ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 283, 1999-02-01 00:00

דן תיכון: רבותי, יום שני, ט"ו בשבט התשנ"ט, 1 בפברואר 1999 – ישיבת הכנסת פתוחה.

דן תיכון: להלן סיכום תאונות הדרכים בשבוע האחרון: צוותי מגן-דוד-אדום טיפלו במהלך השבוע האחרון ב-630 תאונות דרכים ברחבי הארץ; היו בהן 39 פצועים באורח בינוני, השאר קל, סך הכול 943 נפגעים.

דן תיכון: שימו לב, 950 נפגעים כל שבוע, ללא יוצא מן הכלל.

דן תיכון: אסף בן-אבו, סביחי טלאל, חן בנימין, ויינברגר אנה, אלוס לילך, ג'אבר עאישה, סימון מרקו, בארקה סווראג, בוטח דוד.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, בשל הישיבה הדחופה שמתקיימת בוועדת הכנסת, אנחנו נדחה את ההצבעות עד לשעה 17:00, בתקווה שוועדת הכנסת תסיים את דיוניה בחוק ההסדרים ובחוק התקציב.

דן תיכון: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי היום הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 18), התשנ"ט–1999, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם ועדות הכנסת:

א' האן: הצעת חוק סיעוד ושיקום ביתי (עידוד ההתנדבות), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת אברהם רביץ.

א' האן: הצעת חוק זו הונחה בישיבת הכנסת ביום רביעי, י' בשבט התשנ"ט, 27 בינואר 1999.

א' האן: חוברת דין-וחשבון על הוצאות השכר של גופים ציבוריים לשנת 1997, מטעם הממונה על השכר והסכמי עבודה במשרד האוצר.

א' האן: החלטה על ביטול שכר שרים וסגני שרים (תיקון), התשנ"ט–1999.

א' האן: החלטת ועדת הכנסת בדבר סדרי הדיון בחוק התקציב לשנת הכספים 1999, התשנ"ט–1999, ובהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 1999), התשנ"ט–1999.

א' האן: עוד אודיעכם, שחברי הכנסת חגי מירום, זאב בוים, יעל דיין, רחבעם זאבי, עמנואל זיסמן, רן כהן, ענת מאור, מיכאל נודלמן, אופיר פינס-פז וראובן ריבלין מבקשים לחזור בהם מהצעת חוק העתיקות (תיקון – חפירות בדיקה והצלה), התשנ"ט–1998, מס' פ/2605, שהונחה על שולחן הכנסת ביום שני, י"ח בכסליו התשנ"ט, 7 בדצמבר 1998.

א' האן: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: רבותי, אנחנו ממשיכים.

דן תיכון: הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בראש הממשלה בסיום הדיון בהצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1999, קריאה ראשונה – כאמור, העניין הזה יסוכם בשעה 17:00.

דן תיכון: שרים וסגני שרים; הצעת ראש הממשלה לבטל את החלטת הכנסת בדבר שכר שרים וסגני שרים (תיקון), התשנ"ט–1999

דן תיכון: אני עובר לשני סעיפים: 1.

דן תיכון: הצעת יושב-ראש הכנסת להקים ועדה ציבורית לקביעת שכרם של ראש הממשלה, שרים וסגני שרים, בהתאם לסעיף 45 לחוק-יסוד: הממשלה; 2.

דן תיכון: פניית ראש הממשלה לבטל את החלטת הכנסת בדבר שכר שרים וסגני שרים (תיקון), התשנ"ט–1999.

דן תיכון: אני מתחיל בדיון בסעיף הראשון: הקמת ועדה ציבורית לקביעת שכרם של ראש הממשלה, שרים וסגני שרים, בהתאם לסעיף 45.

דן תיכון: לפני שאקרא את הצעת ההחלטה אני רוצה להסביר.

דן תיכון: כמובן, ההצבעה תתקיים בשעה 17:00.

דן תיכון: בעבר ובמשך שנים רבות טיפלה ועדת הכספים בשכרם של השרים, סגני השרים והשופטים למיניהם.

דן תיכון: לפני כשבע שנים, משאושר חוק-יסוד: הממשלה, אותו חוק מפורסם שנקרא בעגת הרחוב החוק לבחירה ישירה של ראש הממשלה, בחוק הזה הופיע סעיף 45.

דן תיכון: וסעיף 45 משנה סדרי בראשית ואומר, ששכר השרים וסגני השרים יידון במליאת הכנסת ו/או באמצעות ועדה ציבורית שתקים הכנסת, אחת משתי האפשרויות האלה, או לחלופין יחוקק חוק אחר שישנה סדרי בראשית.

דן תיכון: כחודש לאחר שנתכנסה הכנסת העמדתי את הנושא הזה על סדר-היום וביקשתי לקבוע ועדה ציבורית.

דן תיכון: לצערי הרב, הכנסת סברה אז שהעברת הנושא לוועדה ציבורית איננה דבר נכון, שקול והוגן.

דן תיכון: ואכן, הנושא הזה נשאר פתוח, כשבעצם מליאת הכנסת צריכה לטפל בשכרם של השרים וסגני השרים.

דן תיכון: כמובן, דיון בשכרם של סגני השרים והשרים במליאת הכנסת מעורר בעיה, שהרי תמיד תוקפים אותנו ואומרים, שאנחנו קובעים את שכרנו ואת שכר השרים וסגני השרים.

דן תיכון: משנה

דן תיכון: דפתי לפני כשלוש שנים, הלכתי בדרך אחרת והצעתי לחוקק חוק שיוציא את כל נושא השכר של כל מערכת הבכירים במדינת ישראל לידי ועדה ציבורית שתתמנה על-ידי נשיא המדינה בהמלצת יושב-ראש הכנסת, נשיא בית-המשפט העליון וראש הממשלה.

דן תיכון: הרעיון של עורכת-הדין אנה שניידר, היועצת המשפטית של ועדת הכספים, היה פשוט: כל נושא השכר, ללא יוצא מן הכלל, של השרים, סגני השרים, חברי הכנסת והמערכת השיפוטית, לרבות ראש הממשלה, לרבות הנשיא, לרבות מבקר או מבקרת המדינה, כל הנושאים האלה יורחקו מן הכנסת ויעברו לידי ועדה ציבורית אובייקטיבית, והחלטותיה של הוועדה הזאת תחייבנה את הכנסת.

דן תיכון: ההצעה הזאת הוגשה על שם חבר הכנסת אברהם רביץ, יושב-ראש ועדת הכספים, ועל-ידי חבר הכנסת יהלום, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט דאז ושר התחבורה דהיום.

דן תיכון: נראה היה שהוועדה הזאת יוצאת למרחב, ואכן הכנסת בהחלטה חשובה על-ידי חקיקה תוציא את הנושא הזה מתחומיה, לא תיגע עוד בנושא השכר של כל המערכת הבכירה במדינת ישראל.

דן תיכון: אלא שלפתע, משעמד החוק הזה להיות מוגש בקריאה ראשונה, נכנס לאוצר שר האוצר דאז, והוא והממונה על השכר ביקשו להגיש גרסה נוספת על הגרסה הראשונה שמוציאה את הכול.

דן תיכון: הם ניסו להכניס גרסה נוספת, שאכן מוציאה את הנושא הזה מידי הכנסת, אבל מחזירה אותו ונותנת זכות וטו לוועדת הכספים; קרי, לאוצר תהיה זכות וטו בכל מה שקשור בשכר הבכירים במדינת ישראל.

יגאל ביבי: אותם פקידים צמודים לנבחרים.

דן תיכון: לא, אני לא רוצה לומר.

דן תיכון: השיקול היה, שהכנסת תוציא את זה לוועדה חיצונית, אבל בדלת האחורית זה יחזור לידי ועדת הכספים ולידי ועדת הכנסת, וגם לוועדת הכספים וגם לוועדת הכנסת תינתן זכות וטו.

דן תיכון: במלים אחרות, האוצר רצה באמצעות הרוב הקואליציוני שלו להתערב בשיקולי ועדה חיצונית, דבר שלא יכולתי להרשותו.

אריה מכלוף דרעי: אי-אפשר לצרף לוועדה הזאת גם את בנק ישראל?

דן תיכון: הבנתי את מה שאתה אומר.

דן תיכון: כל אחד והמוסר שלו, מה אתה רוצה ממני?

דן תיכון: רבותי, כל עוד אני יושב-ראש הכנסת, וכמי שמצוי אצל העניין הזה אולי יותר מכל אדם אחר, אני יכול לומר, שלא יעלה על הדעת שהנושא הזה יוצא החוצה ויחזור בדלת האחורית כדי לתת למישהו מטעמים כאלה ו/או אחרים זכות וטו, זכות ערעור, על ההחלטה של הוועדה הציבורית.

דן תיכון: היה לנו מקרה כזה עם ועדת רוזן-צבי, שקיבלה החלטות ואנחנו קיבלנו אותן כמקשה אחת.

דן תיכון: לצערי הרב, לאחר שקיבלה הכנסת את המלצות ועדת רוזן-צבי כמקשה אחת, האוצר פנה אל הוועדה, לחץ עליה, לא נתן לה מנוח, והוועדה הודיעה בכתב, שהיא נאנסה לשנות את המלצותיה.

דן תיכון: ואכן ההמלצות שונו בלחץ הרוב הקואליציוני שהיה קיים אז.

דן תיכון: כמובן, הנושא התעורר מחדש, והיום מנסה חבר הכנסת חנן פורת, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט – – –

חנן פורת: אני רוצה לבשר לך, שסיימתי את הדיון בחוק הזה בקריאה שנייה ושלישית והוא יכול להיות מונח – – –

דן תיכון: הוא לא יכול להיות מונח ואין דבר כזה.

דן תיכון: אני לא יודע לאיזה סיכום הגעת, בטח הגעת לסיכום שאני מתנגד לו, שהעסק יחזור בחזרה לוועדת – – –

חנן פורת: תרשה לי לומר יותר.

דן תיכון: ארשה לך יותר, תסביר לי, בשביל זה אני פה, אתה רואה שאני מאריך כדי להסביר את הדקויות ואת הסיבוך שבנושא הזה.

דן תיכון: היום התעורר חבר הכנסת חנן פורת, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, והוא החליט למצוא מכנה משותף חדש כדי לקיים את החוק.

דן תיכון: אני לא יודע מה החליטה ועדת החוקה, חוק ומשפט, אבל אני מדעתי לא זז, כל עוד העניין מצוי בידי לא אשנה את דעתי.

דן תיכון: אם יינתן מעמד לכנסת בנושא הזה, בשבילי מוטב שיישאר המצב הנוכחי.

דן תיכון: המצב הנוכחי הוא גלוי, שקוף, כל אחד יכול לערער.

דן תיכון: אין לי בעיה עם המצב הנוכחי, כי כל החלטה היא שקופה, מצולמת בטלוויזיה, כולנו יודעים מהי.

דן תיכון: בדרך שמציעים לעשות אותה עכשיו לא נדע לעולם מה קורה בתחומי השכר.

דן תיכון: כאמור, אני מציע היום הצעה חלקית וזמנית.

דן תיכון: אני מציע, שבכל מה שקשור בשכר השרים וסגני השרים בלבד, לא כולל שכר של חברי הכנסת והשופטים, תוקם ועדה בת שניים לתקופה של שנה, מתוך הנחה שהכנסת הבאה תוכל לסכם ולסיים את הצעת החקיקה.

יוסי שריד: למה אתה לא פונה לחברי – – –

דן תיכון: אני חוזר: אין בסמכות המליאה להוציא את הנושא הזה מידי ועדת הכנסת.

דן תיכון: הסמכות של המליאה נקבעת על-פי חוק-יסוד: הממשלה, שעוסק אך ורק בשרים ובסגני שרים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מתחת לוועדת הכנסת?

אריה מכלוף דרעי: המליאה ממנה את ועדת הכנסת.

דן תיכון: אנחנו מתחת לוועדת הכנסת.

דן תיכון: המליאה העבירה את הנושא הזה לפני שנים רבות לדיון ולהחלטה בוועדת הכנסת.

אריה מכלוף דרעי: אתה יכול להחליט עכשיו, שוועדת הכנסת לא מוסמכת, והמליאה מוסמכת.

דן תיכון: אני מציע לך שלא לקבל את זה בחופזה.

יוסי שריד: אני יכול לגשת?

דן תיכון: כן, כן, אני פותח את הדיון.

דן תיכון: אתה תדבר מייד.

דן תיכון: בבקשה, חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, באופן סנסציוני וחסר תקדים אני תומך באופן מוחלט בעמדתו של היושב-ראש, ואני חושב שכבר מזמן היינו צריכים להוציא את עניין השכר של שרים, סגני שרים וחברי כנסת מהכנסת, וכאשר זה יצא לא נוכל אלא לומר: ברוך שפטרנו מהעונש הזה.

יוסי שריד: אגב, יש לי בעיות עם אשתי בעניין הזה, כי כל פעם היא שומעת שכל הזמן רק מעלים לנו את השכר והיא שואלת אותי איפה בדיוק העניין הזה.

יוסי שריד: זה גם יוצר מתחים בתוך המשפחה, ובכל פעם שאני שומע על זה באמצעי התקשורת אני מרגיש רגש עמוק של אשם.

אריה מכלוף דרעי: – – –

יוסי שריד: בדיוק כך, אבל אני לא רוצה להיכנס לדברים יותר אינטימיים.

יוסי שריד: לכן, במצב שנוצר, ואולי כבר לפני זמן רב היינו צריכים להגיע לכלל מסקנה, שבשום פנים ואופן אנחנו לא יכולים לעסוק בשכרנו ובשכר השרים.

יוסי שריד: קרה מה שקרה כאן בשבוע שעבר, זה החריף את העניין והחמיר אותו עוד יותר.

יוסי שריד: ברור שבמצב שנוצר בוודאי ובוודאי אנחנו לא יכולים לעסוק בזה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, תהיה הוועדה אשר תהיה, לא אכפת לי מי יהיו בוועדה, אני מוכן להצביע "בליינד".

יוסי שריד: אני מבקש לחזק את דברי היושב-ראש:

יוסי שריד: אם מישהו רוצה שזה יצא לוועדה חיצונית כדי שאחר כך זה יחזור לכנסת באיזו דלת אחורית, זה ממש גרוע, לא עשינו שום דבר, להיפך – רק הקדחנו עוד יותר את התבשיל.

יוסי שריד: ראוי שזה יהיה אך ורק בידי ועדה חיצונית, לא מעניין אותנו מי יהיו חברי הוועדה החיצונית, שיהיו אנשים הכי מוסמכים, הכי בלתי תלויים, הכי הגונים והכי ישרים, והם שיקבעו את שכרנו ומראש אנחנו מרכינים את ראשינו בהכנעה לכל מה שהם יקבעו.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, הייתי מפציר בך מאוד, נדמה לי שבכל זאת אפשר למצוא דרך, שהמליאה תחליט – נדמה לי שזה יכול להתקבל גם בהסכמה כללית – שהיא רוצה שהוועדה הזאת תעסוק גם בעניין שכרם של חברי הכנסת.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, פעם אחת ביובל אני תומך בעמדתך ואתה לא מאזין לי.

דן תיכון: לא יובל, זה יותר מיובל.

דן תיכון: זה כשלעצמו סקופ.

יוסי שריד: נכון, זה מה שאני אומר.

יוסי שריד: חשבתי שזה יגרום להתרגשות כללית, ואני רואה שאתה לא מאזין.

יוסי שריד: אני מבקש, שתימצא הדרך שהמליאה תחליט – יכול מאוד להיות שאפשר להחליט אפילו פה-אחד, ואם לא פה-אחד אז ברוב מכריע ומוחץ – שגם עניין שכר חברי הכנסת יימסר לידי הוועדה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת חנן פורת.

אריה מכלוף דרעי: – – –

דן תיכון: אתה אחריו.

דן תיכון: אני לא מקפח אותך.

דן תיכון: תשמע עכשיו דעה אחרת מדעתי.

דן תיכון: הרי זה באמת סנסנציה, שפעם אחת אני יכול לומר שאני עם יוסי שריד.

יוסי שריד: לא, אני אומר שאני עם היושב-ראש.

דן תיכון: תרשה לי פעם אחת.

דן תיכון: אתה גדול ממני.

דן תיכון: אני לא יודע אם גדול ממני בגובה, אבל ותיק ממני, ואני הרי כבר מסיים.

אריה מכלוף דרעי: בגלל זה הוא נתן לך – – –

דן תיכון: הרי אתה גם כן מסיים אתי, לא?

אריה מכלוף דרעי: בעזרת השם.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני שמח לבשר לכם, שהכנו היום בוועדת החוקה, חוק ומשפט את החוק שאתה עמלת עליו בשעתך בהכנה לקריאה שנייה ושלישית וניתן להביא אותו כבר מחר לאישור הכנסת.

חנן פורת: הוא כולל גם את שכר חברי הכנסת, גם שכר השרים, סגני השרים ויושב-ראש הכנסת – הכול בכול.

חנן פורת: נקודה שנייה, באמת נוצר פה מצב פרדוקסלי, שדווקא נציגי האוצר ונציגי משרד המשפטים היו אלה שעמדו והתקוממו כנגד הצעת החוק הזאת, מפני שהם רוצים דרך ועדת הכנסת לשלוט באופן עקיף על הדברים הללו, והדברים ידועים.

חנן פורת: אני רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש, שהיום אימצנו בוועדה באופן בסיסי את ההצעה שלך.

חנן פורת: קרי, שהחלטתה של אותה ועדה ציבורית, שתמונה על-ידי נשיא המדינה בהמלצת ראש הממשלה, יושב-ראש הכנסת, נשיא בית-המשפט העליון וכדומה, תהיה מחייבת וסופית.

חנן פורת: זאת היתה החלטה שהתקבלה על אף וחרף דעתם של נציגי האוצר ומשרד המשפטים.

חנן פורת: הנקודה היחידה שבה הלכנו רבע צעד לקראתם היתה, שאם יהיה רצון בוועדת הכנסת, על בסיס שליש מחבריה, לערער על ההחלטה – –

יוסי שריד: לא, לא – – –

חנן פורת: רגע, תן לי לגמור את המשפט.

דן תיכון: זה בדיוק בדלת האחורית.

דן תיכון: זה הכי גרוע.

ראובן ריבלין: – – –

חנן פורת: – – ניתן יהיה להביא את הדבר לעיון מחודש לאותה ועדה ציבורית, אבל החלטתה תהיה סופית ומחייבת.

חנן פורת: קרי, הוועדה הציבורית היא זאת שתקבע את הדברים.

אריה מכלוף דרעי: – – –

חנן פורת: התוספת היתה, וזאת היתה הצעת הפשרה שבעצם מכריעה את הכף – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

יוסי שריד: – – –

חנן פורת: אתה לא ישבת בוועדה ולא שמעת את השיקולים.

חנן פורת: כל מה שנאמר היה דבר אחד.

חנן פורת: כל גורם, צריך לבחון אותו.

חנן פורת: התשובה היתה פשוטה, אם הכנסת או אם ועדת הכנסת תמצא לנכון לבקש מהוועדה עיון מחודש, ניתן יהיה לעיין מחדש, אבל החלטתה של הוועדה הציבורית תהיה מחייבת וסופית.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזאת הצעה טובה.

חנן פורת: אפשר להביא אותה לאישור כבר מחר, ובזה סיימנו את כל הפרשה הזאת, ומכאן ואילך שלום על ישראל.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת דרעי, בבקשה.

ראובן ריבלין: כולם בוועדת החוקה התנגדו לזה.

יוסי שריד: – – – היתה ועדת רוזן-צבי והתחיל להתפתח לחץ – – – לא אכפת לי שיקצצו לנו 50% מהשכר – – –

חנן פורת: אני רק מציע שיביאו את ההצעה מחר לאישור.

דן תיכון: בטח, בטח.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, כנראה באמת היום זה יום חגה של הכנסת אז יש קונסנסוס.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו כאן.

אריה מכלוף דרעי: אין ספק שחייבים כבר להוציא את הדבר הזה מהכנסת, ברוך שפטרנו, ולהעביר את זה לוועדה ציבורית, לא להשאיר שום שוליים.

אריה מכלוף דרעי: גם אם הכוונה של חנן היא אולי כוונה טובה, שאין סמכות לערער ולהחליט אלא רק להחזיר את זה לדיון, אסור להשאיר גם את הזנב הזה.

אריה מכלוף דרעי: חייבים להשאיר את זה בידי ועדה ציבורית.

אריה מכלוף דרעי: אין רשות לחברי הכנסת ולו גם לערער על הדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: זה רק גורם לבעיות.

אריה מכלוף דרעי: והייתם נקיים עם אלוקים ואדם.

אריה מכלוף דרעי: אסור לנו לקבוע את השכר שלנו ואסור לנו אפילו לערער על הדבר.

אריה מכלוף דרעי: אם ועדה ציבורית תחליט שצריך להוריד את שכרם של חברי הכנסת ב-50%, אז זה עונשנו.

אריה מכלוף דרעי: מי שלא רוצה, שלא ירוץ לכנסת.

אריה מכלוף דרעי: אין מה לעשות, זה מה שצריך לקחת.

אריה מכלוף דרעי: אם לא, לא נפסיק את כל מחול השדים הזה.

אריה מכלוף דרעי: לא יכול להיות, שבמצב שהמשק נמצא בו, חברי הכנסת מתעסקים בשכר של עצמם.

אריה מכלוף דרעי: מצד שני, צריך להסתכל על 90% הכוס המלאה במה שעשתה ועדת החוקה.

אריה מכלוף דרעי: היא כבר הכינה את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע, אם אפשר – אני לא מכיר את הנוהל ואת התקנות – להביא את זה כבר מחר.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע לחבר הכנסת יוסי שריד, ששנינו ביחד נגיש הסתייגות, נוריד את הסעיף הזה – – –

יוסי שריד: מאה אחוז.

דן תיכון: הוא יכול לתקן את זה.

אריה מכלוף דרעי: הוא יכול לתקן את זה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אף שהחלטת שמחר אין הצבעות חוץ מאשר על התקציב, תרשה לנו באופן מיוחד להצביע על זה.

אריה מכלוף דרעי: אדרבה, נסיים את המושב הזה בצורה שאין לנו יותר עסק בשכר.

חנן פורת: אני מודיע שאני לא אמשוך את החוק גם אם ההסתייגות תתקבל.

דן תיכון: זה לא הולך כך.

דן תיכון: אתה תכנס את ועדת החוקה ותשנה את זה.

חנן פורת: אוי, באמת.

אריה מכלוף דרעי: זה הרצון של כל החברים.

אריה מכלוף דרעי: אחרי רבים להטות.

אריה מכלוף דרעי: כוונתך טובה, אבל רוב החברים לא מסכימים לה.

אריה מכלוף דרעי: חנן, תסיים עם חוק טוב.

אריה מכלוף דרעי: זו תהיה זכותך.

אריה מכלוף דרעי: אני מאמין שחנן יעשה את זה.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע שמחר נצביע על זה ונגמור.

דן תיכון: אמרתי, רק אם הוועדה תשנה.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ישבתי היום בוועדת החוקה, חוק ומשפט כחבר מן המניין בוועדה זו, ורוב חברי הוועדה התנגדו לגרסה כפי שהיא מוצגת על-ידי היושב-ראש הנכבד וכפי שהיא מובאת לכאן לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: כמובן, היתה שעה להצבעה, בזמן ההצבעה לא היו די חברים וההצבעה נדחתה.

ראובן ריבלין: אנחנו היינו עסוקים בוועדת הכספים, רבים מהחברים עוסקים בפריימריס, ובשעה כזאת יש קושי לבוא ולדון ולהצביע גם כפי שהכנסת רוצה.

ראובן ריבלין: אין לי כל ספק, שמחר, אם יבוא העניין לדיון, הגרסה של היושב-ראש כפי שהובאה לא תתקבל.

ראובן ריבלין: יותר מכך, גם אם נלך לגרסתם של היושב-ראש ושריד, להלן הצעת חוק היושב-ראש וחבר הכנסת שריד, שאליהם הצטרף חבר הכנסת הנכבד אריה דרעי, אני מזהיר, שיש קושי רב בכך שוועדה ציבורית תבוא ותקבע את השכר שמגיע לשרים, לסגני שרים ולחברי הכנסת והיא לא תיתן לבה לעובדה שלמשכורות אלה ולשכר זה יש הצמדות במשק.

יגאל ביבי: ביטלו את ההצמדות.

ראובן ריבלין: אתה טועה גם בעניין זה.

ראובן ריבלין: כבר בשבוע שעבר ניסיתי להסביר לך כמה אתה טועה ולא שמעת.

ראובן ריבלין: השיירות ואורחות הגמלים המתלוות לשכרנו, פעמים רבות יכולות להביא לידי מצב שוועדה תקבע לגופם של חברי כנסת ושרים ולא תדע לאן היא מושכת את המשק כולו.

ראובן ריבלין: יותר מכך, מדובר כאן בחוק שהוא חוק-יסוד.

דן תיכון: תבטל את מעמד סגני השרים ותפתור את כל הבעיה.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי.

ראובן ריבלין: לכן אני בא ואומר, צריך לשבת על המדוכה וגם לשאול את השאלה.

ראובן ריבלין: יזכרו חברי הכנסת וחבר הכנסת אמנון רובינשטיין את השאלה המרכזית שהיתה לנגד עינינו, כאשר הרשות השופטת באה וביקשה לנתק את עצמה מהרשות המחוקקת ודרשה שלא אנחנו נקבע את שכרם, ואמרנו: אנחנו הריבון ואנחנו נקבע.

ראובן ריבלין: השאלה היא האם הריבון יכול להעביר את סמכויותיו ולהאציל את סמכויותיו לאותה ועדה.

יוסי שריד: אל תסבך את העניין.

דן תיכון: אבל אתה אישרת את החוק הזה, חוק-יסוד: הממשלה, הקודם.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: אבל אם אנחנו מאצילים את סמכותנו, זו האצלה שאינה ניתנת לחזרה, היא בלתי עבירה.

ראובן ריבלין: זה דבר שגם הוא צריך להיות חוק-יסוד, ויצטרכו לבוא 61 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: אם כך יהיה הדבר, אם נאמר: ברוך שפטרנו, אולי פטרנו, אבל בכל פעם שוועדה ציבורית תעלה את שכרנו, האצבע המאשימה תופנה אלינו ולא תופנה אל הוועדה הציבורית שקבעה את שכרנו.

שבח וייס: למה?

ראובן ריבלין: כי זו דרכו של עולם, זו דרכן של בריות ואלה הדברים.

ראובן ריבלין: כל הנחלים שבו אל הים והים אינו מלא.

דן תיכון: חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, בבקשה.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, זה נכון שרוב הפרלמנטים קובעים את שכר חברי הפרלמנטים בעצמם.

אמנון רובינשטיין: אבל בכנסת נוצר מצב שהוא בלתי אפשרי מבחינה ציבורית, בשל כמה מקרים שהיו ובגלל זה שחלק מאתנו לא ריסן את עצמו.

אמנון רובינשטיין: לכן, הצעתי היא כמו הצעת היושב-ראש, חבר הכנסת שריד וחבר הכנסת דרעי.

אמנון רובינשטיין: ההצעה היא לפנות ליושב-ראש ועדת החוקה שיכנס את ועדת החוקה ויביא לנו מחר הצעת חוק, שבכל הנושאים האלה – שרים, סגני שרים, חברי כנסת, לרבות תיגמול של תפקידים מיוחדים בכנסת – העניין יעבור לוועדה ציבורית בלי זכות ערעור.

אמנון רובינשטיין: אין דרך אחרת.

ראובן ריבלין: דרוש רוב של 61 – – –

דן תיכון: אי-אפשר, זה דורש תיקון חוק-יסוד.

דן תיכון: אבל מה שאני מציע יש בו פתרון חלקי.

דן תיכון: חבר הכנסת שבח וייס, בבקשה.

יגאל ביבי: אני מבקש את רשות הדיבור.

דן תיכון: בסדר, אתן לך.

דן תיכון: לא אקפח איש.

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, אם רוצים לסבך אפשר לסבך.

שבח וייס: אני בכלל אינני סבור שחוק כזה צריך להיות חוק-יסוד.

שבח וייס: פתאום יש מצב שהוא בכלל לא מוגדר בחוק, ולוקחים עניין חשוב מאוד, אבל הוא לא מסוג הדברים שצריכים להיות בחוק-יסוד.

שבח וייס: אני אומר זאת במיוחד כדי שלא נעכב את התהליך בגלל הצורך או הכורח ברוב של 61 חברי כנסת.

שבח וייס: שנית, אני פונה ליושב-ראש ועדת החוקה שלא יתעקש.

שבח וייס: הוא הולך לעשות פה דבר בלתי נסבל לחלוטין.

שבח וייס: אלמלא ההתעקשות הזאת, כבר לפני שנתיים וחצי או שלוש שנים אתה היית מעביר את הרעיון שלך.

שבח וייס: הניסיון שלנו עם ועדות ציבוריות הוא טוב.

שבח וייס: מתי הוא מתחיל להיות לא טוב?

שבח וייס: כאשר אנחנו בוועדת הכנסת משנים אותו, אפילו אם משנים אותו לרעתנו.

שבח וייס: לכן, הסידור הזה הוא חיוני.

שבח וייס: חיוני שזה יוצא לחלוטין מחוץ לכנסת, ללא שום התניה, אפילו בחוק רגיל, ומהר, עכשיו, לפני שהכנסת הארבע-עשרה מסיימת את תפקידיה השוטפים.

שבח וייס: זה חיוני.

שבח וייס: תפעיל את כל השפעתך.

שבח וייס: ולא – נצטרך לעשות זאת באמצעות הסתייגות.

שבח וייס: הערה אחרונה היא לחבר הכנסת רובי ריבלין.

שבח וייס: אנחנו לא הריבון, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: אנחנו נבחרנו על-ידי ריבון, שהוא הציבור, למלא שליחויות.

שבח וייס: כל האשליה הזאת, שחברי כנסת יוצרים סביבם איזו מיתולוגיה של ריבון, זוהי נטילת סמכות שאין לנו.

שבח וייס: אנחנו מקבלים מן הציבור סדרה של סמכויות חשובות מאוד.

שבח וייס: איננו הריבון.

שבח וייס: אנחנו עושים זאת למען הריבון, שהוא הציבור.

שבח וייס: אנחנו שליחיו.

שבח וייס: לכן, חייבים לעשות זאת מייד.

שבח וייס: זה הדבר שרצית לעשות מייד עם כניסתך לתפקיד.

שבח וייס: תעשה אותו עכשיו בכל סמכותך והשפעתך.

שבח וייס: מספיק.

שבח וייס: הנושא הזה – כולו החוצה, כולו, עד הסוף.

דן תיכון: חבר הכנסת יגאל ביבי.

דן תיכון: אחריו – חבר הכנסת בניזרי.

יגאל ביבי: אני פשוט מאושר מהדיון ואהיה יותר מאושר אם תתקבל החלטה ברוח הדברים שנאמרו כאן.

יגאל ביבי: שלוש שנים אני מתריע ואומר שיש כאן חלם.

יגאל ביבי: במכתבים רבים לשרי האוצר, לראש הממשלה, כתבתי שלא יכול להיות שבמדינת ישראל יש 2,000 שרים, 2,000 אנשים צמודים לשרים.

יגאל ביבי: הסתבר השבוע שיש 1,200 פקידים צמודים לסגני השרים.

דן תיכון: מנין לקחת את המספר הזה?

יגאל ביבי: כך אמרו.

תמר גוז'נסקי: זה כולל פנסיונרים ושאירים.

דן תיכון: אהה, פנסיונרים, בוודאי.

יגאל ביבי: ככה אמרו.

יגאל ביבי: זה חלם.

יגאל ביבי: זה לא נכון.

יגאל ביבי: זה לא צודק.

דן תיכון: תאמין לי שכשמישהו אמר שמונה הוא היה יותר קרוב לאמת.

דן תיכון: אבל מדובר בפנסיונרים רבים.

יגאל ביבי: אם זה שמונה – אז עשו עוול לסגני השרים כשהאשימו אותם בהרס הקופה הציבורית.

יגאל ביבי: אם זה שמונה – מדובר ב-10,000 שקלים בחודש.

יגאל ביבי: רבותי, אני חושב, שגולת הכותרת של ההחלטה של ועדת החוקה היא, שמבטלים את ההצמדה.

יגאל ביבי: ראינו את מה שראינו היום בתקשורת, בעיתונות, על ההצמדה, על השכר.

יגאל ביבי: אני חושב שאנחנו צריכים להיות דוגמה.

יגאל ביבי: אני בטוח שהכנסת, לאחר שהיא תחוקק את החוק הזה מחר, גם תחוקק חוק בנושא ועדות ציבוריות לגבי שכר בכירים.

יגאל ביבי: לא יכול להיות שתימשך ההשתוללות הזאת שהיינו עדים לה היום בכל כלי התקשורת.

יגאל ביבי: אני מקווה שמחר בבוקר החוק הזה יוחק ויהיה כבוד לכנסת בסיום תפקידה.

דן תיכון: אי-אפשר לגמור אותו ביום אחד.

דן תיכון: בל תטעה את הציבור.

יגאל ביבי: הכנסת יכולה אם היא רוצה.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין אמר שמדובר כאן בתיקון של חוק-יסוד.

יגאל ביבי: אפשר לעשות אותו חוק רגיל, כמו שאמר חבר הכנסת שבח וייס.

דן תיכון: לא, זה לא הולך בחוק רגיל.

יגאל ביבי: העיקר לגמור את הבושה הזאת.

יגאל ביבי: אפשר.

דן תיכון: אפשר היה לעשות זאת אילו קיבלו את דעתי לפני שלוש שנים, לפני שנתיים ולפני שנה.

יגאל ביבי: לא יכול להיות שהכנסת תתפזר בלי לחוקק את החוק הזה.

דן תיכון: חלק מהבעיות נפתור היום.

דן תיכון: לגבי הסגנים וסגני השרים אני מציע פתרון אד-הוק.

דן תיכון: העניין הזה יוצא מייד, אם הכנסת תאשר, לוועדה ציבורית שאני ממנה אותה עוד היום לשנה.

דן תיכון: אתה לא שומע אותי, חבר הכנסת ביבי, אני מדבר אליך.

דן תיכון: אני אומר, שהצעתי להקים ועדה ציבורית בת-שניים לשנה מפקיעה את הנושא הזה מייד מידי הכנסת.

דן תיכון: זאת אומרת, מדובר כל מה שקשור בשכר השרים וסגני השרים בלבד.

יגאל ביבי: אבל כל זמן שלא תחוקק חוק שיבטל את ההצמדה, חבל על הזמן.

דן תיכון: אני מנסה.

דן תיכון: אני לא מצליח.

דן תיכון: מה אתה רוצה?

יגאל ביבי: צריך לבטל את ההצמדה.

דן תיכון: תאמין לי, אבל אני רוצה לצאת היום למרחב לפחות בתחום השרים וסגני השרים.

יגאל ביבי: אבל צמודים אליהם 3,000 איש.

דן תיכון: בסדר, בינתיים יתקדמו במישור השני.

יגאל ביבי: כל זמן שצמודים אליהם 3,000 איש, הוועדה לא תוכל להיות אובייקטיבית.

דן תיכון: תאמין לי שהוועדה מורכבת משני אנשים שמבינים את העניין והם אנשים אמיצים.

דן תיכון: אתה יכול לשער בנפשך שפניתי לארבעה-חמישה אנשים וכל אחד אומר: מה אני צריך את כאב הראש הזה?

דן תיכון: הרי מה שאחליט יהרגו אותי.

יגאל ביבי: אבל אם אתה לא מבטל את ההצמדה, חבל על הזמן.

דן תיכון: אמרתי שאת ההצמדה אפשר לבטל רק בחוק; וגם בחוק – ספק.

דן תיכון: חבר הכנסת שלמה בניזרי, בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני שמח על ההזדמנות שיש לנו סוף סוף במה לדקה או שתיים כדי להבהיר בדיוק מה קרה פה בשבוע שעבר.

שלמה בניזרי: אנחנו הואשמנו בהאשמות חסרות שחר.

שלמה בניזרי: קודם כול, אני שמח שעם ישראל מבין עכשיו דבר אחד, שהכנסת היא למעשה זו שחוקקה ותיקנה לעצמה את המשכורות של חברי הכנסת.

שלמה בניזרי: סידרתם לעצמכם; כאילו עשינו איזה מחטף, כמו שצעק ראש הממשלה, מחטף לילי.

שלמה בניזרי: אדוני יושב-ראש הכנסת יודע מי קובע את סדר-היום.

שלמה בניזרי: בסדר-היום הופיע בסעיף ו' או ז' עניין, סוגיית, נושא סגני השרים.

שלמה בניזרי: זה הופיע בסדר-היום.

שלמה בניזרי: יוסי שריד, שהיה פה כל היום, יכול היה לראות את סדר-היום.

שלמה בניזרי: דרך אגב, הוא נכנס באמצע ושאל: מה קורה פה?

שלמה בניזרי: הסברנו לו את העניין והוא לא דיבר אף מלה, כי הוא כבר ידע שהוא הולך להכין את הלינץ'.

שלמה בניזרי: רבותי, מה שביקשנו בסך הכול – ואדוני יודע זאת במשך שנתיים וחצי שאנחנו מכהנים כסגני שרים – זו השוואה ליושבי-ראש ועדות, או לסגני יושב-ראש הכנסת.

שלמה בניזרי: הסברנו, שלא ייתכן שנעבוד שישה ימים בשבוע – – –

דן תיכון: זה אותו דבר.

שלמה בניזרי: אנחנו פועלים כמו מיניסטריון שלם.

שלמה בניזרי: יושבי-ראש ועדות עובדים שלושה ימים, או יומיים בשבוע.

שלמה בניזרי: ביקשנו בסך הכול את ההשוואה.

שלמה בניזרי: זה הובא לדיון בכנסת.

שלמה בניזרי: היום אדוני קבע, ששני חברי הכנסת המצטיינים של הכנסת הם חבר הכנסת נסים דהן וחבר הכנסת יצחק כהן.

דן תיכון: אני לא קבעתי.

שלמה בניזרי: הם נמצאים באופן קבוע.

שלמה בניזרי: אנחנו לא עשינו שום גיוס.

שלמה בניזרי: חברי הכנסת של ש"ס היו פה.

שלמה בניזרי: היתה פה חברת הכנסת גוז'נסקי, שאני מלא הערכה לפעילות שלה בתור פרלמנטרית, אחת הטובות ביותר וההגונה ביותר.

שלמה בניזרי: היא הצביעה בעד כי היא הבינה שזה צודק.

שלמה בניזרי: היה פה חבר הכנסת זאבי.

שלמה בניזרי: היו פה חבר הכנסת לנקרי וחברי כנסת אחרים שהצביעו.

שלמה בניזרי: אף אחד לא הבין באותו רגע שזה רע.

שלמה בניזרי: לאחר מכן כל המדינה הסתערה עלינו בצורה מבחילה ביותר.

שלמה בניזרי: ונבל הכנסת נקרא אצלי יוסי שריד, שעמד פה וקרא שזה שוד הקופה הציבורית הגדול ביותר במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: אני באתי ואמרתי: רבותי, אני לא מבין, מה אתם טוענים כנגדנו?

שלמה בניזרי: בסך הכול הבאנו את הדברים בצורה חוקית, הנחנו זאת על שולחן הכנסת.

שלמה בניזרי: מי שרצה לבוא ולחלוק, יכול היה לחלוק.

שלמה בניזרי: עשיתי איזו השוואה עם הקולנוע.

שלמה בניזרי: אז מה כולם פירשו?

שלמה בניזרי: – בניזרי אמר: נתתם לקולנוע, אז תגנבו גם לסגני השרים.

שלמה בניזרי: אני לא אמרתי, חלילה וחס, דבר כזה.

שלמה בניזרי: אנחנו בסך הכול אמרנו, שאם אתם כל כך דואגים לשכבות המצוקה במדינת ישראל, אז בבקשה, למה לפני שבועיים אישרתם פה בכנסת 60 מיליון שקל לקולנוע הישראלי?

שלמה בניזרי: לא למדתי גזירה שווה – גנבתם להם, תגנבו לנו, חלילה וחס.

שלמה בניזרי: לא טענו כזה דבר לרגע.

שלמה בניזרי: איפה יוסי שריד ואחרים?

שלמה בניזרי: אם הם באמת דואגים כל כך לקופת המדינה ולמסכנים שבחברה, יביאו עכשיו הצעת חוק לכנסת ויבקשו שראש הממשלה והשרים ישוו את משכורותיהם לשכר הממוצע במשק, ל-5,000 שקל – אם הם דואגים כל כך לקופת המדינה והופכים אותנו לפושעים שבכנסת.

דן תיכון: אתה יכול להציע, שכל השרים, סגני השרים וחברי הכנסת, שכרם ירד לאפס?

שלמה בניזרי: כן, אני מוכן להציע הצעה כזאת.

דן תיכון: אתה יכול, עכשיו.

שלמה בניזרי: אני מוכן להציע הצעה כזאת, ששכרם יהיה צמוד לשכר הממוצע במשק.

שלמה בניזרי: אני רוצה לראות שמישהו יצביע בעד זה.

שלמה בניזרי: אני רוצה לראות את כל יפי הנפש הללו, שהשתוללו כל כך לכבוד הבחירות.

שלמה בניזרי: אם זה היה מתרחש בימים רגילים, האמן לי, זה לא היה קורה.

שלמה בניזרי: איפה יוסי שריד?

שלמה בניזרי: היום הוא לא הוציא הודעה לתקשורת על שכר הבכירים במשק, 50,000 שקל – אנחנו מקבלים נטו 13,000-12,000 שקל, אני לא בא לבכות על כך, אבל קיבלו פה למעלה מ-50,000 שקל, לא שמעתי את יוסי שריד מוציא הודעה – שוד הקופה, בואו נעשה הקפאה וכדומה.

שלמה בניזרי: אלא הוא אשר אמרתי בשבוע שעבר, זאת קונספירציה שלכם, אתם הימין, ושל השמאל עם התקשורת, מצאתם לכם הזדמנות לפגוע בתנועת ש"ס, ראיתם את ההצלחה האדירה שלה ברחבי מדינת ישראל, אתם רועדים מאתנו לגבי העתיד, אמרתם: הנה הזדמנות, הם פה פישלו.

שלמה בניזרי: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני מוכן להודות בשני דברים: האחד, בזמנו בדיון בכנסת אמרת שבבדיקה שערכת – אני יכול להביא לך את הפרוטוקול – מוצמדים אלינו שישה, זה היה בסיס הבקשה, אם שישה אז בסדר.

שלמה בניזרי: דבר שני, אני מוכן להודות, ועל זה אני מוכן להכות על חטא אם חטאנו שביקשנו את ההחלה הרטרואקטיבית, כי אנחנו יצאנו מנקודת הנחה: אם אתם מסכימים שסגני השרים מקופחים, אז למה לא מתחילת דרכם?

שלמה בניזרי: ועל זה ביקשנו את הרטרואקטיביות – את זה אני יכול באמת להבין, יכול להיות, חטאנו, טעינו, ועל זה אנחנו מוכנים לעשות תשובה.

שלמה בניזרי: אבל כל המתקפה, כל הצביעות, איפה יוסי שריד וחבריו, על הפנסיה של השופטים שלא רוצים לתקן; ראה אילו משכורות גבוהות הם מקבלים, פתאום כל הכנסת שקטה.

שלמה בניזרי: זאת כנסת של צבועים, אני מרגיש פה מאוד לא בנוח ואני מחכה ליום שאזכה לחזור לישיבה.

שלמה בניזרי: אבל אל תשמחו, אני לא עושה את זה כל כך מהר, אבל דעו לכם, כדאי שתעשו מהר תשובה על כל מה שביזיתם אותנו בשבוע שעבר.

שלמה בניזרי: מימי לא לקחתי שקל, לא על שיעורים, לא על חתונות שאני עושה, פתאום הוצאתם אותנו שודדי הקופה הציבורית?

שלמה בניזרי: בושו לכם והיכלמו.

דן תיכון: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

שבח וייס: מתי ההצבעה, אדוני היושב-ראש?

דן תיכון: לפני 17:00 אני לא יכול, כי הבטחתי.

דן תיכון: הדיון בוועדת הכנסת כבר הסתיים בפיצוץ.

שבח וייס: ב-17:00 אנחנו נצביע?

דן תיכון: לפי מה שקורה כאן, עוד יכולים לאשר את זה עוד הפעם.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, הייתי חברה בוועדת הכנסת כאשר הוועדה דנה בדוח ועדת רוזן-צבי, ובאותו דוח, אדוני בוודאי זוכר, הוחלט להוריד את הפנסיה של חברי הכנסת מ-4% ל-2% ושאר שינויים.

תמר גוז'נסקי: אבל, אדוני גם זוכר, שמבחינת התקשורת והתהודה הציבורית, זכרו רק דבר אחד, רק את העלאת השכר; את כל השינויים לרעה שהיו באותה הזדמנות חגיגית, איש לא זכר.

תמר גוז'נסקי: לכן, מי שחושב שעל-ידי העברה לוועדה, ה"עליהום" על הכנסת ירד, הוא טועה, כי ה"עליהום" על הכנסת הוא לא לגופו של עניין, לא משום שהחלטות של הכנסת אינן נכונות, אלא יש מי שמעוניין להפוך את חברי הכנסת ואת הנבחרים לאויב העם, ולהסתיר את העובדה הבולטת היום בדוח שהונח לפנינו, שבמקום שלא הכנסת מחליטה אלא במקום שמחליט הממונה על השכר, במקום שמחליטים הפקידים הבכירים, במקום הזה מותר הכול.

תמר גוז'נסקי: הכול מותר.

תמר גוז'נסקי: ואני יכולה לתת עכשיו הרצאה ארוכה מה לקחו הפקידים הבכירים לעצמם, מה עשו בחוזים האישיים, איך הם התחכמו להיות גם בחוזים אישיים וגם לקבל את ההטבות של החוזה הקיבוצי, איך הם בעצם יצרו לעצמם פנסיה מלאכותית לגמרי.

תמר גוז'נסקי: גם אם הם עובדים שנים ספורות בחוזה אישי, גם אז הם יקבלו פנסיה, חצי לפי השכר הגבוה וחצי לפי השכר הקודם.

תמר גוז'נסקי: הנקודה השנייה שאני רוצה להעלות, חברי הכנסת, היא בעיית ההצמדה.

תמר גוז'נסקי: בעיית ההצמדה זאת המצאה ממשלתית.

תמר גוז'נסקי: בעיית ההצמדה הזאת היא כבר בת למעלה מ-20 שנה – בעניין סגני השרים – היא התחילה גם קודם לכן.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, אם אין ביטול של ההצמדה, ההחלטה היא החלטה ממשלתית, לא החלטת כנסת מתוך שיקולים של הממונה על השכר, מתוך ניסיון לעצור איגודים מקצועיים במאבק על שכר.

תמר גוז'נסקי: אם לא משנים את עניין ההצמדה, אז מה יהיה?

תמר גוז'נסקי: נניח שוועדה ציבורית תחליט להעלות את שכר חברי הכנסת ב-20%, כך היא תחליט, תהיה זעקה של האוצר: הנה, העלו ב-20% לכל מיני פקידים ולכל מיני צמודים.

תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, עם כל ההערכה, אני לא חושבת שהכנסת הזאת יכולה לקבל איזו החלטה בלי להכין ברצינות שיעורי-בית, ביטול ההצמדה, הקמת ועדה, וכל זה תעשה כנראה הכנסת החמש-עשרה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

שבח וייס: בשעה 17:00 נוכל לערוך את ההצבעה?

דן תיכון: אני אעבור להצבעה; אתה תראה איזו תדהמה תהיה כאן.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, אני מצטרף לחברי, אני מסכים לעיקרון שצריך להוציא את קביעת השכר מהכנסת.

טלב אלסאנע: השאלה היא, מדוע זה מוצג שאנחנו כאילו מביעים חוסר אמון בעצמנו וכאילו ועדה חיצונית בלתי תלויה היא אמינה, הוגנת ואחראית יותר?

טלב אלסאנע: כי הגישה הזאת משדרת מסר, שיש כאן חבורה של אנשים שהם עצמם מודים שהם לא אחראיים ולא הוגנים ולכן הם מחפשים גורם חיצוני.

טלב אלסאנע: שנית, אם אנחנו מקימים ועדה חיצונית בלתי תלויה, מדוע לא ימשיכו להאשים חברי כנסת בכל פעם שהוועדה החיצונית תקבע העלאת שכר?

טלב אלסאנע: יש עניין שלא קשור במהות, יש איזו סטיגמה, אפילו תקום ועדה חיצונית, תבדוק, ותגיע למסקנה שיש צורך, ובצדק, להעלות את השכר, אתה תמצא חגיגה בכל אמצעי התקשורת: הנה, אלה מעלים את שכרם, ונצטרך להתגונן, שלא אנחנו העלינו, שיש ועדה ציבורית חיצונית בלתי תלויה.

טלב אלסאנע: לכן, צריך להתמודד עם הבעיה בצורה ישירה ולא דרך התגוננות.

טלב אלסאנע: אני מסכים עם העיקרון, שאסור לכבול את ידי הכנסת על-ידי זה שנאמר שהוויתור הוא חד-פעמי, הוא בלתי חוזר.

טלב אלסאנע: הכנסת לא יכולה לשלול מעצמה את הזכות בבוא העת להגיע למסקנה לדון בזה מחדש.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להגיד שאנחנו מוותרים פעם אחת ולתמיד ואי-אפשר לחזור ולדון בזה שנית בעתיד.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת זאבי, אחרון, ואנחנו ניגש להצבעה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, בשבוע שעבר אני הצבעתי בעד העלאת השכר של סגני שרים, והתפלאתי לשמוע שזה היה מחטף לילי פרוע והכנסת היד לכיס הציבורי.

רחבעם זאבי: קודם כול, זה לא היה בלילה, זה היה טרם שקיעה; שנית, זה לא היה מחטף כי זה הופיע בסדר-היום; שלישית, שר האוצר שהוא ראש הממשלה, לא מצא לנכון לבוא או לשלוח מישהו להגיד לנו שהממשלה מתנגדת.

ראובן ריבלין: אני אמרתי.

רחבעם זאבי: אתה הצגת את הנושא, אדוני היושב בראש, לא ראיתי שום סיבה לא להצביע על זה כמו על כל חוק אחר שעבר באותו יום ובימים אחרים.

רחבעם זאבי: אחרי זה, עשו מזה מחטף לילי פרוע, ואני משוכנע שסגני השרים המשרתים פה בכנסת, דינם כדין חברי הכנסת, הם לא יכולים לקבל שכר מאתנו, ואם יש לזה הסבר, יואילו נא להסביר לנו.

רחבעם זאבי: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: אחרון – חבר הכנסת שאקי, ואנחנו ניגשים להצבעה, לקראת התוהו ובוהו.

אבנר-חי שאקי: אדוני היושב-ראש, אני מברך על הרעיון הזה, שקביעת שכר חברי הכנסת, שרים וסגני שרים תעבור לידי ועדה ציבורית.

אבנר-חי שאקי: בשעתי היתה לי הזכות, כאשר פרוסור רוזן-צבי, זיכרונו לברכה, שהיה עוזרי ואסיסטנט שלי באוניברסיטה, ישבתי אתו ואמרתי לו: כמה נפלא עכשיו, איש לא יוכל לטעון כלפי חברי הכנסת מה שטוענים.

אבנר-חי שאקי: לצערי הגדול, יש הרבה צביעות בנושא הזה, אבל לומר על סגני השרים שהם שדדו קופת מדינה, זה עוול לאנשים.

אבנר-חי שאקי: שימשתי סגן שר ואני זוכר שעבדתי שישה ימים מלאים בשבוע; אני יודע שיש חברי כנסת שעובדים שישה ימים בשבוע, ואין ספק שכל הדיבור על מחטפים היה מוגזם.

אבנר-חי שאקי: יש מי שנהנה לחבוט כבשק חבטות בכנסת ובחבריה.

אבנר-חי שאקי: אבל מי שעושה את עבודתו כהלכה יודע כמה עובדים קשה.

אבנר-חי שאקי: מה שכן יש לעשות – לשנות את שכר הבכירים במשק הציבורי.

אבנר-חי שאקי: מה שקראנו השבוע הוא מזעזע.

אבנר-חי שאקי: יהי רצון, שאותה ועדה, בסופו של דבר תקום גם למען אותם בכירים במשק הציבורי, והנושא הזה ירד מסדר-יומו של הציבור הישראלי.

אבנר-חי שאקי: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: רבותי, אני חוזר ומציע, בתוקף הסמכות לפי סעיף 45 לחוק-יסוד: הממשלה, מחליטה – זאת הצעת החלטה – מחליטה הכנסת למנות את מר דוד בועז ואת פרופסור יאיר אורגלר להיות חברי הוועדה הציבורית שתקבע את משכורותיהם של ראש הממשלה, השרים וסגני השרים ותשלומים אחרים שישולמו להם בתקופת כהונתם או לאחריה או לשאיריהם לאחר מותם.

דן תיכון: דוד בועז יהיה יושב-ראש הוועדה.

דן תיכון: תקופת הכהונה של הוועדה תהיה למשך שנה אחת מיום מינויה, שנה אחת מהיום.

דן תיכון: על החלטות הוועדה הציבורית יחולו הוראות חוק גמלאות לנושאי משרה ברשויות השלטון, התשכ"ט–1969, ויראו אותן כהחלטות הכנסת מכוח סעיף 1 לחוק האמור.

דן תיכון: היועצת המשפטית והיועצת הכלכלית של ועדת הכספים יעמדו לרשות הוועדה הציבורית בכל הקשור לגיבוש ולניסוח החלטותיה.

דן תיכון: החלטות הוועדה הציבורית יוגשו ליושב-ראש הכנסת.

דן תיכון: הוראות מימון מפלגות (תשלום גמול לחברי הוועדה הציבורית), התשנ"ה–1994, יחולו על תשלום גמול לחברי הוועדה הציבורית על-פי החלטה זו.

דן תיכון: רבותי, לשנה, שרים – – –

רפאל פנחסי: – – –

דן תיכון: מה?

רפאל פנחסי: – – –

דן תיכון: בדיוק כמו בחוק.

דן תיכון: בדיוק מה שקבע החוק.

דן תיכון: אני קורא את החוק.

רפאל פנחסי: – – – לערער עליה?

דן תיכון: אין ערעור עליה.

דן תיכון: אין ערעור עליה.

רפאל פנחסי: כן, אבל זה רק שרים וסגני שרים.

קריאה: מה עם חברי הכנסת?

דן תיכון: חברי הכנסת, אי-אפשר, כרגע, לדון.

דן תיכון: צריך לעבור פרוצדורה אחרת.

דן תיכון: רבותי – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 1 בעד הצעת יושב-ראש הכנסת – 54 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת יושב-ראש הכנסת להקים ועדה ציבורית לקביעת שכרם של ראש הממשלה, שרים וסגני שרים נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 54, אין מתנגדים, נמנע אחד.

דן תיכון: ההחלטה התקבלה.

דן תיכון: רבותי, אני עובר לסעיף השני – פניית ראש הממשלה לבטל את החלטת הכנסת בדבר שכר שרים וסגני שרים; זאת ההחלטה שהתקבלה לפני שבוע, ביום שלישי – לבטל אותה.

אביגדור קהלני: טעיתי.

אביגדור קהלני: אני בעד – – –

דן תיכון: בסדר, בסדר.

דן תיכון: נא לרשום שהשר לביטחון פנים היה בעד במקום נמנע.

דן תיכון: רבותי, הצעה לבטל את ההחלטה מיום שלישי הבא ולהעביר אותה לוועדה הציבורית.

קריאות: – – –

דן תיכון: מיום שלישי שעבר.

דן תיכון: מה אמרתי?

קריאות: – – –

דן תיכון: סליחה, ביום שלישי הבא נהיה כולנו במקום אחר.

דן תיכון: בבקשה, אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ראש הממשלה – 53 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ראש הממשלה לבטל את החלטת הכנסת בדבר שכר שרים וסגני שרים (תיקון), התשנ"ט–1999, נתקבלה.

דן תיכון: רק רגע, יש אי-אמון עכשיו.

קריאות: – – –

דן תיכון: יביאו אותה, היא על סדר-היום.

דן תיכון: בעד – 53, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דן תיכון: ההצעה הקודמת בוטלה.

רפאל פנחסי: – – –

דן תיכון: היו שתי הצבעות?

דן תיכון: שתי הצבעות היו אז?

דן תיכון: יש עוד החלטה קודמת שהחילה את ההחלטה להעלות את שכר סגני השרים רטרואקטיבית – – –

ראובן ריבלין: – – –

דן תיכון: אתה בטוח?

קריאות: – – –

דן תיכון: אני ביטלתי את כל ההחלטה על כל המרכיבים שלה.

דן תיכון: חבר הכנסת מקסים לוי הצביע בטעות ממקום מושבו של חבר הכנסת לנדאו.

אברהם פורז: הכנסת ביטלה.

דן תיכון: מה?

אברהם פורז: הכנסת ביטלה.

דן תיכון: הכנסת ביטלה, בוודאי.

אברהם פורז: – – –

דן תיכון: לא, לא, אני לא ביטלתי שום דבר.

דן תיכון: להיפך.

דן תיכון: (קריאה ראשונה)

דן תיכון: אנחנו חוזרים לסדר-היום: הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בראש הממשלה בסיום הדיון בהצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1999 – קריאה ראשונה.

דן תיכון: משפט לחברת הכנסת יעל דיין, ואחריה – הצבעה.

קריאות: אדוני היושב-ראש, אפשר להצביע.

דן תיכון: אפשר להצביע?

יעל דיין: תסביר על מה צריך להצביע – – –

דן תיכון: רבותי, יכול להיווצר מצב שבו הממשלה לא נופלת אבל הצעת החוק מתקבלת אם יש יותר מצביעים בעד האי-אמון מאשר נגד האי-אמון.

יעל דיין: – – –

דן תיכון: רבותי, אני ניגש להצבעה.

דן תיכון: חברי הכנסת, אי-אמון בראש הממשלה – – –

קריאות: – – –

דן תיכון: רבותי, אני ניגש להצבעה.

דן תיכון: מי בעד האי-אמון בראש הממשלה, או נגד – אפשר להצביע.

קריאות: – – – הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 22 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 2), התשנ"ט–1999, לוועדה המשותפת לוועדה לקידום מעמד האשה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 34, נגד – 22, שני נמנעים, הצעת אי-האמון לא נתקבלה.

דן תיכון: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא עוברת להכנה לקריאה שנייה – – –

קריאות: – – –

אברהם רביץ: ההצבעה היתה על האי-אמון.

אברהם רביץ: אמרת שההצבעה היא על האי-אמון.

אברהם רביץ: להיפך; החוק נפל.

רפאל פנחסי: – – –

דן תיכון: מצטער.

דן תיכון: חבר הכנסת פנחסי, אתה לא רוצה שאני אסביר לך, נכון?

קריאות: – – –

דן תיכון: כמובן, הדיון הזה עובר לוועדה המשותפת לוועדה לקידום מעמד האשה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דן תיכון: חבר הכנסת לייזרזון, אתה מרוצה?

דן תיכון: חבר הכנסת לייזרזון.

דן תיכון: חבר הכנסת לייזרזון, עכשיו אתה מרוצה שלא שמעת בקולי?

אברהם יוסף לייזרזון: לא הסברת נכון את ההצבעה.

דן תיכון: חבר הכנסת יורי שטרן מצטרף – – –

קריאות: – – –

דן תיכון: אין דבר כזה; מצטער.

דן תיכון: הוא צודק.

אברהם יוסף לייזרזון: לאיזו ועדה העברת – – –

דן תיכון: לוועדה משותפת, אמרתי.

דן תיכון: לא שמעת.

דן תיכון: הוועדה המשותפת לוועדה לקידום מעמד האשה ולוועדת החוקה – – –

קריאה: – – –

דן תיכון: אין דבר כזה, אבל – – –

קריאות: – – –

דן תיכון: אל תעזרו לי.

דן תיכון: חבר הכנסת לייזרזון.

דן תיכון: חבר הכנסת לייזרזון, זאת הוועדה שהכינה את החוק לקריאה ראשונה ואין אפשרות לשנות.

אברהם יוסף לייזרזון: ועדת חוקה זאת הוועדה המתאימה לנושא הזה, ואני מבקש להעביר את זה לוועדת החוקה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: אני לא יכול.

דן תיכון: על-פי התקנון הוועדה שהתחילה היא שתמשיך.

דן תיכון: רבותי, מי יציג את הבקשה של ועדת הכספים לפיצול?

דן תיכון: תכריז.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי היום הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט–1999, שהחזירה ועדת הכלכלה.

א' האן: חוברת החלטות ועדת האתיקה של הכנסת הארבע-עשרה.

א' האן: וכן – הצעת החלטה בדבר חלוקה של הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 1999), התשנ"ט–1999.

א' האן: תודה רבה.

דן תיכון: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה, הודעה.

דן תיכון: הפרוצדורה לגבי הפיצולים היא כמו בקריאה ראשונה.

נסים דהן: בסדר-היום כתוב: קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דן תיכון: זאת טעות.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה, כי ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מגוון דירות בבניין), התשנ"ט–1999, של חבר הכנסת יורי שטרן, שמספרה פ/2619, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): תודה.

דן תיכון: בקשת ועדת הכספים שהכנסת תרשה לה לדון ולהביא לפניה רק חלק מהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 1999), התשנ"ט–1999.

דן תיכון: זה לא קריאה שנייה וקריאה שלישית, כפי שכתוב כאן בסדר-היום.

דן תיכון: יציג את הסעיף יושב-ראש ועדת הכספים, בבקשה.

דן תיכון: בקשה לפיצול.

דן תיכון: רואים אותה כאילו היתה הצעת חוק בקריאה ראשונה.

דן תיכון: לכל אחד שלוש דקות.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי הצעת ועדת הכספים, אני מציע שהכנסת תחליט לפי סעיף 121 לתקנון, להרשות לוועדת הכספים להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית חלק מתוך הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 1999), התשנ"ט–1999, כך שלא ייכללו בה הסעיפים הבאים: א.

אברהם רביץ: סעיף 2(2); ב.

אברהם רביץ: סעיף 3(1) – – –

עמנואל זיסמן: מה נאמר בהם?

אברהם רביץ: אני אסביר כל סעיף.

אברהם רביץ: סעיף אחד מדבר על הסדר נושים בעיריות ובמועצות מקומיות.

אברהם רביץ: זה סעיף 2(2) וסעיף 3(1).

אברהם רביץ: הוראת שעה לענייני עדכון שכר מינימום זה סעיף 8; גמלאות לעובדי מדינה, סעיפים 11 ו-48(1); הוראות בעניין גז לשימוש ביתי – סעיפים 16 עד 18; רשיון למתקן תחבורתי, סעיפים 19(2) ו-49; הוראת שעה לעניין תשלום דמי אבטלה – סעיפים 30(1) וחלק מסעיף 30(2); שינוי מבנה דירקטוריונים של קופות-חולים – סעיפים 31(5) עד (8) ו-51(ג) עד (ו); תשלום בעד שירותי אשפוז בבתי-חולים ציבוריים – סעיף 34; תיקון חוק ארגון הפיקוח על העבודה – סעיף 35; תיקון חוק הסכמים קיבוציים – סעיף 36.

אברהם רביץ: אני רוצה לציין, חברי הכנסת, שבוועדת הכספים לא היתה התנגדות כלל וכלל, של אף אחד מחברי הוועדה, לפיצול הסעיפים האלה.

אברהם רביץ: הפיצול הזה נעשה בצד ביטול כמה חוקים בוועדת הכספים.

אברהם רביץ: כך שחוק ההסדרים הוא הרבה יותר מצומק מכפי שהוגש לנו, ואולי לקראת השנה הבאה, אני מביע את משאלתו של יושב-ראש הכנסת, ילמדו במשרד האוצר להביא לנו תקציב ללא חוק הסדרים כלל וכלל.

עמנואל זיסמן: האם חוק יום חינוך ארוך יוארך לשש שנים, לפי זה?

אברהם רביץ: כן, הוא נמשך עוד כמה שנים, לא הורדנו.

אברהם רביץ: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, אני רוצה להבין, האופוזיציה תומכת בפיצול?

דן תיכון: בבקשה, זכות הדיבור לך.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האופוזיציה תומכת בפיצול.

חיים אורון: היתרון הגדול של הפיצול הזה, שהוא מוציא מתוך חוק ההסדרים שורה ארוכה של חוקים, עשרה חוקים, שכל אחד מהם היה מכשלה בפני עצמו וראוי שיוצא מתוך ספר החוקים.

חיים אורון: בהמשך, לפחות לגבי חלק מהם – אני מקווה לא רק כפיצול, בעצם פיצול זאת דרך אלגנטית לחסל אותם.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, בשעה האחרונה מתרחש בבית הזה דבר, שכמי שכבר ותיק בנושאי תקציב, נדמה לי, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, שכך הרבה זמן לא קרה; אני נמנע מלומר מעולם לא קרה, אבל כך הרבה זמן לא קרה.

חיים אורון: עד היום, למרות מחלוקת מאוד קשה, את דיוני התקציב ניהלנו בהסכמות, בהסכמה על ההליך, לא על התוכן.

חיים אורון: ההסכמה הזאת נפרצה לפני שעה, כאשר פעלו בניגוד לעמדה קודמת שהיתה מוסכמת על יושב-ראש הקואליציה, על יושב-ראש ועדת הכנסת, על חבר הכנסת שוחט ועלי, שלא להחיל בתוך חוק ההסדרים חוקים שעניינם לא חוק ההסדרים, כמו למשל ערוץ-7, כמו למשל בניית דירות וכו'.

חיים אורון: מי שהיה חתום עליה, אף שהיא לא נחתמה, מי שהיה צד להסכמה הזאת עם האופוזיציה לא עמד בלחצן של אותן קבוצות מיעוטים, שבעצם מכשכשות בממשלה הזאת כל הזמן, המתנחלים והחרדים, ובעצם כל ההסכמות התפרקו.

חיים אורון: אני מציע לראש הממשלה ולחברי הקואליציה שלא לסמוך עוד על ההסכמות, לא באשר לנהלים, לא באשר למועדי ההצבעה, לא באשר למועדי דיון, כל אחד על-פי הבנתו.

חיים אורון: אני לא יודע אם תהיה הצבעה מחר ב-10:00 או מחרתיים ב-10:00 או בתאריך אחר, ואולי לא תהיה הצבעה כלל, כל אחד יעשה את מה שהוא חושב.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש וגם רובי ריבלין אמרו לא פעם אחת, בסופו של דבר הבית הזה מסוגל לתפקד על בסיס התקנון ומידה מסוימת של הסכמות על כללי משחק מסוימים.

חיים אורון: אין כללי משחק, וכל אחד עושה מה שהוא רוצה ואיך שהוא רוצה, ובעיקר מי שאין לו שום בעיה לתפוס את הממשלה בנקודות מאוד רגישות שלה, בניגוד לעמדה של היועץ המשפטי לממשלה, בניגוד לעמדה של יועצים משפטיים של הכנסת, בניגוד לעמדה של יועצים משפטיים של הוועדות.

חיים אורון: פתאום 500 דירות להשכרה לחרדים, זה לא הרבה כסף, זה 400 מיליון שקל, אבל זאת לא בעיה.

ראובן ריבלין: זה כסף קטן.

חיים אורון: זה סכום קטן, בינינו.

דן תיכון: אני רוצה להבין מה הטענה של האופוזיציה.

דן תיכון: אתה טוען שבמסגרת ההסתייגויות יש הצעות חוק?

חיים אורון: אני טוען, שבמסגרת ההסתייגויות יש שינויים בהצעות חוק שלא מופיעים בחוק ההסדרים.

חיים אורון: למשל, משנים את חוק הרשות השנייה דרך תיקון בחוק הבזק.

חיים אורון: בג"ץ לפני שנה אמר דברים קשים מאוד על החקיקה הזאת בכנסת.

חיים אורון: לכן קיימנו לפני שבועות מספר ישיבה רגועה, בהשתתפות היועצים המשפטיים של הכנסת, של ועדת הכספים, והגענו להבנה על כללי משחק, ועל-פי כללי המשחק הללו נקבע מה בפנים ומה בחוץ.

עמנואל זיסמן: מה זה, נאום שלם?

דן תיכון: אני לא יכול לחדור הרבה ליום שלישי, כי ביום שלישי אין לי סמכות.

חיים אורון: דן, אני חושב שתחדור הרבה מאוד.

חיים אורון: לפי מה שמתפתח פה, אתה תחדור ליום שלישי הרבה מאוד.

דן תיכון: לא אכפת לי, אבל אני רוצה לדעת – – –

חיים אורון: אי-אפשר לדעת שום דבר.

דן תיכון: יש ועדת הסכמות?

חיים אורון: אין ועדת הסכמות, אין שום דבר.

חיים אורון: כל אחד פועל איך שהוא חושב.

דן תיכון: איפה חבר הכנסת שטרית?

תמר גוז'נסקי: איך תהיה הנמקת ההסתייגויות אם אין הסכמות?

חיים אורון: לפי הכללים.

תמר גוז'נסקי: חמש דקות וזהו?

חיים אורון: מה זה חמש דקות וזהו?

חיים אורון: לפי מה שראיתי, את יכולה לנמק פה עד אחרי הבחירות.

חיים אורון: יש לך המון הסתייגויות.

דן תיכון: איפה חבר הכנסת רביץ?

דן תיכון: חבר הכנסת רביץ, אנחנו בשעתנו קבענו מסגרת כזו: הדיון יחל בסביבות השעה 18:00, ואנחנו די קרובים.

דן תיכון: מן הנושא של חמישים שנה לכנסת כבר לא נותר שריד.

אלי גולדשמידט: אין חמישים שנה?

דן תיכון: לא נספיק.

דן תיכון: האם הדיון בחוק ההסדרים – – –

אברהם רביץ: סיימנו את הדיון בחוק ההסדרים.

דן תיכון: מסגרת הזמנים שנקבעה, זאת אומרת, עד 01:00, ומ-07:30 עד 10:00, וב-10:00 הצבעות – זה בכלל קיים?

תמר גוז'נסקי: בבוקר.

חיים אורון: לא, לא קיים שום דבר.

תמר גוז'נסקי: הצבעות בבוקר.

חיים אורון: לא קיים שום דבר.

אלי גולדשמידט: ב-07:30 אני מביא אנשים לשני החוקים.

דן תיכון: בסדר, זה יהיה בכל מקרה.

חיים אורון: חבר הכנסת פנחסי, אני מודיע במיקרופון, שסיעת מרצ מבקשת הצבעה אחרי כל תת-סעיף, כפי שקובע תקנון הכנסת.

אברהם רביץ: תגיד בלי נדר.

חיים אורון: מבקשת.

דן תיכון: רבותי, אולי אפשר בכל זאת להקים את ועדת ההסכמות מחדש, שתיכנס לדיון שלא תחת עינה הפקוחה של ועדת הכנסת, כפי שעשינו זאת בעבר, ובנוכחות כל מיני בעלי עניין?

דן תיכון: אי-אפשר לקחת שניים או שלושה מכל צד, ובדרך כלל זה גם הופך לאחד מכל צד?

דן תיכון: חבר הכנסת רביץ, אין לי עם מי לדבר כאן.

דן תיכון: שטרית כבר ברח בטח לפריימריס.

תמר גוז'נסקי: אולי הקואליציה תקבע מישהו אחר?

דן תיכון: בבקשה, חבר הכנסת פנחסי.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, בשביל להעמיד דברים על דיוקם – חבר הכנסת חיים אורון צודק.

רפאל פנחסי: אנחנו ישבנו לפני ימים מספר – חבר הכנסת שטרית, אנוכי, חבר הכנסת שוחט וחבר הכנסת אורון – והגענו להסכמות.

רפאל פנחסי: אבל היתה גם באותה ישיבה הסכמה, שנושאים שחורגים מהנושא של חוק ההסדרים לא ייכנסו לתוך חוק ההסדרים.

רפאל פנחסי: היום קרה משהו.

רפאל פנחסי: קיבלתי פנייה מוועדת הכספים.

רפאל פנחסי: כמה נושאים שהיתה טענה שהם חורגים מגדר הנושא כנושא חדש הגיעו להצבעה לוועדת הכנסת.

רפאל פנחסי: בוועדת הכנסת היועץ המשפטי אמר שהוועדה צריכה להצביע.

רפאל פנחסי: אלה נושאים חדשים.

רפאל פנחסי: הקואליציה גייסה רוב ופירקה את ההבנות.

רפאל פנחסי: חבר הכנסת אורון הודיע שם חגיגית, שאם הולכים בהצבעות קואליציה–אופוזיציה, אין הבנות.

רפאל פנחסי: לכן ביקשתי לחפש את חבר הכנסת שטרית, שהיה השושבין מטעם הקואליציה.

חיים אורון: הנה, הוא הגיע.

רפאל פנחסי: אני פונה עכשיו לאדוני היושב-ראש לחדש אותה ועדת הבנות – חבר הכנסת שטרית, חבר הכנסת בייגה שוחט, חבר הכנסת אורון ואנוכי – וננסה אולי להגיע בכל זאת להבנה לאור מה שקרה, כי אחרת האופוזיציה, בצדק, תטען, על-פי התקנון, להצביע אחרי כל סעיף ולדבר לפי ההסתייגויות עד השבוע הבא.

דן תיכון: חבר הכנסת שטרית, תקשיב לי.

דן תיכון: כחבר בוועדת ההבנות, ההסכמות, זה שנים רבות אני יכול לומר לך, שהוא יכול לתקוע אותך בכל סעיף ובכל תת-סעיף.

מאיר שטרית: אני יודע, אדוני.

דן תיכון: בעצם אתה זקוק להרבה נסים כדי להעביר את התקציב.

דן תיכון: ללא הרצון הטוב שלו אנחנו נשב כאן שבועיים ימים רצוף.

דן תיכון: השאלה היא, מדוע לא להקים את ועדת ההסכמות מחדש, שלא תחת עינם הפקוחה של כל מיני אנשים או ועדת הכנסת, ואתם תשבו ותקבעו מסגרת חדשה.

דן תיכון: אני מבין שבוועדת הכנסת נכנסים כל מיני אנשים ושם תחת מורא של הפריימריס אי-אפשר להגיע להסכמה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני ער כמובן למה שאתה אומר, וכידוע לך, גם אני הייתי בוועדת ההסכמות הרבה שנים.

מאיר שטרית: לצערי הרב, אני מוכרח לומר, שאומנם הגענו להסכמה בוועדת הכנסת בחדרו של יושב-ראש ועדת הכנסת עם האופוזיציה על סדרי ההצבעה והכול.

מאיר שטרית: האופוזיציה הלכה לקראתנו.

דן תיכון: אבל הוא אומר שהיא בטלה.

רפאל פנחסי: זה קרה היום.

מאיר שטרית: תן לי להתייחס.

מאיר שטרית: הגענו להסכמות, אני מוכרח להגיד, גם מצדה של האופוזיציה, בצורה הוגנת ובשיתוף פעולה.

מאיר שטרית: באותה ישיבה אצל חבר הכנסת פנחסי סיכמנו, שכל ההסתייגויות שהיועץ המשפטי יאמר שאי-אפשר לדון בהן, לא נדון בהן.

מאיר שטרית: כתוצאה מכך, מה שקרה היום, הביאו הסתייגויות שלא כלולות בחוק ההסדרים, שביקשו לדון בהן כהסתייגויות.

דן תיכון: תזוז 20 סנטימטר לאחור, כי אנחנו לא שומעים.

מאיר שטרית: הביאו לוועדת הכספים הסתייגויות שאינן עולות בקנה אחד עם חוות דעתו של היועץ המשפטי לכנסת.

מאיר שטרית: יושב-ראש ועדת הכנסת הודיע, שהוא לא מוכן לדון בהסתייגויות האלה, בכפוף לחוות דעתו של היועץ המשפטי לכנסת.

מאיר שטרית: חברי כנסת אחרים הלכו והגישו ערעור על זה לוועדת הכנסת.

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שוועדת הכנסת צריכה לדחות את כל ההסתייגויות האלה, לא לדון בשום הסתייגות אחרת שלא עלתה – – –

רפאל פנחסי: חבר הכנסת שטרית, היועץ המשפטי אמר שסמכותה של הוועדה להחליט.

מאיר שטרית: אני יודע.

מאיר שטרית: אני לא מדבר על סמכות הוועדה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת פנחסי, אתה ואני עשינו הסכמות עם האופוזיציה.

מאיר שטרית: אני מציע שנעמוד בהסכמות הללו, נוריד את הנקודות האלה מהפרק, נגמור את הדיון בחוק התקציב.

מאיר שטרית: מי שרוצה להביא תיקונים, נביא אותם בחקיקה נפרדת ונוכל ללכת קדימה.

מאיר שטרית: אחרת, אדוני היושב-ראש, אם אין הסכמה כזאת, אני מציע לפזר את העסק, ללכת הביתה, ונתכנס כשתהיה הסכמה.

דן תיכון: רבותי, זה כבר לא פשוט, אז אני כבר אתערב.

דן תיכון: רבותי, ועדת ההסכמות הוקמה מחוץ לוועדת הכנסת והיה בה הרבה היגיון.

דן תיכון: אנחנו הבנו שהנושא הזה הוא נושא מקצועי, סבוך, בעייתי, שאי-אפשר להביא אותו להכרעת ועדת הכנסת, כי ברור שבוועדת הכנסת עדיין יש רוב לקואליציה, והיא תטרפד כל דבר שלא ייראה לה.

דן תיכון: לכן הוצאנו את זה מוועדת הכנסת ויצרנו גוף של ועדת ההסכמות.

דן תיכון: ועדת ההסכמות היא שהנחתה את דיוני התקציב.

דן תיכון: היא התכנסה כמעט לאחר כל סעיף וקיבלה החלטות, וזה עבד במשך שנים רבות, גם כשזה נגד את התקנון.

דן תיכון: אני אומר לך בוודאות, גם כשזה נגד את התקנון.

מאיר שטרית: נכון.

דן תיכון: האם אפשר להקים את הוועדה הזאת מחדש, שהיא תתכנס עכשיו ותקבל החלטה?

דן תיכון: אני אשים פס על החלטות ועדת הכנסת ומה שיחייב אותי וינחה אותי זה ועדת ההסכמות.

מאיר שטרית: אני מבקש ממך, אדוני, לעשות הפסקה בישיבה, להזמין לחדרך אותם חברי ועדת ההסכמות ולדון בהסכמה זו מחדש.

מאיר שטרית: עכשיו אפשר לעשות את זה.

דן תיכון: בייגה שוחט ביקש קודם.

 אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמה שהצעת עכשיו זו האפשרות היחידה לכנסת לצאת מהביזיון שהתרחש היום, כאשר שניים – חבר הכנסת קליינר וחבר הכנסת בני אלון – הובילו את ועדת הכנסת להחלטות קיצוניות, ולצערי, הצטרף אליהם חבר הכנסת לייזרזון, וזאת בשעה שהיה ברור לכולנו, לכל מי שישב בוועדת ההסכמות, שהדברים ברורים, והיועץ המשפטי של הכנסת נתן לזה גיבוי.

 אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, מה שהצעת עכשיו ומה שהוצע על-ידי חבר הכנסת שטרית זו הדרך היחידה לנסות להיחלץ מהמהומה ומהמצב הבלתי-נסבל הזה.

 אברהם-בייגה שוחט: צריך להפסיק את הישיבה, לשבת אצלך עשר דקות, לקבל החלטות של ועדת ההסכמות, אחרת לא יהיה תקציב.

דן תיכון: חבר הכנסת פנחסי, אני מציע את ההסדר הבא: אני אצביע עכשיו על הפיצול, ומייד תתכנס אצלי בלשכתי – עדיין לשכתי ביומי האחרון, במסגרת המושב הרגיל; מעתה ואילך הכול הרי יהיה במסגרת מושב מיוחד – ואז אתם תשבו אצלי ונקבע הסדרים חדשים לגבי חוק ההסדרים ונזוז קדימה.

בנימין אלון: אדוני, אני מבקש.

דן תיכון: אני אתן לך לדבר.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, הצעתך שוועדת ההבנות תתכנס היא בהחלט הגיונית ורצויה.

רפאל פנחסי: אחרי ועדת ההבנות, אם תגיע להבנה, אני אכנס שוב את ועדת הכנסת, ונשנה את ההחלטות שהיו.

רפאל פנחסי: אי-אפשר להגיד כמו שאדוני אמר, שהוא שם פס על החלטות ועדת כנסת.

דן תיכון: תאמין לי שכל דיוני התקציב בשנים האחרונות היו בניגוד לתקנון.

רפאל פנחסי: היו לפי הבנות, ולא היו החלטות אחרות בוועדת הכנסת.

רפאל פנחסי: כרגע ועדת הכנסת החליטה החלטות, ואי-אפשר במחי יד לבטל אותן.

דן תיכון: מקובל עלי.

רפאל פנחסי: לכן אני מציע, אחרי שיהיה דיון בוועדת ההבנות, אם נגיע להבנה, אני אכנס את ועדת הכנסת, ונקבל החלטות אחרות.

דן תיכון: מקובל עלי.

דן תיכון: חבר הכנסת בני אלון.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לצרף לוועדת ההבנות גם את חבר הכנסת קליינר כמרכז הקואליציה.

רפאל פנחסי: יש מרכז אופוזיציה.

דן תיכון: אני לא מזמן.

דן תיכון: הקואליציה יכולה לזמן את מי שהיא רוצה.

דן תיכון: ועדת ההסכמות מורכבת מחברי הכנסת מאיר שטרית, ריבלין, בייגה שוחט, אורון ופנחסי.

רענן כהן: אני מבקש כל הזמן לדבר.

דן תיכון: מייד.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את הגנתך עלי כיושב-ראש – חבר כנסת שהוא לא בדיוק בקואליציה והוא לא בדיוק באופוזיציה.

בנימין אלון: אני רוצה להסביר, שמה שאדוני רוצה, זה דבר שבפירוש פוגע בעקרונות, בתקנות.

בנימין אלון: אני אסביר לאדוני.

דן תיכון: תאמין לי ששמעתי זאת במשך שנים מחבר הכנסת זאבי, עוד כשהייתי באופוזיציה.

בנימין אלון: אז למדתי משהו, ולא שמעתי את זה עדיין.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסביר.

בנימין אלון: להבנות אפשר להגיע, ובמסגרת ההבנות אפשר לומר שלא יועלו נושאים כאלו או לא יועלו נושאים אחרים.

בנימין אלון: אבל אם היועץ המשפטי לכנסת נותן מכתב ומסביר שההסתייגויות האלו הן, לדעתו, נושא חדש, ולכן הפרוצדורה היא, וכך הוא אומר, שוועדת הכספים תעלה את זה לדיון, יקום שם חבר כנסת או נציג הממשלה, יאמר שזה עניין חדש, וזה יועבר לוועדת הכנסת.

בנימין אלון: לא ייתכן, כשיש הבנות, לא לקיים את המכתב הזה, ולא ייתכן שלא יידעו אותי, בעל ההסתייגות, על הדבר הזה.

בנימין אלון: אין לי אפילו זכות להעלות בוועדת הכספים ולהסביר את ההסתייגות.

בנימין אלון: לכן, כשנודע לי שזה מה שקרה, ביקשתי שוועדת הכספים אכן תעלה את זה, ואם יטען מישהו שזה נושא חדש, כמו שאומר היועץ המשפטי לכנסת, זה יגיע לוועדת הכנסת, כמקובל.

דן תיכון: לו הייתי שומע בעניין הזה ליועצים המשפטיים, תאמין לי, לא היה תקציב למדינת ישראל עשר שנים.

דן תיכון: אתה שמעת את ההצעה של חבר הכנסת פנחסי, שלאחר שיהיה הסדר, ההסדר יעוגן על-ידי ועדת הכנסת, על-פי מיטב המסורת, והיא תייפה את כוחה של ועדת ההסכמות להמשיך ולעקוב אחר הדיון.

בנימין אלון: אני רק אבקש, אדוני, שאם יש – – –

רענן כהן: ועדת הכנסת ייפתה את כוחה של ועדת ההסכמות.

דן תיכון: טוענים שלא.

מאיר שטרית: בעבר עשו את זה.

דן תיכון: בעבר – כן.

בנימין אלון: אדוני, רק אבקש, שאם נושא כזה עולה בהסתייגות שלי, שאני לפחות אוזמן לפורום להביע את דעתי, כנ"ל בוועדת ההבנות הזאת.

דן תיכון: רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש – – –

רפאל פנחסי: ועדת ההבנות קיבלה סמכות של ועדת הכנסת ויש לה תוקף של הוועדה.

דן תיכון: אז למה אתה רוצה לכנס שוב את ועדת הכנסת?

רפאל פנחסי: יכול להיות שלא צריך.

דן תיכון: תחליטו.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נדמה לי שהמדינה איננה ראויה לתקציב מבזה כזה.

רענן כהן: כאשר יושב-ראש ועדת הכספים והאוצר פשוט מסוגלים להביא תקציב שפוגע בחיילים המשוחררים, ב-570 שקל לשנה, כאשר הם לוקחים מיליארדים, זו לא כנסת של עם ישראל, זו כנסת סקטוריאלית, ובושה לעם ישראל להביא תקציב כזה לכנסת.

רענן כהן: אנחנו כולנו צריכים להילחם על כך שתקציב כזה אומלל, מטופש, שאין לו בסיס, שאין בו כוונה, שאין בו תבונה, שאין בו חוכמה, לא יוכל לבוא לכנסת.

דן תיכון: חבר הכנסת בייגה שוחט, תושיב אותו כל הלילה שינמק את ההסתייגויות שלו.

רענן כהן: אין בעיה.

 אברהם-בייגה שוחט: מצוין, אין בעיה.

דן תיכון: שיישאר כאן כל הלילה.

דן תיכון: רבותי, אני עובר להצבעה, לאחר ההצבעה אני מפסיק את הדיון, וועדת ההסכמות וכל מי שיש לו איזו השגה מוזמן לבוא לחדרי.

דן תיכון: רבותי, אנחנו ניגשים להצבעה על בקשת ועדת הכספים לפצל את חוק הסדרים במשק המדינה.

דן תיכון: רבותי, אנחנו מצביעים.

דן תיכון: ועדת ההסכמות – מייד לאחר מכן בחדרי, ותהיה הפסקה בדיון.

דן תיכון: רבותי, מי בעד הפיצול?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכספים – 17 נגד – 2 נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר חלוקת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 1999), התשנ"ט–1999, נתקבלה.

רענן כהן: אני מבקש לרשום אותי נגד.

דן תיכון: בעד – 17, נגד – 3.

דן תיכון: תודה רבה.

דן תיכון: ההחלטה התקבלה.

דן תיכון: רבותי, יש הפסקה לרבע שעה.

דן תיכון: ועדת ההסכמות וכל מי שיש לו השגות מוזמן ללשכתי.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: (הישיבה נפסקה בשעה 17:37 ונתחדשה בשעה 18:27.

דן תיכון: )

דן תיכון: להכריז על מצב חירום למשך שנה אחת

דוד טל: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת מליאת הכנסת.

דוד טל: על סדר-היום: החלטת הוועדה המשותפת של ועדות החוץ והביטחון וחוקה, חוק ומשפט לבחינת הצורך בהכרזה על מצב חירום להמליץ בפני הכנסת להכריז על מצב חירום למשך שנה אחת.

דוד טל: הדיון יהיה דיון אישי.

דוד טל: יציג את ההחלטה, בשם הוועדה המשותפת, חבר הכנסת דוד צוקר.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת דוד צוקר.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שבוע הבאתי את הדברים הללו בפני המליאה.

דוד טל: סליחה, אני רוצה רק להזכיר לכל השומעים אותי, אלה שספונים שם בחדרים, שלא תהיה הצבעה היום על הנושא הזה.

דוד טל: ההצבעה תהיה, בעזרת השם, מחר.

דוד טל: אין לאדוני התנגדות.

דוד צוקר: לא.

ענת מאור: – – –

דוד צוקר: כפי שהזכרתי, הנושא הזה הוצג בפני המליאה בשבוע שעבר ולא נמצא רוב להארכת מצב החירום, ולכן אני מביא בשם הוועדה המשותפת לוועדת החוקה ולוועדת החוץ והביטחון את הבקשה הזאת שנית, וברשותכם, אסביר במה מדובר.

דוד צוקר: המדינה שרויה, בעצם מיום הקמתה, במצב חירום, במצב של שעת-חירום, ומתוקף ההכרזה על מצב החירום נגזרו פעולות חקיקתיות, פעולות חוקתיות רבות מאוד מאז קום המדינה ועד היום, ובעצם יש היום חוקים במדינת ישראל שתשתיתם, שהבסיס לקיומם הוא הכרזה על מצב חירום, ומרגע שמצב החירום יתבטל, החוקים הללו בעצם יפוגו מן העולם ויהיו חסרי תוקף.

דוד צוקר: בפועל, מצב שעת-החירום גרם, ועדיין גורם, פגיעה ממשית בעקרונות של המשטר הדמוקרטי, במשטר הדמוקרטי עצמו, אם כי צריך לומר: בעשור, ב-15 השנה האחרונות הפגיעה במשטר הולכת ומצטמצמת, אבל עדיין אין זה יאה למדינה דמוקרטית שתהיה מבוססת על מצב של שעת-חירום.

דוד צוקר: יורשה לי לומר: אין כמעט מדינה מערבית שאין בה הכרזה על מצב שעת-חירום, אלא שבדרך כלל הכרזה על מצב שעת-חירום מוגבלת לאזור או לפרק זמן או לאסון שקורה לפרק זמן מוגדר; כלומר, מדינות דמוקרטיות יודעות מהם מצבי שעת-חירום ואין בזה פגיעה בעיקרון.

דוד צוקר: זה לא שבעיקרון יש קעקוע הדמוקרטיה במצב של שעת-חירום, שכן במצב של אסון טבע, למשל, ממשלה פועלת באופן בהול ודחוף, בלי להיעזר לעתים במנגנונים דמוקרטיים.

דוד צוקר: אלא שכאן בישראל, אנחנו שרויים כל העת, מאז יום הקמת המדינה, במצב של שעת-חירום.

דוד צוקר: חוק-יסוד: הממשלה החדש שיפר מאוד את המצב החוקתי של מדינת ישראל, שכן הוא אמר, שהכנסת תצטרך אחת לשנה להאריך את מצב החירום, ותצטרך לתת את דעתה האם להאריך או לא להאריך את מצב שעת-החירום.

דוד צוקר: ואכן הכנסת כבר האריכה פעמיים את מצב שעת-חירום, והיא נדרשת עתה להכריז על הארכה שלישית של מצב שעת-חירום.

דוד צוקר: אני ממליץ בפני הכנסת להאריך בשנה נוספת, בתנאי אחד, שבאמת פעולות הממשלה שהחלו כבר – אני מדגיש: שהחלו, והיועץ המשפטי נקט צעדים ומשרד המשפטים נקט צעדים – לביטול חוקים המבוססים על מצב שעת-חירום, באמת יקבלו תוקף ותנופה.

דוד צוקר: כלומר, צריך באמת לתמוך בהארכת מצב שעת-חירום, אבל רק בידיעה ובהבטחה שאכן הממשלה עושה את כל מה שצריך כדי לבטל באופן הדרגתי את מצב שעת-חירום.

דוד צוקר: אני רוצה להדגיש, שבשנים האחרונות עיקר הפגיעה, או כמעט באופן בלעדי עיקר הפגיעה היה דווקא בחוקי עבודה, שכן ההכרזה על מצב חירום מסייעת לממשלה הרבה מאוד פעמים בהוצאת צווי חירום ובפעולה נגד התארגנות של עובדים שמבקשים להשבית שירותים.

דוד צוקר: עיקר הפגיעה היום הוא באמת בתחום הזה של האיגודים המקצועיים ופעולתם הדמוקרטית, כאשר הם שובתים על עניינים שעליהם החליטו.

דוד צוקר: ובכן, כאמור, הממשלה כבר החלה בביטול של חוקים מספר הנשענים על מצב שעת-חירום.

דוד צוקר: עם זאת, לפחות שניים-שלושה חוקים מרכזיים עדיין קיימים בישראל, נוסף על וחוץ מסוגיית העבודה והאיגודים המקצועיים, ומשתמשים בחקיקה הנשענת על מצב שעת-חירום, בעיקר בסמכויות חיפוש בשעת-חירום.

דוד צוקר: בחוק סמכויות שעת-חירום, החיפושים בבית-הקולנוע, החיפושים בבית-הקפה, בתיקים למשל, נשענים על המצב הזה.

דוד צוקר: אבל, כאמור, עיקר הפגיעה במשטר הדמוקרטי נעוץ היום ביחסי העבודה ובפעולה כנגד ארגוני עובדים.

דוד צוקר: כאמור, אני ממליץ לכנסת לעשות את מה שהצעתי, על יסוד מכתב של היועץ המשפטי לממשלה לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, שבו הוא מצביע על פעולות שכבר ננקטו ועל פעולות שיינקטו בעתיד, כדי לבטל אט-אט את החוקים המבוססים על ההכרזה על שעת-חירום.

דוד צוקר: אני מציע להכריז על מצב שעת-חירום לשנה נוספת, והכנסת החדשה תצטרך לבחון בשנה הבאה, האם באמת הבטחות היועץ המשפטי לממשלה והממשלה מולאו, ועל יסוד הבדיקה יוחלט על המשך הצעדים.

דוד טל: תודה, חבר הכנסת צוקר.

דוד טל: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור.

דוד טל: אחריה – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: יש לנו כאן רוב.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בתחילת דברי אמרתי שהצבעה לא תתקיים היום אלא מחר.

דוד טל: אני מניח שמחר לא יהיה לך רוב.

דוד טל: אם לא תתקבלנה עוד בקשות בשלוש הדקות הקרובות, אסגור את הרשימה, וחברת הכנסת תמר גוז'נסקי תחתום.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצורה הבהולה שבה חבר הכנסת דדי צוקר הציג את העניין מראה עד כמה הוא משוכנע במה שהוא אומר.

עזמי בשארה: ממש כך, בבהילות, ויצא מייד מהאולם, כאילו הוא מבצע משימה שהוא ממש מאמין בה.

דוד טל: אני מאוד מאמין לו.

עזמי בשארה: אני לא יודע למה מטילים עליו את הדבר הזה.

עזמי בשארה: על כל פנים, אני חושב, אדוני היושב-ראש, שההתנגדות שלנו אז בשעתה להארכת מצב החירום, היא התנגדות עקרונית, אף שאני חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, ואני יודע שהביטול של כל הדבר הזה שקוראים לו מצב חירום דורש שינוי חקיקה נרחב מאוד בכל החוקים של מדינת ישראל.

עזמי בשארה: הסתכלנו במחשב, לפני שעליתי לכאן, בחדר שלי, ומצאנו שהצירופים מצב חירום ושעת-חירום מופיעים 450 פעם בחוקי מדינת ישראל.

עזמי בשארה: ברור שזה השתרבב כל כך עמוק לסדר החוקתי והחוקי של מדינת ישראל, שאי-אפשר להוציאם בבת-אחת.

עזמי בשארה: למרות זאת, אנחנו חושבים שהגיע הזמן לבטל את כל המושג הזה ולהעביר מן העולם את מצב החירום.

עזמי בשארה: אין דבר כזה במדינה מתוקנת ודמוקרטית.

עזמי בשארה: ייתכן, במקרים מאוד קיצוניים של מלחמה וכו', שמכריזים על שעת-חירום.

עזמי בשארה: בכל המדינות הדמוקרטיות והליברליות בעולם יש דבר כזה, גם כאשר יש אסונות טבע מסוגים מסוימים וגם כאשר יש מלחמה מכריזים לפעמים על שעת-חירום.

עזמי בשארה: אבל במדינת ישראל יש מצב חירום ממושך, שמתחדש מאליו.

דוד טל: אבל גם שעת-חירום יכולה להיות שעה ארוכה מדי.

עזמי בשארה: כן, זה המצב עכשיו, זוהי שעת-חירום ארוכה מדי.

עזמי בשארה: אנשים אמרו בעבר על תרבויות המזרח, שאינן יודעות את ערך הזמן.

עזמי בשארה: כמובן, זו היתה התבטאות גזענית.

עזמי בשארה: במקרה הזה, זוהי דווקא תרבות מערבית שהאריכה יותר מדי את שעת-החירום.

עזמי בשארה: שעת-חירום היתה בשעתה, אבל מצב חירום ממושך, זהו מצב קולוניאלי.

עזמי בשארה: לא במקרה את המושג הזה ירשו מהקולוניאליזם הבריטי.

עזמי בשארה: מצב חירום ממושך הוא מקרה שבו יש שלטון שהוא במצב חירום ממושך ביחסיו עם האוכלוסייה המקומית.

עזמי בשארה: לכן הוא במצב חירום ממושך, זהו המצב הקולוניאלי, ולכן ירשו אותו, עם כל התקנות הידועות לשמצה אשר נגדן יצא מנחם בגין ונגדן יצאו הרבה אנשים אחרים, כמובן גם התנועה הלאומית הערבית בארץ הזו, שהתנגדה למה שנקרא תקנות לשעת-חירום, מעצר ללא משפט, מעצר מינהלי לשישה חודשים – בעבר זה היה שנה – צווי ריתוק וכו' וכו'.

עזמי בשארה: אבל אם תסתכלו בספר החוקים תמצאו שיש תקנות לשעת-חירום אשר מסדרות גם את בתי-המאפה במדינת ישראל, למשל.

עזמי בשארה: זהו מצב שלא ייאמן, שתקנות אלה השתרבבו לכל כך הרבה מקומות לא נחוצים עוד.

עזמי בשארה: לדעתי, היום במדינת ישראל אין מקום למושג הזה שנקרא מצב חירום, וגם לא לתקנות אשר נגזרות ממנו.

עזמי בשארה: אולי יש מקום להשאיר סמכויות מסוימות במקרים מסוימים, אבל בהתערבות הכנסת, בעירוב הפרלמנט, כאשר מדובר בשעת-חירום.

עזמי בשארה: לדעתי, בית-המחוקקים, הפרלמנט שאמור להיות מעוז הדמוקרטיה, צריך להתנגד למה שנקרא מצב חירום ממושך.

עזמי בשארה: מדינת ישראל איננה במצב חירום ממושך.

עזמי בשארה: צריך להשאיר רק את הפתח שדיברתי עליו.

עזמי בשארה: תודה רבה לך.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברת הכנסת ענת מאור, ואחריה, כאמור, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

דוד טל: אם חבר הכנסת רחבעם זאבי יבקש לשאת דברים, אאפשר גם לו.

דוד טל: אם לא, אחתום את הרשימה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, אני מבינה את המצב שנוצר ביום האחרון של הכנסת, ואצביע בעד ההארכה ביד רועדת.

דוד טל: ביד רועדת, גברתי?

ענת מאור: ביד רועדת.

ענת מאור: לכבודה של מדינת ישראל היה, שהמאמצים שעשו חברי, חברי הכנסת אמנון רובינשטיין, חבר הכנסת דדי צוקר וחברים נוספים, להביא לשינוי חוקתי כולל יישאו פרי, כך שמדינת ישראל תהיה מדינה דמוקרטית, בריאה, חזקה, ולא תישען על תפיסה שאפשר היה להבין אותה בנסיבות שבהן קמה המדינה.

ענת מאור: הרי קמנו במלחמת עצמאות, והיינו במצב שבו באמת חברו אויבים למלחמה נגדנו.

דוד טל: גם את מדברת על מדינה חזקה, גברתי?

ענת מאור: אסיים את הנאום שלי בכך שאומר, שמדינה שראש הממשלה שלה מאמץ ססמה כזו, הדבר מעיד על כישלון רוחני, כוחני ותרבותי; הססמה "מנהיג חזק לעם חזק".

דוד טל: זה בדיוק מה שגברתי אמרה: מדינה חזקה.

ענת מאור: תודה, אדוני היושב-ראש.

רחבעם זאבי: זה פחות גרוע מ"שמש העמים".

ענת מאור: אתחיל בתקנות לשעת-חירום, אך, ברשותך, אני מבקשת חצי דקה כדי להשלים את התשובה על שאלתך.

ענת מאור: התוודעתי לכל הרעיון של תקנות לשעת-חירום בעבודת הדוקטורט שהתחלתי, ובגלל עבודתי בכנסת הפסקתי.

ענת מאור: כאשר דיברתי על הממשל הצבאי, כולם היו בטוחים שאני מדברת על הממשל הצבאי שישראל מקיימת בשטחי הכיבוש מ-1967, אבל אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, שהממשל הצבאי היה כלפי ערביי ישראל, מ-1948 עד 1966.

ענת מאור: אני חוזרת ואומרת, אם ניתן היה להבין שב-1948 עשו זאת, הרי מפלגתי לשעבר, מפ"ם, ובגין, זיכרונו לברכה, שהנהיג את מפלגת חרות, התנגדו למשטר שהוא פשוט אנטי-דמוקרטי.

ענת מאור: כיצד לאחר 50 שנה אנחנו לא מבינים שהבסיס לדמוקרטיה הוא מדינת שלום ולא מדינת מלחמה, מדינה שבה החירות, זכויות האדם והאזרח, זה הבסיס, ולא כוחנות.

ענת מאור: מדינה שבה האמון, יצירת ההבנות, יצירת הדדיות, אלה הנורמות התרבותיות והרוחניות.

ענת מאור: זו התשתית לבניית אומה ועם, ולא חשדנות, ולא איבה, ולא שטנה, ולא הסתה.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, אנחנו עומדים לאשר הארכה של תקנות שהן חמורות.

ענת מאור: אבל מה שחמור הרבה יותר הוא, שהממשלה הזאת בראשות בנימין נתניהו, לא רק שידם לא רועדת, הם היו מוכנים להאריך את תקנות החירום לארבע שנים נוספות, ולעשור, ולדרדר אותנו מתהליך היסטורי של שלום, של פיוס, של הבנה, של יצירת אחוות עמים מתוך הדדיות, מתוך כבוד הדדי, חזרה לכוחנות, לדמוניזציה של יאסר ערפאת, להחזיר אותנו לאסוציאציות חמורות.

ענת מאור: נתניהו ישמור, ברק ימסור – מה ברק ימסור?

ענת מאור: ביבי חילק את ירושלים, ביבי הקים את המדינה הפלסטינית; לא את חלוקת ירושלים – את הקמת המדינה הפלסטינית, אבל הוא מוכרח להצטייר כמנהיג הכוחני, כמנהיג המלחמה, כמנהיג תקנות שעת-חירום.

ענת מאור: ואז אנחנו מגיעים למצב, שלא רק שאנחנו מאריכים תקנות שעת-חירום, אנחנו מאמצים ססמאות נוראיות, שרק האסוציאציות ההיסטוריות היו צריכות להרתיע מלעשות כך, של פאשיזם – מנהיג חזק לעם חזק.

ענת מאור: חברות וחברי הבית, אני לא האמנתי שביובל המדינה ערכים פשוטים של דמוקרטיה, שהיו אמורים לפנות – כי אנחנו בגרנו, צמחנו, התחזקנו; אנחנו נצמדים לתקנות לשעת-חירום לא ככורח שהיה בהקמת המדינה, אלא כפילוסופיה.

ענת מאור: לכן, חוזק – זה רק חוסן תרבותי, דמוקרטיה – זה רק דבר שמושתת על הבנות ושלום, ואני מקווה – –

דוד טל: אני מבקש לסיים, חברת הכנסת ענת מאור.

ענת מאור: אני מסיימת, אדוני היושב-ראש.

ענת מאור: – – שאנחנו נבטל את התקנות האומללות האלה ונעביר אותן מן העולם, ונפסיק לשים את החוזק כחוזק כוחני, אלא רק כחוסן תרבותי ורוחני, ולכך ראש הממשלה חייב לפנות את הכיסא.

ענת מאור: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

דוד טל: אחריה – חבר הכנסת בנימין אלון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי אחריו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חבר הכנסת אלון אינו נוכח באולם.

דוד טל: הוא יהיה.

דוד טל: יהיה גם יהיה.

דוד טל: הוא נמצא פה מאחורי הקלעים.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש לי חדשה מרעישה לחברי הבית ולצופים בנו.

דוד טל: סקופ.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, אולי אינך יודע, אבל מאז 26 בינואר 1999 אנחנו חיים בלי מצב חירום.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, היום 1 בפברואר ועברו חמישה ימים תמימים בלי מצב חירום, וראה זה פלא: המדינה לא התמוטטה, הביטחון לא קרס, האויבים לא קמו עלינו לכלותנו, מלחמת אזרחים לא פרצה, בקיצור – כולם קמו בבוקר לעבודה, הלכו לבית-הספר, שיחקו כדורגל – – –

דוד טל: המוכסים לא קמו לעבודה, ולא הוציאו להם צווי חירום.

דוד טל: גם לא היו יכולים להוציא להם.

תמר גוז'נסקי: הם עובדים חלקית.

תמר גוז'נסקי: כן, יפה, הוא אשר אמרתי.

תמר גוז'נסקי: אז מה הפסדנו?

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר להוציא למוכסים צווי חירום, נכון?

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, שכל האגדה שאומרת, שאם לא יהיה מצב חירום, המדינה הזאת לא תתפקד, האגדה הזאת קרסה, כי אנחנו חמישה ימים בלי מצב חירום.

תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, מצב החירום שקיים במדינת ישראל זה יובל שנים איננו צורך ביטחוני, אלא הוא מכשיר פוליטי.

תמר גוז'נסקי: הוא מכשיר פוליטי בידי הממשלות שעושות בו שימוש כאשר הן רוצות ולפי האינטרסים שלהן בשלב זה או אחר.

תמר גוז'נסקי: אדוני יודע בוודאי, שכ-20 שנות ממשל צבאי שהוטל על האזורים המאוכלסים בערבים במדינת ישראל – הרי הממשל הצבאי נשען על התקנות לשעת-חירום, עכשיו אין ממשל צבאי, בתחומי מדינת ישראל אין ממשל צבאי, אז מה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מבחינה חוקית יש.

תמר גוז'נסקי: אין ממשל צבאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקנות קיימות.

תמר גוז'נסקי: התקנות כן, אבל הממשל לא קיים.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, מה אני רוצה להגיד – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקנות קיימות – בפועל לא מיישמים אותן.

תמר גוז'נסקי: נכון.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לחזק את הטענה שלי, שמצב החירום איננו קיים משיקולי ביטחון, הוא קיים משיקולים פוליטיים, כי כאשר מישהו יחליט שהוא רוצה להעניש את האוכלוסייה הערבית, או את אוכלוסיית הדרום, או קבוצה כזאת או אחרת, הוא יוכל להשתמש בכלי הזה.

תמר גוז'נסקי: זה לא קשור לסיבות ביטחוניות.

תמר גוז'נסקי: האוכלוסייה הערבית בשנות ה-50 וה-60 לא סיכנה את ביטחונה של ישראל, לא היתה איום, לא היתה שום דבר.

תמר גוז'נסקי: כאשר לא נתנו למישהו רשיון לנסוע לקופת-חולים בחדרה, הסיבה לא היתה ביטחונית, זו היתה התנכלות, אלה היו רדיפות על רקע פוליטי מתוך רצון לשבור את אופיה, גאוותה ואישיותה של האוכלוסייה הערבית.

תמר גוז'נסקי: אותו דבר גם כאשר ממשלה מחליטה להשתמש בתקנות נגד עובדים.

תמר גוז'נסקי: כאשר היא החליטה ב-1985, בהתאם לתקנות האלה, הכריזה אז על מצב חירום – חירום מה?

תמר גוז'נסקי: – לא היתה מלחמה, לא היה שום איום צבאי, בסך הכול היתה תוכנית כלכלית לייצוב המשק, ואז הפעילו את התקנות האלה וקבעו בתקנות שאסור להעלות שכר.

תמר גוז'נסקי: עשו פיחות גדול, העובדים קיבלו פיצוי זעיר, ומעביד שרצה לתת פיצוי עבר על החוק.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, השתמשו בזה כדי להוריד שכר של עובדים בטענה או בתואנה של הבראת המשק.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שאין שום סיבה להאריך את תוקפן של התקנות האלה.

תמר גוז'נסקי: הערה אחרונה שאני רוצה לומר: התפלאתי מאוד לשמוע את חברת הכנסת ענת מאור, אולי בעצם לא הייתי צריכה להתפלא כאשר חברת הכנסת ענת מאור קמה ונושאת נאום נגד התקנות, ובסוף היא מודיעה שהיא תצביע בעדן.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזו הופעה קלאסית, או התנהגות קלאסית מאוד מצערת מבחינתי של מרצ, של חברי הכנסת מסיעת מרצ.

תמר גוז'נסקי: אם אתה מתנגד, אז למה אתה מצביע בעד?

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שזכותם של אנשים – – –

דוד טל: היא אמרה שהיד תרעד לה.

דוד טל: אני מוכן להחזיק לה את היד שלא תרעד.

תמר גוז'נסקי: אז למה היא צריכה שהיד תרעד לה?

תמר גוז'נסקי: שתצביע נגד.

תמר גוז'נסקי: אני מבטיחה לה, מאחר שאני יושבת לידה, אני אחזיק את ידה.

תמר גוז'נסקי: אבל הבעיה היא רצינית ביותר.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שבכנסת הזאת, מי שבא לכנסת מתבקש ונדרש לעמוד מאחורי דעותיו ואמונותיו, וזה נוגע בכל שאלה, גם בשאלה הזאת.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת האשם מחאמיד, תפאדל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עובדה שנזקקנו לזה שאחריו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שאלתי שאלה נכונה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, תודה לך, ושנינו יודעים על מה.

האשם מחאמיד: אני פשוט רוצה לומר לאדוני היושב-ראש ולחברי הכנסת, שאני גם כן מתפלא על כך שחבר הכנסת צוקר, דווקא הוא זה שבא ודיבר בהתלהבות על החוק הזה, כאשר ידוע לי ולנו, שחבר הכנסת צוקר הוא אדם ליברל מאוד, הוא אדם שלחם, לדעתי לחם קשה מאוד, היה לוחם עיקש ועקשן כנגד כל צורה של דיכוי.

האשם מחאמיד: אני לא מבין איך הוא יכול לבוא ולהצהיר הצהרות כאלה, שהוא בעד החוק הזה, והוא תומך בו, והוא יתמוך בו והוא יצביע בעבורו.

האשם מחאמיד: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שיש קונוטציה של דיכוי.

האשם מחאמיד: בכל פעם שאני שומע את המלים מצב חירום אני רואה, אולי מישהו אחר רואה פחות ממני, אבל אני זה שהייתי ועודני קורבן של מצב זה של חירום, וכולנו יודעים למה, ולכן הקונוטציה של השם הזה מכאיבה לי.

האשם מחאמיד: אני לא יכול לסבול את מצב החירום הזה.

האשם מחאמיד: מה זה מצב חירום?

האשם מחאמיד: האם יש היום במדינה תנאים של מצב שדורש באמת מצב חירום, מצב מלחמה?

האשם מחאמיד: מה קורה?

האשם מחאמיד: בסך הכול יש אבטלה.

האשם מחאמיד: האם לאבטלה – חבר הכנסת דדי צוקר, אני אמרתי עליך כמה מלים, שאתה לוחם חזק ועקשן ועיקש על דעותיך, ומתנגד לדיכוי ומתנגד לכל מצב שנקרא מצב חירום.

האשם מחאמיד: מה זה מצב חירום?

האשם מחאמיד: מצב חירום זה כלי לדיכוי, כלי לשימוש, ואני אסביר מה ההבדל.

דוד צוקר: אני כבר הסברתי.

האשם מחאמיד: עכשיו אני מסביר לך.

דוד צוקר: אני הסברתי ראשון.

האשם מחאמיד: אני מסביר לך בחזרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תסביר לי, אני אשמע.

האשם מחאמיד: אני חושב שחבר הכנסת צוקר מבין שיש הבדל בין פחד לבין פוביה.

האשם מחאמיד: בפחד קל יחסית לטפל.

האשם מחאמיד: בפחד אתה מטפל.

האשם מחאמיד: ברגע שאתה יודע שלמשל חבר הכנסת טלב אלסאנע אשם במשהו ויש לך – – –

דוד טל: רק עם המזכירות.

דוד טל: אני מבקש, לפי התקנון, לדבר רק עם המזכירות.

דוד טל: אני סגרתי את הרשימה, אבל אני אשמע – – –

האשם מחאמיד: אם תיתן את רשות הדיבור לחבר הכנסת סאלח סלים, הכנסת תלמד ממנו הרבה דברים.

דוד טל: למי?

דוד טל: לחבר הכנסת סאלח?

האשם מחאמיד: לומדים ממנו המון.

דוד טל: אני למדתי ממנו דבר אחד חזק מאוד.

האשם מחאמיד: תמיד לומדים ממנו.

דוד טל: תפאדל.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אני עוד פעם מזכיר, שפחד זה דבר שכל פסיכולוג יכול לטפל בו, אבל פוביה היא דבר בלתי אפשרי, קשה לטפל בה.

האשם מחאמיד: לכן, כאשר יש אשמה כלפי מישהו, אפשר להעמיד אותו למשפט; זה הפחד.

האשם מחאמיד: אבל פוביה זה כאשר אתה לא יודע מה מקור הדאגה, מה מקור החרדה.

האשם מחאמיד: החירום הזה בא כדי לטפל בעניין של הפוביה.

האשם מחאמיד: לכן, ממשלה או מדינה שרואה כל הזמן לנגד עיניה פוביה לא יכולה להיות מדינה דמוקרטית.

האשם מחאמיד: מדינה דמוקרטית לא עוסקת בפוביות, מדינה דמוקרטית מטפלת בפחדים, וזה לגיטימי, אבל לא מדברת כל הזמן על פוביה, לעצור ולסגור משרדים שמטפלים בענייני תינוקות וילדים בגדה ובתוך השטחים בכל מיני מקומות.

דוד טל: אתה רוצה שאאפשר גם לחברים האחרים שלך לומר משהו?

דוד טל: אז בוא תסיים.

האשם מחאמיד: לכן, כל אדם ליברל ודמוקרט בבית הזה לא יכול להצביע בעד הצעת החוק להכריז על מצב חירום.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, לפנים משורת הדין, היות שאנחנו סוגרים את המושב הזה מחר והיות שאנחנו ביום חגה של הכנסת, אאפשר שתי דקות לכל חבר כנסת מעתה ואילך, ובזה אני סוגר את הרשימה.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

דוד טל: קיבלתי את דעתו של חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: תודה רבה.

דוד טל: יכולתי לסגור בזה את הדיון אבל באתי לקראתכם, באתי לקראת חבר הכנסת דראושה היות שהוא ותיק.

עבד-אלוהב דראושה: כל הכבוד לך, אנחנו מעריכים את זה.

דוד טל: אני לא רואה שחבר הכנסת סלים מעריך את זה.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, אתה בן-אדם הגון.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כדאי פעם אחת ולתמיד לשים לב ולהעמיד דברים על דיוקם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי שאמרו קודמי, אחד מצד זה ואחד מצד אחר, ההכרזה על מצב שעת-חירום נותנת בידי הממשלה כלי להפעיל כל מיני גזירות, כל מיני תקנות, כל מיני אמצעי דיכוי וכל מיני אמצעים לא חוקיים, מחוץ לחוק, ובוודאי בניגוד לדמוקרטיה ולזכויות האדם, כלפי האוכלוסייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בפועל נמשך המצב הזה 50 שנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המצב הזה הוכרז מאז קום המדינה ובכל שנה מאריכים אותו אוטומטית, כאילו 50 שנה זה מצב חירום, כל הזמן זה מצב חירום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מסתיים במועד כלשהו לקראת ראשית השנה ומייד מחדשים את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע מי פה משקר לעצמו, מי מזייף כאן, מי לא רוצה לומר כאן בגלוי לעצמו, לאזרחים, לתושבי המדינה את האמת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצב חירום מתמשך 50 שנה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא עולה על הדעת, לא נכון, פשוט לא היה כדבר הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל, לדאבון הלב, מצאו לנכון להשתמש באמצעים יוצאים מן הכלל נגד סקטורים מסוימים של האוכלוסייה בכל מיני תחומים – חברתיים, מדיניים, ביטחוניים, לא-ביטחוניים, במקום לומר באופן גלוי ומפורש, שהממשלה, או שאלה הממונים בצד הביצועי של מדינת ישראל רוצים לעשות לעצמם חיים קלים, רוצים להמשיך למצוא דרך קלה ופשוטה לנקוט צעדים דרסטיים, לא חוקיים ולא דמוקרטיים נגד האוכלוסייה הערבית בעיקר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה היה במיוחד בשנות ה-50 וה-60.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדבר הזה נמשך עד עכשיו, כל אימת שרוצים מוצאים לנכון לחזור לתקנות שמבוססות על המצב הזה, שלא ניתן היה להפעילן אלמלא ההכרזה הזאת, ולנקוט בתקנות האלה כל מיני אמצעים דרסטיים נגד האוכלוסייה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך זה היה כל הזמן, אני לא רוצה לומר שכאילו יש פה כוונה להפלות, אבל זו המציאות, לא רק "כאילו", אלא בפועל מפלים ומפעילים את זה נגד הסקטור המיוחד הזה של האוכלוסייה.

דוד טל: לא רק, גם נגד שובתים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: נגד שובתים כן, נגד פועלים, במקרים מסוימים משתמשים בזה גם נגד מגזר אחר של האוכלוסייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיקרו של דבר, אם נחזור אחורה במשך 50 השנים ונסתכל מנקודת מבט סטטיסטית, נמצא שהתקנות האלה הופעלו על-פי רוב נגד האוכלוסייה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן, הדין ועשיית הצדק מחייבים את כולנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למען האינטרס הממלכתי של מדינת ישראל וכדי שהמדינה הזאת לא תמשיך להיראות בפועל כמדינה שמשתמשת בכלים מלאכותיים כדי לדכא חלק מהאוכלוסייה חייבים לבטל את המצב הזה ואת התקנות המבוססות עליו.

האשם מחאמיד: ולכן?

דוד טל: חבר הכנסת האשם מחאמיד, לא "לכן".

דוד טל: אשר על כן יעלה חבר הכנסת סאלח סלים.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על האפשרות להשתתף בדיון הזה, שהוא חשוב.

סאלח סלים: הצעת החוק להמשיך את מצב החירום לשנה נוספת, הייתי יכול להבין אותה אילו זה היה בגואטמלה או בקוסטה-ריקה, או במדינה שהדיקטטורה שולטת בה, או באיזו מדינה בדרום-אמריקה, אבל במדינה שכולם מתפארים בה שהיא המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון – – –

דוד טל: מעוז הדמוקרטיה.

סאלח סלים: מעוז הדמוקרטיה במזרח התיכון, ומדברים על כל ארצות ערב שאין בהן דמוקרטיה ואין זכויות אדם.

סאלח סלים: פה מביאה הממשלה הצעת החלטה להאריך את מצב החירום אחרי 50 שנה, 50 שנות קיום.

סאלח סלים: עד מתי זה יימשך?

סאלח סלים: ב-1948, 1950, 1955, מילא, הבנו את זה, אבל היום המדינה היא בגיל 50 ועדיין מפחדים עליה, אז יש סימן שאלה למה ומי אשם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מפחדים עליה, אבל משתמשים בכלי הזה כדי להפחיד אחרים.

סאלח סלים: גם זה נכון, אחרי 50 שנה, מדינה שכבר עומדת על הרגליים מפחידה את האחרים ולא האחרים מפחידים אותה.

סאלח סלים: היא מתפארת כל הזמן בסמלי הדמוקרטיה, ובאה וממשיכה שנה אחרי שנה במצב חירום?

סאלח סלים: זה לא מתאים למדינה דמוקרטית, אם ישראל היא מדינה דמוקרטית.

סאלח סלים: לא מגיע לחברי כנסת ולראש הממשלה להתפאר בדמוקרטיה, כי במצב החירום הזה עדיין משתמשים בחוקים עוד מזמן האנגלים, מימי המנדט הבריטי, חוקים שלא מתאימים לשנות האלפיים ולא מתאימים לשום מדינה דמוקרטית.

סאלח סלים: זה מראה את הפנים המכוערות כשמשתמשים בחוקי המנדט הבריטי מלפני 80 שנה, ועד היום כולאים בבתי-כלא במדינת ישראל אזרחים ישראלים על סמך החוק הזה, בלי להגיש נגדם משפט ובלי לתת להם אפשרות לעמוד מול שופט עם עורך-דין.

סאלח סלים: לכן, זה דבר שלא מתאים למדינה שמתפארת בדמוקרטיה.

סאלח סלים: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: יעלה חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

האשם מחאמיד: תהיה הצבעה?

דוד טל: לא תהיה הצבעה היום.

דוד טל: כאמור, ההצבעה תהיה כנראה מחר.

דוד טל: תפאדל.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני, אני רוצה להודות לך על שאפשרת לי ולחברי לומר את דברם בנושא חשוב זה.

עבד-אלוהב דראושה: אני מתפלא שמדינת ישראל, שחגגה לפני זמן קצר את יובל השנים שלה, 50 שנה לקיומה, עדיין זקוקה לחוקי חירום שאולי מתאימים למדינה חדשה, למדינה שקיבלה את עצמאותה עכשיו, שיכולה להזדקק למכשיר של חוקי חירום כדי לנהל את ענייניה.

עבד-אלוהב דראושה: אבל, מדינה שנזקקת, 50 שנה מאז היווסדה, לחוקי חירום, יש פגם בתפקוד הדמוקרטי שלה, יש פגם במערכת הדמוקרטית שלה.

עבד-אלוהב דראושה: ואני אומר זאת מתוך אחריות, מכיוון שאני חושב שהמדינה צריכה להשתחרר מחוקי חירום שמופעלים – כפי שאמרו חברי – נגד האוכלוסייה הערבית, וגם נגד העובדים במדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שהמדינה צריכה להסדיר את ענייני העבודה במשא-ומתן עם העובדים ולנהל את ענייני הביטחון שלה עם אזרחיה בצורה דמוקרטית, ולא על-ידי חוקי חירום.

עבד-אלוהב דראושה: לא אחת ביקרתי אצל אסירים ערבים שהוכנסו לבתי-כלא במעצרים אדמיניסטרטיביים.

עבד-אלוהב דראושה: אני שמח שהיום אין אף עציר מינהלי ערבי מבין אזרחי מדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: יש מאות אסירים ערבים מבין תושבי השטחים, פלסטינים מהשטחים.

עבד-אלוהב דראושה: רק לפני שנה היה אסיר ביטחוני, ערבי-ישראלי, שהוכנס למעצר מינהלי, תושב הנגב, ישב תשעה חודשים על לא עוול בכפו, ושחררו אותו בלי להגיש נגדו משפט, סתם עצרו אותו.

עבד-אלוהב דראושה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מסיים ואומר, החוק הזה הוא חוק רע למדינה, חוק רע לאזרחיה, וכולנו צריכים להתאחד כדי שלא לאפשר לממשלה להאריך את תוקף התקנות האלה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת בני אלון.

תמר גוז'נסקי: מישהו יודע מה קורה?

דוד טל: כן, מייד.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת – – –

דן תיכון: רק רגע, סלח לי לרגע, ברשותך.

דן תיכון: רבותי, ועדת ההבנות התכנסה והגיעה להסכמה שבעקבותיה כונסה ועדת הכנסת.

דן תיכון: שם התברר שיש חילוקי דעות בתוך הקואליציה, וועדת הכנסת התפזרה.

דן תיכון: לפיכך, הכנסת תצא לפגרה בתוך כמה דקות.

דן תיכון: היא תתכנס מחר ב-08:30, ועל סדר-היום יהיו שתי הצעות חוק וחצי.

דן תיכון: הראשונה, הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 9), התשנ"ט–1999, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

דן תיכון: זה חוק המפלגות שמגדיל את סך התרומות שמותר למתמודדים בבחירות לקבל ולהוציא, ובמקרה שבו מועד הבחירות קרוב מתשעה חודשים, יש הגבלה ממשית.

דן תיכון: את החוק הזה צריך לאשר.

דן תיכון: הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 37), התשנ"ט–1999, בקריאה שנייה וקריאה שלישית: מוצע לקבוע כי גם יום עריכת בחירות חוזרות לראש הממשלה, סיבוב שני, יהיה יום שבתון מלא.

דן תיכון: כמו כן, תתקיים הצבעה באשר להחלטת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לבחינת ההכרזה של מצב חירום, להמליץ בפני הכנסת להכריז על מצב חירום למשך שנה אחת – הצבעה.

דן תיכון: אלה הן שלוש ההצעות שיידונו מחר בבוקר, ב-08:30.

דן תיכון: אם תהיה התקדמות בנושא התקציב, אני אזמן את הכנסת על-פי בקשת הממשלה לדיון בחוק התקציב.

דן תיכון: לפיכך, רבותי – – –

שמריהו בן-צור: אדוני, יש סיכוי שתכנס השבוע את הכנסת?

דן תיכון: יש סיכוי שאפילו מחר.

דן תיכון: אולי מחר.

דן תיכון: לפיכך, רבותי, בעוד דקות ספורות, לכשיסתיים הדיון כאן, תצא הכנסת על-פי החלטת ועדת הכנסת לפגרה, ובעצם הכנסת הארבע-עשרה תסיים את מושבה הסדיר, וכל מה שיתבצעו מעתה ואילך, אלה מושבים מיוחדים שאני אכנס מפעם לפעם על-פי בקשה כזו או אחרת, בעיקר של הממשלה.

דן תיכון: צר לי שכך מסתיים המושב, אבל זה מה שיש.

דן תיכון: חשבתי להיפרד היום מן הכנסת, הנאום מוכן, אבל נצטרך להמתין עד שהדבר יתאפשר באמצעות הדיון בתקציב המדינה בין קריאה שנייה לקריאה שלישית.

דן תיכון: אני מאחל לכל חברי הכנסת הצלחה בפריימריס, שהם יחזרו לכאן בכנסת החמש-עשרה, וזו תהיה הרבה יותר טובה.

דן תיכון: יהיו לנו עוד כמה הזדמנויות, בין השאר אנחנו נחגוג יובל לכנסת, והיום זה יובל ה-50 לכנסת.

דן תיכון: הכנסת תקיים מושב מיוחד לרגל יובל ה-50 מייד לאחר הבחירות, ב-24 במאי.

דן תיכון: יהיה כאן מושב חגיגי שאליו יוזמנו כל חברי הכנסת בעבר, בהווה ובעתיד.

דן תיכון: בהזדמנות זו אני נפרד מכם פרידה, איך אומרים, פרידה קטנה, צנועה ולא יותר מזה.

דן תיכון: נתראה בקרוב, בקרוב מאוד, יותר מהר ממה שמישהו מעלה על דעתו; אבל, כמובן, ידעתי שבעת הפריימריס זה יהיה עולם מטורף, עולם משוגע, ולכן העדפתי לסגור את הכנסת ולהפעיל אותה באמצעות מושבים מיוחדים.

דן תיכון: תודה רבה לכל חברי שעזרו לי במשך 18 השנים.

דן תיכון: תודה.

בנימין אלון: ביום ההולדת ה-50 לכנסת, איזה תזמון.

דן תיכון: אתה רואה.

דן תיכון: הכנסת הארבע-עשרה עוברת מן העולם לאט לאט.

דן תיכון: תהיה בעיה משפטית, אז אני בעצם מכריז על הפסקה עד מחר ב-08:30.

דוד טל: אני אכריז על הפסקה בתום הדיון.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לברך את היושב-ראש, אני מאחל לו הצלחה בהמשך דרכו.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום חגגה הכנסת 50 שנה לכהונתה, היום אנחנו גם רואים שהכנסת מתפזרת, אבל היום גם – זה מראה את האבסורד – מונחת לפנינו בקשת הממשלה בוועדת החוץ והביטחון עם ועדת חוקה, חוק ומשפט, להכריז על הארכת תוקפו של מצב החירום במדינה בשנה נוספת.

טלב אלסאנע: מדוע שנה נוספת?

טלב אלסאנע: מדוע 50 שנה לאחר קום המדינה ממשיכים להשתמש ולשמור בתוקף את מצב החירום האבסורד הזה?

טלב אלסאנע: הרי כל מצב החירום הזה ידוע לשמצה מתקופת המנדט הבריטי, הוא מאפשר פגיעה בזכויות האדם, פגיעה בזכויות האזרח, במדינה המתיימרת להיות מדינה דמוקרטית שצריכה להגן על זכויות האדם, זכויות האזרח.

טלב אלסאנע: לא רק שאין בה חוקה כפי שחייבת להיות, אלא היא גם שומרת במקביל למערכות המשפט על תוקפו של מצב החירום, על תקנת מצב חירום ועל תקנות ההגנה אשר מאפשרות להכריז, בסמכות ראש הממשלה, על מצב חירום, ואז הוא מבטל את החוקים, אפילו את חוקי היסוד, והוא יכול אפילו להחזיר את הממשל הצבאי.

טלב אלסאנע: זה לא דבר תקין, זה אבסורד שצריך להתנגד לו.

טלב אלסאנע: אין בזה שום תכלית, אין לזה שום היגיון.

טלב אלסאנע: לדעתי, אם הכנסת הארבע-עשרה מעוניינת לעשות דבר טוב, היא צריכה לבטל את ההכרזה הזאת, לבטל את מצב החירום ולהודיע שפג תוקפו של מצב החירום, אין סיבה לשמור אותו, אין סיבה לשמר אותו.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

טלב אלסאנע: משפט אחד, אדוני היושב-ראש.

טלב אלסאנע: לפני יומיים, במדינה המתיימרת להיות מעוז הדמוקרטיה, הוצא צו הריסה נגד בית בעיסאוויה, ונהרג אדם מירי.

טלב אלסאנע: זה מצב של בושה וחרפה.

דוד טל: לא, לא.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקש, עד כאן, תודה, אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון יעלה ויבוא.

טלב אלסאנע: לכן אני מתנגד להכרזה על מצב חירום.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון.

דוד טל: דקתיים.

דוד טל: אם כן, כאמור, הכנסת תצא להפסקה ממושכת עד השעה 08:30, לאחר שאחרון הדוברים יסיים כאן.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, את הדקה הראשונה אקדיש לנושא הזה, את השנייה לפרידה מן הכנסת הזאת.

בנימין אלון: הראשונה, יש כאן הגזמה של כל חברי הכנסת הערבים, והם יודעים את זה.

בנימין אלון: לא עושים שום שימוש בחוק הזה, ואתם יודעים את זה.

טלב אלסאנע: למה צריך את זה?

טלב אלסאנע: ישתמשו בזה לנגיחה.

טלב אלסאנע: ישתמשו בזה כנגד – – –

בנימין אלון: אין היום אזרח ערבי אחד שעצור במעצר מינהלי, ויש אזרחים יהודים שהשתמשו בזה נגדם, בעיקר הממשלה הקודמת.

בנימין אלון: לכן, יש פה הגזמה גדולה.

בנימין אלון: מה שלא צריך להיתמם לגביו זה שהמדינה שלנו היא לא מדינה נורמלית, לצערי.

בנימין אלון: זו ארץ שלא יודעת מה הגבולות שלה, זו מדינה על גלגלים.

בנימין אלון: בקה-אל-ע'רביה ובקה-אל-שרקיה, אלה שתי מדינות כאילו; אום-אל-פאחם, בשנת 1949, בהסכם רודוס, עברה מירדן לישראל.

בנימין אלון: הדברים הם לא ברורים, והערבים רואים את עצמם כפלסטינים בשתי הישויות כביכול, ברשות הפלסטינית וגם במדינת ישראל.

בנימין אלון: לכן נשארים דברים לא נורמליים, כמו מצב החירום הזה, שאין בו שום שימוש.

בנימין אלון: אולי פוחדים שיהיה בו שימוש.

בנימין אלון: לצערנו, כנראה הפחד עוד קיים.

בנימין אלון: אני חושב שהסיום מעיד קצת על הצרימות שהיו לנו, חבל.

בנימין אלון: אני מקווה שהכנסת הבאה והממשלה הבאה שתיבחר תהיה טובה, חזקה.

בנימין אלון: המחנה הלאומי יגדל, יתחזק.

בנימין אלון: הציבור המסורתי והציבור הלאומי יתבטאו בצורה טובה בבחירות, ואז לא רק שהוא יצליח להיבחר, כמו שראש הממשלה שלנו הצליח להיבחר בבחירות האחרונות וכנראה גם בבחירות האלו, יש לו כוח גדול בשכנוע, אבל אחר כך גם צריך לדעת למשול, צריך גם לדעת להעביר דברים, לכבד הסכמים, לדאוג לעבודת צוות של קואליציה, וזה הייחול שלי לקראת סוף הקדנציה הזאת, שאנחנו נדע להשתפר לקראת הקדנציה הבאה.

בנימין אלון: הפעם זה כאילו משבר קטן, בגלל הסתייגות שלי בעניין ערוץ-7, אבל כל אחד מבין, שעם כל החשיבות של ערוץ-7, לא זה הגורם.

בנימין אלון: הגורם המרכזי הוא באמת חוסר היכולת של התפקוד, שישתפר, אם ירצה השם, בבחירות הקרובות, כשהמחנה הלאומי והמחנה המסורתי ינצחו בגדול ויקימו ממשלה חזקה יותר, יציבה יותר ומלוכדת יותר.

בנימין אלון: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע כי הונחה היום על שולחן הכנסת הודעת שר האוצר בעקבות מסקנות ועדת העבודה והרווחה בנושא: תביעותיהם של הפסיכולוגים החינוכיים.

ש' כרם: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: להכריז על מצב חירום למשך שנה אחת

דוד טל: אחרון הדוברים, חבר הכנסת חיים דיין, בבקשה.

חיים דיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אומנם אחרון הדוברים גם נראה לי אחרון הדוברים בכנסת הארבע-עשרה.

חיים דיין: אני רוצה לדבר לא רק על נושא החוק, אלא אני בהחלט רוצה לומר לכם שהיום הכנסת מתפזרת עם משקעים כבדים מאוד.

חיים דיין: לא משנה מי יהיה חבר כנסת בקדנציה הבאה, אבל אם לא ישרישו פה בבית הזה את אהבת החינם, אם לא יקטינו את השנאה ואת הקנאה, הן לא רק ישרישו שורשים אצל אזרחי מדינת ישראל, אלא זה עלול לעקור כל עץ רענן במדינת ישראל, ואנחנו נמצאים בט"ו בשבט.

חיים דיין: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, אני לא יודע כמה מכם ישובו לכנסת הבאה.

חיים דיין: אינני יודע אם גם אני אהיה בכנסת הבאה.

חיים דיין: בכל מקום שלא נהיה, הדבר היחיד שצריך כדי להציל את העם הזה, זה לא התחרות מי יהיה באיזו מפלגה, זו התחרות כמה אנחנו נהיה מסוגלים להתאחד כלפי אומות העולם.

חיים דיין: זה המסר היחיד שאני רוצה לומר כנאום מסכם שלי כנואם אחרון בכנסת הארבע-עשרה.

חיים דיין: אני מקווה שכל אזרח במדינת ישראל ששומע אותי ינסה להתרחק מלשון הרע ומשנאת חינם ויקרב לבבות לאהבת חינם.

חיים דיין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: ברוח אופטימית זאת, חברי הכנסת, אנחנו נסיים.

דוד טל: כאמור, אנחנו יוצאים להפסקה ארוכה ומתמשכת, ודיוני המליאה, כאמור, יימשכו מחר, אם ירצה השם, בשעה 08:30.

דוד טל: תודה.

דוד טל: (הישיבה נפסקה בשעה 19:16 ונתחדשה בשעה 08:37.)

דן תיכון: בוקר טוב.

דן תיכון: יום שני, ט"ו בשבט התשנ"ט, 1 בפברואר 1999 – – – רבותי, לתת לי להסתבך בעצמי.

דן תיכון: הישיבה נמשכת והיום יום שלישי, ט"ז בשבט התשנ"ט, 2 בפברואר 1999.

דן תיכון: זה המשך הישיבה של אתמול.

דן תיכון: רבותי, לפני שנעבור במהירות על מה שנותר מסדר-היום של אתמול אני רוצה להסביר – – – חבר הכנסת ריבלין, אני מדבר אליך כדי שתבין, ותוכל להעביר למי שצריך להבין, מה קורה כאן.

דן תיכון: בצנרת נתקעו עשרות רבות של הצעות חוק בשלב כזה או אחר, חלקן לפני קריאה ראשונה, חלקן לפני קריאה שנייה ושלישית.

דן תיכון: העיכוב נובע משביתה של משפטנים במשרד המשפטים.

דן תיכון: את המשפטנים האלה אי-אפשר להשיג, אי-אפשר לדבר אתם, הם לא עונים, הם לא מגיבים, הם לא קיימים.

דן תיכון: כל חוק, משעה שאושר בוועדה צריך לעבור תחנה נוספת במשרד המשפטים, שם עושים את ההגהה ושם עושים את ההתאמה לסדרת החוקים, כך מקובל מן היום הראשון של הכנסת.

דן תיכון: בעבר עשה את זה מי שכיניתי חבר הכנסת בדימוס אליעזר דמביץ, היועץ המשפטי של ועדת הכספים כשעבד במשרד המשפטים; עכשיו עושה זאת גברת נוגה ענתבי.

דן תיכון: אי-אפשר להביא חוקים ללא אישור משרד המשפטים.

דן תיכון: כזה הוא חוק הבזק, שחבר הכנסת קליינר טוען להצבתו על סדר-היום לפני הדיון בחוק ההסדרים ובחוק התקציב.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כזאת היא ההסתייגות בחוק הבזק שחבר הכנסת קליינר רוצה להביא היום.

דן תיכון: בסדר.

דן תיכון: הוא מתקן אותי ומדייק יותר, כי אני כבר לא בקיא במינוח המדויק.

דן תיכון: החוק הזה יש לגביו הרהורים אם הוא עבר כהלכה או לא.

דן תיכון: לפחות שני חברי כנסת טוענים ש"גונבים" כאן חוק.

דן תיכון: הם דרשו לקיים דיון והדיון לא התקיים.

דן תיכון: מישהו טען לנושא חדש, מישהו טען שהוא הלך לבית-שימוש והצביעו כשהוא היה בבית-השימוש.

דן תיכון: החוק הזה מצוי אצל היועצת המשפטית של ועדת הכספים, עורכת-הדין אנה שניידר, והתחנה הבאה שלו היא משרד המשפטים.

דן תיכון: כל עוד הוא לא יעבור דרך משרד המשפטים, אי-אפשר להביא אותו לכאן ולהניח אותו על שולחן חברי הכנסת.

דן תיכון: גם זו פרוצדורה של יום לפחות, אלא אם כן ועדת הכנסת תשחרר אותנו מחובת ההנחה.

דן תיכון: אני מוכן לקיים מושב מיוחד בנושא חוק ההסדרים וחוק התקציב.

דן תיכון: תשאל אותי למה חוק ההסדרים לא נתקע; חוק ההסדרים לא נתקע משום שאני פניתי בבקשה מיוחדת, מיוחדת, מיוחדת, ומשרד המשפטים נענה בעקיפין והחוק הזה מונח על השולחן.

דן תיכון: אבל כל עוד ועדת ההסכמות לא תגיע להסכמה באשר לכל החבילה הזאת, גם אם אני אקיים את הדיון הזה הלילה, זה ייתקע בתוך עשר דקות, כי חבר הכנסת אורון יתקע אותנו בזה שהוא ירצה לקיים הצבעה מייד.

דן תיכון: זאת אומרת, או שאתם מביאים את החבילה כשהיא גמורה כולה, ותפורה ומוסכמת על דעת ראש הממשלה, השר לשעבר דרעי וכל חלקי הקואליציה, או שזה ייתקע כאן כל דקה ולא יהיה אפשר להתקדם.

דן תיכון: אז שמישהו יתעשת ויאסוף את כל השברים האלה ויתחיל להבין, שאם זה לא יבוא כחבילה מוסכמת, לא יהיה אפשר להתקדם, כי כל חבר כנסת יכול לתקוע את חוק ההסדרים בנושאים פרוצדורליים.

דן תיכון: בבקשה, חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אשר להערתך השנייה, העניין הובהר, וברור גם לראש הממשלה – – –

דן תיכון: אני לא יכול לשבור את השביתה של משרד המשפטים.

דן תיכון: אם מישהו רוצה לטפל בעניין הזה, זה עניינו של שר המשפטים ולא שלי.

ראובן ריבלין: אני עדיין בהערה השנייה, אדוני.

ראובן ריבלין: העניין ברור והובהר לראש הממשלה; ברור והובהר על-ידי יושב-ראש הקואליציה, ואין הקואליציה מתכוונת לבקש כינוס מושב מיוחד, אלא אם כן הנושא יהיה סגור ותפור גם על דעת הקואליציה וגם בתיאום עם ועדת ההבנות – – –

דן תיכון: לפחות בפרוצדורה, גם על דעת ועדת ההסכמות.

ראובן ריבלין: – – – וגם על דעת ועדת ההסכמות כמובן, ועל כך דיברנו אתמול והיינו במגע בלתי פוסק גם עם הנושאים הקואליציוניים.

ראובן ריבלין: גם ברור לנו מה שאמר חבר הכנסת אורון בשם ועדת ההסכמות, ועל כך שהוא הציע בצורה מפורשת, שמרגע שההסכמות בוטלו, אין הוא מחויב עוד על-פי ההסכמות שהתקבלו קודם, ויושב-ראש הקואליציה תמך בעמדתו זאת.

ראובן ריבלין: אשר להערה הראשונה, הייתי מבקש בשוליה ובפרוס הנעילה של כנסת זאת, לראות ולבחון פעם נוספת, האם לא מן הראוי שכל הנושא של צוות המשפטנים וההוצאה לאור – –

דן תיכון: יעברו לכנסת.

ראובן ריבלין: – – יעברו לכנסת, אדוני.

ראובן ריבלין: לא רק מהטעם שכך היינו יכולים לשלוט בעניינים ולפעול ולהפעיל את מנגנוני החקיקה של בית-המחוקקים הישראלי, אלא גם משום בעיות ניסוח שלא אחת אנחנו נתקלים בהן, שכאשר הכנסת מעבירה והוועדות מעבירות, משרד המשפטים בוחר לשנות מלה כזאת או אחרת, שאינה ניסוח, אלא היא יורדת למהות ולשורש.

ראובן ריבלין: לכן הייתי חושב, שאולי את כל המחלקה הזאת היה צריך להעביר לבית-המחוקקים, על מנת שתהיה יחידה שלמה אחת בכל שלבי החקיקה.

ראובן ריבלין: המלצה זאת יכולה לצאת מיושב-ראש הכנסת המצוין, המתעתד כנראה לפרוש מכנסת זאת.

ראובן ריבלין: אני חושב, שכדבר אחרון, היה מוציא איזו הנחיה או בודק אפשרות להקים ועדה, על מנת לברר את האפשרות להעביר את כל המחלקה הזאת אל בין כותלי הכנסת, ובמסגרת פעולתה ומנגנונה של הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דן תיכון: אנחנו דנו בנושא הזה והתלבטנו מבחינה מינהלתית אם זה צריך להיות בכנסת.

דן תיכון: אבל אנחנו צריכים להעביר יחידה שלמה על כל עובדיה לכנסת.

ראובן ריבלין: קוצ'יק אמר, גם הם יכולים לומר.

דן תיכון: קוצ'יק היה בסדר.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

דן תיכון: ראית איך הוא עבר הלילה?

דן תיכון: והוא כבר בצד השני של מקבלי השכר.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא כבר לא נגד השכר הגבוה.

חיים אורון: – – –

דן תיכון: לא, זה בנק ממשלתי עדיין.

דן תיכון: זה מעניין, אבל הוא באמת לא על סדר-היום ולא צריך לפגוע בו, הוא עובד ציבור.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, בבקשה.

דן תיכון: אחר כך – חברי הכנסת וייס וזיסמן.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להיכנס לנושא של שביתת משרד המשפטים; בוודאי הכנסת לא יכולה להיות גורם שיפר שביתה.

חיים אורון: אם ראוי להעביר אגף מסוים לכנסת, אני מתאר לעצמי שזה ייעשה לאחר שהשביתה תסתיים, ואז יעסקו בזה לגופו של עניין.

חיים אורון: אני רוצה להעיר הערה לגבי כל מה שקרה אתמול.

חיים אורון: אני רוצה לציין, ואני אומר את זה במפורש, גם המשבר הוא בתוך ההסכמה, כי המשבר הוא לא בצוות ההסכמות.

חיים אורון: אני רוצה לציין, ואני יודע באילו לחצים עמדו חברי בצוות ההסכמות, בעיקר שטרית, וגם באילו לחצים עומד היושב-ראש.

חיים אורון: ואני רוצה, דווקא כשאנחנו בתקופת נעילה, להעיר את האופן ההוגן והגיבוי המלא שהוא נתן לצוות ההסכמות לפעול רק בתוכו, לא רק מהטעם שאחרת אפשר לתקוע את זה לחודשים, אלא כי אין דרך אחרת בכנסת.

ראובן ריבלין: אתה רואה, חיים, אנחנו לא כל הזמן מסיתים.

דן תיכון: אתה ממשיך את פופוליטיקה מאתמול?

חיים אורון: אני עכשיו רוצה רק משפט אחד של פוליטיקה.

חיים אורון: אני רוצה לומר דבר מהותי בהקשר זה, חבר הכנסת רובי ריבלין.

חיים אורון: אנחנו מנסים להעביר תקציב זה ארבעה חודשים.

חיים אורון: מנסים להעביר תקציב, לא שגיתי בלשוני, בלי שר אוצר.

חיים אורון: אין דבר כזה, לא יכול להיות דבר כזה, לא יהיה דבר כזה.

חיים אורון: שר אוצר לפתרון משברים בין 02:00 ל-04:00 – לא יעבוד.

חיים אורון: תשאל את חבר הכנסת דן תיכון, שהוא מצוי בעניין הזה – המשברים הקטנים האלה מתפוצצים, כי לא מטפלים בהם בהתחלה ואז הם מגיעים למצב שאי-אפשר לפתור אותם.

ראובן ריבלין: – – – ודאי שיש שר אוצר, ראש הממשלה הוא שר אוצר.

חיים אורון: אז אני אומר, שהחוזקות הללו שהן פורצות החוצה, לא מצליחות להתגבר על חבר כנסת שמגיש הסתייגות, שכל מי שמצוי בבית הזה היה מעיף אותה עם 500 יחידות דיור, ככה.

חיים אורון: וזה מפוצץ לו את התקציב.

חיים אורון: או שקליינר עושה לו תרגילים של שרירים.

חיים אורון: אז אם הוא רוצה להיות שבוי, והוא רוצה להיות שבוי בידיהם, לא יהיה תקציב.

חיים אורון: אם רוצים תקציב, יש דרך לקיים תקציב.

דן תיכון: חבר הכנסת שבח וייס, אתה רצית להגיד משהו?

שבח וייס: רציתי לומר לגבי תקנות לשעת-חירום.

דן תיכון: נגיע לזה.

דן תיכון: חבר הכנסת זיסמן, בבקשה.

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס להערה הראשונה שלך.

עמנואל זיסמן: ועדת החינוך והתרבות הכינה במשך שנתיים כמה וכמה חוקים, בלי להביא בחשבון שיהיו בחירות מוקדמות.

עמנואל זיסמן: חלק מהחוקים לא קשורים לתקציב.

עמנואל זיסמן: חלק מהחוקים הם על דעת הממשלה והאוצר ומשרד החינוך.

עמנואל זיסמן: לא יכול להיות שבגלל שביתה, צודקת או לא צודקת, אנחנו לא ניתן את מה שאנחנו צריכים לתת לילדי ישראל ולתלמידי ישראל.

עמנואל זיסמן: אביא דוגמה.

עמנואל זיסמן: הכנו במשך שנתיים הצעת חוק, שהיוזם שלה הוא חבר הכנסת לנדאו, לתת חינוך חובה חינם לילדים מאושפזים בבתי-החולים.

עמנואל זיסמן: החוק ערוך ומוכן, אבל בגלל השביתה אנחנו לא ניתן חינוך חובה חינם לילדים בבתי-החולים?

עמנואל זיסמן: חבר הכנסת רובי ריבלין, תן לי לדבר קצת.

ראובן ריבלין: אני מדבר על תקנות לשעת-חירום.

רענן כהן: הוא עוסק עכשיו בביטחון מדינת ישראל.

עמנואל זיסמן: שב ותן לי לדבר בעניין שאתה תומך בו.

עמנואל זיסמן: אני פונה אליך וגם כתבתי אליך, אין ספק שהשיקולים שלך הם הגיוניים וסבירים, אבל – – –

דן תיכון: אתה איש האיגודים המקצועיים, לא?

עמנואל זיסמן: אני הייתי איש האיגודים המקצועיים, כן.

עמנואל זיסמן: ואני פונה אליך, אומנם אנחנו יוצאים לפגרה, אבל אפשר לכנס את הכנסת ביוזמת הממשלה וביוזמת 30 חברי כנסת.

עמנואל זיסמן: אני יודע שגם אתה רגיש לכמה נושאים, למשל, שני חוקים בתחום הספורט שאין להם כל קשר תקציבי ופיננסי; הצעה של חבר הכנסת ריבלין, לאפשר לספורטאים צעירים בכל ענפי הספורט עד גיל 14.5 לעבור מקבוצה לקבוצה, ולא להיות תלויים בסחטנות של עסקנים אטומים.

עמנואל זיסמן: למה לא לקבוע מושב אחד, לבדוק את הנושא ולאפשר לנו להשלים את החקיקה למען עם ישראל?

עמנואל זיסמן: אני פונה אליך ומבקש ממך שיקול דעת נוסף.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין, הבנת מה אמרתי?

דן תיכון: כשישאלו אותך תדע לענות?

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דן תיכון: רבותי, הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 9), התשנ"ט–1999, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דן תיכון: יציג את ההצעה חבר הכנסת רובי ריבלין בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דן תיכון: איפה היושב-ראש?

דן תיכון: הוא עוד לא התעורר הבוקר?

דן תיכון: היושב-ראש עוד לא בא אלי בעניין חוק השכר.

דן תיכון: הוא עזב אותי אתמול בשעה 23:00.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, גברתי חברת הכנסת דיין, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, להביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 9), שהוגשה על-ידי חבר הכנסת המלומד, חבר הכנסת רענן כהן, מזכיר מפלגת העבודה.

רענן כהן: אני מודה לך מאוד.

ראובן ריבלין: בדין עשה זאת חבר הכנסת רענן כהן.

ראובן ריבלין: בזמנו, כאשר חוקק חוק המפלגות ביוזמתם של חברי הכנסת שבח וייס, אמנון רובינשטיין, חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר משה שחל ועבדכם הנאמן, אנחנו נתנו את דעתנו רק למצב שבו בחירות מקדימות ייערכו במועדן, כאשר תשעה חודשים יעמדו לרשות המתמודדים על מנת לנהל את מערכת הבחירות, מה שנקרא קמפיין בלעז.

ראובן ריבלין: לכך הוקצבו גם תקציבים על-פי החוק.

ראובן ריבלין: כמובן, חבר הכנסת המבקש לנהל מערכת בחירות במשך תשעה חודשים ובסכום שמוקצב לו, יכול לעשות זאת, אבל החוק בא וקובע, שאם מערכת הבחירות המקדימה תימשך פחות זמן, הרי הכספים שיוקצבו יתחלקו בהתאם וביחס לזמן בפועל שישמש לצורך מערכת בחירות זאת.

ראובן ריבלין: יוצא אפוא, שכאשר מנהלים מערכת בחירות בת חודש, הרי התקציב הוא אחת חלקי תשע, והדבר אינו אפשרי משום שיש הוצאות קבועות הכרחיות.

ראובן ריבלין: לדוגמה, לשלוח מכתב אחד, על-ידי חברים המבקשים להתמודד על קולם של 150,000 בוחרים, או אפילו של 3,000 בוחרים, ההוצאה היא הוצאה קבועה ומחייבת סכומים שהם כבר מהווים כרבע מאותו סכום שהוקצב לחבר הכנסת על מנת לנהל את מערכת הבחירות שלו.

ראובן ריבלין: לפיכך, הוגשה הצעה שיהיה מינימום – – –

דן תיכון: מי הגיש את ההצעה הזאת?

דן תיכון: זאת הצעת חוק פרטית?

ראובן ריבלין: הצעת החוק הפרטית הוגשה על-ידי חבר הכנסת רענן כהן.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, לא יכולתי להצטרף לבקשה זאת מהטעם הפשוט, שמפלגתי בחרה שלא לערוך בחירות מקדימות בצורת פריימריס.

רענן כהן: יש לך.

רענן כהן: ראש הממשלה אצלך מופיע כפריימריס.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: אמרתי שלא הצטרפתי.

ראובן ריבלין: אני תומך תמיכה מוחלטת, רק אמרתי שלא מצאתי את העוז האינטלקטואלי להצטרף להצעה כל כך חשובה כמו הצעתו של חבר הכנסת כהן, משום שמפלגתי בחרה לחזור בה ממערכת הפריימריס שהיתה נחלתה בבחירות האחרונות, על אף התנגדותו של יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון וחבר הכנסת הוותיק עוזי לנדאו.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים במצב שבו אצלנו יש בחירות מקדימות אחרות.

ראובן ריבלין: על כל פנים, החוק הוא בדין.

ראובן ריבלין: הוא מתייחס גם למועמדים לראשות הממשלה, פריימריס שנערכים גם במפלגת העבודה וגם בליכוד, על-פי תקנוניהן.

ראובן ריבלין: אני מבקש לאשר את ההצעה, שאושרה על-ידי ועדת החוקה, בקריאה שנייה ולאחר מכן בקריאה שלישית.

אורי אור: שמעתי שהזכרת איזה פריימריס בליכוד.

אורי אור: יש פריימריס בליכוד?

ראובן ריבלין: כן, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אור, אני מודיע לך, שגם אתה היית יכול להצטרף למפלגת הליכוד, כמובן אחרי שהיית עוזב את מפלגת העבודה, מצהיר את הצהרת האמונים למפלגתנו, והיית מתמודד בכבוד רב וראוי במפלגתנו.

אורי אור: במרכז, אבל לא בפריימריס.

ראובן ריבלין: בהתחלה בחר חבר הכנסת עוזי לנדאו להתמודד בבחירות המקדימות על מנת להיות מועמד לראשות הממשלה מטעם הליכוד, לאחר מכן – אחד החברים הוותיקים של הליכוד, חבר הכנסת לשעבר משה ארנס.

ראובן ריבלין: כמובן, אני רוצה לחשוב ואני חרד לחשוב מה היה אומר חבר הכנסת אורי אור, שהוא באמת מלח הארץ, אם לא היינו מקיימים בחירות מקדימות.

ראובן ריבלין: אף שחבר הכנסת עוזי לנדאו היה קורא תיגר על מנהיגותו של יושב-ראש התנועה וראש הממשלה מטעמה, היו אומרים: שומו שמים, הליכוד הזה, הפאשיסטי הזה, שלא מקיים בחירות מקדימות.

ראובן ריבלין: כמובן, אנחנו מקיימים בחירות מקדימות.

ראובן ריבלין: אתם אומרים: אלה בחירות מקדימות?

ראובן ריבלין: לא, הבחירות המקדימות היו אצלכם ממש.

דן תיכון: רבותי, יש לי בקשה.

דן תיכון: אנחנו כבר לא מבדילים בין יום ללילה.

דן תיכון: בלילה מדברים על פריימריס, בכנסת מדברים על החוק.

דן תיכון: אני מבין שהכול זה יום אחד ארוך, והשיגעון הזה פעם אחת יגיע לסופו.

עמנואל זיסמן: רק במפלגת העבודה יש פריימריס.

עמנואל זיסמן: לכן צריך להפסיק עם זה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כפי שהטבת לציין: ויהי ערב ויהי בוקר, ובכל זאת אנחנו עוסקים בפריימריס, הפעם בחוק המפלגות המדבר על פריימריס.

עמנואל זיסמן: אין בליכוד פריימריס.

ראובן ריבלין: אני מבקש להצביע בעד החוק של רענן כהן, הבא לתקן לאקונה רצינית שהיתה בחוק המפלגות, לא כפי שחשב המחוקק כאשר חוקק אותו, משום שהאפשרות של כל מתמודד להיות שווה ביכולתו להתמודד על מעמדו ומקומו בפוליטיקה היא דבר חיובי ביותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה.

דן תיכון: הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 9) – קריאה שנייה.

דן תיכון: אין הסתייגויות לא לשם החוק ולא לסעיף 1.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 20 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

דן תיכון: בעד – 20, נגד – 1, אין נמנעים.

דן תיכון: הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 9), התשנ"ט–1999, אושרה בקריאה שנייה.

דן תיכון: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית – הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 9), התשנ"ט–1999, קריאה שלישית.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 21 נגד – 1 נמנעים – אין חוק המפלגות (תיקון מס' 9), התשנ"ט–1999, נתקבל.

דן תיכון: בעד – 21, נגד – 1, אין נמנעים.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, דקה.

דן תיכון: חבר הכנסת רענן כהן, אבל אתה לא מתמודד בפריימריס, מה אתה צריך לדבר?

רענן כהן: אני מבקש בהחלט להודות לחברי הכנסת.

רענן כהן: הדבר הזה היה חייב להיעשות, מכיוון שלפי החוק כל חבר כנסת היה יכול להוציא 30,000 שקל.

רענן כהן: במציאות, רוב חברי הכנסת שהולכים לפריימריס עם 160,000 חברים, בהחלט עברו את הסכומים האמורים.

רענן כהן: ההתגייסות של חברי רובי ריבלין, אשר עשה מאמץ אדיר כדי להביא יחד אתי את החוק הזה ולסיים אותו במהירות האפשרית, לרבות יושב-ראש ועדת החוקה, וועדת הכנסת שהעבירה את החוק הזה כמעט העברה אוטומטית על כל הקריאות.

רענן כהן: על כך אני רוצה להודות, ואני שמח שהבוקר הזה, בוקר טוב, אולי טוב יותר מאשר רגעים אחרים בכנסת הזאת, לרבות מה שנוגע לחוק חיילים משוחררים, שעליו אני אדבר בנושא תקציב המדינה.

דן תיכון: ידעתי.

דן תיכון: טוב שלא צעקת: ברק ינצח.

שבח וייס: רק ברק ינצח.

דן תיכון: יש שלושה משפטים לכל המועמדים וכל הזמן הם חוזרים עליהם.

דן תיכון: לא תזיז אותם מטר.

אברהם פורז: זה מה שמבטיח תדמית – – –

חיים אורון: לפי דעתי, יש ועדת הסכמות בנושא הדתי.

חגי מירום: הססמה של הליכוד היא: רק עם ברק ננצח.

דן תיכון: זה נכון.

ראובן ריבלין: זה קופירייט שלי.

חגי מירום: זה נכון.

דן תיכון: ראית איך מראיינים אותם וכל אחד אומר שלושה משפטים.

דן תיכון: כל הזמן הם חוזרים על אותו דבר, כל אחד אומר אותם שלושה משפטים.

דן תיכון: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דן תיכון: רבותי, הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 37), התשנ"ט–1999, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דן תיכון: יציג את ההצעה חבר הכנסת ראובן ריבלין בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת יעל דיין, חברת הכנסת סופה לנדבר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבד להגיש בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 37).

ראובן ריבלין: תכליתו של חוק זה לבוא ולקבוע, שיום הבחירות בסיבוב השני גם הוא יהיה שבתון כללי.

עמנואל זיסמן: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת זיסמן, הוא יוכל לדבר?

דן תיכון: תודה.

נסים דהן: בשביל מה צריך את זה?

נסים דהן: אני יכול להתנגד?

דן תיכון: אתה תוכל להצביע נגד.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, לפי החוק הקיים הרי מדובר במצב שבו סיבוב הבחירות הראשון לכנסת ולבחירת ראש הממשלה הוא יום שבתון, בעוד יום הבחירה, אם יצטרכו אותו, הרי הוא יום שמחציתו שבתון.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר, החל משעה 12:00 מתחיל השבתון ועד שעה זו אנשים נמצאים בעבודתם.

ראובן ריבלין: כתוצאה מכך, פתיחת הקלפיות היא בשעה זו.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להיכנס כרגע לבעיות המינהלתיות הכרוכות בסגירת בתי-ספר שבהם עתידים להתקיים הלימודים, ולכן אנחנו, חבר הכנסת הנכבד, מזכ"ל מפלגת העבודה רענן כהן יחד אתי – – –

דן תיכון: חבר הכנסת כהן, הוא מדבר אליך ואתה בכלל בעולם אחר עם חבר הכנסת גולדשמידט.

ראובן ריבלין: – – – לכן חשבנו, חבר הכנסת רענן כהן, מזכ"ל העבודה, יחד אתי כיושב-ראש אגף הארגון לשעבר בליכוד – – –

דן תיכון: תסביר לי, חבר הכנסת ריבלין, למה צריך להשבית את המשק בסיבוב השני, הרי ממילא אף אחד לא ישבות?

רענן כהן: – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש – – –

דן תיכון: הרי כולם אחר כך – – –

ראובן ריבלין: הבחירות עתידות להתקיים ב-17 בחודש מאי.

ראובן ריבלין: אם ב-17 במאי הכול יוכרע, הרי תהיה למדינת ישראל כנסת, פרלמנט בלעז, וגם יהיה לה ראש ממשלה נבחר, ונוכל לצאת לדרך על מנת לעמוד בכל המשימות הקשות העומדות בפני מדינת ישראל ועם ישראל בכל הקשור לעתיד ארץ-ישראל ולעתידה של המדינה בכלל.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר, שהבחירות האלה הן בחירות כמו כל בחירות, גורליות ביותר, שכן בהן אנחנו בוחרים את שני הריבונים.

עמנואל זיסמן: – – –

ראובן ריבלין: השיקול הוא, האם הבחירות האלה, שעתידות להשפיע על גורלה של מדינת ישראל לדורות רבים, אינן דבר שמחייב משנה זהירות, משנה תוקף, משנה תשומת לב ומתן אפשרות דמוקרטית לכל אדם להשפיע.

ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי שמדובר על 90% מהציבור בישראל שמבקשים להשתתף בבחירות האלה.

ראובן ריבלין: יחד עם כל הבעיות האדמיניסטרטיביות הכרוכות בבחירה שהיא רק למשך מחצית יום, חבר הכנסת רענן כהן ואני המרצנו את חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט להביא את החוק לידי הכרעה, ואנחנו מבקשים, אדוני היושב-ראש, לקבוע, שיום הבחירה השני, זאת אומרת מועד ב' לבחירת ראש הממשלה, הסיבוב השני, יהיה יום שבתון.

דן תיכון: אנחנו ניגשים להצבעה, רבותי.

דן תיכון: הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 37) – קריאה שנייה.

דן תיכון: אין הסתייגויות לשם החוק ולסעיף 1.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

נסים דהן: הם ילכו להצביע ואחר כך לחוף הים.

רענן כהן: סגרתם את המדינה, מספיק.

רענן כהן: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 16 נגד – 5 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

דן תיכון: בעד – 16, נגד – 5, אין נמנעים.

דן תיכון: החוק עבר בקריאה שנייה.

דן תיכון: אני עובר להצבעה בקריאה שלישית.

דן תיכון: חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 37) בקריאה שלישית – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 16 נגד – 5 נמנעים – 1 חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 37), התשנ"ט–1999, נתקבל.

דן תיכון: חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 37) אושר בקריאה שלישית.

דן תיכון: להכריז על מצב חירום למשך שנה אחת

דן תיכון: אנחנו עוברים לנושא האחרון: החלטת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט לבחינת הכרזת מצב חירום.

דן תיכון: הוועדה ממליצה בפני הכנסת להכריז על מצב חירום למשך שנה אחת.

דן תיכון: אני עובר להצבעה.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: אפשר להצביע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – – הצבעה מס' 9 בעד ההצעה – 15 נגד – 4 נמנעים – אין הצעת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט להכריז על מצב חירום למשך שנה אחת נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 15, נגד – 4.

דן תיכון: החלטת הוועדה המשותפת – –

נסים דהן: 50 שנה מצב חירום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דן תיכון: – – להכריז על מצב חירום למשך שנה אחת – אושרה.

דן תיכון: רבותי, תודה רבה.

דן תיכון: הישיבה הקצרה נעולה.

דן תיכון: הכנסת תמשיך להתכנס מעת לעת באמצעות מושבים מיוחדים.