ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 14, 1996-07-22 00:00

דן תיכון: ישיבת הכנסת פתוחה.

דן תיכון: חברי הכנסת, בעוד שעה קלה ייטמנו באדמת ישראל שני חיילי צה"ל, יוסף פינק ורחמים לוי אלשייך.

דן תיכון: המעגל נסגר.

דן תיכון: עשר שנים של סבל, של חיים בספק, באו אל קיצן, ולמשפחות יש קבר לפקוד אותו.

דן תיכון: אומה שלמה עקבה אחר המאמצים הרבים שנעשו כדי להגיע לרגע הזה, וזה המקום להודות לכל אותם גורמים, רשמיים ועלומים, בארץ ובחוץ-ארץ, על המאמצים הגדולים והמורכבים שהשקיעו במשימה קדושה זו.

דן תיכון: למשפחות פינק ואלשייך אומר:

דן תיכון: עקבנו בהערצה אחרי עמידתכם האיתנה, אחרי אמונתכם העזה.

דן תיכון: חייתם שנים רבות באי-ודאות, אך לא איבדתם את התקווה.

דן תיכון: במה ננחם אתכם?

דן תיכון: שנהיה ראויים לקורבן הכבד שלכם.

דן תיכון: אני מקווה ומייחל, בשם כל הבית הזה, כי אחרי שבאה לסיום פרשה עצובה זו, נזכה בקרוב לשמוע דברים ברורים על גורל יתר נעדרינו – רון ארד, זכריה באומל, יהודה כץ וצבי פלדמן, ויבוא הקץ על סבלם של בני משפחותיהם וקרוביהם.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, כמנהגנו מדי יום שני בעת פתיחת הישיבה, אני ממשיך לקרוא את שמות הרוגי תאונות הדרכים בשבוע האחרון, והרשימה לא קצרה ולא מתקצרת.

דן תיכון: להלן שמות האנשים שנספו השבוע: מרזקה יוסף מערערה; קדרו קדרייה מכפר נחף; אזברגה עלי, בן 29; אזברגה פטמה, בת 40; התינוק עתור אזברגה, בן שנה וחצי; ביטון יוסף, תושב מיתר; שושנה נאמן מירושלים; מקסימוב אליהו מירושלים; מסרי עומר בת מחמוד מכפר נחף, בת 21; סוהיר עומר בת מחמוד מכפר נחף, בת 17; רים תיתר מכפר בענה, בת 22; שרין בת מחמוד עבד מכפר בענה, בת 17.

דן תיכון: כאמור, 12 אנשים נספו השבוע בתאונות דרכים, בהם שלוש אחיות.

דן תיכון: יהא זכרם ברוך.

דן תיכון: רבותי, חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

דן תיכון: בבקשה.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע כי הונחו היום על שולחן הכנסת:     החלטת ועדת הכנסת בעניין נטילת חסינותו של חבר הכנסת רפאל איתן.

ש' יעקבסון: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 97) (הפסקת כהונתם של שר וסגן שר כחברי הכנסת ותיקונים אחרים); וכן הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 18) (חסינות סגן שר שאינו חבר הכנסת), התשנ"ו–1996.

ש' יעקבסון: לדיון מוקדם – הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תיקון – דוח הוצאות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – שיעור אפס על ספרים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רחבעם זאבי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלה על כניסת רכב מסחרי לערים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות נשים בצבא), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ביטול שבתון), מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק הגבלת אשראי בנקאי, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תשלום עבור תרופות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק רמת-הגולן (תיקון – נוקשות החוק), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון – נוקשות החוק), מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק-יסוד: הצבא (תיקון – כוח מזוין מחוץ לצה"ל), מאת חברי הכנסת ת' גוז'נסקי, ה' מחאמיד, ס' סלים, ע' בשארה וא' סעד; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה [נוסח משולב] (תיקון – אחוז החסימה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הזכות להיבחר), מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק סיוג ויתור על שטח, התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת י' הראל, ע' זיסמן וא' לובוצקי; הצעת חוק שירות ביטחון [נוסח משולב] (תיקון – קיצור תקופת השירות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – פקודה בלתי חוקית), התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק הגבלת ייצוא שירותי ביטחון על-ידי אזרחי ישראל, התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה-לישראל (גמלאות) (תיקון – יציאה לקצבה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל (תיקון – גיוס רכב אזרחי), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – אחריות רפואית לחיילים חולים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק טיפול בחולי איידס (סכנה לציבור), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פיטורים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק סיוע ותמיכה למשפחות ותלויי אסירים, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק השכר בשירות הציבורי (הכנסה מרבית), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק עבודת נוער (תיקון – העסקה עקיפה של נוער), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק איסור אפליית נכים בתעסוקה, התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת נ' חזן, רן כהן וע' מאור; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מחיר חנייה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (ביטול כפל קנס), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הרכבת נוסע על אופנוע), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק ועדות רפואיות, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – עדכון סכומי הלוואות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק זכויות העיוור, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק החשמל (איסור הפסקת זרם חשמל בחודשי החורף), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שכר לחייל בשירות סדיר), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – מועד הקדמה והשבה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – מרחב דירתי מוגן), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון – תג נכה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק התחבורה (משטחי כניסה ויציאה לנכים באוטובוסים ובקרונות רכבת), התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק מאכלים כשרים באירועים רשמיים של מדינת ישראל, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק חינוך ציבורי (איסור מכירה וקבלת תרומה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (נהיגה ברכב מסחרי בשעות אסורות או עם עומס יתר), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אלי גולדשמידט; הצעת חוק השירות הלאומי (תקופת התנדבות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גיל קצבת הילדים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירותם של תלמידי ישיבות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק להעתקת חוות אכסנה לחומרים דליקים ממרכזי מגורים, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פרסום דוח ביקורת או ממצא ביקורת), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – חסינות חייל מפני העמדה לדין בעבירת רשלנות בשל פעולה מבצעית), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (התנאת חידוש רשיון נהיגה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק לקביעת בסיס למחיר הקרקע במכרז מינהל מקרקעי ישראל, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (אחריות פלילית של מעביד), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – איסור שידור שידורי חדשות ואקטואליה בטלוויזיה הלימודית), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק שיקים מוגבלים בסכום, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון) (ביטול החסינות הדיונית), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אלי גולדשמידט; הצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון – חסינות פרלמנטרית), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – הרחבת הגדרת לשון הרע), התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת י' דיין ונ' חזן; הצעת חוק שמאי מקרקעין (ביטול), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק העונשין (תיקון – כניסה ללא רשות למקום פולחן או קבורה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רפאל פנחסי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – הארכת מעצר מתוך רשלנות או חוסר תום לב), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הדיינים (תיקון – קביעת כללי אתיקה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח אבטלה לעובד עצמאי), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (תיקון – ענידת תג זיהוי), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רחבעם זאבי; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – ביטול האחד במאי לעניין רציפות בעבודה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – ביטול האחד במאי לעניין רציפות בעבודה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (מועדי תחילת תשלום לילדים נכים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (איסור אספה או תהלוכה בשבת ובחג), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק מעמד נפגעי פעולות איבה, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – מוסד מוכר), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – ביטוח שיניים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (גיוס חובה למשמר האזרחי), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (תיקון – ביטול איסור הנפת דגל הלאום), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – עבודה בימי מנוחה בחנות של אגודה שיתופית), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק משפחות ברוכות ילדים (הנחות בתחבורה ציבורית), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – איסור עבודה בחנות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – החזקת קטין במעצר), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק האנטומיה והפתולוגיה (תיקון – הסכמת בית-משפט), התשנ"ו–1996 – מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – אבטחת מופעי בידור), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק הבטיחות במקומות ציבוריים (תיקונים שונים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק כינון עיריית פרדס-כץ, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור לחיילים משוחררים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק חיילים משוחררים (תיקון – מענק לידה מלא לאמהות במשפחות מרובות ילדים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – התאמת שבוע עבודה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק אבטחת מוסדות חינוך (הכשרת קציני ביטחון), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק כינון מועצה מקומית פרדס-כץ, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – העברת כספים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – החזקת אקדח), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – הופעה מאוחרת של נכות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק נפגעי פעולות איבה (קבורה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – העברת היתרה לידי החייל), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – ועדה מאשרת), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות [נוסח חדש], התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – דיווח על נשירת תלמידים וקליטתם), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק הבזק (תיקון – איסור שידור ותשדירי פרסומת מתחנות זרות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק הבזק (תיקון – סייג לשידורים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – גוף שחדל להיות מבוקר), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי בעד ילדים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מקדמה בשל הוצאות עודפות), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שיעור המס ליחיד), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק מיסוי עקיף (פטור לחירש ברכישת פענח טלטקסט), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק תנאי עבודה, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – העברת תלמידים לפי בקשת הורים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – הגדרת שאירים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הגדלת הזיכוי ממס), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק הפיקוח על סוכני הביטוח (תיקון – סוכן מומחה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות בגין טיפול בתלויים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הרחבת הזיכוי בעד נטולי יכולת), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות חינוך ילד הסובל מקשיי למידה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (הגבלה לאחר פרישה של המפקח על הבנקים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק ניהול מקרקעי ישראל, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטורים והקלות בשיעורי המס), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון – מענקים הפטורים ממס), התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת ע' פרץ וע' מאור; הצעת חוק מינוי בכירים בשירות המדינה, התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק שוויון בתקציבי חינוך, התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת א' דרעי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (תיקון – קבלת החלטות בעניין שיש בו נגיעה אישית), התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת ד' אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נסיעות בנות שירות לאומי בתחבורה הציבורית, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רחבעם זאבי; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרת החינוך הממלכתי), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אבנר חי שאקי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום גמלת ניידות למקבל קצבת ילד נכה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק בעלי חיים מסוכנים, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חנן פורת; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון), התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת ה' מחאמיד, ת' גוז'נסקי, ס' סלים, ע' בשארה וא' סעד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בלימודים אקדמיים), התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת נ' חזן, ת' גוז'נסקי וע' מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השלמת קצבת זיקנה), התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת ת' גוז'נסקי, ה' מחאמיד, ס' סלים, ע' בשארה וא' סעד; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הרחבת הזכאות למנוחה שבועית), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק שירות המדינה (ייחוד משכורות), התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת נעמי חזן; הצעת חוק ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת תאונות הדרכים, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אברהם יחזקאל; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – מסגרת אחידה לשבוע עבודה), התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת ע' פרץ וע' מאור; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – אחריות מקבל השירות), התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת ע' פרץ וע' מאור; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 24 – הזכות להיבחר), מאת חברת הכנסת דליה איציק; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 23 – הזכות לבחור), מאת חברת הכנסת דליה איציק; הצעת חוק העונשין (תיקון – פגיעה בביטחון המדינה), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – איסור רכישת ניירות ערך), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – סמכות שר לפטור ממכרז, התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – חסויים נטולי אמצעים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק העונשין (תיקון – גנבת רכב) התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הפסקת עבודה בשל מעשה שלטוני), התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק פיצוי פיטורים (תיקון – מעבר ליישוב פיתוח), התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק להבטחת האינטגרציה בחינוך, התשנ"ו–1996, מאת חברי הכנסת ע' מאור וד' איציק; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (מענקים לבני משפחות מרובות ילדים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת א' דרעי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אחריות המדינה (חיילים שאינם בתפקיד), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קבלת קצבת זיקנה וקצבת נכות בעד אותו פרק זמן), התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תוספת דחיית קצבה), התשנ"ו–1996, מאת חברת הכנסת ענת מאור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תגמולים למשרתים במילואים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת רענן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת ביקור בבית-חולים שבו משוקמים פצועים נפגעי תאונות דרכים), התשנ"ו–1996, מאת חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, אנו ניגשים להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק שאקרא בשמותיהן.

דן תיכון: אני ניגש להצבעה.

דן תיכון: ההצבעה תהיה בנפרד על כל הצעת חוק.

דן תיכון: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 19) (הוראות שונות), התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה – הועברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט ביום 1 במאי 1996.

דן תיכון: רבותי, מי בעד החלת חוק הרציפות – בהרמת ידיים, כי יש לנו הרבה הצבעות.

דן תיכון: בעד הודעת הממשלה – מיעוט

דן תיכון: הבקשה לא עברה.

דן תיכון: ההצעה הבאה: הצעת חוק העברת אסירים לנשיאת עונש מאסר בארצותיהם – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: בעד הודעת הממשלה – רוב

דן תיכון: מאסר בארצותיהם, התשנ"ו–1996, נתקבלה.

דן תיכון: ההצעה הבאה: הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון) (דחיית מועד התחילה) – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: בעד הודעת הממשלה – רוב

דן תיכון: אנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק קופות גמל, התשנ"ו–1996.

דן תיכון: מי בעד החלת הרציפות – ירים את היד.

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: נגד – מיעוט הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק קופות גמל,

דן תיכון: ההודעה נתקבלה.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, הרי אתה הצגת את החוק הזה, כמדומני.

דן תיכון: גולת הכותרת של שר האוצר הקודם.

דן תיכון: ההצעה הבאה: הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות.

דן תיכון: מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: נגד – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרת העיסוק

דן תיכון: ההצעה הבאה: הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 39) (תיקון מס' 6) – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: נגד – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 39) (תיקון מס' 6), התשנ"ו–1996, נתקבלה.

דן תיכון: הצעת הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה), שהועברה לוועדת הכספים ביום 24 באוקטובר 1994 – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: בעד הודעת הממשלה – רוב

דן תיכון: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק

דן תיכון: ההצעה נתקבלה.

דן תיכון: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), שהועברה לוועדת הכספים ביום 1 בנובמבר 1995 – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: בעד הודעת הממשלה – רוב

דן תיכון: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ו–1995, נתקבלה.

דן תיכון: ההצעה נתקבלה.

דן תיכון: חוק הרציפות הוחל.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 41) – מי בעד?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: בעד הודעת הממשלה – רוב

דן תיכון: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק

דן תיכון: ההצעה נתקבלה.

דן תיכון: הצעת הממשלה להחיל דין רציפות בהצעת חוק הסדרים ברשויות המקומיות (תיקוני חקיקה) – מי בעד החלת הרציפות?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: בעד הודעת הממשלה – רוב

דן תיכון: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הסדרים ברשויות המקומיות (תיקוני חקיקה), התשנ"ו–1995, נתקבלה.

דן תיכון: ההצעה נתקבלה.

דן תיכון: הצעת הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הטיס, התשנ"ו–1996 – מי בעד החלת הרציפות?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: בעד הודעת הממשלה – רוב

דן תיכון: נתקבלה.

דן תיכון: ההצעה נתקבלה.

דן תיכון: מובן שכל הצעות החוק האלה חוזרות לאותן ועדות שבהן הן נדונו בקריאה הראשונה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, איזו הצעה לא עברה, רק הראשונה?

דן תיכון: ההצעה הראשונה לא עברה.

דן תיכון: הודעת ועדת הכנסת על נטילת חסינות מחבר הכנסת רפאל איתן.

דן תיכון: ימסור את ההודעה ממלא-מקום של היושב-הראש הזמני של ועדת הכנסת, חבר הכנסת מיכאל איתן.

דן תיכון: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום ו' באב התשנ"ו, 22 ביולי 1996, דנה ועדת הכנסת בבקשתו של היועץ המשפטי לממשלה ליטול את החסינות הנתונה לחבר הכנסת רפאל איתן לפי סעיף 4 לחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, התשי"א–1951, לגבי ההאשמות הכלולות בכתב האישום המצורף.

): אדוני היושב-ראש, כתב האישום צורף?

דן תיכון: כן.

): חבר הכנסת רפאל איתן הודיע בכתב ליושב-ראש הכנסת וליושב-ראש ועדת הכנסת, שהוא מסכים לנטילת החסינות.

): אני מודיע בזאת, כי בהתאם להוראות סעיף 13(ז)(1) לחוק האמור, החליטה היום ועדת הכנסת ליטול את חסינותו של חבר הכנסת רפאל איתן, כמבוקש.

): בשולי ההודעה אני מבקש להוסיף כמה מלות הסבר, מאחר שזו פעם ראשונה שאנחנו מקיימים דיון בנטילת חסינות – – –

שאול יהלום: נקווה שזו גם פעם אחרונה.

): אני מקווה שזאת תהיה גם פעם אחרונה.

): זו פעם ראשונה שאנחנו מקיימים את הדיון הזה בצורה מקוצרת, תוך ניצול שינוי בחוק הקובע, כי חבר כנסת המבקש את הסרת חסינותו יהיה רשאי לעשות כן על-פי בקשתו, והוועדה יכולה לאשר את בקשתו בלי להביא את הדבר לדיון במליאה, לא כפי שהיה נהוג בעבר.

): נכון שהיה מקרה קודם, שחבר כנסת הביע את רצונו בהסרת חסינותו והיה הליך מהיר בוועדה, אלא שהפעם ביקשנו לקצר עוד יותר את ההליך, והסתפקנו בהודעות בכתב של היועץ המשפטי מצד אחד, ושל חבר הכנסת רפאל איתן מצד שני.

): הדיון כולו היה פורמלי גרידא, נמשך דקות ספורות.

): אני מקווה שלא נזדקק להליכים כאלה בעתיד.

): אבל אם יקרה וכן נצטרך לעסוק בעניין הזה, התקדים הזה הוא שיהיה רווח בבית, ויימנעו מאתנו מחזות שונים שהיו קשורים בהסרת חסינות בעבר.

): תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: רבותי, הודעתו של ממלא מקום יושב-ראש ועדת הכנסת הזמני נרשמה בפרוטוקול, ואין צורך להצביע.

דן תיכון: חברי הכנסת, אנו עוברים להצעות לסדר-היום.

דן תיכון: שר החקלאות הגיע?

דן תיכון: הצעה לסדר-היום מס' 283 בנושא:

דן תיכון: החלטת שר החקלאות לפעול לביטול ההכרה בעין-חוד והטיפול בכפרים הבלתי-מוכרים.

דן תיכון: בבקשה, חבר הכנסת סאלח סלים.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, האם השר יהיה?

דן תיכון: השר ישנו.

דן תיכון: הוא ייכנס בעוד דקה.

דן תיכון: אבל אנחנו שומעים.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר הייתי בוועדת הפנים כשהיתה שם המנכ"לית של המשרד לאיכות הסביבה והודיעה בשם השר, שהשר מתכוון לבטל את ההכרה שנתנה הממשלה הקודמת לעין-חוד.

סאלח סלים: ההודעה גרמה תדהמה גם בוועדה.

סאלח סלים: נאמרו דברים לא מדויקים גם שם וגם בכלי התקשורת, דברים שעלולים לגרום בהלה בציבור.

סאלח סלים: לכן הגשתי את ההצעה לסדר-היום, מתוך כוונה להעמיד דברים על דיוקם.

סאלח סלים: בשנת 1991 הוקמה ועדת-קהת כדי לבדוק את עניין הכפרים הלא-מוכרים.

סאלח סלים: הוועדה הוקמה בזמן ממשלת הליכוד, ב-1991.

סאלח סלים: ועדת הפנים של הכנסת בשנת 1992, בראשותו של חבר הכנסת יהושע מצא, גם הוא מהליכוד, החליטה לקבל את המלצות ועדת-קהת.

סאלח סלים: ההמלצות של ועדת-קהת היו להכיר בכפרים הלא-מוכרים שמדובר עליהם.

סאלח סלים: בחודש יוני 1992 הודיע שר הפנים, בזמנו השר דרעי, כי הממשלה תכיר בחמישה כפרים לא-מוכרים והם: עין-חוד, אל-עריאן, אל-חוואלד, דמידה, כמאנה.

סאלח סלים: גם זה היה בזמן שלטון הליכוד.

סאלח סלים: בחודש דצמבר 1995 הכירה הממשלה רשמית בארבעה כפרים נוספים: אל-חוסניה, אל-חמירה, אל-כמאני, ראס-אל-עין.

יוסי שריד: סליחה, זה היה בדצמבר 1994.

סאלח סלים: נכון.

יוסי שריד: אילו זה היה בדצמבר 1995, מישהו יכול היה לחשוב שזה נעשה קרוב לבחירות.

סאלח סלים: אפילו מדצמבר 1995 עד הבחירות היו שישה חודשים.

דן תיכון: מה עם שר החקלאות?

דן תיכון: את העוזרים שלו כבר ראיתי.

סאלח סלים: חבל שהוא לא כאן.

סאלח סלים: הייתי רוצה שהוא ישמע.

דן תיכון: חבר הכנסת סאלח סלים, אתה יכול להמשיך או שאני יכול להפסיק.

דן תיכון: במה אתה בוחר?

סאלח סלים: אתה מחליט, אדוני היושב-ראש.

סאלח סלים: הייתי רוצה שהשר ישמע את דברי, כי מה שפורסם בכלי התקשורת אלה דברים שונים לגמרי מהאמת.

דן תיכון: תמשיך, בבקשה.

סאלח סלים: בחודש דצמבר 1995 החליטה ועדת התכנון והבנייה במועצת חוף-הכרמל לקבל ולאשר את התוכנית.

סאלח סלים: באותו חודש החליטה המועצה גם להקצות 170 דונם בפארק הכרמל לטובת עין-חוד.

סאלח סלים: הכפר הזה קיים מאז 1948 וגרים בו 200 אנשים.

סאלח סלים: הממשלה הקודמת עברה תהליך רציני ומבורך בכך שהכירה בכפרים שהזכרתי – אני מדבר על הכפרים הלא-מוכרים בצפון הארץ – ונותר רק כפר אחד, באני-נעים.

סאלח סלים: לכן, מה שפורסם בשבוע שעבר, כאילו ההכרה בעין-חוד תפתח פתח ויצטרכו להכיר בעשרות יישובים, זה לא נכון.

סאלח סלים: אין עוד יישובים, אין עוד יישובים.

סאלח סלים: כל היישובים הקיימים, שהם שבעה, הכירו בהם.

סאלח סלים: נשאר יישוב אחד.

סאלח סלים: לכן, סילוף הדברים וזריקת דברים לחלל בכלי התקשורת באו כדי להפחיד, כדי להכניס פחד בקרב התושבים, האזרחים, כאילו יש מאות אלפים בכפרים שיכירו בהם על חשבון אדמות המדינה ועל חשבון המועצות האזוריות.

סאלח סלים: זה לא נכון, פשוט לא נכון.

סאלח סלים: יש רק כפר אחד.

סאלח סלים: לחזור היום אחורה ולבטל את ההכרה בעין-חוד, אני חושב – זו גם הדעה – שזו הכרזת מלחמה על האוכלוסייה הערבית שבתוך מדינת ישראל.

סאלח סלים: אין שום שם אחר לזה.

סאלח סלים: אלה אנשים שגרים שם מאז 1948.

סאלח סלים: הם גרים שם בתנאים תת-אנושיים: אין בית-ספר, אין מרפאות, אין כבישים.

סאלח סלים: מה אתה רוצה מהחיים שלהם?

סאלח סלים: ההכרזה של שר החקלאות אומרת לעקור אותם, לעשות מהם פליטים עוד הפעם.

סאלח סלים: לא זה מה ששמענו על התוכנית של ראש הממשלה כשהוא הלך לבחירות.

סאלח סלים: להיפך, ראינו אותו בטלוויזיה ושמענו אותו בתמרה כשהוא לקח את הילד הערבי ואמר שהוא רוצה שגם לילד הערבי יהיה קומפיוטר.

סאלח סלים: המדיניות ששר החקלאות מודיע עליה היא מדיניות של מלחמה ממש, לעקור אנשים ממקומם.

סאלח סלים: כשהוא מסרב להכיר בהם, זאת אומרת לעקור אותם מהשורש, לזרוק אותם ולהפוך אותם לפליטים.

סאלח סלים: אני חושב שחשוב מאוד לציין את זה פה.

סאלח סלים: אני חבר בוועדת המעקב של האוכלוסייה הערבית.

סאלח סלים: הדבר הזה יועלה בישיבה הבאה.

סאלח סלים: זה תקדים שיביא את ההנהגה של האוכלוסייה הערבית למצב חירום.

סאלח סלים: אנחנו לא נסכים לדבר כזה, ויהיה המחיר אשר יהיה.

סאלח סלים: לא נסכים לעקור אנשים בשנת 1996, אחרי שהם היו פליטים ב-1948.

סאלח סלים: היום, אחרי ההכרה של הממשלה – אנחנו לא נרשה את זה אפילו אם נצטרך להתנגד לזה בכל הדרכים החוקיות.

סאלח סלים: האנשים האלה צריכים להישאר על אדמותיהם.

סאלח סלים: בשום אופן לא נרשה אחרת.

סאלח סלים: אני פונה לחברי הכנסת מכל סיעות הבית, ובמיוחד מהליכוד ומהקואליציה: מה ששר החקלאות הודיע – זה דבר לא אנושי.

סאלח סלים: זו התחלה, אם השר יצליח.

סאלח סלים: אני בטוח שהוא לא יצליח להעביר את החלטתו לעקור את האנשים האלה, שחיים במצב תת-אנושי.

סאלח סלים: כדי לקחת את החולה שביניהם למקום רחוק – אין להם דרך, אין להם כביש כדי שהאוטו יגיע.

סאלח סלים: למרות כל המצב הזה, בא היום השר ורוצה לעקור את האנשים האלה.

סאלח סלים: אני מביא דברים נוספים מההיסטוריה הקרובה.

סאלח סלים: בחודש דצמבר 1995 היתה ישיבה של ועדת מנכ"לים, שאכן דנה בהכרה בערב-אל-נעים.

סאלח סלים: חברים, חברי הכנסת, הממשלה הקודמת הקציבה הקצבה לכפרים האלה.

סאלח סלים: הכפרים האלה הוכרו והוחלט להקציב 50 מיליון שקל, למשך שלוש שנים, מהתחלת 1996.

סאלח סלים: הוחלט גם להקציב מייד 5 מיליוני שקל לכפר עין-חוד, כדי להתחיל בתשתיות הכביש והחשמל בכפר.

סאלח סלים: זאת אומרת, יש החלטות ממשלה רשמיות.

סאלח סלים: שר החקלאות לבדו לא יכול לבצע החלטת ממשלה.

סאלח סלים: הוא יצטרך להביא את זה לממשלה.

סאלח סלים: אני פונה לחברי הממשלה להתנגד לדעתו של שר החקלאות.

סאלח סלים: ולסיום אני אומר, כל הכפרים הקיימים שהוכרו מתקיימים עוד לפני 1948.

סאלח סלים: עין-חוד הועבר ממקומו והובא למקום החדש בשנת 1948.

סאלח סלים: לא נכון מה שהופץ.

סאלח סלים: אני מודיע, כדי שהאנשים ידעו.

סאלח סלים: לא נכון שיש עשרות כפרים שמחכים להכרה וזה עלול להיות תקדים.

סאלח סלים: זה שקר.

סאלח סלים: נשאר יישוב אחד בצפון הארץ.

סאלח סלים: נכון, יש בעיית הבדואים בנגב, והיא עומדת להיפתר, גם כן בתיאום בין הוועדה שנקראת ועדת-הארבעים לבין משרדים ממשלתיים.

סאלח סלים: כבר עברה תקופה די ממושכת.

סאלח סלים: אני מקווה ששר החקלאות יחזור בו מתוכניתו, שפירושה הכרזת מלחמה על כל האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

סאלח סלים: תודה רבה.

דן תיכון: תודה לחבר הכנסת סאלח סלים.

אלי גולדשמידט: לא ייתכן שהצעה לסדר-היום מושמעת מתחילתה עד תומה והשר שצריך להשיב לא שמע אותה כלל, לא שמע את הדברים.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, אני הצעתי לחבר הכנסת סלים להפסיק ולהמתין עד שהשר יגיע לכאן.

דן תיכון: ראיתי את עוזרי השר וחשבתי שהוא נמצא כאן, אבל העוזרים הגיעו והשר לא הגיע.

דן תיכון: עכשיו אומרים לי שהשר הגיע.

דן תיכון: הוא נכנס לבניין.

דן תיכון: חבר הכנסת טופיק כטיב – – –

תאופיק חטיב: אני מעדיף להמתין עד בואו של השר.

דן תיכון: אתה מעדיף להמתין עד שייכנס השר.

דן תיכון: רבותי, הפסקה לחמש דקות.

דן תיכון: (הישיבה נפסקה בשעה 16:30 ונתחדשה בשעה 16:37.

דן תיכון: )

דן תיכון: היישוב עין-חוד

דן תיכון: חברי הכנסת, הדיון מתחדש.

דן תיכון: נעבור עתה לדיון בהצעה לסדר-היום מס' 301 בנושא: היישוב עין-חוד – של חבר הכנסת טופיק כטיב.

דן תיכון: בבקשה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היישוב עין-חוד הוא יישוב שנמצא כיום בפארק-הכרמל.

תאופיק חטיב: היישוב הוקם בשנת 1948 על-ידי ממשלת ישראל, ואני מדגיש זאת, מכיוון שבשנת 1948 אנשי היישוב התגוררו במה שקרוי היום עין-הוד.

תאופיק חטיב: החליט מי שהחליט בשם הממשלה דאז שהתושבים האלה צריכים לעבור ממקומם.

תאופיק חטיב: הושיבו אותם במקום החדש הזה לפני 48 שנים ואמרו להם שזה יהיה מקום הקבע.

תאופיק חטיב: בשנת 1971 הכריזו על האזור כפארק לאומי, ומשום-מה גם היישוב הזה הוכרז כחלק מהפארק, אף שבסביבה קיימים הרבה יישובים שההכרזה כזאת דילגה עליהם.

תאופיק חטיב: אני יכול לטעון – ומי שצריך לשלול זאת, יביא את ההוכחה – שהיישוב הזה הוכרז כחלק מהפארק משום שהוא יישוב ערבי.

תאופיק חטיב: כל שאר היישובים היהודיים מסביב הוצאו מתוכנית הפארק הלאומי.

תאופיק חטיב: בשנת 1991, ביוזמת ראש הממשלה דאז שמיר, מנכ"ל משרד הפנים דב קהת והשר אריה דרעי, החלו ההליכים להכרה ביישוב.

תאופיק חטיב: היתה המלצה להכיר בו.

תאופיק חטיב: ממשלת רבין, זיכרונו לברכה, המשיכה בהליכים והכירה ביישוב, וממשיכו, שמעון פרס, עשה כך גם כן.

תאופיק חטיב: בשנת 1994 היתה הכרה כמעט סופית ביישוב הזה ובחלק מהיישובים האחרים.

תאופיק חטיב: בדצמבר 1995, כפי שסיפרו פה חברים, קיבל היישוב הזה הכרה ואף הוקצבו לו 5 מיליוני שקלים לתשתית, כדי שיישוב כזה – שהועבר ממקומו פעם אחת, ב-1948 – יוכל לחיות בשנת 1996 ברמה של יישוב במדינת ישראל, או קרוב אליה, ולא כפי שהוא חי כיום, כמו שבט אי-שם במרכז-אפריקה.

תאופיק חטיב: חברי הכנסת, אני לא מבין את הנטייה, כפי שהועברה על-ידי מנכ"לית המשרד לאיכות הסביבה בישיבת ועדת הפנים – ששר החקלאות ואיכות הסביבה מתכוון לבטל את ההחלטה.

תאופיק חטיב: אני חושב, שלביטול יש גם סיבות, נסיבות ופרוצדורה, וצריך לחפש צידוק לביטול.

תאופיק חטיב: על ביטול לשם ביטול לא שמעתי, לא הכרתי ולא הבנתי.

תאופיק חטיב: אני מקווה, שהמנכ"לית טועה בהבנתה והשר לא יעשה ההיפך ממה שעשו שתי ממשלות לפניו, שהוא לא יבטל החלטות, ולא תהיה סטיגמה על ממשלת ישראל שהיא באה לבטל כל מה שנעשה לפניה, הן בפנים והן בחוץ.

תאופיק חטיב: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: החלטת השר לאיכות הסביבה לפעול לביטול ההכרה ביישוב עין-חוד

דן תיכון: הצעה לסדר-היום מס' 291, באותו נושא:

דן תיכון: החלטת השר לאיכות הסביבה לפעול לביטול ההכרה ביישוב עין-חוד.

דן תיכון: חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, בישיבת ועדת הפנים של הכנסת בשבוע שעבר הופתעתי עד מאוד – וזו לשון המעטה – כאשר שמעתי מפי המנכ"לית החדשה של המשרד לאיכות הסביבה כאילו יש בדעתו של השר לאיכות הסביבה לפעול לביטול ההכרה ביישוב עין-חוד ואולי גם ביישובים אחרים.

יוסי שריד: אני מרשה לעצמי לומר, שעל-פי הנימוקים ששמעתי באותו מעמד בוועדה, ועל-פי הנימוקים ששמעתי אחר כך באמצעי התקשורת השונים, השר לאיכות הסביבה רפאל איתן לא יכעס עלי אם אומר, שאולי הוא יודע במה דברים אמורים אבל נציגתו אין לה שמץ של מושג, אולי גם לשר אין מושג.

יוסי שריד: אגיד מדוע אני מעז לחוות דעה כזאת.

יוסי שריד: בדברי ההנמקה נאמר – יש לי פה ערמה של מסמכים, אבל לא נשתמש בכולם – מדוע יש בדעתו של השר לאיכות הסביבה לפעול לביטול ההכרה, כאילו מעולם לא היתה החלטת ממשלה בעניין זה; הנימוקים אמרו שהיתה איזו החלטה בלתי ברורה של הממשלה הקודמת.

יוסי שריד: ובכן, אני רוצה לקרוא לכם את ההחלטה הבלתי ברורה של הממשלה הקודמת, ואתם תשפטו אם מדובר בהחלטה ברורה או בלתי ברורה.

יוסי שריד: ההחלטה היא מיום 2 בינואר 1995, וממנה תלמדו שאפילו היתה החלטה מוקדמת לעניין עין-חוד ביום 11 בדצמבר 1994 – כלומר, כמעט לפני שנתיים – ואם יורשה לי לומר בצניעות, ההחלטה הזאת התקבלה בממשלה הקודמת על-פי יוזמתי.

יוסי שריד: ובכן, ההחלטה הבלתי ברורה, כביכול, שעליה מדובר, החלטה מס' 4569: מחליטים – – – להכיר ביישובים המפורטים להלן כיישובים לכל דבר ולהטיל על שר הפנים ועל השרים הנוגעים בדבר, כל אחד בתחומו, לעשות במסגרת סמכויותיו שבחוק את כל הנדרש כדי להעניק ליישובים המפורטים להלן מעמד כיישוב מוכר: אל-עריאן – – – חוואלד – – – דמידה – – – עין-חוד", ופה יש כוכבית שמלמדת שהחלטה בעניין זה כבר נפלה שבועיים, שלושה שבועות או כמעט חודש קודם.

יוסי שריד: אני חוזר: "מחליטים – – – להכיר ביישובים המפורטים להלן – – –", מפורט, אין דבר ברור יותר מן ההחלטה הזאת.

יוסי שריד: נכון שאך ורק באופן פורמלי אפשר לומר שכל ההליכים הסטטוטוריים לא נסתיימו.

יוסי שריד: אני רוצה לומר לכם, רבותי חברי הכנסת, כולכם מנוסים בהליכים סטטוטוריים ויודעים שהם יכולים להימשך שנים על גבי שנים.

יוסי שריד: מה שקובע לענייננו הוא החלטת ממשלה, כל המוסדות האחרים אין להם אלא לבצע את החלטת הממשלה, לפעמים זה לוקח יותר זמן ולפעמים זה לוקח פחות.

יוסי שריד: מי שחושב שהיתה רק החלטת ממשלה המכירה בעין-חוד וביישובים אחרים כיישובים לכל דבר איננו אלא טועה, משום שלאחר מכן מועצת גנים לאומיים ושמורות טבע החליטה לבטל הכרזתו של שטח בן 170 דונם כפארק.

יוסי שריד: בכלל, עכשיו מדברים בשם הטבע והנוף, נו, אני לא מכיר תקופות נאמנות יותר לגנים הלאומיים מאשר התקופה של 1996-1992.

יוסי שריד: במועצת גנים לאומיים ושמורות טבע – שם יושבים כל הנציגים הכי מוסמכים, שוחרי הטבע והנוף וארץ-ישראל וכל הדברים הטובים – מצביעים, שימו לב: בעד ההצעה הזאת – 21, 1 נמנע, אין נגד.

יוסי שריד: שם יושבים נאמני הנאמנים, טוב, לא ידענו אז שיש נאמנים עוד יותר נאמנים.

סאלח טריף: אולי הפחדת אותם?

יוסי שריד: נכון, בהחלט, הרי אתה יודע שאני מטיל את אימתי.

יוסי שריד: כולם מצביעים בעד, נמנע אחד.

יוסי שריד: לא זו בלבד, בדברי ההנמקה של הממשלה החדשה נאמר כאילו שר הפנים לא חתם.

יוסי שריד: נו, לפני כמה דקות דיברתי עם שר הפנים הקודם ושר הפנים אמר:

יוסי שריד: חתמתי גם חתמתי ולא רק חתמתי.

יוסי שריד: אני לא צריך לשאול אותו, כי אני יודע את מצב העניינים, טיפלתי בזה באופן אישי, לא רק שהוא חתם אלא הוא גם הריץ את התוכניות.

יוסי שריד: לדוגמה, לפני מכתב – תראו איזו כברת דרך עברנו – של הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה, מועצה אזורית חוף-הכרמל, חתום אריה שמחוני ראש המועצה.

יוסי שריד: האמינו לי, את המסמכים האלה ליקטתי בדקות האחרונות, כי לצערי לא ידעתי שהנושא עולה היום על סדר-היום: "לכבוד מר חיים רמון, שר הפנים, משרד הפנים.

יוסי שריד: אישור מליאת מועצה אזורית חוף-הכרמל לביטול הכרזה על שטח בגן לאומי – – –"; אגב, האנשים האלה גם כן חיים שם במקום, אוהבים את המקום, לא בקלות הם מוותרים על 170 דונם.

יוסי שריד: אם כבר מדברים על דונמים, אני רוצה לשאול את כבוד השר לאיכות הסביבה מה זה 170 דונם ליישוב, אלא אם כן השר החדש לאיכות הסביבה אומר: אני עומד לעקור את היישוב הזה ממקומו.

יוסי שריד: טוב, נדון בזה.

יוסי שריד: מה זה 170 דונם?

יוסי שריד: יש יישוב בארץ של 170 דונם, השר לאיכות הסביבה?

יוסי שריד: יש דבר כזה?

יוסי שריד: תל-עדשים הוא יישוב מעל 170 דונם?

יוסי שריד: הרי כאשר אני קיבלתי את ההחלטה על 170 דונם קיבלתי אותה לא בחצי לב, קיבלתי אותה ברבע לב, כי אני יודע שזה כמעט לעג לרש, לעג למנושל, אין דבר כזה, בעיקר כאשר אני משווה את זה ליישוב שכן, אגב, יישוב יוצא מן הכלל שעזר מאוד בעניין ההכרה בעין-חוד אף שיש לו בעיות, מושב שיתופי ניר-עציון, אנשים דתיים.

יוסי שריד: היו שם בעיות, הם הבינו והלכו לקראת העניין, ואני רק משבח אותם.

יוסי שריד: לרפת של ניר-עציון מאשרים גריעה יותר גדולה מאשר לכל היישוב הזה, לעין-חוד.

יוסי שריד: לרפת, רבותי.

יוסי שריד: רפת – זה חשוב.

יוסי שריד: אבל אולי בני אדם יותר חשובים, אולי.

יוסי שריד: לא זו בלבד, רבותי – אם אתם חושבים שבזה זה נגמר, אז יש לכם טעות.

יוסי שריד: הממשלה הקודמת לא הסתפקה בהצהרה כללית; כי אנחנו כבר מכירים את ההצהרה הכללית של ממשלת שמיר.

יוסי שריד: הרי שר הפנים לשעבר לשעבר, אריה דרעי, הוא זה שהודיע.

יוסי שריד: חבל שזה היה ערב בחירות.

יוסי שריד: טוב, מזל שיש בחירות, אז לפעמים שומעים בשורות טובות, ערב בחירות.

יוסי שריד: אריה דרעי, בכבודו ובעצמו – כשר הפנים ב-1992 – הודיע על הכרה ביישוב עין-חוד.

יוסי שריד: אבל לא מספיק להודיע על הכרה, כי צריך להעביר את כל הגלגולים, וזה לא מן הדברים הקלים.

יוסי שריד: הממשלה הקודמת, ממשלת רבין-פרס, אישרה תקציב – 5 מיליוני שקלים ל-1996, לתשתיות.

יוסי שריד: אז כל שאר ההליכים שלא נסתיימו – ויש מעט מאוד הליכים שלא נסתיימו – הם הליכים בעלי אופי פורמלי, בעלי אופי טכני, אבל הם לא יכולים לשמש עילה – – –

חיים אורון: גם הכנסת, לא רק הממשלה.

יוסי שריד: גם ועדת הכספים של הכנסת אישרה את 5 מיליוני השקלים, כי לא היה אפשר לאשר אותם בלי שוועדת הכספים תיתן את הגושפנקה שלה.

דן תיכון: הוא רוצה לומר שאני אישרתי זאת באותה ישיבה.

נואף מסאלחה: נכון.

נואף מסאלחה: כן, אדוני היושב-ראש.

יוסי שריד: ולכן, רבותי חברי הכנסת, אני לא רואה בנושא הזה נושא שמיוצג אך ורק על-ידי אנשי האופוזיציה דהיום.

יוסי שריד: אני מאוד מקווה שזה לא המצב.

יוסי שריד: אני כמעט סמוך ובטוח שלא זה יהיה המצב.

יוסי שריד: בין שאר הנימוקים שהושמעו כדי להלך אימים על העם היושב בציון נאמר שיש 40 יישובים.

יוסי שריד: הגדילו לומר – שמעתי במו אוזני, לא צריך לספר לי – שאלה לא 40 יישובים, אלא, בעצם, 70 יישובים, יכול להיות שמדובר ב-80 יישובים.

יוסי שריד: לא דובים ולא יער.

יוסי שריד: מי שאומר את זה פשוט לא מתמצא.

יוסי שריד: ואני שמח שחברי הקודמים לי אמרו את זה באופן מפורש.

יוסי שריד: מדובר בשבעה-שמונה יישובים, לכל היותר, שרובם ככולם כבר אושרו; אולי להוציא יישוב אחד או שני יישובים.

יוסי שריד: כך שאין מה להלך אימים.

סאלח סלים: נשאר יישוב אחד.

יוסי שריד: נשאר יישוב אחד.

יוסי שריד: לא זו בלבד שכל הדברים הללו כבר בוצעו או אושרו הלכה למעשה, אלא כבר נעשו דברים מסוימים בשטח; יכול להיות שצריך לבטל אותם עכשיו – להחזיר את הגלגל אחורנית.

יוסי שריד: למשל, "בזק" הרכיבה שם מערכת טלפונים.

יוסי שריד: יכול להיות שעכשיו צריך לקחת אותה בחזרה.

יוסי שריד: מה זה הכרה ביישוב?

יוסי שריד: – צריך להבין; הרי היישוב קיים, יושבים שם אנשים.

יוסי שריד: נאמר כאן, ובצדק: יושבים שם אנשים, נשים וטף; אין להם מינימום שבמינימום שמתחייב על-פי אמת מידה כלשהי של חיים תקינים.

יוסי שריד: ריבונו של עולם.

יוסי שריד: אין מים, אין חשמל מסודר, אין שירותי טלפון מסודרים, אין כביש.

יוסי שריד: אתם יודעים כמה מאמץ היה צריך להשקיע כדי שכל הגורמים הנוגעים בדבר יסכימו לכביש?

רחבעם זאבי: המועצה האזורית מטפלת בהם?

יוסי שריד: ודאי.

יוסי שריד: היא אישרה את זה.

יוסי שריד: המועצה האזורית – הנה פה המסמך – אישרה את זה.

יוסי שריד: הכול בהסכמה.

יוסי שריד: חבר הכנסת זאבי, אני השקעתי בזה שנתיים ימים של עבודה.

יוסי שריד: כל דבר שנאמר הוא לכאורה דבר קל, אבל אתה יודע, שכאשר צריך להסכים על תוואי של כביש, ויש יישובים כאן ויש יישובים שם, ולכל אחד יש בעיות, וגם בעיות אמיתיות.

יוסי שריד: ולמועצה האזורית יש צרכים ויש דרישות, אז זה מסובך.

יוסי שריד: הכול בהידברות והכול בהסכמה.

יוסי שריד: כל הצדדים הנוגעים בדבר – גם אם מדובר ביישובים שם, במועצה האזורית, ברשויות הטבע, ברשויות הנוף – יש הסכמה מלאה לעניין.

יוסי שריד: לכן ההודעה באה כל כך במפתיע.

דן תיכון: נא לסיים.

יוסי שריד: אני בכל זאת רוצה לומר משהו בעניין גריעה של 170 דונם.

יוסי שריד: רבותי חברי הכנסת, אתם יודעים שיישוב לא יכול להתקיים על 170 דונם.

יוסי שריד: הרי אתם יודעים את זה.

יוסי שריד: בעניין זה אני מרגיש קצת אשם.

יוסי שריד: היו עלי לחצים כבדים מכאן ומכאן.

יוסי שריד: אנשי עין-חוד – ואני חייב לשבח אותם קודם כול על גישתם המאוד מאוד מפוקחת ומציאותית – הם רצו מינימום שבמינימום, ואמרו לי שזה באמת מינימום – 500 דונם, וגם זה מינימום.

יוסי שריד: אמרתי להם: רבותי, אני יכול לאשר בשלב הזה 170 דונם, זה מה שאני יכול לאשר, ואני מציע לכם, כעצת ידיד – ואני חושב שאני ידיד שלהם – תיקחו, ותסכימו ל-170 דונם, כדי שנעשה צעד קדימה, כדי שאפשר יהיה סוף סוף להתחיל ולרפא את הפצע הפתוח והמכאיב הזה.

יוסי שריד: אז בואו נתחיל לרפא.

יוסי שריד: 170 דונם – זה כלום; אין יישוב כזה בארץ.

יוסי שריד: כל רשויות הטבע והנוף, שהן מסורות לעניין הטבע והנוף לא פחות ממישהו אחר, גם הן הבינו, בסופו של דבר, שאם אתה לא עוקר את היישוב, אתה צריך לתת לו איזה שהוא מרחב נשימה; ואני לא רוצה להגיד מרחב אחר.

יוסי שריד: אני חושב שזו החלטה לא רק בלתי מתוקנת מבחינה שלטונית, לא רק בלתי מוסרית, לא רק חפוזה, לא רק נמהרת, לא רק אומללה, אלא גם החלטה מסוכנת, משום שנאמרו כאן דברים.

יוסי שריד: אני חושב שמדובר בסכנה של הידרדרות מאוד חמורה וקשה ומיותרת במערכת היחסים בין המדינה לבין אזרחיה הערבים.

יוסי שריד: למה צריך את זה עכשיו?

יוסי שריד: מי צריך את זה עכשיו?

יוסי שריד: בשביל מה?

יוסי שריד: זה פשוט דבר מיותר.

יוסי שריד: אם מישהו חושב שבחזית הזאת יתייצבו רק אזרחים ערבים, יש לו טעות.

יוסי שריד: בחזית הזאת יתייצבו גם אזרחים ערבים וגם אזרחים יהודים, ולאו דווקא מן האופוזיציה.

יוסי שריד: אני מכיר הרבה אנשים בבית שיהיו באותה חזית.

יוסי שריד: ולכן, אם יורשה לי להשיא עצה בדחילו ורחימו לשר לאיכות הסביבה, אני חושב שפשוט נפלה כאן טעות.

יוסי שריד: מכל בחינה, נפלה כאן טעות.

יוסי שריד: מוטב לתקן את הטעות הזאת בכל ההקדם – אולי אפילו היום, במעמד המכובד הזה.

יוסי שריד: עדיף לעשות כך מאשר להסתבך במאבק, שלפי דעתי, תוצאותיו ידועות, אבל השפעותיו והשלכותיו שליליות, מסוכנות וחמורות.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: ישיב שר החקלאות, בבקשה.

רפאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתנצל על האיחור בכניסתי לאולם.

רפאל איתן: לא ידעתי שהדיון יהיה כל כך מוקדם.

רפאל איתן: הבעיה היא לא שאלה של דונמים, אלא בעיה עקרונית.

רפאל איתן: אני שאלתי את השר לשעבר שריד בשאילתא: למה לא תחזיר אותם לבתיהם?

רפאל איתן: מה אתה הולך להפקיע פה אדמות ולהפקיע אדמות שם – תחזיר אותם לבתיהם – – –

יוסי שריד: אם אתה מציע את זה?

רפאל איתן: לא, על זה הממשלה לא דנה.

רפאל איתן: זאת היתה התשובה.

רפאל איתן: הנושא הזה עלה גם בכנסת הקודמת, על-ידי חבר הכנסת רן כהן.

רפאל איתן: הוא שאל אותי אם אני אסכים לתמוך בו במתן מעמד קבע ליישוב הזה.

רפאל איתן: אמרתי לו: למה לא תציע להחזיר אותם לבתיהם?

רפאל איתן: הלוא הבתים שלהם שלמים, עומדים, הבנים גרים שם.

עבד-אלוהב דראושה: אתה מסכים שהם יחזרו לבתים שלהם?

רפאל איתן: אז הוא הוריד את זה.

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, אתה תרים את היד ואז אני אשקול.

רפאל איתן: אני לא אומר שזאת הצעה שלי, אני אומר:

רפאל איתן: למה לא מציעים את זה?

חיים אורון: למה?

טלב אלסאנע: יש לנו שר שיחליט.

דן תיכון: למה אתה חושב שאתן לך מה שלא נתתי לחבר הכנסת דראושה?

טלב אלסאנע: אולי נשמע ממנו הצעה?

רפאל איתן: למה לא הצעתם את זה?

רפאל איתן: עכשיו, עין-חוד – המקום הזה יושב על אדמות המדינה, באופן לא חוקי, ואין לו שום מעמד חוקי.

רפאל איתן: יש עוד שבעה כאלה – גם להם צריך לתת מעמד.

רפאל איתן: למה אתם לא מזכירים אותם?

חיים אורון: מזכירים.

רפאל איתן: ראס-אל-עין, כולם בצפון.

רפאל איתן: חמירה, דמידה, כוואנה וחוסניה.

רפאל איתן: למה אתם עושים פרוטקציה לאלה ולא לאלה?

יוסי שריד: – – –

רפאל איתן: אתם רוצים תשובה?

דן תיכון: חבר הכנסת שריד, נתתי לך רבע שעה במקום שלוש דקות.

יוסי שריד: כולם הוכרו על-ידי הממשלה.

דן תיכון: בסדר, אמרת את זה.

רפאל איתן: היות שזאת גישה די מפוקפקת מבחינתי, אני שואל מדוע פליטי מג'דל ומעלול צריכים לשבת בפרברים של נצרת?

עבד-אלוהב דראושה: תציע.

עבד-אלוהב דראושה: הם מוכנים לחזור.

רפאל איתן: אני מציע.

רפאל איתן: לכן, היות שזו שאלה עקרונית – – –

עבד-אלוהב דראושה: אתה מוכן להחזיר – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: שיחזיר אדמות לאנשים מהיישוב שלי.

רפאל איתן: היות שזו שאלה עקרונית מדרגה ראשונה, וזאת לא בעיה של עין-הוד, אני מציע שהמליאה תדון בעניין.

רפאל איתן: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת סאלח טריף, אתה רוצה להציע הצעה לסדר הדיון?

דן תיכון: בבקשה.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, הנושא מונח על שולחנה של ועדת הפנים.

סאלח טריף: יש החלטה של ממשלת ישראל.

סאלח טריף: יש בקשה של השרים הנוגעים בדבר.

סאלח טריף: הנושא טעון אישור של ועדת הפנים של הכנסת.

סאלח טריף: אי-אפשר להפוך סדרי בראשית בדברים שכבר נדונו והוחלט עליהם.

סאלח טריף: זה לא יהיה רק עניין של סדרי מינהל לא תקינים, בלשון המעטה, אלא פשוט לא ייתכן שאנחנו נשנה מצב כזה.

סאלח טריף: הממשלה הזאת מוכנה ללכת על הסכמים בין-לאומיים שהיא התנגדה להם באופן מפורש, ולא להחליט על דברים כל כך חשובים שנמצאים כבר בביצוע, שנמצאים, אדוני השר, בהליכי תכנון ובנייה מתקדמים, לעשות על זה מחדש דיונים על גבי דיונים כדי להביא ליתר תסיסה בקרב האוכלוסייה?

סאלח טריף: אלה בכל זאת אנשים חיים.

סאלח טריף: על כן אני מציע, אדוני היושב-ראש, שהנושא יועבר לוועדת הפנים של הכנסת, שם מתנהל הדיון, שם יוכרע הדיון ושם גם יאושרו התקנות.

דן תיכון: תודה.

רפאל איתן: איפה היית כשהיתה הממשלה שלכם?

דן תיכון: אדוני שר החקלאות.

דן תיכון: רבותי, הממשלה מציעה לקיים דיון במליאה.

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה מציע להסיר את – – –

עבד-אלוהב דראושה: להעביר לוועדה, תיקנתי את זה.

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, תקשיב בסבלנות.

דן תיכון: אני חוזר: הממשלה, השר ביקש לקיים דיון במליאה.

דן תיכון: על כן אפשר להסיר ואפשר גם להעביר לוועדה.

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה מציע להעביר לוועדה את הצעתו של חבר הכנסת סאלח סלים.

דן תיכון: בבקשה, דקה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפגישה של סיעתנו עם ראש הממשלה לפני כשבועיים הוא הודיע בצורה חגיגית והתגאה בכך שהוא ראש הממשלה של כל האזרחים.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו רואים היום שיש יותר מאשר ראש ממשלה אחד.

עבד-אלוהב דראושה: לכל אחד יש כנראה מדיניות אחרת.

עבד-אלוהב דראושה: ראש ממשלה שהוא סגן ראש ממשלה ושר החקלאות מבטל החלטות של ממשלה קודמת, מנסה להגיע להתנגשות חזיתית עם הציבור הערבי, רוצה ליצור אווירה של משבר בין הציבור הערבי לממשלה הזאת, למדינה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: ואני אומר לך, אדוני שר החקלאות, לא תצליח במגמה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: הכנסת תמנע זאת.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שגם הממשלה כולה לא תאשר צעדים כאלה.

עבד-אלוהב דראושה: זה מגוחך, מה שאתה מציע, זה דבר שמנוגד לכל טעם טוב.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לראש הממשלה, לשרי הממשלה, אל תלכו שולל אחרי שר החקלאות, שכל מה שהוא רוצה הוא לדפוק את הציבור הערבי, רוצה להזיק למערכת היחסים בין יהודים לערבים.

עבד-אלוהב דראושה: ההצעה שלך היא הצעה גזענית, בזויה, שאיננה במקומה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני, אני מציע שהנושא הזה יידון בוועדת הפנים של הכנסת.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת חיים אורון מציע להעביר לוועדה את הצעתו של חבר הכנסת טופיק כטיב.

דן תיכון: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת איתן יכול היה להתמודד על תפקיד יושב-ראש הכנסת, ואז תפקידו היה לקבוע כאן את סדר-היום.

חיים אורון: הוא בא בשם הממשלה ואומר: תדונו.

חיים אורון: מה עמדתך ומה עמדת הממשלה?

חיים אורון: יש עמדת ממשלה שצריך לתת הכרה לעין-חוד.

חיים אורון: אתה מציע להעביר את עין-חוד לעין-הוד.

חיים אורון: אני מבין שזאת הצעה של הממשלה החדשה לגבי כל היישובים בארץ.

חיים אורון: שיהיה לך אומץ, תעלה לדוכן, תציע את זה, ואז נדע מה אתה חושב.

חיים אורון: אדוני השר, הדבר הגרוע ביותר שאתה יכול לעשות הוא להסתתר מאחורי מעטה של צביעות ולא לומר למה אתה מתכוון.

חיים אורון: אתה מתכוון שעין-חוד תיעלם.

חיים אורון: העם היושב בציון, לא התושבים הערבים, היהודים, לא ייתנו לך לבצע מדיניות כזאת.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת טלב אלסאנע מציע להסיר את הצעתו של חבר הכנסת שריד.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, יש לנו פתגם בערבית שאומר: מהמתקפה הראשונה הוא שובר את המקל או את החרב שהוא הולך להילחם באמצעותם.

טלב אלסאנע: זה בדיוק מה שעושה השר רפאל איתן.

טלב אלסאנע: כשהוא היה יושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים הוא דיבר כל הזמן על לבנון, כאילו רצה באמצעות הוועדה להכריז מלחמה על לבנון.

טלב אלסאנע: עכשיו, בתפקידו כשר החקלאות ואיכות הסביבה, הוא רוצה לעסוק לא רק באיכות הסביבה ובחקלאות, הוא רוצה לעסוק במלחמות.

טלב אלסאנע: לכן, בהתחלה הוא רוצה להכריז מלחמה על עין-חוד, והוא בא היום להציג עצמו כמושיע גדול של הסקטור הערבי ואומר: אתם בממשלת מפלגת העבודה, מדוע לא החזרתם אותם למקומותיהם – על מנת ליצור עימות או ויכוח.

טלב אלסאנע: יש החלטת ממשלה שאושרה, ואנחנו מבקשים לקיים אותה.

טלב אלסאנע: או שמא השר איתן רוצה להחזיר את תושבי עין-חוד לבקבוק.

טלב אלסאנע: אנחנו לא ניתן לו, זה לא יעבור, והוא צריך להודות שזכותם של תושבי עין-חוד לחזור ולגור בכפרם.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה מבקש להעביר לוועדה את הצעתו של חבר הכנסת שריד.

דן תיכון: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהנושא חשוב מאוד, מעל ומעבר לכל קווי פורמליות, אופוזיציה וקואליציה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנושא נוגע ללב-לבה של המדינה – של הדו-קיום, של השלום, של החיים במדינה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שכל איש אחראי שיש לו מושג מה זה להיות תושב, מה זה להיות בן של כפר, מה זה לא להיעקר ולהיות פליט פעם נוספת, יתקומם כנגד אפילו מתן אפשרות או הרמת הקול לעקירת יישובים מחדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי 50 שנות התיישבות במקום, בעיר האבות, באדמה שלהם, בקרקע שלהם, כאשר רואים עכשיו את האור בקצה המנהרה, רוצים לעקור אותם מחדש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש להעביר את הנושא לוועדה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

דן תיכון: מי בעד העברת – – –

חיים אורון: לוועדה.

דן תיכון: אל תלמד אותי, כי אני אעיר לך לאחר מכן מה היו האפשרויות כאן בעת הדיון, ואתה שינית את דעתך כמה וכמה פעמים ולא הבנתי למה.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה.

דן תיכון: מי בעד העברת שלוש ההצעות לדיון במליאה?

דן תיכון: מי נגד?

דן תיכון: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 13 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושאים בסדר-היום – 19 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושאים שהעלו חברי הכנסת ס' סלים, ט' כטיב וי' שריד בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דן תיכון: רבותי, בעד – 13, נגד – 19.

דן תיכון: לא יתקיים דיון במליאה.

דן תיכון: רבותי, קיימת הצעה אחרת: להעביר את הנושא לדיון בוועדת הפנים.

דן תיכון: אנחנו מצביעים על כל ההצעות בהצבעה אחת.

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 2

רפאל איתן: שוועדת הכנסת תחליט.

דן תיכון: רק רגע, ההצבעה מתבטלת.

דן תיכון: אדוני השר, אתה מבקש ועדה אחרת?

רפאל איתן: שוועדת הכנסת תקבע איזו ועדה.

דן תיכון: בסדר.

סאלח טריף: מה זה?

דן תיכון: חבר הכנסת סאלח טריף, תאמין לי שאת הדברים האלה הספקתי ללמוד.

דן תיכון: חבר הכנסת טריף, אני קורא אותך לסדר.

סאלח טריף: מה עשיתי?

דן תיכון: מי בעד העברת כל ההצעות לדיון באחת מוועדות הכנסת, כפי שתקבע ועדת הכנסת?

דן תיכון: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושאים לוועדה שתקבע ועדת הכנסת – 27 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושאים שהעלו חברי הכנסת ס' סלים, ט' כטיב וי' שריד לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

דן תיכון: בעד – 27, נגד – 1.

דן תיכון: כל שלוש ההצעות הללו עוברות לדיון בוועדה.

דן תיכון: אדוני השר, אתה ביקשת להעביר את זה לוועדה כלשהי למעט ועדת הפנים?

רפאל איתן: לא.

דן תיכון: במקרה של מחלוקת, אם הוא מבקש להעביר לוועדת הפנים, ואתה מבקש לוועדת הכלכלה, אני צריך להעביר את זה לוועדת הכנסת.

דוד צוקר: אי-אפשר להכניס מלים לפה.

רפאל איתן: – – –

דן תיכון: רבותי, כפי שקבעתי – – –

סאלח טריף: – – –

דן תיכון: אדוני, חבר הכנסת סאלח טריף, אל תעזור לי.

דן תיכון: חבר הכנסת זנדברג ביקש להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

דן תיכון: מאחר שאתה מבקש להעביר את זה לוועדת הפנים, תקבע ועדת הכנסת.

דן תיכון: תודה רבה לכם, רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, תרשה לי להסביר לך.

דן תיכון: תאמין לי, אני לא יודע למה שינית את ההצעה שלך, אבל היו שש עמדות פנויות.

דן תיכון: משהוא הציע לקיים דיון במליאה, יכלו חברי הכנסת להציע להסיר או להעביר לוועדה.

חיים אורון: לא ידעתי מה הוא יציע ורציתי להיות הראשון.

דן תיכון: בסדר.

דן תיכון: אנחנו עוברים לנושא הבא: מדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית בישראל, של חבר הכנסת אחמד סעד, גמר הדיון ותשובת השר.

דן תיכון: חבר הכנסת רחבעם זאבי, רשות הדיבור לך.

רחבעם זאבי: מי השר המשיב?

דן תיכון: השר המשיב – צחי הנגבי, שר הבריאות.

אחמד סעד: זו פעם שלישית שאין שר.

דן תיכון: אדוני רוצה לשבת?

דן תיכון: אני שומע אותו גם בישיבה כשהוא לא צועק.

דן תיכון: בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, הדיון נקטע בפעם שעברה מפני שלא היה שר משיב ואמרתי: אני מעדיף לדחות את דברי לישיבה הבאה שבה יהיה נוכח שר משיב.

רחבעם זאבי: עברו שבוע או שבועיים, והסיפור חוזר על עצמו.

רחבעם זאבי: הממשלה מזלזלת בכנסת ולא נותנת לה את הכבוד האלמנטרי המתחייב.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, אתה מבקש שנצא להפסקה לחמש דקות?

רחבעם זאבי: אני מבקש שיהיה שר משיב.

דוד טל: אנחנו נדאג – – –

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להעיר הערה.

דוד טל: בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כבוד חבר הכנסת רחבעם זאבי, בקשר לביקורת המוצדקת שלך ברצוני להביא את דבריו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, שאמר לי באופן אישי, כיושב-ראש הקואליציה, כי הוא מבקש שתהיה הקפדה מלאה על כך שתהיה נוכחות לפחות של שר אחד ליד שולחן הממשלה.

מיכאל איתן: אני מבקש להפסיק את הישיבה על מנת שנוכל להזעיק את השר התורן שיהיה נוכח ליד שולחן הממשלה.

דוד טל: אני מקבל את בקשתו של חבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: סליחה, אני רוצה לתקן: זה צריך להיות, כמובן, בהסכמה של חברי הכנסת, כי אחרת יהיה מצב שהממשלה משתקת את הכנסת, ואת זה בוודאי לא הייתי רוצה.

מיכאל איתן: אם יש הסכמה ויש דרישה, אני גם אטלפן כנדרש.

מיכאל איתן: אני חושב שהדרישה צודקת, ואם הכנסת רוצה בכך, אני מוכן לעשות את זה.

מיכאל איתן: אני מוכן לעשות את זה תוך כדי המשך הדיון, חבר הכנסת רחבעם זאבי.

דוד טל: חבר הכנסת איתן, אכן מן הראוי ששר יהיה נוכח כאן במהלך הדיון.

דוד טל: זאת לא הפעם הראשונה, ואני מבקש שלהבא יקפידו על הדבר הזה.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, אתה מקבל את ההצעה?

רחבעם זאבי: אני מסכים להפסקה שבה ינסו למצוא את השר המשיב, ונחדש את הישיבה בנוכחותו.

דוד טל: אני מכריז על חמש דקות הפסקה ולאחר מכן נחזור.

דוד טל: (הישיבה נפסקה בשעה 17:17 ונתחדשה בשעה 17:32.

דוד טל: )

דוד טל: חברי הכנסת, אני מתכבד לקרוא בפניכם מכתב שנתקבל ממזכיר הממשלה: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להודיעך, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי ראש הממשלה מינה ממלאי-מקום לשרים כדלקמן: השר יולי אדלשטיין כממלא-מקום שר התעשייה והמסחר בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ג באב התשנ"ו, 29 ביולי 1996, עד יום י"ח באב התשנ"ו, 3 באוגוסט 1996.

דוד טל: השר אליהו סויסה כממלא-מקום שר העבודה והרווחה בעת היעדרו מהארץ, מיום י"ד באב התשנ"ו, 30 ביולי 1996, עד יום כ"ד באב התשנ"ו, 9 באוגוסט 1996.

דוד טל: בכבוד רב, דן נוה.

דוד טל: רשות הדיבור לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, הדיון הזה נסוב על טענת חברי כנסת ערבים שיש קיפוח חמור של המגזר הערבי בישראל.

רחבעם זאבי: זוהי הנחת מוצא לא נכונה וצריך להזים אותה.

רחבעם זאבי: אומנם יש סטטיסטיקה המדברת על עוני במגזר הזה, ועושי הסקרים הסטטיסטיים האלה והמפרסמים אותם אינם מבינים שהמשפחות הערביות הן גדולות, השכר של ראש המשפחה מתחלק על-פי מספר הילדים, ואז מתקבל סכום נמוך על כל ילד, וזה אומר עוני.

רחבעם זאבי: ועושי הסטטיסטיקה אינם מביאים בחשבון את הדיווח הלקוי בהכנסות, את העובדה שהכנסות של בני משפחה אחרים כמעט שאינן מדווחות; הם גם לא מביאים בחשבון את ההכנסות הסמויות מצריכה של ייצור עצמי וכו'.

רחבעם זאבי: לו היו הסטטיסטיקות נכונות – יקשה עלינו למצוא הסבר לווילות שצומחות בכפרי ואדי-עארה ובגליל.

רחבעם זאבי: כבר אמר מי שאמר כי יש שלוש דרגות לשקר: הראשונה – שקר, השנייה – שקר וכזב, והשלישית – סטטיסטיקה.

רחבעם זאבי: אל לנו לשכוח שערביי ישראל אינם ממלאים במלואן שלוש חובות אזרחיות: הם אינם משרתים בצבא, הם אינם משלמים מסים, רק 7% במגזר הערבי משלמים מסים, והם אינם בונים לפי חוקי התכנון והבנייה.

רחבעם זאבי: הבנים שלנו תורמים למדינה לפחות שלוש שנים חשובות מחייהם בשירות הצבאי, בעוד הבנים שלכם עושים באותו זמן לבתיהם ולעצמם.

רחבעם זאבי: אתם מקבלים קצבת יוצאי צבא, אף-על-פי שאינכם משרתים בצבא.

רחבעם זאבי: אתם צועקים על קיפוח, בעוד יישוביכם פורחים ומשגשגים, לא רק יחסית ליישובים ערביים בארצות שכנות, אלא גם יחסית ליישובים יהודיים שכנים.

רחבעם זאבי: לכברת הדרך שעשיתם בחמישה עשורים של המדינה אין משל ודוגמה בכל המזרח הקרוב המשוחרר בשליטה עצמית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם לשקר יש גבול.

רחבעם זאבי: אתם נהנים מחופש דת מוחלט, אתם לומדים במוסדות להשכלה גבוהה שנבנו בכספי העם היהודי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש גבול גם לשקר.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת זאבי לסיים.

רחבעם זאבי: סעודיה וכוויית לא הקימו את האוניברסיטאות שלנו, וגם לא את מעונות הסטודנטים שאתם שותפים בהם.

רחבעם זאבי: אתם בונים בתים חד-קומתיים בבתים צמודי קרקע, ומכרסמים בכך את העתודות המצומצמות של קרקעות המדינה.

רחבעם זאבי: ואחרי כל זה אתם מדברים על הגדרה עצמית, ובשלב הראשון – אוטונומיה תרבותית.

רחבעם זאבי: אתם קבוצת מיעוט לאומית הקושרת את עצמה לישות המדינית מעבר לגבול, שאתם שואפים לראותה כמדינה עצמאית.

רחבעם זאבי: אתם מדברים על ערבים שבפנים לעומת הערבים שבחוץ.

רחבעם זאבי: גם לא שכחנו את גילויי השמחה אצלכם כאשר נפלו טילים עירקיים בערינו – הריקוד על הגגות.

רחבעם זאבי: למגזר הערבי בישראל יש ריבוי טבעי מהגבוהים בעולם, למעלה מ-3%, ובנגב כמעט 4%.

רחבעם זאבי: מדינת ישראל לא יכולה להספיק לבנות עבורכם כיתות לימוד בקצב הגידול שלכם.

רחבעם זאבי: אנחנו לא רוצים מדינה דו-לאומית.

רחבעם זאבי: ישראל היא מדינת היהודים, ולא נסכים לשינויים בהגדרת המדינה, הדגל וההמנון.

רחבעם זאבי: היה כאן חבר כנסת ערבי שדיבר בדיון הזה בשלב הקודם שלו בערבית.

רחבעם זאבי: אם היה מגיע יהודי להיות חבר בפרלמנט ערבי – הוא היה מעז לדבר שם בשפה העברית?

טלב אלסאנע: אתה שוכח שהשפה הערבית היא שפה רשמית.

רחבעם זאבי: זה מדגים את הנושא הנדון: צעקה על קיפוח, כשיש לכם פריחה ושגשוג מדהימים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת זאבי להמשיך.

טלב אלסאנע: כל הדברים שלו לא מדויקים.

דוד טל: סליחה, אני לא מאפשר לך.

רחבעם זאבי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר סיפור אישי שלי, שמדגים את בעיית ערביי ישראל: הייתי אורח בכפר באקה-אל-ע'רביה, ואני רואה שעל אחד הרחובות יש שלט וכתוב: רח' יונה סאלק.

רחבעם זאבי: שאלתי את המארח שלי: מה עושה אצלכם יונה סאלק?

רחבעם זאבי: יונה סאלק היה רופא יהודי, אחד הממציאים של החיסון כנגד שיתוק ילדים.

רחבעם זאבי: ואז אמר לי המארח הערבי: כאשר השלימו את חיסון כל ילדי באקה-אל-ע'רביה כנגד שיתוק ילדים, קבענו את השלט הזה לכבודו.

רחבעם זאבי: יכול להיות שהיה גם ביקור של מישהו וזה היה חשוב, ויכול להיות שזה בסגנון שהם למדו מאתנו, סגנון סאלח שבתי: שמים שלט שאחר כך מתחלף.

רחבעם זאבי: מה שלמדתי באותו רגע הוא, שכפר ערבי על הגבול, כפר נידח שלא מכירים אותו באומות המאוחדות וגם לא כל חברי הכנסת ביקרו בו אי-פעם, זכה לכך שכל ילדי הכפר קיבלו חיסון נגד שיתוק ילדים, ואני מתגאה בכך כישראלי וכיהודי.

רחבעם זאבי: אבל אני שואל אתכם: באיזה כפר ערבי במזרח התיכון, לא בכפר ערבי – ברובע האצילים והעשירים בביירות או בקהיר או בכל מקום אחר, נאמר בדמשק, הגיעו לכלל מצב שבו כל ילדי השכונה קיבלו חיסון נגד שיתוק ילדים?

טלב אלסאנע: – – –

רחבעם זאבי: רק במדינת ישראל, שבה אתם טוענים על קיפוח, שבה אתם אינכם שותפים לחובות האזרחיות.

רחבעם זאבי: בניכם אינם משרתים בצבא, כאשר הבנים שלנו הולכים לשלוש שנים לפחות, וכאשר הם שבים מהשירות הצבאי – אם הם שבים שלמים – הם מגלים שבן גילם הערבי נמצא בסוף לימודי התואר השני.

רחבעם זאבי: אתם טוענים על קיפוח?

רחבעם זאבי: איזה קיפוח?

רחבעם זאבי: אתם זכיתם פה לפריחה, לשגשוג ולעדנה.

רחבעם זאבי: כל המזרח התיכון מקנא בכם.

רחבעם זאבי: בתוך 45 שנים עשיתם קפיצת דרך מימי הביניים לעידן החדש, תחת ממשל צבאי וביטול הממשל הצבאי, כאשר כל הזמן אתם לוטשים עיניים וכמהים להצטרף אל אחיכם מעבר לגבול, כדי להיות חלק מהמדינה הפלשתינית.

טלב אלסאנע: זו הסתה.

רחבעם זאבי: ואתם קוראים לעצמכם פלשתינים ישראלים.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש לסיים.

רחבעם זאבי: אתם מדברים על קיפוח?

רחבעם זאבי: אם יש קיפוח – – –

טלב אלסאנע: זה לא דיון, זו הסתה.

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת זאבי לסיים.

טלב אלסאנע: זה לא דיון, זו הסתה, זה סילוף.

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, כדי שאוכל להגן עליך בעתיד, אני מבקש ממך לאפשר לחבר הכנסת זאבי לסיים.

רחבעם זאבי: אתם מדברים על קיפוח?

רחבעם זאבי: אם יש קיפוח במדינת היהודים, זה הקיפוח של הרוב היהודי, שמוטלות עליו כל החובות האזרחיות; עליכם אין חובות, יש לכם רק זכויות, ואתם מנצלים אותן ומנצלים אותן עד הסוף – –

טלב אלסאנע: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחבעם זאבי: – – ובמקום להגיד תודה לעם שאתם חיים בקרבו, לעם אשר הקים את המדינה האחת והיחידה שיש לו, אתם מייללים על קיפוח, ואתם שותפים סמויים וגלויים למדינה הערבית השכנה שאתם רוצים להקים בשטחי ארץ-ישראל.

רחבעם זאבי: תודה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה הזיות, מר זאבי.

רחבעם זאבי: אלה עובדות.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת זאבי.

דוד טל: אני מזמין את חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

גדעון עזרא: כבוד היושב-ראש, ברכות, כנסת נכבדה, לגבי היחס לערבי ישראל, לי אין כל ספק שהמטרה של כולנו צריכה להיות להגיע למתן שוויון לערביי ישראל.

גדעון עזרא: אני חושב, שהדרך אינה פשוטה, הדרך ארוכה, ועל מנת שלא נדבר בססמאות צריך לעשות כמה דברים.

גדעון עזרא: הדבר הראשון, לא לדבר על ערביי ישראל בהכללה, כמו שאנחנו לא מדברים על יהודי ישראל בהכללה.

גדעון עזרא: בקרב ערביי ישראל יש קבוצות גדולות מאוד שטוב להן, כמו שיש קבוצות גדולות בקרב היהודים שטוב להן.

גדעון עזרא: ובקרב ערביי ישראל יש קבוצות לא מעטות שרע להן, ולחלק מהן רע מאוד.

גדעון עזרא: אביא כמה דוגמאות ממה שראיתי בחודשים האחרונים, דברים שראויים לציון ולתיקון.

גדעון עזרא: ליד טייבה יושב שבט כמו ערב-זברגה, שהועבר מתל-מלחתא, ובגלל טיפול לקוי של המועצה המקומית הערבית שאליה הוא מסופח, הוא שרוי בתנאים גרועים מאוד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עיריית טייבה.

גדעון עזרא: כן, עיריית טייבה.

גדעון עזרא: ראיתי את הכפר מסר.

גדעון עזרא: בחלק העליון של הכפר יש תנאים טובים, אבל הביוב מהחלק העליון של הכפר זורם לחלק התחתון.

גדעון עזרא: ראיתי את השבט ערב-אל-נעים, שמסופח לעיריית נצרת, והתנאים שלו אינם תנאים.

גדעון עזרא: ראיתי את הבדואים בנגב, שחלקים גדולים שלהם, התנאים שבהם הם חיים, תנאי החינוך שלהם, הם מתחת לכל ביקורת.

עבד-אלוהב דראושה: הם אזרחי מדינת ישראל.

גדעון עזרא: סליחה, אל תפריע לי.

גדעון עזרא: ומצד שני ראיתי קבוצות גדולות מאוד של ערביי ישראל שיש להם כל טוב, ולא ראיתי שום ניסיון של שיתוף פעולה.

גדעון עזרא: לא ראיתי שום ניסיון של ערבים בצפון, שטוב להם, ללכת לסייע לבדואים בדרום, ללכת לחסל את הבערות על-ידי שירות לאומי, ללכת ולסייע בצורה כזאת או אחרת.

גדעון עזרא: טוב יעשו ערביי ישראל שאינם משרתים בצבא, אם ייקחו על עצמם שירות לאומי וישפיעו על המועצות שיש להן השפעה על החלקים החלשים בחברה, ושיעבדו מולם.

גדעון עזרא: אני חושב שבנושא של ערביי ישראל על האופוזיציה והקואליציה להתאחד לעשייה משותפת על-פי סדרי עדיפויות.

גדעון עזרא: אנחנו לא נגיע לשוויון מלא לא בארבע השנים הקרובות ולא בשמונה השנים הקרובות, כמו שלא נגיע לשוויון מלא ביחס לעלייה החדשה, כמו שאיננו מצליחים להגיע בתקציבים הדלים לשוויון של התושבים בעיירות הפיתוח, שהם לא פחות חשובים.

גדעון עזרא: אבל אנחנו צריכים לקבוע לנו יעדים ברורים, שאותם אנחנו הולכים למלא.

גדעון עזרא: אני חושב, שנושא הבנייה, שהכול מדברים עליו, הוא לא רק תוצאה של רצון לא טוב של השלטונות.

גדעון עזרא: המצב שנוצר נוצר לא במעט באשמתן של הרשויות המקומיות הערביות.

גדעון עזרא: מדינת ישראל קטנה מכדי שכולם יגורו בווילות.

גדעון עזרא: מדינת ישראל לא תוכל להמשיך ולהתפתח אלא על-ידי בנייה לגובה.

גדעון עזרא: והכפרים הערביים, כשאתה מסתכל עליהם מלמעלה, אתה רואה קטעים שלמים לא בנויים, מאחר שבעליהם אינם מוכנים למכור את האדמות שברשותם.

גדעון עזרא: אפשר להגיע לשיתוף פעולה בין הרשויות המקומיות לבין השלטונות בקשר לבנייה בקטעים הללו, וכדי שבאמצעות הרשויות יקבלו האנשים אדמות חלופיות בשטח השיפוט של היישוב.

גדעון עזרא: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות צעדים קדימה בשילוב ערביי ישראל בשירות הממשלתי.

גדעון עזרא: שמענו את המספרים וראיתי את הדוח היפה מאוד של אגודת "סיכוי".

גדעון עזרא: אני משבח אותם על הנתונים הללו.

גדעון עזרא: אני חושב שאנחנו צריכים לצרף לשירות הממשלתי יותר ערבים, גם בשירות החוץ וגם במשרדי הממשלה האחרים.

גדעון עזרא: אני חושב שהיום יותר מאי-פעם יש לערבים אפשרות להתנדב לצה"ל, וצריך לעשות את זה.

גדעון עזרא: ולערבים שמדברים על כך שהם יתנדבו לצה"ל כאשר יהיה שלום – כבר לא נצטרך את צה"ל בתקופה של השלום.

גדעון עזרא: ואם מדברים על נאמנות, זה הזמן.

גדעון עזרא: ערביי ישראל מתבקשים לסייע בשיקומם של משתפי הפעולה.

גדעון עזרא: אני מדבר על אותו חלק שלא מסייע בשיקומם של משתפי הפעולה.

גדעון עזרא: נדמה לי שיש מקומות שאינם עושים די בנושא הזה.

גדעון עזרא: ומעל במה זו אני קורא לכולם לסייע בנושא, כדי שהם יוכלו להשתקם בארץ ולחיות בה בכבוד.

דוד טל: חבר הכנסת עזרא, אני מבקש ממך לסיים.

גדעון עזרא: אני חושב שטוב יהיה אם ערביי ישראל יבדילו בין הנושא הפלשתיני החיצוני לבין הנושא הפנימי.

גדעון עזרא: כל מי שמנסה מעל הבמה הזאת לדבר כל הזמן על מה שקורה בעולמות רחוקים, צריך להבין שהדבר הזה אינו מיטיב ואינו גורם לגורמים שמעוניינים במדינת ישראל חזקה לשתף את האנשים האלה בחשיבה.

גדעון עזרא: אני בעד תיעוש במגזר הערבי.

גדעון עזרא: אני בעד מתן האפשרות לערבים שברשותם כספים להקים מרכזי תעשייה במגזר הערבי, על אדמות שיוקצו לצורך העניין הזה.

גדעון עזרא: אני חושב שמפעלים ממלכתיים כמו מפעל הפיס צריכים להקדיש יותר למגזר הערבי.

גדעון עזרא: אני חושב שהערבים צריכים להקדיש את תקציבי הרשויות שלהם ביתר דבקות לטובת הנושאים שלהם, ובסופו של דבר, לקבוע סדרי עדיפויות ולפעול על-פיהם.

גדעון עזרא: תודה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

דוד טל: חבר הכנסת האשם מחאמיד, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת שבח וייס.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, כבוד השר קצב, כנסת נכבדה, נדמה לי שבשבוע שעבר דיבר פה חבר הכנסת דהאמשה בשפה הערבית.

האשם מחאמיד: אני חושב שבכך הוא רצה להפגין איזה דבר, ובצדק; הוא רצה לומר, שהשפה הערבית היא שפה רשמית, וכך צריך להתייחס אליה.

האשם מחאמיד: זה גורר אותי בעצם לדבר על דברים קטנטנים, אבל בעלי משמעות.

האשם מחאמיד: שלטים שמראים מקומות שונים בארץ, ערים שונות, כפרים שונים, יישובים שונים, רחובות – אני לא מדבר על לוד, אבל במקומות אחרים בארץ – למה לא יהיה שילוט בשפה הערבית?

האשם מחאמיד: מישהו אמר פה, אתם מבינים עברית.

האשם מחאמיד: ודאי שאנחנו מבינים.

האשם מחאמיד: לא רק שאנחנו מבינים, אנחנו יכולים לתקן הרבה חברי הכנסת בשפה העברית.

האשם מחאמיד: אבל השאלה היא עקרונית: האם צריך או לא צריך שיהיה פה שימוש בשפה הערבית כשפה הרשמית השנייה במדינה?

האשם מחאמיד: זה דבר עקרוני.

האשם מחאמיד: דבר שני, אדוני היושב-ראש, הלשון נשחקה.

האשם מחאמיד: שנים, חברי כנסת פה, גם ערבים וגם יהודים, חוזרים על אותם דברים, ושנים שומעים אותן תשובות: הממשלה הקימה ועדה; או: לומדים את הנושא.

האשם מחאמיד: 48 שנה, מר עזרא, לומדים את הנושא.

האשם מחאמיד: עד מתי?

האשם מחאמיד: גולת הכותרת היתה היום בדיון על עין-חוד.

האשם מחאמיד: איך אפשר, ממשלה בישראל שמקבלת את השלטון בצורה דמוקרטית, בבחירות, מבטלת החלטות של ממשלה קודמת?

האשם מחאמיד: אני לא מדבר על הסכם אוסלו.

האשם מחאמיד: אני מדבר על הכרה בשמונה יישובים ערביים בלתי-מוכרים.

האשם מחאמיד: איך יכול שר בממשלה להעז לעמוד פה ולומר, שזה כאילו לא קיים?

האשם מחאמיד: אני בטוח שהשר המייצג את הממשלה מסכים אתי, שלא ייתכן שממשלה קיימת לא תכיר בהחלטות של ממשלה קודמת.

האשם מחאמיד: נכון, מר קצב?

האשם מחאמיד: זה לא יכול להיות.

האשם מחאמיד: אתם לא יכולים לבטל החלטות.

האשם מחאמיד: לא רק שאתם לא רוצים לקדם, אתם רוצים לעשות רגרסיה, ללכת אחורה, לבטל את מעט ההתקדמות שהתהוותה בשנים האחרונות.

האשם מחאמיד: אני רוצה לדבר על דיור לזוגות צעירים.

האשם מחאמיד: מי חושב על זה?

האשם מחאמיד: כמה צווי הריסה, כמה דנים כל יום בבתי-משפט בנגב, במשולש, בגליל, על בנייה SO CALLED בלתי חוקית?

האשם מחאמיד: בלתי חוקית?

האשם מחאמיד: למה?

האשם מחאמיד: לא כפי ששר אחד אמר פה, שאנחנו מעוניינים לבנות בלי היתרים או בניגוד לחוק, אלא מפני שהמציאות מאלצת אותנו לבנות.

האשם מחאמיד: שוויון בתקציבים, הווקף המוסלמי – כל העדות בישראל תופסות את הווקף שלהן, חוץ מאשר העדה המוסלמית.

האשם מחאמיד: אני לא מבין למה.

האשם מחאמיד: מה הסיבה לכך?

האשם מחאמיד: מס רכוש.

האשם מחאמיד: מס רכוש זה עניין של נישול האוכלוסייה הערבית משארית האדמות שלה.

האשם מחאמיד: האקדמאים הערבים.

האשם מחאמיד: מה אתם עושים כאשר יותר מ-300 אקדמאים ערבים מחזיקים ב-PHD, בדוקטורט, ואין להם מה לעשות היום?

האשם מחאמיד: חלק מהם נרשמים בלשכת התעסוקה.

האשם מחאמיד: אין חושבים עליהם.

האשם מחאמיד: איך אפשר לעשות שלום עם השכנים כאשר, אדוני היושב-ראש, אין שלום בתוך הבית?

האשם מחאמיד: איך אפשר לעשות שלום עם אוכלוסייה ש-50% ממנה ויותר הם מתחת לקו העוני?

האשם מחאמיד: מדברים אתנו על שירות צבאי.

האשם מחאמיד: אני רוצה להזכיר פה את העדה הערבית הדרוזית שמשרתת בצה"ל.

האשם מחאמיד: מה קרה, לא נישלו אותה מאדמותיה?

האשם מחאמיד: הם קיבלו זכויות?

האשם מחאמיד: יש להם ביוב?

האשם מחאמיד: מה הם קיבלו?

האשם מחאמיד: כלום לא קיבלו.

האשם מחאמיד: מה עוד שאני חושב שאסור שמדינת ישראל תהיה מדינה של פרשים, שנחשבת, כמו בימי הביניים, על-פי מי מחזיק רובה, מי חזק; מי נמצא בספרטה ומי באתונה.

מקסים לוי: איפה היית בארבע השנים שהיית בתוך הקואליציה?

מקסים לוי: אתה מדבר על חודש אחד שהליכוד שולט במדינה?

מקסים לוי: אני מתפלא.

מקסים לוי: אני שומע כאילו הכול התרחש בחודש הזה.

האשם מחאמיד: אם היושב-ראש ירשה לי, אני אתייחס.

דוד טל: אני מרשה לך, אבל בקצרה, כי זמנך תם.

האשם מחאמיד: ידידי מקסים לוי, אני רוצה לומר לך, שבענייני מס רכוש ודברים אחרים שדיברתי עליהם אני בוודאי לא מדבר על החודש הזה.

האשם מחאמיד: אבל אני מדבר על תהליך שנמשך בימי ממשלות הליכוד ומפלגת העבודה.

האשם מחאמיד: זה תהליך שיש לשים לו היום קץ.

האשם מחאמיד: היום אתה צריך להתייצב אתי, שהממשלה הנוכחית לא תבטל אפילו גרעין של התקדמות, כפי שהדבר בא לידי ביטוי על-ידי השר רפאל איתן.

האשם מחאמיד: לזה אני מתכוון.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר שיש להכיר באוכלוסייה הערבית כאוכלוסייה מקופחת, שיש כנגדה אפליה לאומית גזענית.

האשם מחאמיד: יש לשרש את התופעה החמורה הזאת, הרואה ב-20% מאזרחי המדינה – כאילו אינם קיימים.

האשם מחאמיד: לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, אתה ודאי תסכים אתי שיש פה חברי כנסת שרואים בנו מתנחלים.

האשם מחאמיד: אני חושב שזו בושה לכנסת, זו בושה למדינת ישראל, זו בושה לנציגי עם פה שבאים ואומרים, אתם מתנחלים בדיוק כמו המתנחלים בחברון או בקריית-ארבע.

האשם מחאמיד: זו בושה.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

האשם מחאמיד: לכן, אדוני, אני רוצה לומר, שבסופו של דבר שוויון וגזענות אינם הולכים יחד.

האשם מחאמיד: תודה, אדוני.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, שוב אין שר נוכח במליאה.

דוד טל: אני חושב שהשר יצא לרגע.

דוד טל: הפעם אני אמשיך את הדיון.

דוד טל: חבר הכנסת שבח וייס – איננו נוכח.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד סעד, בבקשה.

אחמד סעד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול אני מוחה על כך שבנושא החשוב והמרכזי הזה זו הפעם השלישית שאין נוכח שר.

אחמד סעד: רציתי שהשר ישמע ממני מלת סיכום על הדיון שהעליתי.

אחמד סעד: לכן אני מתפלא.

אחמד סעד: אולי עכשיו הם מתרוצצים למצוא אותו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להפסיק את הדיון.

דוד טל: הפעם אני לא אפסיק את הדיון.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אין חובה להפסיק את הדיון.

דוד טל: מפני כבודה של הכנסת הפסקתי בפעם שעברה, אבל לא נעשה לנו את זה כדרך קבע.

אחמד סעד: הנה בא השר.

אחמד סעד: קודם כול, אני מודה לחברי הכנסת מהסיעות השונות שהתייחסו בהבנה, ברצינות ובכבוד לנושא שהעליתי – מדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית – והדגישו את הצורך בשינוי מהותי במדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית, שינוי שיבטיח את השוויון המלא לאוכלוסייה הערבית.

אחמד סעד: אני לא כולל בכך את חבר הכנסת רחבעם זאבי, שדיבר דברי הסתה ודמגוגיה גזענית.

רחבעם זאבי: עובדות אינן הסתה.

אחמד סעד: אני תקווה, שהעמדות שהציגו חברי הכנסת במהלך הדיון – –

רחבעם זאבי: אתם לא רקדתם על הגגות?

אחמד סעד: – – יתבטאו בפעילות לצורך קבלת החלטות שיענו על הצרכים החיוניים של האוכלוסייה הערבית במטרה לגשר על הפערים התהומיים במישור התקציבי בין שני המגזרים ובכל התחומים.

אחמד סעד: אי-קבלת החלטות, כאמור, לא רק שלא תפתור את הבעיות הקיימות, אלא הבעיות תגדלנה והמצוקה תגבר עוד יותר, דבר אשר יהיו לו השלכות מרחיקות לכת על היחסים בין שני עמי הארץ הזאת.

אחמד סעד: לכן, מציאת פתרונות למצוקת האוכלוסייה הערבית בישראל הינה צורך חיוני, שמשרת את האינטרסים של שני העמים.

אחמד סעד: אף שהשר לא נכח בדיון פעמיים – והפעם אני לא יודע אם הוא מקשיב – דבר לא מקובל, לא מכובד ולא לכבודה של הכנסת, אני מקווה שהוא יעבור על פרוטוקול הדיון וידאג להביא את הדברים בפני הממשלה כדי לקבל את ההחלטות המתחייבות לצורך התמודדות עם הנושא הזה.

אחמד סעד: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

משה קצב: הממשלה רוצה להשיב.

משה קצב: היא תשיב במועד אחר.

דוד טל: אני מבין שהשר מבקש לא להשיב היום.

דוד טל: תשובת הממשלה תינתן במועד אחר, וההצבעה תהיה באותו מועד.

דוד טל: תודה רבה.

רחבעם זאבי: לדיון אין סיכום?

דוד טל: לא.

דוד טל: לפי בקשת הממשלה, הסיכום יהיה במועד אחר.

דוד טל: היערכות ישראלית מחודשת בחברון

דוד טל: אנחנו עוברים לדיון בנושאים: ביקורו הראשון של ראש הממשלה בארצות-הברית, של חבר הכנסת טלב אלסאנע; מימוש קווי היסוד של הממשלה בנוגע לירושלים רבתי, של חבר הכנסת עמנואל זיסמן; היערכות ישראלית מחודשת בחברון, של חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

דוד טל: הדיון הוא משולב.

דוד טל: יפתח חבר הכנסת זיסמן.

דוד טל: חבר הכנסת זיסמן איננו.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

דוד טל: שלוש דקות לכל דובר.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חשיבותם של ההסכמים באה מכוח עמידת הצדדים להסכם בתנאיו ומילוי כל התחייבויותיהם במדויק, בכלל זה עמידה בלוח הזמנים.

טלב אלסאנע: מרגע שאחד הצדדים להסכם מודיע מראש שההסכם הזה איננו משרת את מטרותיו, את האינטרסים הביטחוניים או הכלכליים או כל אינטרס אחד, בעצם הוא יוצר את העילה להפרת ההסכם ושולל ושומט את הבסיס מתחת קיומו, ועל-ידי כך פוגע גם באמון ההדדי, שההסכם בא ליצור אותו, ומהווה נדבך חשוב ביצירת מערכת – – –

זאב בוים: ואם הוא לא מצהיר אבל בפועל לא מקיים, מה אז?

זאב בוים: רק הצהרות?

זאב בוים: מה לגבי המעשים או אי-מעשים?

עבד-אלוהב דראושה: עד עכשיו ראינו מי קיים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר כאן, שעד היום לא רק הרשות הפלשתינית ויאסר ערפאת, ואנחנו, לדאבוני ולצערי הרב, עד היום אומרים שמי שמפר הסכמים הוא ראש הממשלה נתניהו, אלא קם שר בממשלת ישראל, שר התשתיות אריק שרון, והוא אומר בפני כל העולם שהוא מקווה שהעמידה של ראש הממשלה בהתחייבויותיו תהיה טובה יותר מעמידתו בהתחייבותו כלפי שר בממשלה שלו עצמו.

זאב בוים: אתה צריך להיות מרוצה – – –

טלב אלסאנע: אם ראש הממשלה מאמץ גישה כזאת כמדיניות, זה דבר אבסורדי, זה דבר קטסטרופלי, שעלולות להיות לו השלכות קשות מאוד.

טלב אלסאנע: אתמול, ביום ראשון, ביקרה משלחת מטעם הרשימה הערבית המאוחדת, חבר הכנסת דראושה ואנוכי ביחד עם נציגים נוספים, ביקרנו ברצועת-עזה ונפגשנו עם ראש הרשות הפלשתינית.

טלב אלסאנע: שמענו ממנו הצהרה מפורשת וחד-משמעית, למרות כל ניסיונות ההתחמקות, למרות כל הניסיונות של ממשלת ישראל לדחות את הנסיגה והפריסה מחדש – עמידה בהתחייבויותיו על-פי הסכם אוסלו.

טלב אלסאנע: הוא מקדש את ההסכמים והוא מקדש את התחייבויותיו, הוא מקדש את המלה שהוא אומר.

טלב אלסאנע: הוא לא מנסה למצוא תירוצים או סיבות, אף שלא חסרות אמתלות להתחמק מאחריות.

טלב אלסאנע: הוא התחייב כלפי ממשלת ישראל בראשותו של פרס לשינוי האמנה הפלשתינית, ואף שהדיון והשינוי היו בזמן קריטי וקשה לרשות הפלשתינית, זה היה בזמן מלחמת "ענבי זעם" בדרום-לבנון, ולמרות התוצאות הקשות של המבצע, הוא עמד בהתחייבותו, הוא שינה את האמנה הפלשתינית.

טלב אלסאנע: זה נעשה מתוך אחריות, מתוך מודעות לחשיבות תהליך השלום, ולא מתוך רצון להיות פופוליסט ולזכות ביתר אהדה בקרב העם הישראלי.

טלב אלסאנע: ראינו לפני כמה ימים את העימותים הקשים בשכם, ושמענו את ההצהרות על עיבוי התנחלויות, ושמענו על רצון להמשיך להחזיק התנחלויות בלב-לבה של חברון, והתנחלויות קשות כמו נצרים המהוות נטל ביטחוני, תוך התעלמות מההשלכות הקשות שיש לדבר על תהליך השלום.

טלב אלסאנע: אם הממשלה לא תשנה את מדיניותה בתחום הזה, יהיו לדבר השלכות קשות מאוד.

טלב אלסאנע: צריך להביא בחשבון – – –

זאב בוים: – – –

טלב אלסאנע: צריך להביא בחשבון שתהליך השלום הוא לא תהליך שמשרת צד אחד אלא תהליך שמשרת את שני הצדדים.

טלב אלסאנע: וצריך להביא בחשבון שהסכם מחייב לא צד אחד אלא שני צדדים.

זאב בוים: – – –

דוד טל: חבר הכנסת בוים, אנא ממך.

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, סיים בבקשה.

טלב אלסאנע: כמו שתובעים מהצד הפלשתיני לעמוד בהתחייבויותיו, כן טוב יהיה אם ממשלת ישראל תקדים ותעמוד בהתחייבויותיה על-פי ההסכמים שעליהם חתמה, מכוח רציפות השלטון, מכוח אחריותה ומעמדה כמדינה עצמאית.

צבי הנדל: שלום בלי ביטחון זה שום דבר.

טלב אלסאנע: אין ביטחון בלי שלום.

טלב אלסאנע: אני לא יכול לכבוש עם אחר, לשלוט בו, לדכא אותו, ולדבר על הביטחון שלך.

טלב אלסאנע: הביטחון שלך הוא כשאתה דואג גם לשכנות טובה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה לסיים.

טלב אלסאנע: מפריעים לי.

דוד טל: חברי הכנסת, אני מבקש לא להפריע.

צבי הנדל: – – –

טלב אלסאנע: מה יש לך לעשות בעזה?

טלב אלסאנע: אין לך מה לעשות בעזה.

טלב אלסאנע: אתה סתם מחזיק שם כמה חממות ומזמין אנשים מרצועת-עזה לעבד אותן.

טלב אלסאנע: אתה יושב שם כדי לקבל פיצויים.

טלב אלסאנע: אין לך מה לעשות שם.

צבי הנדל: זה הבית שלי.

טלב אלסאנע: אין לך מה לעשות שם.

טלב אלסאנע: אתה רק מפריע לקידום תהליך השלום.

טלב אלסאנע: אתה מהווה מכשול לתהליך השלום.

צבי הנדל: – – – המזרח התיכון שלך.

צבי הנדל: זה הבית שלי.

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבקש שתסיים.

טלב אלסאנע: ועדת הפנים עם כבוד היושב-ראש סיירה לפני כמה ימים בחברון.

טלב אלסאנע: מה שראינו שם זה דבר מדהים, לא הגיוני, אי-אפשר לנמק את זה בצורה רציונלית.

טלב אלסאנע: מחזיקים בלב-לבה של חברון כ-40 משפחות ומשעבדים 130,000 תושבים מסיבות ביטחוניות, כדי לשמור על רווחתן של 40 משפחות.

זאב בוים: – – –

דוד טל: חבר הכנסת זאב בוים – – –

זאב בוים: – – –

טלב אלסאנע: 40 המשפחות האלה – – –

זאב בוים: – – –

דוד טל: חבר הכנסת בוים, מאוד מאוד לא נעים לי בישיבה הראשונה שאני מנהל לקרוא אותך לסדר.

דוד טל: אנא ממך.

דוד טל: יש נוהג קדום ויפה, שלא מפריעים לחבר כנסת שעולה לנאום בפעם הראשונה.

דוד טל: תאפשר גם לי כחבר כנסת שמנהל ישיבה ראשונה.

דוד טל: בבקשה.

טלב אלסאנע: זו פעם ראשונה שאתה מנהל ישיבה כסגן יושב-ראש הכנסת – אני מברך אותך.

דוד טל: אני מאפשר לך עוד רגע, לפנים משורת הדין, כדי לסיים את הנאום.

טלב אלסאנע: בתוך חברון יש כ-130,000 תושבים, ויש כ-300,000 תושבים בנפת חברון, והם סובלים ממצוקה כלכלית קשה ואפילו ממחסור קשה במי שתייה.

טלב אלסאנע: וכל זה כדי לרצות כ-40 משפחות היושבות בלבה של חברון.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, זיכרונו לברכה, הבחין בין התנחלויות פוליטיות ובין התנחלויות.

טלב אלסאנע: לאלה אין שום הצדקה, לא פוליטית ולא ביטחונית, והן מהוות נטל ומכשול קשה.

טלב אלסאנע: טוב יהיה אם יסירו אותן ויעשו פריסה מחדש בהקדם האפשרי, וימלאו את מלוא ההתחייבויות של ממשלת ישראל על-פי ההסכמים שעליהם חתמה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, היות שרשומים לדיון 39 חברים, אני מבקש – והפעם אקפיד – על שלוש דקות ולא יותר.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, בבקשה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך את חבר הכנסת דוד טל, שמנהל את הישיבה לראשונה, ולאחל לו הצלחה בתפקידו כסגן יושב-ראש הכנסת.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה להזכיר, שבישיבה קודמת נשא חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה את נאומו בערבית והודיע בשם סיעתנו, סיעת מד"ע-רע"ם, שלהבא כל שבוע אחד מחברי הכנסת שלנו ינאם בערבית, כדי שהבית הזה יתרגל לשמוע את השפה הערבית, שהיא שפה רשמית במדינה הזאת.

קריאות: – – –

עבד-אלוהב דראושה: אני מייעץ לחברי הכנסת שרוצים לשמוע ולהבין את הנאומים שלנו, שילמדו ערבית, זו שפה רשמית, כפי שאנחנו למדנו עברית ומדברים עברית.

עבד-אלוהב דראושה: לדעתי יהיה זה דבר טוב שחברי הכנסת ידעו ערבית.

עבד-אלוהב דראושה: זה יחייב את הכנסת – – –

נעמי בלומנטל: בישראל, דבר עברית.

נעמי בלומנטל: אני מודיעה לך, זה לא יעבור.

דוד טל: חבר הכנסת דראושה, אתה מבזבז את זמנך, ואני לא ארשה לך מעבר לשלוש דקות.

עבד-אלוהב דראושה: זה יחייב את הכנסת, כפי שהיה נהוג בעבר שמתורגמן – – –

אברהם הירשזון: יש לי שאלה אליך – – –

דוד טל: חבר הכנסת הירשזון, אני מבקש לא להפריע לו.

אברהם הירשזון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת הירשזון, אני מבקש.

עבד-אלוהב דראושה: זה יחייב את הכנסת, שמישהו יקום ויתרגם את הנאומים של הנואמים בערבית.

עבד-אלוהב דראושה: זה מחייב את הכנסת.

עבד-אלוהב דראושה: כך היה נהוג בעבר.

מיכאל איתן: חבר הכנסת דראושה, את דוברי העברית כבר שכנעת שהתחלת לשכנע את דוברי הערבית?

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לנאום בערבית, ואני מקווה שאתה, חבר הכנסת מיקי איתן, תלמד ערבית.

עבד-אלוהב דראושה: אני מייעץ לך, תלמד ערבית.

מיכאל איתן: אתה לא רוצה לשכנע אותי?

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לשכנע אותך.

עבד-אלוהב דראושה: זה מה שניסיתי במשך 12 שנה.

עבד-אלוהב דראושה: כנראה לא הצלחתי.

עבד-אלוהב דראושה: לכן, אני אנאם בערבית.

עבד-אלוהב דראושה: אולי גם תבין ותשכיל בערבית.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, לא נותר לך זמן.

דוד טל: אני לא אתן לך מעבר לזמן המוקצב.

עבד-אלוהב דראושה: (נושא דבריו בשפה הערבית; להלן תרגום דבריו לעברית: אדוני, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברצוני לדבר בשפה הערבית בזמן שנותר.

עבד-אלוהב דראושה: השלום דרוש לשני העמים.

עבד-אלוהב דראושה: ראש הממשלה נתניהו היה בפגישה, היה בפגישה בקהיר והצהיר שם הצהרות, הצהרות טובות כפי ששמענו אתמול, הצהרות טובות – אולם המעשים רעים.

עבד-אלוהב דראושה: ההצהרות שהוא הצהיר בקהיר, כי הוא רוצה שלום ורוצה להמשיך בתהליך השלום הן הצהרות טובות.

עבד-אלוהב דראושה: גם הנשיא ערפאת בירך אתמול על אותן הצהרות.

עבד-אלוהב דראושה: )

מיכאל איתן: אבקש מערוץ-33 שייתנו תרגום לעברית, כמו שהם נותנים תרגום לערבית.

עבד-אלוהב דראושה: (נושא דבריו בשפה הערבית; להלן תרגום דבריו לעברית: נשיא מדינה, נשיא מדינת פלשתין מר יאסר ערפאת הצהיר אתמול הצהרות טובות והסתמך על הצהרותיו של ראש הממשלה הישראלי נתניהו, אולם מהי הפעולה אשר נעשית – – –) ראש הממשלה, בנימין נתניהו, היה בביקור בקהיר, ושם הוא מסר הודעות טובות.

בנימין אלון: אז באס, האדה הו.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון, אני קובע מתי זה באס ומתי זה לא באס.

אברהם הירשזון: – – –

דוד טל: הוא כבר מסיים.

עבד-אלוהב דראושה: (נושא דבריו בשפה הערבית; להלן תרגום דבריו לעברית: ראש הממשלה לא נסוג עד עתה מחברון, לא שחרר את האסירים והאסירות הפלשתינים, הוא עדיין מסרב לבצע את הסכמי אוסלו באופן מעשי.

עבד-אלוהב דראושה: לפיכך אנו אומרים לו: אין די בהצהרות, יש להוכיח באופן מעשי כי ממשלה זו רוצה בשלום; וכל עוד לא הוכחת בפועל כי אתה רוצה שלום באופן מעשי, לא ניתן לקבל את כל ההצהרות הללו והן תשארנה ססמאות ריקות מתוכן.

עבד-אלוהב דראושה: נשיא מדינת פלשתין, מר יאסר ערפאת, מסר אתמול הודעות טובות.

עבד-אלוהב דראושה: הוא הסתמך על הודעות ראש הממשלה מר נתניהו.

עבד-אלוהב דראושה: אבל מה הם המעשים שקורים בפועל?

עבד-אלוהב דראושה: )

בנימין אלון: שו ראיס?

בנימין אלון: איזה ראיס?

דוד טל: חבר הכנסת אלון, אני מבקש.

בנימין אלון: איזה ראיס?

דוד טל: חבר הכנסת אלון, חבר הכנסת אלון.

דוד טל: חבר הכנסת דראושה, אני מבקש לסיים את הרעיון.

אברהם הירשזון: אפשר לשאול שאלה ביידיש?

עבד-אלוהב דראושה: (נושא דבריו בשפה הערבית; להלן תרגום דבריו לעברית: עד עצם היום הזה לא פינה ראש הממשלה את חברון; לא שחרר את האסירים ואת האסירות הפלשתינים.

עבד-אלוהב דראושה: בפועל הוא ממשיך ומסרב להסכמי אוסלו.

עבד-אלוהב דראושה: לכן אנו אומרים לו: לא די בהודעות.

עבד-אלוהב דראושה: עליך להוכיח בפועל שהממשלה הזאת מעוניינת בשלום.

עבד-אלוהב דראושה: כל עוד לא תוכיח שאכן הממשלה רוצה בפועל בשלום, וכל עוד לא תוכיח שאתה רוצה שלום בפועל – אין מקום לקבל את הודעותיך והן ימשיכו להיות ריקות מתוכן.

עבד-אלוהב דראושה: מי שרוצה שלום – עליו לפעול להשגתו וליישומו.

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת מקסים לוי, אתה מבין את השפה הערבית.

עבד-אלוהב דראושה: מי שרוצה בשלום, עליו לפעול למענו ולא להסתפק במלים על השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אני קורא לראש הממשלה לשבת עם יאסר ערפאת ולדון אתו על השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אני מברך את שר החוץ דוד לוי, שיפגוש מחר את הנשיא הפלשתיני, יאסר ערפאת, ומאחל לו הצלחה במפגשו זה.

עבד-אלוהב דראושה: אני גם מקווה שגם ראש הממשלה יעשה זאת.

עבד-אלוהב דראושה: )

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

דוד טל: חבר הכנסת שלמה בן-עמי, בבקשה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אני שב ומזכיר ומבקש – שלוש דקות ותו לא.

דוד טל: אל תנצלו את טוב לבי היום.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת דראושה, אומרים לך את זה בכיף, למה אתה מתעצבן?

עבד-אלוהב דראושה: תתרגלו לשמוע ערבית כל שבוע.

דוד טל: חבר הכנסת דראושה, סיימת כרגע את נאומך.

דוד טל: חבר הכנסת הירשזון, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת בן-עמי לשאת את דבריו.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, אל תנצל אותי היום.

עבד-אלוהב דראושה: אני היחיד שבירך אותך.

דוד טל: תודה רבה.

שלמה בן-עמי: אדוני היושב-ראש, אני נמנה עם אלה שסבורים שקווי היסוד של הממשלה הזאת כוללים בתוכם מרכיבים למסלול התנגשות בשני תחומים: בתחום החברתי-הכלכלי ובתחום המדיני.

שלמה בן-עמי: נדמה לי, שאחת המשמעויות של הביקור של ראש הממשלה בארצות-הברית היתה, שהוא ייצא אל תוך לב-לבה של דעת הקהל האמריקנית את שני מסלולי ההתנגשות האלה.

שלמה בן-עמי: הנאום של ראש הממשלה בקונגרס היה נאום אידיאולוגי.

שלמה בן-עמי: הוא היה כמעט חלק ממערכת הבחירות כאן בארץ.

שלמה בן-עמי: הוא פנה ללב-לבה של דעת הקהל הכי ריאקציונית בארצות-הברית – דעת הקהל הרפובליקנית, דעת הקהל השמרנית ביותר.

שלמה בן-עמי: זה נכון שזה יצר על פני השטח תחושה של הצלחה, אבל אני סבור שחברי הבית ודעת הקהל הישראלית ידעו, שתחושת ההצלחה הפיקטיבית הזאת, איננה משנה כהוא זה את בעיות היסוד של ישראל ואת הפקעת הזאת בתחום הכלכלי-החברתי מצד אחד ובתחום המדיני מצד שני, שמונחת בקווי היסוד של הממשלה הזאת.

צבי הנדל: למה אתה לא יכול לפרגן לראש ממשלת ישראל, שהופיע בפני הקונגרס וקצר תשואות?

צבי הנדל: למה אתה – – –

שלמה בן-עמי: חבר הכנסת הנדל, תן לי להסביר לך.

שלמה בן-עמי: אני לא שותף לתופעה המוזרה של קונגרס, שיכול לקחת שני נאומים הפוכים זה מזה במאה-ושמונים מעלות, של שמעון פרס ושל בנימין נתניהו, ואת שניהם לקבל באותה מידה של התלהבות.

שלמה בן-עמי: או שיש עודף נימוס או שיש בעיה בהבנת הנשמע.

שלמה בן-עמי: אינני מתרגש ממחיאות הכפיים.

שלמה בן-עמי: נאום הפוך קיבל יותר מחיאות כפיים, אז אני צריך להתרגש מזה?

שלמה בן-עמי: לכן, אני אומר לך, שבעיית היסוד המדינית ובעיית היסוד החברתית נשארו בעינן.

שלמה בן-עמי: עם כל השבח לאנגלית האקזקוטיבית של ראש הממשלה שם, אני רוצה לצטט לכם, רבותי, משני מאמרים בשני עיתונים חשובים בארצות-הברית.

שלמה בן-עמי: ה"ניו-יורק טיימס", במאמר מערכת: נתניהו יעשה טעות אם יתייחס לקבלת הפנים החמה שנתנו לו הנשיא, הקונגרס ויהודי אמריקה כאישור לגישה העימותית כלפי הפלשתינים שמבטאים כמה אנשי ממשלתו.

שלמה בן-עמי: אם הוא יתעלם מן המסר של קלינטון, וושינגטון תצטרך לדבר ביתר בירור ודגש מאוחר יותר; זהו קול צלול.

שלמה בן-עמי: וה"וושינגטון טיימס", גם כן עיתון לא בלתי חשוב, קובע כך: גיוס ארצות-הברית למעורבות באזור במזרח התיכון רק למען סדר-יום של מלחמה בטרור, עניין חשוב מאין כמותו; אבל לגייס את דעת הקהל האמריקנית רק למלחמה בטרור, זהו עניין מופרך.

שלמה בן-עמי: כך קובע "וושינגטון טיימס".

שלמה בן-עמי: היו צרות, אבל אין תחליף למשא-ומתן כמרכיב במלחמה בטרור.

שלמה בן-עמי: בידוד והפרדת שני הדברים האלה, זו טעות שראש הממשלה עשה שם.

שלמה בן-עמי: אני בטוח שכמה מחברי ממשלתו של ראש הממשלה היו שמחים מאוד להיות בחדר הדיונים בארמונו של מובארק כדי לדעת מה הוא בדיוק אמר שם.

שלמה בן-עמי: נדמה לי ששם, בחדרי חדרים, כאשר לא היה צריך לקצור תשואות זולות, נאמרו כמה אמיתות אחרות והדגשים אחרים, שאינני בטוח שיתר חברי ממשלתו ישמחו להם.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מזמין את חבר הכנסת עזמי בשארה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אני מודיע על סגירת רשימת הדוברים.

קריאה: מי אחריו?

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאשמה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני מצטרף לברכות שבירכו אותך חברי.

עזמי בשארה: חברי הכנסת, נדמה לי שבנושא זה – של המשך התהליך המדיני, בעקבות דבריו של ראש הממשלה, מר נתניהו, בארצות-הברית והתשואות בקונגרס – כבר נאמר הרבה.

עזמי בשארה: אני רוצה להמשיך את טיעוניו של חבר הכנסת שלמה בן-עמי, ולא לחזור על דברים שכבר נאמרו.

עזמי בשארה: אני חושב שהאופוזיציה עושה טעות כאשר היא מעמידה סף מבחן נמוך מאוד לראש הממשלה הזה ולמדיניותו.

עזמי בשארה: אני לא יודע אם אנחנו, במיוחד חברי האופוזיציה בבית הזה, שמים לב לכך, שלאט לאט אנחנו סוטים מהמשך תהליך אוסלו, מהמשך המשא-ומתן ומהמשך תהליך השלום – שכל ההיגיון שלו הוא בהמשכיות ולא במה שהושג עד היום; מה שהושג עד היום לא פתר את בעיית הריבונות, לא פתר את בעיית הטרור, לא פתר את בעיית המים, לא פתר את בעיית האוויר, לא פתר, למעשה, שום בעיה.

עזמי בשארה: כל ההיגיון של אוסלו הוא במה שיהיה הלאה.

עזמי בשארה: לדעתי, אנחנו – ובכלל זה כל האופוזיציה – מעמידים לנתניהו סף מבחן נמוך מאוד.

עזמי בשארה: עד עכשיו היו שני מבחנים, וכעת נוסף עליהם שלישי.

עזמי בשארה: אמרנו: פריסה בחברון.

עזמי בשארה: נתניהו יעשה פריסה מחדש בחברון.

עזמי בשארה: אמרנו: ה"אוריינט האוס".

עזמי בשארה: פתאום זה נהיה מבחן ה"אוריינט האוס".

עזמי בשארה: ה"אוריינט האוס" ימשיך להיות פתוח, אבל ההתנחלויות בירושלים וכו' תימשכנה, וכעת נוספה עליהן תופעה של לקיחת תעודות זהות מבני אדם בירושלים.

עזמי בשארה: פתאום נוסף מבחן שלישי: האם הוא ייפגש עם ערפאת או לא?

עזמי בשארה: בסוף הוא גם ייפגש עם ערפאת; הוא חייב להיפגש עם ערפאת.

עזמי בשארה: לכן, אני מציע לאופוזיציה ולקואליציה בבית הזה לעבור הלאה.

עזמי בשארה: את הדברים האלה הוא יעשה.

עזמי בשארה: הוא יהיה חייב לעשות.

עזמי בשארה: אבל, כאשר הוא ייפגש עם ערפאת, וכאשר יתחילו הדיונים על הסדר הקבע, השאלה תהיה: מה יש לנתניהו להגיד לערפאת?

עזמי בשארה: מה יש לממשלת ישראל הנוכחית להציע לפלסטינים?

עזמי בשארה: לפי קווי היסוד של הממשלה הזאת אין לממשלת ישראל מה להציע לפלסטינים.

עזמי בשארה: לכן, ההנהגה הפלסטינית, גם הנוכחית, גם זו שהלכה את כברת הדרך הזאת עד אוסלו, לא תוכל – ב-VISION של נתניהו – לחתום על הסדר הקבע שבא, והוא בא.

עזמי בשארה: נתניהו יגיד: ממשל עצמי.

עזמי בשארה: על זה ערפאת לא יוכל לחתום.

עזמי בשארה: ואז, מה תעשה ממשלת ישראל?

עזמי בשארה: במקרה כזה אנחנו הולכים לעימות.

עזמי בשארה: זה ברור שאנחנו הולכים לעימות.

עזמי בשארה: העימות רק תלוי בשאלה, אם יאסר ערפאת יעשה מספיק דמוקרטיזציה בשטחים – בגדה המערבית וברצועת-עזה, כדי שהוא לא יעמוד לבד בעימות, כדי שנתניהו לא יקנה את העם הפלסטיני בג'סטות שהוא עושה, כגון: קצת פתיחות שם, שחרור אסירים, שיפור החיים היומיומיים של הפלסטינים, בשביל לבודד את ערפאת.

עזמי בשארה: יאסר ערפאת יוכל לעמוד מול נתניהו, רק אם יאסר ערפאת יעשה דמוקרטיזציה בשטחים שתחת ממשלו.

עזמי בשארה: רק במקרה כזה יהיה אפשר לנהל עימות עם מה שנתניהו מציע לכפות על העם הפלסטיני, קרי: להפוך את הסטטוס-קוו, את המצב הקיים, להסדר קבע.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

עזמי בשארה: אין לנתניהו שום הצעה אחרת לפלסטינים חוץ מהסטטוס-קוו.

עזמי בשארה: לדעתי, הוא יתרכז בזה.

עזמי בשארה: הוא יעשה פריסה מחדש בחברון.

עזמי בשארה: הוא ייפגש עם ערפאת.

עזמי בשארה: תעזבו את המבחנים השטותיים האלה.

עזמי בשארה: המבחן הוא הסדר הקבע, ובזה אין לנתניהו מה להציע.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, התהליך המדיני שאנחנו מדברים עליו כל כך, דשים בו וחוזרים ודשים בו, הוא דבר רציני ביותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התהליך הזה והצלחתו הם לב-לבה של בעיית האזור הזה, לב-לבם של החיים באזור, ושל מדינת ישראל, קודם כול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר נתניהו הולך ובא, מבקר, מפזר הצהרות וקוצר מחיאות כפיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל בעוד שבוע, שבועיים, חודש, הכול יתפזר; הערפל יתפזר, ואנשים – גם מבפנים וגם מבחוץ, מהעולם כולו – ירצו לראות תוצאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מסכים להערכת חברי, חבר הכנסת בשארה, שבסופו של דבר הוא גם יצא מחברון, ישב עם ערפאת, וינהלו דיונים על הסדר הקבע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדבר אחד לא הייתי רוצה להיות שותף – לא הייתי רוצה להיות שותף לפסימיות הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שראש ממשלה אחראי, שיודע מה פני העתיד, שיודע לאן ההיסטוריה הולכת, שיודע לאן הרוחות מנשבות ויש לו חוש אחריות, ידע, גם בדיונים על הסדר הקבע, איך לנהל את הדיון בצורה שבה הוא כן יקדם את התהליך, כי אין שם הרבה אפשרויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לו, למר נתניהו, הרבה אפשרויות בדיונים על הסדר הקבע; או שהדיונים האלה יצליחו ויביאו להסדר חיובי ופורה לטובת שני העמים, לטובת שלום צודק ובר-קיימא, או שהוא יוביל במו ידיו את האזור לעימותים, לטרור, למלחמות, שאין איש יכול לתאר לעצמו לאן יובילו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני רוצה להאמין לרגע אחד שראש ממשלה אחראי יפעל למען הכנסת מדינת ישראל – שהוא אחראי לגורלה, שהוא תופס את הגה השלטון בה – דווקא לים של טרור, של עימותים, של המשך הכיבוש, המשך הדיכוי, המשך ההסתאבות והשליטה בעם אחר, שתביא רק לתוצאות שליליות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני מתעלם מכך, שאפילו במדיניות הפנים אנחנו שומעים פה ושם גם קולות צורמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מר רפאל איתן, שר החקלאות, גמגם פה, על הבמה הזאת, לפני שעה בערך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא גם לא אמר דברים ברורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אני גם בטוח שבעניין הזה, בעניין היישובים הערביים בתוך הארץ, בעניין עין-חוד ובעניין כל יתר הכפרים הבלתי מוכרים, שהם כבר בדרך להכרה סופית ומלאה, הממשלה הזאת כן תהיה בעלת כוח ואומץ לתת לערבים את הזכויות האלמנטריות שלהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ימשיכו להתייחס אלינו כאל התנחלויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא ימשיכו להתכחש לזכות היסוד של הערבים לחיות בבתים, בכפרים ובשוויון זכויות במדינה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שחושב שעכשיו, בעידן הזה, הוא יוכל להמשיך כפי שעשו קודם, או יוכל להתעלם מזכות בסיסית זו של הערבים בתוך ישראל – הוא יביא מלחמה על עצמו, הוא יביא טרור והוא יביא להמשך הדיכוי לא רק בתוך הארץ אלא באזור כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת עמנואל זיסמן, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת אחמד סעד.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת סאלח סלים.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת האשם מחאמיד.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

עמנואל זיסמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נכחתי בדיון שהתקיים בשבוע שעבר ואני זוכר היטב מה אמרו כמה מן הדוברים.

עמנואל זיסמן: והנה, השתנו הדברים בימים האחרונים.

עמנואל זיסמן: ראש הממשלה היה במצרים, בשיחה פנים אל פנים, בלי מישהו אחר.

עמנואל זיסמן: אנחנו לא יודעים בדיוק מה היה בשיחה.

עמנואל זיסמן: האחרים, שקדמו לו – ייבדל לחיים ארוכים פרס, יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ואחרים – לא קיימו שיחות עם איזשהו מדינאי של מדינה ערבית בארבע עיניים.

עמנואל זיסמן: בסוף השיחה יצא מנהיג המזרח התיכון הערבי, המוסלמי, נשיא מצרים, שיש למדינתו שלום עמנו זה 17 שנה, ואמר: אני מרוצה.

עמנואל זיסמן: בגלל קוצר הזמן לא אצטט את כל מה שהוא אמר.

עמנואל זיסמן: יש פה חברים בכנסת שאולי לא האמינו לזה, אולי לא רצו לשמוע את זה.

עמנואל זיסמן: אני חושב שאחרי שמדינאי ערבי, יושב-ראש הרשות הפלשתינית, ייפגש השבוע עם שר החוץ, גם הוא יגיד שהוא מרוצה, כי כל הכוונות של הממשלה הן להמשיך את תהליך השלום.

עמנואל זיסמן: שמעתי את חבר הכנסת בשארה, ואני מסכים אתו, אבל אני גם רוצה לומר לך: 45 שנה התקיימה מדינת ישראל עד שהרוב בין הפלשתינים, הרוב שתומך בערפאת ובאש"ף – המיעוט לא מקבל זאת ומתנגד התנגדות אקטיבית – החליט להפסיק את האלימות, לנהל משא-ומתן ממושך, והסכים שהמשא-ומתן על הסכם הקבע צריך להסתיים בעוד שלוש שנים, ולא במקרה, כי אנחנו רוצים שכל צד ימלא את ההתחייבויות שלו.

עמנואל זיסמן: ראש הממשלה הבהיר את זה בארצות-הברית וגם הבהיר זאת לאחרים.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לסיים ולומר: אתה צודק בזה שהסכם הקבע זה הסכם שלום.

עמנואל זיסמן: אם אנחנו רוצים הסכם שלום בין הפלשתינים לבין היהודים, אנחנו חייבים לנצל את המשא-ומתן ולא רק להעמיד את העמדות שלנו.

עמנואל זיסמן: אנחנו צריכים לחנך את ההמונים, את העמים שלנו, לקירוב לבבות, לפיוס, להפסקת נאומי השטנה וכל מה שקיים עד היום רק בצד אחד, כי אם זה קיים בצד השני אתה בצדק תקבל תמיכה, וגם ממני.

עמנואל זיסמן: אני אומר: אצלנו שטנה, שנאה?

עמנואל זיסמן: לא.

עמנואל זיסמן: אני רוצה לבקש ממך – לא רק ממך אלא גם מחבריך – שלא רק תדרוש את מה שאתה דורש אלא במקביל, בד בבד, תפעל ותעשה כדי שלא תהיה יותר שנאה, שיהיה חינוך של החדרת אמונה בקרבנו ובקרבכם.

עמנואל זיסמן: אנחנו צריכים להאמין שבסופו של דבר נתגבר על המכשולים ונגיע לאותו שלום שיהיה מבוסס על ויתורים הדדיים ועל הדדיות.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת זיסמן.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד סעד.

אחמד סעד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בביקורו בארצות-הברית, בפגישותיו עם נשיא ארצות-הברית, קלינטון, ובנאומו בפני צירי הקונגרס האמריקני, העביר ראש הממשלה מסר ברור לדעת הקהל העולמית, לפלשתינים, לסורים, ללבנונים ולכל העולם הערבי.

אחמד סעד: מהותו של המסר היא, שממשלת נתניהו לא חותרת לשלום צודק ולא להוצאת התהליך המדיני מביצת הקיפאון בשל בריחת הממשלה מיישום ומביצוע מחויבותה בכל הנוגע להסכמי אוסלו ולהשגת שלום אמת.

אחמד סעד: זה משתקף בשלוש עמדות עיקריות שראש הממשלה הדגיש, והן מסכנות את כל התהליך המדיני ומובילות לקטילת התקווה להשגת שלום כולל, צודק ובר-קיימא במזרח התיכון.

אחמד סעד: בסתירה לעמדה האמריקנית ובסתירה להסכמי אוסלו הדגיש ראש הממשלה את מדיניות ממשלתו להרחבת ההתנחלות ולעיבויה ולבניית התנחלויות חדשות.

אחמד סעד: הגברת ההתנחלות הקולוניאליסטית לא רק סותרת את הסכמי אוסלו עם הפלשתינים אלא מסכנת את כל תהליך השלום; הגברת ההתנחלות מזינה את ההתפרעות הנפשעת של המתנחלים נגד בני העם הפלשתיני, ומתוך ייאוש ממדיניות ממשלת הימין היא מובילה לאינתיפאדה חדשה.

אחמד סעד: הסחבת של ממשלת נתניהו ביישום ההיערכות מחדש בחברון לפי הסכמי אוסלו היא חלק בלתי נפרד מהמדיניות ההתנחלותית, שמטרתה לעקוף את הסכמי אוסלו ולחבר את הנוכחות ההתנחלותית בתוך חברון עם קריית-ארבע.

אחמד סעד: הדגשת ראש הממשלה בארצות-הברית במה שנוגע לירושלים רבתי והעמדה שמשקפת את קווי היסוד של הממשלה, משמעותן הגברת ההתנחלות הקולוניאליסטית במזרח ירושלים הפלשתינית הכבושה – בירת מדינת פלשתין העתידית וסביבתה; משמעותן בניית מכשול גדול בדרך לשלום צודק וליציבות באזור.

אחמד סעד: ירושלים המזרחית והריבונות המדינית הפלשתינית עליה מהוות את אבן הבוחן להשגת שלום צודק, כי ירושלים המזרחית היא לב הסכסוך ולב הבעיה הפלשתינית.

אחמד סעד: גם התנאים המוקדמים שמעמידים מר נתניהו וממשלתו לסורים, הריבונות הישראלית על הגולן ועל מקורות המים ברמת-הגולן הכבושה והגברת ההתנחלות ברמה – כל אלה תנאים שיובילו למלחמה ולא לשלום.

אחמד סעד: לעמדות אלו לא ימצא נתניהו שום פרטנר ערבי.

אחמד סעד: לכן, כדי שלא לפספס את ההזדמנות ההיסטורית לעשות שלום אמת ולהשיג יציבות וביטחון, על הממשלה לשנות באופן מהותי את המדיניות העוינת בכל הנוגע לשלום ולנהל מדיניות של שלום-אמת, המבוסס על ההכרה בזכויות הלגיטימיות של הזולת, שלום על בסיס "שטחים תמורת שלום" ויישום החלטות האו"ם, במיוחד 242 ו-338.

אחמד סעד: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אחמד סעד.

שבח וייס: חבר הכנסת סאלח סלים.

שבח וייס: אתם באים עם נאומים מגובשים על הכתב, ואין לי לב לקטוע את זה.

שבח וייס: פעם נהגו למסור את הנאום לעיתון, ואם הייתי קוטע את הנאום בעיתון היה מופיע משהו אחר ממה שמופיע כאן.

שבח וייס: בבקשה.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אומנם עבר רק חודש אבל אני בטוח שהממשלה הזאת לא תממש את קווי היסוד שלה בגלל הנסיבות העולמיות.

סאלח סלים: קווי היסוד מתאימים למפלגות של הקואליציה ולחבריה, מי שמרוצים הם שרון, המפד"ל, אלה שתומכים בקואליציה מבחוץ.

סאלח סלים: כדי לגבש קואליציה כזאת היא צריכה קווי יסוד כאלה, אבל אלה קווי יסוד שלא יעמדו במבחן הפוליטי היומיומי, העולמי והמזרח-תיכוני.

סאלח סלים: לכן, אני לא יודע מה ראינו מראש הממשלה בארצות-הברית שלא ראינו במצרים.

סאלח סלים: כפי שאמר חבר הכנסת זיסמן.

סאלח סלים: זה שמובארק מרוצה, בוודאי הוא לא שמע מה שנאמר באמריקה.

סאלח סלים: אני בטוח שמה שנאמר בארצות-הברית לא מרצה את מובארק.

סאלח סלים: לכן מה שהוא שמע פה צריך להיות שונה.

סאלח סלים: יש דבר שנאמר בקהיר ולא נאמר בארצות-הברית.

סאלח סלים: מה שנאמר שם בארצות-הברית היה נאום פוליטי אנטי-שלום.

סאלח סלים: אני מקווה שכל מה שנאמר בנאום בארצות-הברית ישתנה על-ידי הפעילות היומיומית של הממשלה הבאה.

סאלח סלים: עומדים פה חברי כנסת ולא פעם ראשונה מדברים כמו אדונים ופונים לערפאת, ומובן מזה כאילו אם ערפאת יעשה שלום זה לטובתו, לטובת העם הפלשתיני.

סאלח סלים: זה נכון שזה לטובתו ולטובת העם הפלשתיני, אבל העם הישראלי לא רוצה שלום?

סאלח סלים: העם היהודי לא רוצה שלום?

סאלח סלים: השלום הוא גם לטובת העם הישראלי.

סאלח סלים: ערפאת לא יעשה לנו שלום בפקודות.

סאלח סלים: אם בתור נשיא מדינה יקבל ערפאת תביעות מסוימות מממשלות ישראל שהעם הפלשתיני לא יהיה מרוצה מהן, הוא יעוף.

סאלח סלים: נאמר פה, שלום צודק.

סאלח סלים: אני לא מאמין בשלום צודק, כי כבר אין צדק, אבל פחות או יותר העם הפלשתיני צריך להיות משוכנע בשלום הזה, כי אם כופים עליו שלום והעם לא משוכנע בשלום, במינימום של צדק, אז שלום כזה לא יעמוד.

סאלח סלים: השלום הוא אינטרס הדדי של העם הפלשתיני ושל העם הישראלי.

סאלח סלים: לכן, אי-אפשר להוציא פקודות מכנסת ישראל לערפאת שהוא יעשה ככה ויעשה ככה – כל בוקר חוזרים על זה – כדי למנוע פיגועים.

סאלח סלים: בזמן הכיבוש, שעדיין קיים, היו פיגועים.

סאלח סלים: הכיבוש הישראלי הגדול, צה"ל, לא הצליח למנוע פיגועים.

סאלח סלים: מה מבקשים מערפאת?

סאלח סלים: אף שכל המוסדות הנוגעים בדבר אומרים שהוא עושה, עושה ועושה והצליח בזמן האחרון למנוע הרבה פיגועים.

סאלח סלים: אני רואה שהתמונה לא כל כך ורודה.

סאלח סלים: לכן אני פונה פה אל סיעות האופוזיציה להתארגן כדי להיות סיעות לוחמות למען השלום, כדי להחיות את תנועות השלום ברחוב הישראלי, כדי להוות לחץ על ממשלה ימנית כזו שהולכת נגד השלום.

סאלח סלים: אני פונה בראש ובראשונה אל מפלגת העבודה, המפלגה הגדולה, אל מרצ ואל המפלגה הערבית – ליצור ברחוב חזית לחץ על ממשלת האנטי-שלום הזאת, האנטי-דמוקרטית, לפי ההצהרות שאנחנו שומעים, כדי ללחוץ על הממשלה הזאת להתקדם בתהליך השלום, כי השלום הוא קודם כול לטובת העם בישראל.

סאלח סלים: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת סלים.

שבח וייס: חבר הכנסת האשם מחאמיד, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

שבח וייס: כן, כבודו.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, ידידי היושב-ראש – – –

שבח וייס: מודה באשמה.

האשם מחאמיד: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו, אבל אני חייב להתריע ולהזהיר מפני המשכיות המדיניות בכמה דברים שהוזכרו קודם לכן, בנושא של משיכת תעודות זהות של תושבים שנולדו בירושלים, שאבות אבותיהם נולדו בירושלים המזרחית, והיום בא משרד הפנים ומנסה למשוך אותן מהתושבים האלה; המשך ההתנחלויות בתוך ירושלים המזרחית; בנושא של "אוריינט האוס" וכל המוסדות והשתדלנות הזאת לסגור אותם; ומעבר לזה, קריאה לחמישה נבחרים פלשתינים – זה נורא מצחיק – שמרשים להם להיבחר למועצה הפלשתינית ואחר כך אומרים להם: אסור לכם לפעול בקרב הבוחרים שלכם.

האשם מחאמיד: מבקשים ודורשים מהם לבוא לחקירה במגרש-הרוסים – אדוני, עכשיו זה רציני – אצל יחידת המיעוטים, יחידת חקירות מיוחדת למיעוטים, לנבחרי עם פלשתינים.

האשם מחאמיד: הרי זה מגוחך, זה לא מתקבל על הדעת.

עמנואל זיסמן: אתה לא מגנה את החטיפה שהיתה?

האשם מחאמיד: אדוני חבר הכנסת, אני נגד חטיפות באופן טוטלי, כמו שאני נגד טרור באופן טוטלי.

האשם מחאמיד: מחר נדבר בנושא הקשור לחטיפות.

עזמי בשארה: זה לא אושר.

אלי גולדשמידט: תגיש ערעור.

האשם מחאמיד: לא אושר.

האשם מחאמיד: אנחנו נגד חטיפות.

האשם מחאמיד: הליכוד לא רוצה שנדון בנושא זה.

שבח וייס: אתם יכולים לערער.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה נאם בארצות-הברית, ואותו ראש ממשלה נאם במצרים, ואותו ראש ממשלה נואם פה בכנסת, ואולי אותו ראש ממשלה ינאם במחסום ארז?

האשם מחאמיד: אבל אותו ראש ממשלה, כנראה זה לא אותו ראש ממשלה, כי הוא מדבר בשפות ובסגנונות שונים-שונות אל נשיאים שונים.

האשם מחאמיד: הוא לא נואם באותו סגנון לכולם.

האשם מחאמיד: לכן מובארק יצא שמח, מבסוט מהשיחה שהיתה לו, אבל האנשים ששמעו את הנאומים של ראש הממשלה בארצות-הברית הבינו את המשמעות של הדברים.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, אמרו את זה קודם: שלום לא עושים בקונגרס.

האשם מחאמיד: יכולים לקצור הרבה מחיאות כפיים בקונגרס, אבל אנחנו צריכים מחיאות כפיים פה בארץ.

האשם מחאמיד: שלום לא עושים עם הקונגרס האמריקני, שלום עושים פה.

האשם מחאמיד: לדעתי, קווי היסוד של הממשלה הזאת לא יובילו לשלום כי הממשלה, הקואליציה והליכוד – מתונים; זה מה שאמר חבר הכנסת יגאל ביבי, שראש הממשלה ביבי נתניהו הוא מתון לעומת מפלגות הלוויין מסביב לליכוד.

האשם מחאמיד: לכן אני לא תולה שום תקוות בקווי היסוד של הממשלה הזאת.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לברך את נשיא המדינה על החנינה שנתן לאסירות הפלשתיניות, אבל יש לי גם מה לבקש מכבוד הנשיא, שכמו שקצב את עונשם של אסירי עולם יהודים, יש לי זכות לבקש מכבודו שיקצוב את עונשם של אסירים ערבים אזרחי מדינת ישראל.

האשם מחאמיד: אדוני הנשיא לא יכול להרשות לעצמו ואסור שירשה לעצמו מדיניות של איפה ואיפה, הוא נשיא של כל אזרחי המדינה.

האשם מחאמיד: אדוני היושב-ראש, ברשותך, משפט אחד, אין שום כוח בעולם שיכול לרמוס את רצונו של עם לחופש.

האשם מחאמיד: לכן, מי שחושב, מי שחולם שהסדר הביניים הוא הסדר הקבע – הוא פשוט חי בעולם אחר, הוא לא חי על כדור הארץ.

האשם מחאמיד: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת מחאמיד.

שבח וייס: חבר הכנסת בנימין אלון, ואחריו – חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בדיון המשולב הזה כלולה גם הצעתו של חבר הכנסת זיסמן, שלצערי הוא לא נגע בה, והיא מימוש קווי היסוד של הממשלה – אני פונה בעיקר אל ספסלי הליכוד הריקים – בנוגע לירושלים רבתי.

בנימין אלון: חלף מספיק זמן ואנחנו נמצאים עכשיו לפני תשעה באב, בין המצרים, "כל רודפיה השיגוה בין המצרים", ומותר לדבר על לב ירושלים, ומותר לכאוב את כאבה של ירושלים.

בנימין אלון: אני רוצה לראות עשייה.

בנימין אלון: אני לא יודע איך היתה נראית מפת ארץ-ישראל אילו רק בהצהרות הליכוד היה צריך לבנות את יהודה, שומרון, ירושלים, עזה וכל שאר המקומות.

בנימין אלון: אינני מבזה ואינני מזלזל בחלק המדיני, בהצהרה ובכל מה שכרוך בזה, אבל אם זה לא יהיה משולב בעשייה, מה הועילו חכמים בתקנתם?

בנימין אלון: אני דווקא מצפה לשיתוף פעולה.

בנימין אלון: כמו שלחבר הכנסת זיסמן, כשהיה במפלגת העבודה בגרסה הירושלמית שלה, יש חלק חשוב מאוד בהר-חומה, כפי שטדי קולק, עם כל התפיסה השונה שיש לי, בניגוד אליו, עם כל הכבוד לחוכמה ולזיקנה, אבל האיש עשה, האיש בנה את ההתנחלויות הגדולות, חלק בעל כורחו וחלק מרצונו הגדול, ההתנחלויות של פסגת-זאב, רמות וכל שאר המקומות שהיו תחת הכיבוש הירדני בין התש"ח להתשכ"ז, מלחמת ששת הימים – לכן כואב לי לראות את קווי היסוד.

בנימין אלון: אינני רוצה לראות קווי יסוד בומבסטיים על ירושלים לנצח, לא מחולקת, כשאין שום מימוש.

בנימין אלון: והמימוש צריך להיות מיידי.

בנימין אלון: יש הצעות לשכונות, שהוקפאו סתם, בתירוצים שונים ומשונים.

בנימין אלון: ציפיתי ששר הפנים יעלה אותן כבר להפקדה.

בנימין אלון: ואם תהיינה התנגדויות, תהיינה התנגדויות, אבל שהתהליך יתחיל.

בנימין אלון: צריך לבנות את הרצף הטריטוריאלי שהממשלה הקודמת דיברה עליו, בין מעלה-אדומים לירושלים.

בנימין אלון: רוצים לראות התחלה של עשייה.

בנימין אלון: הדגל של המדינה-כביכול, שלא תקום ולא תהיה לעולם, של הערבים, מדינת פלשתין כפי שהם קוראים לה, עדיין תלוי במרחק יריקה מלשכת שר המשפטים, על בניין ה"אוריינט האוס".

בנימין אלון: ושלא ישחקו אתי משחקים – פעילות חברתית, תרבותית.

בנימין אלון: הורידו את הדגל.

בנימין אלון: מועדון חברתי לא צריך דגל של מדינה זרה בלב העיר, מרחק מאות מטרים משכונות מאה-שערים, בית-ישראל ושמואל-הנביא.

בנימין אלון: ולכן, אני חוזר אל הכותרת שהועלתה כאן לדיון משולב: מימוש קווי היסוד של הממשלה בנושא ירושלים רבתי.

בנימין אלון: ואני רוצה שהממשלה תדע שיש לה זמן מוגבל.

בנימין אלון: ואם היא לא תעשה, אני מקווה שרבים מחברי האופוזיציה והקואליציה יפגינו יחד אתי לסגירת ה"אוריינט האוס" ולמימוש – – –

עמנואל זיסמן: – – –

סאלח טריף: איזה סגירת ה"אוריינט האוס"?

סאלח טריף: בחייך.

בנימין אלון: – – – ולמימוש הבנייה וההרחבה של ירושלים רבתי.

בנימין אלון: שנזכה באמת, עם השבועות שבאים אלינו אחרי תשעה באב – אנחנו נכנסים לשבע דנחמתא – כאיש אשר אמו תנחמנו, כן אנכי אנחמכם, ובירושלם תנחמו".

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת אלון.

שבח וייס: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אחריו – חבר הכנסת שחל, ואם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת יהודה הראל, ואם הוא לא יהיה – חברת הכנסת דליה איציק.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אין כאן שום נציג של הממשלה.

אלי גולדשמידט: למה אתה לוקח לי את המלים מהפה?

אלי גולדשמידט: אני תכננתי לפתוח בזה את הנאום שלי.

שבח וייס: אני אף פעם לא הפסקתי ישיבת כנסת בשל העדר נציגי הממשלה.

שבח וייס: זה עניין של השקפה.

שבח וייס: הכנסת היא עצמאית.

שבח וייס: ירצו – יבואו; לא ירצו – לא צריך.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הרי לכם תופעה, הכנסת נפגשת שלוש פעמים בשבוע, בעוד שלושה ימים היא יוצאת לפגרה שתימשך למעלה מחודשיים ימים, ושום שר משרי הממשלה לא מוצא לנכון – – –

עמנואל זיסמן: מליאת הכנסת יוצאת לפגרה, לא הכנסת.

אלי גולדשמידט: – – – ושום שר משרי הממשלה לא מוצא לנכון לכבד את הבית הזה בשעה שדנים בסיכום ביקורו של ראש הממשלה בוושינגטון.

אפי אושעיה: טוב שחבר הכנסת סילבן שלום כאן.

אלי גולדשמידט: כל הכבוד, אני מברך את הממשלה.

אלי גולדשמידט: ואני מציע, אדוני היושב-ראש, אל תקרא לשרים שיבואו.

אלי גולדשמידט: טוב שעם ישראל יראה בטלוויזיה כיצד 18 שרי הממשלה מתייחסים אל הכנסת הזאת.

אלי גולדשמידט: איזו רצינות ואיזו אהדה לרעיון הדמוקרטי.

אלי גולדשמידט: כל הכבוד לממשלת ישראל.

סאלח טריף: הם מחכים לחוק הנורבגי.

סאלח טריף: החוק הנורבגי יציל אותם.

אלי גולדשמידט: כן, החוק הנורבגי.

אלי גולדשמידט: ביחס לביקור של ראש הממשלה בוושינגטון, אני חושב שהדבר הטוב היחיד – ואני אומר את זה במלוא הכנות והאחריות, לגבי ההישג הבלתי רגיל של ראש הממשלה בוושינגטון – הוא הפגנת השליטה המושלמת שלו באנגלית, דבר שלא היה לו אח ורע בתולדות מדינת ישראל, בביקוריהם של כל ראשי הממשלות.

אלי גולדשמידט: אני מוכרח להגיד לכם, שבן-גוריון דיבר אנגלית הרבה יותר גרועה מאשר ביבי נתניהו, לוי אשכול דיבר אנגלית הרבה יותר גרועה מאשר ביבי נתניהו, והאנגלית של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, היתה הרבה יותר גרועה משל ביבי נתניהו.

אלי גולדשמידט: אבל מה לעשות, כל ראשי הממשלות האלה פשוט לא שהו בארצות-הברית כל כך הרבה שנים בשביל לרכוש את השליטה הנהדרת הזאת באנגלית.

שבח וייס: הוא שכח את גולדה.

אלי גולדשמידט: גולדה מאיר כמעט נולדה שם.

אלי גולדשמידט: היא נולדה ברוסיה והגיעה לארצות-הברית.

עמנואל זיסמן: קלקלו לך את כל הבניין.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד לך, שה"גיור" שלך, כיצד הפכת להיות ליכודניק מושלם בתקופה כל כך קצרה, זה דבר מדהים.

עמנואל זיסמן: – – –

אלי גולדשמידט: לי לא קרה שום דבר, חבר הכנסת עמנואל זיסמן.

אלי גולדשמידט: אבל איך אתה הפכת כל כך מהר לרביזיוניסט, זו פשוט תופעה מדהימה.

עמנואל זיסמן: מי שהיה יחד אתי בחברון לפני שבועיים-שלושה שבועות וראה – – – זה לא רביזיוניסט.

עמנואל זיסמן: אבל אתה הפכת לשפן מדיני כבר מזמן.

עמנואל זיסמן: אתה היית הראשון שחתם על החוק לשריון חוק הגולן, והראשון שברח – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת עמנואל זיסמן, כל פעם שתזכיר אותי בנשימה אחת עם ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, זיכרונו לברכה, אני אודה לך.

אלי גולדשמידט: אני גא בזה.

אלי גולדשמידט: עכשיו אני רוצה לומר משהו לגופו של ביקור ראש הממשלה.

אלי גולדשמידט: הדבר המחריד הוא, שראש הממשלה חושב כנראה שבארצות-הברית הנושא של "שואו ביזנס" הוא הדבר המרכזי שמוביל גם את המדיניות האמריקנית.

אלי גולדשמידט: והוא היה מוכן לנסוע לארצות-הברית ולארגן לעצמו את קבלת הפנים הנלהבת בקונגרס, תוך מכירת האינטרסים הבסיסיים ביותר של מדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: ואני אומר לכם באיזה תחום.

אלי גולדשמידט: קודם כול, ראש הממשלה קצר את מרבית התשואות שלו בסנאט לאחר שהוא הצהיר על כוונתו לוותר על הסיוע האמריקני לכלכלתה של מדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: פה במדינת ישראל אף אחד לא מחא לו כפיים על הדבר הזה.

אלי גולדשמידט: והדבר החמור יותר, הוא ידע שבקונגרס הרפובליקני זה ינעם לאוזניים האמריקניות אם הוא יבוא ויצהיר על קיצוץ של 5 מיליארדי שקלים.

אלי גולדשמידט: ובשביל זה הוא עשה ישיבה לילית, בלי שאיש מהשרים קרא איזה דבר בתוכנית הכלכלית.

אלי גולדשמידט: הוא עשה את העוול הנורא ביותר לשכבות שמתוכן בא עיקר התמיכה בראש הממשלה.

אלי גולדשמידט: הכול בשביל לקצור מחיאות כפיים בקונגרס.

אלי גולדשמידט: מחיאות הכפיים בקונגרס בביקור הזה הן אות ומופת לפגיעה של ראש הממשלה באינטרסים החיוניים ביותר של מדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: ואת האמת המדינית של הביקור הזה הוא שמע בתוככי הבית הלבן, ושם לא היו מחיאות כפיים.

אלי גולדשמידט: ואת התוצאה של השיחה שלו בבית הלבן אנחנו נראה אחרי ה-5 בנובמבר, אחרי שייבחר נשיא חדש בארצות-הברית.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת גולדשמידט.

שבח וייס: חבר הכנסת שחל איננו כאן.

שבח וייס: חבר הכנסת הראל איננו כאן.

שבח וייס: חברת הכנסת דליה איציק, בבקשה, אחריה – חבר הכנסת אלכסנדר לובוצקי, ואחריו – חבר הכנסת מיכה גולדמן.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא זוכרת "קלקול" כל כך מהיר של ממשלה ושל סיעה.

דליה איציק: בקושי חודשיים מאז הבחירות, תסתכל איך הספסלים ריקים.

דליה איציק: ואני באמת מבקשת ממך לקרוא לשר.

דליה איציק: אני זוכרת בקדנציה הקודמת, כששר שלנו לא ישב כאן, כשאיזה שר לא ישב כאן, היתה פה זעקת אימים.

דליה איציק: אני בפירוש חושבת שהנשיאות צריכה לקרוא לאחד השרים.

דליה איציק: זה לא יכול להימשך כך.

דליה איציק: אני דורשת שתקראו לאחד השרים.

שבח וייס: אני לא אפסיק את הישיבה.

שבח וייס: אני חושב שהשרים צריכים להיות פה.

שבח וייס: יבואו, מה טוב; לא יבואו – – –

עמנואל זיסמן: אני חושב שחלק מהם נמצאים בהלוויות.

שבח וייס: יכול להיות.

דליה איציק: חלק מהם.

דליה איציק: אחד ישנו?

דליה איציק: אני מאוד מבקשת שתעבירו את הבקשה שלי.

שבח וייס: הממשלה מוזמנת תמיד.

שבח וייס: הצורה שבה היא נוטלת חלק בחיי הכנסת היא חלק מחשבון הזכות או החובה שלה.

שבח וייס: ואני מעביר את הבקשה שלך – – –

עמנואל זיסמן: שרים לשעבר גם כן לא באים.

שבח וייס: יש פה בעיה, כי זה דיון מדיני ממש.

שבח וייס: אנחנו לא נפסיק את הישיבה, אבל אולי באמת סגנית מזכיר הכנסת, הגברת שושנה כרם, תבקש מהשר המתאים שיביא בחשבון שחברי כנסת נפגעים, בצדק, מכך שהממשלה מתעלמת מהדיון החשוב הזה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, מאז נבחר ראש הממשלה בבחירה ישירה – זה אולי חומר למחשבה לאותם חברים שיושבים כאן, שהכנסת צריכה להיות חשובה בעיניהם, והאיזונים והבלמים מזמן אבדו לנו – הכנסת הופכת להיות הרבה פחות רלוונטית, לא בשל ראש הממשלה, לא בשל אישיותו של ראש הממשלה, אלא בשל הבחירה הישירה.

דליה איציק: אולי באמת זה חומר למחשבה לאותם חברי כנסת, כדי שהיד תרעד להם כשהם מצביעים על החוק הנורבגי, ולא רק מן הטעם הזה.

דליה איציק: אני מבקשת, ברשותכם, להגיד משהו על סחרחורת הגבהים שלקה בה ראש הממשלה בארצות-הברית.

דליה איציק: אני מוכרחה לומר לכם, שאחד הדברים שזעזעו אותי הוא ה"בליץ" והמהירות והבהילות שבהם הוא העביר אותן גזירות כלכליות נוראות.

דליה איציק: וכשאתה יושב וחושב אילו אוכלוסיות חלשות נפגעו – באמת אוכלוסיות חלשות: חיילים, קשישים, עיירות פיתוח, וגם החינוך נפגע.

דליה איציק: בעצם אין שכבה חלשה אחת שראש הממשלה לא פגע בה, או שהממשלה הזאת לא פגעה בה.

דליה איציק: אבל הנורא והאיום הוא, שראש הממשלה אפילו לא נשאר בארץ לשמוע את הבכי, את הזעקה של העניים.

דליה איציק: עשה, העביר את זה בממשלה ונסע לארצות-הברית.

דליה איציק: כי מה לו ולזעקת העניים?

דליה איציק: מה לו ולאנשים חלשים?

דליה איציק: מה לו ולאנשים שבחרו בו?

דליה איציק: ואני מסתכלת עליך, חבר הכנסת בני אלון, וחושבת לעצמי: תראה, השבוע שחררו מחבלים, מחבלות, ואני זוכרת אותך כפעיל נמרץ בהפגנות הקשות שהיו נגד ראש הממשלה המנוח.

דליה איציק: ואני שואלת אותך: מה קרה לך?

דליה איציק: זה מה שעשתה לך הכנסת?

דליה איציק: איפה המלים?

דליה איציק: איפה "רבין בוגד"?

דליה איציק: איפה "ביבי בוגד"?

דליה איציק: איפה "דם על הידיים"?

דליה איציק: איפה כל המלים המפוצצות?

דליה איציק: מה קרה?

דליה איציק: מה זה – נתפסתם לאלם?

דליה איציק: מה זה, לממשלה ימנית מותר הכול?

דליה איציק: אין דין ואין דיין, ונשיא המדינה, שפתאום משנה את דעותיו חדשות לבקרים, והכול עובר בשלום.

בנימין אלון: למה אתמול לא הצטרפת אלינו?

בנימין אלון: הפגנו בנושא הזה.

דליה איציק: כן?

דליה איציק: אני סומכת על יכולת ההפגנה שלך, ואני מקווה שהיא תהיה לפחות באותה נמרצות שעשית את זה נגד ראש הממשלה המנוח.

סאלח טריף: קול ענות חלושה.

דליה איציק: אבל אני מסתכלת כאן על חברי הכנסת מהליכוד – שלוש שנים אתה לא היית כאן – ונזכרת במה שעשו כאן לראש הממשלה המנוח: לא אפשרו לו לדבר, לא נתנו לו אף פעם להעביר דברים, אפילו כשהוא בא לכנסת להבהיר את דבר.

דליה איציק: ובחוץ המהומות והדברים האיומים שהביאו למה שהביאו.

דליה איציק: אני נטלתי את רשות הדיבור לא כדי לדבר על הנסיעה לארצות-הברית – היא פחות מעניינת אותי, לפי דעתי היא היתה כישלון קולוסלי; לא זה מה שמטריד אותי – מטריד אותי, איך אתם מוכנים לחיות בשני פרמטרים, לפי שני ערכים שונים לחלוטין.

דליה איציק: כשממשלת השמאל עולה – תיכף הכול אש"פיסטי, הכול נורא, ו"מרעילי בארות", ומה לא; וכשעולה ממשלה אחרת – בהינף יד, בלי להסביר לכם אפילו למה – הוא לא קרא ולא הסביר ולא אמר – שחרר ראש הממשלה את מי ששחרר.

דליה איציק: אני רק רוצה לומר משהו על הנסיעה לארצות-הברית.

דליה איציק: אני רוצה לשאול את ראש הממשלה – מה הפלא, עמנואל זיסמן, שמחאו לו שם כפיים?

דליה איציק: אני חושבת שהוא קצת התבלבל, ראש הממשלה.

דליה איציק: איך הבן שלי אומר?

דליה איציק: הוא קצת התבלבל.

דליה איציק: למה הוא התבלבל?

דליה איציק: הוא חשב שהוא קלינטון, הוא חשב שהוא בא לבקר בישראל, במדינה הקטנה, שם בארצות-הברית.

דליה איציק: הוא פשוט החליף את התפקידים, והוא מביא מענק, מתנה לארצות-הברית – את הכסף.

דליה איציק: הוא כבר לא צריך את הכסף.

דליה איציק: את הכסף שהוא לקח מהכיס של העניים והמסכנים כאן, והוא העביר ישר לארצות-הברית חזרה.

דליה איציק: כי מה זה נורא אם לאותה קשישה לא יהיה דלק לחמם את הבית או לא יהיה לה קצת כסף לאוטובוס?

דליה איציק: מה זה כל כך נורא?

דליה איציק: לבוא ולהתרשם ממחיאות הכפיים?

דליה איציק: ודאי שמחאו לו כפיים.

דליה איציק: למה שלא ימחאו לו כפיים?

דליה איציק: אם אני אבטיח לבעלי שחמש שנים אני לא אקנה בגד, אולי גם הוא ימחא לי כפיים.

דליה איציק: אני לא מבינה את העניין הזה.

דליה איציק: ואני אומרת לכם: זה חומר למחשבה.

דליה איציק: ראש הממשלה הוא סחיט, קמיט, לחיץ.

דליה איציק: מסתבר שהוא לא עומד בלחצים, והעניין הזה הוא עניין מסוכן.

דליה איציק: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחברת הכנסת דליה איציק.

שבח וייס: חבר הכנסת אלכסנדר לובוצקי, ואחריו – חבר הכנסת מיכה גולדמן.

אלכסנדר לובוצקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רוב הדוברים התייחסו לביקורו של ראש הממשלה בארצות-הברית.

אלכסנדר לובוצקי: הבנתי היום את מה שהתקשיתי להבין שנים אחדות כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטה, את תורת היחסות, שאומרת שמצבו של הנצפה תלוי במקומו של הצופה.

אלכסנדר לובוצקי: אני רואה שאנשים בצד אחד של האולם רואים את הביקור כהצלחה גדולה, ובצד השני של האולם רואים את הביקור ככישלון גדול.

דליה איציק: אתה כנראה לא מדבר אתם.

דליה איציק: כאשר תדבר אתם אחד אחד, תראה שהם רואים את הביקור ככישלון.

תאופיק חטיב: – – –

שבח וייס: אני חשבתי שהוא הולך לכיוון אחר, שכאשר הטלוויזיה מצלמת מהצד הזה רואים את האולם, ומהצד הזה – לא רואים.

אלכסנדר לובוצקי: בכל אופן, על סדר-היום שלנו עומדים שלושה נושאים, ואני רוצה להתייחס דווקא לנושא השלישי – נושא חברון.

אלכסנדר לובוצקי: לפני כשבועיים ערכה סיעת הדרך השלישית סיור מקיף בחברון, ונפגשה בו גם עם המתיישבים היהודים וגם עם ראש עיריית חברון וקיבלה סקירה מקיפה מהצבא על המצב שם.

אלכסנדר לובוצקי: אני מוכרח לומר, שהביקור היה מאוד מרשים.

אלכסנדר לובוצקי: התפעמנו לראות את ההתיישבות היהודית שם, את עוז הנפש והמסירות של המתיישבים, שבאמת אולי מתקשרים אל אותם חלוצים ראשונים שיישבו את הארץ.

אלכסנדר לובוצקי: אבל גם חשנו תסכול עמוק לראות את הבעיות, לראות את הקושי הרב במערת-המכפלה.

אלכסנדר לובוצקי: לצערי, אני מוכרח לומר שמערת-המכפלה הפכה להיות מבצר צבאי שמצלמים בו כל הזמן במצלמות וידיאו.

אלכסנדר לובוצקי: אני, כיהודי מאמין, כשנכנסתי לשם להתפלל, לא יכולתי.

אלכסנדר לובוצקי: במקום בית-תפילה זה הפך להיות לאיזה אולם-מבצר שאנשים באים אליו לא כדי להתפלל אלא כדי לבטא את הזהות הלאומית שלהם – בין שהם יהודים ובין שהם ערבים – והלב כאב מאוד על כך.

אלכסנדר לובוצקי: בכל אופן, לגופו של העניין העומד על סדר-היום: התייחסות הממשלה ומדינת ישראל למחויבות שלה בהסכמי אוסלו לפינוי חברון.

אלכסנדר לובוצקי: הייתי רוצה להציע לראש הממשלה ולממשלת ישראל את הפתרון הבא, שיש לו שני חלקים מקבילים, ולדעתי שניהם צריכים להיות מבוצעים, ואחד תלוי בשני.

אלכסנדר לובוצקי: החלק הראשון: לעמוד בהסכם, ואכן לפנות את השכונות הערביות של חברון בכפוף לשינויים הכרחיים מטעמי ביטחון, אולם אך ורק מטעמי ביטחון.

אלכסנדר לובוצקי: החלק השני: במקביל, להודיע ולהתחיל בתנופת התיישבות מקיפה בדרום הר-חברון – אזור חשוב מאוד למדינת ישראל, ויש לדאוג לכך שיסופח לישראל בהסדר הקבע; להשקיע מאמצים מיוחדים בפיתוחה של קריית-ארבע, עיר שסבלה רבות בדברים שונים; וגם לפתח את היישוב היהודי בתוך חברון.

אלכסנדר לובוצקי: אני חושב שלפתרון הזה יש הרבה יתרונות.

אלכסנדר לובוצקי: אני מעדיף אותו על פתרונות אחרים שאני שומע בשבועות האחרונים, שמדברים על פינוי חלקי או על פינוי שבו ייכנסו לחברון פחות שוטרים פלשתינים.

אלכסנדר לובוצקי: לדעתי, ואולי גם לצערי, בסופו של דבר, לא תצליח ישראל לשמור לאורך ימים את האחיזה שלה בשכונות הערביות בחברון לאחר שהיא מסרה, ואולי בטעות, את השליטה על כל הערים הפלשתיניות לידי הרשות הפלשתינית.

אלכסנדר לובוצקי: אולם, חייבים להבהיר – גם לעולם, גם לערבים וגם ליהודים – שאין כאן שיטת סלאמי:

אלכסנדר לובוצקי: שאנחנו לא יוצאים מחברון הערבית על מנת לצאת יותר מאוחר מחברון היהודית, על מנת לצאת יותר מאוחר מקריית-ארבע ומדרום הר-חברון.

אלכסנדר לובוצקי: אנחנו צריכים לשדר לעולם, מצד אחד, שאנחנו עומדים בהסכמים, ומצד שני – שקמה ממשלה אחרת, עם מדיניות אחרת, שחובתה ליישב את ארץ-ישראל.

אלכסנדר לובוצקי: אני רוצה להדגיש ןלתקן טעות שנאמרה כאן על-ידי כמה דוברים: אין בהסכמי אוסלו שום סעיף שאוסר על ישראל להרחיב התנחלויות, זכותה וחובתה של הממשלה החדשה לבצע את הדבר הזה באותם אזורים שצריכים להיות מסופחים לישראל בהסדר הקבע.

אלכסנדר לובוצקי: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת לובוצקי.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכה גולדמן, אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי, אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר; אם הוא לא יהיה אתנו – חבר הכנסת יונה יהב, ואם גם חבר הכנסת יהב לא יהיה – חבר הכנסת סילבן שלום.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמעתי את הדברים של ראש הממשלה בארצות-הברית.

מיכה גולדמן: אלה היו דברים שנתנו בישראל תחושה, שהוא נמצא במסע בחירות, כדי לכבוש קהל, אבל בשונה ממסע הבחירות בארץ, שם, בארצות-הברית, כאשר אתה מופיע בקונגרס, באופן קבוע כאשר מדבר ראש ממשלה אורח, כעבור 20 דקות – בין שאמרת דברים שיש בהם עניין ובין שאמרת דברים שהם פחות בעלי עניין – קיים נוהג של מחיאות כפיים.

מיכה גולדמן: ראש הממשלה חשב שמחיאות הכפיים הן על הדברים החמים שאמר, על הדברים המיוחדים שאמר.

מיכה גולדמן: אדוני ראש הממשלה, אתה אומנם לא נמצא כאן, לצערי הרב גם נציגיך מהממשלה אינם כאן, אבל בארצות-הברית יושב בקונגרס קהל שעושה ועשה זאת גם לראשי ממשלה בעבר.

מיכה גולדמן: הדברים שאמרת שם נתנו לך אולי את הגיבוי החזק בתוך סיעת הליכוד, בקהל המצביעים שלך, אבל בשורה למזרח התיכון לא הבאת מארצות-הברית.

מיכה גולדמן: הדבר היחיד שאמרת שם והוא בעל משקל הוא בעיקר אולי יצירת האשליה בארצות-הברית של אמריקה, שאתה תהיה מוכן לוותר על המענק של ארצות-הברית של אמריקה.

מיכה גולדמן: ודאי שזה דבר פופולרי, דבר כזה נאמר על-ידי ראש ממשלת ישראל, ראש ממשלה של אותה מדינה שמקבלת מענק באופן קבוע, בסיוע אזרחי ובסיוע צבאי, הישג של ראשי ממשלות בעבר.

מיכה גולדמן: אתה מוותר על דבר כשאתה יודע שזה בלתי אפשרי.

מיכה גולדמן: הלוואי שנגיע בעוד שנים מספר לכך שנוכל לוותר בצורה הדרגתית על התקציב ועל הסיוע האמריקני.

מיכה גולדמן: אדוני ראש הממשלה, אני בטוח שקהל הצופים שיושב עכשיו בבית ומאזין לדברי יודע, שהדברים שנאמרים כאן אלה הדברים שיכולים ליצור תקווה, ולא הדברים שנאמרו על-ידך בארצות-הברית.

מיכה גולדמן: שם יצרת מציאות, כאילו ישראל היא מדינה בלעדית במזרח התיכון.

מיכה גולדמן: אבל עשית מקצה שיפורים בשיחה שלך עם נשיא מצרים מובארק.

מיכה גולדמן: שם, בשיחה הזאת, שיפרת ותיקנת.

מיכה גולדמן: אמרת למובארק, כך אני רוצה לקוות, בשיחה בארבע עיניים: לי יש בעיות בממשלה, יש לי בני בגין, יש לנו אריק שרון ורפאל איתן, אני לא יכול לצאת בדברים גלויים, אבל אני אומר לך, הנשיא מובארק, אני אמשיך את תהליך אוסלו.

מיכה גולדמן: עובדה, לפני שיצאתי שוחחתי עם הנשיא, והוא הודיע לי שהוא יחון אותן שתי אסירות שידיהן מגואלות בדם יהודי.

מיכה גולדמן: אני שואל את עצמי, איפה צחי הנגבי, איפה לימור לבנת, איפה המתנחלים ביהודה ובשומרון?

מיכה גולדמן: מה הם עשו לראש הממשלה המנוח יצחק רבין כאשר הוא אמר שכך יש לעשות, אם רוצים להגיע למשא-ומתן על שלום.

מיכה גולדמן: עם מי עושים שלום?

מיכה גולדמן: עם ידידים?

מיכה גולדמן: עם אויבים.

מיכה גולדמן: כאן – שתיקה.

מיכה גולדמן: לימור לבנת הפכה להיות כבדת לשון, צחי הניח את השרשראות של ימית באפסניה, המתנחלים נעלמו.

מיכה גולדמן: שקט.

מיכה גולדמן: ממשלת ישראל, הממשלה הימנית, אותה ממשלה הביאה להפגנות מול בית ראש הממשלה, הניפה כרזות עם בגדי אס.

מיכה גולדמן: אס.

מיכה גולדמן: על רקע תמונה של יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

מיכה גולדמן: איפה אלה שהפגינו כל מוצאי שבת וכל יום שישי בצהריים מול ביתו?

מיכה גולדמן: אדוני ראש הממשלה, כנראה גם אתה הגעת לאותה מסקנה שמפלגת העבודה, בראשותם של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ושמעון פרס, הגיעה אליה לפני שלוש שנים – שאי-אפשר להמשיך במזרח התיכון בלי להגיע להסדר עם הפלשתינים, בלי להגיע לשלום אתם.

מיכה גולדמן: אצלך יש שוני אחד: לך יש אופוזיציה שתנהג אחרת, אם תמשיך באותם תהליכים שיביאו לשינוי במזרח התיכון.

מיכה גולדמן: תראה מה קרה בארבעת השבועות שלך בכלכלה הישראלית.

שבח וייס: חבר הכנסת גולדמן, אתה מדבר כבר שש דקות.

שבח וייס: אתה אומנם חבר שלי, אבל יש גבול לפרוטקציה.

מיכה גולדמן: אני מסיים.

מיכה גולדמן: אני פשוט רואה את הדברים האלה.

מיכה גולדמן: אני מקווה שבימים אלה גם ראש הממשלה נתניהו מבין, שהדרך היחידה במזרח התיכון היא להמשיך בתהליכים, ללכת באותם כיוונים שמפלגת העבודה אמרה אותם ערב הבחירות.

מיכה גולדמן: אני יודע שביום שלישי שר החוץ שלך כבר ילחץ את ידו של ערפאת, ובעוד ימים מספר גם אתה תעשה זאת.

מיכה גולדמן: אין דרך אחרת, רק הדרך שאותה הובלנו בארבע השנים שחלפו.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת גולדמן.

שבח וייס: חברי הכנסת רחבעם זאבי, מיכאל קליינר ויונה יהב – אינם.

שבח וייס: חבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: אהיה גמיש גם לגבי חבר הכנסת סילבן שלום, כדי לאזן זאת במקצת.

שבח וייס: אני לא יכול להפסיק חבר כנסת שמדבר על יצחק רבין.

שבח וייס: אתם צריכים להבין גם אותי.

שבח וייס: בבקשה.

סילבן שלום: אדוני יושב-הראש, חברי הכנסת, אני שומע כאן את חברי הכנסת של מפלגת העבודה, ואני שואל את עצמי: האם באמת ראינו אותו ביקור של ראש הממשלה בארצות-הברית?

סילבן שלום: האם באמת ראינו אותן תמונות, או שכל אחד ראה את התמונות שרצה לראות?

אפי אושעיה: ראיתם, אבל אתם פשוט מסונוורים.

סילבן שלום: אני לא מבין, 16 פעמים מחאו כפיים לראש הממשלה, 16 פעמים כעסתם?

סילבן שלום: פעם אחר פעם התרגזתם?

סילבן שלום: אני לא מבין את העניין.

סילבן שלום: במקום שתבואו לכאן ותגידו: כל הכבוד, מעולם לא היה דבר כזה, ששני בתי-הנבחרים בארצות-הברית הריעו ממושכות לראש ממשלת ישראל, במקום להגיד: CHAPEAU, אתם אומרים: נכשל.

דליה איציק: הוא החזיר את הכסף, חבר הכנסת שלום.

סילבן שלום: כישלון, לא היה, לא הצליח.

סילבן שלום: אני באמת רוצה לדעת, מדוע הדברים נאמרים?

סילבן שלום: האם יש איזו סיבה העומדת מאחורי העניין?

סילבן שלום: אני מבין שאתם באופוזיציה, אבל לא כל דבר שעושה הממשלה צריך להיות נגדו.

סילבן שלום: גם אני לפעמים לא מסכים עם מה שעושה הממשלה, לא מסכים למדיניות כזו או אחרת.

סילבן שלום: כאשר הביאו את ההחלטה על הקיצוצים בתקציב, אמרתי שאני לא מסכים להרכב הקיצוצים בתקציב.

סילבן שלום: אבל לא צריך להיות נגד כל דבר שהממשלה עושה.

סילבן שלום: ראש הממשלה לא רק הצליח בביקורו שם, אלא ארבעה ימים לאחר מכן, ביום חמישי, הגיע לקהיר.

סילבן שלום: כולם ציפו – מי יודע מה יקרה שם.

סילבן שלום: אחרי הביקור שלו בקהיר היינו אמורים להיות כמעט על סף מלחמה, הרי כל מדינות ערב יתאחדו.

דליה איציק: הוא הבטיח למובארק את ירושלים.

סילבן שלום: את היית שם?

סילבן שלום: את יודעת מה הוא הבטיח לו?

דליה איציק: לא, אבל – – –

סילבן שלום: את יודעת מה הוא הבטיח שם?

דליה איציק: – – –

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת שלום, הוא יותר פופולרי במצרים מאשר בסיעת הליכוד.

אלי גולדשמידט: זה בטוח.

סילבן שלום: אפשר להגיד כל דבר לאחר מעשה.

סילבן שלום: הרי אמרתם שבארצות-הברית הוא לא יצליח, והוא הצליח בגדול.

סילבן שלום: אמרתם שאצל מובארק הוא לא יצליח, הצליח בגדול.

סילבן שלום: זה שיש כאן בתוך סיעת הליכוד כאלה שחושבים אחרת בעניינים חברתיים, תמיד היה כך אצלנו.

סילבן שלום: במשך שנים ארוכות הסופרמרקט שלכם היה בנושא המדיני.

סילבן שלום: אצלנו בנושא המדיני היתה תמיד דעה אחידה.

סילבן שלום: אצלנו הדעות הלא-אחידות היו בנושא הכלכלי-החברתי.

סילבן שלום: זה שנים היה כך בליכוד, כי הליכוד מורכב מקבוצות שלמות של אנשים שחושבות כך וחושבות אחרת.

סילבן שלום: בעניין הזה אין לנו הסכמה גם בממשלה.

סילבן שלום: אנחנו ננסה לעשות שינוי לגבי הרכב הקיצוצים, אני אומר את זה בצורה הכי מפורשת, ואני מרכז הקואליציה בוועדה.

סילבן שלום: אבל אין קשר בין שני הדברים.

סילבן שלום: בעניין המדיני הליכוד כליכוד רוצה שלום ויביא שלום.

סילבן שלום: מדינות ערב יודעות שהוא רוצה שלום.

סילבן שלום: הרי מובארק לא אומר סתם שבנימין נתניהו הוא איש של שלום.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: מפני שפתאום הוא התאהב בו?

סילבן שלום: במשך שעתיים הוא שמע מה ראש הממשלה רוצה לעשות, שמע מה הן תוכניותיו ואמר מה שאמר.

סילבן שלום: אז במקום לבוא לכאן ולהגיד: כל הכבוד, ביקור מוצלח בקהיר – כל דבר לבקר?

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים עכשיו בעיצומו של מעגל, אולי, לא הייתי אומר הסתה כי זה מוגזם, אבל איזה מעגל שלם של מדינות האזור שרוצות לצייר את ראש הממשלה כאדם קשוח, נוקשה, שהוא נגד שלום.

סילבן שלום: אנחנו כתנועה תומכים בשלום.

סילבן שלום: הבאנו את השלום הראשון, ועידת מדריד היתה הפתח לכל השיחות עם הפלשתינים, עם הסורים ועם הירדנים, ואנחנו נעשה הכול כדי שיהיה שלום.

סילבן שלום: אני אומר לכם, חבר הכנסת אלי גולדשמידט וחברת הכנסת דליה איציק, שאנחנו כחברי סיעת הליכוד נעשה הכול כדי שיהיה שלום בין ישראל לבין שכנינו.

סילבן שלום: הבעיה היא שאנחנו חושבים שהוא צריך להיעשות בדרך אחרת.

סילבן שלום: גם אתם תסכימו אתנו, בסופו של דבר, שיהיה שלום.

אלי גולדשמידט: אם תצליחו תקבלו את התמיכה שלי.

סילבן שלום: יפה מאוד.

סילבן שלום: בעבר, כשאנחנו הבאנו שלום, תמכתם בנו.

סילבן שלום: אנחנו רק חשבנו ששלום צריך להיעשות בצורה אחרת.

סילבן שלום: הציבור נתן בנו את אמונו, ונראה.

סילבן שלום: יש לנו עכשיו ארבע שנים להוכיח שאנחנו יכולים לעשות את זה בצורה אחרת.

סילבן שלום: אני סמוך ובטוח שיש אפשרות לעשות שלום גם בדרך אחרת.

סילבן שלום: אמרת קודם שהממשלה מכהנת חודשיים.

סילבן שלום: הממשלה מכהנת בסך הכול חודש וארבעה ימים, מ-18 ביוני עד 22 ביולי, סך הכול 34 ימים.

סילבן שלום: ב-34 הימים מה כבר לא נאמר על הממשלה?

סילבן שלום: שהיא הפילה את המשק, הפילה את הבורסה והיא כבר עושה מהלכים שמביאים את כל העולם נגדנו.

סילבן שלום: ב-30 יום, כאילו דבר לא מבוסס על העבר, כאילו כל התהליכים האלה לא קרו בעבר.

דליה איציק: היא עשתה נזקים כמו בשנתיים.

סילבן שלום: קצת דרך ארץ.

סילבן שלום: מאה ימים הם מאה ימים.

סילבן שלום: בואו נתאחד כולנו בהסכמה שבמאה הימים האלה – ועכשיו אנחנו יוצאים לפגרה; אם לאחר הפגרה תחשבו שיש מה לבקר, תעלו ותבקרו את הממשלה כאופוזיציה, והדבר הזה הוא חיוני וחיובי לכל ממשלה.

סילבן שלום: אנחנו נמשיך לתת את הגיבוי למממשלה, ומה אתם חושבים שהממשלה צריכה לעשות?

סילבן שלום: אני מודיע לכם שבניגוד למה שאתם עשיתם כשהייתם בשלטון, אם חברים בסיעת הליכוד חושבים שהממשלה צריכה לשנות דעתה, הם אומרים זאת לממשלה.

סילבן שלום: זה ההבדל.

סילבן שלום: אם נחשוב שזה לא בסדר, נאמר זאת.

סילבן שלום: אבל כפי שזה נראה לי עכשיו, בתחום המדיני, לא רק שזה בסדר, זה סיפור הצלחה.

סילבן שלום: תודה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת סילבן שלום, אתם תצביעו נגד התקציב?

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת סילבן שלום.

שבח וייס: חברי הכנסת זנדברג, אלול, מירום, איתן, גפני, שאקי, שריד, צוקר, כהן, מאור, רובינשטיין, פורז, חאג'-יחיא – אינם באולם.

שבח וייס: עכשיו חבר הכנסת שבח וייס, ואני אחכה למחליף.

שבח וייס: חברי הכנסת טריף, אבי יחזקאל, שלום שמחון.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת זאב בוים.

שבח וייס: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

שבח וייס: אם יהיה לי מחליף, אז אני.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס לדיון המשולב, וצר לי שלהוציא חבר הכנסת סילבן שלום בעצם אין פה שום חבר מסיעת הליכוד, מהסיעה שמובילה את הממשלה.

שלום שמחון: הביקור של ראש הממשלה בארצות-הברית, בעצם נמכרו בו בעיקר עסקי אוויר, וכמו כל סוכן שיווק טוב גם ראש הממשלה ביבי נתניהו הצליח למכור בדיוק מה שהוא מכר במצרים לנשיא מובארק.

שלום שמחון: היה פה חבר כנסת שאמר שמובארק כנראה לא הבין את ראש הממשלה.

שלום שמחון: כנראה הם מדברים בשפות שונות.

שלום שמחון: אבל כל אחד מאתנו יודע שהאוכלוסייה הערבית יודעת לקבל אורחים והיא עושה זאת בדרכה שלה.

שלום שמחון: היא בדרך כלל נוהגת לא להכתיב את חילוקי הדעות בתוך האוהל אלא להיפך, לקבל אותך בצורה מכובדת.

שלום שמחון: נדמה לי שגם חברי הקונגרס והסנאט בארצות-הברית עושים זאת בדרך של מחיאות כפיים, ואין להתרשם ממחיאות הכפיים האלו לגבי התוצאה עצמה.

שלום שמחון: אבל יותר חשוב לומר, שהעובדה שראש הממשלה ביקר בוול-סטריט ובעצם בישר שם למשקיעים שניתן לבוא ולהשקיע במדינת ישראל, המשמעות המרכזית של העניין היא, שלא מדינת ישראל, לא ממשלת ישראל הולכות לקבוע את סדרי העדיפויות במגזרים השונים במדינת ישראל אלא נהפוך הוא, אותם משקיעים פרטיים, שכפי שכלכלנים אומרים יגדילו את חוסר השוויון הקיים בין המגזרים השונים בתוך מדינת ישראל, הם אלו שיגדילו את האי-שוויון, יעשירו את העשירים ויגרמו לכך שהאוכלוסיות החלשות יהיו חלשות הרבה יותר, כי בסופו של דבר כל אחד מאתנו יודע שאם הממשלה לא תעשה את בדק הבית הדרוש, אם הממשלה לא תכתיב סדרי עדיפויות כפי שנהגה הממשלה הקודמת, אם הממשלה לא תטפח את האוכלוסיות החלשות ולא תיתן להן תקווה, תתפתח בתוך המדינה, בדיוק באותם אזורים ובדיוק אצל אותה אוכלוסייה שתמכה בראש הממשלה, שלא נמצא כאן, יגדלו ויחריפו הניכור והפערים בחברה הישראלית, תתרחב תרבות העוני, וזאת תרבות שיהיה קשה מאוד לתקן אותה.

שלום שמחון: על כן אני פונה אל הממשלה האמיתית, אל אותה ממשלה שיושבת בבית וצופה בנו, אותם חברים שלא נמצאים פה, מסיעות הקואליציה, שלא מעניין אותם מה קורה עם האוכלוסייה החלשה: אנא מכם, תדעו לבוא חשבון אתם בבוא העת.

שלום שמחון: תודה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת שמחון.

שבח וייס: עכשיו הגיעו שני חברי כנסת שקראתי בשמותיהם.

שבח וייס: לפנים משורת הדין אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת סאלח טריף, ואחריו – חברת הכנסת ענת מאור, ואחריה – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

שבח וייס: אלא אם כן יגיע חבר הכנסת זאב בוים.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שחברי שקדמו לי דיברו רבות על הופעתו של ראש הממשלה נתניהו בארצות-הברית.

סאלח טריף: אני הסתכלתי ואני חושב מה לעשות ומה להגיד, אני לא יודע למי להאמין.

סאלח טריף: יש כמה צורות, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, לביבי נתניהו.

סאלח טריף: יש ביבי נתניהו לפני הבחירות, יש ביבי נתניהו במערכת הבחירות, יש ביבי נתניהו בארצות-הברית, יש ביבי נתניהו במצרים אצל מובארק, יש ביבי נתניהו שיושב כאן בכנסת, ולכל מקום ולכל זמן יש נאום אחר, יש הופעה אחרת ואי-אפשר להגיד שהיא לא מרשימה.

סאלח טריף: אני מנסה לחשוב, לאיזה ביבי נתניהו אאמין?

סאלח טריף: לזה שלפני הבחירות שדיבר על ארץ-ישראל, על מה לא, על זה שעושים שלום מהר, על ערפאת הרוצח שהוא שולח אליו את דוד לוי להיפגש אתו בסוף השבוע?

סאלח טריף: על מה לא?

סאלח טריף: אותו ביבי נתניהו שהבטיח כל כך הרבה הבטחות כדי לזכות בתמיכת ציבורים שלמים, פשוט בהונאה, כל הזמן הוא מלעיט אותנו בהופעות.

סאלח טריף: יש לו "שואו" מאוד יפה.

סאלח טריף: בארצות-הברית של אמריקה, חבר הכנסת דהאמשה, אתה יכול לעשות את ההופעות הכי טובות בעולם.

סאלח טריף: אבל פה במדינת ישראל יש מציאות שבה צריך לקבל החלטות קשות.

סאלח טריף: אי-אפשר לשלוח את ד"ר גולד לפגישות, לנהל משא-ומתן עם אחד שאפילו לא יודע עם מי הוא מדבר.

סאלח טריף: אני אומר לכם, המדינה הזאת קיבלה ראש ממשלה צעיר, נמרץ, שיודע להופיע, אבל כולנו, לפי מה שקורה בחודש האחרון, על המהומות שישנן, על הבורסה הקורסת, על ההודעות הנחפזות, על ההופעות היפות האלו – כולנו נשלם, ועוד נשלם ביוקר, חבר הכנסת בן-אליעזר.

סאלח טריף: אנחנו נשלם, כי לקבל מחיאות כפיים בארצות-הברית זה לא פשוט, ועוד על שינויים כאלה.

סאלח טריף: אנחנו רואים ראש ממשלה שנוסע לנשיא מצרים ואומר לו: אין שום שינוי.

סאלח טריף: להיפך, יש פתיחות גדולה יותר במדיניות השלום של ישראל.

סאלח טריף: ואנחנו פה נמצאים במבוכה גדולה, כי אנחנו לא יודעים למי להאמין ומתי, לפני מי הוא מדבר ומופיע.

סאלח טריף: חבר הכנסת בוים, אני שמח שבאת כי כל הזמן דיברנו לספסלים ריקים, ואנחנו פה, מספסלי האופוזיציה, שכל כך רוצים שתהליך השלום אכן יתקדם, אנחנו מאוד רוצים להאמין למה שנתניהו מבטיח למובארק.

סאלח טריף: אני מאוד מקווה ששותפיו הקואליציוניים יודעים זאת, שכל אחד גם מחבריו מתוך סיעת הליכוד יודעים זאת, ושאולי בשעת אמון ייתנו לו את האמון הדרוש.

סאלח טריף: אני רוצה לקוות, שראש הממשלה אכן ידבר בצורה אחת ויחידה, ושיגיד לנו סוף סוף מהי המדיניות האמיתית של הממשלה, שאולי גם ככה נוכל להציל את המשק, את הבורסה הקורסת, במצב של אי-ודאות טוטלית שיש היום במדינה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: עכשיו חברת הכנסת ענת מאור, אחריה – חבר הכנסת בוים, אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

שבח וייס: זהו.

שבח וייס: מי שלא היה יחכה לביקור הבא של ראש הממשלה בארצות-הברית.

שבח וייס: נא להקפיד על הזמן עד כמה שאפשר.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הביקור של ראש הממשלה בארצות-הברית היה ביקור אומלל מאוד, חלק אחד – על מה שלא היה בו, והחלק האחר – על מה שהיה בו.

ענת מאור: בנושא השלום, המסתורין, האמירות של הן ולאו, הניסיון לחנך את האזור כולו לדמוקרטיה – זה היה הקו שהנחה את ראש הממשלה.

ענת מאור: ראש הממשלה ביבי נתניהו ייבחן בדבר אחד בלבד: בפינוי חברון על-פי הסכמי אוסלו כרוחם וכלשונם.

זאב בוים: זה כל מה שאת צריכה?

ענת מאור: זה לא נאמר, זה לא נשמע וזה לא ידוע.

ענת מאור: לעומת זאת, חבר הכנסת זאב בוים, ראש הממשלה שלנו היה מאוד חזק על חלשים ומאוד חלש מול חזקים.

ענת מאור: הוויתור המיותר הזה על כספי סיוע, ובאותה עת תוכנית של גזירות כלכליות צינית, שפוגעת בילדים, פוגעת בגמלאים, פוגעת בעיירות הפיתוח, פוגעת בהתיישבות העובדת.

ענת מאור: האם ראש הממשלה שלנו נסע לארצות-הברית להביא לנו את ה"הומלסים"?

ענת מאור: זה המסר, זו הבשורה?

ענת מאור: ראש הממשלה שלנו אוגף ועוקף את ארצות-הברית מימין.

ענת מאור: מילטון פרידמן הוא כבר לא אליל בארצות-הברית.

ענת מאור: הרפובליקנים שם אינם מעזים להביא תוכנית כל כך גורפת וצינית של הגדלת פערים, של הפרטה, של שוק חופשי, של דרוויניזם חברתי.

ענת מאור: זה הביקור המוצלח של ראש הממשלה שלנו בארצות-הברית?

ענת מאור: חברת הכנסת דליה איציק, הוא נסע רק להביא לנו "הומלסים".

ענת מאור: זה כנראה מה שחסר למדינת ישראל.

ענת מאור: בזה הוא רוצה שנתפאר.

ענת מאור: מחיאות הכפיים היו על מלל.

ענת מאור: בצורה צינית ובמחטף הוא עשה פה תוכנית.

ענת מאור: אומרים שלפני שבוע התכנסו בקיסריה לדיון על מדיניות כלכלית.

ענת מאור: למה התכנסו בקיסריה, חבר הכנסת זאב בוים, אחרי שכל התוכנית כבר נעשתה במחטף?

ענת מאור: אחרי ששר האוצר יושב ומדווח לכנסת שקיימו דיונים רציניים?

ענת מאור: הרי שרי הממשלה לא ידעו על מה הם דנים בכלל.

ענת מאור: חבר הכנסת גולדשמידט, אני יודעת שקיבלו משק ומדינה במצב טוב פי אלף ממה קיבלנו ב-1992.

אלי גולדשמידט: גם הם יודעים.

ענת מאור: גם הם יודעים.

ענת מאור: ועכשיו להגיד בפני עם ועולם שקיבלנו משק במצב חולה?

ענת מאור: זו היתה חנפנות בפני הקונגרס האמריקני.

ענת מאור: המשק הישראלי אינו חולה, ואתה יודע את זה טוב מאוד, זאב בוים.

ענת מאור: אתה יודע את שיעור הצמיחה וצמצום האבטלה.

זאב בוים: לא שמענו משר האוצר שהוא אמר שהמשק חולה.

ענת מאור: שמענו את ראש הממשלה שלנו, וגם ראש הממשלה שלנו ביקר בארצות-הברית.

ענת מאור: על זה הדיון.

זאב בוים: ראינו חוליות חלשות וראינו גירעון בתקציב.

ענת מאור: אני צריכה לסיים, ואני רוצה לומר, שראש הממשלה חזק על חלשים, ולכן הוא מתנהג פה באופן דיקטטורי, באופן מניפולטיבי במדינת ישראל, והוא חלש מאוד מול חזקים.

ענת מאור: ראינו מסע של חנופה לארצות-הברית, רצון להשיג מחיאות כפיים בכל תנאי, ואני מצפה שראש הממשלה יקדם את תהליך השלום, יסיר את התוכנית האומללה וידאג להמשך הצמיחה ולצמצום הפערים, ולא להפרטה גורפת, שתגדיל פערים ותפגע בכל האוכלוסיות – ילדים, גמלאים וחיילים.

ענת מאור: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: חבר הכנסת זאב בוים, ואחריך – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

שבח וייס: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: מטעם ועדת הכנסת – הצעה לתיקון סעיפים 37 ו-47 לתקנון הכנסת; וכן הצעת החלטה בדבר תיקון טעויות בחוק סוכני המכס, התשנ"ה–1995; והצעת החלטה בדבר תיקון טעות בחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ו–1995.

ש' כרם: ועוד הונחה מטעם ועדת הכספים הצעת החלטה בדבר אישור הוראות המטילות או המגדילות היטל בטחה על ייבוא טובין (הגנה על ייצור מקומי), התשנ"ו–1996.

ש' כרם: תודה.

שבח וייס: אני מאוד מודה.

שבח וייס: היערכות ישראלית מחודשת בחברון

שבח וייס: בבקשה, חבר הכנסת בוים.

שבח וייס: זכות הדיבור שלך.

זאב בוים: תודה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

אלי גולדשמידט: זה נאום ראשון שלך?

זאב בוים: לא.

אלי גולדשמידט: מותר להפריע?

זאב בוים: תנסה.

זאב בוים: אני חושב שעל הפתיחה תסכים אתי.

זאב בוים: אני מציע לחברי האופוזיציה, אנחנו בעידן של אולימפיאדה, ובעידן של אולימפיאדה אולי תאמצו לעצמכם קצת גישה ספורטיבית, אף שזה בוודאי קשה.

זאב בוים: אני חושב שעוד לא התרגלתם לעניין הזה, שבאמת יש מציאות חדשה.

זאב בוים: חבר הכנסת סאלח טריף דיבר על מציאות חדשה.

זאב בוים: יש מציאות חדשה.

זאב בוים: יש ממשלה חדשה.

זאב בוים: אבל אני לא מבין, צריך להיות גם קצת הגון, גם באופוזיציה.

זאב בוים: מדוע אותן תשואות, מאותו מוסד, על-ידי אותם אנשים, כשמקבל אותן ראש ממשלה קודם בישראל יש להן משקל סגולי אחד, וכשמקבל אותן ראש ממשלה אחר, נניח באותה עוצמה – אתם יודעים שביוון העתיקה היו מודדים וסופרים לפי עוצמת הרעש – נניח שזה באותה עוצמה, נניח שלא נספור כמה פעמים קמו שם בקונגרס ולמי, התשואות האלה יש להן משקל סגולי שונה.

זאב בוים: אני לא מבין את זה.

זאב בוים: אם לא מאמינים לאמריקנים ולנשיא שלהם, אולי צריך להאמין למובארק.

זאב בוים: אם סאלח טריף אינו מאמין לראש הממשלה שלנו, אולי שיאמין למובארק.

זאב בוים: זו ממשלה חדשה, אבל זו ממשלה שנטלה על עצמה לקדם את תהליך השלום, בדרכה.

זאב בוים: יש לה הניואנסים ויש לה הגישה המיוחדת לה.

זאב בוים: הממשלה התחייבה וראש הממשלה התחייב לקיום מה שהושג עד עכשיו.

זאב בוים: יש הסכמים, צריך לקיים אותם, לרבות כניסה להסדר הקבע.

זאב בוים: אתמול היתה לי הזדמנות מעניינת להיפגש עם נציגים רשמיים של הרשות הפלשתינית, ואני מוכרח לומר שדי הופתעתי, וגם שמחתי על כך שדווקא הנציגים האלה יש להם תקווה ואפילו אמונה, שאפשר עם הממשלה החדשה הזאת אכן לקדם את תהליך השלום.

זאב בוים: אז עצם זה שיש אמון בראש הממשלה ובממשלה הזאת מצד הפרטנרים הפלשתינים, זה צריך לתת תקווה, ולא להציב פה כל כך הרבה סימני שאלה ותהיות, כמו שאנחנו שומעים.

זאב בוים: אני רוצה רק לסיים אולי באיזו מלת אזהרה לעצמנו.

זאב בוים: יתחילו דיונים בעניין הסדר הקבע.

זאב בוים: לפי מיטב זיכרוני, יש פה פרק זמן של שלוש שנים שבהן ייעשה מאמץ גדול משותף להגיע להסדר הקבע.

זאב בוים: אבל לי יש רושם, שיש אצלנו מי שמבקשים כבר עכשיו לבוא, ולא אומר להכתיב, אבל לשוות את צורתו של הסדר הקבע על-פי תפיסות האידיאה-פיקס הנוכחיות שלהם.

זאב בוים: אני מציע לכולם להיזהר בעניין הזה מציפיות או מיצירת ציפיות מוגזמות, אולי אשליות.

זאב בוים: זה יהיה הדבר המסוכן ביותר.

זאב בוים: תהליך השלום ודיונים לקראת הסדר קבע – כן.

זאב בוים: להכתיב עכשיו ולפתח ציפיות ולומר מה תהיה דמותו של הסדר הקבע – אני מציע לעצמנו להיזהר בעניין הזה.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בוים.

חיים דיין: אני מזמין את חבר הכנסת שמואל הלפרט.

חיים דיין: בבקשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה נחל הצלחה בביקורו בארצות-הברית.

שמואל הלפרט: עמדותיו הברורות בנושא השלום והיחסים עם מדינות ערב נתקבלו בהבנה.

שמואל הלפרט: בחלק לא קטן מהן אף השיג הסכמה עם בני שיחו בוושינגטון.

שמואל הלפרט: כל החששות שמא יהיה עימות בינו לבין נשיא ארצות-הברית נתבדו.

שמואל הלפרט: ואם בתחילה היה נראה שיש קרירות מסוימת בין השניים, הרי מסיבת העיתונאים המשותפת וההסכמים שהושגו בביקור מוכיחים כי נמשכת המסורת של ידידות בין ראשי השלטון בארצות-הברית ובישראל.

שמואל הלפרט: ראש הממשלה הצליח להשיג הבנה כלפי עמדותיו בלי שהיו בהן ויתורים.

שמואל הלפרט: הוא לא הכריז על העברת שטחים ולא עשה מחוות.

שמואל הלפרט: להיפך, הוא הכריז, שבמשא-ומתן לשלום עם הערבים לא ייתכן שרק צד אחד יוותר, הכול חייב להיות דו-צדדי.

שמואל הלפרט: גם ביקורו של ראש הממשלה בסוף השבוע שעבר במצרים היה הישג מדיני של ממש.

שמואל הלפרט: בתוך יממה אחת של שיחות עם נשיא מצרים הצליח מר נתניהו לשכנע את מובארק שכוונותיו רציניות וכי פניו לשלום.

שמואל הלפרט: כל מדינות ערב האזינו ברוב קשב למסיבת העיתונאים שהשניים קיימו.

שמואל הלפרט: ראשי השלטון שם ביקשו לברר האומנם יצליח ראש הממשלה להפיג את החששות שהערבים הביאו לידי ביטוי בשבועות האחרונים.

שמואל הלפרט: ואכן, מובארק הכריז כי שוכנע שפניו של נתניהו לשלום וכי אין לערבים סיבה לחשוש.

שמואל הלפרט: דברים אלו עשו רושם רב בכל בירות העולם הערבי והמסע האנטי-ישראלי שהסתמן מאז הבחירות האחרונות נבלם.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, הדגשתי את התוצאות החיוביות של שני הביקורים, בוושינגטון ובקהיר, כדי לציין ולהדגיש את החשיבות שמייחס הצד השני לעמדה ישראלית מוצקה וברורה.

שמואל הלפרט: ברור, כאשר ישראל מגלה נכונות לוויתורים, כמעט ללא תמורה, הדרישות ממנה הולכות וגדלות.

שמואל הלפרט: אך כאשר יש עמדה ברורה של משא-ומתן ללא תנאים מוקדמים ולא על בסיס חד-צדדי, מוכנים בעולם לשמוע ולהבין את הדברים.

שמואל הלפרט: הדברים אמורים בעיקר לגבי מעמדה של ירושלים.

שמואל הלפרט: כולנו יודעים כי בהמשך המשא-ומתן לשלום תועלה לדיון שאלת ירושלים.

שמואל הלפרט: עמדת הפלשתינים ברורה – להשתלט על חלקה המזרחי של העיר, וכפי שערפאת אמר פעמים רבות בעבר, להכריז על חלקה המזרחי של ירושלים כבירת המדינה הפלשתינית.

שמואל הלפרט: אין ספק שצפוי לחץ בין-לאומי לא קטן על ישראל בעניין ירושלים.

שמואל הלפרט: אני מציע לראש הממשלה להוציא את נושא ירושלים מסדר-היום של כל משא-ומתן.

שמואל הלפרט: ולסיום – נושא חברון.

שמואל הלפרט: כולנו מודעים לבעייתיות של פינוי צה"ל מחברון.

שמואל הלפרט: הדברים נדונו פעמים רבות בכנסת ומחוצה לה והעמדות ידועות.

שמואל הלפרט: אולם, יש לחזור ולדרוש דבר אחד מעל ומעבר לכל חילוקי דעות: לדאוג לביטחון התושבים היהודים בחברון.

שמואל הלפרט: כל הסדר, כל היערכות מחדש וכל פינוי חייבים להיעשות אך ורק בהתאם לכך.

שמואל הלפרט: תודה.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת שמואל הלפרט.

חיים דיין: אני מזמין את חבר הכנסת שבח וייס.

שבח וייס: חברי היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שנתיים, לפני שלוש שנים, לפני שנה, במסגרת מערכת הבחירות הארוכה ביותר בתולדות מדינת ישראל וכנראה ארוכה בתולדות העמים הדמוקרטיים, שהתחילה אצלנו סמוך ואחרי פרסום הסכם אוסלו, בסתיו 1993, אנחנו עברנו חווייה אנטי-דמוקרטית, טוטליטרית, מארץ האופל, בהפגנות אימים, שהיו הפגנות אימים לא מפאת היותן הפגנות אלא בשל התכנים של השלטים שנישאו שם, בשל המנונות המוות והרצח ששרו בהן ובשל האופי המיוחד של האנלוגיה הנוראה הבאה:

שבח וייס: גם בראש חוצות, בשערי ירושלים ובמקומות אחרים בארץ הוצגו מודעות שבהן מצד אחד דיוקנו של יאסר ערפאת עם הדמות המיוחדת שלו, ובמקום פניו הוצבה גולגולת מוות מבית-מדרשו של האס-אס, חיזיון פאשיסטי מחריד, ולידו ראש הממשלה המנוח, שהארץ עדיין מוכתמת בדמו ותהיה מוכתמת בדמו עד קץ כל הדורות, אהובנו יצחק רבין, תחת כאפייה של ערפאת.

שבח וייס: זאת היתה מודעה שליוותה אותנו שלוש שנים.

שבח וייס: נשאו אותה בשלטים בהפגנות האופל והאימה ההן.

שבח וייס: זה היה דבר נורא.

שבח וייס: והסוף היה כפי שהיה.

שבח וייס: מדוע אני מזכיר את העניין?

שבח וייס: אני בדילמה.

שבח וייס: מצד אחד, כל אימת שהממשלה הזאת מגלה פנים של מדיניות מתונה, שדומה בעיקריה לקווי היסוד שעוצבו על-ידי הממשלה הקודמת, אני צריך להיות מרוצה, כי הרי בסופו של דבר, הדבר העיקרי הוא השגת המטרה, שלנו נראתה דרך אחת ויחידה להשגתה.

שבח וייס: שימו לב, לא דרך שנייה ולא דרך שלישית, אלא דרך ראשית להשגת השלום, שהוא מפתח להמשך פיתוחו ושגשוגו של האזור, הוא מפתח ראשי לצמצום שפיכות הדמים, הוא מפתח ממשי להתחלה של פרק חדש ושל מזרח תיכון חדש – זאת לא מלה מגונה.

שבח וייס: אבל מאידך גיסא, יש לי בעיה, ובזה אני רוצה לסיים.

שבח וייס: יש כאן משהו לקוי בתהליך הדמוקרטי, כאשר יש דעה מסוימת שהוצגה כפי שהוצגה לפני הבחירות, וחיש מהר משתנה.

שבח וייס: אני אתמוך בממשלה כל אימת שתקדם את תהליך השלום, אבל בלבי אנצור רגש של כאב, של זעם על כך שראש ממשלתנו נפל קורבן בדרך להשגת אותה מטרה.

שבח וייס: תודה רבה.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת שבח וייס.

חיים דיין: אנחנו נעבור לקריאת הצעות הסיכום לדיון המשולב.

חיים דיין: בבקשה, אדוני השר.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שהצעות הסיכום ותשובת הממשלה יהיו בישיבה הבאה.

חיים דיין: בסדר.

חיים דיין: זכותה של הממשלה להתייחס לכל הצעות הסיכום.

חיים דיין: אנחנו נדחה את זה לישיבה אחרת, שהנשיאות תקבע לה מועד מתאים.

חיים דיין: אני מקווה שהממשלה תעמוד בלוח הזמנים, על-פי תיאום עם היושב-ראש והנשיאות.

חיים דיין: תודה רבה לחברי הכנסת.

חיים דיין: הישיבה נעולה.

חיים דיין: הישיבה הבאה – מחר, יום ג', בשעה 16:00.

חיים דיין: תודה רבה.