לחקיקה הזאת בוועדה ולהודות להם על תרומתם היוצאת מן הכלל לדיון עד שהצלחנו לגבש את החוק הזה.

מאיר שטרית: ראשית, ממשרד הבריאות – לד"ר בועז לב, המשנה למנכ"ל, לד"ר זלינה בן-גרשון, המנהלת המדעית הבכירה בלשכת המדען הראשי, לעורך-דין זוהר יהלום מהלשכה המשפטית, לד"ר איתן פרידמן מבית-החולים "שיבא".

מאיר שטרית: ממשרד המדע – לד"ר שלמה שריג, הממונה על המחקרים ברפואה.

מאיר שטרית: מהמשרד לאיכות הסביבה – ד"ר אורנה ברגרזון מלשכת המדען הראשי.

מאיר שטרית: מהאוניברסיטאות – לפרופסור אסא כשר, הקתדרה לאתיקה מקצועית ולפילוסופיה של הפרקטיקה, אוניברסיטת תל-אביב.

מאיר שטרית: בתי-החולים – פרופסור דבורה אבליוביץ, המחלקה לגנטיקה של האדם, בית-החולים "הדסה עין-כרם"; פרופסור אריאלה אופנהיים, המחלקה להמטולוגיה בבית-החולים "הדסה עין-כרם", פרופסור אדם פרידמן, פרופסור לגנטיקה, ראש היחידה לפיתוח ביולוגיה מולקולרית והנדסה גנטית ב"הדסה הר-הצופים", פרופסור אבינועם רכס, פרופסור לנוירולוגיה בבית-החולים "הדסה עין-כרם".

מאיר שטרית: האגודה למלחמה בסרטן – הגברת מירי זיו, מנכ"ל האגודה, פרופסור ברוך מודן, חבר במועצה הלאומית לאונקולוגיה, ד"ר סיגל סדצקי.

מאיר שטרית: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים – ד"ר רם ישי מהוועדה המייעצת לנושא היבטים אתיים, משפטיים וחברתיים בפרויקט גנום האדם.

מאיר שטרית: ההסתדרות הרפואית בישראל – עורכת-הדין לאה ופנר, המזכ"ל והיועצת המשפטית ועורכת-הדין מלכה בורו.

מאיר שטרית: צרכני בריאות ישראל – גברת דלית אור וגברת אתי פרץ.

מאיר שטרית: שדולת הנשים – פרופסור תמר פרץ.

מאיר שטרית: שונות – נדב ברנר ואסף ליניאל, תלמידי בית-הספר ליד האוניברסיטה בירושלים המשתתפים בפרויקט "סנונית" של האוניברסיטה העברית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודות לכל אחד מהם באופן אישי, ראשית על הזמן שהשקיעו.

מאיר שטרית: אני ממש התפעלתי מההתמדה שלהם – – –

תמר גוז'נסקי: מה תעשה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית?

מאיר שטרית: אני אדבר שתי דקות בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

מאיר שטרית: אני ממש מתפעל מההתמדה שלהם, מהעובדה שהם הגיעו לכל הישיבות, כמעט כולם ללא יוצא מן הכלל, ישיבות שכל אחת נמשכה לפעמים חמש-שש שעות באופן רצוף, כמעט 20 או 30 ישיבות; לא ספרתי.

מאיר שטרית: ישבו ברצינות רבה על כל סעיף ועל כל פרט, והחוק שינה צורה לחלוטין לעומת הצורה שבה הגשנו אותו לקריאה הטרומית ועבר המון שינויים.

מאיר שטרית: קידמנו פרט פרט לעומק, לא מיהרתי לשום מקום, לא נחפזתי, והחוק אושר בקריאה ראשונה לפני הפגרה.

מאיר שטרית: אני רוצה להודות לקבוצה נוספת של אנשים שעזרו מאוד בגיבושו של החוק לכלל הצורה שבה הוא הונח על שולחן הכנסת.

מאיר שטרית: ראשית – לגברת נוגה ענתבי במשרד המשפטים ולטל גיב, העוזרת של נגה ענתבי, שעמלו קשה מאוד במשך כמה חודשים בניסוח החוק לפרטיו על הבסיס המשפטי כפי שמשרד המשפטים רוצה; לגברת עורכת-הדין גלי בן-אור ממשרד המשפטים, שעבדה מתחילת הדרך לאורך כל הדיונים בחוק וגם עסקה בניסוח החוק המלא כפי שהוא מוצג בפני הכנסת, ממש מלה במלה.

מאיר שטרית: אני מבקש להודות לה על תרומתה הגדולה לניסוחו של החוק.

מאיר שטרית: לגברת אנה שניידר, היועצת המשפטית שהחליפה זמנית את היועצת המשפטית של ועדת המדע ועבדה ועזרה בניסוח החוק והשתתפה בחלק מהישיבות.

מאיר שטרית: למירי שור-פרנקל שלשמחתי באמצע הדיונים היא ילדה ולכן היא יצאה לחופשת לידה, חזרה מחופשת הלידה, נכנסה מחדש לחוק והיתה שותפה, כמובן, לכל הניסוחים, לכל הפרטים של החוק כפי שהוא הוגש.

מאיר שטרית: אני מבקש להודות לענת לוי, המזכירה של ועדת המדע שריכזה את כל העבודה באופן יסודי ונהדר.

מאיר שטרית: נהניתי מאוד לעבוד אתה.

מאיר שטרית: אחרונים חביבים – דליה איציק, כיושבת-ראש ועדת המדע עד לפני זמן קצר, שנתנה בידי את שרביט ההובלה של החוק הזה במסגרת ועדת המדע, ובעקבותיה גם לפרופסור מיכאל נודלמן, יושב-ראש ועדת המדע של היום.

מאיר שטרית: לכולם – תודתי מקרב לב.

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שבאישור החוק הזה אנחנו עושים צעד גדול קדימה בהשתלבות ישראל במחקר המדעי הגדול ובהגנה בעיקר על הפרט כפרט לשמירת כבודו ולשמירת זכויותיו בלי שהוא ייפגע.

מאיר שטרית: ואגב, החוק קובע בפירוש, שמטרתו, וכך עשינו אותו, להסדיר עריכת בדיקות גנטיות ומתן ייעוץ גנטי ולהגן על המידע הגנטי ועל זכות הנבדק לפרטיות לגביו, והכול מבלי לפגוע באיכות הטיפול הרפואי, במחקר הרפואי והגנטי ובקידום הרפואה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אחרי כל התודות וכל התשבחות אני אזכור לאדוני שאם אני אנהל את הישיבה כשאדוני יעביר את זה לקריאה שנייה – אני אזכור שבמהלך של דקה או שתיים נסיים את הדיון.

דוד טל: חברי הכנסת, אני סוגר את הרשימה, ואנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חבר הכנסת אפי אושעיה, ראשון הדוברים, אחריו – חבר הכנסת אחמד סעד, אחריו – חבר הכנסת שבח וייס, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, חבר הכנסת סאלח סלים וחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

דוד טל: רבותי, אני מקפיד על הזמן, מסגרת של שלוש דקות.

אפי אושעיה: אעשה זאת בפחות.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת שטרית, אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, שהייתי חבר ועדת המדע מהיום שהוקמה, והוועדה הזו הוקמה לאחר התלבטויות והתחבטויות, ולא ידעו בדיוק מה לעשות ואיך להוביל אותה, ואני שמח על שחברת הכנסת איציק היתה היושבת-ראש הראשונה של הוועדה, והיא הובילה את הוועדה הזו להצלחות גדולות מאוד.

אפי אושעיה: אבל ההצלחה הגדולה ביותר היא, שבא אדם כמו חבר הכנסת מאיר שטרית, יושב-ראש הקואליציה, שהיה בוודאי עסוק הרבה יותר מחברי הכנסת הרגילים, בוודאי עם ראש ממשלה קשה כמו זה שיש לנו, ומתוך דאגה אמיתית לעניין שאולי כלל אזרחי ישראל לא מודעים לו, מקדם את חקיקת החוק.

אפי אושעיה: זה לא חוק פופוליסטי, זה לא חוק שמוסיף מחר קולות בפריימריס, אבל הוא חוק שמצריך ידע רב מאוד, מצריך הרבה מאוד ישיבות עבודה כדי להגיע אליו, כפי שהוא מגובש היום.

אפי אושעיה: עליתי לדוכן באמת כדי לשבח את העבודה המסורה שלו ולומר, שחברי כנסת מהסוג הזה מחזיקים את הבית.

אפי אושעיה: מרביתנו עסוקים בערב הזה בפריימריס, בבחירות פנימיות כאלה ואחרות, ומצד שני יש חברי כנסת שנשארים וממשיכים בעבודה ובפעולה היומיומית, בלי לעשות את חשבונם העצמי.

אפי אושעיה: אני לא יודע אם אני מקלקל לך, חבר הכנסת שטרית, אבל אני אומר לך – – –

שבח וייס: זה סודי.

אפי אושעיה: נכון, חבר הכנסת וייס, אתה מהמתמידים, וחברת הכנסת גוז'נסקי בוודאי גם כן.

אפי אושעיה: מה שעושה חבר הכנסת שטרית הוא, שלאחר כל כך הרבה שנים בכנסת הוא לא מאבד את חדוות היצירה, ועליתי לכאן כדי לומר לך יישר כוח ובהצלחה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד סעד.

שבח וייס: חבר הכנסת אחמד סעד הסכים להתחלף אתי.

דוד טל: אני מסכים, אני מכבד את רצונם של חברי הכנסת המכובדים.

דוד טל: אם חבר הכנסת אחמד סעד מבקש, אני יכול לסרב לו?

שבח וייס: אני ביקשתי.

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך מאוד על הנדיבות, וגם לחבר הכנסת אחמד סעד, שהסכים להתחלף אתי.

שבח וייס: קודם כול, אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת שטרית.

שבח וייס: לצד העבודה הפוליטית הפורייה אתה מחוקק, וברוב היוזמות שלך גם תמכתי – בתנאי כמובן שלא תעשה לי שום דבר נגד חוק הדיור הציבורי של מקסים לוי, שלי ושל רן כהן.

דוד טל: חבר הכנסת שבח וייס, אני יכול להרגיע אותך, החוק יעבור.

שבח וייס: ש"ס תעזור לנו, וזה יהיה מצוין.

מאיר שטרית: גם חוק ההסדרים יעבור.

שבח וייס: אוי ואבוי אם חוק ההסדרים יעבור.

מאיר שטרית: אני מבטיח לך, שדיירי הדיור הציבורי – – –

שבח וייס: כן, על-פי החוק שלנו.

שבח וייס: חברים, כרגע הנושא נראה כמעט מדע בדיוני, אבל ישראל נמצאת אולי במקום ראשון, או בשורה הראשונה של אומות העולם המתקדמות ביותר בחקר הגנטיקה, וזה טוב, כמובן בהנחה שהמניע הוא מדעי ומוסרי, ואין שום מניעים אחרים, כמו תכנון בני-אדם, חלילה, כי זה עיסוק שללא רסן מוסרי יכול כמובן להביא לרעיונות מפלצתיים.

מאיר שטרית: אפשר להעיר הערה?

שבח וייס: ברשות היושב-ראש.

מאיר שטרית: השבוע נתתי איזה ריאיון ונשאלתי בו על הדיור הציבורי.

מאיר שטרית: אמרתי: החוק של שבח וייס הוא חוק לא טוב.

שבח וייס: ושל מקסים לוי.

מאיר שטרית: אמרתי שהחוק הוא של שבח וייס.

מאיר שטרית: אמרתי שהוא חוק לא טוב, מכיוון שיש בו חסרונות אלה ואלה.

מאיר שטרית: אמרתי שזהו החוק של שבח וייס.

שבח וייס: טוב שהזכרת את שמי, תודה רבה.

שבח וייס: רן כהן הוביל את החוק, הזכות הזו מגיעה לו.

שבח וייס: הייתי אומר, שככל שיש לנו יותר ריכוזי מידע על בני-אדם, חבר הכנסת מאיר שטרית – ויש לנו – והמחשב והאינטרנט מטפחים את המגמה הזו, יש סכנה חמורה יותר לחירות האדם.

שבח וייס: השקיפות שהיא תמצית הכול – ועוד בחברה שבה יש צירוף של שקיפות, רייטינגיזם, רכילאות ואיזו זכות הציבור לדעת, שהיא לא אחת חדוות ציבור לדעת – הצירוף הזה יכול להביא לתוצאות קטלניות ובלתי מוסריות ואנטי-דמוקרטיות.

שבח וייס: לכן אני רואה בחוק שלך חוק דמוקרטי, חוק אנושי, חוק חיוני לישראל, שהיא המתקדמת ביותר בחקר הנושא הזה, ואתמוך בו ברצון.

שבח וייס: אם הייתי יכול לעשות זאת בשתי ידיים, הייתי עושה זאת.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד סעד, בבקשה.

דוד טל: אחריו – עמיתתו, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

שבח וייס: יהיה צלצול לפני ההצבעה?

דוד טל: בוודאי, אנחנו שומרים על הסדר הטוב, אדוני.

תמר גוז'נסקי: כדאי לצלצל כבר עכשיו.

דוד טל: אנחנו נצלצל.

אחמד סעד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת מאיר שטרית על יוזמת החוק החשוב הזה.

אחמד סעד: בקשר לבדיקה הגנטית – אולי בחוק אחר צריך להכריח מנהיגים לערוך בדיקה גנטית פסיכית.

אחמד סעד: שמעתי אתמול את אביגדור ליברמן.

אחמד סעד: באמת התקוממתי על הגישה שלו, התקוממתי על כל מיני תגובות, כאילו זו מנטליות וזו תרבות פוליטית רוסית.

אחמד סעד: אני רוצה להגיד, שזו לא תרבות רוסית.

אחמד סעד: התרבות הרוסית ידועה בכל העולם.

אחמד סעד: זו תרבות של בריונים, אם הם רוסים, אמריקנים או אחרים.

אחמד סעד: זאת שפה של מאפיה.

אחמד סעד: מי שתוקף את הדברים הבסיסיים של הדמוקרטיה – בית-המשפט העליון ומוסדות אחרים – מהווה סכנה גדולה.

אחמד סעד: אני מקווה שהבריון הזה לא יהפוך כוח בחברה הישראלית.

אחמד סעד: זה מסמל את ההידרדרות, כל מיני תופעות של אלימות שליברמן הוא אחת מהן.

אחמד סעד: ראינו אותו בוועידת הליכוד, ראינו את ההתנהגות שלו, את הגישה שלו.

דוד טל: סליחה, אנחנו מדברים על גנטיקה?

אחמד סעד: כן, כן, גנטיקה.

דוד טל: גנטיקה?

אחמד סעד: גנטיקה אחרת.

אחמד סעד: אני מקווה שתופעה כזו לא תקבל לגיטימציה בבחירות הבאות.

אחמד סעד: די לנו מפלגות גזעניות בבית הזה; להביא עוד מאפיה לבית הזה – זה מסכן את הדמוקרטיה.

אחמד סעד: תודה רבה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת סאלח סלים.

דוד טל: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחר כך נעבור להצבעה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקשת להצטרף לברכות לחבר הכנסת מאיר שטרית על יוזמת החקיקה ועל עבודת החקיקה בנושא מאוד מאוד חשוב להיום אבל גם למחר וגם לאלף הבא.

תמר גוז'נסקי: התקדמות המדע מעמידה בפנינו הרבה מאוד בעיות טכנולוגיות, אבל בעיקר בעיות של אתיקה ושל מוסר, והשאלות, האם מותר לשכפל בני-אדם, האם מותר שהורים יחליטו שהם רוצים רק בנים ולא רוצים בנות, האם מותר שהורים יבקשו לבצע הפלה רק משום שיש איזה פגם קטן בעובר וכו' – שאלות קשות ביותר.

תמר גוז'נסקי: אבל מה שאני מבקשת לומר, נוסף על הברכות, הוא, שאני עומדת המומה מול הפער ההולך וגדל בין היכולת המדעית שבאה לידי ביטוי בהצעת החוק הזאת, שבאה לווסת את היכולת המדעית הזאת ולהטיל פיקוח על השימוש בידע הגנטי, לבין מה שקורה בפועל בשירותים מצילי חיים.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביא כדוגמה, חבר הכנסת מאיר שטרית, את המצב במחלקות הפגים בבתי-חולים.

תמר גוז'נסקי: מצד אחד, היום, הודות לשיטות ההפריה והטיפול בעקרות וכו', יש הרבה יותר הזדמנויות וסיכוי לנשים להרות ולהביא ילדים לעולם.

תמר גוז'נסקי: אבל אחת התוצאות של המצב הזה היא, שנולדים הרבה יותר תינוקות במשקל נמוך, לרבות במשקל נמוך מאוד של פחות מקילוגרם.

תמר גוז'נסקי: כל זה ידוע.

תמר גוז'נסקי: ההתפתחות ידועה, הכול ידוע.

תמר גוז'נסקי: נולדים הפגים הקטנטנים האלה, וצריך לטפל בהם.

תמר גוז'נסקי: המדע יודע להציל אותם.

דוד טל: זה עולה הרבה כסף, זה יקר.

תמר גוז'נסקי: כן, אבל הוא יודע להציל אותם.

תמר גוז'נסקי: אבל הצפיפות, חוסר התנאים, חוסר הצוות במחלקות הפגים – פשוט מצב זועק לשמים.

תמר גוז'נסקי: לאחרונה ערכנו ישיבה בוועדה לגיל הרך בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: שמענו מנהלי מחלקות.

תמר גוז'נסקי: זה לא ייאמן.

תמר גוז'נסקי: מעבירים פגים למחלקות של יילודים רגילים כי אין מקום.

תמר גוז'נסקי: מה יהיה אם תהיה שם הפסקת נשימה?

תמר גוז'נסקי: מי יציל את הפג הזה?

תמר גוז'נסקי: או שאנחנו לוקחים ברצינות ואומרים כך: יש לנו ידע מדעי, אנחנו משתמשים בידע המדעי, ולכן אנחנו מרחיבים את השירותים המתאימים לידע המדעי.

תמר גוז'נסקי: אבל אי-אפשר, מצד אחד, לתת מרחב לשימוש בידע המדעי הרפואי וכו', ומצד שני, לא לתת תנאים מינימליים – למשל במקרה הזה, של מחלקת הפגים, שאני מתארת, אבל אני יכולה להביא גם דוגמאות אחרות.

תמר גוז'נסקי: היום אנחנו מאריכים חיים של אנשים.

תמר גוז'נסקי: אבל איזו איכות חיים יש לאנשים המבוגרים האלה?

תמר גוז'נסקי: איזו איכות חיים?

תמר גוז'נסקי: מה אנחנו מבטיחים להם?

תמר גוז'נסקי: אילו תנאי חיים?

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת, שבפני הכנסת הזאת והכנסות שיבואו תעמוד שאלה מאוד מאוד רצינית, שבפן שלה מטפל חבר הכנסת מאיר שטרית בהצעת החוק הזאת.

תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים פיקוח.

תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים בקרה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים שלא ייעשה שימוש לרעה ביכולת המדעית כדי לנצל אנשים חסרי ישע או אסירים וכו'.

תמר גוז'נסקי: אבל אנחנו גם צריכים שהחברה שלנו תאמר:

תמר גוז'נסקי: אם המדע התפתח כך, אנחנו גם מפתחים במקביל את השירותים לאנשים שייהנו מהקידמה המדעית.

תמר גוז'נסקי: אחרת אני חושבת שזה יהיה מצב אבסורדי – מדע נפלא, אבל אנשים שאין להם השירות המינימלי שנחוץ להם.

תמר גוז'נסקי: תודה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח סלים – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – לא נמצא.

דוד טל: אשר על כן, נעבור להצבעה.

דוד טל: אם הצכת החוק תאושר, היא תעבור לוועדה המיוחדת לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי של הכנסת.

דוד טל: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנה על מידע גנטי, התשנ"ט–1998, לוועדה המיוחדת לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי נתקבלה.

דוד טל: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן, הצעת חוק הגנה על מידע גנטי, התשנ"ט–1998, תעבור לוועדה המיוחדת לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי של הכנסת.

דוד טל: פשיעה בקרב בני נוער במפרץ-חיפה

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: איומים על חיי שופטים ואנשי פרקליטות – של חברי הכנסת ענת מאור וטלב אלסאנע.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: אין דברי השר לביטחון הפנים.

תמר גוז'נסקי: צריך לקרוא הצעות סיכום.

דוד טל: חבר הכנסת שבח וייס – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד סעד נמצא; בבקשה, אדוני.

אחמד סעד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת הסיכום בנושא התגברות האלימות והפשיעה, של סיעת חד"ש-בל"ד: סיעת חד"ש-בל"ד רואה בחומרה רבה את התגברות תופעות האלימות בחברה הישראלית, המתבטאות בהגברת האלימות והפשיעה בקרב הנוער, האלימות במשפחה וכדומה.

אחמד סעד: סיעתנו מדגישה, שההתמודדות עם התופעות האלו מחייבת התמודדות עם הסיבות העיקריות לאלימות, הווי אומר: 1.

אחמד סעד: התמודדות רצינית עם המצב הסוציו-אקונומי החמור של השכבות החלשות בחברה; התמודדות עם האבטלה ההמונית, ששולחת חלק מבני הנוער לעולם הפשע; 2.

אחמד סעד: חינוך יסודי בבתי-הספר ובכלי התקשורת נגד אלימות ולמען סובלנות ודו-קיום; 3.

אחמד סעד: השגת שלום צודק שמשמעותו קץ לכיבוש, כי הכיבוש משחית ומעודד אלימות.

אחמד סעד: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת שבח וייס הגיע.

דוד טל: לפנים משורת הדין ניתן לחבר הכנסת שבח וייס.

שבח וייס: לא היה צלצול לאחר ההצבעה הקודמת.

דוד טל: אדוני, היה צלצול.

שבח וייס: אני אשם.

דוד טל: בבקשה, הצעת הסיכום של סיעת העבודה.

שבח וייס: בשם סיעת העבודה – הצעת סיכום לדיון משולב בנושא בסדר-היום, מסעיף ח' ועד סעיף י"ד: אלימות נגד שופטים, התגברות הפשיעה וכו': הכנסת מגנה בכל התוקף תופעות של אלימות מילולית ואיום על חיי שופטים.

שבח וייס: הכנסת מתנגדת לכל סוג של אלימות כנגד בני-אדם וקבוצות באוכלוסייה על רקע לאומי, דתי ואחר.

שבח וייס: הכנסת קוראת למשטרה ולכוחות הביטחון להמשיך במאמץ במאבקן התקיף נגד תופעות של אלימות, ובעצמם – לנהוג כחוק.

שבח וייס: הכנסת קוראת לשלטונות החוק להתייחס בחומרה יתירה כלפי תופעות האלימות.

שבח וייס: הכנסת מגנה בחריפות את המגמה להלך אימים על מערכות המשפט והחוק, בייחוד בתקופת בחירות, ורואה בכך הסתה והתנהגות בעלת אופי פלילי.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, אתם משבשים את סדרי העבודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: באתי בריצה.

דוד טל: אני אזמין את אדוני.

דוד טל: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת מד"ע-רע"ם: 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לנהוג מדיניות צודקת יותר ובעלת צביון חברתי צודק בכל הקשור לשכבות החלשות בחברה, ובמיוחד במגזר הערבי, שם האלימות מוצאת לה ביטוי ביתר שאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה לנהוג במדיניות יותר אחראית וממלכתית בכל הקשור להגנה על עצמאות מערכת המשפט והשופטים, ולנקוט את כל הצעדים החוקיים המתבקשים כדי למנוע כל ניסיונות פגיעה כנ"ל, לרבות נקיטת הליכים משפטיים נחרצים ובזמן אמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לממשלה ולמערכת הממונה על שמירת החוק שלא להבליג מול ביטויי הסתה וגזענות כלפי צדדים מסוימים בחברה, ובמיוחד המגזר הערבי, ולגדוע ביטויים כנ"ל בעודם באבם, ולא לתת לביטויים כנ"ל לצבור תומכים מול מדיניות הבלגה ואי-אכפתיות, כפי שקרה בעבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: אני רק אקרא, ברשותכם, את רשימת הנושאים שעליהם יש הצעות סיכום: איומים על חיי שופטים ואנשי פרקליטות; איומים על שופטים מסכנים את שלטון החוק בישראל; תפיסת שני חשודים על-ידי כוחות הביטחון ומעצר שלושת הסטודנטים הערבים מהטכניון; התגברות האלימות בשכונת ג'ואריש ברמלה; התגברות הפשיעה ומלחמת הכנופיות בפרדס-כץ; התגברות הפשיעה ביפו וכן כלפי רופאים, רבנים ואברכים; פשיעה בקרב בני נוער במפרץ-חיפה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על כל ההצעות הללו.

דוד טל: הצבעה מס' 15 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה – 4 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה נתקבלה.

דוד טל: אם כן, ארבעה בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן, הצעת הסיכום של סיעת מד"ע-רע"ם נתקבלה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצעת חד"ש-בל"ד.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 16 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' סעד – 4 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' סעד נתקבלה.

דוד טל: אם כן, ארבעה בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

דוד טל: אם כן, הצעת הסיכום של סיעת חד"ש-בל"ד התקבלה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת העבודה.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 17 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ש' וייס – 4 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ש' וייס נתקבלה.

דוד טל: ובכן, בעד – 4, מתנגד אחד, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן, גם הצעתה של סיעת העבודה התקבלה.

דוד טל: חברי הכנסת, סיימנו את הדיון להיום.

דוד טל: אנחנו נשוב ונתכנס, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, י"ז בטבת התשנ"ט, 5 בינואר 1999.

דוד טל: ישיבת הכנסת נעולה.