ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 265, 1998-12-21 00:00

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: נא לשבת.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת, בפעם האחרונה.

דן תיכון: יום שני, ב' בטבת התשנ"ט, 21 בדצמבר 1998 – ישיבת הכנסת פתוחה.

א' האן: בבקשה לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את כניסת נשיא המדינה לאולם המליאה.)

א' האן: אפשר לשבת.

דן תיכון: אני מקווה שהישיבה תתנהל בסדר.

אפי אושעיה: היא כבר מתנהלת לא בסדר, לאחר 45 דקות איחור.

דן תיכון: אני אסביר מייד.

דן תיכון: כפי שידוע לכם, סדר-היום הושלם לפני כמה דקות בלבד.

דן תיכון: לאורך השעה האחרונה הוסיפו וגרעו, גרעו מסדר-היום והוסיפו עליו, ובכל פעם צריך היה להדפיס מחדש ולחלק את סדר-היום.

דן תיכון: זאת אומרת, סדר-היום הסופי גובש לאחר שוועדת הכנסת סיימה את דיוניה, ומכאן האיחור.

דן תיכון: רבותי, לפני שנתחיל, להלן סיכום תאונות הדרכים במשך השבוע האחרון.

דן תיכון: צוותי מגן-דוד-אדום טיפלו במהלך השבוע האחרון ב-695 תאונות דרכים ברחבי הארץ, שבהן 15 פצועים קשה, 36 פצועים באורח בינוני, והשאר – קל.

דן תיכון: מתוך סך כל הנפגעים נהרגו – אהרן זוהרה, אופיר ביבי, בייזמן אלכסנדרה, כהן אברהם, סאעדה לטיפה, אזרייב בוריס, חומנדו נדיה, אלחין מוחמד ויבלונובסקי ליאוניד.

דן תיכון: יהי זכרם ברוך.

דן תיכון: סיפורם של אסירי ציון באתיופיה

דן תיכון: חברי הכנסת, נמצאים אתנו ביציע גיבוריה האלמונים של יציאת יהודי אתיופיה.

דן תיכון: זוהי חבורה אנושית מיוחדת במינה, שלילה ארוך כיסה על סיפור הקרבתם למען הבאת אחיהם לארץ חלומותיהם.

דן תיכון: פעילותם עלתה להם במחיר יקר.

דן תיכון: במשך שנים נמקו בכלא ועברו ייסורים קשים.

דן תיכון: צר לי כי לא ידענו על עינויי הגוף והנפש שהם עברו.

דן תיכון: איננו יודעים על התלאות הנוראות, על הרעב, העינויים וההשפלה שהיו מנת חלקם עד שהגיעו ליעדם, ארץ-ישראל.

דן תיכון: שתי אהבות גדולות פיעמו בלב אסירי ציון מאתיופיה – אהבה לירושלים ואהבה לארץ-ישראל.

דן תיכון: חוב של כבוד אנחנו חייבים לכם.

דן תיכון: ראוי סיפורכם, כמו סיפורה המופלא של שיבת ציון רבת-הסבל כולה, שיילמד בבתי-הספר שלנו.

דן תיכון: אלה פניה היפים של הציונות הלא-מוכרת לנו, ציונות שרשמה דף מפואר במאבק על ארץ-ישראל.

דן תיכון: חברי הכנסת, ברכה לחג הרמדאן.

דן תיכון: בשם חברי הבית, ברצוני לשלוח ברכה לעמיתינו, חברי הכנסת המוסלמים, לאזרחי המדינה המוסלמים, למוסלמים השכנים ולעולם המוסלמי לרגל חג הרמדאן.

דן תיכון: חודש הצום שהחל במוצאי-שבת הוא מצוות יסוד באסלאם.

דן תיכון: מקורו בחוק האסלאמי ובמסורת.

דן תיכון: החג מסמל את השלום, ואני מאחל לציבור המוסלמי בישראל ובארצות השכנות, שבקרוב נזכה כולנו ליהנות מפרי השלום בין העמים החיים באזור.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, הודעה אחרונה.

דן תיכון: כותב מזכיר הממשלה: "על-פי סעיף 35(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיעך, כי כהונתו בממשלה של שר האוצר יעקב נאמן נפסקה ביום שישי, 18 בדצמבר 1998, בשעה 16:00, לאחר שהגיש לראש הממשלה כתב התפטרות 48 שעות לפני כן".

דן תיכון: תודה, רבותי.

דן תיכון: מוסרים לי שחוגגי הרמדאן הלכו לסעוד, ואני מצטער, לא על שהלכו לסעוד, אלא על שלא שמעו, אבל אני בטוח שיעבירו להם את זה.

דן תיכון: הודעה למזכיר הכנסת.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי היום הונחו על שולחן הכנסת: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק סיוג ויתור על שטח, התשנ"ט–1998, של חברי הכנסת יהודה הראל, עמנואל זיסמן ואלכסנדר לובוצקי; הצעת חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט–1998, של חברי הכנסת דוד צוקר, אברהם פורז ומרינה סולודקין.

א' האן: לדיון מוקדם – הצעת חוק תרגום אמנות בין-לאומיות (אישור הכנסת), התשנ"ט–1998, של חברי הכנסת יוסי כץ, דוד אזולאי, נסים דהן וגדעון עזרא; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – בחירת רב עיר), התשנ"ט–1998, של חבר הכנסת יוסי כץ.

א' האן: הודעת שר האוצר בעקבות הדיון בכנסת בנושאים: המשך עיצומי המורים והשבתת הפעילות החוץ-בית-ספרית; השתתפות בטיולים של תלמידים ממשפחות מעוטות יכולת.

א' האן: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, אם תהיה הצבעה, לחכות לחברי הכנסת המוסלמים שיסיימו את הארוחה שלהם.

דן תיכון: בוודאי, בוודאי.

דן תיכון: יש לך ספקות?

הצעת חוק-יסוד: (קריאה ראשונה)

דן תיכון: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (ביטול והשבה), קריאה ראשונה, של חברי הכנסת עוזי לנדאו ויוסי ביילין.

דן תיכון: חבר הכנסת יוסי ביילין, בבקשה.

דן תיכון: מייד לאחר מכן הצבעה, רבותי.

דן תיכון: אפשר לברר אם הם יחזרו בזמן?

חגי מירום: אפשר לצלצל.

דן תיכון: מצלצלים.

דן תיכון: הבעיה היא אם הם יחזרו מן הסעודה המפסקת.

דן תיכון: זו הבעיה.

קריאה: זו גם תפילה.

דן תיכון: אז צריך לדעת, רבותי.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: חבר הכנסת דרעי.

דן תיכון: בבקשה.

יוסי ביילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מוכרח לומר, שאני לא זוכר הרבה כנסות, ואולי אף לא אחת, שערב סיום כהונתן היה כל כך קשה לנחש איפה ישב מי בכנסת הבאה.

יוסי ביילין: נדמה לי שהיום זה ההימור הקשה ביותר לדעת, לאלה שייבחרו לכנסת הבאה, לאיזו מסגרת מפלגתית הם ישתייכו.

יוסי ביילין: הסיבה היא, שהמסגרת הרעיונית, הערכית, שבין כך ובין כך איבדה מחשיבותה בשנים האחרונות, קיבלה מכה מאוד מאוד קשה בשיטה הזאת.

יוסי ביילין: וזה לא מקרה שדווקא חבר הכנסת עוזי לנדאו ואנוכי, שמייצגים בנושא המדיני תפיסות עולם רחוקות מאוד האחת מחברתה, זה לא מקרה שמשה ארנס הוא האיש שעומד בראש הארגון שמנסה לעשות את השינוי, זה לא מקרי שאנשים כמו שמעון פרס ויצחק שמיר הם חלק מהמאמץ הזה.

יוסי ביילין: אנחנו מבקשים לעשות ניסיון, שהוא לא ניסיון פאתטי, להחזיר את הוויכוח האמיתי, העקרוני, למרכז הבמה ולהחליף בו את הוויכוח הפרסונלי גרידא.

יוסי ביילין: תמיד תהיה אישיות, תמיד יהיה ויכוח על מרכזיותו וחשיבותו של האיש שעומד בראש, אבל היום זה כמעט הדבר היחיד.

יוסי ביילין: השאלה הכמעט יחידה של מי שעומד בראש היא, האם זה יכול לעזור לי בסוף להיבחר או לא.

יוסי ביילין: ואם זה לא יכול לעזור לי, אז אני יכול לוותר על העיקרון הזה או על העיקרון האחר.

יוסי ביילין: שנתיים וחצי בשיטה החדשה, שיטה שהבטיחה לצמצם או לבטל סחטנות ולהגביר יציבות, וכל מה שקרה – הוכפלה הסחטנות ושולשה לפני הסיבוב הראשון, לפני הסיבוב השני, כאשר מקימים קואליציות, לפני כל הצבעה.

יוסי ביילין: וראינו מה קרה בתקציב הקודם, שלא היה כמותו לסחטנות, וראינו מה קרה בתקציב הזה, שבשיטה הזאת, הכל-כך יציבה, הכל-כך מונעת סחטנות, אי-אפשר עד היום, 21 בדצמבר, להעביר תקציב.

יוסי ביילין: זאת שיטה שמאריכה באופן מלאכותי את כהונתו של ראש ממשלה שאין לו רוב, אבל יוצרת מולו, מול היציבות שלו, את האנרכיה בתוך הפרלמנט, בתוך הכנסת.

יוסי ביילין: הכול תלוי באיש, ביכולת התקשורת שלו, כאשר הבחירה – – –

דן תיכון: אדוני שר המדע.

דן תיכון: מי שרוצה לדבר, שיעזוב את אולם המליאה.

דן תיכון: רבותי, אני אוציא אתכם.

יוסי ביילין: – – – כאשר מפלגות שבאות לכנסת עם נושא אחד, לגיטימי ככל שיהיה, זוכות בכרטיס כפול בגלל הפיצול שבין ההצבעה עבור ראש הממשלה לבין ההצבעה למפלגה.

יוסי ביילין: מותר כאילו להצביע עבור האינטרס היותר-צר, כאשר יודעים שראש הממשלה הוא זה שמייצג לכאורה את המחנה הרעיוני.

יוסי ביילין: הרבה תקוות היו קשורות בשיטה הזאת של הבחירה הישירה.

יוסי ביילין: אני חושב, שהיום גם אלה שתמכו אז בשיטה הזאת – והיו אלה בעיקר חברי מפלגת העבודה – מבינים עד כמה טעות היתה בידם כאשר תמכו בשיטה הזאת, למה הבאנו את המערכת, למה הבאנו את הממשלה, למה הבאנו את הכנסת, לאן הבאנו את החברה הישראלית.

יוסי ביילין: חברי הכנסת, אני אומר לכם: יש בידינו עכשיו הזדמנות נדירה להביא לשינוי החוק הזה ולחיזוק הדמוקרטיה הפרלמנטרית בישראל.

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: אדוני סגן שר הבינוי והשיכון.

דן תיכון: חבר הכנסת סלומינסקי.

דן תיכון: אפסיק את הדיון.

דן תיכון: אני לא עומד לצעוק היום.

דן תיכון: אדוני שר הביטחון.

דן תיכון: חבר הכנסת זאבי.

יוסי ביילין: זאת איננה שאלה פוליטית, או מפלגתית.

יוסי ביילין: השאלה היא, איך תיראה החברה הישראלית בראשית המאה הבאה.

יוסי ביילין: זה לא מקרה שדברים נאמרו על-ידי יושב-ראש הכנסת.

יוסי ביילין: זה לא מקרה שדברים נאמרו על-ידי נשיא המדינה, המכבד אותנו פה בנוכחותו היום.

יוסי ביילין: האנשים האחראים למערכת מבינים היטב למה הובלנו בשיטה הזאת, למה הובלנו את עצמנו בשיטה הזאת.

יוסי ביילין: לצערי הרב, לא יכולנו להשיג רוב בכנסת לביטול השיטה בכנסת הבאה.

יוסי ביילין: על כן, חברי הכנסת, אני רוצה להודיע כאן, שחבר הכנסת עוזי לנדאו ואנוכי מתחייבים בזאת, שהחוק ישנה את שיטת הבחירות בכנסת השש-עשרה ולא בכנסת החמש-עשרה.

יוסי ביילין: מדובר בכנסת שאחרי זו הקרובה.

דן תיכון: למה?

יוסי ביילין: משום שאין לנו רוב, פשוט מאוד.

יוסי ביילין: אין לנו 61 קולות כדי להביא לשינוי השיטה בכנסת הבאה.

נסים דהן: אולי בינתיים תגלה שזו שיטה טובה?

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת דהן.

יוסי ביילין: חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר לכם, שהשיטה הזאת של הבחירה הישירה שונתה ערב הבחירות ב-1992, כאשר 61 הקולות שהושגו כדי להביא לאותו שינוי הושגו בתנאי שהבחירות ב-1992 יהיו עדיין בשיטה הפרלמנטרית.

יוסי ביילין: נראה שהבעיה חוזרת על עצמה, ויש בעיה לכמניין חברי כנסת שמאמינים בכך שאת השיטה יש לשנות, אבל מסיבות שלהם מודיעים שיתמכו בכך אך ורק אם השיטה תשונה בכנסת השש-עשרה ולא בכנסת החמש-עשרה.

יוסי ביילין: על כן, מסרנו את ההודעה הזאת.

יוסי ביילין: אני רוצה לסיים ולומר כך: אני לא יודע מה יחשבו על הכנסת הארבע-עשרה בדברי ימי הפוליטיקה הישראלית.

יוסי ביילין: אני לא יודע מה תהיה המורשת של שלוש השנים שלנו.

יוסי ביילין: אני מאמין, שאם נצליח בכנסת הזאת להביא לביטול השיטה הרעה הזאת של הבחירה הישירה ואם ניצור את האפשרות ליצור שיטה פרלמנטרית, אולי, עם תיקונים נוספים, תהיה זו התרומה החשובה ביותר של הכנסת הזאת לחברה הישראלית ולתקינותה של הפוליטיקה הישראלית.

יוסי ביילין: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: אנו עוברים להצבעה.

דן תיכון: ההצבעה היום היא אישית.

דן תיכון: נא לשבת.

דן תיכון: אדוני המזכיר, נא להתחיל.

א' האן: יורי-יואל אדלשטיין – נגד; רפאל אדרי – בעד; אורי אור – נגד; חיים אורון – בעד; אפי אושעיה – בעד; דוד אזולאי – נגד; דליה איציק – בעד; מיכאל איתן – בעד; רפאל איתן – נגד; רפאל אלול – בעד; בנימין אלון – בעד; טלב אלסאנע – אינו נוכח; זאב בנימין בגין – בעד; זאב בוים – בעד; יגאל ביבי – בעד; יוסף ביילין – בעד; נעמי בלומנטל – בעד; בנימין בן-אליעזר – בעד; אליהו בן-מנחם – בעד; שלמה בן-עמי – בעד; שמריהו בן-צור – נגד; שלמה בניזרי – נגד; רומן ברונפמן – נגד; עוזי ברעם – אינו נוכח; אהוד ברק – נגד; עזמי בשארה – בעד; אליהו גבאי – נגד; תמר גוז'נסקי – בעד; מיכה גולדמן – נגד; אלי גולדשמידט – אינו נוכח; אריה גמליאל – נגד; נסים דהן – נגד; עבד-אלמאלכ דהאמשה – אינו נוכח; חיים דיין – נגד; יעל דיין – בעד; עבד-אלוהב דראושה – אינו נוכח; אריה דרעי – נגד; אברהם הירשזון – בעד; צחי הנגבי – נגד;

דן תיכון: רק רגע, עצור לרגע.

דן תיכון: את חבר הכנסת הלפרט שכחת.

דן תיכון: לא קראת בשמו.

א' האן: שמואל הלפרט – נגד; צחי הנגבי – נגד; צבי הנדל – נגד; יהודה הראל – נגד; צבי ויינברג – נגד; שבח וייס – נגד; יצחק וקנין – נגד; רחבעם זאבי – בעד; נסים זוילי – בעד; עמנואל זיסמן – בעד; אליעזר זנדברג – נגד; נעמי חזן – בעד; תאופיק חטיב – אינו נוכח; רפיק חג'-יחיא – אינו נוכח; דוד טל – נגד; סאלח טריף – אינו נוכח; יונה יהב – בעד; שאול יהלום – נגד; אברהם יחזקאל – בעד; אליהו ישי – נגד; איתן כבל – בעד; יצחק כהן – נגד; רן כהן – נגד; רענן כהן – בעד; יוסי כץ – בעד; ישראל כץ – בעד; לימור לבנת – בעד; אלכסנדר לובוצקי – בעד; דוד לוי – בעד; יצחק לוי – נגד; אברהם יוסף לייזרזון – נגד; מקסים לוי – בעד; עוזי לנדאו – בעד; סופה לנדבר – נגד; יהודה לנקרי – בעד; ענת מאור – בעד; אדיסו מאסלה – בעד; דוד מגן – נגד; האשם מחאמיד – בעד; חגי מירום – בעד; נואף מסאלחה – אינו נוכח; יהושע מצא – נגד; יצחק מרדכי – בעד; דן מרידור – בעד; מיכאל נודלמן – נגד; בנימין נתניהו – נגד; מרינה סולודקין – נגד; ניסן סלומינסקי – נגד; סאלח סלים – בעד; אפרים סנה – בעד; אחמד סעד – בעד; גדעון עזרא – נגד; שאול עמור – בעד; אברהם פורז – נגד; חנן פורת – נגד; אופיר פינס-פז – בעד; משה פלד – בעד; רפאל פנחסי – נגד; מאיר פרוש – נגד; שמעון פרס – בעד; עמיר פרץ – אינו נוכח; וליד צאדק חאג'-יחיא – אינו נוכח; דוד צוקר – נגד; אביגדור קהלני – נגד; מיכאל קליינר – בעד; משה קצב – בעד; דוד ראם – בעד; אברהם רביץ – נגד; אמנון רובינשטיין – נגד; ראובן ריבלין – בעד; חיים רמון – נגד; אבנר חי שאקי – נגד; אברהם שוחט – בעד; מאיר שטרית – נגד; יורי שטרן – נגד; דורון שמואלי – נגד; סילבן שלום – בעד; שלום שמחון – בעד;

א' האן: אריאל שרון – נגד; יוסי שריד – נגד; נתן שרנסקי – נגד; דן תיכון – בעד;

חגי מירום: סיבוב שני.

אלי גולדשמידט: סיבוב שני.

קריאות: – – –

א' האן: אני קורא את שמות חברי הכנסת שלא היו; זה סיבוב שני של הצבעה.

דן תיכון: רבותי, יהיה כאן סיבוב שלישי של הצבעה.

א' האן: אני יכול להתחיל?

דן תיכון: נמתין.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט.

דן תיכון: תתחיל.

דן תיכון: אדוני המזכיר, מה קורה כאן?

דן תיכון: אדוני המזכיר, נא להתחיל.

א' האן: טלב אלסאנע – אינו נוכח; עוזי ברעם – בעד; אלי גולדשמידט – בעד; עבד-אלמאלכ דהאמשה – אינו נוכח;

קריאות: – – –

א' האן: עבד-אלוהב דראושה –

קריאה: גם הוא שם.

א' האן: עבד-אלוהב דראושה – אינו נוכח;.

דן תיכון: בסדר.

דן תיכון: בסדר.

קריאות: – – –

א' האן: תאופיק חטיב –

קריאה: גם הוא שם.

דן תיכון: בסדר.

דן תיכון: בסדר.

א' האן: תאופיק חטיב – אינו נוכח; רפיק חג'-יחיא – בעד; סאלח טריף – בעד; נואף מסאלחה – בעד; עמיר פרץ – אינו נוכח; וליד צאדק חאג'-יחיא – בעד;

דן תיכון: רק רגע.

דן תיכון: חכה, חכה, אל תסכם.

א' האן: אני לא מסכם.

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, כמה הייתם, ארבעה?

עבד-אלוהב דראושה: – – –

דן תיכון: ועוד פרץ?

דן תיכון: פרץ לא מצביע.

דן תיכון: נא להשלים את ההצבעה.

א' האן: טלב אלסאנע – נגד; עבד-אלמאלכ דהאמשה – נגד; עבד-אלוהב דראושה – נגד; תאופיק חטיב – נגד; עמיר פרץ – אינו נוכח;.

דן תיכון: תמה ההצבעה.

דן תיכון: רבותי, להלן התוצאות.

דן תיכון: נא לשבת, רבותי.

דן תיכון: 62 בעד, נגד – 57, אחד לא השתתף.

דן תיכון: הצעת החוק עוברת להכנה לקריאה ראשונה בוועדת החוקה.

אלי גולדשמידט: להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

דן תיכון: סליחה, להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: (קריאה ראשונה)

דן תיכון: נא לשבת, אנחנו ממשיכים.

דן תיכון: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 9), התשנ"ח–1997, קריאה ראשונה.

דן תיכון: נא לשבת, אנחנו ניגשים להצבעה אלקטרונית.

חגי מירום: מבקשים להפוך זאת להצבעת אי-אמון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, לפני סעיף 36(ב), אני מבקש לראות בהצבעה על החוק הזה הצבעת אי-אמון.

דן תיכון: רבותי, הדיון וההצבעה עוברים ליום שני הבא.

חגי מירום: לא דיון.

דן תיכון: לא דיון, הצבעה.

דן תיכון: הצבעת האי-אמון תיערך ביום שני הבא.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודיע: מאחר שההודעה של חבר הכנסת אורון נמסרה לכנסת בהפתעה גם מבחינתי, אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שכן ייתן זמן לסגן השר להשיב.

חגי מירום: לא.

אלי גולדשמידט: הוא ישיב ביום שני.

מאיר שטרית: תן לי קודם להשמיע את דברי, חגי.

מאיר שטרית: לא שמעת מה אני רוצה להגיד.

מאיר שטרית: אני מבקש, אדוני, אם אפשר, לתת לסגן השר להשיב על הצעת החוק, ולתת לי זמן להחליט אם לראות בהצעה זו הצעת אמון בממשלה.

מאיר שטרית: אני מבקש לתת לו להשיב.

מאיר שטרית: אם נחליט שלא, ההצבעה תידחה לשבוע הבא.

מאיר שטרית: לא שינינו דבר.

מאיר שטרית: מה יש לכם להפסיד מהעניין?

דן תיכון: חבר הכנסת מאיר שטרית, עם כל הרצון לעזור לך, נקבעו כללים בעניין הזה, ולצערי הרב איחרת.

אלי גולדשמידט: בראבו.

דן תיכון: אתם יכולים להפוך את זה להצבעת אמון, אז תהיה הצבעה עכשיו.

חגי מירום: אי-אמון.

דן תיכון: הוא יכול להודיע.

חגי מירום: הוא לא יכול עכשיו, אדוני העביר את זה לשבוע הבא.

אלי גולדשמידט: אמרת שזה עבר לשבוע הבא.

דן תיכון: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת ראש הממשלה על המצב המדיני.

דן תיכון: רבותי, אני חוזר ואומר, אם תהיינה הפרעות, אפסיק את הדיון.

דן תיכון: כולם – נא לשבת.

דן תיכון: רבותי, חבר הכנסת דרעי, חבר הכנסת שטרן, אנחנו לא נתחיל.

דן תיכון: אדוני שר התעשייה והמסחר, כל זמן שכולם לא ישבו, אנחנו לא נתחיל.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, חבר הכנסת שטרית, חבר הכנסת הירשזון, זה לא יכול להימשך כך.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: חבר הכנסת שטרית, נא לשבת.

דן תיכון: אני אומר, בהפרעה ראשונה – יוצאים להפסקה של עשר דקות.

דן תיכון: נכון, חבר הכנסת לנדאו?

דן תיכון: איפה הוא, הוא מכיר את הנוהג הזה.

דן תיכון: עשר דקות, רבותי.

דן תיכון: נא לשבת, אני חוזר ואומר.

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת שרנסקי, אדוני השר.

דן תיכון: חבר הכנסת יצחק כהן, תודה רבה.

דן תיכון: חבר הכנסת חנן פורת, נא לשבת.

דן תיכון: לא אתחיל, רבותי, עד שיהיה כאן שקט.

דן תיכון: רבותי, אני חוזר ואומר.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדמן.

דן תיכון: חבר הכנסת שריד.

דן תיכון: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, חברי הבית, בפתיחת דברי אני רוצה לברך את אזרחי ישראל המוסלמים ואת שכנינו המוסלמים שוחרי השלום, בברכות לחג הרמדאן.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, בימים אלה אנו עומדים בפני הכרעות גורליות למדינת ישראל, אולי ההחלטות החשובות ביותר מאז מלחמת ששת הימים – הביטחון והשלום, גורלה של ירושלים, גורלם של חבלי מולדת אחרים, גבולות הארץ, עתיד ההתיישבות וחיינו עם הפלסטינים – כל אלה עומדים על כף המאזניים.

מקסים לוי: גם המובטלים.

דן תיכון: רבותי.

בנימין נתניהו: ברגעים אלה, אדוני, חשוב שהציבור ידע מהן הברירות העומדות בפני עם ישראל.

בנימין נתניהו: אנחנו עקביים לאורך כל הדרך, מן הרגע הראשון דבקנו במצע הדוגל בהמשך תהליך השלום תוך עמידה על ההדדיות ומילוי ההתחייבויות הפלסטיניות.

בנימין נתניהו: איננו קורעים את הסכמי אוסלו, כפי שדורשים מצד אחד, ואיננו מוכנים לוותר לערפאת ולרשות הפלסטינית על מילוי חלקם, כפי שדורשים מנגד.

בנימין נתניהו: אמרתי את הדברים האלה בנאומי הראשון בכנסת כראש ממשלה, אמרתי אותם בקונגרס האמריקני, ואני אומר זאת חזור ואמור בכל הזדמנות.

בנימין נתניהו: המדיניות שלנו היא גם לעשות הסכמים ולכבד אותם – –

טלב אלסאנע: וגם לא לקיים אותם.

דן תיכון: רבותי, אני אפסיק, אני אומר.

בנימין נתניהו: – – וגם שההסכמים יכובדו על-ידי הפלסטינים.

בנימין נתניהו: כי הסכם שמקוים רק על-ידי ישראל, הוא חסר ערך ולא יביא שלום.

סאלח סלים: קלינטון אומר שאין מקיימים הסכמים.

דן תיכון: חבר הכנסת סאלח סלים.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, היינו במצב הזה.

בנימין נתניהו: במשך השנתיים הראשונות של הסכם אוסלו התרגלו הפלסטינים לנסיגות ישראליות שבוצעו על אף הסירוב המוחלט והעקבי שלהם למלא את ההתחייבויות שנטלו על עצמם.

בנימין נתניהו: בהסכם וואי הצלחנו, בפעם הראשונה מאז הסכם אוסלו, לקבע בתוכנית הביצוע של ההסכם את עקרון ההדדיות.

בנימין נתניהו: אני מדגיש את המושג הזה, כי זה מושג שבעצם לא היה מוכר קודם לכן, בוודאי לא יושם.

טלב אלסאנע: זה חד-צדדיות, לא הדדיות.

דן תיכון: אני אומר לך בפעם האחרונה.

יונה יהב: טלב, אל תפריע לו בנאום האחרון.

בנימין נתניהו: נסיגת ישראל הותנתה בביצוע פלסטיני של צעדי המלחמה בטרור, הפסקת ההסתה והאלימות, ביטול האמנה ומילוי שאר התחייבויותיהם.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, בשבועיים הראשונים של יישום הסכם וואי קיימו הפלסטינים את מה שהוטל עליהם.

זאב בנימין בגין: לא זה מה שאמרת.

זאב בנימין בגין: מהרגע הראשון אמרת שהם הפירו.

דן תיכון: חבר הכנסת בגין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

זאב בנימין בגין: אני מבקש שראש הממשלה ידבר אמת אל הכנסת.

דן תיכון: חבר הכנסת בגין.

קריאות: – – –

אפרים סנה: אל תגזים.

קריאות: – – –

דן תיכון: רבותי, בפעם האחרונה.

דן תיכון: אני מפסיק את הדיון.

זאב בוים: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת זאב בוים.

דליה איציק: – – –

דן תיכון: אני חוזר ואומר, אני עושה הפסקה.

דוד צוקר: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת מסאלחה, אני אומר לך: אני לא אוציא, אני עושה הפסקה.

דן תיכון: מצדי, זה יימשך עד הבוקר.

דוד צוקר: – – –

עמנואל זיסמן: – – –

בנימין נתניהו: גם כשהיו לנו טענות על צעדים מסוימים, ובמיוחד אמירות של ערפאת, דרשנו תיקון והחלטנו, על אף ההסתייגויות הללו, לאפשר את ביצוע ההסכם בשלבו הראשון.

בנימין נתניהו: בתום תקופה זו ביצענו את כל ההתחייבויות שנטלנו על עצמנו: מסרנו שטח, פתחנו את שדה התעופה בדהנייה, אפשרנו את פתיחת אזור התעשייה בקרני, שחררנו אסירים פלסטינים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גנבי מכוניות.

בנימין נתניהו: בשלב השני הפלסטינים קיימו, בלחץ שלנו, את מה שהוטל עליהם בסעיף אחד – הוא סעיף מרכזי, אני לא רוצה לבטל את חשיבותו – הסעיף שנוגע לביטול הסעיפים באמנה הפלסטינית.

מיכאל קליינר: לא בוטל שום סעיף באמנה.

בנימין נתניהו: כל אלה שסיפרו לנו ואמרו לנו שהם לא יצביעו – – –

דן תיכון: חבר הכנסת קליינר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאה: שב בשקט, אל תפריע.

מיכאל קליינר: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת קליינר – – –

קריאות: – – –

דן תיכון: אני עושה הפסקה לעשר דקות.

דן תיכון: תודה רבה.

א' האן: אני מבקש לקום.

א' האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

א' האן: ) (הישיבה נפסקה בשעה 17:33 ונתחדשה בשעה 17:50.

א' האן: )

א' האן: כבוד הנשיא! בבקשה לקום.

א' האן: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את כניסת נשיא המדינה לאולם המליאה.

א' האן: )

קריאה: עדיין לא נפתחה הישיבה.

דן תיכון: היא לא נסגרה.

דן תיכון: אפשר לקרוא לראש הממשלה?

רענן כהן: אפשר להחליף אותו, אדוני היושב-ראש?

דוד צוקר: אולי אדוני יזמין מועמדים לראשות הממשלה?

דן תיכון: רבותי, אני חוזר ואומר – – –

א' האן: כבוד הנשיא! בבקשה לקום.

א' האן: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

א' האן: )

אפי אושעיה: איפה ראש הממשלה, גם את הנשיא מבזים?

דן תיכון: אפשר לקרוא לראש הממשלה?

דן תיכון: רבותי, נא לשבת, אני לא רוצה לצאת להפסקה לעשר דקות נוספות.

דן תיכון: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, היה ראוי לומר לנשיא שיחכה עד שראש הממשלה מגיע.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין, מי שרוצה נשאר, מי שלא רוצה לא נשאר.

דן תיכון: לא הפסקנו את הישיבה, הישיבה נמשכת.

ראובן ריבלין: נוצר רושם כאילו יש פה איזו מחאה.

דן תיכון: אני אתנצל לאחר מכן, זה תפקידי.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני בטוח שאיש מחברי הבית, לא מהקואליציה ולא מהאופוזיציה, בוודאי לא אני, לא רצה לפגוע בכבודו של נשיא המדינה.

בנימין נתניהו: אני באתי, ואני בטוח שגם החברים שמצטרפים אלינו עכשיו באים בהתאם להנחיות שקיבלו.

בנימין נתניהו: הדבר החשוב הוא, שכל הפסקה שאתה עושה, אתה נותן לי הזדמנות לברך עדה אחרת בישראל.

בנימין נתניהו: קודם לכן בירכתי את המוסלמים לרגל חג הרמדאן, עכשיו אני מנצל את ההזדמנות לברך את הנוצרים לרגל חג המולד.

אברהם פורז: – – –

בנימין נתניהו: אני בטוח, שאם תהיה הפסקה נוספת, אני אוכל לברך את היהודים לרגל חג החנוכה.

חיים רמון: לא, פורים.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, אני אומר לך: אני לא עושה חשבון היום.

בנימין נתניהו: החגים האלה, שבאים עלינו לטובה אני מקווה – חג החנוכה, חג הרמדאן, חג המולד – מי ייתן שהם יחזקו את השלום ואת הפיוס בין העדות השונות בישראל.

בנימין נתניהו: בעצם שלום והתפייסות, זה מה שאנחנו רוצים, עם כל שכנינו, גם הסורים, גם הלבנונים, וכמובן גם הפלסטינים.

בנימין נתניהו: אנחנו רוצים בשלום אמיתי, לא שלום שהוא פיסת נייר ריקה.

בנימין נתניהו: שלום אמיתי, לא רק הסכם, אלא הסכם שמכובד בפועל.

בנימין נתניהו: זה היה במצע שלנו, זה היה בקווי היסוד שלנו, זה היה בהגדרת פעולת הממשלה מרגע הקמתה ועד לרגע זה.

בנימין נתניהו: כך פעלנו לגבי ההסכמים, גם בהסכם חברון ועכשיו גם בהסכם וואי, שבו, כפי שאמרתי, קיבענו את עקרון ההדדיות ואמרנו:

בנימין נתניהו: אנחנו מוכנים לעשות את חלקנו כשנראה שהפלסטינים עושים את חלקם.

בנימין נתניהו: כך פעלנו בשלב הראשון.

בנימין נתניהו: כשהגענו לשלב השני, ציינתי שהפלסטינים עשו דבר אחד מאוד משמעותי בעיני, וזה קיום ההתחייבות שלהם בנוגע לביטול האמנה, כפי שסיכמנו בוואי.

זאב בנימין בגין: הם לא קיימו.

זאב בנימין בגין: ראש הממשלה, האמנה לא בוטלה.

דן תיכון: חבר הכנסת בגין, אם אתה רוצה, אתן לך להעיר בסוף, אבל לא באמצע.

חיים רמון: 40 שנה – – – שיגיד אמת.

זאב בנימין בגין: – – –

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: אני מסביר לו.

דן תיכון: לא נגיע להצבעה שלך היום.

חיים רמון: נגיע, אפילו אם זה יהיה בבוקר.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, היו כאלה שאמרו שהצירים לא יבואו, או לא יבואו מספיק צירים, ואם יבואו לא יצביעו, ואם יצביעו לא יגידו על מה מצביעים.

בנימין נתניהו: אמרו שערפאת ייפול, אמרו כל מיני דברים.

בנימין נתניהו: אנחנו אמרנו דבר פשוט: הם יעשו מה שהם התחייבו לעשות בוואי.

בנימין נתניהו: עמדנו על זה והוכחנו, שכשאנחנו עומדים על זה, הם מבצעים.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד, שהפלסטינים מעמידים את מדינת ישראל במבחן יומיומי.

בנימין נתניהו: גם אם הצלחנו, והצלחנו בנושא של המל"פ, אנחנו חייבים לומר, שהרשות הפלסטינית אינה מקיימת את שאר התחייבויותיה לפי ההסכם.

בנימין נתניהו: היא מודיעה, והיא חוזרת ומודיעה כל הזמן, שלא חשוב מה יקרה במשא-ומתן על הסדר הקבע, משא-ומתן שהתחלנו לנהל אתם, בעוד כמה חודשים, לאחר שיקבלו את השטח, הם יכריזו באופן חד-צדדי על מדינה פלסטינית בכל שטחי יהודה, שומרון ועזה.

בנימין נתניהו: איפה תהיה הבירה של המדינה הפלסטינית הזאת?

בנימין נתניהו: פה, בירושלים, גם על כך הם הכריזו באופן חד-צדדי.

בנימין נתניהו: כלומר, הם הכריזו על חלוקת ירושלים, על ירושלים כבירת המדינה הפלסטינית, על הקמת המדינה הפלסטינית – כל זה החלטה חד-צדדית שלהם.

בנימין נתניהו: אין קשר למשא-ומתן שאנחנו אמורים לנהל, בעצם הוא מתרוקן מתוכן.

בנימין נתניהו: אני רוצה להבהיר משהו.

בנימין נתניהו: זו לא רק הפרה בוטה של הסכמי אוסלו והסכמי וואי.

בנימין נתניהו: בהסכם אוסלו נאמר, שהמשא-ומתן, או יותר נכון הסדר הקבע, ייקבע אך ורק במשא-ומתן.

בנימין נתניהו: בהסכם וואי נאמר, ששום צד אינו רשאי לנקוט צעדים או הכרזות שפירושם שינוי הסטטוס.

טלב אלסאנע: אסור להם – – –

דן תיכון: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

טלב אלסאנע: – – –

דן תיכון: פעם שנייה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אמרתי שאין פה רק הפרות גסות של הסכם אוסלו והסכם וואי, יש פה דבר הרבה יותר גדול מזה, וזה ביטול בעצם, מיטוט כל ההסכמים שעשינו עם הפלסטינים, ובנוגע לנושא הפלסטיני, במשך 20 שנים ויותר, מאז הסכמי קמפ-דייוויד.

בנימין נתניהו: בהסכמי קמפ-דייוויד, בוועידת מדריד, בהסכם אוסלו, בוועידת וואי, בכל אחד מהמעמדים הללו סוכם, וסוכם שוב, ואושרר שוב ושוב ושוב, שהמטרה של תהליך השלום בינינו לבין הפלסטינים אמורה להביא להסדר קבע שתוצאתו תהיה אך ורק בהסכם.

בנימין נתניהו: באים עכשיו אנשי הרשות הפלסטינית ובעצם הופכים את כל הקערה הזאת על פיה, והם אומרים: אין הסכם, אנחנו נקבע לכם, למדינת ישראל, אותם דברים גורליים שהם כל כך חיוניים לקיומנו ולעתידנו.

בנימין נתניהו: אנחנו נקבע את המדינה הפלסטינית, אנחנו נקבע את גבולותיה, אנחנו נקרע את ירושלים לחלקים – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

בנימין נתניהו: – – וזה דבר שאיננו יכולים להסכים לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – באוסלו.

תמר גוז'נסקי: המדינה הפלסטינית – – –

בנימין נתניהו: ואני חושב – – –

דן תיכון: רק רגע.

דן תיכון: רבותי, אני חוזר ואומר: קול חדש נוסף למקהלה.

דן תיכון: תסלחי לי, גברתי, עם כל הכבוד, אני מבקש ממך.

דן תיכון: תודה.

בנימין נתניהו: פירוש הדבר בעצם, ביטול ההסכמים, ועל כן תגובתנו היתה נחרצת מאוד.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, בוואי ערפאת התחייב לא רק לי, הוא התחייב גם לנשיא ארצות-הברית, לחדול מההצהרות הללו, שהן נוגדות את רוח ההסכמים כולם.

בנימין נתניהו: הוא לא הספיק לעזוב את אדמת ארצות-הברית והוא נשא את הנאום הראשון – מאז היו, לדעתי, קרוב ל-20 נאומים כאלה, לרבות נאום הרובים, שבו הוא הודיע שהוא יעשה גם יעשה את הצעדים הללו, שפירושם איום על הסכמי השלום, איום על ירושלים, איום על כל אפשרות להשיג הסדר קבע של ממש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אפילו האמריקנים אומרים שהוא יקיים.

בנימין נתניהו: אם יש כאן מישהו – ואני חייב להגיד שהאמריקנים קיבלו את עמדתנו, ועשינו את זה עוד לפני כן בנאומים באומות המאוחדות לפני חודשים אחדים, כשערפאת הודיע שהוא עומד להכריז חד-צדדית, ושם יצאתי בתקיפות נגד הדבר הזה.

בנימין נתניהו: ארצות-הברית הודיעה שהיא מתנגדת לפעולה חד-צדדית מן הסוג הזה, כך גם הודיעו מדינות אחרות, לא בלתי חשובות באירופה.

בנימין נתניהו: עמדנו על העיקרון הזה, משום שהוא מרכזי, הוא חיוני, הוא הציר שעליו סובב כל תהליך השלום.

בנימין נתניהו: כשראינו שבאה ההפרה הזאת, לא עברנו לסדר-היום, לא אמרנו, טוב, בסדר, נמשיך הלאה.

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: אמרנו, אנחנו רוצים שלום אמיתי, שלום מתוך משא-ומתן, שלום מתוך הסכמה, שלום שבו כל צד יוכל להביא את עניינו לשולחן ונחליט בהסכמה.

בנימין נתניהו: לזה אנחנו מוכנים, אבל ניסיון להכתיב לנו, לגמד אותנו, לחלק את בירתנו?

בנימין נתניהו: בשום אופן לא.

בנימין נתניהו: אני רוצה לשאול אם יש כאן מישהו, מישהו מחברי הבית, שתומך בתהליך חד-צדדי פלסטיני של הכרזה חד-צדדית על מדינה פלסטינית והכרזה חד-צדדית על בירתה ירושלים – שיגיד זאת, עכשיו.

בנימין נתניהו: ואם יש כאן מישהו שמתנגד לזה, שיאמר בבירור שהוא תומך במדיניות שלנו.

בנימין נתניהו: אני רוצה להבהיר מהי המדיניות שלנו.

בנימין נתניהו: זה לא סתם לומר, אנחנו מתנגדים לזה, קל להגיד, אלא יש לתת גיבוי ותוקף לדברים.

בנימין נתניהו: כל עוד הם מצפצפים על המשא-ומתן בעניין ירושלים, בעניין הסדר הקבע, המדיניות שלנו היא פשוטה: לא ניתן להם גרגיר אחד נוסף של שטח.

בנימין נתניהו: זו המדיניות שלנו, כי לא ניתן להם לקרוע את ירושלים מאתנו – –

טלב אלסאנע: זו ההפרה.

בנימין נתניהו: – – ולא ניתן להם לקבוע באופן חד-צדדי שום דבר בנוגע לעתידנו.

טלב אלסאנע: – – –

דן תיכון: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

דן תיכון: אני מבקש שתעזוב מייד את האולם.

טלב אלסאנע: – – –

אברהם הירשזון: – – –

זאב בוים: – – –

קריאות: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת טלב אלסאנע, עזוב מייד את אולם המליאה.

טלב אלסאנע: זה שקר מה שהוא אמר כאן – – –

דן תיכון: אני מבקש ממך, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קריאות: – – – (חבר הכנסת ט' אלסאנע יוצא מאולם המליאה.

קריאות: )

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדעת מי פה בבית מסכים למדיניות שלנו.

בנימין נתניהו: אני יודע, שרוב העם תומך במדיניות הזאת, משום שהיא צודקת והיא נכונה – –

דוד צוקר: ב-20:00 יש הצבעה, נראה מי תומך.

בנימין נתניהו: – – אבל הייתי רוצה לדעת, האם גם רוב הכנסת, רוב חברי הכנסת, תומכים בה, ואת זה נוכל לדעת, שוב, לא בהצהרות כלליות, אלא בעמדה נחרצת שאומרת:

בנימין נתניהו: אם הם אינם מסתלקים מפורשות מההחלטה הזאת לחלק חד-צדדית, להודיע חד-צדדית על חלוקת ירושלים ועל הקמת המדינה הפלסטינית, ישראל לא תיסוג, לא תמסור עוד מטר אחד.

רן כהן: אם הם כאלה רעים, למה – – – אחוז?

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר, לצערי, שרשימת ההפרות אינה תמה בזה.

בנימין נתניהו: הרשות הפלסטינית איננה פוסקת מלהסית לאלימות ולארגן הפגנות אלימות.

בנימין נתניהו: לפני ימים אחדים היתה פה מהומה רבתי בזמן משבר עירק.

בנימין נתניהו: השוטרים הפלסטינים ישבו בצד בחיבוק ידיים, חלק אף תמכו בהפגנות הללו נגד ישראל, נגד ארצות-הברית, בעד סדאם חוסיין.

בנימין נתניהו: אני לא יודע איפה היו אנשי הרשות, בכיריה, כשהמפגינים קראו שוב ושוב לסדאם להפציץ את תל-אביב, איפה הם היו כשאותם דגלים אמריקניים, שקישטו את השטחים ביום שני, נשרפו ביום חמישי.

בנימין נתניהו: ישבו בצד, אני מניח – –

זאב בוים: לא.

זאב בוים: הם היו – – –

בנימין נתניהו: – – כמו שהם ישבו בצד – – –

דן תיכון: חבר הכנסת בוים.

דן תיכון: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר.

זאב בוים: אדוני ראש הממשלה, לא, הם היו עסוקים – – –

דן תיכון: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

זאב בוים: – – –

קריאה: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת בוים.

בנימין נתניהו: אמרתי, אולי השתתפו, אני חושב שהרוב המכריע ישב בצד, כמו שהם ישבו בצד כשבאו אותן "הפגנות", אותם מעשי לינץ' כמעט, נגד אזרחי ישראל וחייליה.

בנימין נתניהו: הרשות הפלסטינית גם אינה אוספת את הנשק הבלתי-חוקי שמצוי אצלה.

בנימין נתניהו: חשוב לומר, שלא מדובר רק בנשק בלתי חוקי שמצוי אצל אזרחים, אלא – –

סאלח טריף: אדוני ראש הממשלה, למה לא אספנו כשהיינו שם?

בנימין נתניהו: – – הרבה מאוד נשק שנתקבל על-ידי הרשות באמצעות הכוחות המזוינים שלה, המשטרה הפלסטינית – מה שהם הביאו וייבאו והבריחו מאז הסכמי אוסלו בכמויות עצומות – אלפי רובים ומוקשים, רימונים, מקלעים, טילים, טילי "לאו", כלי נשק אחרים.

בנימין נתניהו: הם אינם משתפים פעולה, כפי שהבטיחו, במלחמה בטרור.

בנימין נתניהו: ראש אמ"ן, האלוף מלכא, מסר דיווח ממצה למדי, שהרשות הפלסטינית מפירה באופן שיטתי את רוב סעיפי ההסכם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הוא אמר דברים אחרים גם כן.

בנימין נתניהו: את רוב סעיפי ההסכם.

בנימין נתניהו: ולצערי, היא גם חוזרת בה מהסכמתה לקריטריונים שסיכמנו בוואי לגבי שחרור אסירים.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר לחברי הבית: בוואי הודעתי באופן חד-משמעי – ישראל לא תשחרר מרצחים והיא לא תשחרר אסירים עם דם על הידיים, וכמובן לא נשחרר אנשי "חמאס" שהם במלחמה אתנו.

בנימין נתניהו: עברתי עם חברי השרים על מה שהתרחש שם.

בנימין נתניהו: שם, הנשיא קלינטון וערפאת אמרו לנו באופן מפורש: התנאים הללו מקובלים.

בנימין נתניהו: הסיכום הזה נתקבל שעות אחדות, ביום שישי בבוקר, לפני סיום הסכם וואי.

בנימין נתניהו: לא הספקנו לחזור מוואי והתחילה דרישה שהלכה וגברה, בעיקר בחודש האחרון, מגובה באלימות, לשחרר אותם אסירים מרצחים שכביכול התחייבנו לגביהם בהסכם וואי.

בנימין נתניהו: עברתי על השמות, השמות של האנשים שמבקשים שנשחרר – אנשים שרצחו נשים, שרצחו ילדים, שרצחו קשישים.

בנימין נתניהו: הם קוראים להם לוחמי חופש.

בנימין נתניהו: הם לא לוחמים, אין פה חופש, אלה מרצחים מתועבים.

בנימין נתניהו: מקומם בכלא ובכלא הם יישארו, בדיוק כפי שסוכם בהסכם וואי.

בנימין נתניהו: לצערי, גם בתחום ההסתה או הפסקת ההסתה, איננו רואים את קיום ההתחייבויות.

בנימין נתניהו: נציגי הרשות הפלסטינית אומרים שלום באנגלית, מדברים שלום באנגלית, אבל בערבית, רבים מהם ממשיכים לדבר על ג'יהאד, ואת ילדיהם הם מחנכים לאלימות, אפילו בקייטנות של מלחמה, כפי שאתם יכולים לראות בטלוויזיה "החינוכית" הפלסטינית, ששם מכנים אותנו, את ישראל – האויב.

בנימין נתניהו: אני חוזר ואומר, אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים בשלום אמיתי עם הפלסטינים.

בנימין נתניהו: אנחנו יכולים כולנו לטמון את הראש בחול.

בנימין נתניהו: אנחנו יכולים לומר כן, אבל ההפרות האלה הן תוצאה של השנתיים האחרונות.

בנימין נתניהו: אנחנו יכולים לומר: אם היתה ממשלה אחרת, הם היו מקיימים.

בנימין נתניהו: היתה פה ממשלה אחרת, לא קיימו שום דבר ואפשרו לגלי טרור עצומים לפעול משטחם.

אופיר פינס-פז: זה מה שקליינר אמר.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר, בניגוד למה שאומרים כמה מחברי הכנסת ואני שומע אותם, שאני אינני מאמין שזו גזירה משמים, אני אינני מאמין שאי-אפשר להביא לכך שהפלסטינים יבצעו את חלקם בהסכם.

בנימין נתניהו: אני מאמין שההיפך ניתן להשגה.

בנימין נתניהו: נתתי דוגמה אחת, ההצבעה במל"פ.

בנימין נתניהו: אנחנו נעמוד על כך שהם יבצעו את חלקם בדברים האחרים.

בנימין נתניהו: ואני אומר, אם נעמוד על כך, הם יאספו את הנשק; אם נעמוד על כך, הם יצמצמו את המשטרה; אם נעמוד על כך, הם יוותרו על התוכנית להכרזה חד-צדדית של המדינה הפלסטינית ושל ירושלים כבירתה; אם נעמוד על כך – – –

דליה איציק: למה בוואי לא עמדת על זה?

בנימין נתניהו: וואי זה הסכם, כי הסכם זה דבר אחד ומילוי ההסכם זה המבחן השני.

בנימין נתניהו: ההסכם הוא ברור, אבל מה שהפלסטינים מנסים לעשות זה לרוקן אותו מתוכן, והסכם שמקוים על-ידי צד אחד הוא הסכם חסר ערך, שלא יביא שלום.

בנימין נתניהו: ועל כן, הפלסטינים מעמידים היום במבחן את כוח העמידה הלאומי שלנו.

בנימין נתניהו: אני מוכרח להגיד, שאין לי שום ספק שגם הם ברגע זה מסתכלים על הבית הזה.

בנימין נתניהו: הם רוצים לדעת יותר מכל דבר אחר, אם גם אתם, חברי האופוזיציה, תומכים בעמדה שלנו במשא-ומתן – – –

קריאה: – – – קואליציה.

דליה איציק: התחלת להסית?

דליה איציק: תגיד כמה דברים של הסתה.

בנימין נתניהו: אם הם יראו שאתם גם כן – – –

עמנואל זיסמן: – – –

דן תיכון: רבותי, אני מפסיק מייד.

עמנואל זיסמן: – – –

דן תיכון: שמע, אני נבהל מהצעקות שלך, אני אומר לך שאני נבהל.

עמנואל זיסמן: – – –

דן תיכון: אוי ויי ויי ויי.

זאב בוים: כל מלה שנייה שלך זו הסתה.

דן תיכון: רבותי, היה פעם אחת איזה סכסוך בירושלים.

עמנואל זיסמן: – – –

דן תיכון: רבותי, מספיק.

דן תיכון: תירגע, תירגע.

עמנואל זיסמן: – – –

דן תיכון: תירגע.

ראובן ריבלין: – – – אולי היא יכולה לענות – – –

דן תיכון: רבותי, לא הסכסוך היה ביני לבינו.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון.

חיים דיין: יש עוד זמן – – –

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, הפלסטינים, לא רק הם, רוצים לדעת אם הבית הזה יכול להתאחד סביב העקרונות הללו.

בנימין נתניהו: להתאחד סביב העקרונות הללו זה לא רק לומר כמה מלים – כן, הם צריכים לאסוף את הנשק, כן, הם צריכים לבטל את ההכרזות החד-צדדיות שלהם – אלא באמת להתייצב מאחורי מדיניות הממשלה, שאומרת שנגבה את התביעות הללו, שהן כולן חלק מהסכם וואי.

בנימין נתניהו: אין בהן שום דבר חדש, הן כולן חלק מהסכמי אוסלו ומהסכמי וואי.

בנימין נתניהו: הם רוצים לראות אם חברי הבית ייתנו גיבוי למדיניות הממשלה לעמוד בתקיפות ולא להתקדם בתהליך עד שהם יתקנו את ההפרות הללו.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר, שאת ההחלטות הללו קיבלנו בקבינט לפני ימים אחדים.

בנימין נתניהו: אני קיוויתי שהאופוזיציה תיתן להם גיבוי, משום שאני יודע שרוב העם תומך בזה, לפחות היינו יכולים לראות כאן תמיכה רחבה, שמשקפת חלקים נרחבים מהציבור.

בנימין נתניהו: אבל ברגע שקיבלנו את ההחלטות הללו, התשובה של האופוזיציה היתה שרשת הביטחון מוסרת מייד.

בנימין נתניהו: אמרתם שתיתנו רשת ביטחון ולא נתתם.

חיים אורון: אין לך ממשלה?

חיים אורון: למה רשת ביטחון?

דליה איציק: מה אתה צריך – – –

בנימין נתניהו: שהיום נוכל לראות – – –

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, נציגך יוכל להשיב, הוא יעשה זאת די טוב.

דן תיכון: רבותי.

אלי בן-מנחם: – – –

דוד צוקר: שאלה לא רעה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אנחנו נוכל לראות אם האופוזיציה מתקנת את עצמה אם היא חוזרת לתמוך במדיניות הזאת – – –

רן כהן: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה, ברצינות.

אלי בן-מנחם: – – –

רן כהן: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן, אני מפסיק בעוד דקה.

אפי אושעיה: החברים שלך.

זאב בוים: אף אחד לא מאמין – – –

דן תיכון: חבר הכנסת בוים.

דן תיכון: רבותי, בעוד דקה אני מפסיק.

דורון שמואלי: ההתחייבויות שלכם לא שוות את המלים שלכם.

חיים דיין: כבר שנתיים וחצי אתם אומרים שהממשלה נופלת, עוד לא הגיע הזמן.

סאלח טריף: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת סאלח טריף, קח אותי ברצינות.

דן תיכון: אני אומר לך, קח אותי ברצינות, לפחות היום.

דן תיכון: רבותי.

אלי בן-מנחם: – – –

קריאה: – – – ברצינות.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני שומע את הצעקות של האופוזיציה שמכוונות כלפי – – –

דליה איציק: גם מהקואליציה.

אפי אושעיה: תשמע מה השרים שלך אומרים עליך.

בנימין נתניהו: ואני מוכרח לומר, שאנחנו – – –

דן תיכון: חבר הכנסת אפי אושעיה.

בנימין נתניהו: אנחנו לא שינינו את עמדתנו כהוא-זה.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים בדיוק ובעקביות ובשיטתיות במשך שנתיים וחצי בדיוק לפי המדיניות שהכרזתי עליה מעל הדוכן הזה – –

אפרים סנה: רואים את התוצאות.

בנימין נתניהו: – – וגם חזרנו ואמרנו אותה פעמים רבות.

בנימין נתניהו: לא שינינו את עמדתנו כהוא-זה.

בנימין נתניהו: אבל בקיץ אמר ראש האופוזיציה, חבר הכנסת ברק, בארצות-הברית, אני קורא מ"מעריב" מ-9 באוגוסט: אני לא מביע עמדות יוניות כי אני רוצה לנצח בבחירות.

בנימין נתניהו: אני מציע למר ברק – –

שלום שמחון: הוא יושב פה למטה, תסתכל עליו.

בנימין נתניהו: – – לתמוך בעמדות הללו, לא לשנות אותן, פעם יוניות, פעם נציות – – –

אלי גולדשמידט: מי שמדבר.

בנימין נתניהו: – – – להתייצב מאחורי עמדה עקבית, אם יש דרך, כמובן אם אין דרך – –

אלי בן-מנחם: ראש הממשלה – – –

דן תיכון: חבר הכנסת בן-מנחם, אני אומר לך, אני מפסיק את הדיון מייד.

אלי בן-מנחם: – – –

בנימין נתניהו: – – או אם רוצים להסתיר את הדרך.

דן תיכון: חבר הכנסת שטרית, אתה יכול לחזור למקומך.

בנימין נתניהו: נותנים פעם רשת ביטחון, פעם קורעים את רשת הביטחון.

בנימין נתניהו: השיטה שלכם ידועה.

אברהם יחזקאל: תקרא אותי לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: אתם מביאים לא יועץ אחד – שלושה יועצים מחוץ-לארץ – כדי לנהל רצח אופי.

בנימין נתניהו: בסדר, שמענו אתכם.

בנימין נתניהו: שלושה יועצים.

בנימין נתניהו: כשלמועמד אין מה להגיד, הוא מביא שלושה יועצים שידברו בשבילו.

דליה איציק: מי שמדבר.

דליה איציק: תראה איזו דבשת יש לך.

בנימין נתניהו: אגב, הם מדברים בשבילו.

בנימין נתניהו: פתחתי את הטלוויזיה, היועצים מדברים, משבחים, מפארים, מקלסים.

בנימין נתניהו: כשאין מה להגיד או כשמסתירים את מה שצריך להגיד, אז אפשר ללכת בכל ההכפשות; הרי כל הדרך שלכם היא דרך של הכפשות.

אפי אושעיה: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת אושעיה, אני סוגר את הדיון.

דן תיכון: אתה שומע מה שאני אומר לך?

בנימין נתניהו: הכפשות, רצח אופי, כי להגיד את הדברים בצורה הישירה, העקבית, ולהתייצב מאחוריה כפי שאנחנו עושים – זאת אינכם מסוגלים.

אפי אושעיה: הוא פונה אלינו.

סאלח טריף: – – – הוא יעשה כמוך.

דורון שמואלי: – – –

סאלח טריף: לא תחזור לכנסת הבאה.

דן תיכון: חבר הכנסת סאלח טריף.

אברהם יחזקאל: תסתכל לשם.

דן תיכון: אני אומר לך, חבר הכנסת סאלח טריף.

דן תיכון: אני יודע לאן להסתכל.

אברהם יחזקאל: הוא פונה אלינו.

אברהם יחזקאל: שיסתכל לשם.

אברהם יחזקאל: תזהיר אותו.

חיים דיין: אפשר לעשות בחירות בתוך 30 יום.

דן תיכון: חבר הכנסת דיין.

אברהם יחזקאל: ארתור.

אלי בן-מנחם: חודש.

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: אתה כנראה החלטת שבמאבק שלך נגד רפי אלול אתה תהיה היום בחוץ.

רן כהן: העצה של פינקלשטיין – – –

דן תיכון: עד כאן.

סופה לנדבר: – – –

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים – – –

דן תיכון: רק רגע, רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אני מפסיק עכשיו.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, תעשה מה שאתה רוצה, מה אתה פונה אלי?

דן תיכון: תודה רבה לך, תודה שאתה מאפשר לי, תודה שקיבלתי את רשותך.

אלי גולדשמידט: אתה מודיע לי, תודיע לכולם.

דן תיכון: אתה ראש הסיעה.

אלי גולדשמידט: אז מה אני אעשה?

דן תיכון: בסדר, אז דיברנו.

דן תיכון: זה טוב.

דן תיכון: רבותי, אני מפסיק.

חיים רמון: לא, אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים לשמוע – – –

חיים דיין: אם נצטרך להפסיק – – –

קריאה: צא החוצה.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: אני עוזר לך.

דן תיכון: אל תעזור לי, תודה רבה לך.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש פה שקט יחסי.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, אני רואה שאין ברירה.

דן תיכון: אני אומר לך, אני מפסיק.

יוסי שריד: אני אעזור לך.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: אני מודה לך מאוד.

דן תיכון: אין צורך.

סאלח סלים: למה ענישה קולקטיבית?

דן תיכון: הוא קיבל ביטחון, סאלח סלים.

דן תיכון: בבקשה.

ראובן ריבלין: כל אחד משלושת היועצים צריך להסתדר אתך.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין, הערב בטלוויזיה תחזור על הבדיחה.

ראובן ריבלין: אני קורא לעצמי לסדר פעם ראשונה.

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: עכשיו את מתחילה לצחוק?

דן תיכון: הוא סיפר לה את הבדיחה.

דן תיכון: עכשיו תאר לך שזה יעבור מאחד לשני כאן.

דן תיכון: גם בייגה שוחט לא שמע.

דן תיכון: רבותי, עד כאן.

דן תיכון: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים שלום, ולכן אנחנו עומדים על כך שערפאת יראה לנו שגם הוא מתכוון לשלום ואז נתקדם בתהליך.

בנימין נתניהו: הדרך היחידה להגיע להסדר שלום אמיתי היא לעמוד בתקיפות על קיום ההתחייבויות הפלסטיניות.

בנימין נתניהו: אני חושב, שרק בדרך הזאת נוכל לשמור על הביטחון, לשמור על המירב של ארץ-ישראל, לשמור על שלמות ירושלים ולהשיג שלום שיחזיק מעמד ולא יתפרק כתוצאה מההפרות שאינן זוכות למענה.

בנימין נתניהו: אני חושב שרק כך ניתן לעשות שלום.

בנימין נתניהו: זוהי העמדה הקבועה שלי ושל הממשלה מאז הקמתה, זוהי גם עמדתנו היום.

בנימין נתניהו: על כן אני מביא בפני הכנסת את ההחלטות הבאות של הממשלה, שהיא קיבלה בישיבתה אתמול, ואף לא אחת מההחלטות הללו היא החלטה חדשה – כולן תואמות את ההסכמים שחתמנו עליהם.

דליה איציק: לאט לאט, רוצים לרשום.

בנימין נתניהו: 1.

בנימין נתניהו: ישראל חותרת לשלום עם הפלסטינים ולקידום הסכמי הקבע עמם.

בנימין נתניהו: ישראל מחויבת להמשיך בתהליך השלום בכפוף לעקרון ההדדיות.

בנימין נתניהו: ישראל תשלים את יישום התחייבויותיה בתהליך כשהרשות הפלסטינית תקיים את התחייבויותיה.

בנימין נתניהו: 2.

בנימין נתניהו: על הרשות הפלסטינית להסתלק מכוונתה להכריז חד-צדדית על הקמת מדינה פלסטינית וכן מכוונתה להכריז חד-צדדית על ירושלים כבירתה.

תמר גוז'נסקי: איזה סעיף – – –

בנימין נתניהו: 3.

בנימין נתניהו: על הרשות הפלסטינית להפסיק את האלימות ואת ההסתה לאלימות.

צבי הנדל: זה כתוב בכותרת, תחת שלום ולא תחת מלחמה.

בנימין נתניהו: 4.

בנימין נתניהו: ישראל לא תשחרר מרצחים ואסירים שיש להם דם על הידיים.

בנימין נתניהו: 5.

בנימין נתניהו: על הרשות הפלסטינית לאסוף ולסלק את הנשק הבלתי-חוקי שבידי הרשות הפלסטינית ובידי האזרחים, לאסור את המרצחים בשטח שבאחריותה, לקיים שיתוף פעולה מלא עם ישראל במלחמה בטרור ולכבד את שאר התחייבויותיה לפי ההסכם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ולשיר "התקווה" חמש פעמים ביום.

צבי הנדל: כן.

בנימין נתניהו: אני בטוח, שלערפאת, אדוני היושב-ראש, יהיה הרבה יותר נוח לחזור לימים הטובים של ממשלת השמאל, שבהם קיבל וקיבל ולא נתן דבר בתמורה.

בנימין נתניהו: לכן אני מבטיח לך, שהראשון שחושב שכל אלטרנטיבה טובה מנתניהו זה ערפאת.

בנימין נתניהו: כל העולם מבין זאת, כל הפלסטינים מבינים זאת.

אפרים סנה: גם אסד חשב כך.

רן כהן: זו הסתה.

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: זו הסתה.

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן.

בנימין נתניהו: זה שתצעק לא יעשה את זה אמת.

בנימין נתניהו: ככל שתצעק יותר זה לא יעשה את זה יותר אמיתי.

רן כהן: אתה מסית.

דליה איציק: הוא עושה את זה כל הזמן, מה חדש?

בנימין נתניהו: אין ספק, זו הסתה פרועה.

בנימין נתניהו: אני מתקן.

בנימין נתניהו: ערפאת רוצה בממשלת הליכוד.

בנימין נתניהו: ערפאת רוצה בנתניהו.

בנימין נתניהו: אין שום ספק, על מה אתה מדבר בכלל?

בנימין נתניהו: הוא מבין יפה מאוד שיש פה ראש ממשלה וממשלה שעומדים חזק על קיום ההסכמים.

בנימין נתניהו: הוא רוצה אותנו?

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

דליה איציק: הוא מעדיף אותך, אתה יודע?

דליה איציק: הוא אומר שיותר קל לו – – –

בנימין נתניהו: זו הסיבה שרוב העם תומך במדיניות שלנו.

רן כהן: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן, תירגע.

דורון שמואלי: – – –

בנימין נתניהו: על הסתה הוא מדבר.

רן כהן: – – –

דן תיכון: בסדר.

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן, תירגע.

בנימין נתניהו: כשאתה הולך לעזה אני רואה אותך יושב עם ערפאת – יפה, שומע; שומע עם נציגים פלסטינים – חלילה להתפרץ לתוך דבריהם; באיזה כבוד, באיזה הדר.

דליה איציק: – – –

דן תיכון: חברת הכנסת דליה איציק.

דן תיכון: רבותי, אני אומר לכם, אני אפסיק את הישיבה.

רן כהן: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דורון שמואלי: – – – על דעתכם.

דורון שמואלי: השנאה שלכם אל ראש הממשלה – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דורון.

דן תיכון: דורון גרופר כמעט אמרתי.

זאב בוים: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת בוים, אתה רוצה להירגע?

דורון שמואלי: ראש ממשלה מדבר, ולא משנה איזה ראש ממשלה זה.

רן כהן: – – –

אברהם הירשזון: לא יכולים לשמוע את האמת.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, רוב העם תומך במדיניות שלנו, במדיניות של המשך התהליך מתוך שמירה והקפדה על הדדיות ומילוי ההתחייבויות הפלסטיניות, מתוך שמירה על ירושלים והבטחת גבולות הארץ.

בנימין נתניהו: אני הבאתי את הדברים שוב לכנסת.

בנימין נתניהו: אם הכנסת לא תתמוך במדיניות הזאת, נפנה אל העם ונבקש אמון מחודש בעקרונות הללו.

בנימין נתניהו: אני יודע שרוב העם תומך בשלום המחייב את אותה הדדיות ואותם עקרונות.

בנימין נתניהו: אם רוב חברי הכנסת אינם רוצים לתמוך בזה, יש ברירה אחת.

בנימין נתניהו: בעבר אמרה את זה שרה בממשלת ישראל: או שמחליפים את העם, או שמחליפים את הכנסת.

בנימין נתניהו: אני מציע להחליף את הכנסת.

תמר גוז'נסקי: גם את ראש הממשלה.

נעמי חזן: גם את ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: במצב כזה נלך אל העם בבחירות חדשות בתאריך מוסכם, נתמודד על עמדותינו מול שמאל א' או שמאל ב' או שמאל ג' – כמה שיהיו.

דורון שמואלי: השמאל היפה.

אפרים סנה: השמאל היפה והימין המכוער.

בנימין נתניהו: אין לי שום ספק, שהתוצאה תוכיח שהרוב המכריע של אזרחי ישראל רוצה בהמשך המדיניות שלנו, של שלום מתוך הדדיות – מדיניות שתשמור על הביטחון, על חבלי ארצנו ועל ירושלים מאוחדת כבירת ישראל.

חיים רמון: אמרת שנת 2000, לא יום אחד קודם.

חיים רמון: מה קרה?

חיים רמון: יום אחד קודם לא תהיינה בחירות.

בנימין נתניהו: אם לא נקבל רוב, אני מתכוון לתמוך בהצעה לפיזור הכנסת, להסיר את האי-אמון על מנת לאפשר הצבעה חופשית של חברי הקואליציה בהצעה הזאת.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: עכשיו אתה על חשבון ברק, ויש לו בטח נאום טוב.

חיים רמון: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, עכשיו אתה כבר מפריע לאיש שלך.

חיים רמון: אני שואל את ראש הממשלה, מה קרה שהוא שינה את זה מנובמבר 2000 להיום.

זאב בוים: – – – אהוד ברק מה קרה – – – או מה יקרה – – –

דן תיכון: אני יכול לציין שורה ארוכה של ראשי ממשלות שלא עמדו בדיבורם.

דן תיכון: רבותי, ועדת הכנסת קבעה הודעות סיעות – –

חיים דיין: בקצב הזה לא תגיע לראשות הממשלה.

דן תיכון: חבר הכנסת דיין, הגם אתה בהצתה מאוחרת?

דן תיכון: – – בשיעור עשר דקות לסיעה.

דן תיכון: לסיעות העבודה והליכוד – 15 דקות.

דן תיכון: חבר הכנסת אהוד ברק, בבקשה.

קריאה: יש הצבעה – – –

דן תיכון: כן.

דן תיכון: יהיו הודעות סיכום והצבעות.

קריאה: היום?

דן תיכון: כן, בוודאי.

דן תיכון: בבקשה, חבר הכנסת ברק.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח לברך את אזרחי המדינה המוסלמים והנוצרים לרגל החגים.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מעבר לוויכוח הפוליטי הלגיטימי שיש לנו כאן היום, יש לי הרגשה שהתנהגות הממשלה הפכה אותה ליצור מנותק ששכח שתמצית ייעודו היא לשרת את העם שבחר אותה.

אהוד ברק: אני אומר את זה לכולנו, כי מעל ומעבר לחשבונאות ולתככנות הפוליטית שאנחנו עדים להן בימים האחרונים, מצפה העם לשמוע מכאן על עתידו.

אהוד ברק: עומד עם שמצפה שנצביע על חזון, על דרך, על תקווה.

אהוד ברק: יש לי הרושם, חברי הממשלה, שבעוד אתם עסוקים בחישובים מחישובים שונים, מסתכל עליכם עם שלם ושואל: לאן נוביל את החרפה?

אהוד ברק: יושב עם שלם מול מקלטי הרדיו והטלוויזיה וצמא לשמוע בשורה.

אהוד ברק: אבל בימים האלה אין מלך בישראל.

אהוד ברק: שמענו בימים האלה את ראש הממשלה בנימין נתניהו מודה בכישלונו.

אהוד ברק: שמענו אותו מודה שממשלתו הקיצונית נכשלה.

אהוד ברק: ואני אומר לכם, ממשלת נתניהו הגיעה לסוף דרכה המוסרית, לא רק הפוליטית.

זאב בוים: אתה מדבר על מוסר.

זאב בוים: איפה המוסר שלך?

זאב בוים: איזה מין מוסר זה?

אהוד ברק: ישראל איננה יכולה להרשות לעצמה ממשלה שממשיכה להיכנע לקבוצות קיצוניות ולא מעמידה את עצמה לשירות כל עם ישראל.

אלי גולדשמידט: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת זאב בוים, פעם שנייה.

זאב בוים: פעם ראשונה.

דליה איציק: כבר קראו לו.

אהוד ברק: אני אומר לכם, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת – גם לך, חבר הכנסת זאב בוים – לעם ישראל מגיע דבר יותר רציני.

עוזי לנדאו: – – – בתקופה שאתה היית שר החוץ.

אהוד ברק: לא פלא שלא שמענו היום את נתניהו מדבר על הקריסה של מערכת החינוך.

אברהם הירשזון: – – –

אהוד ברק: לא פלא שלא שמענו אותו היום מזכיר את 230,000 המובטלים.

אהוד ברק: לא פלא שלא שמענו אותו היום מזכיר 300,000 ילדים מתחת לקו העוני.

דורון שמואלי: השארתם חוב בכלכלה.

דורון שמואלי: השארתם קופה ריקה.

אהוד ברק: 720,000 ישראלים מתחת לקו העוני.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת דורון, די.

זאב בוים: תגיד כמה זה היה אצלכם.

אהוד ברק: כמה זמן עוד תייללו על הקופה הריקה?

אהוד ברק: מספיק.

מיכאל איתן: – – –

אברהם הירשזון: שאל את בייגה מה היה.

אהוד ברק: לא פלא שלא שמענו את מר נתניהו מדבר היום על מערכת הבריאות, על חולים כרוניים, על קשישים בלי טיפול סיעודי, על עולים מבוגרים בתור להוסטל, על חולי סרטן במסדרונות של בתי-החולים, על סטודנטים שלא מסוגלים להתמודד עם שכר הלימוד.

אהוד ברק: ולא פלא שלא שמענו אותו מדבר על פתרון אמיתי לבעיות הביטחון של מדינת ישראל חוץ מאשר אותם תרגילי הבהלה והפחדה, שכל תכליתם היא רק להבטיח עוד יום בכיסא, עוד שעה אחת ליד שולחן הממשלה, עוד רגע קט.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים דיין, באמת.

דורון שמואלי: מיליארד שקל גירעון.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת דורון, אני קורא אותך לסדר.

אהוד ברק: מדינת ישראל ועם ישראל אינם יכולים להרשות לעצמם עוד קדנציה של הממשלה הזאת.

אהוד ברק: ההמשך הוא בדרך לאסון.

אהוד ברק: כשהכול קורס מסביב, גם לממשלה הזאת אין יותר הסברים ותירוצים; נשארו רק מלים, והן לא תוכלנה לכסות על הריק.

אהוד ברק: לממשלת נתניהו אין חזון לעתיד טוב יותר למדינת ישראל אלא רק תוכנית הישרדות.

אהוד ברק: זאת ממשלה שהתוכנית שלה היא אחת, כניעה שיטתית לקיצונים כדי להישרד.

אהוד ברק: זו ממשלה שלא יכולה ולא רוצה לעבוד למען כל עם ישראל.

אהוד ברק: אני מאמין בחזון של ישראל אחת, ישראל אחת שמשרתת את כולם.

אהוד ברק: אני מאמין בחינוך לכל עם ישראל.

אהוד ברק: אני מאמין בדיור לכל זוג צעיר לפני כסף וגיבוי לברוך מרזל ולחבריו.

זאב בוים: – – –

אברהם הירשזון: מה הססמאות האלה?

אברהם הירשזון: הם לא חלק מעם ישראל?

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת בוים, די.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת הירשזון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אהוד ברק: אני מאמין בשוויון לכול.

אהוד ברק: כולנו בני אדם, יהודים ומוסלמים ודרוזים וצ'רקסים – כולנו בני אדם.

אהוד ברק: אני מאמין ביותר מקומות עבודה לפני העברות כסף לקיצונים.

אהוד ברק: אני מאמין בהפרדה פיזית מהפלסטינים, אנחנו פה והם שם.

אהוד ברק: רק הפרדה פיזית כזאת תביא שלום לכולם, תביא לכבוד ולאמון הדדי.

דורון שמואלי: איזה יועץ אמר לך את זה, הראשון, השני או השלישי?

אברהם הירשזון: – – –

דורון שמואלי: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת דורון, פעם שנייה.

חיים דיין: אתה לא ריאלי.

חיים דיין: אתה מאמין במה שגנדי אומר.

דורון שמואלי: היועצים אמרו לו – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים דיין, אני מבקש ממך.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת דורון, אל תאלץ אותי לקרוא אותך פעם שלישית.

אלי גולדשמידט: היושב-ראש הקודם היה יותר קשוח אתנו מאשר אתה אתם – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אל תתחצף.

שמריהו בן-צור: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שמריהו בן-צור: בושה וחרפה איך שאתה מדבר אלי.

סאלח טריף: חבר הכנסת שמואלי מפריע ללא תגובה של אדוני.

סאלח טריף: כל הזמן הוא מפריע.

מאיר פרוש: קיצונים אלה גם חרדים?

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, חברים, אף אחד לא ילמד אותי מה זה ביטחון ישראל – – –

שמריהו בן-צור: סגן השר פרוש.

אברהם יחזקאל: אתה מוכן לעשות סדר?

אהוד ברק: חברי הכנסת, אף אחד לא ילמד אותי מה זה ביטחון ישראל.

אהוד ברק: אדוני ראש הממשלה, לא אתה תלמד אותי מהי אמירת אמת וגם לא מהי עקביות.

דורון שמואלי: קראנו בספר.

מיכה גולדמן: – – –

אהוד ברק: אנחנו אומרים לכם, במקום לספור כמה רובים יש לערפאת, כבר אמר שר הביטחון שלך, האלוף במילואים יצחק מרדכי, צריך לדבר על פתרון אמיתי, קבוע, לתמיד, לעם ישראל.

אהוד ברק: מה שדרוש לנו הוא דאגת אמת לעם ולא תרגילי בחירות.

אהוד ברק: רק הפרדה בקווים אדומים ברורים תפסיק את החיכוך הבלתי-אפשרי עם הפלסטינים.

אהוד ברק: רק הפרדה תאפשר בנייה מחודשת של אמון, שבלעדיו לא יהיה לא הסכם וואי ולא הסדר קבע.

חיים דיין: אתה בעד עקירת יישובים?

אהוד ברק: רק הפרדה תאפשר, בסופו של דבר, שלום, בקווים אדומים ביטחוניים.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת דיין, אני מבקש שתפסיק.

חיים דיין: אני שואל אותו.

שמריהו בן-צור: אל תשאל אותו.

שמריהו בן-צור: אחר כך.

חיים דיין: אני שואל אותו.

חיים דיין: הפרדה פירושה עקירת יישובים.

חיים דיין: זה מה שמעניין אותי – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים דיין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

קריאות: – – –

שמריהו בן-צור: די.

שמריהו בן-צור: די.

אהוד ברק: ארבעה קווים אדומים עם טשטוש.

חיים דיין: האם אתה בעד עקירת יישובים, כן או לא?

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים דיין, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אהוד ברק: ארבעה קווים אדומים: ירושלים מאוחדת תחת ריבונותנו, בירת ישראל לנצח.

אהוד ברק: נקודה.

מיכאל איתן: מה עם ההפרדה בירושלים?

אהוד ברק: לא חוזרים בשום תנאי אל קווי 1967.

אהוד ברק: קו שלישי – אין צבא זר ממערב לירדן.

אהוד ברק: קו רביעי – רוב המתיישבים בגושי יישובים בריבונותנו.

ראובן ריבלין: מה עם הוצאת הפלסטינים?

אהוד ברק: אנחנו דוחים כל הכרזה חד-צדדית על מדינה פלסטינית.

אהוד ברק: פעולה חד-צדדית כזאת תפגע בסיכוי לבנות מערכת יחסים חדשה בין שני העמים.

אהוד ברק: אנחנו מאמינים שאין סימטריה בין חיילים ואנשי ביטחון בשליחות המדינה לבין מרצחים.

אהוד ברק: הסכמים צריך לכבד.

אהוד ברק: מקומם של מרצחים מאחורי סורג ובריח.

ראובן ריבלין: חד-צדדית?

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת ריבלין, עברת לכאן?

שמריהו בן-צור: אתה מבלבל אותנו.

שמריהו בן-צור: באמת.

זאב בוים: אין צורך – – –

גדעון עזרא: הם לא מכבדים אותם.

אהוד ברק: עם זאת, את האמון חייבים לחדש.

אהוד ברק: הממשלה הזאת נוטשת את תהליך השלום שהיא חתמה עליו.

זאב בוים: אני לא מבין את זה.

זאב בוים: מי מפר הסכמים?

אהוד ברק: שלוש פעמים, שלוש פעמים.

זאב בוים: מי מפר הסכמים?

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת זאב בוים.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת זאב בוים.

דליה איציק: שמריהו, למה אתה לא מוציא אותו?

דליה איציק: זו פעם חמישית.

שמריהו בן-צור: די, תירגעי.

שמריהו בן-צור: מי ירגיע אותך?

דליה איציק: היושב-ראש לפניך קרא אותו לסדר שלוש פעמיים ואתה פעמיים.

שמריהו בן-צור: לא ידעתי שאת מפקחת פה.

זאב בוים: מה את צועקת?

זאב בוים: אני שואל, מי מפר הסכמים?

שמריהו בן-צור: תמשיך, בבקשה.

אהוד ברק: פעם אחר פעם הצלנו את הממשלה הזאת – שלוש פעמים רק בחודש האחרון – מנפילה, כאשר אמון שלכם, חברי הקואליציה, לא היה לה, וזאת רק כדי לאפשר לה להמשיך בתהליך.

אהוד ברק: את הממשלה הצולעת הזאת חשבנו לסחוב עוד קצת ועוד קצת, עד שהיא תבצע את ההסכם שהיא חתמה עליו.

חיים דיין: רמאות.

אהוד ברק: רק כאשר ראינו שהכול דיבורים – אין אמון, אין עקביות, אין רצינות ויש כניעה לקיצונים – רק אז הבנו, שפני הממשלה הזאת אינם לביצוע ההסכם, אלא להישרדותה הפוליטית והאישית.

אהוד ברק: לכן, אנחנו עומדים היום בפני בחירות.

אהוד ברק: הבעיה שלך, אדוני ראש הממשלה, היא לא עם ערפאת.

אהוד ברק: מה שאתה צריך לשאול את עצמך הוא, מדוע לא תומכת בך לימור לבנת, מדוע לא תומך בך בני בגין, מדוע לא תומך בך דן מרידור, מדוע לא תומך בך דוד לוי – –

ראובן ריבלין: למה שחק לא תומך בך?

אהוד ברק: – – מדוע לא תומכים בך חברי הכנסת של הליכוד?

ראובן ריבלין: למה שחק לא תומך בך?

אהוד ברק: למה לא תומכים בך חברי ממשלתך?

דורון שמואלי: תשאל את חיים רמון מה הוא אומר.

דורון שמואלי: אתה תומך בו?

חיים רמון: כן, כן.

חיים דיין: אחרי ההודעה של היום נשמע אותך.

שמריהו בן-צור: די, חבר הכנסת דורון, אני מבקש.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, הוא קרא לחברי הכנסת שלו "חסרי חוליות".

אברהם הירשזון: לא אשכח זאת.

שמריהו בן-צור: טוב, טוב.

שמריהו בן-צור: חברי הכנסת, די.

שמריהו בן-צור: תודה.

דליה איציק: הירשזון, תשתפר.

שמריהו בן-צור: די.

שמריהו בן-צור: אנחנו מרגישים את הבחירות.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אתה לא יכול לאפשר להם לקרוא כך קריאות ביניים.

אהוד ברק: שריך וחברי הכנסת שלך והציבור לא תומכים בך, משום שאתה מתעתע בהם.

אהוד ברק: הם פשוט מבינים שאתה מוביל אותם לשום מקום במקרה הטוב ולאסון במקרה הרע.

אהוד ברק: לא יעזרו התרגילים.

אהוד ברק: הממשלה הכושלת הזאת תגמור בבית.

אהוד ברק: הממשלה הזאת נכשלה.

אהוד ברק: מלאו לה כמעט שלוש שנים.

אהוד ברק: מספיק ליילל על הירושה הקשה.

אהוד ברק: הכרתי חמישה ראשי ממשלה מקרוב, בעבודה.

אהוד ברק: אף אחד מהם מעולם לא הסתכל לאחור אפילו שלושה חודשים, בטח לא שלוש שנים.

אהוד ברק: מרגע שהם הגיעו אל כיסא ראש הממשלה הם התיישבו, הביטו קדימה והובילו את מדינת ישראל לאן שצריך.

אהוד ברק: זה המבחן של מנהיגות, עשייה, ולא יללות.

אהוד ברק: הממשלה הזאת פילגה את ישראל ונכנעה לקיצונים על חשבון החינוך; היא פילגה את ישראל ונכנעה לקיצונים על חשבון מקומות עבודה לכולם; היא פילגה את ישראל ונכנעה לקיצונים על חשבון ביטחון אמיתי לכולם.

שמריהו בן-צור: תסיים, בבקשה.

אהוד ברק: ולכן הבחירות קרובות יותר מאי-פעם.

דורון שמואלי: איפה יש ביטחון?

צבי הנדל: מי זה קיצוני?

אהוד ברק: שום דבר לא יסיט אותנו מהחזון שאנחנו רואים למדינת ישראל.

דורון שמואלי: חזון העצמות היבשות.

אהוד ברק: אני מזמין את כל מי שרוצה לשרת את כל העם להצטרף אלינו, ויחד ננצח למען כולם, למען עתיד של אחדות, למען עתיד של רווחה, למען עתיד של שלום.

אהוד ברק: אנחנו בעד אחדות בעם, אנחנו בעד אחדות של ישרים, אנחנו לא בעד טלאים מלאכותיים על הבדל כל כך עמוק בדרך.

אהוד ברק: תודה.

חיים דיין: אחדות העם זה אחדות לאומית.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת ברק, חבר הכנסת דרעי רוצה לשאול אותך שאלה.

שמריהו בן-צור: אתה לא רוצה – לא צריך.

שמריהו בן-צור: תודה לחבר הכנסת אהוד ברק.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני קובע בזאת שההצעה לפיזור הכנסת כל הזמן עמדה עלינו בקואליציה כאיום: אנחנו נפיל את הממשלה, אנחנו נפזר את הכנסת.

מאיר שטרית: הנה, אנחנו באים ומוכיחים שלא רק שאנחנו לא מתנגדים לה, אלא אנחנו מצטרפים אליה ובעצם על-ידי זה אנחנו הופכים להיות בין היוזמים שלה.

סאלח טריף: כל הכבוד, בראבו.

מאיר שטרית: תשלימו עם המציאות.

רפאל אלול: אתם יודעים חשבון.

רפאל אלול: את החשבון אתם יודעים.

סאלח טריף: מזמן לא שמענו אתכם.

אלי גולדשמידט: – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת גולדשמידט, אני רוצה לומר לכם – – –

זאב בוים: חבר הכנסת מאיר שטרית מדבר.

סאלח טריף: האמת היא שהוא בחור טוב.

רפאל אלול: הוא יודע לבכות.

שמריהו בן-צור: חברי הכנסת, די.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אלול, אני אומר לכם, שאתם עוד עלולים להצטער – אתם, לא אנחנו – על המהלך הזה.

מאיר שטרית: אני לא מציע לכם להתלהב, ואגיד לכם מדוע.

מאיר שטרית: אגיד לכם דוגרי, ישר ולעניין מדוע.

סאלח טריף: ולכן, מה אתה מציע?

מאיר שטרית: רגע, תקשיב רגע, סאלח.

שמריהו בן-צור: ראשית, אני מבקש לשבת.

מאיר שטרית: תקשיבו.

מאיר שטרית: אתם רוצים לתת לי לדבר?

מאיר שטרית: בבחירות שעברו התחלנו את מערכת הבחירות במצב שראש הממשלה בנימין נתניהו היה בפער אדיר בסקרים מול חבר הכנסת דהיום פרס, ראש הממשלה אז.

מאיר שטרית: הבחירות נגמרו, כפי שראיתם, בניצחון של ראש הממשלה.

מאיר שטרית: עכשיו אנחנו הולכים לבחירות במצב שראש הממשלה אומנם מוביל באחוזים בודדים על אהוד ברק לכל אורך הסקרים.

מאיר שטרית: אז אם אנחנו מתחילים עכשיו את הבחירות במצב שראש הממשלה מוביל בסקרים, תחשבו מה יכול לקרות כשנגיע לבחירות.

מאיר שטרית: אז הוא התחיל בפער של 25% מינוס.

שבח וייס: לשיטתך ברק ינצח.

סופה לנדבר: – – –

מאיר שטרית: סופה, יש פסוק שאומר, אל יתהלל חוגר כמפתח.

מאיר שטרית: תרשו לי להסביר את מהות הפסוק הזה.

מאיר שטרית: מאיפה בא הפסוק הזה, אדוני היושב-ראש?

מאיר שטרית: אתה איש תורה ומורה.

מאיר שטרית: אומרים: אל יתהלל חוגר כמפתח, כי בימי הביניים, כשהיו יוצאים למלחמה, לפני המלחמה כל הגיבורים היו לובשים את השריון, את הקסדה, את החרב, ואומרים: אנחנו נלך ונהרוג אותם, נשמיד אותם.

שבח וייס: זה מהתנ"ך.

מאיר שטרית: לכן, מה אמרו חכמים?

מאיר שטרית: – זה מימי התנ"ך – אל יתהלל חוגר כמפתח.

שלום שמחון: זה עובד לשני הכיוונים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, זה לא קונץ להתהלל כשאתה יוצא לקרב עם חגור ואתה חוגר עליך את הדברים.

מאיר שטרית: אני מציע לכם לחכות למפתח.

מאיר שטרית: מה זה מפתח?

מאיר שטרית: מפתח זה מי שחוזר מהקרב ומוריד מעליו, מפתח מעליו, את החגור, את הקסדה, אחרי הניצחון.

מאיר שטרית: אז אני לא מציע לכם להתחיל להתהלל עכשיו.

מאיר שטרית: אני אומר לכם: אל יתהלל חוגר כמפתח.

מאיר שטרית: יכול להיות שחלק מכם לא מכיר את התנ"ך – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון, אתה לא שומע את השיעור בתנ"ך.

שמריהו בן-צור: חסכת ממך שיעור בתנ"ך.

מאיר שטרית: אני מציע לך, תקשיבו ותהיו זהירים.

מאיר שטרית: הרי צריך להודות על האמת.

מאיר שטרית: המערכת הפוליטית במצב הקיים היום קצת מבולגנת.

מאיר שטרית: כל אחד חושב שהוא ינצח.

מאיר שטרית: אהוד חושב שהוא ינצח, שחק חושב שהוא ינצח, כל אחד חושב שהוא ינצח.

מאיר שטרית: אני מציע לכולם, רבותי, אמרתי היום ואני חוזר ואומר גם לרמטכ"ל לשעבר שחק, המים האלה של הפוליטיקה שנראים קרים, צלולים, נעימים, שקטים ומרווים נפש – אני מציע שייזהר.

מאיר שטרית: מתחת לשכבת המים באגם הקר והשקט, שנראה מבחוץ ככה, יכולות להיות סערות גדולות מאוד וזרמים חזקים מאוד, והמים יכולים להיות מאוד מאוד קרים.

מאיר שטרית: אז אני מציע שיחשוב חמש פעמים לפני שיכניס את הרגליים למים הקרים, כי בינתיים זה עוד לא קרה.

מאיר שטרית: רבותי, מתחילה היום מערכת בחירות, אני לא רוצה להסתיר את זה מתחת לשטיח, אז בואו נבדוק על מה אנחנו מתמודדים.

מאיר שטרית: הממשלה הזאת אמרה לפני הבחירות, שהיא תמשיך בתהליך אוסלו אם כי בגישה שונה, תוך כדי הקפדה על כך שהפלסטינים ימלאו את חלקם.

מאיר שטרית: אמרנו?

מאיר שטרית: הבטחנו?

מאיר שטרית: – הממשלה הזאת קיימה.

מאיר שטרית: נחתם הסכם "וואי פלנטיישן", הפלסטינים מקיימים בצורה מאוד משמעותית את חלקם, לא קיימו כל תג, אני אישית מקווה שהפלסטינים אכן יקבלו את העקרונות שראש הממשלה דיבר עליהם ויודיעו שהם נסוגים מההנחה ומהרעיון להכריז על מדינה פלסטינית באופן חד-צדדי, שהם ימלאו אחר כל ההתחייבויות שהוסכמו ב"וואי פלנטיישן".

מאיר שטרית: אז נוכל להתקדם בתהליך השלום, עכשיו, לא אחרי הבחירות.

מאיר שטרית: אני מציע לכם שלא לשמוח, כי אני אומר לכם שרק אם הדבר הזה יקרה נוכל הלכה למעשה למלא את הסכם השלום ככתבו וכלשונו.

מאיר שטרית: אמרתי גם לפלסטינים ואני חוזר ואומר, שרק ממשלת ימין יכולה להגיע להסכם קבע ולהעביר אותו ברוב גדול בכנסת ובציבור.

מאיר שטרית: את הסחורה הזאת – לכם יהיה קשה להעביר.

מאיר שטרית: אני מאוד מצר על כך, אני מודה, אני מאוד מצר על כך שלא הצלחנו להביא להקמתה של ממשלת אחדות לאומית.

מאיר שטרית: אין לי ספק – – –

שבח וייס: מדוע לנו יהיה קשה, כי תפעלו נגדנו באלימות?

מאיר שטרית: לא, חלילה וחס.

מאיר שטרית: אתה יודע, חבר הכנסת שבח וייס, אתה לא צריך להטיף לי בעניין הזה – – –

שבח וייס: מה לא?

מאיר שטרית: אני גם לא מציע להטיף לאיש.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך, אנחנו הרי איננו יכולים להתנער מהסכם אוסלו.

מאיר שטרית: עובדה, הממשלה הזאת עשתה הסכם חברון, עשתה הסכם וואי.

מאיר שטרית: כל השנתיים האחרונות, כשאני עמדתי על הבמה הזאת ואמרתי שראש הממשלה יחתום על הסכם וואי, כל הזמן פגעתם בי.

מאיר שטרית: אמרתם, הוא לא יחתום – הנה חיים – הוא לא יחתום.

מאיר שטרית: מישהו אמר שיאכל סיגר, אתה אמרת שתאכל את הכובע או חיתולים – – –

חיים רמון: – – – שהזכרת את שמי, למה בהחלטות היום לא הוזכרו לא אוסלו ולא וואי?

חיים רמון: למה?

חיים רמון: אני גם אענה.

חיים רמון: ראש הממשלה הבטיח למפד"ל, שאין אוסלו ואין וואי.

מאיר שטרית: חיים רמון, אני מודיע לך בצורה – – –

חיים רמון: – – –

שמריהו בן-צור: די, די.

חיים רמון: אין אוסלו ואין וואי.

מאיר שטרית: אני מודיע לך – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון, תפסיק – – – די.

מאיר שטרית: אני מודיע לך, בצורה חלקית – – –

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת רמון, אני מודיע לך – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מאיר שטרית: תראה, ראש הממשלה חתום על הסכם וואי, הוא הביא אותו לכנסת – – –

חיים רמון: למה לא – – –

מאיר שטרית: – – – הוא דיבר עליו?

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: אני עונה לך.

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: אני עונה לך.

מאיר שטרית: שאלת אותי – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון, פעם ראשונה.

מאיר שטרית: תורי לדבר.

מאיר שטרית: אני אענה לך.

מאיר שטרית: תראה, הרי אתם טענתם את הטענות האלה גם אחרי – – –

חיים רמון: הוא לא עמד בלחץ – – –

מאיר שטרית: אתם טענתם את הטענות האלה לפני שבועיים, כשטענתם שראש הממשלה הבטיח למפד"ל להפסיק את הסכם וואי, הבטיח להקפיא את תהליך השלום; לא דובים ולא זבובים.

חיים רמון: – – –

שמריהו בן-צור: די.

מאיר שטרית: ראש הממשלה נחרץ בדעתו לבצע – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון.

מאיר שטרית: – – את הסכם וואי.

מאיר שטרית: אילו רצה לעשות את מה שאתה אומר, היה צריך להגיד למפד"ל: אני יורד מהסכם וואי.

מאיר שטרית: היו תומכים בנו בארבע ידיים.

מאיר שטרית: חיים, למה אנחנו מפזרים את הכנסת?

חיים רמון: – – –

שמריהו בן-צור: די.

מאיר שטרית: אילו מה שאתה אומר היה נכון, היו המפד"ל וכל הימין תומכים היום בראש הממשלה באי-אמון ואתם הייתם נופלים.

חיים רמון: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון, אני מבקש ממך, די.

מאיר שטרית: חבר הכנסת חיים רמון, שאלת אותי – אני עונה לך.

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: אם מה שאתה אומר היה נכון – –

חיים רמון: ודאי שהיה נכון.

מאיר שטרית: – – כל מה שראש הממשלה היה צריך לעשות – היה צריך לעמוד על הבמה היום ולהגיד – – –

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: הוא לא נותן לי לדבר, אדוני.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון.

מאיר שטרית: הוא היה צריך לעמוד היום כאן – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון.

מאיר שטרית: הוא היה צריך לעמוד היום כאן – – –

חיים רמון: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון.

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: הוא היה צריך לעמוד היום כאן, חיים, ולומר את מה שאתה אומר – אני נסוג מהסכם וואי – –

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: – – אין עוד הסכם אוסלו.

מאיר שטרית: אם הוא היה אומר את זה, כל הימין היום היה נלחם בשיניים שלא יהיה פיזור הכנסת.

חיים רמון: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת מאיר שטרית, אל תענה לו.

מאיר שטרית: ראש הממשלה – – –

חיים רמון: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון, תפסיק.

חיים רמון: חבר הכנסת – – –

שמריהו בן-צור: אתה רוצה לתת לו להמשיך?

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון, אתה מרשה לנו להמשיך?

שמריהו בן-צור: אפשר להמשיך?

מאיר שטרית: אני אגיד לך – – –

שמריהו בן-צור: תן לי רגע.

מאיר שטרית: בבקשה.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים רמון, אנחנו מחכים לקבל ממך אישור להמשיך.

חיים רמון: הרשות נתונה.

שמריהו בן-צור: תודה רבה.

מאיר שטרית: אני רוצה להגיד לך,אדוני היושב-ראש, שאני לא כועס על חיים רמון.

מאיר שטרית: קודם כול, הוא חבר שלי.

מאיר שטרית: שנית, אני יודע ממה הוא מפחד.

מאיר שטרית: הרי מה הפחד הכי גדול שלכם?

מאיר שטרית: שעכשיו יקרה דבר כזה: הכנסת מתפזרת – קריאה ראשונה.

מאיר שטרית: ראש הממשלה ימשיך את תהליך אוסלו, את תהליך וואי, ונגיע לבחירות במצב שתהליך השלום מתקדם עוד צעד אחד, ואתם תהיו על הקרשים.

מאיר שטרית: מה תמכרו לציבור?

מאיר שטרית: מה תגידו לציבור?

מאיר שטרית: שאנחנו לא עושים את הסכם וואי?

מאיר שטרית: תראה, אני מציע לך, חיים, תיזהר.

מאיר שטרית: עד שנגיע לבחירות אולי יהיה עוד שלב אחד בהסכם וואי.

מאיר שטרית: אם ראש הממשלה היה רוצה לסגת מהסכם וואי, היה אומר את זה במפורש.

מאיר שטרית: הוא עמד פה ואמר: אנחנו נחרצים להמשיך בתהליך השלום.

מאיר שטרית: אני אומר לך בשמו, ואני רואה שראש הממשלה מנענע בראש.

מאיר שטרית: הוא נחרץ להמשיך בתהליך השלום, ואנחנו אומרים דבר אחד: רבותי, מה שיעמוד בבסיס הבחירות האלה והבאות זה איזו צורה תהיה להסדר הקבע, כי תלוי מי יעשה אותו.

מאיר שטרית: אם אנחנו נעשה אותו – ירושלים תישאר בידינו, שלא תהיינה אי-הבנות.

מאיר שטרית: על זה לא יהיו פשרות; אם אנחנו נעשה אותו – יהיו ויתורים מינימליים בהסדר הקבע; אם אנחנו נעשה אותו – מבחינתנו האינטרסים החיוניים של המדינה יישמרו, ועם זאת יש יתרון לפלסטינים.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: כי אם אנחנו נעשה אותו, ההסכם יעבור ברוב גדול בציבור, בכנסת, גם אתם תצביעו בשבילו.

מאיר שטרית: ואם אתם תעשו אותו – ספק אם יהיה לכם רוב.

מאיר שטרית: אני אומר לחברי הכנסת הערבים שנמצאים פה: אם יש לכם רצון להגיע לשלום, אני אומר לכם, תלכו לערפאת ותגידו לו – ערפאת, תיתן לביבי נתניהו, תחתום על הסכם העקרונות שראש הממשלה הצהיר עליהם פה.

מאיר שטרית: תודיע שאתה לא תכריז חד-צדדית על מדינה, כי אתה – ואם הוא יעשה את זה, אגב, אתה יודע שהוא מביא קטסטרופה על עצמו – תודיע שאתה תמלא את התנאים שעליהם חתמת בוואי ואז גם תקבל.

מאיר שטרית: אני אומר לכם: יעשה את זה, אנחנו נעשה נסיגה של שלב נוסף.

מאיר שטרית: אני אומר לכם: נעשה את זה.

מאיר שטרית: אתם תמצאו את עצמכם – אתה, טלב אלסאנע, עם כל הציניות שלך, תמצא את עצמך עוד הפעם מצביע עם ביבי נתניהו על השלב הבא של הסכם השלום.

מאיר שטרית: עובדה, חשבת פעם אחת, כבר אמרת פעם אחת שלא תצביע.

מאיר שטרית: ראינו איך הצבעת בהסכם וואי.

מאיר שטרית: הצבעת אתנו, עם הליכוד, נכון?

מאיר שטרית: הצבעת נגד אי-אמון בממשלה, עם הליכוד.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: למה הצבעת נגד אי-אמון בממשלה – –

שמריהו בן-צור: תסיים.

שמריהו בן-צור: מאיר, מאיר – – –

מאיר שטרית: – – כי אתה מאמין, גם אתה, גם אתה מאמין, טלב, גם אתם מאמינים – –

טלב אלסאנע: – – –

שמריהו בן-צור: די, די.

מאיר שטרית: – – שרק הממשלה הזאת יכולה להביא להסכם שלום.

שמריהו בן-צור: הם יודעים.

שמריהו בן-צור: הם יודעים.

מאיר שטרית: רבותי, ברוח אופטימית זאת אני רוצה לסיים את הנאום שלי ולומר עוד הפעם את המשפט: אל יתהלל חוגר כמפתח.

שמריהו בן-צור: תודה.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת הרב אריה דרעי, בבקשה.

שמריהו בן-צור: בבקשה, כבוד הרב.

טלב אלסאנע: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה, די, מספיק.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת מאיר שטרית, אין צורך לענות.

שמריהו בן-צור: די.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי כנסת – – –

קריאות: – – –

שמריהו בן-צור: די.

קריאות: – – –

שמריהו בן-צור: אני מבקש, די.

חיים אורון: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת חיים אורון, באמת.

שמריהו בן-צור: בבקשה, חבר הכנסת דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, בראשית דברי אני רוצה להצטרף לברכות ולאיחולים לעדות המוסלמיות, הנוצריות, לרגל חגן.

אריה מכלוף דרעי: זה טבעי שביום שמפזרים בו את הכנסת הנואמים כבר מנצלים את הבמה כבמת בחירות.

אריה מכלוף דרעי: אני אעשה הפוך.

אריה מכלוף דרעי: אני לא רוצה לנצל את זה כנאום בחירות ואני גם לא רוצה להתחשבן.

אריה מכלוף דרעי: תשמע, יוסי, תאמין לי שלא תחלוק על דברי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני ראש הממשלה, אני ביקשתי ממך לשמוע, לא מפני שאני הולך לדבר כמו מאיר שטרית; אני רוצה שתשמע גם קצת ביקורת, אבל ביקורת מחבר, מאדם שחושדים בו אפילו שהוא יותר מדי מקורב אליך.

אריה מכלוף דרעי: אני גם רוצה לפנות אליך בסוף דברי.

אריה מכלוף דרעי: במערכת הבחירות, כשהכרזת שתמשיך בהסכמי אוסלו, וכאשר ניצחת בבחירות, בפגישה הראשונה שלנו אמרתי לך, שכדי ליישם את הסכמי אוסלו, אין ברירה אלא ללכת לאחדות לאומית.

אריה מכלוף דרעי: לא ראיתי שום אפשרות – לא שזו חוכמה גדולה, זה היה ברור מאליו – להתקדם בצורה אמיתית בהסכמים, מבלי שתהיה ממשלה רחבה.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי עם זאת לחברי מהשמאל, שאין ממשלה אחרת שיכולה באמת ובתמים להביא לקונסנסוס בעם ולהתקדם בתהליך השלום, אלא ממשלה בראשותך.

אריה מכלוף דרעי: צר לי שלא עשינו את זה בתחילת הדרך, אבל כאשר התקדמנו ועשית את הסכם חברון וכאשר המשכנו הלאה, קראנו לך אין-סוף פעמים ללכת לממשלה רחבה יותר; כאשר היית בארצות-הברית וכאשר חזרת אחרי החלטה היסטורית ואמיצה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע, שכאשר יצאת מהארץ, ידעת שאתה לוקח סיכון של פירוק הממשלה עם החתימה על הסכם וואי.

אריה מכלוף דרעי: חבל, חבל מאוד, שכאשר חזרת, בנאומך בנמל התעופה בן-גוריון לא השמעת קריאה גלויה למפלגת העבודה להצטרף לאחדות לאומית.

אריה מכלוף דרעי: אין לי ספק שהם היו מצטרפים, למרות נאומי היושב-ראש שהוא לא רוצה.

אריה מכלוף דרעי: אין לי ספק, שהשכל הישר היה גובר, והרצון האמיתי של העם היה גובר.

אריה מכלוף דרעי: צר לי ואני מקווה שאני מייצג כאן חלק מהקול השפוי בעם.

אריה מכלוף דרעי: חז"ל כבר לימדו אותנו, שכאשר יש ספק ויש דילמה – פוק חזי מאי עמא דבר.

אריה מכלוף דרעי: רוב העם בישראל לא רוצה בחירות.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שאני לא חשוד כאן על איש, שאני וחברי בסיעת ש"ס חוששים מבחירות.

אלי גולדשמידט: 60% מהעם בעד בחירות.

אריה מכלוף דרעי: תמשיכו לעבוד עם הסקרים.

דורון שמואלי: לאן הובילו אתכם הסקרים.

אריה מכלוף דרעי: אני מוכן גם לענות לך, אלי, העם רוצה שינוי, אני מסכים אתך.

אריה מכלוף דרעי: העם לא רוצה עוד את הקואליציה הזאת, כיוון שהוא רואה שאינה מתפקדת.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני אומר לך, שהעם רוצה ממשלה בראשותו של ביבי נתניהו, ממשלה רחבה.

אריה מכלוף דרעי: תעשה סקר על זה ותראה כמה אחוזים בעם רוצים בזה.

אריה מכלוף דרעי: תנסה, אדרבה; אתם עורכים הרבה סקרים, תנסה סקר כזה.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שאני וחברי לא חשודים בעיני איש בכך שאנחנו חוששים מבחירות ובגלל זה אני משמיע את הנאום שלי.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני אומר לכם, רבותי, אף שיש במליאה רוב גדול מאוד בעד פיזור הכנסת, אחרי ששמעתי את הנאום של חבר הכנסת אהוד ברק – ואני מאמין לדבריו – על קריסה במערכת החינוך – – –

מיכאל איתן: אני לא יודע אם זה רוב גדול, אבל זהו רוב גלוי.

אריה מכלוף דרעי: – – – קריסה, לטענתו, של מערכת החינוך, האבטלה, הבריאות, בעיות ביטחוניות, בעיות מדיניות.

אריה מכלוף דרעי: הקשבתי לנאומו, חבל שהוא לא נתן לי לשאול שאלה.

אריה מכלוף דרעי: אני שומע את הנאום שלו ואני אומר, ריבון העולמים, אנחנו נמצאים לאחר החתימה על הסכם וואי, וכולנו מסכימים לרוב העקרונות שראש הממשלה הציג כאן.

אריה מכלוף דרעי: האם מישהו מוכן לכך שערפאת יכריז באופן חד-צדדי על מדינה פלסטינית?

אריה מכלוף דרעי: האם מישהו מוכן לכך שירושלים לא תהיה בירת ישראל?

אריה מכלוף דרעי: האם מישהו מוכן לכך שלא יאספו את הרובים?

אריה מכלוף דרעי: יש אולי ויכוח על שחרור מרצחים כאלה ואחרים.

אריה מכלוף דרעי: ואני חושב לעצמי, באמת ובתמים, מנהיג כמו אהוד ברק, שמעלה מטלות כאלה שגם מדינה כמו ארצות-הברית לא היתה עומדת בהן לבד, עם קטן כמונו – זה הוויכוח בינך לבין ביבי?

אריה מכלוף דרעי: האם באמת ובתמים שניכם לא יכולים להיכנס לחדר ולומר – לעזאזל, תפסיקו עם יועצים אמריקנים כאלה או אחרים, ותסתכלו מהי באמת טובת העם.

אברהם יחזקאל: אבל ביבי לא קרא לו.

תמר גוז'נסקי: – – –

אריה מכלוף דרעי: אני לא פונה רק לאהוד ברק.

אריה מכלוף דרעי: את הביקורת על ביבי נתניהו אמרתי בגלוי לראש הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: צר לי שבמשך שנתיים, שלוש שנים לא הצעת זאת, אבל עדיין לא מאוחר, עדיין אפשר להציע.

אריה מכלוף דרעי: החוק יעבור בקריאה ראשונה.

אריה מכלוף דרעי: בכל זאת, באמת ובתמים, האם במצב מדיני כזה, במצב ביטחוני כזה, במצב הכספי של מדינת ישראל – כמובן, אנחנו החרדים הסוחטים.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שברק לא התכוון אלינו כשאמר "קיצונים", אבל אני כבר רואה את קמפיין הבחירות: אנחנו אשמים באבטלה, אנחנו אשמים בחינוך, אנחנו אשמים בכך שלחולים כרוניים אין מיטה בבית-החולים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו אשמים בכול.

אריה מכלוף דרעי: אותם 600 שקל עלובים שמקבלים אברכי הישיבות.

אלי גולדשמידט: הוא לא אמר את זה.

אריה מכלוף דרעי: תסתכלו על הקמפיין שלכם.

אלי גולדשמידט: הוא לא אמר את זה.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שהוא חזר בו.

אריה מכלוף דרעי: אני פונה לאזרחים.

אריה מכלוף דרעי: אני מקבל את ההערה של מיקי איתן; אם היו שמים פה פרגוד של הצבעה חשאית, אין לי ספק בתוצאות הבחירות היום.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע זאת משיחות אישיות.

אריה מכלוף דרעי: כאשר אני מדבר עם חברי כנסת מכל סיעות הבית, מרוב סיעות הבית – לא דיברתי עם כולם – הם עצמם שואלים מה יהיה אחרי הבחירות: האם יהיה שינוי גדול?

אריה מכלוף דרעי: מה אומרים?

אריה מכלוף דרעי: אחרי הבחירות תהיה אחדות לאומית.

אריה מכלוף דרעי: אם אחרי הבחירות תהיה אחדות לאומית, לקחת את העם לפני 4 במאי, במצב כזה של אבטלה, במצב שבו אין תקציב, במצב הקשה שלנו – בשביל מה לשגע את עם ישראל וללכת לבחירות?

אריה מכלוף דרעי: האם כדי לעשות אחר כך אחדות לאומית?

אריה מכלוף דרעי: השאלה היא מי יעמוד בראש.

תמר גוז'נסקי: – – –

אריה מכלוף דרעי: רבותי, הרבה חורבנות הגיעו לעם ישראל בגלל השאלה מי עומד בראש.

אריה מכלוף דרעי: מי יעמוד בראש – זאת השאלה.

אריה מכלוף דרעי: רבותי, זו הנקודה ועל כך כל הוויכוח, אני רוצה שעם ישראל ידע את האמת.

אריה מכלוף דרעי: הבדלי ההשקפות האידיאולוגיות בין ביבי נתניהו לבין אהוד ברק הם רק על שאלה אחת – מי יעמוד בראש.

תמר גוז'נסקי: – – –

סאלח סלים: חברת הכנסת גוז'נסקי.

אריה מכלוף דרעי: אין שום הבדל, תאמיני לי.

סאלח סלים: חברת הכנסת גוז'נסקי.

אריה מכלוף דרעי: את מנצלת את זה שיש לי כבוד לנשים?

אריה מכלוף דרעי: אנא, אני לא צועק על אשתי, מה אני אעשה.

אריה מכלוף דרעי: מספיק, תמר, תני לי לגמור ותנאמי את.

אריה מכלוף דרעי: על כך כל הוויכוח.

אריה מכלוף דרעי: אין שום הבדל אם ביבי נתניהו יהיה שר הביטחון ואהוד ברק יהיה ראש הממשלה או להיפך, יש רק הבדל אחד: כאשר ביבי נתניהו ראש ממשלה ומוביל הסכם מדיני, הוא מביא את ההסכמה הרחבה בעם, הוא לוקח על עצמו את כל הקונסנסוס בעם.

אריה מכלוף דרעי: זה הוכח.

אריה מכלוף דרעי: תארו לכם מה היה קורה אילו אתם הייתם עושים את הסכם חברון; תארו לכם מה היה קורה כאן.

תמר גוז'נסקי: ללא הקולות שלנו, ההסכם לא היה מאושר.

אריה מכלוף דרעי: תארו לעצמכם מה היה קורה אילו אתם הייתם עושים את הסכם וואי.

אריה מכלוף דרעי: אי-אפשר לבוא ולומר מצד אחד, אנחנו נותנים רשת ביטחון – ראינו איזה חורים היו ברשת הביטחון שפרסתם.

אברהם יחזקאל: נניח שאתה צודק, למה הוא לא הציע ממשלת אחדות?

טלב אלסאנע: – – –

סאלח סלים: חבר הכנסת טלב אלסאנע, מספיק.

אריה מכלוף דרעי: אני פונה לראש הממשלה בשעת נעילה, אני פונה לחבר הכנסת אהוד ברק, שיש לי הרבה כבוד והערכה אליו, גם כאשר אני משמיע ביקורת.

אריה מכלוף דרעי: חלילה, אין זה מתוך יריבות אלא מתוך דאגה.

אריה מכלוף דרעי: בשעת נעילה, תסתכלו על הרצון האמיתי של העם.

אריה מכלוף דרעי: יש קונסנסוס לגבי הבעיות, ותאמינו לי שיש גם קונסנסוס לגבי הפתרונות.

אריה מכלוף דרעי: נכון, יש קיצונים מכאן ויש קיצונים משם, לכך אני מסכים, אבל רוב העם וגם רוב חברי הבית הזה מסכימים לגבי הפתרונות.

אריה מכלוף דרעי: לכן, תתעשתו שניכם, תשכחו את ההבדלים האישיים, תתעלו ותעשו באמת ובתמים את רצון העם.

אריה מכלוף דרעי: מחר-מחרתיים, כאשר העניינים יירגעו לאחר שתתעשתו – איני יודע מי ינצח ומי יפסיד מכל הסיפור, אני יודע שמי שמפסיד הוא עם ישראל, בגלל כל הבעיות הללו.

אריה מכלוף דרעי: אנא מכם, אולי אני לא מדבר בצורה מסודרת, אבל אני מדבר מכל לבי: אולי זה נגד האינטרס שלנו, אולי בחירות היו טובות לתנועת ש"ס, אבל לא זה החשבון העומד עכשיו על הפרק.

אריה מכלוף דרעי: הדבר היחיד שבאמת ובתמים עומד על הפרק הוא אותם מובטלים, אותם ילדים, אותם חיילים שנמצאים בלבנון, אותה דילמה אדירה של 4 במאי וכיצד נתמודד אתה, איך נתמודד מול הפלסטינים שאנחנו רוצים ללכת אתם לתהליך שלום, אבל אנחנו רוצים להיות מאוחדים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא רוצים שהם יחיו מהפיצול הזה.

אריה מכלוף דרעי: כל הבעיות הללו – רק שניכם יחד; רק ממשלה רחבה תוכל להתמודד אתן.

אריה מכלוף דרעי: אני פונה אליך, ראש הממשלה, נאמת נאום בחירות, אהוד ברק נאם נאום בחירות.

אריה מכלוף דרעי: תשכחו את זה; מחר תתעשתו שניכם; תזמין אותו בגלוי, תשבו יחד.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה שעם ישראל ישפוט, כאשר אתה תציע לו בכנות גמורה לשבת ולעשות ממשלה אמיתית ושוויונית, ממשלת אחדות לאומית.

אריה מכלוף דרעי: אם הוא יסרב – אני מאמין שהוא לא יסרב, אם תהיה זו הצעה אמיתית.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו בש"ס החלטנו היום.

אריה מכלוף דרעי: יש רוב גדול, אנחנו רוצים לייצג גם את האזרח הפשוט שקולו לא מגיע לכאן, שאינו רוצה בחירות.

אריה מכלוף דרעי: כולנו נצביע היום נגד הקדמת הבחירות.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת צבי הנדל, חמש דקות.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת יוסי שריד, עשר דקות.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד ראש הממשלה, אתחיל גם אני בברכות לבני-דודינו המוסלמים והנוצרים ביום חגם.

צבי הנדל: מה אתה צוחק?

צבי הנדל: אתה בן-דוד שלי, גם אם אתה לא רוצה.

סאלח סלים: יפה.

סאלח סלים: אני צוחק, מה אני אכעס?

סאלח סלים: אני שמח.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אני חבר מושב גני-טל בגוש-קטיף.

צבי הנדל: אני חווה על בשרי, עם חברי, חמש שנים, את הסכם אוסלו.

צבי הנדל: אני יודע בוודאות מוחלטת, שזו טעות אסטרטגית ברמה היסטורית, שלא היתה כמוה מעולם, שעם במו-ידיו מביא את ראש המרצחים למדינתו, נותן בחסותו להקים צבא שקם נגד צבאו ונגד עמו.

צבי הנדל: לכן, רבותי משמאל, כשאתם טוענים נגד ראש הממשלה למה הוא מדבר על העבר, ואהוד ברק אומר ששום ראש ממשלה לא דיבר על העבר, תמיד על העתיד – כי לא היתה מעולם ממשלה כמו הממשלה הקודמת, שגרמה לאסון היסטורי בקנה מידה כזה.

צבי הנדל: גם הסכם וואי, שהוסכם תוך כדי התנהגותם הבוטה של ערפאת וחבר המרצחים שמסביבו, היה טעות.

צבי הנדל: לפני שבועיים עשינו מאמץ, חברי ואני, ביקשנו הסכמה לדחות בשבועיים את ההצבעה על החוק להקדמת הבחירות.

צבי הנדל: אמרתי לעצמי ולחברי, אני רוצה לראות, בתוך השבועיים האלה יגיע לכאן קלינטון, יהיה לחץ עצום על ראש הממשלה, יגיע 18 בחודש, יצטרך לוותר על עוד 5%, ואם ערפאת יעמוד בסורו ואם הוא ימשיך לקרוא לעלות עם נשק על ירושלים ולעשות אינתיפאדה, האם ראש הממשלה יעמוד בלחצים או לא יעמוד בלחצים?

צבי הנדל: וראה זה פלא, בשבועיים האלה העלה ראש ממשלת ישראל את הגאווה הלאומית, החזיר את החיוך לרוב עם ישראל, שגם לנו יש כבוד לאומי ואי-אפשר באופן תמידי לרמוס אותנו, ואנחנו נחייך ואנחנו ניתן ונקבל יריקות בפרצוף, יש כאלה שיתרגמו את זה כגשם, ורוצחי יהודים יסתובבו חופשי ונידרש לשחרר עוד רוצחי יהודים.

צבי הנדל: צר לי, ואני קורא כאן לחברי הטובים מחזית ארץ-ישראל, ממולדת, שדווקא בשבועיים כאלה, לאחר שעשה ראש הממשלה, בהבנתו שאי-אפשר להמשיך בתהליך הזה, איזו עצירה אסטרטגית לבחינת המשך התהליך, על-פי התנהגותו של ערפאת, דווקא ברגע כזה אנחנו קורעים קרע.

צבי הנדל: לא ראוי ולא נכון היה לעשות את זה.

צבי הנדל: חבל שאין פה אף אחד מחברי מהדרך השלישית.

צבי הנדל: למה אתם מובילים?

צבי הנדל: האם אצלכם אין קצת גאווה לאומית?

צבי הנדל: אין אתם נהנים כשאנחנו לא מתרפסים?

צבי הנדל: האם להערכתך, יהודה הראל ידידי, המהלך שאתה מוביל היום בעקשנות מרובה, ולא עזרו השכנועים, יחזק את ההתיישבות ברמת-הגולן, או אולי יוריד יישובים מרמת-הגולן, חס וחלילה?

צבי הנדל: בחיים הפוליטיים יש רגעים שאי-אפשר להיות ציניקנים בלי סוף.

צבי הנדל: שאי-אפשר לבחון רק את הרייטינג שלנו ואת התדמית הציבורית, והאם אתה נחשב בעיני פרשן זה או אחר, הפכפך או לא.

צבי הנדל: יש רגעים בחיים, יש רגע משמעותי שבו אתה צריך לקבל החלטות בגבורה ובאמונה פנימית, ואני מאמין שמי שחזק והיה רוצה לקבל את ההכרעה האמיתית, ברגע כזה היה צריך לחזק את הממשלה ואת ראש הממשלה.

צבי הנדל: אני יודע שאני כבר מדבר על דברים אבודים, לצערי הגדול.

צבי הנדל: אבל מאחר שזה כואב לי, ובימים האחרונים עמלתי קשות עם חברי שלא נגיע לרגע הזה – – –

חנן פורת: צריך לזכור, כמו אריה דרעי, שיש בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – – –

צבי הנדל: חזרה בתשובה.

צבי הנדל: הלוואי שתהיה חזרה בתשובה אצל חברי, בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

צבי הנדל: לצערי, קשה לי להאמין.

צבי הנדל: אני חייב להגיד, שאני גא בחברי חנן שנמצא פה, ובחברי למפד"ל, שידענו איך לנווט דברים על הבסיס של עיקרון ועל בסיס של אידיאולוגיה, ולא על בסיס של הכפשה אישית של אדם.

צבי הנדל: ראש הממשלה הנוכחי לא יותר שקרן משום ראש ממשלה שהיה, משום ראש ממשלה שיהיה, אלא הקמפיין נגדו הוא יותר חזק מאשר נגד אחרים.

צבי הנדל: ברשותך, משפט אחרון לחבר הכנסת דרעי, שיצא.

צבי הנדל: רציתי רק לשאול אותו, אם היה ניתן לעשות ממשלת אחדות לאומית לא על בסיס קריעת ארץ-ישראל, אלא על בסיס גיוס בחורי ישיבה, גם אז היית ממליץ על זה?

צבי הנדל: תודה.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת יוסי שריד, ואחריו – לחבר הכנסת רומן ברונפמן.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, קודם כול ברכות מאליפות לאזרחי ישראל המוסלמים והנוצרים שיושבים בקרבנו ביום חגם.

יוסי שריד: אני רוצה לומר, שבכל פעם שאני עולה לכאן לדוכן ואני רואה את ראש הממשלה עוזב, אני רואה בזה סימן טוב לדברי, כי הרי הוא לא יכול לשמוע את הדברים האמיתיים כפי שהם נאמרים לו במישרין.

יוסי שריד: אני מודה לראש הממשלה על כך שהוא עזב.

יוסי שריד: חברי הפצירו בי שאגיב על כמה וכמה דברים שאמר ראש הממשלה.

יוסי שריד: אני לא בטוח שאני רוצה להשחית את זמני הקצר על תגובה, אבל בכל זאת בלי תגובה אחת אי-אפשר; פטור בלא כלום אי-אפשר.

יוסי שריד: ראש הממשלה הוא באמת אישיות מדהימה, איש מדהים.

יוסי שריד: איש שהמציא ושכלל ופיתח את עזות המצח.

יוסי שריד: הקוזק הנגזל הזה מדבר על רצח אופי.

יוסי שריד: פשוט לא ייאמן.

יוסי שריד: אני רוצה לומר לראש הממשלה הנעדר, אני רוצה לומר לו, אתה והפינקלשטיין שלך, ואני אובייקטיבי, אין לי יועצים מאמריקה; אתה והפינקלשטיין שלך ניסיתם יחד לרצוח את אופיו של יצחק רבין, ואתם רצחתם, אתה והפינקלשטיין שלך, אתם רצחתם את אופיו של שמעון פרס.

יוסי שריד: יכול להיות ששמעון פרס כבר סלח לך על זה.

יוסי שריד: אנחנו לעולם לא נסלח.

יוסי שריד: אני רוצה לפתוח בפרפראזה, אדוני היושב-ראש, על דברי עמוס הנביא.

יוסי שריד: על שלושה חטאי נתניהו ועל ארבעה לא אשיבנו.

יוסי שריד: על חטא ראשון שהוא חטא נגד החלשים בחברה הישראלית.

יוסי שריד: נתניהו קיבל משק בתעסוקה מלאה כמעט, בלי אבטלה, והוא משאיר מאחוריו מאות אלפים של מובטלים.

יוסי שריד: כל מובטל הוא עולם מלא, עולם ומלואו, וכל מובטל חרב עליו עולמו.

יוסי שריד: לכל מובטל יש שם ויש לו משפחה, ויש לו ילדים, ובנימין נתניהו, הוא ולא אחר, המיט עליו את חרפת האבטלה, כי הוא שבר לו את מטה לחמו, והוא שבר לו את מטה כבודו.

יוסי שריד: על שלושה חטאי נתניהו ועל ארבעה לא אשיבנו, והחטא השני הוא קריסת תהליך השלום והבדידות הבין-לאומית הנוראה שנופלת על ישראל.

יוסי שריד: נתניהו קיבל מזרח תיכון משתנה, מתחדש.

יוסי שריד: עומדות היו רגלינו בשעריו של מזרח תיכון אחר, ונתניהו מחזיר את האזור לתוהו ובוהו.

יוסי שריד: במקום מזרח תיכון חדש וטוב, אנחנו מקבלים בגללו, בגלל מדיניותו הסוררת והסרבנית, את המזרח התיכון הישן והרע.

יוסי שריד: חברי הכנסת, מרצ היא נגד הצהרת העקרונות שהובאה לכאן היום על-ידי ראש הממשלה, כי מרצ לא מאמינה בנתניהו ומרצ לא מאמינה לנתניהו, ומרצ סבורה כי הוא ממשיך לתעתע, אבל מרחב התעתועים שלו הולך ומצטמצם והוא כבר סוגר על נתניהו והיום הוא ייסגר, כך צריך לקוות, כליל ובאופן סופי.

יוסי שריד: כאשר המים הם עכורים, נתניהו הוא הדייג, אבל היום מנוי וגמור עם רוב חברי הכנסת להתחיל ולטהר את המים, וכאשר המים ייטהרו סוף סוף, לנתניהו הדייג לא תהיה עוד תקווה.

יוסי שריד: המחנה הפוליטי בישראל חייב להיטהר, כי הוא הגיע עד משבר, וכוח אין להנהגה.

יוסי שריד: בימים ההם, בימים האלה, אין מלך בישראל, וצריך לומר – אין ערך בישראל.

יוסי שריד: כל מערכת הערכים התמוטטה והדמוקרטיה הישראלית בסכנה של כליה.

יוסי שריד: בעיני יותר ויותר אזרחים בארץ הדמוקרטיה שלנו מאוסה ונמאסת, כלי אין חפץ.

יוסי שריד: על האדמה החרוכה שבנימין נתניהו משאיר, גם הדמוקרטיה הישראלית בוערת, ועוד מעט לא יישאר ממנה אלא אפר.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, על שלושה חטאי-פשעי נתניהו ועל ארבעה לא אשיבנו, והפשע השלישי הוא הריב והמדון שזרע נתניהו בין פלגים וקבוצות בחברה הישראלית.

יוסי שריד: הלחישות שלו באוזן, הלחישות הארסיות האלה רעמו וההדים התגלגלו מסוף הארץ ועד סופה.

יוסי שריד: מעולם לא היתה לסולידריות החברתית בישראל תקופה כה גרועה – גם הסולידריות בוערת ונאכלת.

יוסי שריד: במקום לכבות, העדיף נתניהו תמיד ללבות.

יוסי שריד: במקום לאחות הוא העדיף תמיד לקרוע.

יוסי שריד: הוא האמין שנתניהו טוב ליהודים כאשר הם מפולגים וניצים, הוא האמין שחברה שסועה וקרועה טובה לנתניהו.

יוסי שריד: הוא בנה על השנאה מתוך תקווה שהשנאה תבנה אותו, אבל השנאה מאיימת עכשיו להרוס את הכול.

יוסי שריד: על שלושה פשעי נתניהו ועל ארבעה לא אשיבנו, כי הפשע הרביעי הוא באמת החמור מכולם: על שהוריד את הפוליטיקה הישראלית ואת הפוליטיקאים אל שפל המדרגה, הוריד אותם אל הביבים.

יוסי שריד: תקופתו של ביבי תיזכר כתקופת הביב, כך היא תיזכר, כי נתניהו נטל ממנה את נשמתה, ונשמת הפוליטיקה היא האמינות.

יוסי שריד: באין חזון ייפרע עם ובאין אמינות ייפרע עם ובאין אמינות גם המנהיגות היא פרועה.

יוסי שריד: אמינות היא לא רק מידה נאה וראויה, היא גם כלי שלטוני חיוני מאין כמוהו, והכלי הזה נשבר.

יוסי שריד: כאשר אומרים: ראש הממשלה אמר או הודיע או מסר – צוחקים, כל השומע יצחק.

יוסי שריד: כאשר אומרים: ראש הממשלה הבטיח – לא צוחקים, מתפקעים מצחוק, בדיחה טובה אבל מקאברית.

יוסי שריד: וכאשר אומרים: ראש הממשלה התחייב – ממש נופלים מהכיסא מרוב צחוק.

יוסי שריד: ראו מה עשה נתניהו לאמינות וזכרו את אשר הוא עשה לה.

יוסי שריד: כאשר לשכת ראש הממשלה מכחישה ידיעה, היא רק נותנת לה תוקף של אמת.

יוסי שריד: והאדם הסביר מוכרח לשאול, למה בעצם הוא עשה לנו את זה?

יוסי שריד: למה עשית לנו את זה, נתניהו?

יוסי שריד: איזה שד דחף אותך?

יוסי שריד: איש צעיר, מבטיח, נבחר לראשות ממשלה, נבחר בבחירות אישיות, קיבל מנדט אישי, למה הוא זקוק לכל השקרים והכזבים והתרגילים והתכסיסים והתמרונים?

יוסי שריד: למה, לעזאזל, הוא לא יכול ללכת בדרך הישר, למה דווקא הדרך העקלקלה והנפתלת היא הדרך שלו?

יוסי שריד: לא רק בגלל מדיניותו הרעה חייב נתניהו ללכת, אלא בעיקר בגלל אופיו הרע, שמשחית כל חלקה טובה.

יוסי שריד: על מדיניות מוטעית אפשר אפילו לסלוח, אבל על השקרנות ועל התכמנות אי-אפשר.

יוסי שריד: לעולם, לעולם לא אסלח לך, נתניהו, על השם הרע שהוצאת לפוליטיקה ולפוליטיקאים.

יוסי שריד: הכתם הוא כולו שלך, אבל הכתמת את כולנו, כאילו כל אחד ואחד מאתנו נגוע, כאילו הדבקת אותנו במחלה שלך.

יוסי שריד: על כל אחד מהיושבים כאן, נציגי העם, מוטלת החובה לומר לעצמו, לאחרים: והיה מחננו טהור.

יוסי שריד: וכדי שיהיה טהור, חייב כל אחד ואחד מאתנו לומר היום ומחר לנתניהו: אין חלקנו עמך, אנחנו מקיאים אותך מקרבנו.

יוסי שריד: אתה, נתניהו, שועל במדבר, שועל – אבל במדבר, לגמרי לבדך.

יוסי שריד: חברי הכנסת, על שלושה פשעי נתניהו ועל ארבעה לא נשיבנו, ולכן היום נפיל אותו, ובקרוב, כך צריך לקוות, תיכון ממשלה חדשה בארץ.

יוסי שריד: תהיה הממשלה שתיבחר אשר תהיה, יהיה ראש הממשלה שייבחר אשר יהיה – רק לא נתניהו.

יוסי שריד: ראש הממשלה וממשלתו החדשה יקבלו בירושה אדמה חרוכה.

יוסי שריד: כוח אבנים צריך להיות כוחה של הממשלה הבאה כדי להביא לצמיחה מתוך האפר וכדי לשקם את ההריסות.

יוסי שריד: הממשלה החדשה תצטרך בראש ובראשונה לכפר על חטאיו של נתניהו – לחסל את האבטלה, לאחות את הקרעים בעם, להשיב את הסולידריות החברתית, להפיח רוח חיים בשלום שגווע, ובעיקר להחזיר את האמינות לקדמותה, כדי להציל את הדמוקרטיה הישראלית.

יוסי שריד: משימה קשה מנשוא, אבל הכרחית, ולמרות הכול, גם אפשרית.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מי ייתן ובעוד כמה חודשים, אולי בעוד שנה-שנתיים, נזכור את נתניהו כלקח, אבל נשכח אותו ונשכח את תקופתו.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת רומן ברונפמן.

סאלח סלים: עשר דקות.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול אני רוצה לברך אותך על החגים שחוגגים עכשיו האזרחים המוסלמים והנוצרים במדינת ישראל, ובאמצעותך את כל העדות הנוצריות והמוסלמיות בארץ.

סאלח סלים: תודה.

רומן ברונפמן: לכל מנהיג, יהיה אשר יהיה, ולכל ממשלה שלא תהיה, יש התפקיד ההיסטורי שלה.

רומן ברונפמן: אני חושב, שראש הממשלה בנימין נתניהו עשה מעשים שיירשמו בהיסטוריה של מדינת ישראל.

רומן ברונפמן: המעשה הראשון, הסכם חברון שהתחיל והסכם וואי שסיים את היפרדותה של מפלגת הליכוד מהרעיון של ארץ-ישראל השלמה, והשלמתו של מחנה מסוים עם כך שמדינת ישראל תצטרך להתפשר ולהביא לפשרה טריטוריאלית עם המדינה או עם הישות או עם העם הפלסטיני.

רומן ברונפמן: אני חושב, שבכך יש, מבחינת הראייה ההיסטורית והראייה הדיאלקטית, תפקיד בלתי רגיל לראש הממשלה בנימין נתניהו ולממשלת הליכוד, שבסופו של דבר המשיכה בקו המדיני של יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

רומן ברונפמן: אבל, יש עת לכל דבר, ויש כנראה עת לסיום תפקידה של הממשלה הזאת.

רומן ברונפמן: אני חייב להגיד לכם, שמכל הנאומים, אני חושב שהנאום המאוזן ביותר ששמעתי היה נאומו של אריה דרעי, יושב-ראש מפלגת ש"ס.

רומן ברונפמן: נכון הוא שהמערכת הפוליטית שבעה מאי-תפקודה של הממשלה, מאי-יכולת ראש הממשלה להנהיג את העם וממשלתו, מהשסעים בחברה הישראלית, מהתהליך המדיני שתקוע שלא בצדק, אבל עם זאת אני חושב שמוטלת אחריות גדולה מאוד על המנהיגים ועל הנבחרים של הציבור להביא את מדינת ישראל לבחירות, שלאחד הן בחירות הכרחיות ולאחרים הן מיותרות.

רומן ברונפמן: כי אני מאמין שגם אחרי בחירות 1999 נצטרך להקים ממשלת אחדות המסתמכת על קונסנסוס רחב ביותר ולהביא להתקדמות בתהליך המדיני שיהיה מקובל על רוב העם הישראלי, על העם היהודי, על החלק הערבי של מדינת ישראל, ולהביא בסופו של דבר להסכם קבע עם הישות הפלסטינית.

רומן ברונפמן: ללא ממשלת אחדות לא נוכל לקדם את התהליך הזה.

רומן ברונפמן: כאשר אנחנו מסתכלים חצי שנה או שלושת-רבעי שנה קדימה ומבינים שאכן תהיה ממשלת אחדות, נשאלת השאלה: האם הבחירות של 1999 אכן הכרחיות?

רומן ברונפמן: אני חלוק; תמיד חלקתי, אבל אני חלוק היום במיוחד עם חבר הכנסת צבי הנדל שאומר, שהוא וחבריו התנהגו באחריות מרבית.

רומן ברונפמן: אלה האנשים שהביאו את הממשלה הנוכחית למצב שהיא נמצאת בו, והביאו את ראש הממשלה לסיכון פוליטי שהוא דיבר עליו אחרי חזרתו מוושינגטון.

שבח וייס: חבר הכנסת ברונפמן, אתה יודע ששום ממשלת אחדות לא הביאה הסכם שלום?

רומן ברונפמן: כן, אבל אני גם יודע שלפעמים אנחנו נמצאים במצב רוחני וחברתי כזה, שלתקופות מסוימות יש להקים ממשלת אחדות אפילו מבחינה חינוכית, מבחינת השלמה ומבחינת חיפוש ה-COMPROMISE והקונסנסוס בתוך העם עצמו.

רומן ברונפמן: למיטב הבנתי ולמיטב הרגשתי, אנחנו נמצאים בדיוק בתקופה זו.

רומן ברונפמן: לראש הממשלה, לדעתי, היתה שעת זוהר, שעת שיא, כאשר חזר מוושינגטון, חזר אחרי הסכם "וואי פלנטיישן", חזר בלוויית שריו שקיבלו את מהות התהליך המדיני וקידמו אותו למרות התנגדותם של פלגים מסוימים בימין.

רומן ברונפמן: היתה אפשרות לחזור ארצה, לפנות בהצעה למפלגת העבודה, שהיתה מוכנה אז להיכנס לממשלת אחדות, להנהיג את המדינה, להנהיג את העם לקראת הסכם פחות או יותר בטוח עם שכנינו הפלסטינים.

רומן ברונפמן: השעה הזאת עברה, ועכשיו אנחנו משלמים על הטעות הזאת, והמערכת הפוליטית דוהרת לקראת הבחירות.

רומן ברונפמן: אני מנצל את ההזדמנות לאחל לכולנו שתהיה זו מערכת בחירות לא הרסנית כפי שאני רואה שהיא באה אלינו.

רומן ברונפמן: כל טוב.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת עזמי בשארה.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת הרב אברהם רביץ.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, גם אני מצטרף לברכות וגם מודה על הברכות שנאמרו כאן מעל הדוכן.

עזמי בשארה: ברור שמערכת הבחירות נפתחה בנאומו של ראש הממשלה.

עזמי בשארה: מכיוון ששמעתי שהוא הרבה להשתמש במלים "שמאל", "ערבים" או "רוצחים מטונפים" או "המרצחים המתועבים" ועוד, ידעתי שברגע זה נפתחה מערכת הבחירות, נפתחה מערכת ההשמצות של בנימין נתניהו.

עזמי בשארה: הוא הרבה בעצם לפנות אל העם, לא אל חברי הכנסת.

עזמי בשארה: כלומר, הוא השתמש בדוכן הזה כבדוכן נואמים בכיכר – – –

שבח וייס: מרפסת.

עזמי בשארה: מרפסת, כן.

עזמי בשארה: הוא הרבה בעצם לפנות ישר אל העם ולא אל הפרלמנט.

עזמי בשארה: לדעתי, הוא אפילו פנה אל האינסטינקטים החשוכים ביותר.

שלמה בן-עמי: חבר הכנסת בשארה, אתה יודע מה זה – – –

עזמי בשארה: בוודאי.

עזמי בשארה: הוא פנה אל האינסטינקטים האפלים ביותר, הפופוליסטיים, נגד פוליטיקה, בזה שהוא שיחק על העם נגד הכנסת.

עזמי בשארה: לדעתי, בדרך כלל כאשר דיקטטורים יחידים פונים לאינסטינקטים של ההמון נגד הפרלמנט – "יש לי רוב בעם, בכנסת אין לי רוב" – זאת ההתמסכנות של דיקטטורים שפונים בפופוליזם הזה ומסיתים נגד הפרלמנט שלהם.

עזמי בשארה: אין לו רוב בפרלמנט.

עזמי בשארה: דרך אגב, צריך להזכיר לו, אין בישראל משטר נשיאותי אלא פרלמנטרי, בסופו של דבר, אף-על-פי שאלה בחירות לראשות הממשלה.

עזמי בשארה: הוא הסית כאן נגד הפרלמנט – "אין לי רוב בפרלמנט, אבל יש לי רוב בעם".

עזמי בשארה: בעצם הוא התחיל נאום בחירות, והתחיל זאת בצורה הכי משמיצה שיכולה להיות.

עזמי בשארה: על מה אנחנו דנים כאן, חברי הכנסת?

עזמי בשארה: – על כך שאין לנתניהו רוב בכנסת.

עזמי בשארה: למה אין לנתניהו רוב בכנסת?

עזמי בשארה: לא מפני שכוחות השלום בכנסת נהיו יותר גדולים; זה לא נכון.

עזמי בשארה: ברוב שמפיל את נתניהו יש ימין קיצוני שמתנגד לאוסלו.

עזמי בשארה: אני מציע לחברי הכנסת באופוזיציה שלא למהר ולברך.

עזמי בשארה: הם שותפים לאנשים שדעותיהם נוגדות את דעותיהם לגמרי.

עזמי בשארה: הבעיה של נתניהו היא בעיקר בימין.

עזמי בשארה: הבעיה העיקרית של נתניהו בימין היא בתוך הליכוד.

עזמי בשארה: שם התחילה הבעיה של נתניהו, אפילו לא בקואליציה, לא בשותפות שלו בקואליציה.

עזמי בשארה: אבל גם הצטרפו השותפים בקואליציה, והוא לא היה יכול לנהל את המדינה בצורה הזאת.

עזמי בשארה: למה הוא לא היה יכול לנהל את המדינה בצורה הזאת?

עזמי בשארה: לדעתי, העיקר הוא שנתניהו הוא גם אידיאולוגית מאוד קיצוני בזמן שהוא מאוד פרגמטיסט.

עזמי בשארה: אנשים שאלו אותי, בדרך כלל בארצות ערב: האם נתניהו באמת אידיאולוגית בעד ארץ-ישראל השלמה, או שהוא באמת פרגמיסט שרוצה לשמור על השלטון?

עזמי בשארה: תמיד אמרתי להם: שני הדברים, הוא גם אידיאולוגית מאוד קיצוני וגם מאוד מאוד חפץ בשלטון.

עזמי בשארה: הוא קרס על הסתירה בין שני הדברים.

עזמי בשארה: הוא צריך היה פעם אחת את מפלגת העבודה שתיתן לו את רשת הביטחון כדי שימשיך את השלום, בשביל לשמור על השלטון, מפני שהוא התחייב בין-לאומית לזה, וכאשר הוא היה צריך לבצע, הוא נסוג בשביל לשמור על התמיכה של הימין.

עזמי בשארה: בכל שלוש השנים, כשבא זמן הביצוע הוא נסוג, כי הוא צריך היה את תמיכת הימין.

עזמי בשארה: אבל כשנוצר המשבר הוא הלך ועשה משא-ומתן והתחייב לדברים כדי לשמור על מעמדה הבין-לאומי של ישראל ועל התחייבויות בין-לאומיות שהיא עשתה.

עזמי בשארה: על הסתירה הזו בנימין נתניהו נפל.

עזמי בשארה: לא על שקריו.

עזמי בשארה: שקריו היו מחויבי המציאות.

עזמי בשארה: אם אתה אידיאולוגית מאוד קיצוני – וזה לא עניין של אופי, אני אומר ליוסי שריד; הבעיה שלנו היא לא האופי של נתניהו, אני אומר ליוסי שריד – השקר של נתניהו הוא מחויב הסתירה בין הקיצוניות האידיאולוגית שלו ובין הצורך שלו להיות ראש ממשלה של קואליציה, כאשר ישראל מחויבת בין-לאומית להסכמים שהוא לא מסכים להם.

עזמי בשארה: הוא חייב לשמור על יחסים עם מובארק והוא חייב לשקר לו.

עזמי בשארה: הוא רוצה יחסים חצי נורמליים עם חוסיין – הוא חייב לשקר לו.

עזמי בשארה: כי אידיאולוגית הוא אינו מאמין בקו.

עזמי בשארה: הוא אינו מאמין בקו, אבל הוא פרגמטיסט.

עזמי בשארה: הוא חייב לנהל מדינה.

עזמי בשארה: זה לא עניין של אופי.

עזמי בשארה: זה המיקום שבו שמו אדם שהוא אידיאולוגית מאוד קיצוני.

עזמי בשארה: ראינו את זה בראיונות שלו, גם בספרים שלו.

שבח וייס: הוא בן-ימין.

עזמי בשארה: כן, הוא בן טוב של הימין הקיצוני.

עזמי בשארה: לכן גם הימין הקיצוני כועס עליו כל כך.

עזמי בשארה: זו הבעיה האמיתית של נתניהו, ואני מציע לשמאל, אם מערכת הבחירות כבר התחילה, תתחילו את מערכת הבחירות.

עזמי בשארה: למה אתם מגמגמים?

עזמי בשארה: למה "פפסי" נגד "קולה"?

עזמי בשארה: "פפסי" תמיד תפסיד נגד COKE, היא תמיד תפסיד.

עזמי בשארה: תביאו את כל היועצים בעולם, ו"פפסי" מפסידה נגד "קוקה-קולה".

עזמי בשארה: אתם מנסים לשחק משחק של "פפסי" נגד "קוקה-קולה".

עזמי בשארה: עמד כאן ברק ואמר – "חמשת הלאווים של נתניהו".

עזמי בשארה: נו, ומה ה"כנים"?

עזמי בשארה: מה כן?

עזמי בשארה: אנחנו לא רוצים לחלק את ירושלים; בשום פנים ואופן לא ניסוג לגבולות 1967; המתיישבים יישארו תחת ריבונות ישראל.

עזמי בשארה: הוא אמר בעצם "לא" להסרת ההתנחלויות; הוא שיחק לידיו של נתניהו.

עזמי בשארה: הוא עוד הפעם שיחק ימין ב', ליכוד ב'.

עזמי בשארה: בשביל מה?

עזמי בשארה: למה ברק לא עומד פה ומתחיל גם הוא את מערכת הבחירות ואומר מה כן?

עזמי בשארה: איך כן?

עזמי בשארה: איך מנהלים תהליך שלום?

עזמי בשארה: איזה תהליך שלום יהיה כאשר הוא יהיה ראש ממשלה?

עזמי בשארה: ועכשיו לתופעה הנלעגת הזאת של מפלגת מרכז.

עזמי בשארה: שחק לא דיבר אף מלה.

עזמי בשארה: זהו המשבר האדיר של השמאל הציוני בארץ הזאת, שעליו מצביע שחק בעצם, עוד הפעם כמו ידין, עוד הפעם המשבר הזה שמצמיח אנשים מהסוג הזה שלא אומרים כלום.

עזמי בשארה: אנחנו מתרכזים באופי של נתניהו, ואז הבחירות יהיו עניין של אופי ושחק ינצח.

עזמי בשארה: העניין הוא לא עניין של אופי.

עזמי בשארה: אז מי ינצח?

עזמי בשארה: זה שלא אמר אף מלה בחייו, ולכן לא יודעים אם הוא משקר או צודק, כי הוא לא אמר אף מלה מעולם?

עזמי בשארה: עוד הפעם רמטכ"ל?

עזמי בשארה: עוד הפעם.

עזמי בשארה: העניין שהוא היה רמטכ"ל.

עזמי בשארה: עוד הפעם רמטכ"לים, כאילו זו התוכנית וזה הכול, וזו אמינות, זה מקרין אמינות.

עזמי בשארה: איך אנחנו יודעים?

עזמי בשארה: אם תמשיך האופוזיציה, החלק הזה של הבית, בניהול המערכה של נתניהו על ארבעת הלאווים – בפרובוקציות שלו הוא סחב היום את ברק בלשון.

עזמי בשארה: הוא עמד כאן ואמר: אנחנו אומרים לא לירושלים, אנחנו אומרים לא להסרת התנחלויות, המתיישבים יישארו תחת ריבונות ישראל, אנחנו בשום פנים ואופן לא ניכנס לקווי 1967, לא ייכנס צבא.

עזמי בשארה: לא הבנתי מה כן.

עזמי בשארה: האדון הזה התחיל כאן במערכת בחירות של השמצות.

עזמי בשארה: תתחילו מערכת בחירות של השמצות.

עזמי בשארה: עוד הפעם אותו סיפור.

עזמי בשארה: אל תגיד עלינו "שמאלנים", אנחנו נגד זה ונגד זה ונגד זה.

עזמי בשארה: אל תגיד שאנחנו בעד מדינה פלסטינית, אנחנו נגד.

עזמי בשארה: אל תגיד שאנחנו בעד נסיגה, אנחנו נגד נסיגה.

עזמי בשארה: אבל בעד מה אתם?

עזמי בשארה: על זה צריך להיאבק.

עזמי בשארה: אחרת, הכול ישחק לידיה של מפלגת מרכז כדוגמת זו של יגאל ידין.

שבח וייס: אתה שם לב שאתה אומר את זה לשלמה בן-עמי ולי?

עזמי בשארה: אתם האנשים הלא-נכונים להגיד להם את זה.

עזמי בשארה: גם לא לג'ומס.

חיים אורון: המורה תמיד כועס על התלמידים שהופיעו לשיעור.

עזמי בשארה: חבר הכנסת שבח וייס, באסלאם אומרים: האימאם לא צריך להטיף בתוך המסגד אלא מחוץ למסגד, כי במסגד הוא מטיף ממילא לאלה שבאים.

עזמי בשארה: יש משהו נכון בזה.

עזמי בשארה: אבל מה לעשות?

עזמי בשארה: אנחנו אומרים תמיד לאנשים הלא-נכונים, כי האנשים הנכונים לא שומעים ולא מוכנים להקשיב, הם שבויים באותה מרקחה דרמטית של ה"ספקטקל" התקשורתי.

עזמי בשארה: תקשורת, תקשורת, תקשורת – היא קובעת את האג'נדה.

עזמי בשארה: משחק תדמיות, אופיו של נתניהו יהיה במרכז.

עזמי בשארה: בפעם שעברה דיבר השמאל פוליטיקה, על השלום ועל המזרח התיכון החדש ועל המדינה ועל אוסלו וכו', והימין התרכז באישיותו של שמעון פרס.

עזמי בשארה: הפעם הימין ידבר פוליטיקה, מה אתם אומרים על התחייבויות הפלסטינים, איזה פתרון קבע יש לכם וכו', והשמאל יתרכז באישיותו של נתניהו.

עזמי בשארה: אני כבר רואה את זה.

עזמי בשארה: וזה לא עניין של אישיותו של נתניהו.

עזמי בשארה: הבעיה של נתניהו היא לא השקר שלו אלא האמת שלו, האמת המפחידה שלו.

עזמי בשארה: זו הבעיה של נתניהו.

עזמי בשארה: הבעיה של נתניהו היא במה הוא באמת מאמין, זה מה שמפחיד אותי, לא השקר שלו.

עזמי בשארה: השקר שלו לא מוגזם יותר משל כל פוליטיקאי אחר, לדעתי.

עזמי בשארה: הבעיה היא האמת של נתניהו, האמת האידיאולוגית הקיצונית של נתניהו, שחיבלה בכל דבר, גם במדינת רווחה, גם בשלום, גם בחינוך, גם במדיניות כלפי האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: התחילו במקצת להיסגר פערים – נתניהו ושר הפנים שלו החזירו אותנו עשר שנים לאחור.

עזמי בשארה: אין דבר אחד שלא היתה בו נסיגה.

עזמי בשארה: בזה צריך להתרכז, לא להתבייש להגיד: אני רוצה שוויון לאוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: אתם תתפלאו, העם בישראל השתנה, הוא רוצה לשמוע דברים חדשים.

עזמי בשארה: אתם לא מכירים את הצעירים החדשים בישראל.

עזמי בשארה: הצעירים בישראל לא רוצים מלחמה.

עזמי בשארה: הרוב בישראל רוצה שלום.

עזמי בשארה: תדברו אליו בשפת השלום ותגיעו אליו.

עזמי בשארה: אל תיתנו לשחק ימין קיצוני, פוליטיקה, ססמאות, פעם בהתקפה על אופיו של נתניהו, ופעם בהתגוננות – "אנחנו לא בעד מדינה פלסטינית, אנחנו לא בעד נסיגה, אנחנו לא ניגע בהתנחלויות" – תסבירו להם שיש כבר חברה אזרחית בישראל.

עזמי בשארה: יש שינוי בדור החדש בישראל.

עזמי בשארה: לכן הם תוהים וטועים.

עזמי בשארה: עד עכשיו אף אחד לא שמע אותו מדבר מלה.

עזמי בשארה: הם מחפשים כאילו הנהגה.

עזמי בשארה: אם מערכת הבחירות נפתחה, והאדון, ראש ממשלת ישראל מר ביבי נתניהו פתח את המערכה, אז צריך לנהל מערכת בחירות; מערכת בחירות על הדברים העיקריים, לא להתבייש במה שמאמינים.

עזמי בשארה: מאמינים בשוויון, אז לא להתבייש בערבים.

עזמי בשארה: כן, מאמינים בשוויון לאוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: תתפלאו, אפשר לשכנע, אפשר להגיע לאנשים.

עזמי בשארה: אפשר להאשים אותו שהוא ימין קיצוני, שהוא מחבל בשלום, שהוא מביא את האזור הזה לסכנה, כל האזור, גם לבנון, גם סוריה, גם בעניין הפלסטיני.

עזמי בשארה: יש להסביר לאנשים איך הוא הרס את מדינת הרווחה, איך הוא הורס את הבריאות ואת החינוך במדינה הזאת, איך הוא הביא לאבטלה, איך אין כבר השקעות, איך אין תיירות וכו'.

עזמי בשארה: תודה רבה.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת הרב אברהם רביץ, עשר דקות.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת יהודה הראל, אחריו – לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

סאלח סלים: בבקשה, כבודו.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דווקא בהזדמנות הזאת אני לא רוצה להקדיש את דברי למדיניות החדשה-הישנה שראש הממשלה הביא אלינו היום עם חמש הנקודות, כי אני חושב שהדבר החשוב ביותר הוא לצפות את העתיד הקרוב שעומד לבוא עלינו – אנחנו הולכים לבחירות.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, אני חושש, פוחד וירא מפני הבחירות הבאות עלינו, ואני מאוד חושש – לא לטובה.

אברהם רביץ: בעבר היו מפלגות קיצוניות, ואני אזכיר את השם, כמו מרצ – –

שבח וייס: חשבתי שתגיד כהנא.

אברהם רביץ: גם כהנא, כמובן.

שבח וייס: זה לא דומה בכלל.

אברהם רביץ: כן, בוודאי.

אברהם רביץ: – – שמיקדו את המאבק וניסו לטפס על הסולם הפוליטי על-ידי כך שהצביעו על החרדה מפני החרדים.

אברהם רביץ: אני עוד זוכר, זה היה ביום כניסתי לכנסת, חברי מרצ הסתובבו כאן עם ססמאות המביעות את החרדה מפני הציבור החרדי, וידענו תמיד, יש קיצונים בכל הצדדים.

אברהם רביץ: חבר הכנסת שבח וייס, אליך אני פונה, אתה מייצג את מפלגתך כאן.

אברהם רביץ: אנחנו עומדים בפני תופעה, שמפלגה מרכזית, הגדולה ביותר בכנסת הנוכחית, מפלגת העבודה, קורצת אל הרחוב בישראל עם ססמאות.

אברהם רביץ: היא התחילה את הבחירות והיא איננה מדברת – אני מסכים עם חבר הכנסת עזמי בשארה ואחרים – על הוויכוח ועל החיכוך שיש בינה לבין הליכוד, או לבין הימין.

אברהם רביץ: היא גם איננה מדברת על בעיות הכלכלה, על שיטתה לפתרון הבעיות – כן הפרטה, לא הפרטה, צמיחה או לא צמיחה במשק, להעלות את הגירעון, או לא להעלות את הגירעון.

אברהם רביץ: היא איננה מדברת על הדברים האלה.

אברהם רביץ: ואני יושב ותמה.

אברהם רביץ: אני שואל אותך, חבר הכנסת וייס, ראש מפלגתך – –

שבח וייס: זכות תשובה אני אקבל?

אברהם רביץ: אני אתן לך אפילו על חשבוני.

אברהם רביץ: – – יוצא היום לבחירות במסע של הסתה נגד הציבור החרדי.

אברהם רביץ: מה הוא אומר?

אברהם רביץ: הוא אומר: כסף למובטלים או לישיבות.

אברהם רביץ: הרי זה ניצול ציני של אותם 200,000 או 150,000 מובטלים, שכל אחד מהווה טרגדיה, והוא מצביע לפניהם ואומר להם: תראו מי לקח לכם את הכסף.

אברהם רביץ: מדוע אתם מובטלים?

אברהם רביץ: – בגלל הישיבות.

אברהם רביץ: אני כבר לא מדבר על כך שזה שקר כלכלי מיסודו.

אברהם רביץ: אני מדבר על ההסתה.

אברהם רביץ: כך יוצאים היום במדינת ישראל למסע של שיסוי, כאשר יש לנו ויכוחים אמיתיים?

אברהם רביץ: הרי מה קורה היום, חבר הכנסת וייס?

אברהם רביץ: קרתה תופעה נוספת – – – עוד מעט אני אתן לך.

שבח וייס: אני רוצה לבקש, אני יושב פה קבוע.

אברהם רביץ: לא, אבל אתה חברי, לכן אני פונה אליך.

שבח וייס: החבר'ה הולכים להתראיין, ואתה מטיל עלי את כל העומס.

סאלח סלים: לא, לא.

סאלח סלים: הוא לא מאשים אותך.

אברהם רביץ: כי אתה איש ישר.

אברהם רביץ: הרי לולא זה היה חבר הכנסת וייס, באמת לא הייתי פונה אליך, ויש לנו איזה עבר משותף.

אברהם רביץ: אני אומר לך: תראה מה קרה.

אברהם רביץ: יש כיום תחרות בין מפלגות קיקיוניות, כמו זו שמנסה להריץ מילוא, ועוד כל מיני קטנים כאלה – –

שבח וייס: פנינה רוזנבלום.

אברהם רביץ: – – עם מפלגת העבודה, המפלגה שהובילה את מדינת ישראל שנים רבות ורוצה לחזור לשלטון; על מה?

אברהם רביץ: – על ססמאות שטנה נגד הציבור החרדי.

אברהם רביץ: בכך תיבנו?

אברהם רביץ: ואם כן תיבנו, האם מותר לעשות כן?

אברהם רביץ: אין גבולות?

אברהם רביץ: אתם יודעים למה גרמתם?

אברהם רביץ: גרמתם לכך שמרצ הפכו להיות צדיקים, הם שותקים, הם כבר לא מדברים על כך.

אברהם רביץ: הם אומרים: את עבודת השטנה יעשו הם יותר טוב מאתנו.

אברהם רביץ: אבל אני רוצה לומר בהזדמנות זאת משפט אחד על עצם הנושא, הוויכוח כביכול של כן ישיבות, לא ישיבות.

אברהם רביץ: אני מסכים שיכול שיהיה ויכוח, אני מסכים שלא כל אחד יכול להבין את התופעה הזאת, אבל אינני מסכים שייצרו דה-לגיטימציה לתפיסת עולם, לאורח חיים שליווה אותנו מאז היותנו לעם, ליצור דה-לגיטימציה קיומית מבחינה מוסרית, מבחינה חברתית.

אברהם רביץ: וכיום, כאשר הדברים מתחדדים, במערכת הבחירות להשתמש בשטנה הזאת נגד ציבור שלם – מה מישהו חושב כאן?

אברהם רביץ: אם יפסיקו לתמוך בעולם התורה, יהיה אחד, אחד מאלה שהקדישו את עצמם לתורה מתוך אידיאל, שיפסיק משום שמשרד הדתות או איזה משרד לא יתמוך בו בשקלים העלובים האלה?

אברהם רביץ: הרי זאת לא עליבות, זאת בחירה מראש, אידיאולוגית, של חיים בצנעה, בצניעות.

אברהם רביץ: לכן, אני יודע שאני כאילו מבזבז את זמני – – –

מקסים לוי: אתה תצביע על חוק ההסדרים, שפוגע בקצבאות ילדים, פוגע בחוק הדיור הציבורי, פוגע בחוק עיירות הפיתוח?

אברהם רביץ: תראה, חבר הכנסת מקסים לוי, בוא אגיד לך: אתה יודע שאני יושב-ראש ועדת הכספים.

אברהם רביץ: אני לא יכול להרשות לעצמי את הפריווילגיה לדבר על כל נושא כלכלי באופן עצמאי, באופן פרטני.

אברהם רביץ: אני חייב לראות את התמונה הכוללת ולראות מה עושים עם תקציב המדינה.

אברהם רביץ: השאלה שלך היא שאלה מאוד טובה, היא שאלה באמת מאוד טובה, אבל כאשר אנחנו יושבים – ויש כאן כמה חברי ועדת הכספים – ודנים מה לעשות לעומת דבר אחר, היכן לעשות את הקיצוצים – – –

מקסים לוי: דווקא – – –

אברהם רביץ: – – – אני לא אומר שאתה לא צודק.

אברהם רביץ: אני חושב, שהפגיעה הכי חמורה שיכולה להיות היא כאשר נוטלים את כוס החלב היחידה שיש לילד, או את פת הלחם שיש למשפחה ענייה, ולאור הדברים האלה, אנחנו בעבר בוועדת הכספים עשינו שינויים מרחיקים לכת מעבר להצעה הממשלתית, וגם הפעם לא ניתן לדברים סתם כך לעבור, בלי להתחשב בשכבות החלשות שזקוקות לעזרה של הציבור בכללותו.

אברהם רביץ: לכן, אני לא רוצה באמת להיכנס לעניינים, לנושאים המדיניים, אם שיטת הממשלה היא כן נכונה או לא נכונה, אם נתניהו הוא אמין או איננו אמין.

אברהם רביץ: לא זאת הבעיה שלנו היום, חברים.

אברהם רביץ: הבעיה היא, האם אנחנו נכונים לא רק להגיד לזולת שהוא יכול לחיות בצדנו, אלא להכיר בזכותו ולכבד אותו, אפילו אם אתה אינך מסכים לכך, או אינך מבין את דרכו ואורח חייו.

סאלח סלים: תסכם, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני מסכם ממש ברגע זה ופונה באמצעות חברי הכנסת שבח וייס ושלמה בן-עמי, אם יש לכם איזו מלה של כבוד – אנחנו בתחילת הדרך, תפסיקו את המעגל הזה.

אברהם רביץ: כולם מדברים גבוהה-גבוהה על איחוד, על קירוב, ואשר לפעמים "פיהם דיבר שווא וימינם ימין שקר".

אברהם רביץ: אני חושב, שהגיעה העת, לקראת מערכת הבחירות הקרבה, רק אז אנחנו יכולים להיבחן – כל אחד יעשה נפשות לעצמו, יציג את המצע הפוליטי, המדיני, הכלכלי, החברתי, אבל לא יכפיש עדה שלמה בישראל, כי זה לא יעזור.

אברהם רביץ: אנחנו נישאר כאן לעולמי עולמים ולנצח נצחים בדרך החיים והתורה שבחרנו לעצמנו.

אברהם רביץ: תודה.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת יהודה הראל.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

יהודה הראל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כידוע, אנחנו בדרך השלישית נאבקנו עבור ההסכם הזה במשך קרוב לשנה.

יהודה הראל: לחצנו, איימנו, אפילו התבזינו לפעמים על-ידי רבים, והסיבה לכך שרצינו בהפרדה בינינו לבין הפלסטינים, לאור עמדתנו שצריך להיפרד מהפלסטינים ולהישאר בבקעת-הירדן לכל רוחבה, ברמת-הגולן, במדבר יהודה, בירושלים רבתי ובגושי ההתיישבות העיקריים.

יהודה הראל: הגענו לחתימה על ההסכם.

יהודה הראל: לצערנו, לא מתוך הסכמה עם הפלסטינים, מתוך מגע ישיר ויצירת אמון, אלא תוך כדי הכנסת האמריקנים.

יהודה הראל: אבל בכל זאת הגענו.

יהודה הראל: לצערנו, מתוך כוונה של הממשלה, או של ראש הממשלה, לוותר על שטח ניכר – קרוב למחצית – של מדבר יהודה, אזור שלא מאוכלס בפלסטינים, כדי לוותר פחות בשטחים המאוכלסים וכדי לשמור על הקואליציה.

יהודה הראל: זו הפעם הראשונה שנתקלתי בצורה כל כך חדה במצב האבסורדי הזה, שלא האמנתי לו, שקביעת גבולות הקבע של מדינת ישראל נעשית לא מתוך הארכיטקטורה של המדינה, מתוך האינטרס של מדינת ישראל, כפי שמבין אותו ראש הממשלה, אלא כדי לשמור על קואליציה זמנית.

יהודה הראל: ובכל זאת היתה חתימה.

יהודה הראל: לאחר החתימה, נדהמנו לראות את האופוזיציה, שלכאורה כמונו רצתה בהסכם, הולכת וחוברת עם הימין הקיצוני, כדי להפיל את הממשלה, כדי להביא לחוק הזה, שהיום נצביע בעדו – החוק להקדמת הבחירות.

יהודה הראל: דיברתי עם הרבה חברים מהאופוזיציה ואמרתי להם: הרי ברור שעמדתכם זו חייבת להביא את ראש הממשלה, שרוצה להישרד במשרתו, לסגת מהחתימה, אבל כנראה זה לא מה שהיה חשוב.

יהודה הראל: כשם שלראש הממשלה היה חשוב ביותר להישאר במשרתו, לאופוזיציה היה חשוב ביותר להוריד אותו משם.

יהודה הראל: לא ההסכם, לא ההתנגדות להסכם, לא עמדה עקרונית, אלא ממשלה ואופוזיציה שהרצון לקחת את השלטון או להישאר בשלטון עומד בראש מעייניהן.

יהודה הראל: והתוצאה לא איחרה לבוא.

יהודה הראל: בתוך יום-יומיים נסוג ראש הממשלה מקיום ההסכם.

יהודה הראל: ונאמנים עלי דבריו של חבר הכנסת חנן פורת, שמסביר מדוע קודם הוא ניסה להפיל ועכשיו הוא מנסה להציל; כך שראש הממשלה שינה את עמדתו.

יהודה הראל: הוא שינה את עמדתו לא משום שהמזרח התיכון השתנה, ולא משום שהאידיאולוגיה שלו השתנתה, אלא משום שלא עלה בידיו לגייס את כל הקואליציה מול הניסיון של האופוזיציה לוותר על ההסכם רק כדי להפיל את הממשלה.

יהודה הראל: אני חושב שמותר לנו להטיל את האחריות למצב שנוצר הן על הקואליציה והן על האופוזיציה.

יהודה הראל: אין ספק, שלבצע את ההסכם – את התהליך של ההפרדה בינינו לבין הפלסטינים, של קביעת גבולות המדינה, ושל עמידה על גבולות שיכללו את האזורים החיוניים לנו במזרח, מרמת-הגולן עד מדבר יהודה ודרום הר-חברון, את אזורי ירושלים ואת אזורי ההתיישבות, כדי לעמוד מול לחץ של כל מדינות העולם כמעט, מול לחץ של ארצות ערב ואולי מול מלחמה – אי-אפשר לעשות את זה ללא אחדות לאומית.

יהודה הראל: אי-אפשר לעשות את זה ללא קביעת קו אדום שממנו לא נסוגים, ויש לרכז מאחורי הקו האדום הזה את רוב העם ואת רוב הכנסת.

יהודה הראל: אבל הכנסת רוצה להישרד – חלק רוצה בשלטון, חלק רוצה להגיע לשלטון.

יהודה הראל: ולא שמעתי בימים האלה במסדרונות כאן – מעבר לחשבונות הקואליציוניים והאופוזיציוניים – את הזעקה של המצב הזה, שישראל נמצאת ברגע היסטורי של קביעת גבולותיה, מול סכנה של מלחמה, מול אופציה להסדר – לא לשלום, אולי להסדר, מול מצב כלכלי שנוכל לראות בשנה הזאת גם קרוב לחצי מיליון מובטלים, מול הפסקת הצמיחה וירידת ההכנסה לנפש.

יהודה הראל: ובמה אנחנו עוסקים כאן?

יהודה הראל: כנראה נלך לבחירות, כנראה נלך לבחירות.

יהודה הראל: ומה יהיה אחרי הבחירות?

יהודה הראל: זאת השאלה שמעסיקה אותי יותר מכל שאלה אחרת, מה יהיה אחרי הבחירות?

יהודה הראל: האם נראה אותה תמונה?

יהודה הראל: האם לא נראה כנסת וממשלה שהציבור בארץ ראוי להן, שהאינטרס של המדינה עומד אצלן לפני כל אינטרס אחר, גם עם יכולת להתפשר בינינו, קודם כול בינינו, כדי לקבוע את הקו שרוב העם יעמוד מאחוריו?

יהודה הראל: הניסיון הנואל הזה של מיעוט – שאני לא רק מכבד אותו, אלא גם אוהב אותו, ואני מתכוון למועצת יש"ע וחבריהם – לנסות בתרגיל כזה או אחר לכפות דבר שהציבור ברובו הגדול לא מוכן לו במקום לנסות לגבש הסכמה רחבה על מה שאפשר לגבש הסכמה רחבה ועוד קצת – אולי נראה אחרי הבחירות שיקום משהו בתוך המפלגות, אולי כוחות חדשים, אולי ציבור, שיגיד די.

יהודה הראל: חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, הציבור מבין שהאונייה נוסעת בין הקרחונים ובחדר הפיקוד על הגשר אין מי שמחזיק את ההגה.

יהודה הראל: רב-החובל מצוי במאבק עם מי שרוצה להיות רב-החובל, אף אחד לא מסתכל בחלון קדימה.

יהודה הראל: הציבור מרגיש את זה, והוא מפוחד.

יהודה הראל: אני לא חושב שאנחנו ראויים לתפקיד שקיבלנו ולאמון שקיבלנו, ובגלל זה, אם לא נתעשת, ונראה שלא, אין ברירה אלא ללכת לבחירות חדשות – וצריך הרבה תקווה בשביל זה – ולקוות שלאחר זאת יהיה קצת אחרת.

יהודה הראל: תודה רבה.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת רחבעם זאבי, אחריו – לחבר הכנסת שלמה בן-עמי, ואחריו – לחבר הכנסת אליהו גבאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: נפתח תמיד בתפילה ובברכת שלום על אדוננו מוחמד, בשם אללה הרחמן והרחום, השבח לאללה, אלוהי שני העולמות, והתפילה והשלום על אדוננו מוחמד, תפילת אללה עליו וברכתו לשלום, ועל כל משפחתו וחבריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בראשית דברי ברצוני לברך את כל בני עמנו בארץ זו ובכל רחבי העולם לרגל כניסת חודש הרמדאן המבורך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן הנני מברך בשנה טובה את אחינו הנוצרים בארץ לרגל חג המולד הבא עלינו לטובה בימים הקרובים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ) אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה הזאת, לאחר שנתיים וחצי פלוס מראשית הרכבתה, הגיעה לדעת כולם לסוף הדרך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא הבטיחה בהתחלה הרים וגבעות, הבטיחה לעם לעשות שלום ולקדם את התהליך המדיני, וכך זכה מי שעומד בראשה באהדת חלק מהציבור, כשהוא יודע טוב מאוד, וכולנו יודעים טוב מאוד, שבלי ההבטחה הזאת ובלי שהיה מאחז את עיני העם שהוא הולך לשלום וישיג לשלום, הוא לא היה זוכה בתפקיד ראש הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו ידענו ומראשית דרכה של הממשלה הזאת אמרנו, שהיא איננה ממשלת שלום, איננה ממשלת שוויון חברתי, איננה ממשלה שתגשר על פערים ותשים קץ לאפליה הנוראית שממנה סובלת האוכלוסייה הערבית במשך 50 שנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל כאשר פה ושם היו לה סימנים או שינויים או פיתולי דרך, ואכן נהגה בשפיות, עודדנו אותה ואמרנו – ניתן לה רשת ביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק אנחנו בסיעת מד"ע-רע"ם, אלא גם האופוזיציה בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך היה כאשר חתמה ויישמה בחלקיו הגדולים את ההסכם לגבי הנסיגה מהעיר חברון; כך היה כאשר חזר ראש הממשלה מ"וואי פלנטיישן" בוושינגטון ואכן רצה לאשרר את מה שנחתם שם והתחיל בצעדים אמיתיים של יישום ושל נסיגה מהשטחים בגדה המערבית ואכן יישם זאת בחלקו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל לא עברו ימים ארוכים, והנה ראש הממשלה חוזר לסורו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מקבל פיק ברכיים מהמתנחלים ומהקיצונים בימין, במועצת יש"ע, ומתחיל להרגיש שאכן ממשלתו עומדת ליפול, אלא אם כן יחזור בו מהסכם השלום, יחזור בו מיישום ההסכם הזה, ויחזור להתמסר לידי הקיצונים מהימין, כאילו אין קנה מידה, וכאילו אין במדינת ישראל במי להתחשב אלא בימין הקיצוני הזה ולהיכנע לו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכך באמת קרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק חזרו ראש הממשלה ושריו הבכירים מוושינגטון והתחילו לראות את התהפוכות ואת האיומים של מחנה הימין הקיצוני במפד"ל, והנה הם חוזרים לסורם ואומרים: תלכו, תרוצו על הגבעות, תתפסו שטחים פלסטיניים על כל גבעה; כל שטח שאתם תופסים לא ניסוג ממנו – כאילו פותחים במלחמה חדשה, משחק תפוס כפי יכולתך, דבר שאינו מקובל על אדם שמבין אפילו בצורה מינימלית את תהליך השלום.

סאלח סלים: יש מסעדות שבהן תאכל כפי יכולתך.

סאלח סלים: פה זה אותו עיקרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אותו עיקרון, מין שאפתנות, מין רעב כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רעב לשטחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אותה ממשלה לא שחררה את שבויי המלחמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא סוד ואף אחד לא מתכחש לזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היתה פה מלחמה, ושלום עושים אחרי מלחמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי מלחמה ממושכת ועקובה מדם עם העם הפלסטיני הגיעו שני הצדדים, תחילה באוסלו ולאחר מכן בהסכם חברון ובהסכם "וואי פלנטיישן" שהממשלה הזאת חתמה עליו, למסקנה שתהליך השלום הוא הדרך הנכונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכל העמים, בכל המלחמות, בכל העולם, כאשר שני צדדים לוחמים מגיעים לשלום ומגיעים לחתימת הסכמי שלום, בראש ובראשונה משחררים את כל שבויי המלמה משני הצדדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והנה קם ראש הממשלה, כאשף מנוסה וכקוסם שאיננו משכנע אפילו את עצמו, ואומר: לא הסכמנו לשחרר את האסירים הפלסטינים שהיו מעורבים במקרים של הריגה, אלא הסכמנו לשחרר סתם פלסטינים, כאלה ששהו בישראל באופן בלתי חוקי, ממש נכנסו דרך הגבולות בלי רשיון, ויש כאלה עשרות ומאות, או כאלה שגנבו כלי רכב, והוא אומנם משחרר 150 פלסטינים מהסוג הזה, שאין להם שום נגיעה לא בתהליך השלום ולא בהסכמים, ולא אליהם התכוונו, ודאי שלא כל הצדדים שחתמו על הסכם השלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וכל העם בישראל יודע, שכאשר מדברים על האסירים, ועכשיו דיברו על זה בהסכם וואי ובנספחיו ובמהדורותיו בקהיר, בטאבה וגם בחברון, הרי מדובר באותם אסירים שחלקם שוחררו וחלקם עדיין לא שוחררו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעניין הזה נזכיר גם את עמדתה של הממשלה, עמדת העוינות הבלתי-מתפשרת, העוינות המתמשכת, העוינות שאיננה מכירה אפילו בצד האנושי של האסירים הערבים הישראלים הכלואים בישראל, שחלקם מבוגרים, חלקם חולים, חלקם יושבים 15 שנים ומעלה בכלא, כאשר באותה הזדמנות, אדוני היושב-ראש, ממש לפני שנה, בחגים של קיץ 1997 שחררו אותה ממשלה ואותו נשיא מדינה את האסירים היהודים שרצחו ערבים, לא במלחמה ולא במאבק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממש תפסו ערבים ורצחו אותם, אם בשוק הקצבים בעיר העתיקה, אם בתחנת דלק בזיכרון-יעקב, אם בכביש ליד חברון, אם מתנחל שתפס עצור ערבי כשהוא קשור בידיו וברגליו ומטפחת מכסה את עיניו וירה בו בדם קר – כאלה רוצחים משוחררים ומשחררים מהר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה שעשה טבח במסגד אל-אקצא ורצח שם אנשים ופצע עשרות, הוא שוחרר גם כן ויצא לארצות-הברית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זאת הממשלה, זה השלום, זה השוויון, זאת המדיניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין פלא שהממשלה הזאת אכן מדשדשת עכשיו ורואה את סוף ימיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מאוד שמחים שממשלה עם מדיניות כל כך אפלה, כל כך מרושעת, כל כך גזענית, כל כך עוינת, אפילו את עמי האזור הם עוינים – מה פשע עשו ילדי עירק, שארצות-הברית, המעצמה שאומרת שהיא עומדת בראש העולם ובראש העשייה בנושא זכויות האדם, תעיף עליהם מאות טילים ומאות מטוסים במשך ארבעה ימים שלמים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תרופות אין להם שם, אוכל אין להם, מזון אין להם, עשר שנים הם סובלים ממחסור, וכל בוקר וערב משפילים אותם עוד יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אותה מדיניות של עוינות, של השפלה, של אויב, שממשלת ישראל נוקטת כלפי פנים וכלפי שכניה הפלסטינים וכלפי מדינות ערב, אותה מדיניות מיושמת ויושמה בשבוע האחרון על-ידי ארצות-הברית נגד עירק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל התוצאות תמיד באות להיפך מהמצופה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם העירקי יזכה בשבירת המצור פעם אחת ולתמיד, יותר לא יהיו חיפושים, יותר לא יהיה מצור, יותר לא תהיה הסכמה לא בין-לאומית ולא חלקית אפילו, נגד העם הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אותו דבר יהיה במדינה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האנשים השפויים, העם בישראל רוצה שלום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם בישראל יחליף את הממשלה הזאת, ומהר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העם בישראל רוצה יישום הסכמים, רוצה פחות שקרים, פחות עוינות, פחות אחיזת עיניים; רוצה ראש ממשלה שכאשר הוא חותם על שחרור אסירים פלסטינים, אכן ישחרר אותם; כאשר הוא חותם על נסיגה משטחים כבושים אכן ייסוג מהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק ראש ממשלה אמיץ, אשר יוכל לעמוד על רגליו בקומה זקופה למען שלום ושוויון גם בפנים וגם עם השכנים, יכול לזכות באהדת העם ובאמונו, ולראש ממשלה כזה אנחנו מייחלים, וזה מה שיקרה לאחר נפילת הממשלה הזאת באופן סופי ובבחירות הבאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

סאלח סלים: בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, מטעם ועדת החינוך והתרבות, הצעת חוק לעידוד השירים בשפה העברית (תיקוני חקיקה), התשנ"ט–1998.

ש' כרם: תודה.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת רחבעם זאבי – עשר דקות.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת שלמה בן-עמי.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת אלי גבאי.

סאלח סלים: בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, ראש הממשלה בנימין נתניהו הביא לכנסת היום את חמש הנקודות שהוא תובע את מימושן או את מילוין מהרשות הפלסטינית כתנאי להמשך הגשמת הסכם וואי האומלל.

רחבעם זאבי: ההחלטות על כך התקבלו אתמול בישיבת ממשלה, וביניהן: ישראל חותרת לשלום עם הפלסטינים, תוך כדי הדדיות כמובן; ישראל תובעת מהרשות הפלסטינית להסתלק מכוונתה להכרזת מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים; לא נשחרר מחבלים עם דם על ידיהם; ותביעה נחרצת מהרשות הפלסטינית לבצע מלחמה בטרור.

רחבעם זאבי: לכאורה, חמש נקודות אמיצות, ברורות, יפות, שכל הבית היה יכול להתאחד מאחוריהן.

רחבעם זאבי: אבל בהכירנו זה קרוב לשלוש שנים את ראש הממשלה נתניהו, אני יודע שכל פעם שהוא משמיע נאום נחרץ, לאומי, ציוני, יהודי, תבוא אחרי זה מפולת.

רחבעם זאבי: זה המודוס אופרנדי של ראש הממשלה שלנו.

רחבעם זאבי: כשהוא איים באחד הבקרים לפני שבוע שלא יהיה הסכם כל עוד הפלסטינים לא יבטלו את האמנה הפלסטינית, ואמר זאת בתקיפות, בצורה ברורה, הרי כבר בערבו של אותו יום הוא קיבל את ההצגה, את הקרקס הזה שהתנהל בעזה בניצוחו של ערפאת ובהשתתפותו של קלינטון, והיא נשאה חן בעיניו.

רחבעם זאבי: כך שאני לא מתרגש מחמש הנקודות ולא מתרגש מהעמדה של נתניהו, מפני שאנחנו למודי ניסיון.

רחבעם זאבי: אם נתניהו היה מגשים את כל מה שאמר לאורך כל הדרך, היינו מזדהים אתו, תומכים בו, הולכים אחריו ואתו לאורך כל הדרך.

רחבעם זאבי: כי הרי מה שכנע אותנו יותר מאשר ביבי של "מקום תחת השמש"?

רחבעם זאבי: – אמירה ציונית, יהודית, גאה, מנוסחת בצורה הברורה ביותר, ואנחנו הצענו לבוחר להצביע בשבילו.

רחבעם זאבי: ולהזכיר לקהל, ההבדל בינו לבין שמעון פרס בתוצאות הבחירה הישירה לראשות הממשלה היה 30,000 קולות, ואילו אנחנו הבאנו לו יותר מפי שניים מהמספר הזה, כי האמנו לאיש.

רחבעם זאבי: אבל אחרי שלוש שנים שבהן ראינו את פינוי צה"ל מחברון, וראינו את הסכם וואי, ראינו את הנסיגה מצפון השומרון ואנחנו יודעים על ההכנות לנסיגה ביתרת השומרון, בארץ בנימין, בארץ יהודה, ואנחנו אומרים – לא עוד.

רחבעם זאבי: אנחנו לא מאמינים לו יותר.

גדעון עזרא: למי תצביעו?

רחבעם זאבי: כשנגיע לגשר אני אבוא להתייעץ אתך, חבר הכנסת עזרא.

רחבעם זאבי: בטח תיתן לי עצות טובות.

רחבעם זאבי: בכל מקרה, לעולם לא נשוב להצביע עוד לאיש שנקרא בנימין נתניהו, כי הוא תעתע בנו, הוא כיזב לנו, הוא אכזב אותנו, הוא לא עוד ראש הממשלה שלי.

רחבעם זאבי: יכול להיות שהוא שלך.

יוסי שריד: בעד אשה תצביעו?

רחבעם זאבי: בוודאי.

רחבעם זאבי: אתה מתחשבן כעת עם חבר הכנסת עזרא?

יוסי שריד: אני לא מתחשבן.

רחבעם זאבי: אני חושב, שגולדה מאיר, זכרה לברכה – בתשובה על שאלתך – היתה אחת מראשי הממשלה הטובים.

רחבעם זאבי: אתה לא מסכים לזה, אני יודע, אבל אני ראיתי אותה בפעולתה, ראיתי אותה בימים ובלילות של מלחמת יום הכיפורים, כשהיא נותנת את שלוש ההחלטות הכי קשות של המלחמה.

רחבעם זאבי: היא היתה אשה.

רחבעם זאבי: היא היתה אמא יהודייה טובה.

יוסי שריד: היא היתה ראש ממשלה איומה ונוראה.

גדעון עזרא: אתה שמעת אתמול את – – –

רחבעם זאבי: אתם רוצים שעשר הדקות שלי ילכו על קריאות הביניים שלכם?

רחבעם זאבי: אני אזמין אתכם לחדר שלי להשיב לכם.

רחבעם זאבי: אני מסכם ואומר: בכל פעם שראש הממשלה נתניהו הולך לוותר או לסגת, הוא יוצא בהכרזות רמות.

רחבעם זאבי: ככל שההכרזה יותר תקיפה והיא אוספת יותר גובה והיא יותר נמרצת והיא יותר ציונית, אחרי זה המפלה והנפילה גדולות יותר והכאב גדול יותר.

רחבעם זאבי: אנחנו נתנו, מאז הסכם וואי, שלושה דברים.

רחבעם זאבי: מסרנו שטחים – את צפון השומרון; אפשרנו או הרשינו את הקמתו של נמל התעופה הבין-לאומי בדהנייה ושחררנו מחבלים.

רחבעם זאבי: נתנו לפחות שלושה דברים אלה ולא קיבלנו תמורתם דבר.

רחבעם זאבי: והרי נתניהו יודע היטב שלא קיבלנו דבר, ונתניהו יודע היטב שלא בוטלה האמנה הפלסטינית; גם האמריקנים יודעים את זה וכל באי עולם יודעים את זה, אבל לביבי היה נוח, אחרי שהוא דיבר גבוהה גבוהה בבוקר, להגיד בערב: זה בסדר.

רחבעם זאבי: אולי הוא קיבל גערה מהנשיא האמריקני, אולי הוא קיבל צעקה ממזכירת המדינה, אבל זהו ביבי וככה הוא נוהג.

רחבעם זאבי: בדרישות שביבי תובע כעת את מילוין מהרשות הפלסטינית, הוא שכח כמה סעיפים שעליהם כבר התחייבה הרשות בעבר, בדיוק כמו שהיא התחייבה על כל הסעיפים שהוא דורש כעת – פירוק המיליציות המזוינות; הקטנת ה"משטרה", צבא המחבלים הפלסטיני המתקרא משטרה, שהוכפל ויותר מהוכפל, חמוש ומצויד בנשק מודרני, לא רק עם מקלעים ושריוניות, גם עם נשק אנטי-טנקי וגם נשק נגד מטוסים.

רחבעם זאבי: והוא לא תבע מהם את עניין הסגרת המרצחים.

רחבעם זאבי: כל פעם נושרת לו עוד דרישה ועוד דרישה, אולי הוא ייזכר בהן באחד הימים וישמיע אותן בתקיפות.

רחבעם זאבי: אבל היום, הוא שכח סעיפים שהסכמנו עליהם, שהפלסטינים חתמו עליהם.

רחבעם זאבי: איפה הסעיפים האלה?

רחבעם זאבי: אבדו בתהום הנשייה, אבדו שם כמו שאובדים כל הסעיפים אצל מר נתניהו.

רחבעם זאבי: אומר לנו נתניהו: הפלסטינים לא מילאו אחר הסעיפים ולכן לא נשחק אתם.

רחבעם זאבי: נו, מר נתניהו, אם הערבים לא מילאו את חלקם עד היום, מדוע נתת להם את חברון?

רחבעם זאבי: מדוע נסעת בכלל לוואי?

רחבעם זאבי: ומדוע נתת כבר את צפון השומרון?

רחבעם זאבי: אם אלה הם העקרונות שלפיהם אתה פועל, כלומר, אתה לא משחק אתם בלי הדדיות, שאתה לא נותן יותר מפני שהם לא מילאו את חלקם, מדוע אתה נותן כל פעם עוד קצת ועוד קצת?

רחבעם זאבי: אתה פוחד מהפריץ מעבר לים?

רחבעם זאבי: אתה פוחד מהאשה ההיא ששכחה את יהדותה, שהזכירו לה שהיא יהודייה?

רחבעם זאבי: הפיאסקו הגדול הזה של ביטול האמנה, שכל באי עולם ראו אותו – כאשר ראינו אותו בטלוויזיה ולא ידענו אם לבכות או לצחוק – – –

זאב בוים: וטוב שכל באי עולם ראו את זה?

רחבעם זאבי: מה טוב, שהם ראו את שני הדגלים מתנופפים, את דגל פלסטין ליד הדגל האמריקני?

רחבעם זאבי: שהם שמעו את ההמנון האמריקני וההמנון הפלסטיני?

גדעון עזרא: למה לא?

זאב בוים: זה לא משפיע על העם הפלסטיני?

רחבעם זאבי: מה זה טוב?

רחבעם זאבי: שעשינו לגיטימציה להכרזת מדינה פלסטינית על-ידי נשיא ארצות-הברית?

רחבעם זאבי: בזה שעשינו את אמריקה לידידה הכי קרובה של הפלסטינים?

רחבעם זאבי: מה זה טוב?

רחבעם זאבי: זה השכל שלכם?

רחבעם זאבי: זה מה שהליכוד יודע לעשות?

רחבעם זאבי: ויש לי חשבון אתכם.

רחבעם זאבי: רוממות ארץ-ישראל בפיכם, אבל אתם אלה שנסוגותם מסיני, אתם אלה שהמצאתם את האוטונומיה הפלסטינית, אתם המצאתם את "הזכויות הלגיטימיות של העם הפלסטיני", אתם המצאתם את המשטרה הפלסטינית החזקה.

רחבעם זאבי: אלה מלים מבית היוצר של הליכוד.

רחבעם זאבי: ראש הליכוד המציא את זה.

רחבעם זאבי: ואתם הלכתם לוואי, ואתם נתתם את צפון השומרון, ואתם תיתנו את כל חלקי ארץ-ישראל, והלוואי רק עד "הקו הירוק", אם חס וחלילה וחס ההכרעה תהיה בידיכם.

רחבעם זאבי: במקום שתטמנו את ראשיכם בחול ולא תראו את פרצופכם ברבים, יש לכם עוד חוצפה להגיד שזה טוב שכל העולם ראה את החגיגה המבישה הזאת שם בעזה.

רחבעם זאבי: אינכם מתביישים?

רחבעם זאבי: בושו והיכלמו.

גדעון עזרא: אין לך תוכנית בכלל.

רחבעם זאבי: אתה יודע שיש לי תוכנית, היחיד בכנסת הזאת שיש לו תוכנית, היחיד שיודע מה הוא רוצה.

גדעון עזרא: תגיד אותה.

רחבעם זאבי: התוכנית, באשר לאוסלו: להגיד בשער בת רבים לעצמנו, לידידינו, עם מרכאות ובלי מרכאות, לכל העולם, שהסכם אוסלו מת ומי שהרג אותו איננו אלא "השותף והידיד" שלכם ערפאת.

רחבעם זאבי: הוא הרג את הסכם אוסלו.

זאב בוים: מה האלטרנטיבה?

רחבעם זאבי: האלטרנטיבה היא ארץ-ישראל לעם ישראל ורק לעם ישראל ובלי שותפים.

רחבעם זאבי: את זה למדתי מראש תנועת

רחבעם זאבי: כם זאב ז'בוטינסקי.

זאב בוים: אבל הוא לא דיבר על טרנספר.

רחבעם זאבי: הוא לא דיבר?

רחבעם זאבי: אביא לך את ההוכחות.

סאלח סלים: זמנך תם.

סאלח סלים: תודה רבה.

רחבעם זאבי: היות שהיו לי קריאות ביניים, תיתן לי עוד דקה.

סאלח סלים: בשביל המשפט האחרון חצי דקה.

רחבעם זאבי: אמר ביבי כאן מהדוכן הזה: "בימי השמאל ערפאת קיבל וקיבל".

רחבעם זאבי: ומה בימי הליכוד?

רחבעם זאבי: אני לא קורא לכם ימין; אתם כבר מזמן לא בימין – רק מולדת בימין.

רחבעם זאבי: אבל מה הוא קיבל בימיכם?

רחבעם זאבי: אתם מלינים על השמאל?

רחבעם זאבי: השמאל אמר בגלוי, באומץ לב: זוהי התוכנית שלנו.

רחבעם זאבי: אני מתנגד לה, אבל הם ישרים, ישרי דרך.

רחבעם זאבי: הם אומרים למה הם מתכוונים.

רחבעם זאבי: רוממות ארץ-ישראל בפיכם, ואתם עושים הכול להיפך.

גדעון עזרא: תגיד לי, אתם תימנעו בהצבעה?

רחבעם זאבי: אני אגלה לך את זה.

סאלח סלים: חברי הכנסת, לא להפריע, כי זמנו תם.

סאלח סלים: בבקשה.

גדעון עזרא: אני אגיד לך שאתה מתכוון לא להצביע – – –

רחבעם זאבי: אנחנו בחרנו בביבי, אנחנו הבאנו אותו לקריית בן-גוריון בירושלים להיות ראש ממשלה, כי האמנו לו.

רחבעם זאבי: אבל היה לנו האומץ לקום אחרי פינוי חברון, אחרי הפקרת חברון היהודית, ולכתוב בעיתון מודעות סליחה לבוחרים: אנחנו מבקשים מכם סליחה שאמרנו לכם להצביע נתניהו, כי חשבנו שנתניהו טוב ליהודים ומסתבר שנתניהו טוב לפלסטינים, נתניהו רע ליהודים.

רחבעם זאבי: תודה, אדוני.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: "ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי – א.

סאלח סלים: שר החוץ ושר התשתיות הלאומיות שב ארצה ביום כ"א בכסליו התשנ"ט, 10 בדצמבר 1998; ב.

סאלח סלים: השר אביגדור קהלני מילא את מקומו של שר המשפטים בעת היעדרו מהארץ מיום כ"ד בכסליו התשנ"ט, 13 בדצמבר 1998; ג.

סאלח סלים: השר לקליטת העלייה שב ארצה ביום כ"ו בכסליו התשנ"ט, 15 בדצמבר 1998; ד.

סאלח סלים: שר החינוך התרבות והספורט שב ארצה ביום כ"ז בכסליו התשנ"ז, 16 בדצמבר 1998; ה.

סאלח סלים: שר האוצר שב ארצה ביום כ"ח בכסליו התשנ"ט, 17 בדצמבר 1998.

סאלח סלים: "

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת שלמה בן-עמי, פרופסור שלמה בן-עמי.

סאלח סלים: בבקשה.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת אליהו גבאי.

שלמה בן-עמי: אדוני היושב-ראש, ממשלת נתניהו נולדה בתואנה שלפיה יש בכוחה של קואליציית ימין קיצוני ומרכז להביא שלום וביטחון לישראל.

שלמה בן-עמי: אבל, ריבוע המעגל הזה היה מעל לכוחו.

שלמה בן-עמי: אין הוכחה טובה לכך מאשר הסתלקות הדרך השלישית מתמיכה בו והיצמדות מועצת יש"ע לשיתוק המדיני שהוא נוקט היום.

שלמה בן-עמי: היום תמו ייסורי הקיום המפותל של ממשלה לא טובה.

שלמה בן-עמי: מורשתה לא יכולה להיות קשה יותר: היא הקימה מדינה פלסטינית בשכנותנו כמדינת עימות עוינת; היא עצרה את הצמיחה הכלכלית, הגדילה את האבטלה ובלמה את ההשקעות בחינוך ובתשתיות.

שלמה בן-עמי: זו מורשת קשה, המכה בעשרות אלפי משפחות בישראל.

זאב בוים: סליחה, מי הקים מדינה פלסטינית?

שלמה בן-עמי: הממשלה הזאת, וחתם על זה קלינטון.

שלמה בן-עמי: אגב, אין לי בעיה עם זה.

שלמה בן-עמי: היא רק קמה כמדינה עוינת.

שלמה בן-עמי: זו כל הטענה שלי.

זאב בוים: למה?

שלמה בן-עמי: מדינת עימות עם ישראל.

שלמה בן-עמי: אתה לא רואה אותה כמדינת עימות?

שלמה בן-עמי: היא מדינה ידידותית?

שלמה בן-עמי: יש יחסים ידידותיים?

שלמה בן-עמי: ראש הממשלה מדבר עם ערפאת?

זאב בוים: אם יש למישהו טענה למה תקום מדינה פלסטינית – הרי הטענה היא כלפי הממשלה הקודמת.

שלמה בן-עמי: כבר אמר לך גנדי, שזה התחיל עם הזכויות הלגיטימיות בקמפ-דייוויד.

שלמה בן-עמי: אין לי גם בעיה עם זה.

שלמה בן-עמי: אבל אם היסטוריה – אז הוא צודק יותר ממך.

קריאה: – – –

שלמה בן-עמי: לא, אני סומך על היושב-ראש.

סאלח סלים: חבר הכנסת זאב בוים.

גדעון עזרא: אם תרצה לדבר – תבקש.

סאלח סלים: חבר הכנסת גדעון עזרא, מה קרה?

סאלח סלים: את סיפור הנשים תספר לנו אחר כך.

סאלח סלים: אתן לך שתי דקות.

סאלח סלים: בבקשה.

שלמה בן-עמי: זו מורשת קשה לעשרות אלפי משפחות בישראל, ולא רק של עניי הארץ אלא גם של אלה הקרויים מעמדות הביניים.

שלמה בן-עמי: למרבה הצער, דבר לא צמח תחת המשטר של נתניהו זולת האבטלה והפשיעה.

שלמה בן-עמי: החורבן החברתי גרם לכך שישראל היא היום אחת החברות היותר-אלימות בעולם המערבי.

שלמה בן-עמי: הכנסת הזאת מתפזרת כשהארץ נתונה בתוך גל של פשיעה השוטף אותה.

שלמה בן-עמי: אבל, בכך לא די.

שלמה בן-עמי: למרבה הצער, ידוע הוא שאין מקום שבו הפוליטיקה, וגם לא כאן בישראל, היא בית-ספר להגינות או לאלגנטיות, אלא שראשות ממשלתו של נתניהו שברה שיאים שהשפילו את דמותה של הפוליטיקה בעיני הישראלים.

שלמה בן-עמי: אולי זהו כישלונה של הבחירה הישירה, שיצרה כאן פוליטיקה של סקטורים ורסיסים העוינים זה לזה.

שלמה בן-עמי: אבל זהו גם כישלונו של ראש הממשלה.

שלמה בן-עמי: למה, בשם כל הקדוש לנו, חייב העם הזה להיות מונהג על-ידי סכסכנות, ריב ומדון, שני שרי אוצר, שני שרי משפטים, שני שרי חוץ, שלושה שרי מדע, מלחמת מנהרה אחת, בית לבן עוין בוושינגטון, מרד של דיירי הדיור הציבורי, סטודנטים ואנשים צעירים שמאסו בחיים בארץ הזאת, ארץ שסועה, אנרכיה שלטונית, ממשלה שאינה מושלת אפילו על-פי עדות חבריה.

שלמה בן-עמי: זו המורשת הקשה של סגנון שלטון רע.

שלמה בן-עמי: חלילה לי להאשים את הממשלה בכל חוליינו.

שלמה בן-עמי: אבל גם אם ירשתם חוליים כהנה וכהנה, האם – עם יד על הלב – בשעת נעילה זו אתם רשאים לומר שריפאתם פצעים חברתיים ושיפרתם את איכותן של מערכות החברה והשלום?

שלמה בן-עמי: לא היתה כל סיבה, שראש הממשלה הראשון בתולדות המדינה שקיבל מנדט ישיר מהעם, ינהל את ענייניה כאילו הוא נתון במלחמת חורמה נגד אויבים מבית, ניסוח שהוא עצמו השתמש בו בבחירות המוניציפליות, ואויבים מבחוץ.

זאב בוים: אבל זה מה שעשיתם לו מהיום הראשון.

זאב בוים: מהיום הראשון לא נתתם לו לחיות.

זאב בוים: עוד לא היה ראש ממשלה כזה שהיה מטרה לשיסוי יומיומי על-ידיכם.

סאלח סלים: חבר הכנסת בוים, די, מספיק.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתם נתתם לו לחיות?

סאלח סלים: חבר הכנסת חאג'-יחיא, מה קרה?

סאלח סלים: התעוררת?

וליד צאדק חאג'-יחיא: מי לא נתן לו לחיות?

זאב בוים: השנאה אליו בערה באופן אישי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מי לא נתן לו לחיות?

שבח וייס: היה ראש ממשלה שלא נתנו לו לחיות.

שלמה בן-עמי: אלה גם אלה, החל באחרון חברי הכנסת וכלה בנשיא ארצות-הברית, מעידים כאלפי עדים על תרבות שלטון קלוקלת, על קריסה מסוכנת של האמון ועל התמוטטות נורמות שלטון ושלטון באמצעות הטעיה.

שלמה בן-עמי: אם הבחירות שבפתח יתמקדו רק בענייני מצע ומדיניות, הן יחמיצו את הלקח הקשה של שלוש השנים האחרונות.

שלמה בן-עמי: הנושא המרכזי הוא, למרות הכול, שיקום האמון של האזרחים בדמוקרטיה הישראלית וביכולתה להתייחס לבעיות האמת שלהם, ללא התחמקות ובהגינות.

שלמה בן-עמי: בשם האינטרסים האמיתיים של אזרחי ישראל, אל ננהל מערכת בחירות על כמות הכדורים שנושאים השוטרים הפלסטינים בחגור שלהם בשעה שסכנות האמת המרחפות מעלינו הן בגירעון הדוהר של המזרח התיכון.

שלמה בן-עמי: בשם האינטרס הלאומי, אל נוליך שולל את האזרחים כאילו הנושא שעל הפרק הוא אם תקום או לא תקום מדינה פלסטינית.

שלמה בן-עמי: היא הוקמה, אכן בהיסח הדעת, על-ידי הממשלה הזאת, ואת הגושפנקה לכך נתן נשיא ארצות-הברית בכבודו ובעצמו.

שלמה בן-עמי: היום נותר לנו להיאבק על הפיכתה למדינה ידידותית, כי הממשלה הזאת הקימה אותה כמדינת עימות עוינת.

שלמה בן-עמי: הבה ננהל מערכה הוגנת על אובדן האמון ביחסים עם ארצות-הברית.

שלמה בן-עמי: ישאלו נא אזרחי ישראל את עצמם, כיצד זה הגענו לכך שממשלת ישראל טוענת שהפלסטינים לא מקיימים את ההסכם ואילו האמריקנים, בעלי בריתנו הטובים, שהממשלה מינתה אותם כשופטים בלעדיים, קובעים שהפלסטינים דווקא כן מקיימים את ההסכם?

שלמה בן-עמי: וכך, כל סכסוך עם הפלסטינים הופך לסכסוך עם ארצות-הברית.

שלמה בן-עמי: האם לכך ייקרא מדינאות?

שלמה בן-עמי: היום מפנה הממשלה הזאת את דרכה מתוך ראייה צרה של האינטרס הביטחוני.

שלמה בן-עמי: ביטחון איננו רק טנקים.

שלמה בן-עמי: ביטחון איננו אפילו ה"חץ".

שלמה בן-עמי: ביטחון הוא גם כלכלה, תעסוקה, עלייה, פיתוח, חינוך, תשתיות, התקרבות בין עני לעשיר, שילוב נכון של ערביי הארץ במערכות החברה והמשק וכן גם יחסים בין-לאומיים תקינים וביטחון.

שלמה בן-עמי: האם יש בבית הזה איש אמת שיטען שבכל הפרמטרים הללו הגדילה הממשלה הזאת את ביטחונם של הישראלים?

שלמה בן-עמי: הכנסת הזאת הגיעה לסוף דרכה.

שלמה בן-עמי: אנחנו צריכים היום למדיניות של פיוס מבית ופיוס מחוץ, שאין עמו רכרוך ואין עמו ויתור על ביטחון אמת.

שלמה בן-עמי: אנחנו זקוקים למנהיגות שתאחה את הקרעים בעם, מנהיגות שתרפא פצעים.

שלמה בן-עמי: אחדות לאומית בלי שינוי תרבות השלטון וסגנון ההנהגה לא היתה מביאה לשינוי המקווה.

שלמה בן-עמי: הדג הזה הסריח מהראש.

שלמה בן-עמי: לכן, נכון הוא שהחלפת הכנסת תבוא עם החלפת ראש הממשלה.

שלמה בן-עמי: לקראת מערכת הבחירות הנפתחת היום, הבה נתעלה לרמתם של האזרחים.

שלמה בן-עמי: הבה נתעלה לגודל התקוות שלהם ולצורכי האמת שלהם.

שלמה בן-עמי: הבה נדון בנושאים עצמם, ואל נעשה מניפולציה של סדר-היום.

שלמה בן-עמי: האם יעמוד לנו העוז להודות שהשאלה האמיתית בחשבון אחרון איננה אשמתם של אלה שנתנו רובים לפלסטינים, כאילו קיימת בעולם רשות שלטונית כלשהי שאין בידיה נשק, אלא מדוע הם ירו?

שלמה בן-עמי: מי לא השכיל להפוך אותם לשותפים בתהליך שלום קשה?

שלמה בן-עמי: פוליטיקה של חורבן אישי ושל השמצות, סופה שהיא מתנקמת במחולליה.

סאלח סלים: לסיים, בבקשה.

שלמה בן-עמי: תראו את המקרה של קלינטון והמפלגה הרפובליקנית המתפוררת בתוך גל של שנאה, בתוך גל של פוליטיקה של חורבן, שאין לה דבר עם צורכיהם האמיתיים של האזרחים.

שלמה בן-עמי: תודה רבה.

סאלח סלים: תודה רבה.

סאלח סלים: כנראה לא הודיעו לך שהזמן שלך הוא חמש דקות.

סאלח סלים: התכוננת לעשר דקות.

שלמה בן-עמי: היו הפסקות באמצע.

סאלח סלים: טוב, בסדר.

סאלח סלים: תודה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת אליהו גבאי, חמש דקות.

סאלח סלים: אחריו – לחבר הכנסת ישראל כץ.

סאלח סלים: דיברת כבר או שזאת הפעם הראשונה?

סאלח סלים: פעם ראשונה?

סאלח סלים: – יפה.

סאלח סלים: בפעם שעברה באת אלינו, חבר הכנסת גבאי, עם אבן.

סאלח סלים: אני מקווה שהפעם רק עם ניירות.

אליהו גבאי: רק ניירות.

סאלח סלים: רק ניירות.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, למחנה הלאומי יש מחלה מוזרה; האידיאולוגיה כל כך יקרה לו, שהוא מוכן למען מימושה לעשות כל מה שאפשר כדי לרסק את עצמו ולממש בכך את האידיאולוגיה היריבה.

אליהו גבאי: נשמע אבסורד, ייתכן, אבל המציאות מלמדת, שתמיד כאשר המציאות לא מאפשרת את המימוש המלא של ארץ-ישראל השלמה, מובילים הימניים הקיצונים במחנה הלאומי לפיצול הכוחות כדי להוכיח עד כמה הם נאמנים לארץ-ישראל.

אליהו גבאי: למרות האזהרות כלפיהם הם מתעקשים להישאר אטומים לכל האזהרות, והכול בשם האידיאולוגיה הקדושה שהם מהמגינים שלה.

אליהו גבאי: אך מה לעשות שבדיעבד מתברר תמיד שאין זה מעשה חכם כל כך.

אליהו גבאי: חכם יודע להיחלץ מלכתחילה מצרות שטיפש חוזר עליהן שוב ושוב, כי היתרון של חכם שהוא למד מן הניסיון.

אליהו גבאי: לצערי, נוכחנו בזאת בצורה אכזרית בשנת 1992.

אליהו גבאי: חוגי הימין הקיצוני בכנסת פעלו בצורה נחרצת להפלת ממשלת יצחק שמיר מתוך תקווה לעצור את התהליך שהחל בוועידת מדריד; הם צעקו בחירוף נפש: אוי, לא, והביאו עלינו במו-ידיהם את הסכם אוסלו.

אליהו גבאי: היכן הם היום?

אליהו גבאי: אני בטוח שהם התביישו לצאת מבתיהם כאשר ראו מה עוללו לנו בהסכמים ההם של אוסלו והדברים הנלווים אליו.

אליהו גבאי: האם הכרחי הדבר?

אליהו גבאי: האם לא ניתן לעצור, למנוע את המהלך המיותר והעקר הזה?

אליהו גבאי: אני פונה אליכם ברגע של אמת: לא תהיה לנו ממשלה ימנית יותר.

אליהו גבאי: הבה נשלב יחד כוחות וניאבק בכוחות של השמאל הקיצוני המתפרק מנכסיו הלאומיים והרוחניים כאחד.

אליהו גבאי: הגענו לרגע האמת; הגיע הזמן לחשוף את האמת.

סאלח סלים: לסיים בבקשה.

אליהו גבאי: האם אנחנו, אכן, מעוניינים להפיל את הממשלה, או לא?

אליהו גבאי: אני קורא לימין הקיצוני ולכל המהססים להתנגד להקדמת הבחירות.

אליהו גבאי: מצבה של מדינת ישראל לא מאפשר להיכנס למערכת בחירות, ומערכת בחירות בשלב זה תעמיק את הקיטוב בעם בין דתיים לחילונים, בין ימין לשמאל.

אליהו גבאי: מערכת בחירות לא תפתור, רק תגביר את הבעיות בחברה במדינת ישראל, תעמיק את האבטלה, תפגע קשה במערכת החינוך.

אליהו גבאי: זאת במקום להתאחד כדי להילחם, לצערי, בפער בין עניים לעשירים; במקום להתאחד ולהילחם בפשיעה הגואה, לחזק ולהשריש את מורשת ותרבות ישראל, שאנו כה זקוקים להן בימים אלה.

אליהו גבאי: אני מזכיר לכם שוב ושוב את ממשלת שמיר של 1992 ואת מפלתה שהבאתם עלינו.

אליהו גבאי: אל תחזרו על אותה טעות.

אליהו גבאי: הימין הקיצוני דומה לאשה המחבקת את בנה האהוב חיבוק חונק; אותה אמא האוהבת את בנה אהבת מוות ולא מבינה כי לפעמים יש להרפות, לוותר דווקא לטובתו של הילד.

אליהו גבאי: חברי מהימין הקיצוני, תפסתם מרובה לא תפסתם כלום.

אליהו גבאי: אנא מכם, חברי הבית, על כל יושביו, בואו נמצא את האחדות ולא את הקיטוב.

אליהו גבאי: יש כל כך הרבה נקודות של אחדות בימין ובשמאל, בואו נדגיש אותן ונעמוד חזקים מול אויבי ישראל מסביב.

אליהו גבאי: אתם מסכימים שלא לשחרר מחבלים רוצחים עם דם על הידיים?

אליהו גבאי: – תאמרו את זה.

אליהו גבאי: אתם מתנגדים להחזרה טוטלית של כל מיני שטחים מיושבים?

אליהו גבאי: – תגידו את זה.

אליהו גבאי: בעד איסוף הנשק המיותר?

אליהו גבאי: צמצום המשטרה הפלסטינית?

אליהו גבאי: – תאמרו את זה.

אליהו גבאי: תגידו כדי שישמעו, כי חוסר הביטוי שלכם מעודד את הרשות הפלסטינית לדרוש עוד ועוד ולקרוא תיגר על ממשלת ישראל.

סאלח סלים: תודה רבה.

אליהו גבאי: עוד משפט.

אליהו גבאי: חברי השמאל משחקים לידיהם של הפלסטינים.

אליהו גבאי: אויבינו רק מחכים לקיטוב ולהקצנה בעם.

אליהו גבאי: מדינת ישראל תוכל לאויביה רק לאחר שישכון שלום בתוכה – –

סאלח סלים: חזרת אל ההתחלה.

אליהו גבאי: – – ובחירות כיום במדינת ישראל רק ירחיקו את הלבבות.

אליהו גבאי: רבותי, אמרו הנביאים: "חבור עצבים אפרים הנח לו" – "חלק לבם עתה יאשמו".

אליהו גבאי: בואו נאחד את הלבבות בעם ישראל.

אליהו גבאי: הבחירות לא יתרמו דבר.

אליהו גבאי: אנחנו נתנגד להקדמת הבחירות.

אליהו גבאי: אני קורא לחברי הבית ללכת, ולמהססים ולחושבים – זאת שעת האמת; לא נפתור בעיות, אלא נחדד אותן, נגביר אותן.

סאלח סלים: תודה רבה.

אליהו גבאי: תודה רבה.

סאלח סלים: רשות הדיבור לחבר הכנסת ישראל כץ, חבר כנסת חדש, נאום ראשון שלו.

סאלח סלים: לפי המסורת, לא מפריעים.

סאלח סלים: אני רואה שאלה שמפריעים אינם פה, לכן אני גם שקט.

תאופיק חטיב: – – –

סאלח סלים: אתה מאשים אותי?

סאלח סלים: בבקשה, חבר הכנסת ישראל כץ, חמש דקות.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה בנימין נתניהו נהג באומץ רב כאשר החליט, לשיטתו, לקדם את התהליך המדיני תוך נטילת סיכון פוליטי של אובדן הרוב בכנסת, ואכן הוא איבד את הרוב הקואליציוני שהיה לו והחליט לתמוך בהקדמת הבחירות וללכת אל העם.

ישראל כץ: אבל אתה, יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת אהוד ברק, הבטחת לתת לו רשת ביטחון.

ישראל כץ: מה קרה לרשת הביטחון?

ישראל כץ: לאן היא נעלמה כאשר היה צריך אותה?

ישראל כץ: איפה האמינות המינימלית שלך?

ישראל כץ: איפה הדאגה שלך לעתיד המדינה?

ישראל כץ: מדוע לא הושטת יד לתמוך בממשלה בתקופה קשה זו?

ישראל כץ: מדוע חברת לחברים הפוליטיים החדשים שלך, קליינר וגנדי, להפיל את הממשלה?

ישראל כץ: אבל אני מבין אותך; מצד אחד יש לך חיים רמון ומצד שני שלושת המוסקטרים תוצרת ארצות-הברית.

ישראל כץ: אתה כבר לא מחליט דבר בעצמך.

ישראל כץ: רמון דוחף אותך לבחירות מוקדמות כדי להחליף אותך באמנון שחק, והיועצים כותבים לך נאומים תוצרת ארצות-הברית שכל קשר בינם לבין המציאות הישראלית הוא מקרי בלבד.

ישראל כץ: מדוע אתה לא מדבר על 10 מיליארדי דולר ערבויות מארצות-הברית שבזבזתם על הטבות למקורבים במקום להשקיע בעולים ובתשתית במדינת ישראל?

ישראל כץ: מדוע אתה לא מדבר על 17 מיליארד שקל שנתתם לקיבוצים ועל המיליארדים שהשקעתם בקופת-חולים ובמגזרים מקורבים?

ישראל כץ: איפה היתה אז הדאגה לעניים ולמובטלים כאשר השארתם את המדינה בגירעון של עשרות מיליארדי שקלים?

ישראל כץ: איפה מאות המושבים בגבול הצפון, בנגב, באזור עדולם ובכל רחבי הארץ, שהרסתם, ניצלתם, והשארתם בחוסר כול?

ישראל כץ: איפה ארגוני הקניות הבולשביקיים שבניתם אתה ומפלגת העבודה לדורותיה כמו שאתה אוהב לכנות אותה, וכאשר קרסו, ממש כמו אצל המפלגה האחות בברית-המועצות, הטלתם את החובות על המושבניקים קשי היום.

ישראל כץ: חבר הכנסת אהוד ברק, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, עם כל הכבוד, אני מציע לך לעזוב את ראש הממשלה.

ישראל כץ: עזוב את בנימין נתניהו ותסתכל על אמנון שחק.

ישראל כץ: תבדוק טוב טוב מה מכינים לך חיים רמון והשמינייה הסודית שלו מאחורי הגב.

מקסים לוי: מותר לשאול אותך שאלה?

שבח וייס: חבר הכנסת מקסים לוי, בנאום ראשון לא מפריעים.

ישראל כץ: למקסים אני מרשה.

ישראל כץ: כן, מקסים, בבקשה.

שבח וייס: לא, לא, זה לא הולך כך.

מקסים לוי: עם כל מה שעשתה מפלגת העבודה לעיירות הפיתוח, מה עשה ביבי לעיירות הפיתוח?

מקסים לוי: האם הוא תרם את חלקו לחוק עיירות הפיתוח?

ישראל כץ: מקסים, אתה רצת ברשימת הליכוד לכנסת, למה לא שאלת אז?

ישראל כץ: עם כל הידידות, אני באמת מתפלא.

שבח וייס: חבר הכנסת מקסים לוי, זהו נאומו הראשון של חבר הכנסת כץ.

שבח וייס: בנאום ראשון משתדלים להיות יותר רכים, לא כל כך קטלניים כמו הנואם, אבל אין דבר.

ישראל כץ: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, בעוד חודשים ספורים אתה עלול להיות פנסיונר פוליטי, תואם חיים הברפלד.

ישראל כץ: עם נתניהו היית יכול להסתדר, אם היית נוקט עמדות לאומיות ואחראיות יותר, אם היית מתנגד באמת למדינה פלסטינית בגבולות 1948 שבירתה ירושלים.

ישראל כץ: אבל עם רמון ויתר חבריך למפלגה, שעומדים עכשיו בתור בפתח דלתו של מישהו אחר, לא נראה לי שיש לך סיכוי.

ישראל כץ: מול רמון אתה צריך לפחות עשרה יועצים, וגם אז זה לא בטוח.

ישראל כץ: מדוע אתה תוקף יהודים דתיים שחיים בארץ-ישראל?

ישראל כץ: מדוע אתה תוקף את המתיישבים החלוצים ביש"ע?

ישראל כץ: כי היועצים שלך אמרו לך שזה מביא קולות?

ישראל כץ: מה קרה לחינוך הציוני שקיבלת בבית ובצבא?

ישראל כץ: הכול מותר למען רווחים פוליטיים רגעיים?

שבח וייס: נא לסכם.

ישראל כץ: ואם מחר יגידו לך את ההיפך, תגיד שצריך להישאר לנצח בבית-אל?

ישראל כץ: עוד הפעם תלך ותגיד?

ישראל כץ: לא פלא, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, שבמחנה השמאל מחפשים לך מחליף.

ישראל כץ: נכשלת אפילו בתפקידך הפוליטי הראשון כראש האופוזיציה.

ישראל כץ: אבל לא נורא, בעזרת השם, אחרי הבחירות הקרובות יהיו לך עוד שנים רבות להשתלם כראש אופוזיציה, כשאת מדינת ישראל ינהיג ראש הממשלה בנימין נתניהו.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

שבח וייס: עכשיו אני מזמין את חבר הכנסת סאלח סלים, בבקשה.

שבח וייס: נדמה לי שסאלח סלים הוא האחרון.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכיוון שנהוג בבית הזה שהנואם אחרי חבר הכנסת החדש מברך אותו, אני רוצה, חבר הכנסת ישראל כץ, לברך אותך.

סאלח סלים: לא יצא לי להכיר אותך אישית מקרוב.

סאלח סלים: אתה מוכר מכלי התקשורת כאיש החזק במרכז הליכוד.

סאלח סלים: אני רוצה לאחל לך בריאות, הצלחה בעסקים ובריאות לכל בני משפחתך.

ישראל כץ: תודה רבה.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, למען האמת, ציפיתי לשמוע כמה משפטים מראש הממשלה לאמהות השובתות למען בניהן הנמצאים בלבנון.

סאלח סלים: ציפיתי וחיכיתי לשמוע כמה משפטים למשפחות החיילים שנמצאים בלבנון.

סאלח סלים: זוהי עוד הוכחה שנזכרים בהם רק כאשר קורה שם משהו.

סאלח סלים: רק אם נהרג איזה חייל, נזכרים ומדברים על זה, ושוכחים את הדבר כשלא קורה כלום.

סאלח סלים: לדעתי, אנחנו צריכים לחשוב עליהם כל הזמן, על המשפחות ועל האמהות.

סאלח סלים: אני מברך את האמהות שנאבקות כדי לצאת מלבנון.

סאלח סלים: תמשיכו, אנחנו אתכן, אנחנו לא רוב היום, אבל נהיה הרוב בעתיד, ואתן תצליחו במאבק שלכן, כי הוא מאבק צודק.

סאלח סלים: אין לבחורים האלה מה לעשות שם.

סאלח סלים: דבר שני, לא הופתעתי משום דבר בנאומו של ראש הממשלה.

סאלח סלים: ידוע לנו שעמדותיו ימניות.

רחבעם זאבי: הלוואי.

סאלח סלים: ידוע לנו שהוא ימני.

רחבעם זאבי: הלוואי שהיה ימני.

סאלח סלים: ראינו בנאום שלו היום שהוא נכנע עוד יותר לכוחות הימין הקיצוני במדינה הזאת.

סאלח סלים: המטרה היא ברורה – כדי לשמור על השלטון.

סאלח סלים: זאת אומרת, העדפה של השלטון על המדינה, על העם, על טובת העם; העדפה של השלטון על חשבון אי-התקדמות בביצוע הסכמים שהוא חתם עליהם.

סאלח סלים: פה נאמר על ארצות-הברית שהיא הידידה האסטרטגית הגדולה, אבל ארצות-הברית אומרת בשבועות האחרונים – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודע לכך שכאשר מדובר בנואם האחרון ומתחילה ההתקבצות, יש קצת רעש, אבל נא לא להפריז.

שבח וייס: חבר הכנסת ישראל כץ.

שבח וייס: חברים.

שבח וייס: נא להמשיך.

סאלח סלים: ארצות-הברית היא ידידה של ישראל, והיום אנו שומעים את דעתה ועמדתה של ארצות-הברית, שהיא לא מבקרת את הרשות הפלסטינית ולא אומרת שהיא לא מבצעת את ההסכם.

סאלח סלים: הביקורת היא יותר כלפי הצד הישראלי.

סאלח סלים: אז מה, האמריקנים משקרים?

סאלח סלים: האמריקנים נגד היהודים?

גדעון עזרא: כן.

סאלח סלים: האמריקנים נגד מדינת ישראל?

סאלח סלים: האמריקנים סוכנים של הפלסטינים?

סאלח סלים: הערבים קנו אותם?

סאלח סלים: מה קרה, האמריקנים השתנו?

סאלח סלים: המדינה הידידותית ביותר – ארצות-הברית?

דן תיכון: אני חוזר ואומר: מי שרוצה להגיש הצעות סיכום, בבקשה.

סאלח סלים: לכן, רואים את הפגם במדיניות של ממשלת ישראל, שמצד אחד חותמת על הסכם, ומצד שני, למחרת, אם אין רוב לקואליציה, היא מתחילה להמציא דברים, כדי לחזק את כוחות הימין בממשלה וכדי להחזיק מעמד.

סאלח סלים: אני בטוח, שאם לא היתה קואליציה כזאת ואם ראש הממשלה לא היה מאוים, היה אולי מצב שונה.

סאלח סלים: עליו לבחור בין עמידה בהסכמים בין-לאומיים, הסכמים בין מדינות, לבין שמירה על שלטונו.

סאלח סלים: בהזדמנות זו רציתי להגיד לחברי, אנשי מפלגת העבודה, הרי אנחנו הולכים לבחירות, האלטרנטיבה הארגונית היחידה מול הליכוד היא מפלגת העבודה.

סאלח סלים: אני מציע, אם מפלגת העבודה רוצה להיכנס למערכת הבחירות עם המצע שלה כפי ששמענו אותו היום – חבל על הבחירות האלה.

נעמי בלומנטל: בדיוק.

נעמי בלומנטל: חבל על הזמן.

סאלח סלים: חבל על הבחירות האלה, כי ראש הממשלה ביבי נתניהו יחזור להיות ראש ממשלה.

נעמי בלומנטל: בדיוק, חבל על הזמן שלהם.

נעמי בלומנטל: זה מה שאני אומרת למפלגת העבודה.

סאלח סלים: הוא יחזור להיות ראש הממשלה, אם אין אלטרנטיבה פוליטית.

סאלח סלים: לא לעבור לצד ימין, לא לליכוד, לא למתנחלים.

דן תיכון: נא לסיים.

סאלח סלים: זה לא שווה, חבל על הבחירות, חבל על הכסף, חבל על הזמן.

סאלח סלים: חבל על הזמן אם מפלגת העבודה לא תלך עם אלטרנטיבה מדינית פוליטית ברורה ותגיד את הדברים בפנים, תגיד: כן, אנחנו רוצים שלום, והשלום עולה בהחזרת אדמות שנכבשו, ואנחנו רוצים שוויון לאוכלוסייה הערבית; להגיד את זה.

סאלח סלים: מה מתביישים בזה?

נעמי בלומנטל: אבל כבר אין סיכוי.

סאלח סלים: אם לא נגיד את זה, אם לא תגידו את זה, חבל על הזמן.

סאלח סלים: צריך ללכת עם קו ברור, קו שיראה שמפלגת העבודה שונה מהליכוד.

סאלח סלים: זה חשוב מאוד.

סאלח סלים: כי אתם מיישמים את העבר.

סאלח סלים: העתיד הוא דרך השלום, דרך השוויון שמפלגת העבודה צריכה להבליט אותה, אחרת ראש הממשלה יחזור.

דן תיכון: נא לסיים.

סאלח סלים: אני מציע למפלגת העבודה, שיהיה לה אומץ ותלך עם פרוגרמה, עם תוכנית שונה לחלוטין, של שלום, של שוויון, ותאמר: העם היהודי רוצה שלום.

סאלח סלים: תגיד להם, שאנחנו, כדי לחיות במזרח התיכון הזה, הולכים על שלום ועל שוויון, אחרת חבל על הזמן.

סאלח סלים: תודה רבה.

חיים דיין: ועל כיבוד הסכמים.

נעמי בלומנטל: עכשיו יצאו לבחירות – – –

דן תיכון: חבר הכנסת שטרית, בוא הנה לרגע.

רחבעם זאבי: למה הדיון לא נמשך?

ענת מאור: מה קורה?

ענת מאור: איפה הממשלה?

ענת מאור: איפה הקואליציה?

דן תיכון: אדוני ראש הממשלה, אם אתה רוצה להתייחס, אז עכשיו.

דן תיכון: אחרת אנחנו ניגשים לקרוא את הצעות הסיכום.

אלי גולדשמידט: אדוני ראש הממשלה, אתה רוצה שאני אקרא לברק?

אלי גולדשמידט: נקרא לו.

חיים אורון: – – –

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: ראש הממשלה, בבקשה.

דן תיכון: נא לשבת, רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט.

דן תיכון: נא לשבת.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני יכול לדבר בסוף הודעות הסיכום?

דן תיכון: לא.

בנימין נתניהו: מדוע לא?

דן תיכון: כי הדיון נגמר באותו זמן.

דן תיכון: נא לשבת, חבר הכנסת רענן כהן.

רן כהן: מה זה?

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: חבר הכנסת בייגה שוחט, הואל לשבת.

דן תיכון: אני עושה סדר.

תמר גוז'נסקי: – – –

דן תיכון: רק רגע, מה יש שם?

דן תיכון: מה את צועקת?

דן תיכון: את חושבת שמישהו חירש כאן?

דן תיכון: אני תיכף מפסיק.

דן תיכון: אין חוכמות היום.

דן תיכון: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

חיים אורון: מה קורה כאן?

דן תיכון: חבר הכנסת שטרית, מה קורה כאן?

תמר גוז'נסקי: ראש הממשלה דיבר או לא דיבר?

דן תיכון: רק רגע, גם אני רוצה לדעת מה קורה כאן.

קריאות: – – –

אפי אושעיה: מה זה פה?

דן תיכון: רבותי, אנחנו ניגשים להודעות הסיכום.

דן תיכון: חבר הכנסת יוסי ביילין יביא את הודעת הסיכום של סיעות העבודה ומרצ.

תמר גוז'נסקי: מתחילים מחד"ש.

דן תיכון: יש לי בקשה, אל תלמדי אותי.

דן תיכון: שבי במקום ואני אקרא לך.

דן תיכון: תאמיני לי, יש לך זמן.

יוסי ביילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת הסיכום של סיעות העבודה ומרצ: הכנסת רואה בתהליך השלום במזרח התיכון מרכיב מרכזי בייצוב האזור ובחיזוק ביטחונה של ישראל ותובעת מהממשלה ליישם את הסכמי וואי ככתבם וכרוחם ועל-פי לוח הזמנים שסוכם.

יוסי ביילין: הכנסת תומכת בהמשך התהליך המדיני על בסיס מאבק של כל הצדדים באלימות, באיום באלימות ובצעדים חד-צדדיים שיש בהם כדי לפגוע באמון ההדדי.

יוסי ביילין: הכנסת רואה במדיניות הזיגזג של ראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, טעות קשה, הנובעת מרצון להפיס את דעת הכול וגורמת לאי-אמון בין ישראל לשותפותיה.

יוסי ביילין: הכנסת מודאגת מן הפגיעה ביחסים בין ישראל לארצות-הברית על רקע מדיניות זו, ורואה בכך פגיעה בנכס אסטרטגי ישראלי חיוני.

יוסי ביילין: יחסי ישראל–ארצות-הברית הם בעלי חשיבות עליונה לביטחון ישראל ושלומה.

יוסי ביילין: הכנסת אינה נותנת אמון בכוונת הממשלה להוציא אל הפועל את ההסכמים.

יוסי ביילין: הכנסת מאמצת את החלטת ועדת החוץ והביטחון מ-3 בנובמבר 1998, המותחת ביקורת קשה על אופן ניהול המשא-ומתן ב"אחוזת וואי".

יוסי ביילין: הכנסת תובעת מהרשות הפלסטינית ומראשה לגלות נאמנות מוחלטת להסכמי וואי כדי שלא לשחק לידיהם של המתנגדים משני הצדדים.

יוסי ביילין: הכנסת – על התפיסות המדיניות השונות בתוכה – חוששת, כי מערכת שיקולים בלתי אחראיים, שבאו לידי ביטוי בפרשת מינוי בראון, דרך הטיפול הכושל בפרשת משעל והשלכותיה ועד למדיניות בעקבות הסכם וואי, מסכנת את חוסנה של ישראל.

יוסי ביילין: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: הודעת סיכום בשם סיעות הליכוד והמפד"ל.

דן תיכון: חבר הכנסת מאיר שטרית.

רענן כהן: בשם מי אתה מדבר עכשיו, בשם הליכוד או בשם המפד"ל?

מאיר שטרית: הליכוד והמפד"ל.

רענן כהן: מה עם היתר?

מאיר שטרית: יש להם הצעות סיכום משלהם.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זוהי הודעת סיכום בשם סיעות הליכוד והמפד"ל: הכנסת רושמת לפניה את החלטות הממשלה, כפי שראש הממשלה הציג בפני הכנסת, ומאשרת אותן.

מאיר שטרית: תודה.

דן תיכון: הצעת סיכום מטעם סיעת ש"ס, חבר הכנסת אריה דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, להלן הצעת סיכום מטעם סיעת ש"ס: הכנסת פונה לראש הממשלה ולראש האופוזיציה בקריאה נרגשת להתעלות על פני כל ויכוח פוליטי ואישי ולכונן לאלתר ממשלת אחדות לאומית.

אריה מכלוף דרעי: הכנסת בדעה, שרק ממשלת אחדות תהיה מסוגלת, בעזרת השם, לקדם את מדינת ישראל ואזרחיה בתקופה טרופה זו, כאשר מבית ומחוץ אורבים לנו מכשולים.

אריה מכלוף דרעי: הכנסת בטוחה, שהעם ברובו קצה נפשו בשיקולים הזרים הגורמים לפירוד, והעם מייחל לליכוד השורות, לשים קץ להסתה ולריב האחים תוך כדי היחלצות רחבה לחיזוקה ולביסוסה של מדינת ישראל ולפתרון בעיות שבנפשנו, כגון הכלכלה, האבטלה, לבנון וכמובן הסכם השלום.

אריה מכלוף דרעי: ואין לך כלי מחזיק ברכה אלא השלום, והאמת והשלום אהבו.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: הצעת סיכום מטעם סיעת ישראל בעלייה.

דן תיכון: חבר הכנסת ברונפמן.

רומן ברונפמן: הכנסת מאשרת את עקרונות יישום הסכם וואי, אשר אושרו אתמול על-ידי הממשלה והובאו היום על-ידי ראש הממשלה לכנסת.

רומן ברונפמן: הכנסת קוראת לראש הממשלה וליושב-ראש האופוזיציה לגלות אחריות לאומית שתאפשר את יישומו של התהליך המדיני, תוך כדי שמירה על עקרון ההדדיות, ומתוכה יטופלו כראוי בעיות החברה, הכלכלה וקליטת העלייה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: הצעת החלטה לסיכום הדיון מטעם סיעת חד"ש-בל"ד.

דן תיכון: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, הצעת החלטה לסיכום הדיון בהודעת ראש הממשלה מטעם סיעת חד"ש-בל"ד: הכנסת קובעת, כי הממשלה בראשות נתניהו מפירה באופן חד-צדדי את התחייבויותיה לפי מזכר וואי, אינה נסוגה משטחים שמהם היתה אמורה לסגת ואינה משחררת אסירים פוליטיים פלסטינים.

תמר גוז'נסקי: במדיניות זו מחבלת הממשלה בסיכויי התהליך המדיני ובכינון שלום ישראלי-פלסטיני.

תמר גוז'נסקי: הכנסת קוראת לממשלה לבצע את התחייבויותיה הנובעות מהסכמי הביניים, לשוב מייד למשא-ומתן על הסדר קבע, שבמסגרתו תוקם מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים המזרחית, בצד מדינת ישראל, וכן, להשיג הסכם בשאלות שטרם נפתרו.

תמר גוז'נסקי: הכנסת תובעת מהממשלה להקפיא מייד את כל התוכניות להרחבת ההתנחלויות ולהתחיל בפינוי מתנחלים המעוניינים בכך.

תמר גוז'נסקי: הכנסת קוראת לממשלה לפנות את צה"ל מדרום-לבנון ולנהל עם סוריה משא-ומתן לשלום, המבוסס על נסיגת ישראל מרמת-הגולן וכינון שלום יציב בין ישראל לסוריה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: הצעת סיכום של סיעת יהדות התורה יציג חבר הכנסת לייזרזון.

אברהם יוסף לייזרזון: הודעת סיכום מטעם סיעת יהדות התורה: הכנסת קוראת לממשלת ישראל לעשות הכול כדי למנוע שפיכות דמים.

אברהם יוסף לייזרזון: הכנסת קוראת לכל חלקי האומה לנהוג בכבוד זה לזה ולא להפוך את הבחירות למסע של הסתה נגד הזולת.

אברהם יוסף לייזרזון: הכנסת קוראת לכל אזרחי ישראל להתחזק בהכרת ערכי היהדות ולכבד את ערכי המסורת ולחזק את יום המנוחה שבת קודשנו.

דן תיכון: הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת הדרך השלישית.

דן תיכון: חבר הכנסת יהודה הראל.

יהודה הראל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זוהי הצעה לסיכום הדיון המדיני מטעם סיעת הדרך השלישית.

יהודה הראל: הכנסת מאשררת את התמיכה בהסכם וואי.

יהודה הראל: הכנסת קוראת לראש הממשלה וליושב-ראש האופוזיציה לגלות אחריות לאומית, להקים ממשלת אחדות שתאפשר את יישומו של הסכם וואי והליכה משותפת למשא-ומתן על הסדר הקבע תוך שמירה על האינטרסים החיוניים של ישראל.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: הודעה מטעם סיעת מד"ע-רע"ם.

דן תיכון: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת מד"ע-רע"ם:

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה לחזור למדיניות שפויה של קידום השלום ומילוי אחר מלוא התחייבויותיה על-פי ההסכמים שהיא חתומה עליהם, לרבות ההסכם ב"וואי פלנטיישן", במיוחד בעניין הנסיגה מהשטחים הפלסטיניים בגדה המערבית, וכן שחרור האסירים הביטחוניים הפלסטינים, הפסקת הרחבת ההתנחלויות והימנעות מכל צעד חד-צדדי.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה להנהיג מדיניות של צדק חברתי, סגירת פערים עם האוכלוסיות החלשות בכלל, והאוכלוסייה הערבית בפרט, הסובלת ממדיניות גזענית ומפלה, אשר היתה מנת חלקה מאז קום המדינה.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה לבחון מחדש את מדיניות החוץ שלה, לשים קץ לכיבוש בדרום-לבנון, בגולן, להפסיק את השליטה והכיבוש בשטחים של העם הפלסטיני, להכיר בזכות העם הפלסטיני להקמת מדינה עצמאית ליד מדינת ישראל, אשר בירתה ירושלים המזרחית, ולקדם שלום כולל, צודק ובר-קיימא באזור.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: הצעת סיכום לדיון הכנסת בהודעה המדינית של ראש הממשלה מטעם סיעת מולדת.

דן תיכון: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

רחבעם זאבי: להלן הצעת סיכום לדיון הכנסת על ההודעה המדינית של ראש הממשלה, מטעם סיעת מולדת: א.

רחבעם זאבי: הכנסת דוחה את הודעת ראש הממשלה, מפני שכל כוונתה היא להצהיר הצהרות תקיפות שבעקבותיהן יבואו נסיגות וויתורים נוספים.

רחבעם זאבי: ב.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה להכריז על מותו של הסכם אוסלו שנרצח בידי ערפאת, וחרף ההנשמות המלאכותיות שעושה לו ישראל על חשבונה, על חשבון אדמתה ועל חשבון ביטחון תושביה, ההסכם הוא בר-מינן.

רחבעם זאבי: ג.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה להתחיל במדיניות ציונית אמיתית, שלפיה יוחל השלטון הישראלי על היישובים היהודיים ביש"ע, מחנות הצבא והדרכים ביש"ע המובילות אליהם.

רחבעם זאבי: ד.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה להדביר את הטרור הפלסטיני בכל האמצעים העומדים לרשותה, לאסור את המחבלים, לגרשם מתחומי ארץ-ישראל, לאסוף את הנשק הבלתי-חוקי מהפלסטינים, לפרק את ה"משטרה" הפלסטינית מנשקה.

רחבעם זאבי: ה.

רחבעם זאבי: הכנסת קוראת לממשלה לפתוח במבצעי התיישבות והתנחלות בכל חלקי ארץ-ישראל, לחזק ולבסס את היישובים הקיימים.

רחבעם זאבי: ו.

רחבעם זאבי: הכנסת מאשרת את ביקורתה של ועדת החוץ והביטחון מיום 3 בנובמבר 1998 באשר לניהול השלומיאלי של המשא-ומתן ב"אחוזת וואי".

רחבעם זאבי: תודה.

דן תיכון: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

אלי גולדשמידט: לא אישית.

דן תיכון: בזה אישית?

אלי גולדשמידט: – – –

דן תיכון: על זה?

אלי גולדשמידט: – – –

דן תיכון: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה, נא לשבת.

דן תיכון: השר קהלני, אנחנו ניגשים להצבעה.

דן תיכון: רבותי, אנחנו מצביעים על הצעת הסיכום של סיעת מולדת.

דן תיכון: מי בעד?

מיכאל איתן: רגע, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה רוצה – – –

קריאות: – – –

דן תיכון: לא, אבל אתה אמרת בסוף, לאחר ההצבעה.

בנימין נתניהו: בסוף ההצעות.

דן תיכון: בסוף ההצעות?

דן תיכון: בבקשה, ראש הממשלה – הודעה אישית.

דן תיכון: גם חבר הכנסת ברק.

דן תיכון: כן, רבותי, בבקשה.

דליה איציק: הודעה דרמטית.

דן תיכון: ראית אותו, התחלת לדבר?

דליה איציק: לא, זאת הודעה דרמטית.

דן תיכון: אז בבקשה להירגע.

דליה איציק: זו ממשלת אחדות לאומית, לא?

דן תיכון: מספיק, רבותי.

חגי מירום: על הכול, חוץ מאחדות.

דליה איציק: אחדות לאומית, לא?

דן תיכון: רבותי, אני אפסיק.

קריאה: תעשה הפסקה של עשר דקות.

דן תיכון: תאמין לי.

דן תיכון: כן, בבקשה.

יוסי שריד: למה אתה מציע עכשיו ממשלת אחדות לאומית?

יוסי שריד: – – –

דן תיכון: כן, חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת שריד, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוסי שריד: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת שריד, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יוסי שריד: – – –

דן תיכון: תשמע, בחיי, בחיי.

דן תיכון: אתה רוצה לצאת?

דן תיכון: אתה רוצה לצאת?

יוסי שריד: לא.

דן תיכון: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, שמעתי את דבריו של חבר הכנסת דרעי לפני שעה.

דליה איציק: הם נגעו ללבו.

בנימין נתניהו: הוא אמר דברים שהביאו לתגובות רבות גם במסדרונות הכנסת, גם מאזרחים שהתקשרו.

יוסי שריד: – – –

בנימין נתניהו: הפנייה הזאת שלך, כשאתה שואל, האם מדינת ישראל תהיה במצב טוב יותר אם נוכל לאחד את הכוחות – התשובה היא כן.

יוסי שריד: עד שלא שמעת את דרעי, לא – – –

בנימין נתניהו: האם נוכל לעמוד מול התאריך של 5 במאי טוב יותר?

בנימין נתניהו: התשובה היא – כן.

בנימין נתניהו: האם נוכל להגן על האינטרסים הלאומיים שלנו, ובראשם ירושלים?

בנימין נתניהו: התשובה היא – כן.

דליה איציק: ואת זה לא ידעת?

חיים דיין: דליה – – –

קריאות: – – –

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: מה קורה לך?

בנימין נתניהו: האם נוכל להצעיד קדימה את הכלכלה בישראל, לפתור את הבעיות החברתיות?

בנימין נתניהו: התשובה היא – כן.

בנימין נתניהו: בקול אחד שאני שומע, שעולה – – –

יוסי שריד: – – –

דן תיכון: אתה מת שאני אקרא אותך לסדר פעם שלישית, תאמין לי.

בנימין נתניהו: קול אחד שאני שומע – אני שומע גם את הציניות כאן.

בנימין נתניהו: רבותי, אני יכול לומר: בדרכי שלי ניסיתי להביא הנה הצעה, שחשבתי שהבית יכול להתאחד סביבה, ושמעתי גם הדים מסוימים בדבריו של ראש האופוזיציה לדברים שהעליתי.

בנימין נתניהו: אני יכול לומר גם, יתר על כן, שאנחנו יכולים, כל אחד מאתנו, ללכת לבחירות – אין לנו שום בעיה.

בנימין נתניהו: אנחנו נלך לבחירות, הסוסים צוהלים אלי קרב, כולנו כבר מריחים את ריח הבחירות באפנו, אנחנו יכולים להסתער על המשימה, וכל אחד מאתנו יודע ובטוח בעצמו.

בנימין נתניהו: כמובן, המדינה תיקלע עכשיו, לקראת החודשים הגורליים הללו, היא תיקלע לאותה קלחת, לאותה מדמנה – זאת אפשרות.

בנימין נתניהו: אני מוכרח להגיד, שעד לרגע זה, או יותר נכון עד לפני שעה, היה גמור, גמרתי אומר אצלי שהדבר הזה הוא הדבר, והתשובה היא כן, ללא שום ציניות.

בנימין נתניהו: הנאום של אריה דרעי עשה לי משהו.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: הוא בא מן הלב – לא ידעתי עליו.

דן תיכון: רבותי.

בנימין נתניהו: לא ידעתי עליו, אתם יכולים לצחוק כמה שאתם רוצים.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: לא ידעתי עליו, אבל שמעתי אותו.

דן תיכון: חבר הכנסת פורז, גם אתה?

בנימין נתניהו: דבר אחד אני יכול לומר – – –

חיים אורון: אפילו פורז לא מאמין.

דן תיכון: רבותי.

רן כהן: – – – באנגלית, UNBELIEVABLE.

קריאות: – – –

דן תיכון: רק רגע.

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת דהן.

ראובן ריבלין: יותר טוב קואליציה עם אש"ף?

ראובן ריבלין: – – –

נעמי בלומנטל: – – – לנגד עיניכם.

רן כהן: – – –

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין.

דן תיכון: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

בנימין נתניהו: דבר אחד אני יכול לומר, ואני שם לרגע בצד את הציניות המקובלת במקומותינו.

בנימין נתניהו: שמעתי חברי כנסת במסדרון אומרים: הם לא יכולים להתאחד?

בנימין נתניהו: הם לא יכולים ללכת יחד?

בנימין נתניהו: והשאלות הללו – ואני לא רוצה לפגוע כאן באיש ולקפח איש – עלו כמעט מכל ספסלי הבית; לא מכולם, אבל כמעט מכולם – מהצד של הקואליציה, מהצד של האופוזיציה, ואנשים באים ומתלחששים ואומרים: אתה יודע, אם היתה פה הצבעה חשאית, היו הולכים כולם, או הרוב הגדול, ותומכים בזה.

בנימין נתניהו: ודרוש שמישהו יקום ויגיד את הדברים וישאל: האם אפשר ללכת יחד, האם אפשר באמת ללכת באחדות?

בנימין נתניהו: לא כטקטיקה ולא כתכסיס ולא למען ניצול – –

ענת מאור: – – – מדיניות – – –

דוד טל: די כבר.

אפרים סנה: התשובה היא – לא.

בנימין נתניהו: – – איזה רגע, התשובה היא שאיננו יודעים.

בנימין נתניהו: התשובה היא שייתכן מאוד שאי-אפשר, אבל אני חושב שאולי, אולי, שווה לנסות את המאמץ לראות אם אפשר.

בנימין נתניהו: מה שאני רציתי להציע – –

יוסי שריד: למה לא ניסית – – –

בנימין נתניהו: – – ללכת ולעשות פסק זמן.

דן תיכון: חבר הכנסת שריד, אני מציע לך לקחת אותי ברצינות.

חיים דיין: אתה היית במפלגת העבודה.

יוסי שריד: מובן מאליו.

דן תיכון: מובן מאליו.

בנימין נתניהו: לעשות פסק זמן של 72 שעות.

רן כהן: אני רוצה שחבר הכנסת בני בגין יסביר לי – – –

דן תיכון: רבותי – – –

מיכאל איתן: 50 שנה הליכוד – – –

דורון שמואלי: העם רוצה להיות יחד.

נעמי בלומנטל: – – –

חיים דיין: – – –

רן כהן: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דיין.

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן, אני אומר לך, על שתיים וחצי כבר היית.

רן כהן: אחת וחצי.

דן תיכון: שתיים וחצי, תאמין לי.

נעמי בלומנטל: – – –

בנימין נתניהו: אינני יודע אם אפשר להשלים את המהלך הזה.

בנימין נתניהו: ייתכן שאפשר וייתכן שאי-אפשר.

בנימין נתניהו: מה שאני מציע זה פסק זמן של 72 שעות.

תמר גוז'נסקי: – – –

בנימין נתניהו: יושב-ראש הקואליציה – – –

דליה איציק: אני לא מאמינה, לא ייאמן.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה ירכיב משלחת, יושב-ראש האופוזיציה מצדו ירכיב משלחת, ואנחנו ננסה לבחון את הדבר, למצות את האפשרות ללכת יחד.

בנימין נתניהו: אם נצליח – –

אלי גולדשמידט: יהיה לנו עוד סופרמרקט.

בנימין נתניהו: – – נדע שעשינו מעשה שבוודאי העם יברך אותנו עליו.

בנימין נתניהו: ואם ניסינו, ואם עשינו ולא הצלחנו, לפחות מיצינו את האפשרות הזאת ברגע הקריטי הזה למדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: הממשלה זה לא פאזל.

בנימין נתניהו: אני מציע לכל חברי הכנסת – – –

דן תיכון: חברת הכנסת גוז'נסקי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: אני מציע לכל חברי הכנסת קודם כול להירגע.

בנימין נתניהו: אני אומר – – – אדוני היושב-ראש, אפשר – – –

חיים אורון: – – –

דן תיכון: רבותי.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, אתה תיתן לי רשות לשאול?

דן תיכון: לא, הוא מדבר.

דן תיכון: כמוך יש עוד 119 חברי כנסת.

זאב בנימין בגין: אפשר לשאול אם 72 שעות זה מזמן נאומו של חבר הכנסת דרעי, או מזמן שהוא מוסר את ההודעה?

דן תיכון: טוב, בסדר.

דן תיכון: תודה רבה.

זאב בנימין בגין: אין לי קול כל כך חזק.

דן תיכון: רבותי, חבר הכנסת רמון, אנחנו מפסיקים.

דן תיכון: אתה לא תגיע היום.

חיים רמון: אני אגיע עד תום 72 השעות.

דן תיכון: בסדר.

חיים רמון: נשב פה עד תום 72 השעות.

בנימין נתניהו: אין שום מגבלה ושום בעיה שהדבר יידחה על הסף.

בנימין נתניהו: אם מפלגת העבודה איננה רוצה לבחון את האפשרות הזאת – אני מציע שנקבל תשובה כאן במקום: איננו רוצים לבחון את זה; זה דבר שאני יכול לכבד אותו, לקבל את זה, להבין את זה.

יוסי כץ: אבל לא מנהלים משא-ומתן מול המצלמות.

בנימין נתניהו: אבל אם מתכוונים למצות את הנושא, מפלגת העבודה והעומד בראשה ייענו לקריאתי.

בנימין נתניהו: בכל מקרה, חבר הכנסת ברק, אני מבקש את תשובתך.

בנימין נתניהו: אני מבקש לדעת אם פנייתי לבחון את האפשרות של ליכוד העם נענית אם לאו.

בנימין נתניהו: אני מקווה שנמצה את האפשרות הזאת עד תום.

אברהם יחזקאל: אחרי ההצבעה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת ברק, אתה רוצה למסור הודעה אישית?

דן תיכון: בבקשה.

קריאה: – – –

דן תיכון: תכתוב אותה.

דן תיכון: איך אתה אומר?

דן תיכון: – תכתוב אותה.

תמר גוז'נסקי: עם ממשלה מתה אי-אפשר להמשיך.

תמר גוז'נסקי: די, נגמר.

יוסי שריד: – – –

זאב בוים: יש סיכוי לאחדות.

דן תיכון: הנה אתה צוחק.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, אפשר שתרגיע את החבר'ה האלה בצד הזה?

חיים רמון: אני לשירותך 72 שעות.

דן תיכון: 72 שניות.

דן תיכון: חבר הכנסת דהן, קשה לך לשבת?

דן תיכון: חבר הכנסת הנדל, חבר הכנסת בן-צור.

דן תיכון: לאן אתה הולך, חבר הכנסת הנדל?

צבי הנדל: לאופוזיציה.

דן תיכון: חזור למקום.

דן תיכון: כן, בבקשה.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין לנו נושא חשוב יותר מאחדות.

אהוד ברק: לכל אורך תולדות קיומו של עם ישראל היתה האחדות בעם מקור כוחנו העיקרי.

אהוד ברק: אנחנו בעד אחדות בעם.

אהוד ברק: אנחנו אומרים כן לאחדות של מאמץ למען כל העם ולא רק למען הקיצונים.

אהוד ברק: אנחנו אומרים כן לאחדות של ישרים.

אהוד ברק: אנחנו, כדי להמשיך להיות ישרים, לא יכולים לומר כן לטלאים מלאכותיים על הבדלים עמוקים ואמיתיים בדרך.

אהוד ברק: אנחנו מאמינים באחדות בעם ואנחנו רואים בממשלה מגמות של פילוג ורצון של הישרדות שגבר עד לפני עשר דקות על טובת הכלל.

אהוד ברק: אנחנו מאמינים בממשלה למען כל העם וכל האזרחים ומבחינים בממשלה במגמות לפעול למען חלק.

אהוד ברק: אנחנו מבחינים שלעתים הממשלה בהתנהגותה היא בת-ערובה של חלק קטן מאוד מהציבור כדי להבטיח את המשך שלטונה – – –

צבי הנדל: אתה יכול לחלץ אותו מהקיצונים.

אהוד ברק: קשה לנו לשכוח את מה שקרה.

אהוד ברק: קשה לנו לשכוח בזיכרוננו הטרי את מה שקרה כשחזרו ראש הממשלה וחברי המשלחת לוואי, בירידה מהמטוס, מה היה תוכן הדברים שנאמרו.

אהוד ברק: קשה לנו לשכוח את כינוס מרכז הליכוד, ימים בודדים אחרי השגת אחד ההסכמים היותר-חשובים בדרך, צעד נוסף לשלום.

אהוד ברק: וקשה לנו לשכוח את מה ששמענו ואת מה שראינו שקורה – – –

עוזי לנדאו: חבר הכנסת ברק – – –

דליה איציק: הוא אמר לך, שגם להם קשה לשכוח את מרכז הליכוד.

אהוד ברק: דליה, אם תרשי לי, אני מבקש לדבר בלי הפרעות.

אהוד ברק: הנושא הוא כן חשוב, ואפילו כואב.

אהוד ברק: קשה לנו לשכוח את מה שראינו שעובר על אנשי אמת שיושבים ביניכם, על בני בגין ועל דן מרידור, ולאחרונה, מאוד לאחרונה, קשה לי לשכוח בהקשר של הנושא הקונקרטי שכרגע עלה את מה שעבר חבר הכנסת, שר החוץ לשעבר, דוד לוי.

אהוד ברק: אנחנו מאמינים, שרק שלום בקווים אדומים ביטחוניים, בעמידה נחרצת על מאבק בטרור, שרק שלום כזה יביא ביטחון לישראל.

אהוד ברק: אני אומר לכם מכל הלב, אני לא בטוח, שהממשלה בהתנהגותה – לא ברצונם, כל אחד מחבריה, אני מכיר כמעט את כל החברים; אני משוכנע שכל אחד מחבריה רוצה לראות שלום.

אהוד ברק: אני לא משוכנע שהממשלה כקולקטיב שמכריע את גורל עם ישראל אכן הולכת ויכולה ללכת לשלום.

אהוד ברק: ולכן, בשלב זה אני מרגיש, ואני לא אומר את זה בקלות, שזה אולי קצת מאוחר, ולא בטוח שאפשר לחוש, כל אחד מאתנו, כשהוא לבדו עם עצמו, שאכן מדובר בהצעה רצינית.

רפאל פנחסי: תנסה עם שתי הממשלות.

דן תיכון: חבר הכנסת פנחסי, תן לו לגמור.

דן תיכון: הוא באמצע משפט.

אהוד ברק: בשלב הזה, כאשר ברור לעין כול, מי בצער ובכאב ומי בהרגשת הקלה, שהממשלה הזאת כילתה את ימיה, אנחנו נמצאים מאוחר מדי בשביל צעד כזה שיהיה אמיתי ואכן יוביל אל המטרות המשותפות לרבים בארץ הזאת, לרבים בבית הזה.

אהוד ברק: עם ישראל חזק ומאוחד, ואני אומר בכאב, שבמצב שנוצר היום, כשאנחנו פה בקריאה הראשונה לאישור החוק להקדמת הבחירות, הדרך הנכונה היא ללכת לבחירות מוקדמות.

אהוד ברק: אני חושב, שהדבר הנכון הוא לקיים את ההצבעות, וכולנו נהיה חברי הבית ונציגי הציבור גם אחר כך.

אהוד ברק: תודה.

דוד טל: חוסר אחריות לאומית.

יצחק כהן: אתה פחדן, אתה פחדן.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה.

דן תיכון: מי בעד הצעת הסיכום של סיעת מולדת?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 1 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' זאבי – 7 נגד – 94 נמנעים – 3 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' זאבי לא נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 7, נגד – 94, שלושה נמנעים.

דן תיכון: הצעת הסיכום לא התקבלה.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה על הודעת הסיכום מטעם סיעת מד"ע-רע"ם.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ט' אלסאנע – 21 נגד – 70 נמנעים – 19 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ט' אלסאנע לא נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 21, נגד – 70, 19 נמנעים.

דן תיכון: הצעת הסיכום לא התקבלה.

דן תיכון: הצעת סיכום מטעם סיעת הדרך השלישית.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' הראל – 35 נגד – 47 נמנעים – 27 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' הראל לא נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 35, נגד – 47, נמנעים – 27.

דן תיכון: הצעת הסיכום של סיעת הדרך השלישית לא התקבלה.

דן תיכון: אנחנו עוברים להצעת הסיכום של סיעת יהדות התורה.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א"י לייזרזון – 43 נגד – 37 נמנעים – 30 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א"י לייזרזון נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 43, נגד – 37, 30 נמנעים.

דן תיכון: הצעת הסיכום התקבלה.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצעת הסיכום של סיעת חד"ש-בל"ד.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

מיכאל איתן: רמון, אתה נמנע?

מיכאל איתן: ירושלים בירת פלסטין, על זה אתה נמנע?

מיכאל איתן: זו ההצעה שלהם.

מיכאל איתן: הצבעה מס' 5 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי – 22 נגד – 70 נמנעים – 18 הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי לא נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 22, נגד – 70, 18 נמנעים.

דן תיכון: הצעת הסיכום של סיעת חד"ש-בל"ד לא התקבלה.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת ההחלטה לסיכום מטעם סיעת ישראל בעלייה.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 6 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' ברונפמן – 41 נגד – 40 נמנעים – 28 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ר' ברונפמן נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 41, נגד – 40, 28 נמנעים.

דן תיכון: הצעת הסיכום של ישראל בעלייה התקבלה.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת הסיכום מטעם סיעת ש"ס.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' דרעי – 50 נגד – 39 נמנעים – 20 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת א' דרעי נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 50, נגד – 39, 20 נמנעים.

דן תיכון: הצעת הסיכום של סיעת ש"ס נתקבלה.

יצחק כהן: אתם פחדנים.

רפאל פנחסי: רוב הבית מצביע בעד ממשלת אחדות.

דן תיכון: חבר הכנסת יצחק כהן.

דן תיכון: חבר הכנסת פנחסי, אתה פעיל מאוד ברגעים האחרונים.

דן תיכון: אנחנו מצביעים על הודעת סיכום בשם סיעות הליכוד והמפד"ל.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 8 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' שטרית – 48 נגד – 56 נמנעים – 2 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מ' שטרית לא נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 48, נגד – 56, שני נמנעים.

דן תיכון: הצעת הסיכום לא התקבלה.

דן תיכון: הצעת הסיכום מטעם סיעות העבודה ומרצ – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 9 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' ביילין – 44 נגד – 63 נמנעים – 8 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת י' ביילין לא נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 44, נגד – 63, שמונה נמנעים.

דן תיכון: הצעת הסיכום של סיעות העבודה ומרצ לא התקבלה.

אריה מכלוף דרעי: אפשר לדעת איזו הודעת סיכום התקבלה?

דן תיכון: הודעתי איזו.

דן תיכון: של סיעת ש"ס התקבלה, וגם של סיעת ישראל בעלייה וגם של יהדות התורה.

דן תיכון: לייזרזון, יום טוב יש לך היום.

דן תיכון: (קריאה ראשונה)

דן תיכון: אנחנו ממשיכים.

דן תיכון: הצעת חוק התפזרות הכנסת הארבע-עשרה, התשנ"ט–1998, קריאה ראשונה, של חברי הכנסת חיים רמון, חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, אתה כבר סיכמת את הדיון?

חיים רמון: לא.

דן תיכון: בבקשה, עשר דקות.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת כי מייד נצביע.

חיים רמון: אני אקצר.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת כי אנחנו נצביע מייד.

דן תיכון: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: ההצבעה היא אישית, שמית.

דן תיכון: אדוני המזכיר, אנא התחל בהצבעה.

א' האן: יולי-יואל אדלשטיין – נגד; רפאל אדרי – בעד; אורי אור – בעד; חיים אורון – בעד; אפי אושעיה – בעד; דוד אזולאי – נגד; דליה איציק – בעד; מיכאל איתן – אינו משתתף בהצבעה רפאל איתן – בעד; רפאל אלול – בעד; בנימין אלון – אינו נוכח; טלב אלסאנע – בעד; זאב בנימין בגין – בעד; זאב בוים – נמנע; יגאל ביבי – אינו נוכח; יוסף ביילין – בעד; נעמי בלומנטל – נגד; בנימין בן-אליעזר – בעד; אליהו בן-מנחם – בעד; שלמה בן-עמי – בעד; שמריהו בן-צור – נגד; שלמה בניזרי – נגד; רומן ברונפמן – נגד; עוזי ברעם – בעד; אהוד ברק – בעד; עזמי בשארה – בעד; אליהו גבאי – נגד; תמר גוז'נסקי – בעד; מיכה גולדמן – בעד; אלי גולדשמידט – בעד; אריה גמליאל – נגד; נסים דהן – נגד; עבד-אלמאלכ דהאמשה – בעד; חיים דיין – נגד; יעל דיין – בעד; עבד-אלוהב דראושה – בעד; אריה דרעי – נגד; אברהם הירשזון – נגד; שמואל הלפרט – נגד; צחי הנגבי – נגד; צבי הנדל – אינו נוכח; יהודה הראל – בעד; צבי ויינברג – בעד; שבח וייס – בעד; יצחק וקנין – נגד; רחבעם זאבי – בעד; נסים זוילי – בעד; עמנואל זיסמן – בעד; אליעזר זנדברג – בעד; נעמי חזן – בעד; תאופיק חטיב – בעד; רפיק חג'-יחיא – אינו נוכח; דוד טל – נגד; סאלח טריף – בעד; יונה יהב – בעד; שאול יהלום – נגד; אברהם יחזקאל – בעד; אליהו ישי – נגד; איתן כבל – בעד; יצחק כהן – נגד; רן כהן – בעד; רענן כהן – בעד; יוסי כץ – בעד; ישראל כץ – בעד; לימור לבנת – אינה נוכחת; אלכסנדר לובוצקי – בעד; דוד לוי – בעד; יצחק לוי – נמנע; אברהם יוסף לייזרזון – נגד; מקסים לוי – בעד; עוזי לנדאו – אינו נוכח; סופה לנדבר – בעד; יהודה לנקרי – בעד; ענת מאור – בעד; אדיסו מאסלה – בעד; דוד מגן – בעד;

א' האן: חגי מירום – בעד; נואף מסאלחה – בעד; האשם מחאמיד – בעד; יהושע מצא – נגד; יצחק מרדכי – בעד; דן מרידור – בעד; מיכאל נודלמן – נגד; בנימין נתניהו – בעד; מרינה סולודקין – נגד; ניסן סלומינסקי – אינו נוכח; סאלח סלים – בעד; אפרים סנה – בעד; אחמד סעד – בעד; גדעון עזרא – בעד; שאול עמור – אינו נוכח; אברהם פורז – בעד; חנן פורת – נמנע; אופיר פינס-פז – בעד; משה פלד – בעד; רפאל פנחסי – נגד; מאיר פרוש – נגד; שמעון פרס – בעד; עמיר פרץ – בעד; וליד צאדק חאג'-יחיא – בעד; דוד צוקר – בעד; אביגדור קהלני – בעד; מיכאל קליינר – בעד; משה קצב – בעד; דוד ראם – בעד; אברהם רביץ – נגד; אמנון רובינשטיין – בעד; ראובן ריבלין – נגד; חיים רמון – בעד; אבנר חי שאקי – נגד; אברהם שוחט – בעד; מאיר שטרית – בעד; יורי שטרן – נגד; דורון שמואלי – בעד; סילבן שלום – בעד; שלום שמחון – בעד; אריאל שרון – בעד; יוסי שריד – בעד; נתן שרנסקי – נגד; דן תיכון – בעד; אני חוזר על שמות חברי הכנסת שלא הצביעו: מיכאל איתן – אינו משתתף בהצבעה בנימין אלון – בעד; יגאל ביבי – אינו נוכח; צבי הנדל – אינו נוכח; רפיק חג'-יחיא – בעד; לימור לבנת – בעד; עוזי לנדאו – נמנע;

א' האן: ניסן סלומינסקי – אינו נוכח; שאול עמור – אינו נוכח; זהו, תמה ההצבעה.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: אבקש להישאר לאחר פרסום התוצאות להצבעה על חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 5), שגם הוא מצריך 61 קולות.

דן תיכון: הצעת חוק התפזרות הכנסת הארבע-עשרה, התשנ"ט–1998, קריאה ראשונה: בעד – 81, נגד – 30, ארבעה נמנעים, חמישה אינם נוכחים.

דן תיכון: ההצעה מועברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דן תיכון: רבותי, הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 5).

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אומנם אנחנו בשלהי יום סוער, ובכל זאת – חוק קצר מאוד, שדורש 61 חברי כנסת, ואני מבקש שכולם ישתתפו בהצבעה.

חנן פורת: ההצעה, פרי יוזמה של חבר הכנסת מאיר שטרית, בנושא חוק-יסוד לבחירת נשיא המדינה, והיא אומרת בפשטות: נשיא המדינה ייבחר רק לקדנציה אחת בת שבע שנים.

חנן פורת: בכך נחסוך את הצורך של הנשיא לקדם את בחירתו במסגרת משא-ומתן שאיננו מוסיף כבוד לעתים.

חנן פורת: זוהי משרת אמון דוגמת מבקר המדינה, שכבר החלטנו שייבחר רק לקדנציה אחת.

חנן פורת: אני רוצה לברך את חבר הכנסת מאיר שטרית על יוזמתו הברוכה.

חנן פורת: גם בית הנשיא הביע את הסכמתו לחוק הזה, ואני מעלה אותו לקריאה שנייה ושלישית ומקווה לזכות באמון הבית בו.

חנן פורת: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: אני מבין שההסתייגויות של חברי הכנסת חגי מירום, דדי צוקר ויעל דיין בוטלו.

דן תיכון: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

דן תיכון: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

דן תיכון: מי בעד ומי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 1 – 82 נגד – 5 נמנעים – 1 סעיף 2 נתקבל.

דן תיכון: בעד – 82, נגד – 5, נמנע אחד.

דן תיכון: סעיף 1 אושר.

דן תיכון: עכשיו אני מצביע בקריאה שנייה על שם החוק ועל סעיפים 2 ו-3.

דן תיכון: מי בעד ומי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 3-2 – 86 נגד – 4 נמנעים – אין סעיפים 3-2 נתקבלו.

דן תיכון: בעד – 86, נגד – 4, אין נמנעים.

דן תיכון: שם החוק וסעיפים 2 ו-3 אושרו בקריאה שנייה.

דן תיכון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 5).

דן תיכון: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 83 נגד – 4 נמנעים – 1

דן תיכון: בעד – 83, נגד – 4, נמנע אחד.

דן תיכון: חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 5) עבר בקריאה שלישית.

דן תיכון: אין עוד בחירות לנשיא המדינה לקדנציה שנייה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עליתי רק לדקה אחת כדי להודות, ראשית ליושב-ראש ועדת החוקה ולחברי ועדת החוקה, שליוו את החקיקה הזאת לאורך זמן ותמכו בה, ולכל חברי הכנסת שברוב גדול כזה הצביעו בעד החוק הזה ואישרו אותו.

מאיר שטרית: אני חושב שעשינו מעשה גדול, כמו שעשינו לגבי מבקר המדינה.

מאיר שטרית: עתה שני בעלי התפקידים הרמים הללו, גם מבקר המדינה וגם הנשיא, נבחרים לתקופת כהונה אחת בלבד של שבע שנים במקום לשתי תקופות כהונה של חמש שנים.

מאיר שטרית: התוצאה תהיה ששניהם לא ייאלצו במהלך כהונתם לעבור את המערכת הפוליטית והם אינם תלויים בלחצים של מאן דהוא.

מאיר שטרית: אני מודה לכם על כך.

מאיר שטרית: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: (קריאה ראשונה)

דן תיכון: רבותי, הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 19), התשנ"ט–1998, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת דוד טל וקבוצת חברי כנסת.

דן תיכון: מי בעד ומי נגד בקריאה ראשונה להעברה לוועדת הפנים?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – 15 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 19), התשנ"ט–1998, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 24, נגד – 15, נמנע אחד.

דן תיכון: הצעת החוק מועברת להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

דן תיכון: (קריאה ראשונה)

דן תיכון: נעבור עתה לדיון בהצעת חוק ההמרה ליורו, התשנ"ט–1998, בקריאה ראשונה.

דן תיכון: יציג את ההצעה שר המשפטים.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אעשה זאת בקצרה רבה, הן בשל היום הארוך שמאחורינו, ובעיקר עקב העובדה שהנושא הזה מצוי בקונסנסוס וכל כולו משקף עמדה אחידה של כל חלקי הבית הזה, כך אני מתאר לעצמי.

צחי הנגבי: החוק המוצע, הצעת חוק ההמרה ליורו, בא לתת מענה על בעיות המתעוררות בעקבות האיחוד המונטרי של חלק מהמדינות החברות באיחוד האירופי.

צחי הנגבי: האיחוד אמור להתבצע החל ב-1 בינואר 1999 בשני שלבים.

צחי הנגבי: בשלב הראשון ייחשבו המטבעות האירופיים של המדינות המשתתפות באיחוד המונטרי ליחידות של המטבע האחיד המכונה יורו, וייקבעו שערי המרה קבועים ביחס אליו.

צחי הנגבי: בשלב זה, במדינות המשתתפות באיחוד המונטרי, עדיין תחול חובה לפרוע חיובים במטבע האירופי המצוין במסמכים משפטיים.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, השלב השני יתחיל ביום 1 בינואר 2002.

צחי הנגבי: מטבעות ושטרות יורו יופיעו בשוק, וכעבור תקופת מעבר הם ישמשו הילך חוקי בלעדי, כאשר מסמכים משפטיים שבהם מצוינים מטבעות אירופיים של מדינות המשתתפות באיחוד יפורשו במונחים של יורו.

צחי הנגבי: כפועל יוצא מהאיחוד המונטרי, גם האקו, ECU, ששימש יחידת חישוב באיחוד האירופי, יומר ביורו לפי שערי חליפין הקבועים בתקנות האיחוד האירופי.

צחי הנגבי: בחוק מוצעות הוראות שונות, כולן מצויות לפניכם.

צחי הנגבי: הממשלה מבקשת להעביר את החוק לוועדת הכלכלה.

צחי הנגבי: המטרה היא, שהחוק המוצע יאפשר לגופים ישראליים להשתלב במהפכה המונטרית באירופה, מתוך הרגשת ביטחון וודאות לעניין התוצאות המשפטיות שנובעות מכך.

צחי הנגבי: בתור שכזה יש בחוק המוצע כדי לקדם אפיק מסחרי חשוב בין ישראל למדינות אירופה המשתתפות באיחוד המונטרי.

צחי הנגבי: כאמור, אנחנו מבקשים להעביר את ההצעה לוועדת הכלכלה של הכנסת.

חיים דיין: תודה רבה לאדוני השר.

חיים דיין: רבותי, חברי הכנסת, רשימת הדוברים נעולה.

חיים דיין: חבר כנסת שייקרא שמו ולא יהיה במליאה פשוט יאבד את תורו.

חיים דיין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת שבח וייס – איננו; חבר הכנסת ראובן ריבלין – מוותר.

חיים דיין: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

חיים דיין: אחריה – חבר הכנסת נסים דהן.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מציעים לנו פה הצעת חוק שבאה להתאים את המצב של שוק המטבע הישראלי לשינויים באירופה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שיש מקום שאנחנו נחשוב כישראלים על מה שבאמת קורה באירופה ולא רק על מטבע היורו, שכבודו במקומו מונח.

תמר גוז'נסקי: מה שקורה היום באירופה זו חזרה, מדינה אחר מדינה, מכללי ניהול של מדיניות כלכלית, שנחשבו כללים נצחיים.

תמר גוז'נסקי: לצערי הרב, בישראל עדיין האוצר, הממשלה עדיין דבקה בכללים הישנים האלה.

תמר גוז'נסקי: ברוב המדינות באירופה עלו לשלטון ממשלות שאפשר לקרוא להן שמאליות דמוקרטיות, שמבינות שהאידיאולוגיה של צמצום הגירעון בכל מחיר, אפילו במחיר של אבטלה המונית, היא אידיאולוגיה שפשטה את הרגל.

תמר גוז'נסקי: אם מדברים על התאמה לאירופה, אולי הגיע הזמן שגם במדינת ישראל תשתנה המדיניות הרשמית ותתאים את עצמה למציאות החדשה.

תמר גוז'נסקי: המציאות החדשה הזאת אומרת, שמי שממשיך בעיוורון מוחלט במדיניות של הפרטה בכל מחיר והעשרת קבוצה קטנטנה של אזרחים, או של משקיעי חוץ על חשבון רוב האוכלוסייה, מי שמוכן להרוס שירותים ציבוריים בשם ההפרטה גם של השירותים האלה ובשם "כל אחד ידאג לעצמו" – די לקרוא נתונים על מה שקורה בבתי-חולים, די לקרוא נתונים על מה שקורה במערכת החינוך, למשל בתל-אביב, שם היה דגל ההפרטה והבחירה הישירה, בחירת הורים ובחירת תלמידים, ולראות לאן זה הוביל את השכונות הדרומיות ואת התלמידים בשכונות הדרומיות.

תמר גוז'נסקי: לכן אני אומרת, שאם מדברים על השוואה לאירופה, אני חושבת שזה מה שנדרש היום.

תמר גוז'נסקי: אני מאוד מקווה, שהכנסת, שהיום קיבלה ברוב כל כך גדול את ההחלטה על פיזורה, תצליח, או הבוחרים יצליחו להקים כנסת כזאת, כנסת שבה יהיה רוב לאותן דעות, או לאותן השקפות שלא מוכנות להקריב אזרחים, תושבים, שלא מוכנות להקריב את מערכות החינוך והבריאות על המזבח של המדיניות כביכול הנצחית שמנהיג אותה בישראל או שסימל אותה שר האוצר, ועכשיו מסמל אותה נגיד בנק ישראל.

תמר גוז'נסקי: לישראל נחוצה גם מדיניות שלום, אבל בהחלט גם מדיניות חברתית שמאלית, שמנסה למצוא את הדרך הנכונה לתת תשובה אמיתית על הבעיות החברתיות.

תמר גוז'נסקי: מי שחושב שעל סדר-היום לא עומדות הבעיות האלה, ישים לב למה שקורה מסביב, במה אנשים מתעניינים, מה הם רוצים ואילו שאלות הם מציבים על סדר-היום החברתי, שאלות בסיסיות של שוויון ושל סגירת פערים, שאלות בסיסיות של ניהול מדיניות חברתית צודקת.

תמר גוז'נסקי: אני מקווה, שהבחירות הקרובות, שעדיין אין להן מועד, אכן יובילו לשינוי הזה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

חיים דיין: תודה רבה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

חיים דיין: אני מזמין את חבר הכנסת נסים דהן.

חיים דיין: בבקשה.

חיים דיין: אחריו – חבר הכנסת אפי אושעיה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתייחס לעצם הצעת החוק.

נסים דהן: אם הממשלה שמגישה את החוק רואה לנכון לתקן בחקיקה דבר שמחר-מחרתיים יהיה המציאות היומיומית וחיי היום-יום העולמיים, אין לנו שום סיבה להתנגד לכך.

נסים דהן: אבל, תרשו לי לומר משפט.

נסים דהן: הנה לנו דוגמה למה שקורה במדינות באירופה, שההבדלים ביניהן גדולים.

נסים דהן: עד לפני 50 שנה נלחמו המדינות האלה זו בזו בשצף-קצף.

נסים דהן: הן הגיעו היום למסקנה שהאחדות חשובה להן מאוד.

נסים דהן: מדינות עם מנטליות שונה, עם איבה עמוקה רבת-שנים, עם שאיפות לאומיות של כל אומה וכל מדינה ממדינות אירופה הגדולה, מגיעות למסקנה, שאפשר להסיר את כל ההבדלים ולהגיע לאחדות מלאה עד כדי כך שאפילו החוקה תאוחד, המטבע יאוחד.

נסים דהן: אנו כאן במדינת ישראל, עם אחד, לא נוכל להגיע לאחדות אחת?

נסים דהן: לא נוכל להגיע למצב שנגיע למכנה משותף מינימלי, לדו-קיום בחיי העם הזה במדינת ישראל?

נסים דהן: אני חושב, שמה ששמענו פה רק לפני דקות מספר מהווה כורח בל יגונה וודאי שישובח כדי שנוכל למצוא – הנה, מדינות שלמות באירופה מגיעות למסקנה שהאחדות חשובה ויכולה לתרום לכלכלה, לא רק לכלכלה, לחיי החברה, לחיי הרוח של אירופה הגדולה, ודאי שאנחנו בארץ-ישראל, העם היהודי, האזרחים בישראל יוכלו להתאחד ולחיות עם דו-קיום ומכנה משותף.

נסים דהן: תודה רבה.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים דהן.

חיים דיין: חבר הכנסת אפי אושעיה.

זאב בוים: אפי, משפט.

זאב בוים: יאללה.

אפי אושעיה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי השר, אני בהחלט בעד הצעת החוק.

אפי אושעיה: אני כולי תקווה שנגיע ברבות הימים לרמה שהעמים האירופיים הגיעו אליה, אם לא מבחינת השלום, שזאת משאלת לב שלנו, של כולנו, לפחות בתחומים המונטריים, בהסכמים הכלכליים, שנגיע למציאות כאן בים התיכון, באזור הים התיכון, מציאות כזאת שאליה הגיעו העמים האירופיים, שידעו קרבות ועוינות בעבר, ומתוך הבנת כורח המציאות הגיעו להבנות ביניהם – נגיע להבנות כאן עם המדינות במזרח התיכון, כי רק באמצעות פתרון הבעיות הכלכליות שלנו ושל העמים הסובבים אותנו, מתוך זה שלא יהיו עמים רעבים, מתוך זה שיהיו עמים חזקים, נוכל להגיע להבנות שיבטיחו שלום בר-קיימא.

אפי אושעיה: בהמשך לקריאתו של חבר הכנסת נסים דהן, אני חייב לומר לך, חבר הכנסת דהן, שאם אנחנו, המפלגות הגדולות לפחות, לא רוצות שבכנסת הבאה – – –

ראובן ריבלין: אין מפלגות גדולות – – –

אפי אושעיה: סליחה, חבר הכנסת ריבלין, אני הולך להגיד מה שאתה אומר.

אפי אושעיה: מה שקרה היום כאן במליאה, שסיעות יהדות התורה, ישראל בעלייה וש"ס העבירו את ההחלטות שלהן ברוב קולות, כשהסיעות הגדולות, שתיהן גם יחד, לא הצליחו להגיע לרמות הצבעה ותמיכה כאלה, זה יהיה המאפיין של הכנסת הבאה, אם לא נעשה שני דברים: ראשית, נלך לאחדות עכשיו; הדבר השני – שנתקן את שיטת הבחירות – – – תודה רבה.

חיים דיין: אדוני השר דהן.

חיים דיין: אדוני השר כהן.

זאב בוים: יישר כוח.

חיים דיין: תודה רבה.

נסים דהן: הצבעה.

חיים דיין: תן לחבר הכנסת להגיע לכיסאו.

חיים דיין: ובכן, חברי הכנסת, הצעת חוק ההמרה ליורו, התשנ"ט–1998, קריאה ראשונה, ההצבעה החלה.

חיים דיין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק ההמרה ליורו, התשנ"ט–1998, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חיים דיין: בעד – 8, אין מתנגדים, נמנע אחד.

חיים דיין: ובכן, הצעת החוק עברה, והיא תועבר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים דיין: חברי הכנסת, תם ונשלם היום ההיסטורי הזה.

חיים דיין: הישיבה הבאה – מחר, יום שלישי, 22 בדצמבר, בשעה 16:00.

חיים דיין: ישיבה זאת נעולה.

חיים דיין: תודה רבה.