ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 188, 1998-03-09 00:00

דן תיכון: חברי הכנסת, יום שני, י"א באדר התשנ"ח, 9 במרס 1998 – ישיבת הכנסת פתוחה.

דן תיכון: חבר הכנסת שבח וייס, י"א באדר היום.

שבח וייס: אתה מתכוון ל – – –

דן תיכון: כמנהגנו, להלן סיכום תאונות הדרכים במשך השבוע האחרון.

דן תיכון: צוותי מגן-דוד-אדום טיפלו במהלך השבוע האחרון ב-720 תאונות דרכים ברחבי הארץ, בהן עשרה פצועים קשה, 24 פצועים באורח בינוני והשאר באורח קל.

דן תיכון: סך הכול 1,109 נפגעים.

דן תיכון: מתוכם נהרגו: אילוז רחל, ירובנסקי יעקב, ג'ואן זפיניג, חסן וליד חסן, מכלוף שרון, בכר ערן, קדירוב ראול, דינה שטיינבוק.

דן תיכון: יהי זכרם ברוך.

דן תיכון: שבוע לא קל מבחינת תאונות הדרכים.

דן תיכון: ברגע שזה עובר את ה-700, זה שבוע לא קל.

דן תיכון: למעלה מ-1,109 נפגעים.

דן תיכון: איזה סבל למשפחות, רבותי.

דן תיכון: הודעה למזכיר הכנסת.

דן תיכון: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הצעת חוק העיטורים במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 26) (בחירות למועצה ממונה), התשנ"ח–1998, של חבר הכנסת טלב אלסאנע; הצעת חוק למניעת גנבות כלי רכב (הוראת שעה), התשנ"ח–1998, של חבר הכנסת רפאל אלול.

א' האן: הצעת חוק-יסוד: מבקר המדינה (תיקון מס' 2), של חבר הכנסת מאיר שטרית.

א' האן: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 18) (היעדרות מעבודה בשל היריון), התשנ"ח–1998, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת.

א' האן: לדיון מוקדם – הצעת חוק המוהלים, התשנ"ח–1998, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק דיור ציבורי, התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר; הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – הכשרה, רישוי ודיווח), התשנ"ח–1998, מאת חברי הכנסת בנימין בן-אליעזר, אליעזר גולדשמידט ואהוד ברק; הצעת חוק החזרתם של תושבי אקרית ובירעם לכפריהם, התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע; הצעת חוק המוהלים, התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק איסוף תרומות (חובת מסירת מידע), התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת אברהם פורז; הצעת חוק שיפוט התרת נישואין (מקרים מיוחדים) (תיקון – שיפוט בית-משפט לענייני משפחה), התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק החנינה לשנת היובל, התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת חיים דיין; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – איסור בקשת מידע בדבר שירות צבאי), התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת אחמד סעד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון – טיפול באשפה עירונית), התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת פיני בדש; הצעת חוק דיור ציבורי, התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת נסים דהן; הצעת חוק השתלמות נהגים מקצועיים, התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת אלי גולדשמידט; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון כשירות להתמנות והעברה מתפקיד ראש לשכת עורכי-הדין), התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק עדכון הפנסיה למבוטחים בקרן פנסיה, התשנ"ח–1998, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (תיקון – אישור פרסום), התשנ"ח–1998, מאת חברי הכנסת נעמי בלומנטל ואברהם יחזקאל.

א' האן: עוד אודיעכם, כי ביום ו' באדר התשנ"ח, 4 במרס 1998, הונחו על שולחן הכנסת:

א' האן: הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 14), התשנ"ח–1998, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת – הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 12) (אישור ועדת הכספים של הכנסת להפרטה), התשנ"ח–1998, של חברי הכנסת אברהם שוחט, חיים אורון, יצחק כהן ונסים דהן.

א' האן: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 4) (עובד עצמאי), התשנ"ח–1998, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

א' האן: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: המיתון במשק ושיעורי האבטלה הגבוהים;

דן תיכון: הצעות סיעות העבודה–מד"ע-רע"ם ומרצ–חד"ש-בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה בשל: 1.

דן תיכון: המיתון במשק ושיעורי האבטלה הגבוהים; 2.

דן תיכון: תהליך השלום והמצב הכלכלי.

דן תיכון: ינמק את הצעת האי-אמון חבר הכנסת אהוד ברק.

דן תיכון: בבקשה.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, לא ייתכן שאף לא אחד משרי ממשלת ישראל נמצא בדיון בהצעת האי-אמון.

אלי גולדשמידט: בקדנציה הקודמת תמיד היו שרים שהקשיבו לאי-אמון של ראש האופוזיציה כאן.

דן תיכון: אדוני חבר הכנסת סילבן שלום, לתשומת לבך ולטיפולך.

דן תיכון: הוא צודק.

חיים אורון: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת אורון, אתה חושב שלא שמעתי אותו?

אלי גולדשמידט: – – – ראש הממשלה שאין פרנסה.

אלי גולדשמידט: אתם כולכם זחוחי דעת, אבל הציבור רואה טוב מאוד את הזלזול הזה שלכם.

אלי גולדשמידט: תפסיק – – – סילבן שלום, זה לא לכבודכם.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גולדשמידט, יש כאלה שהולכים לבד להילחם – – –

דן תיכון: אולי מישהו – – –

ראובן ריבלין: – – –

דן תיכון: אולי חבר הכנסת סילבן שלום.

ראובן ריבלין: – – –

דן תיכון: אולי מישהו ידאג ששר האוצר, שנמצא בבניין, ירד לכאן?

סילבן שלום: אדוני יושב-ראש הכנסת – – –

דן תיכון: לא, לא.

קריאות: – – –

דליה איציק: זה לא נכון.

סילבן שלום: תפסיק לבלבל במוח.

סילבן שלום: ראש הממשלה היה יוצא באמצע – – –

אלי גולדשמידט: ראש הממשלה הזה בכלל לא מגיע.

אלי גולדשמידט: אין לו לאן לצאת כי הוא בכלל לא בא.

אפי אושעיה: אפשר לדחות את הישיבה בעשר דקות.

סילבן שלום: אתם לא הייתם, ראש הממשלה – – – זיכרונו לברכה – – –

קריאות: – – –

דן תיכון: גברתי, תקראי לשר האוצר שיואיל בטובו לבוא.

דן תיכון: על מה שהיה כאן אני יודע, חבר הכנסת סילבן שלום.

דן תיכון: לפחות אני הייתי עושה בדיוק את מה שעשה עכשיו חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אבל זה היה עוזר, אני מוכרח לומר לך.

קריאות: – – –

דן תיכון: כן, בבקשה.

משה שחל: בקול רם, יותר גבוה – – –

רחבעם זאבי: הבעיה נפתרה.

דן תיכון: אני לא שומע, חבר הכנסת שחל, מה לעשות?

משה שחל: – – – אבל בקול רם יותר – – –

דן תיכון: זה בלתי אפשרי.

דן תיכון: מה לעשות שאני לא סיימתי את האקדמיה לפיתוח הקול.

דן תיכון: בינתיים סגן ראש הממשלה נכנס.

דן תיכון: בבקשה.

משה שחל: אני אביא לך את ההקלטות.

דן תיכון: בינתיים גם נכנס סגן ראש הממשלה, בבקשה.

אלי גולדשמידט: הוא לא בא בשביל זה, אתה מבין?

דן תיכון: מה זה משנה?

דן תיכון: הוא שר החקלאות, הוא שר כלכלי בכיר.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח באמת ששר החקלאות והשר לאיכות הסביבה, רפאל איתן, ישנו.

אהוד ברק: נדמה לי שהוא מחזיר את כבודה של ממשלת הצללים הזו.

אהוד ברק: ממשלת צללים משוחררת מהחובות הרגילות של ממשלה, ובין היתר – להיות בכנסת בזמן דיונים.

אהוד ברק: אבל הציבור לא שוכח אם יש לו ממשלה רצינית או ממשלת צללים, והוא ינהג אתה בהתאם בבוא היום.

אהוד ברק: אני רוצה לומר לסגן השר סילבן שלום.

אהוד ברק: מי שאתם מבזים אותו זה לא האופוזיציה, אלא זה הבית וזה היושב-ראש פה.

אהוד ברק: אני ממליץ לכם פשוט כן להקפיד על כך ששר מטעם הממשלה יימצא בכנסת ישראל בזמן דיון על הסבל האנושי, על ההשפלה ועל הכאב שזועק מלבם של 180,000 דורשי העבודה במדינה.

אהוד ברק: אתמול סיירנו, חברי הכנסת של העבודה, בשפרעם ובנצרת-עילית, ביוקנעם, במגדל-העמק, בטבריה ובסג'ור.

אהוד ברק: בכל מקום עולה אותה זעקה: מה קורה לממשלה הזו?

אהוד ברק: מי יפוצץ את הבועה שבתוכה היא חיה?

אהוד ברק: 180,000 דורשי עבודה, אנשים שבניהם מגינים על המדינה, אזרחים שבנו את המדינה בעשר אצבעותיהם, מוצאים את עצמם מבוזים, מושפלים, זועקים, כואבים, וממשלה אטומה, מתנשאת, מנוכרת, מתעלמת מכל הקריאות.

אהוד ברק: ערן בנישתי, לוחם קרבי ב"גולני" באופקים, צריך להתלבט אם ללכת הביתה, להישאר בבית או לחזור ליחידה שלו.

אהוד ברק: ניקולאי רפופורט, זיכרונו לברכה, לוחם "גבעתי", עם אבא מובטל, חי במחסן בתל-אביב.

אהוד ברק: קבר בקרסנודאר וחורשה בבן-שמן, וכמה כאב וביזוי אנושי.

אהוד ברק: אמהות בטיפת-חלב במעלות, שאומרות לנו: "תעשו משהו כדי להציל אותנו מהממשלה האטומה והמטומטמת הזו".

אהוד ברק: לאה, מובטלת בקניון באשדוד, שתופסת אותי ושואלת אותי: "למה ביבי הבטיח והוא לא מקיים?

אהוד ברק: " נו, מה אני אגיד לה?

אהוד ברק: למה ביבי הבטיח והוא לא מקיים?

אהוד ברק: ויש לממשלה כסף.

אהוד ברק: יש 27 מיליון שקל לאירוע בודד במוצאי יום העצמאות.

אהוד ברק: יש מיליוני שקלים לשיפוץ המעון של ראש הממשלה, שכבר אי-אפשר לגור בו כמו שגרו שמיר, או יצחק רבין או שמעון פרס.

אהוד ברק: ואין 2 מיליוני שקל ערבות ל-1,058 פועלים של "גיבור סברינה", כדי שימשיכו לעבוד.

אהוד ברק: אין כסף לעזור ל"ניו-הורייזן" באופקים, ול"גלי", אין כסף לעזור ל"קלת אפיקים" ול"ז'נס קוסמטיקס" – לא כדי שהם ימשיכו להתקיים אם אין הצדקה כלכלית לקיומם, אלא כדי לגשר על המעבר, ולאפשר לפועלים להסב את עצמם, לאפשר למערכת להתארגן ולהתאים את עצמה לתנאים של שוק יותר תחרותי.

אהוד ברק: 180,000 דורשי עבודה.

אהוד ברק: בדרך ל-200,000.

אהוד ברק: מספר איום ונורא.

אהוד ברק: אלפים נוספים כל חודש למעגל הביזוי וההשפלה.

אהוד ברק: הממשלה אטומה, מעופפת, מרחפת, מסתובבת באוויר.

אהוד ברק: כל זה אחרי ארבע שנים שבהן ממשלת יצחק רבין ושמעון פרס יצרה חצי מיליון מקומות עבודה.

אהוד ברק: 120,000 מקומות עבודה כל שנה, בתוך המסכת של קליטת עלייה.

אהוד ברק: והממשלה הזו מבזבזת כספים.

אהוד ברק: אנו רואים מחדש כספים ייחודיים, שמופיעים בכל מיני תחפושות.

אהוד ברק: סדר עדיפויות מעוות, בגידה בבוחרים שלכם, לא רק בציבור ובאמונו.

אהוד ברק: מאות עסקים קטנים, של אנשים שהקימו לפני 20 שנה בעשר אצבעותיהם מכולת, פיצוחייה, חנות קטנה, עסק קטן לקבלנות משנה לשיפוצים – קורסים תחת המיתון.

אהוד ברק: אין להם ביטחון סוציאלי, או עורף.

אהוד ברק: הם קורסים, והכול אטום.

אהוד ברק: הממשלה מפזרת מסך עשן של דיבורים, של הטעיה.

אהוד ברק: איפה הפריחה מעבר לפינה, שהבטיח ראש הממשלה?

אהוד ברק: מה קרה מכל ההבטחות במסע המסוקר טלוויזיונית לאופקים?

אהוד ברק: איפה מקומות העבודה?

אהוד ברק: הכול הצגה, הכול דיבורים.

אהוד ברק: אין מקורות, אין צמיחה, אין תקווה.

אהוד ברק: יש לזה קשר לתהליך המדיני, יש לזה קשר גם לתוכניות המדיניות המעופפות.

אהוד ברק: רק כאשר ינוע פה קדימה תהליך מדיני מתוך עוצמה וביטחון עצמי, רק אז תהיינה השקעות זרות, רק אז תהיה צמיחה כלכלית, רק אז יהיו לממשלה משאבים שבאמצעותם אפשר לנהל סדר עדיפויות נכון ולהניע קדימה את המשק.

אהוד ברק: אני ממליץ לממשלה כולה, לך, סגן ראש הממשלה, שר החקלאות והשר לאיכות הסביבה, כמייצג הממשלה, לא להניח שכל הציבור מורכב מטיפשים.

אהוד ברק: הציבור לא טיפש.

אהוד ברק: אי-אפשר לרמות את כולם כל הזמן.

אהוד ברק: לא תצליחו אפילו אתם.

אהוד ברק: אתם כבר לא תינוקות.

אהוד ברק: מספיק ליילל, מספיק לזחול, מספיק להסתכל אחורה ולתלות כל דבר, כל נושא, מאבטלה ועד גירעון, מחמסין ועד שיטפון – הכול באחריות הממשלה הקודמת.

אהוד ברק: מספיק.

אהוד ברק: ההמשלה הזו כבר לא שבועיים ולא חודשיים בשלטון.

אהוד ברק: היא כבר עוד מעט שנתיים בשלטון.

אהוד ברק: כמו תינוק – אחרי שנתיים הוא כבר עומד על רגליו שלו.

אהוד ברק: תתחילו לעמוד על הרגליים שלכם ולקחת אחריות למה שאתם משיגים ולמה שאתם לא משיגים, למה שאתם עושים ולמה שאתם מקלקלים.

אהוד ברק: ממשלה נבחנת במעשים, לא בדיבורים.

אהוד ברק: בדיבורים, הממשלה הזו באמת מצוינת.

אהוד ברק: אני קורא לבוחרי נתניהו ולבוחרי הממשלה לשאול את עצמם כל יום מחדש: מה הבטיחו לכם, מה קורה באמת, מי האחראי, ומה הוא העונש בדמוקרטיה.

אהוד ברק: אם את זה תעשו, ואם את זה נעשה ביחד, אז כל ממשלה בישראל, בעתיד, תבטיח אחרת, תתייחס אחרת להבטחות שלה, ותעשה אחרת כאשר היא תשב בשלטון.

אהוד ברק: שום ממשלה לא תעבוד עלינו יותר בעיניים.

אהוד ברק: מספיק עם ה"פול טורים" האלה ב"ניוטרל"; כמו איזה חתול שמסתובב סביב הזנב של עצמו, בלי מטרה ובלי שום תוצאות.

אהוד ברק: אנשים מסתובבים ברחובות מושפלים, מבוזים, מדוכאים.

אהוד ברק: די לביזיון, די להשפלה, די לסבל ודי למצוקה.

אהוד ברק: הגיע הזמן שממשלת נתניהו תיקח אחריות, תודה במחדלים ותסיק את המסקנות.

אהוד ברק: הגיע הזמן שהיא תשחרר את כולנו מעולה.

אהוד ברק: באופקים, בירוחם, בקריית-מלאכי ובאור-עקיבא, בחצור-הגלילית ובמגדל-העמק – בכל המדינה, מכל המדינה ומכל האזרחים עולה קול אחד ברור: אכזבתם אותנו, אין לנו בכם אמון, בשם אלוהים, לטובת כולנו – לטובת הציבור ולטובת עתיד ילדינו, עשו לנו טובה, לכו הביתה.

רפאל איתן: חבר הכנסת ברק, יש פתגם האומר: בטרם תתאונן – בראי טוב התבונן.

דן תיכון: חבר הכנסת דדי צוקר, בבקשה.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, הוא הולך לכדורגל היום, שהנאום היה כל כך קצר?

דן תיכון: אפילו אני לא התכוננתי.

אלי גולדשמידט: הוא התחשב באלה שהולכים לכדורגל.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני כמוכם ראיתי בעיתונות, השבוע פרסם ראש הממשלה עוד תוכנית מדינית, אחת מני רבות.

דליה איציק: הוא כתב אותה במטוס.

דוד צוקר: כן, אבל יש תוכנית של ארבעה סעיפים, היא נכתבה במטוס.

חיים רמון: היתה לו השראה ממרומים.

חיים רמון: אני מבקש לא לזלזל.

דוד צוקר: לא, חלילה.

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, אתה מפריע לחבר הכנסת צוקר.

דוד צוקר: תשמע הרבה דברים.

חיים רמון: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רמון.

ראובן ריבלין: – – –

דוד צוקר: חברים, התוכנית הזו נכתבה במהלך מסע מדיני נוסף שערך ראש הממשלה, ונוצרה שוב איזו התרחשות.

דוד צוקר: יש דיון מדיני.

דוד צוקר: עוד מהלך מדיני יוצא לדרך, ונוצרים אירועים, נוצרות התרחשויות.

דוד צוקר: נוצרו רעיונות, יש מסיבות עיתונאים, יש המראות, יש נחיתות, מסע אינטנסיבי, יש פגישות קונסטרוקטיביות.

דוד צוקר: ראש הממשלה נועד – הוא תמיד נועד, לא נפגש – בספרד, והוא נועד עם ראש ממשלת בריטניה ועם ראש ממשלת נורבגיה, ונוצרות הצהרות והבהרות ונוצר חידוד עמדות.

דוד צוקר: חברי הכנסת, כאשר יתפזר אבק הרעיונות הללו וההדים ייחלשו ותשכך המהומה ויסתיים האירוע הזה, הכול ישוב למקומו, למקום שבו היו כולם לפני ההתרחשות המדומה הזו, לפני ההתרחשות האשלייתית הזו.

דוד צוקר: כי הכול קפוא והכול עומד במקומו באותה מידה מדינית מייאשת, לאה, מעייפת, שאין לה שום עניין בהתקדמות, וכל עניינה רק בהישרדות.

דוד צוקר: רק הישרדות.

דוד צוקר: רק דבר אחד יקרה: גם הפעם הזו, אחרי כל מה שקרוי מסע מדיני, יקרה דבר אחד, יעבור זמן, חבר הכנסת רמון.

דוד צוקר: זמן הוא האינטרס האמיתי של ראש הממשלה.

דוד צוקר: רווח של זמן הוא האסטרטגיה.

דוד צוקר: רווח של זמן הוא הטקטיקה.

דוד צוקר: להרוויח זמן זו האידיאולוגיה.

דוד צוקר: זו האידיאולוגיה כולה על רגל אחת.

דוד צוקר: להרוויח זמן.

דוד צוקר: כי נתניהו הוא היורש המלא של יצחק שמיר.

דוד צוקר: נתניהו הוא היורש החוקי של ראש הממשלה יצחק שמיר, בהבדל קטן: נתניהו הוא יצחק שמיר למתקדמים.

דוד צוקר: יצחק שמיר למתחילים אמר במפורש, בגלוי, בלי להסתיר: עשר שנים נגרור את המשא-ומתן המדיני.

דוד צוקר: שמיר המקורי אמר בגלוי, שלמען ארץ-ישראל מותר לשקר.

דוד צוקר: שמיר לא הסתיר ואמר בגלוי, שהוא יגרור את המשא-ומתן עם הפלסטינים כמו נבלה בשוק, והוא לא התכוון לסיים אותו בשום פשרה שהיא.

דוד צוקר: אבל נתניהו הוא, כאמור, יצחק שמיר למתקדמים.

דוד צוקר: הוא לא אומר שהוא יגרור את המשא-ומתן ככל שהוא רק יוכל בלי לרצות בפתרון, הוא פשוט גורר.

דוד צוקר: נתניהו לא מצהיר על כוונותיו.

דוד צוקר: כיאות למתקדמים הוא מניח לנו להבין לבד את העניין הזה.

דוד צוקר: למתקדמים לא צריך להגיד בכל ריאיון חזור ואמור, כפי שעשה שמיר, שהערבים הם אותם ערבים והים אותו ים.

דוד צוקר: המתקדמים יבינו לבד, שהתהליך המדיני איננו אלא דימוי של התרחשות, כאילו אירוע, "יעני" אירוע.

דוד צוקר: נתניהו למתקדמים לא צריך להצהיר שכל העניין כולו איננו אלא אילוזיה, אשליה, משל, מטפורה.

דוד צוקר: הוא פשוט עושה את הכול כמשל: הנסיעות, ההצהרות, התוכניות והפגישות עם ראשי עולם, כולן רק משל היו.

דוד צוקר: ואז אנחנו בוחנים מן הצד, בוחנים את כל הבוקי סריקי הזה הקרוי תהליך מדיני של ממשלת נתניהו, או שלום בטוח, וכל זה, חברי מהליכוד, לא הוליד מאומה, כלום, "נאדה", שום דבר.

דוד צוקר: שמיר למתקדמים לא מתריס נגד אומות העולם והוא מעמיד פני מתאמץ.

דוד צוקר: הוא עושה תנועות של "כאילו" ויוצר אירועים, והכול בסופו של עניין עומד, כמו ביצה מבאישה.

דוד צוקר: הכול סטטי, לא זז ממקומו ולא נע.

דוד צוקר: רק הזמן זז.

דוד צוקר: רק הזמן מתקדם, וזמן זז הוא ניצחונו הגדול של נתניהו.

דוד צוקר: אבל, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא רק בזירה ההיא, המדינית, מאומה לא מתקדם ורק נסוג.

דוד צוקר: כי הכול נסוג בממשלת הנסיגה הזו.

דוד צוקר: לכו לעובד השכיר והוא יספר לכם איזה פיחות חל במעמדו.

דוד צוקר: הוא יגיד לכם שלא כדאי בכלל בישראל של היום להיות עובד.

דוד צוקר: לכו אל 170,000 המובטלים, עד סוף השנה יגיע מספרם ל-200,000, והם יספרו לכם על ממשלת הנסיגה היום.

דוד צוקר: הם יספרו לכם שלא כדאי להיות עובד בישראל.

דוד צוקר: לכו למצפה-רמון ועברו בשכונה ד', סעו דרך רהט, ומשם סעו לאופקים, לשדרות, לבקה-אל-ע'רביה ולתחנה המרכזית בתל-אביב ולחצור שבגליל, והם יספרו לכם שלא כדאי לחיות במקומות האלה.

דוד צוקר: סעו למלונות בטבריה ולבתי-ההארחה הריקים בגליל, והבעלים והעובדים בהם יגידו לכם שלא כדאי לעבוד בתיירות.

דוד צוקר: הם יספרו לכם כמה אלפים מחבריהם כבר לא עובדים אתם.

דוד צוקר: לכו לבתי-הספר, והמורים שם יספרו לכם על ממשלת הנסיגה, הנסיגה מכל חזון.

דוד צוקר: הם יספרו לכם איך ירדו בשנתיים האחרונות ההשקעות בחינוך ופחתו שעות התקן, ורוב הילדים הולכים יותר מוקדם הביתה היום.

דוד צוקר: לכו, חברי, חברי הכנסת, אל הקבלנים ואל היזמים, והם יספרו לכם על נסיגה.

דוד צוקר: הם יספרו לכם ששיעורי הבנייה צנחו מטה כי פחות אנשים קונים, כי לרוב האנשים יש הכנסה נמוכה יותר.

דוד צוקר: לכו אל מבקשי המשכנתאות, לכו אליהם.

דוד צוקר: הם יסבירו לכם מדוע נותרו עודפים בידי הממשלה.

דוד צוקר: נותרו עודפים כי פחות אנשים מממשים את הסכומים המגוחכים שניתנים להם כמשכנתה על-ידי הממשלה, ועוד הכול בריבית של פרנקל.

דוד צוקר: על-פי כל תחזית ממשלתית, השנה הבאה לא תמצא אותנו בהתקדמות אלא בנסיגה, בהמשך נסיגה.

דוד צוקר: כדי שבשנה הבאה לא יהיו יותר מובטלים והמשק יחזור למה שהוא היה, משק צומח, וכדי שיותר תלמידים יקבלו יותר שעות לימוד, ויותר אנשים יתפרנסו משכר ולא מדמי אבטלה, וכדי שתיפסק הנסיגה – לכו לשלום.

דן תיכון: סגן השר סילבן שלום ישיב בשם הממשלה.

דן תיכון: בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

ראובן ריבלין: סגן השר, תסכים עם ראש האופוזיציה שהעם לא טיפש.

סילבן שלום: האם אינו טיפש, כי העם יודע שלאחר שיושב-ראש האופוזיציה סיים את דבריו הוא ברח לו והתעופף לו מהאולם.

סילבן שלום: כך מעניין אותו באמת נושא האבטלה וכך מעניין אותו הנושא הכלכלי וכך מעניינים אותו המובטלים שעליהם דיבר, בירוחם, באופקים, במעלות.

מיכה גולדמן: בהבדל אחד: שהוא נסע לפגוש אותם באמת.

סילבן שלום: בכלל, מישהו מהאנשים האלה מעניין את אהוד ברק?

סילבן שלום: הרי אף אחד אינו מאמין בזה, חבר הכנסת מיכה גולדמן.

סילבן שלום: אהוד ברק בעצמו לא מאמין בזה.

מיכה גולדמן: אתה יודע לאן הוא נסע עכשיו להיפגש?

מיכה גולדמן: אתכם לא מעניין שום דבר.

סילבן שלום: מתי בחייו טיפל אהוד ברק בבעיות אבטלה?

סילבן שלום: מתי בחייו טיפל אהוד ברק בבעיות חברה?

סילבן שלום: מתי זה עניין אותו בכלל?

סילבן שלום: פתאום זה מעניין אותו, פתאום הוא נוסע אליהם.

סילבן שלום: אף אחד לא מתרשם מזה.

מיכה גולדמן: מה מעניין את ראש הממשלה?

מיכה גולדמן: לגלוש על הקרח.

סילבן שלום: אבל, חבר הכנסת מיכה גולדמן, אף אחד אינו מתרשם מזה, כי הציבור יודע שזה לא מעניין אותו.

סילבן שלום: כשהוא הצטרף לממשלה הוא הלך להיות שר החוץ.

סילבן שלום: עניין אותו להיות שר האוצר או שר העבודה והרווחה?

סילבן שלום: הרי זה לא עניין אותו מעולם וזה לא מעניין אותו גם היום.

מיכה גולדמן: הוא הלך לשתות בירה בפאב?

סילבן שלום: אבל לנסות לבוא לכאן כדי לעשות הון פוליטי – חבר הכנסת גולדמן, תקשיב, הרי אתה יודע, כמו שאהוד ברק יודע, שזה מעולם לא עניין אותו.

מיכה גולדמן: ראש הממשלה עוסק באיזה צבע – – –

סילבן שלום: לכן, טוב שידע ציבור האזרחים שצופה בנו עכשיו, שברגע שראש האופוזיציה סיים את דבריו בלהט למען המובטלים, הוא ברח והתעופף כמו ציפור.

סילבן שלום: לא מעניין אותו.

סילבן שלום: מתי בכלל היה חשוב לו הנושא הזה?

סילבן שלום: הרי אף אחד לא מאמין בזה.

מיכה גולדמן: אילו הסתובבת אתמול עם 24 חברי כנסת בצפון, היית רואה כמה זה מעניין את מפלגת העבודה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, איזו שפת דיבור, איזו שפת דיבור של מועמד לראשות ממשלה.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדמן, חבר הכנסת שחל, עם כל הכבוד, הוא מעלה טענה.

דן תיכון: כשאתם ביקשתם שיגיע שר, עשינו מאמץ שהוא יגיע.

סילבן שלום: אבל זה לא משנה.

סילבן שלום: מרגע שהתחלתי לדבר, לא נותנים לי, כמובן.

מיכה גולדמן: איפה יש פה שר?

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, השר, כשהוא נכנס, ההערה הראשונה שלו היתה: לא באתי בשביל זה.

אלי גולדשמידט: הוא אמר את זה בזלזול, כך שלמעשה, באופן מהותי, היה פה השר אבל בעצם לא היה פה.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, היה ולא היה.

אלי גולדשמידט: ואין שום סיבה שראש האופוזיציה יכבד את הממשלה – – – וזה בסדר שהוא הלך.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדשמידט, אבל מן הדין הוא, שמגיש הצעת האי-אמון לפחות יכבד את תשובת הממשלה, ולא ינאם ויצא.

אלי גולדשמידט: שהממשלה תתחיל לכבד את הכנסת.

מיכה גולדמן: – – – היתה התייחסות לכנסת – – –

סילבן שלום: חבר הכנסת גולדמן, תירגע, מה קרה לך?

סילבן שלום: מרגע שהתחלתי לדבר, אתה רק מתפרץ.

סילבן שלום: תירגע, עם כל הכבוד.

סילבן שלום: אנחנו חברים, אבל תירגע, תן לדבר.

סילבן שלום: זכותי לומר שזה לא מעניין את חבר הכנסת אהוד ברק.

סילבן שלום: אני חושב שרוב הציבור חושב שזה לא מעניין אותו, אבל, אדוני יושב-הראש, מלבד העניין שהוא יצא וביזה את עצמו, את אנשיו ואת בוחריו – ויושבים כאן אנשים שאולי כן מתעניינים בנושא הזה – השפה שהוא השתמש בה.

סילבן שלום: ניסיתי לכתוב מעט מהדברים: "ממשלה אטומה, מתנשאת" – כל פעם בהקשר אחר, "ממשלה מנוכרת, ממשלה מטומטמת, ממשלה מעופפת, ממשלה מרחפת".

אלי גולדשמידט: הוא מצטט את השרים שלו.

סילבן שלום: "מספיק ליילל, מספיק לזחול", "הממשלה מסתובבת סביב עצמה כמו חתול שמסתובב סביב זנבו" – זו צורת דיבור של טוען לראשות ממשלה?

סילבן שלום: אין לך טיעונים רציניים?

סילבן שלום: אתה בא לפה כמו אחרון חברי הכנסת ומדבר בשפה כה רדודה, כה נמוכה.

ראובן ריבלין: – – – אנחנו – – – אתכם ובלעדיכם.

אלי גולדשמידט: בטוח שזה יהיה בלעדיך.

מיכה גולדמן: – – –

סילבן שלום: אפשר לנהל כל ויכוח בצורה עניינית.

קריאות: – – –

סילבן שלום: אפשר לומר את הדברים בצורה תרבותית, בצורה עניינית, אבל, חבר הכנסת גולדמן, בשפה הזאת הוא ירצה להיות ראש ממשלה?

סילבן שלום: הרי אם היה ראש האופוזיציה הקודם מדבר בעשרה אחוז מהשפה הזו, הוא היה מוקע אל עמוד הקלון.

מיכה גולדמן: זה פשוט מתוך דאגה לעם הרעב, שמחפש עבודה.

אלי גולדשמידט: סילבן, תתחיל לדבר עם הציבור על המיתון, על אבטלה – – – אין פרנסה.

סילבן שלום: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אומנם נבחרת ליושב-ראש סיעת העבודה – – –

אלי גולדשמידט: – – –

סילבן שלום: חבר הכנסת גולדשמידט, מילא שאהוד ברק היה פה ועשית את ההצגה בשבילו – בסדר, אבל אהוד ברק יצא.

סילבן שלום: גם אתה, מיכה גולדמן.

אלי גולדשמידט: אם אתה מתחיל כך – – –

סילבן שלום: אז באמת, מספיק.

סילבן שלום: מספיק כבר עם ההצגה הזאת.

סילבן שלום: אמרתם את שלכם, אבל תנו להשמיע.

סילבן שלום: אתם פשוט לא נותנים להשמיע.

קריאות: – – –

סילבן שלום: אם הייתם עומדים כאן והייתם רואים איך אתם נראים, תאמינו לי, ואתם חברים שלי – אתם לא נראים טוב.

סילבן שלום: אפשר להעיר הערה, אפשר שתיים, אפשר שלוש, אבל לא ניתן למנוע מלדבר.

סילבן שלום: אתם לא נראים טוב, עצה של חבר.

אלי גולדשמידט: אתה יודע מה – אנחנו נשתוק ואתה תדבר על המובטלים, על המובטלים, כאלה שאין להם פרנסה, אין להם מה לאכול.

סילבן שלום: חבר הכנסת גולדשמידט, אתה לא נראה טוב, אתה כבר יושב-ראש הסיעה, אתה כבר קדנציה שנייה יושב-ראש הסיעה.

סילבן שלום: תאמין לי, תעבור את הפאזה.

אלי גולדשמידט: אל תחנך אותי.

אלי גולדשמידט: תבקרו באופקים, תראו מה קורה שם.

אלי גולדשמידט: תיסעו לנצרת-עילית, לבית-שאן, לקריית-שמונה, למעלות.

סילבן שלום: 180,000 איש – – – אני חושב שבזה אסיים את דברי, חבל על הזמן.

סילבן שלום: או שייתנו להשיב, או שתתחיל להוציא אנשים.

אלי גולדשמידט: אין לך תשובה.

סילבן שלום: אתה לא רוצה אפילו לשמוע.

סילבן שלום: אתה לא מסוגל להקשיב אפילו דקה.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדמן.

סילבן שלום: מרגע שהתחלתי לדבר לא הפסקת לצרוח.

סילבן שלום: תן לי לומר שני משפטים.

דן תיכון: חבר הכנסת גולדמן, נרגעת?

מיכה גולדמן: אני רגוע כל הזמן, אני מודאג עם העם.

דן תיכון: אני מקווה שבאמת תיתן לו לדבר.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שזו הפרעה אחרונה, זה פשוט בלתי אפשרי.

סילבן שלום: שבח וייס כבר היה מוציא אותי עשר פעמים אם הייתי עושה דבר כזה.

שבח וייס: אני אף פעם לא הוצאתי אותך.

סילבן שלום: אותי לא הוצאת, כי אני לא הייתי עושה את זה, אבל אם הייתי עושה את זה, הייתי עשר פעמים בחוץ.

מיכה גולדמן: לא פגעתי בך אף פעם אישית.

מיכה גולדמן: לא ניסיתי לפגוע בך.

סילבן שלום: לא שניסית לפגוע בי, מיכה.

סילבן שלום: בזה אסיים את העניין ובאמת אעבור לנושא.

סילבן שלום: יש מוסד של קריאות ביניים, מוסד מכובד בכל פרלמנט, יש פרלמנט אחד שעושים זאת במחיאות כפיים, באמירה, אבל לא יכול להיות שאני לא אוכל לדבר.

סילבן שלום: תסכים גם אתה אתי, ואתה פעם עמדת כאן והיית משיב על הצעות לסדר-היום.

סילבן שלום: זה בלתי אפשרי שלא נותנים לדבר.

סילבן שלום: השר שחל היה שנים ארוכות שר בממשלת ישראל.

סילבן שלום: הכללים ידועים.

סילבן שלום: מותר לבקר, מותר להעיר, מותר לקרוא קריאות ביניים, אבל גם לתת לדבר.

שבח וייס: אדוני סגן השר, אתה באמת לא, אבל היו כאלה – – –

סילבן שלום: אז הוצאת אותם חופשי.

דן תיכון: חבר הכנסת שבח וייס, אפשר שהוא יתקדם?

דן תיכון: הוא עומד כאן ארבע דקות ועדיין לא הצליח להשלים משפט.

סילבן שלום: אני באמת אנסה לדבר לעניין.

סילבן שלום: רק רציתי לציין את העובדה שמגיש ההצעה איננו, דבר שלפי דעתי אסור שיקרה, לאו דווקא לגביו, לגבי כל אחד.

סילבן שלום: גם כאשר מגישים הצעה רגילה לסדר, והמגיש אינו נוכח בזמן ההצבעה, לא סופרים את הצעתו.

סילבן שלום: אולי כדאי לעשות זאת גם בזמן הצבעת אי-אמון.

סילבן שלום: לעצם העניין – אדוני יושב-הראש, אין זה סוד שהמשק שרוי בהאטה.

סילבן שלום: הוא שרוי בהאטה משנת 1995, וייתכן שאף לפני כן, אבל להאטה יש כמה סיבות – חלקן סיבות פנימיות וחלקן סיבות חיצוניות.

סילבן שלום: בין הסיבות החיצוניות ניתן למנות כמובן את מיצוי פוטנציאל גל העלייה ואת השינוי המבני שעובר המשק, שבמסגרתו הולכות ונחלשות התעשיות עתירות העבודה ומתחזקות תעשיות ההיי-טק והאלקטרוניקה המתקדמות.

סילבן שלום: בין הסיבות הפנימיות – ואת זה חשוב שתשמע, חבר הכנסת גולדשמידט – בין הסיבות הפנימיות להאטה – על הסיבות החיצוניות כבר דיברתי, אומנם לא הקשבת, אבל לא אחזור – הסיבות הפנימיות הן אותה מדיניות כלכלית שהיתה כאן בין 1994 לבין 1996.

סילבן שלום: אתה יודע את זה, בייגה שוחט יודע את זה, אני יודע את זה, כל הציבור יודע את זה.

סילבן שלום: הרי לא יכול להיות, גם אם אתם הייתם בשלטון, גם אם אתם הייתם מנצחים, לא הייתם יכולים להימנע מתוכנית כלכלית מרסנת חריפה, כי לא היתה ברירה.

סילבן שלום: כאשר המשק הגיע למצב של 14.5 מיליארד שקל גירעון, וגירעון במאזן התשלומים של 5.3 מיליארדים, במאזן המסחרי למעלה ממיליארד דולר בחודש, והרי אין לנו מכונת הדפסה לדולרים כדי לממן זאת, היינו צריכים להגיע למצב של קיצוץ חריף בהוצאות, כמו כל משק בית פרטי.

סילבן שלום: הרי משק בית פרטי, כאשר הוא מגיע ל"אוברדרפט", או לאיזה משבר כספי, או שהוא מכסה זאת על-ידי הלוואות, ואם אין לו – הוא מקצץ בהוצאות, כמו כל גורם אחר.

סילבן שלום: אם זה גורם עצמאי שיש לו עסק פרטי, שנכנס לחובות – או שהוא מנסה להגדיל את ההכנסות; אם הוא לא מצליח, יש לו שתי אפשרויות: או לקחת הלוואות או לצמצם בצד ההוצאות.

סילבן שלום: לכן, מאחר שלא רצינו להגיע למצב שהיינו אולי מגיעים אליו אם היינו ממשיכים באותה מדיניות, וזו קטסטרופה כלכלית, לא היתה ברירה אלא לבצע קיצוץ חד בתקציב, כי המשך המדיניות הקודמת היה מביא – וכל בר-דעת וכל כלכלן יאמר זאת – לפשיטת רגל ולמשבר כלכלי קיצוני שלא היה כמותו במדינת ישראל.

סילבן שלום: הקיצוץ החריף, חבר הכנסת שחל – אתה היית שר האנרגיה ב-1985, אתה הצבעת בעד התוכנית הכלכלית הגדולה שהביאו שר האוצר מודעי וראש הממשלה פרס.

סילבן שלום: אתה היית בין השרים שהצביעו בעד, אני זוכר את זה.

סילבן שלום: הקיצוץ אז היה החריף ביותר שידע אי-פעם המשק – 25% מהתקציב, 13% מהתוצר.

סילבן שלום: חבר הכנסת אופיר פינס, יש לך בעיה – אני יכול לרדת.

סילבן שלום: זו לא חובה לענות, אבל אם אתם רוצים שיכבדו את המוסד, אני עונה.

סילבן שלום: אם לא – נוותר.

סילבן שלום: אתם תאמרו את הדברים ואנחנו נרד.

סילבן שלום: חבר הכנסת אופיר פינס, כדאי שתדע שאני נלחם בחברי רוב הזמן כדי שלא להגיע למצב שהם רוצים להגיע אליו: פשוט לא להגיע להצבעות.

סילבן שלום: יש דעה שהולכת וגוברת: הרי אין לכם 61 – אז לא לבוא בכלל.

אלי גולדשמידט: סילבן, אל תבוא להצבעות אי-אמון.

סילבן שלום: אני לא חושב שזה נכון.

מיכה גולדמן: הייתי מציע לך הצעת ייעול, שהשרים לא יגיעו למשרדים, יחזירו את המכוניות, שיפסיקו לתפקד.

מיכה גולדמן: האמן לי, המשק יתפקד לבד הרבה יותר טוב.

סילבן שלום: חבר הכנסת מיכה גולדמן, אתה יודע שאתה אומר דבר שאין לו שום אחיזה ואין לו שום בסיס.

סילבן שלום: אם אתם רוצים להפוך את המוסד הפרלמנטרי לחוכא ואיטלולא – – –

אלי גולדשמידט: אנחנו הופכים?

אלי גולדשמידט: הסתכל.

סילבן שלום: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, אתה צריך להבין דבר אחד – – –

דן תיכון: אדוני סגן השר, בוא דבר אתי קצת.

סילבן שלום: משפט אחד, בזה אני רוצה לגמור.

סילבן שלום: אתה צריך להבין, גם כאשר היה עונה חיים רמון, היה מופיע פה רק השר המתאם.

סילבן שלום: במקרה של הממשלה הנוכחית, לאחר שהיו שני שרים מתאמים, הוחלט שהשר המתאם יהיה סגן שר.

מיכה גולדמן: עם זה אין לנו בעיה.

סילבן שלום: יכול להיות שזה טוב, יכול להיות שזה רע, לא זה העניין – –

אלי גולדשמידט: אנחנו מכבדים אותך באופן אישי.

סילבן שלום: – – אבל מי שתמיד היה כאן והקשיב – יגיד לך השר שחל, השר לשעבר; הוא לא היה כאן, אבל כאשר השיב על הצעות אי-אמון, הוא היה פה והקשיב.

מיכה גולדמן: אבל בהצעות אי-אמון.

סילבן שלום: לא היו, חבר הכנסת גולדמן.

דן תיכון: חבר הכנסת סילבן שלום, אתה לא תתקדם אם תדבר.

דן תיכון: בוא תעשה חצי סיבוב אלי.

סילבן שלום: בכל מקרה – – –

אלי גולדשמידט: אתה תקרא לו קריאות ביניים.

דן תיכון: למה?

אלי גולדשמידט: אתה לא מתגעגע?

אלי גולדשמידט: אתה ישבת בדיוק על הכיסא הזה.

סילבן שלום: הוא ישב שורה אחת קדימה.

דן תיכון: שורה אחת לפניך בדיוק.

סילבן שלום: בול, באותו כיסא.

דוד צוקר: חבר'ה, תנו לו להמשיך, הוא צדק במה שהוא אמר קודם.

דוד צוקר: הוא יגיד לנו את זה עוד פעמיים?

דוד צוקר: אתם משוגעים?

סילבן שלום: אתה רואה, חבר הכנסת דדי צוקר לפחות אומר את הדברים, והוא באמת נמצא כאן, הוא מקשיב, כי הוא פרלמנטר יותר ותיק מחבר הכנסת ברק.

דוד צוקר: דבר לעניין, מצבנו הרבה יותר טוב מאשר הפרוצדורה.

מיכה גולדמן: עבודה תצא מזה?

דן תיכון: חבר הכנסת גולדמן, מה קרה?

דן תיכון: תסביר לי.

דן תיכון: היית אתמול בגליל?

דן תיכון: הרי אתה גר שם.

מיכה גולדמן: לצערי, הייתי במוצקין וראיתי מה קרה.

דן תיכון: מוצקין, יופי.

סילבן שלום: במוצקין אין הפרש, נו אז מה?

דן תיכון: הפסדת בשתיים תעשייה – – –

דוד צוקר: לא, הוא היה בכדורסל.

סילבן שלום: הוא הפסיד בשתיים הפרש.

דן תיכון: הא, הבנתי.

אלי גולדשמידט: הייתי עם החברים שלך.

דן תיכון: הבנתי.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבאמת אין לזה צורה.

סילבן שלום: אני נאלץ לרדת ולבקש מן הכנסת להסיר את הצעות האי-אמון מסדר-היום.

סילבן שלום: אם לא רוצים להקשיב ולא רוצים לעשות את זה בצורה רצינית, אז היינו בכדורסל, לא היינו בכדורסל, זה חשוב, אני אוהד, אבל בוא נדבר.

סילבן שלום: בכל מקרה, הקיצוץ הזה מתבקש בשל מצב כלכלי שהיינו שרויים בו, מצב כלכלי שלא אפשר להמשיך את החריגה החדה בהוצאה הציבורית.

סילבן שלום: החריגה החדה בהוצאה הציבורית הביאה אותנו למצב שהיינו על סף פשיטת רגל, ולכן בוצע קיצוץ חריף.

סילבן שלום: הקיצוץ החריף הזה יחד עם שיעורי ריבית גבוהים מביא כמובן להאטה.

סילבן שלום: האטה זה מיתון, ומיתון זו אבטלה.

סילבן שלום: ומכך אין להתחמק, כמובן.

סילבן שלום: הממשלה הכינה מענה לעניין הזה.

סילבן שלום: הכינה תקציב שבמסגרתו תוגברו תקציבי השקעות במחקר ופיתוח, בחינוך טכנולוגי, והוחלט על יישום יום לימודים ארוך לבני השכבות החלשות בחברה.

סילבן שלום: זאת ועוד, השקעות בתקציב בסעיפי השקעות חוץ-תקציביות בגופים גדולים, כדוגמת חברת החשמל, רשות שדות התעופה ועוד שורה ארוכה שלא אמנה, יגדלו השנה משמעותית.

סילבן שלום: המדיניות הכלכלית של הממשלה, חבר הכנסת גולדמן, זוכה לשבחים רבים מצד בכירי הכלכלנים בעולם, ובכלל זה ראשי קרן המטבע הבין-לאומית.

סילבן שלום: בה בעת הממשלה מודעת לבעיית האבטלה החריפה, ובמקביל למדיניות המקרו-כלכלית הנכונה החליטה על הקמת מטה מנכ"לים שיגבש פתרונות מיידיים להקלת מצוקת האבטלה.

סילבן שלום: האזרח הפשוט במדינה יכול להגיע למסקנה, שמעולם לא היה רע יותר, המצב הכלכלי הוא הקשה ביותר, ואפילו הישג אדיר של מדד של 7% הופך להיות כביכול כישלון אדיר.

סילבן שלום: הרי מה היה קורה אם המדד של ה-7% בשנה היה מושג בשנה שלכם?

סילבן שלום: היינו נמצאים במצב אדיר.

סילבן שלום: כאן הפכו אפילו את ההישג הגדול הזה לאיזו קטסטרופה; איזה כישלון – 7% מדד.

סילבן שלום: נכון, גם אצלנו מבינים שלא ניתן להמשיך במדד כל כך גבוה.

סילבן שלום: הרי אנחנו קיבלנו משק עם מדד, בחישוב שנתי, של 16%, וגירעון של 5 מיליארדי דולר.

סילבן שלום: בפרק זמן קצר מאוד התקרבנו לאינפלציה ברמה אירופית, והגירעון הצטמצם עד כדי שליש.

סילבן שלום: חבר הכנסת צוקר, בהפרטה, שאתה תומך בה, כפי שאני יודע – 8.5 מיליארדי שקלים.

סילבן שלום: אבל מעבר לזה, גם כאשר דיבר כאן יושב-ראש העבודה על התהליך המדיני, שפועל יוצא ממנו הוא המשבר הכלכלי, אני רוצה שתדע, ואולי ידעו כל אזרחי ישראל – השקעות החוץ במשק הישראלי בשנת 1997 הן הגבוהות ביותר מאז קום המדינה.

סילבן שלום: צריך להבין שכולם יודעים זאת.

סילבן שלום: כל מי שמסתכל עכשיו בבית – נשים וגברים וילדים וקטנים – כולם יודעים דבר אחד, שיש אמירה ויש מעשה.

סילבן שלום: ההשקעות האלה הן השקעות בסדר גודל מדהים של 3.8 מיליארדי דולר, פי שלושה מאשר ב-1995, כמעט פי שלושה.

דוד צוקר: כמה בעסקים חדשים?

סילבן שלום: כמעט פי שלושה.

דוד צוקר: כמה בעסקים חדשים?

סילבן שלום: עסקים חדשים יש הרבה.

דוד צוקר: לא, בתוך זה.

סילבן שלום: כרגע אין לי הנתון, אבל בכל מקרה צריך להבין, שהשקעות חוץ בסדר גודל כזה לא היו מעולם.

סילבן שלום: אז אפשר להגיד "שום דבר".

סילבן שלום: הגירעון בתקציב ירד כמעט ב-50% – –

טלב אלסאנע: למה אתה לא מודה בעובדה?

סילבן שלום: – – הגירעון במאזן התשלומים ירד ב-25%, המדד ירד ל-7%, הגירעון התקציבי הוא 2.4% מהתל"ג, לאחר 4.7%, זה כלום?

סילבן שלום: הרי כל כלכלן מבין את הנתונים.

טלב אלסאנע: כל המחקרים מוכיחים – – –

רפאל אדרי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אפשרתי לך כמה קריאות ביניים.

טלב אלסאנע: כל המחקרים מוכיחים שיש ירידה.

סילבן שלום: מדובר בשורה ארוכה של הישגים.

רפאל אדרי: אדוני, חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

מיכה גולדמן: אחרי כל ההישגים שאתה מציין אנחנו רואים שמספר המובטלים – – –

סילבן שלום: אז אני מדבר על זה.

מיכה גולדמן: במקום לקחת 3 מיליארדי שקל ולתת תנופה לתשתיות – – –

סילבן שלום: חבר הכנסת גולדמן, זה מעשה שלא ייעשה.

סילבן שלום: אומנם כאשר אתה רוצה להגיע לצמיחה צריך לעשות את זה דרך תשתית – אתה צודק.

סילבן שלום: תשתית וחינוך ומו"פ והיי-טק, זה כיוון של צמיחה, שהיא גם בריאה וגם נכונה.

סילבן שלום: מבחינה זאת אין לי בעיה אתך.

סילבן שלום: אבל לקחת ולהוציא, כפי שאתה אומר, לזרוק עכשיו 3 מיליארדי שקל, ולא משנה שום דבר, נחזור לאותו מצב שהיינו בו.

מיכה גולדמן: אתה עצמך יודע שמתוך 3 המיליארדים, המסים יחזירו את זה.

רפאל אדרי: חבר הכנסת גולדמן, אפשרתי לך קריאת ביניים בלי להפריע לך, אנא ממך.

סילבן שלום: חבר הכנסת גולדמן, אנחנו עוברים תהליך זמני שהוא תהליך של ריפוי.

סילבן שלום: הנתונים שכרגע הצבעתי עליהם הם נתונים של הצלחה מסחררת, אבל יש בעיה של אבטלה, המחיר ידוע, ואנחנו לא עיוורים מכדי לראות שיש האטה בעסקים, יש האטה בבנייה, יש גידול בהיצע העבודה – כל הדברים האלה ידועים.

סילבן שלום: אבל יש גם שלב ביניים, ואתה חייב לעבור שלב ביניים כדי להגיע לריפוי, והריפוי יביא לשינוי מבני, והשינוי המבני הזה ירשום ירידה בתשלומי המסים וייטיב עם כל אחד מאתנו.

סילבן שלום: ולעניין המדיני.

סילבן שלום: חבר הכנסת דדי צוקר, בעניין המדיני, הרי כאשר מדברים על התמוטטות התהליך, אני חושב שאולי טוב שגם אתה תזכיר לציבור, או שאני אזכיר לך, שבעצם התהליך עוד נתקע, או הייתי אומר "הסתיים" במרס 1996.

דוד צוקר: בהסכמה.

סילבן שלום: במרס 1996 הסתיים התהליך – – –

דוד צוקר: בהסכמה, סילבן.

סילבן שלום: תן לי רגע, אני אומר על זה עוד שני משפטים.

סילבן שלום: התהליך הזה הסתיים, כאשר היו ארבעה פיגועים רצופים באוטובוסים, ואז שמעון פרס, ראש הממשלה, הגיע אל יאסר ערפאת, יחד עם האמריקנים, ואמר: אם אתם לא עושים עכשיו מהלך למיגור הטרור, אנחנו חוזרים בנו מכל ההסכם; אנחנו – שמעון פרס, ממשלת העבודה-מרצ.

סילבן שלום: וזאת היתה הפעם היחידה שערפאת עשה משהו כדי למגר את הטרור, רק אחרי פיגועי מרס 1996, כי הבהירו לו גם שמעון פרס וגם האמריקנים, שהם הולכים לסגת מהתהליך.

סילבן שלום: מבחינת יאסר ערפאת, הרי מה שמעניין אותו זה היעד האסטרטגי, והוא צועד לעבר היעד האסטרטגי, שהוא הקמת מדינה פלסטינית עצמאית.

סילבן שלום: כל מה שמשרת אותו ביעד הזה, הוא הולך אתו.

סילבן שלום: כאשר היה מצב, כשהוא חשב אז שהפיגועים מקדמים את התהליך, לא היה אכפת לו שהיו פיגועים.

סילבן שלום: אתם הלכתם באסטרטגיה שהטרור לא יהרוג את השלום.

עזמי בשארה: – – –

סילבן שלום: אבל כאשר הוא הבין, לאחר פיגועי מרס 1996, כאשר אתם באתם ואמרתם לו, שאתם לא תמשיכו בתהליך, יחד עם האמריקנים, באותו רגע – גם כאשר הוא חשש שזה יביא לחילופי שלטון, זאת הפעם היחידה שהוא נלחם ב"חמאס".

סילבן שלום: הוא הרג אז 18 פעילי "חמאס", במה שהם קראו "קרבות רחוב", ועצר למעלה מ-1,000 איש.

סילבן שלום: זאת הפעם היחידה שערפאת עשה מעשה, כי הוא הבין שהוא מתרחק מהיעד האסטרטגי שלו.

סילבן שלום: אבל, אנחנו, כשבאנו לשלטון, הצלחנו כעבור חמישה חודשים או שישה חודשים לעשות את הסכם חברון, שאתם לא הצלחתם לעשות אותו.

עבד-אלוהב דראושה: אבל אתם לא מיישמים אותו.

סילבן שלום: אנחנו לא מיישמים אותו?

עבד-אלוהב דראושה: אתם עשיתם הסכם ואתם לא מיישמים אותו.

סילבן שלום: אנחנו לא מיישמים אותו?

רפאל אדרי: סליחה, אני מבקש.

רפאל אדרי: חברת הכנסת, אני לא רוצה לקרוא בשמות, תואילי בבקשה לשבת.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, בהסכם חברון, חלקה הערבי, או החלק שיש בו רוב ערבי בחברון, פונה; האסירות הביטחוניות שוחררו, כספים הועברו לרשות; והסגר הוסר.

סילבן שלום: מספר העובדים הפלסטינים בזמן שלטון ממשלתנו, חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, הוא הגדול ביותר מאז תחילת האינתיפאדה.

סילבן שלום: הכנסות הרשות מישראל הוכפלו מ-1995 עד 1997.

עבד-אלוהב דראושה: ומה עם הפעימות?

סילבן שלום: ההכנסות הוכפלו מ-1995 עד 1997.

סילבן שלום: מספר העובדים הפלסטינים הוא הגדול ביותר מאז 1987, וזה כשאנחנו בשלטון.

עבד-אלוהב דראושה: מה עם הפעימות?

סילבן שלום: תן לי להגיד לך.

סילבן שלום: אבל הרשות מסרבת למלא את ההתחייבות שלה לפעול נגד הטרור.

סילבן שלום: מספר השוטרים הפלסטינים לא רק בחברון, גדל מ-400 ל-1,500.

סילבן שלום: המספר הכולל של השוטרים הפך לחוכא ואיטלולא.

סילבן שלום: היום יש שוטר לכל 75 אזרחים – המספר הגבוה ביותר בעולם.

עבד-אלוהב דראושה: מה אכפת לך?

סילבן שלום: בניגוד להסכם.

סילבן שלום: מה זה מה אכפת לי?

רפאל אדרי: חברי הכנסת, לא שומעים, אני לא אתן.

מיכה גולדמן: בניגוד לאופוזיציה, אתה מתחיל להסביר.

רפאל אדרי: אדוני, אף אחד לא שומע אותך בדרך הזאת.

רפאל אדרי: אפשר לקרוא קריאת ביניים אחת.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אחר כך אברר עם חבר הכנסת גולדמן מה קרה לו, כי זה לא אופייני לו.

סילבן שלום: הרשות לא רק מסרבת למלא את ההתחייבויות שלה, היא גם דורשת את הקפאת הבנייה בירושלים ובהתיישבות כתנאי להמשך השיחות.

סילבן שלום: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, אנחנו מוכנים לחתום היום גם על הסכם דהנייה וגם על הסכם הפארק התעשייתי בקרני.

סילבן שלום: ההסכמים היו על סף חתימה כבר לפני חודשים, אבל הרשות, בעידוד גורמים שונים, שלא אפרט מי הם, החליטה להקפיא את ההסכמים האלה מתוך תקווה שעל-ידי כך ייווצר לחץ אמריקני על ישראל להזיז את התהליך עד לנסיגות חד-צדדיות.

סילבן שלום: אנחנו מוכנים היום לחתום על הסכם דהנייה ועל הסכם קרני; היום.

סילבן שלום: אבל הרשות לא מוכנה לחתום.

וליד צאדק חאג'-יחיא: על מה מדברים במשא-ומתן על דהנייה?

סילבן שלום: הרשות לא מוכנה לחתום, כי הרשות מתנה את זה במיליון דברים אחרים.

סילבן שלום: לכן, אדוני היושב-ראש, הממשלה תמשיך במלחמתה להפסקת הטרור ולביטול האמנה הפלסטינית.

סילבן שלום: הממשלה תמשיך לעמוד על כך שלא יישמעו ססמאות לטובת סדאם חוסיין ובגנות ישראל, לטובת זריקת טילים; שלא נשמע: "סדאם סדאם, יה-קווי, אדרב, אדרב אל-כימאווי".

סילבן שלום: למי שלא מבין ערבית: סדאם סדאם החזק, תירה טילים כימיים על תל-אביב.

סילבן שלום: הדברים האלה נאמרו ונשמעו.

סילבן שלום: לא משנה, אנחנו מוכנים להמשיך לשאת ולתת על נמל בעזה, להיערך מחדש לפי הסכמי אוסלו בחברון ולהידבר בענייני הסדרי הקבע.

סילבן שלום: אם הפלסטינים ימשיכו בסירובם להידבר בעניינים אלה, יהיה עליהם להאשים רק את עצמם על חוסר ההתקדמות בתהליך.

סילבן שלום: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני סגן שר הביטחון, על תשובתך.

רפאל אדרי: כאמור, אנחנו דנים בהצעות סיעות העבודה–מד"ע-רע"ם ומרצ–חד"ש-בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, לפני שנמשיך את הדיון, ברשותכם – נמצאים עמנו שר החוץ מטוגו, מר קופי פאנו, ובנו של נשיא טוגו מר ניאסימבה איידמה.

רפאל אדרי: ברוכים הבאים למשכן הכנסת.

רפאל אדרי: אנחנו מאחלים לכם שתסיירו במדינתנו.

רפאל אדרי: טוגו היתה בין המדינות הראשונות באפריקה שהכירה וחידשה את היחסים הדיפלומטיים עם מדינת ישראל, ב-1986, ועל כן תודתנו נתונה לנשיא הגנרל נסימבה ייאדמה ולעם הטוגולזי.

רפאל אדרי: עכשיו תרשו לי לומר כמה מלים בצרפתית לאורחים.

רפאל אדרי: ,,.

רפאל אדרי: לפני שנמשיך בסדר-היום, הודעה למזכיר הכנסת.

רפאל אדרי: בבקשה.

א' האן: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק העברת אסירים לארצותיהם (תיקון) (נשיאת עונש מאסר בישראל על-פי פסק חוץ), התשנ"ח–1998.

א' האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

א' האן: הצעת חוק הסדרים במגזר החקלאי המשפחתי (תיקון מס' 4), התשנ"ח–1998, של חבר הכנסת שלום שמחון; הצעת חוק הספקת חשמל (הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשנ"ח–1998, של חבר הכנסת עזמי בשארה.

א' האן: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני מזכיר הכנסת.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, אנחנו נמשיך.

רפאל אדרי: ראשון הדוברים חבר הכנסת איתן כבל – חמש דקות, אדוני.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת דוד טל.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם הנציג האחרון של הממשלה, סגן השר סילבן שלום, לא נמצא.

איתן כבל: חשבתי שאולי היום, בשבוע פורים שלנו, הממשלה תנהג, לפחות דוברה ינהג במנהג "ונהפוך הוא", שאולי הפעם במקום לתת עוד הרצאה מלומדת של מבוא לכלכלה, יעסוק באמת בעניינים הבוערים שלנו, העניינים הכלכליים שאולי מטרידים היום אותנו אף יותר מהנושאים הביטחוניים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תשעה חודשים חלפו להם מאז נכנס השר יעקב נאמן לתפקיד שר האוצר, וכמאמר אחד הכותבים באחד מעיתוני סוף השבוע: תשעה ירחי לידה ואין תינוק.

דוד טל: מי כתב את זה?

איתן כבל: סבר פלוצקר.

איתן כבל: המביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם, חבר הכנסת טל.

דוד טל: לכן ביקשתי לדעת מי כתב את זה.

איתן כבל: המון תקווה הביא עמו השר נאמן.

איתן כבל: כפרקליט מיומן הוא לא הפסיק לדבר, לא הפסיק לספר על הרפורמות שהוא מביא עמו ומתעתד ליישמן.

איתן כבל: ההר הוליד עכבר.

איתן כבל: המשק נכנס למיתון חריף ביותר, האבטלה הולכת וגואה, ענף הבנייה על סף קריסה, המצוקה הכלכלית כבר אינה נחלת העשירון התחתון בלבד.

איתן כבל: דרך אגב, האם שר האוצר בארץ?

איתן כבל: חוק ההמרה כבר הסתיים.

איתן כבל: נכון?

איתן כבל: כבר היתה הצבעה על חוק ההמרה.

איתן כבל: אני חושב שזה היה אולי ההישג היחיד שלו במשך תשעת החודשים.

איתן כבל: אדוני שר האוצר, החמור מכול הוא, שהתקווה שנשאת אבדה, נעלמה-הלכה בתוך ההתעסקות החשובה אומנם בחוק ההמרה ובעניינים אחרים שאין להם ולא כלום עם אוצר המדינה.

איתן כבל: איני יודע מהיכן אתה וראש הממשלה שואבים אותה אופטימיות שהנה הכול משתנה.

איתן כבל: אני מוכרח לומר לכם, חברי חברי הכנסת, שכאשר מרגרט תאצ'ר היתה ראש ממשלה שאלו אותה: כראש ממשלה איך את יכולה לחיות עם אבטלה של 10%?

איתן כבל: אמרה להם: מה כל כך קשה, הרי 90% עובדים.

איתן כבל: אולי זו תשובה שמתאים לשר האוצר הנוכחי לומר אותה לעם, ש-90% עובדים.

איתן כבל: מדינת ישראל איננה אנגליה, מדינת ישראל שנמצאת גם במצב ביטחוני מתוח אינה יכולה להרשות לעצמה אמירה כמו שאמרה מרגרט תאצ'ר; דרך אגב, אמירה שבסופו של עניין הובילה אותה אל האופוזיציה, או את מי שהחליף אותה.

איתן כבל: אדוני שר האוצר, אפילו את מדיניות ריסון האינפלציה, שהממשלה הזאת כל כך גאה בה, הוא לא יכול להעלות על נס, אפילו את זה הנגיד זוקף לזכותו.

איתן כבל: אל תעשה לי "אה", אם תעשה "אה" התשובה שלך תהיה נכונה?

גדעון עזרא: תאמין לי, לא נותר לכם אלא לזכות בבחירות.

שמריהו בן-צור: אתה לא מבין שאין לכם מה לדבר?

איתן כבל: לנו אין מה לדבר?

איתן כבל: ועוד איך יש לנו מה לדבר.

איתן כבל: עמד כאן סגן השר סילבן שלום, ובמקום לעסוק במה שבאמת קורה בתחום האבטלה, בתחום התעסוקה, במה אתם עוסקים?

איתן כבל: באמירה כזאת?

איתן כבל: זו תשובה, חבר הכנסת גדעון עזרא?

איתן כבל: זו תשובה שאיננה ממין העניין – – –

גדעון עזרא: תסלח לי, יש תהליכים במשק – – –

איתן כבל: חבר הכנסת גדעון עזרא, תפסיק לספר על תהליכים; כל הזמן אתם מספרים לנו על תהליכים.

איתן כבל: הציבור רוצה תשובות, לא תהליכים.

גדעון עזרא: הציבור אמר מה הוא רוצה.

איתן כבל: הוא אמר, ואני מקווה שהוא ישנה את דעתו.

רפאל אדרי: חבר הכנסת עזרא, נתתי לך כמה קריאות ביניים, אני מבקש.

שמריהו בן-צור: אנחנו עוזרים לנואם, כי אין לו מה להגיד.

איתן כבל: אני מודה לך, חבר הכנסת בן-צור.

גדעון עזרא: לא נתת לציבור להגיד את מה שהוא רצה.

איתן כבל: חבר הכנסת גדעון עזרא, לא כל חבר כנסת ייקח כאן על עצמו לדבר בשם העם.

איתן כבל: מה זה לדבר בשם העם?

איתן כבל: נגיע לבחירות, ובינתיים, עד אז, במה יש לכם להתגאות?

איתן כבל: בזה שאין לכם תשובות?

איתן כבל: אפילו אופקים נעלמה לה אל תוך השכחה.

איתן כבל: מישהו עוסק בה?

גדעון עזרא: ראש המועצה – – –

שמריהו בן-צור: – – –

איתן כבל: מישהו מתמודד עם השאלות של אופקים?

איתן כבל: מישהו מתמודד עם השאלות שכבר אינן נחלתה של אופקים בלבד, חבר הכנסת גדעון עזרא?

רפאל אדרי: אני מבקש, הוא אחד.

רפאל אדרי: אפשרתי כמה קריאות ביניים.

רפאל אדרי: אני מבקש מכם.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, אינני מבין איך ראש הממשלה ואיך שר האוצר יכולים לנום בלילה, לסייר בעולם תוך התעלמות מהמצב הכלכלי ההולך ומחריף, מגידול באבטלה, מריבית רצחנית ועוד?

איתן כבל: שנת 1997 הסתיימה, שנת 1998 לא מביאה עמה שום בשורה.

איתן כבל: שר האוצר נכשל לא ב-100 ימי חסד, נתנו לו 300 ימי חסד ובהם הוא נכשל: נכשל בריסון התקציב, בריסון האבטלה, בשינוי סדרי העדיפויות, הפך לבבואה של מדיניות ממשלתית כושלת ההורסת כל חלקה טובה במדינה.

איתן כבל: אילו היה שר האוצר פה והיה משיב, אני בטוח שהיה פוטר אותנו בעוד איזו אמירת חז"ל ובא לציון גואל.

איתן כבל: לך, אדוני שר האוצר, אין מה להפסיד, כי תמיד תספר לנו שיש לך לאן לחזור.

איתן כבל: לנו אין מדינה אחרת, אין כלכלה אחרת, ומה שאתה קובע משפיע על חיינו.

איתן כבל: כפרקליט השפעת על אנשים מספר לטוב ולרע, כשר האוצר אתה משפיע על כולנו, וכפי שזה נראה עד עתה – השפעתך עלינו רעה.

איתן כבל: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת איתן כבל, על דבריך.

רפאל אדרי: לפני שאני מזמין את חבר הכנסת דוד טל, יש הודעה.

רפאל אדרי: חברי הכנסת, ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי: 1.

רפאל אדרי: השר יולי אדלשטיין מילא את מקומו של שר התעשייה והמסחר בעת היעדרו מהארץ מיום ג' באדר התשנ"ח, 1 במרס 1998, עד 4 במרס 1998; 2.

רפאל אדרי: השר לביטחון פנים שב ארצה ביום ו', 4 במרס 1998; 3.

רפאל אדרי: שר התעשייה והמסחר שב ארצה ביום ו', 4 במרס 1998.

רפאל אדרי: המיתון במשק ושיעורי האבטלה הגבוהים;

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת דוד טל.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת שמריהו בן-צור.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אישי הכנסת, אני סבור, שהגורם הרציני ביותר לכל מה שקורה כאן עם תחלואי המשק הוא עצירת תהליך השלום.

דוד טל: אילו היו גלגלי השלום מונעים, גם אם היינו מתקדמים לאט, הם היו מונעים לעבר המטרה הנכספת שכולנו מייחלים לה, ואני סבור שמצבנו הכלכלי היה אחרת.

דוד טל: כדי שלא נטעה, אדוני היושב-ראש, גם אדוני היושב-ראש המתחלף, כדי שלא יתקבל הרושם שרק ראש הממשלה כאן בישראל הוא שלא מקיים, לא מדרבן, לא מוליך, הוא שלא תומך ולא מעודד את נושא השלום, צריך להבהיר בצורה חד-משמעית: הפרטנר שלנו, ערפאת, לא ממלא את ההסכמים באותה מידה, ואולי גרוע מכך.

דוד טל: הפרטנר שלנו, ערפאת, שהתחייב למגר את הטרור; הפרטנר שלנו, ערפאת, שהתחייב למחוק מהאמנה הפלסטינית חלקים גדולים שקוראים להשמדת ישראל, לא עושה את שלו.

דוד טל: אי-אפשר לבוא – – –

אברהם פורז: אתה מייצג את ש"ס, או את לשכת ראש הממשלה?

דוד טל: אני מייצג כרגע את ש"ס.

שבח וייס: הוא מייצג את מפלגת העבודה והליכוד, ואתם את גשר, זו החלוקה החדשה.

אברהם פורז: זה לא נשמע לי משהו אותנטי של ש"ס.

דוד טל: אכן, זה אותנטי של ש"ס.

אברהם פורז: נראה לי כאילו כתב את זה איש לשכת ראש הממשלה.

דוד טל: ממש לא.

דוד טל: כתב את זה איש מפלגת העבודה, חבר הנהגת ההסתדרות לשעבר, קוראים לו יעקב ישי.

דוד טל: אני רק חוזר ומתקן את מה שצריך לתקן.

דוד טל: חברי חברי הכנסת, נוצר מצב שבו, עובדה בשטח, גלגלי השלום נעצרו, ואתם, לצערי, גם ההשקעות.

דוד טל: שמחתי לשמוע את סגן השר שטען, כי בשנה האחרונה הושקע בישראל סכום לא מבוטל, שאי-אפשר להתעלם ממנו, כ-3.8 מיליארדי דולר.

דוד טל: אם הנתונים אכן נכונים – אני לא רוצה לפקפק, חלילה, בנתון שהביא סגן שר הביטחון – והיתה תנועה מתמדת של הגלגלים לכיוון השלום המיוחל, אפשר היה לדאוג להשקעות יותר גדולות בישראל.

דוד טל: לצערי, נוצר מצב אבסורדי, אנחנו משתדלים בכל כוחנו להוריד את האינפלציה למינימום שבמינימום, ואכן היה הישג, הורידו וקיצצו והצליחו למגר את האינפלציה, יש עליה, כנראה, שליטה אבסולוטית, מחד גיסא; מאידך גיסא, האבטלה הלכה וגברה.

דוד טל: אנחנו רואים יותר אנשים שהולכים להשקיע במפעלים מחוץ לתחומי מדינת ישראל, משום ששם יש מקומות רבים עתירי ידיים עובדות.

דוד טל: לצערנו, רמת השכר שמשלמים כאן לאנשים היא ירודה.

דוד טל: חברי הכנסת, כל אחד יודע כמה זולתו בכנסת משתכר, ואני שואל אתכם: מי מאתנו יכול להתמודד עם שכר מינימום של 2,500 שקל?

דוד טל: מה נאמר למשפחה עם ארבעה-חמישה ילדים שצריכה להסתפק רק בשכר הזה?

דוד טל: אני סבור, שאם אכן נצליח להניע את גלגלי השלום, תחזור גם התקווה הכלכלית, יחזרו יותר משקיעים, יבואו למדינה יותר תיירים שיכניסו מטבע קשה, שהוא כה חסר לנו.

דוד טל: בעקבות נושא השלום, אנחנו יכולים להגיע למצב של ישראל אחרת.

דוד טל: חבר הכנסת גולדשמידט תמיד מציין: צוהר ההזדמנויות הולך ומצטמצם.

דוד טל: אני נוטה לקבל את ההגדרה הזאת, אבל אני סבור, שאם הפרטנר שלנו, הפלסטינים ממול, ירצו, הם יוכלו לקדם את הנושא הזה לא פחות ממה שאנחנו יכולים.

דוד טל: לדעתי, אם הם לא יעשו את זה, הם עלולים להפסיד שעת כושר, שעה שחלק גדול מהציבור בישראל תומך ויתמוך בנושא השלום.

דוד טל: אשר על כן, אני רוצה לומר לסיום, אדוני: אני מאמין, שדווקא הממשלה הזאת, שהמפלגה שלי תומכת בה, חבר הכנסת פורז, יכולה אולי יותר מכל ממשלה אחרת להביא לפשרה, אולי פשרה כואבת אבל פשרה שאין בלתה, עם העם השוכן לצדנו ובתוכנו.

דוד טל: תודה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת טל.

שבח וייס: חברים יקרים, יש היום משחק כדורגל קט, תרומה לילד החוסה.

שבח וייס: כתרומה שלנו למפעל האנושי הזה תקפידו על הזמן.

שבח וייס: חבר הכנסת בן-צור, כבודו.

שבח וייס: תקפיד על חמש דקות כדי שנאפשר לחברינו להשתתף במשחק שהוא משחק התרמה אנושי למען הילד החוסה.

שבח וייס: אנא, להקפיד על הזמן.

שמריהו בן-צור: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, שהיו ימים טובים כאשר היתה הפסקה בנושא של הצעות אי-אמון.

שמריהו בן-צור: ואז, לפי דעתי והבנתי, מפלגת העבודה ומפלגות אחרות שלא שייכות לקואליציה תרמו תרומה נכבדה לעבודת הכנסת.

שמריהו בן-צור: היום, ערב פורים, ולפי דעתי ההצעות שהציעו לא נראות, וסליחה שאני אומר את זה, הן קצת מגוחכות, משום שכל אדם שהיה לוקח על עצמו את נושא הכלכלה ואת תיק האוצר, ללא שום צל של ספק הוא היה נוקט אותם אמצעים שנקטה הממשלה.

שמריהו בן-צור: יהיה שר ממפלגת העבודה או שר ממרצ או שר מהמפד"ל או מהליכוד, בוודאי ובוודאי ינקטו אותם צעדים כדי להבריא את הכלכלה.

שמריהו בן-צור: אני מצפה, שהממשלה תזרים את 350 מיליון השקל, כפי שהבטיח ראש הממשלה, לתחום החברתי, למען השכבות החלשות ולמען יישובי הספר, כדי לבנות שם תשתיות, כדי להגביר את מערכת החינוך בשעות נוספות וכדי לבנות את התשתית לקראת כלכלה יותר טובה, כפי שהממשלה הזאת מנתבת את העשייה בתחום הכלכלי.

שבח וייס: יישובי הספר אצלך הם על "הקו הירוק"?

שמריהו בן-צור: יישובי הספר אצלי הם מהירדן עד הים, ומגוש-קטיף עד אילת ועד מטולה.

שבח וייס: חשבתי שליד כפר-סבא.

שמריהו בן-צור: אני בכלל מאמין שיש לנו בעיה לגבי שכר המינימום, אדוני היושב-ראש.

שמריהו בן-צור: אני מבין שב-1 באפריל צריך להעלות את שכר המינימום ב-7%.

שמריהו בן-צור: מצד אחד, זה סכום עתק, זה יגרום לקשיים רציניים ביותר למעסיקים.

שמריהו בן-צור: מצד שני, אי-אפשר להתעלם וצריך למצוא בשום-שכל איך המעסיקים ייתנו אבל לא כל השיעור של 7% כפי שמתחייב.

שמריהו בן-צור: אני רוצה לומר לחברי הקודם שדיבר, חבר הכנסת איתן כבל, כי אחד ההישגים הגדולים של הממשלה הזאת – ייאמר לשבחו של שר האוצר, שלא רק בתחום הכלכלי הוא הצליח אלא גם בתחום החשוב ביותר, בעניין תיקון חוק ההמרה.

שמריהו בן-צור: לפי דעתי, הסרנו אבן נגף בפני כלל האוכלוסייה היהודית, ולא משנה אם הם דתיים או לא-דתיים.

שבח וייס: הסרנו את כיס המרה של – – –

שמריהו בן-צור: עצם זה שהרבנות הראשית קיבלה את ההמלצות, לא את כל ההמלצות, של ועדת-נאמן, אבל את העיקריות בהן, אני מאמין שזה פתרון טוב מאוד לעם היהודי, ואני בטוח שגם בבעיות האחרות, הכלכליות, שר האוצר יצליח להתגבר עליהן.

שמריהו בן-צור: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כאן מדברות מפלגות מרצ, מד"ע וחד"ש על תהליך השלום.

שמריהו בן-צור: אני לא מבין מה רוצות מפלגת מרצ והמפלגות הערביות הנכבדות, שחלק גדול מנציגיהן הם חברים טובים שלי.

שמריהו בן-צור: יש הסכם.

שמריהו בן-צור: אני מחזיק בידי את הסכם חברון.

שמריהו בן-צור: האמן לי, אדוני היושב-ראש, שכל אדם שיודע לקרוא ללא ניקוד יכול לומר לך בפירוש, שקודם כול על הצד הפלסטיני לממש את ההבטחות שהוא חתם עליהן, כפי שהצד הישראלי עשה.

שמריהו בן-צור: תודה.

שבח וייס: אני מאוד מודה על ההקפדה על לוח הזמנים, חבר הכנסת שמריהו בן-צור, וגם על הנאום.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם פורז.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת רומן ברונפמן.

שבח וייס: לא עוברים היום את חמש הדקות בשום אופן ותורמים דקה למען הילדים החוסים, שלמענם חברי הכנסת עושים היום משחק ראווה להתרמה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אשתדל לקצר.

אברהם פורז: אנחנו מדברים בעצם על שני נושאים השלובים ביניהם – הנושא הכלכלי ונושא תהליך השלום.

אברהם פורז: מי שמאמין שאפשר בארץ הזאת להגיע לשגשוג כלכלי בשעה שתהליך השלום תקוע, לדעתי משלה את עצמו.

אברהם פורז: דרום-אפריקה, שהיתה מעצמה לגמרי לא חלשה, בתקופת השלטון הלבן קרסה ונאלצה להתפשר ולהביא את מנדלה לשלטון עקב הסנקציות הבין-לאומיות שהוטלו עליה.

אברהם פורז: ישראל היום היא בסיטואציה שמתקרבת למצב של דרום-אפריקה.

אברהם פורז: נכון, יש לנו יהדות אמריקנית שמסייעת לנו בוושינגטון, ונכון שיש הרבה אהדה לעם היהודי עקב מה שקרה לנו בשנים שקדמו ל-1945, בתקופת מלחמת העולם השנייה.

אברהם פורז: אבל, לדעתי, הסבלנות של העולם פוקעת.

אברהם פורז: אני חושב, שכאשר ראש הממשלה שלנו ואחרים מגיעים למדינות כאלה ובעצם לא מוכיחים את רצונם האמיתי בקידום תהליך השלום, כאשר שומעים שפה הוסיפו כמה קרוונים ושם הוסיפו קרוונים, בסופו של דבר אנחנו מאבדים את אהדת העולם, אנחנו יוצרים פה מצב של מתיחות, אנחנו יוצרים פה מצב של סכנת מלחמה, ובמצב כזה לא באים משקיעים זרים, לא באות השקעות זרות, המשק נכנס להאטה, והתוצאה היא, בין היתר, המיתון שאנחנו עוברים אותו, ההאטה וגם האבטלה.

אברהם פורז: דבר אחד אני רוצה לומר, ואני יודע שדעתי פה איננה כל כך מייצגת.

אברהם פורז: אני לא מציע לישראל בעת הזאת להעלות את שכר המינימום.

אברהם פורז: נטיית הלב של כל אחד מאתנו, כמובן, היא לומר, שאנשים שמקבלים היום שכר נמוך יחסית, קצת פחות מ-2,500 שקלים לחודש, צריך לעזור להם, צריך להוסיף להם.

אברהם פורז: ולמה רק 200 שקל?

אברהם פורז: – אפילו 1,000 שקל.

אברהם פורז: הבעיה היא, רבותי חברי הכנסת, שחלק מהתעשיות של ישראל הן תעשיות מסורתיות – טקסטיל, מזון ותעשיות אחרות, שאם השכר עולה בהן, בסופו של דבר המפעל נסגר.

אברהם פורז: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו, מה עדיף לנו, האם עדיף לנו שאנשים יהיו ברמת הכנסה יותר נמוכה אבל ישמרו את מקום עבודתם, או עדיף לנו להעלות את השכר ולהסתכן בהגדלת נתוני האבטלה.

אברהם פורז: אני חושב שלא צריך להעלות את השכר.

אברהם פורז: אני גם חושב שזה רעיון לא טוב שהמדינה תסבסד את הפרש השכר.

אברהם פורז: אוי לה למדינה שמתחילה להתעסק בעניין הזה.

אברהם פורז: אם יש אנשים ספציפים, שרוצים לעזור להם כלכלית באילו מבחנים של הביטוח הלאומי, אולי אפשר לעשות את זה.

אברהם פורז: הדבר האחרון שמדינה צריכה לעשות הוא לחשוב על סבסוד שכר.

אברהם פורז: זה מחזיר אותנו לכל מיני משקים מתוכננים במזרח-אירופה ובמקומות אחרים, שגם הם קרסו.

אברהם פורז: לכן, רבותי חברי הכנסת, הפתרון האמיתי של בעיותיה של ישראל הוא המשך תהליך השלום, שגשוגו ופיתוחו.

אברהם פורז: רק במצב של רגיעה, של תקוות לשלום ושל יציבות יש סיכוי שהמשק יצמח וישגשג.

אברהם פורז: תודה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת פורז.

שבח וייס: באמת תמצות יוצא מן הכלל.

שבח וייס: חברים – עד חמש דקות.

שבח וייס: זו תרומה יוצאת מן הכלל בהתחשב בעובדה שאנחנו כאן מעטים.

שבח וייס: אפשר לדון בהצעות אי-אמון, לפי דעתי, בתא טלפון.

שבח וייס: שני חברי כנסת מאזינים, אחד נואם.

שבח וייס: חבר הכנסת רומן ברונפמן, בבקשה.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

רומן ברונפמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני חושב, שבקצב שאנחנו מתקדמים היום, נוכל לדון באי-אמון גם באמצעות האינטרנט, וזו תהיה קבוצת דיון שתיקרא הכנסת.

רומן ברונפמן: לגופו של עניין, אין ספק, וכולנו נסכים, שהמצב הכלכלי במדינת ישראל קשור בקשר ישיר עם תהליך השלום.

רומן ברונפמן: האטה בתהליך המדיני משפיעה בצורה ישירה ומשמעותית על המיתון במשק ועל עליית שיעור האבטלה.

רומן ברונפמן: אנחנו ערים לכך זה שנה פלוס, שבאופן ניכר קטנו השקעות זרות בכלכלה הישראלית, ובמקביל, באופן משמעותי מאוד הצטמצמה התיירות הנכנסת.

רומן ברונפמן: להערכתי, העדר השקעות, האטה בתהליך המדיני וצמצום בהיקף התיירות הביאו להאטה במשק, כגורם מרכזי.

רומן ברונפמן: 1997 היא השנה הראשונה, לאחר שנים רבות, שהיה צמצום בתל"ג של ישראל פר נפש במדינה.

רומן ברונפמן: עם זאת, אני תקווה, שלאחר רגיעה מסוימת או אולי זמנית במפרץ הפרסי, תהיה עדנה לתהליך המדיני; גם במישור הישראלי-הפלסטיני – –

שבח וייס: המשבר נגמר שם, אז חזרו לשחק גולף בקיסריה.

רומן ברונפמן: – – וגם במישור המפתיע יותר אולי, בציר הישראלי-הלבנוני, ואולי בציר הישראלי-הסורי.

רומן ברונפמן: אני חושב, שנסיעתו של ראש הממשלה לסיור באירופה וגם נסיעתו של שר הביטחון יצחק מרדכי לצרפת מסמנות בצורה אופטימית התקדמות מסוימת בציר ישראל-לבנון ומסמנות לא רק הכרה של מדינת ישראל בהחלטת האו"ם 425, אלא צעדים ראשוניים לכיוון יציאתה מלבנון.

רומן ברונפמן: אתמול חזרתי מכינוס האיחוד האירופי בבריסל, והתגובות של האיחוד – במיוחד של אלה שעובדים בדסק המזרח-תיכוני – היו מאופקות אבל מתעניינות מאוד בכל התהליך.

רומן ברונפמן: אוסיף ואומר, שהאיחוד האירופי החל לפני כחודש-חודשיים משא-ומתן על הצטרפותה של סוריה להסכמים כלכליים עם אירופה.

רומן ברונפמן: אם אנחנו נחבר את התהליך המדיני בהשתתפות צרפת עם הרצון של האירופים לסייע ביציאת ישראל מלבנון, כולל משא-ומתן כלכלי עם סוריה, אני חושב שאנחנו בעידן שאפשר להגדיר אותו כעידן פוזיטיבי בעל סיכויים טובים לפתרון הבעיה בדרום-לבנון וביחסי ישראל-לבנון בכלל.

רומן ברונפמן: מכאן, אני מניח, שאם התהליך יימשך ותהיה רגיעה במזרח התיכון, תגיע אלינו התנופה בכלכלה ובתיירות, ואני מאמין שקידום התהליך יביא גם להקטנת המיתון הכלכלי בישראל.

רומן ברונפמן: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת ברונפמן, ואני מבין מנאומך שאתה תומך בממשלה.

שבח וייס: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת יהודה הראל.

שבח וייס: בבקשה, חמש דקות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ברונפמן הזכיר לי את הנושא הלבנוני; רציתי לדבר עליו בסוף, אבל אני אתחיל בו.

עזמי בשארה: ההצעה בעניין ההכרה הישראלית בהחלטת האו"ם 425 היתה כמו שליפה מהמותן, שליפת קוסם.

עזמי בשארה: חשבו שיקסימו את האזור פתאום.

עזמי בשארה: הנה, ממשלת ישראל, אשר כל העולם מגנה אותה על כך שהיא מעכבת או מטרפדת את תהליך השלום, היא שולפת הצעה לשלום עם לבנון.

עזמי בשארה: רק מה הבעיה?

עזמי בשארה: סוריה מטרפדת, לבנון לא רוצה.

עזמי בשארה: ממש כפי הצפוי, גם הלבנונים וגם הסורים תפסו את ההצעה הישראלית כאילו זה ניסיון ישראלי לתקוע טריז בין סוריה ללבנון, ולתקוע טריז בתוך לבנון ולתת פתאום הון פוליטי למישל עאון, שיתחיל לצרוח נגד השליטה הסורית בלבנון.

עזמי בשארה: כלומר, טקטיקה ישראלית בלבד, ושום דבר יותר מאשר טקטיקה ישראלית.

עזמי בשארה: כמובן, גם מחווה למשפחות הצועקות, שישראל איננה יכולה לשאת בנטל של נוכחות ממושכת בלבנון וצריך כבר להגיע להסכם שלום.

עזמי בשארה: למה לפעמים אנחנו אומרים, בתום לב או שלא בתום לב? – שלא בתום לב.

עזמי בשארה: למה לא בתום לב?

עזמי בשארה: כי ישראל ידעה, כאשר הציעה את ההצעה הזו, שאין סיכוי להגיע להסכם שלום עם לבנון בלי להמשיך את המשא-ומתן עם סוריה, ואי-אפשר להמשיך את המשא-ומתן עם סוריה בלי להמשיך אותו מאותה נקודה שבה הוא הסתיים.

עזמי בשארה: סוריה לא יכולה לשנות את המשא-ומתן, כל ארבע שנים להתחיל בנקודה חדשה בכל פעם שנבחרת ממשלה חדשה בישראל.

עזמי בשארה: כל מה שדובר כאן ומה שלאחרונה עשה סערה זוטא בתקשורת הישראלית היה, לדעתי, טריק דיפלומטי זול של ממשלת נתניהו, שאיננה מתכוונת לסגת.

עזמי בשארה: דרך אגב, אף אחד לא מבקש ממנה לקחת את הדברים ולסגת מלבנון כאשר הרובים בגב שלה.

עזמי בשארה: כולנו רוצים שיגיעו לשלום בלבנון.

עזמי בשארה: אבל, כפי שלשלום עם הפלסטינים יש יסודות מוכרים, אי-אפשר להמציא את הגלגל בכל פעם שנבחר ראש ממשלה חדש בישראל.

עזמי בשארה: כפי שהיסודות האלה ידועים לכול, כפי שיש יסודות עם הפלסטינים, כפי שיש יסודות לשלום עם מצרים, אי-אפשר – איך אמר שמעון פרס אז?

עזמי בשארה: – שסוריה תסכים לכך שישראל תשתחרר מכאב הראש בלבנון ותשאיר לסוריה את כאב הראש בגולן.

עזמי בשארה: אי-אפשר, זה פשוט לא יקרה.

עזמי בשארה: אסור לחלום על זה, אין מה לחלום על זה, סוריה תראה בזה איום ממשי על הביטחון הלאומי שלה.

עזמי בשארה: ולכן, כל הסיפור הזה של החלטה 425 הוא מופרך, טריק זול וחשוף וברור של הממשלה הישראלית.

עזמי בשארה: הרי הצרפתים ענו לישראל שהם פסימים, אבל הם מוכנים; בסדר, שיתווכו.

עזמי בשארה: לבסוף, ממשלת ישראל תחזור למשא-ומתן עם הסורים, ואז יהיה אפשר לדבר על הדברים.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזו, לאחר שיצאה מכמה משברים פנימיים, היא חשבה שכל העולם זה ישראל.

עזמי בשארה: אם יצאת מהמשברים הפנימיים שלך, אז אתה יכול גם בעולם להתרברב, אז אירופה תתייחס עכשיו אחרת, תיקח אותך ברצינות, לאחר שנכשל הביקור האחרון שלו לאירופה.

עזמי בשארה: הוא חשב, שאם הוא גמר בישראל אז הוא גמר באירופה.

עזמי בשארה: ממש, הסוציאל-דמוקרט האירופי יפתח את זרועותיו לקבל את נתניהו.

עזמי בשארה: הוא גם יקבל את הקונצפציה שלו לפתרון הקבע.

עזמי בשארה: הוא חושב, שכל העולם ישתנה משום שהוא הצליח לצאת מכמה משברים פנימיים, שלדעתי אין ספק שהם יחזרו.

עזמי בשארה: עם מיתון כלכלי כפי שיש עכשיו – מדברים על חיסכון, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: איזה חיסכון?

עזמי בשארה: עמד פה סגן שר הביטחון סילבן שלום והרצה לנו כפי שמרצים על משק בית – אז צריכים לחסוך.

עזמי בשארה: יש הבדל בין קיצוצים לצורך חיסכון לבין קיצוצים שהם תוצאה ממיתון בכלכלה.

עזמי בשארה: כל בר-דעת בישראל רואה, שחנות אחר חנות ברחוב דיזנגוף נסגרת.

עזמי בשארה: זה מקום שיש בו מיתון כלכלי.

עזמי בשארה: כל האינדיקציות למיתון כלכלי קיימות.

עזמי בשארה: זה לא עניין של צמיחה ושל הבראה.

עזמי בשארה: זה עניין שהמשק הזה נכנס למיתון.

עזמי בשארה: המשברים יחזרו והאבטלה תחגוג בבחירות הבאות.

עזמי בשארה: זה יהיה אחד המומנטים העיקריים של הבחירות.

עזמי בשארה: בכלל, כמו שיש מינימום צמיחה ומינימום תהליך שלום, זו בכלל ממשלת מינימום.

עזמי בשארה: צריך לקרוא לה ממשלת מינימום, לדעתי.

עזמי בשארה: בסופו של דבר, גם בעניין תהליך השלום עם הפלסטינים, ראש הממשלה הכריז לפני כמה ימים, שהוא לא יכול להיכנס למשא-ומתן על פתרון הקבע בלי 64% מאדמת הגדה המערבית בידו.

עזמי בשארה: אם כך, על איזו פריסה מחדש מדובר בכלל?

עזמי בשארה: והוא אומר, שהוא לא מסכים לאוסלו והוא יעשה פריסה מחדש.

עזמי בשארה: איזו פריסה מחדש?

עזמי בשארה: לפלסטינים יש 28%, והוא רוצה להשאיר בידו 64%?

עזמי בשארה: אז הוא יכול לעשות בכל שלושת השלבים פריסה של 8%?

עזמי בשארה: על מה הוא מדבר?

עזמי בשארה: הוא לא מתכוון להתחייב לממש את הסכם חברון, שהוא מתרברב שהוא חתם עליו.

עזמי בשארה: הוא לא מתכוון גם אותו לממש.

עזמי בשארה: לא תהיה פריסה מחדש, כמו שצריך, אחת-שתיים-שלוש, לא שלוש פריסות, לא שתי פריסות ולא כלום, כל עוד הוא חושב שהוא יכול להיכנס למשא-ומתן על פתרון הקבע, כאשר 64% מהגדה המערבית בידיו כקלף מיקוח לכך שפתרון הביניים בעצם ייהפך לפתרון קבע.

עזמי בשארה: לכן, זוהי ממשלת מינימום.

עזמי בשארה: אני מקווה, שבעתיד הקרוב, במינימום הזמן, ממשלת המינימום תשרת גם מינימום זמן במדינת ישראל.

עזמי בשארה: תודה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת בשארה.

שבח וייס: חבר הכנסת יהודה הראל.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

שבח וייס: חברים, עד חמש דקות לכל דובר.

שבח וייס: מזמן לא ראיתי הצעת אי-אמון כל כך סולידית.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, יש לי בקשה אולי קצת מוזרה.

אלי גולדשמידט: יש פה קבוצה של חברים שאמורה להשתתף היום במשחק שהכנסותיו הן קודש למלחמה בסמים.

שבח וייס: דיברתי על כך.

שבח וייס: ביקשתי מהחברים להקפיד על הזמן, וזה עובד.

שבח וייס: הבהרתי זאת.

אלי גולדשמידט: לכן, אם אפשר לקצר – ממש נודה לך.

שבח וייס: חבר הכנסת גולדשמידט, הבהרתי זאת וזה עובד.

שבח וייס: תתחיל להכין את הסיעה שלך, שלנו, להצבעה.

שבח וייס: יש גם שני דוברים של הסיעה.

שבח וייס: אם הם יוותרו, הם יתרמו בכך גם כן משהו.

יהודה הראל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להשתמש בהזדמנות זו ולברך את כל אלה שנבחרו כמועמדים לקבלת פרס ישראל, במיוחד את שלמה הלל, שהיה יושב-ראש הכנסת, וכן את האהבות האישיות שלי – המשוררת דליה רביקוביץ ועמוס עוז.

יהודה הראל: בהזדמנות זו אני חושב, שכדאי להיצמד לנוסחה שטוב מאוד לדמוקרטיה שהסופרים יהיו מעורבים בפוליטיקה, ולא טוב שהפוליטיקאים יהיו מעורבים בספרות, בנושאים ספרותיים.

יהודה הראל: כשאני אומר שטוב שהם יהיו מעורבים, אני מתכוון גם כאשר קורה מה שקורה בדרך כלל, שאין לי הסכמה אתם.

יהודה הראל: צריך להגיד על המצב הכלכלי, שהבעיה איננה רק אבטלה.

יהודה הראל: ואולי חלק גדול מבעיית האבטלה אינו נובע מחוסר עבודה, אלא מאי-התאמה בין העובדים בפוטנציה לבין העבודות.

יהודה הראל: הבעיה העיקרית, כמו שנאמר כאן, היא מיתון, חוסר צמיחה, אי-שליטה על ההאטה, שהפכה למיתון, לסחרור ולספירלה.

יהודה הראל: אין ספק שהגיע הזמן לעצור את הגלגל הזה ולנסות לשנות את הסיבוב שלו על-ידי פעולה אקטיבית של חידוש ההשקעות בתשתית.

יהודה הראל: ייתכן שרוב ההשקעות יכולות לבוא לא מתקציב המדינה.

יהודה הראל: אין לי זמן להיכנס לפרטים.

יהודה הראל: כן הגיע הזמן לעשות תכנון והגדלת ההרשאה להתחייב, כדי שלשנה הבאה לפחות יוכלו להיות השקעות יותר גדולות בתשתית על חשבון הוצאות מדינה אחרות; קידום השקעות שמתוכננות ממילא בנושאי תשתית, אנרגיה וכו'; ומדיניות קרקעות אחרת, שתאפשר את חידוש הבנייה בכלל ולמחוסרי הדיור בפרט.

יהודה הראל: זה מה שהזמן מרשה לי להגיד.

יהודה הראל: בנושא המדיני אנחנו עומדים מאחורי ראש הממשלה במשא-ומתן ובניסיון שלו להשיג את התנאים הטובים ביותר לישראל.

יהודה הראל: בינתיים אנחנו גם מאמינים, שמטרת המשא-ומתן, שלא נפסק גם ברגע זה, היא להגיע לשלב הבא, שהוא ההיערכות מחדש הנוספת.

יהודה הראל: כל זה בתנאי שההיערכות הזאת תבוצע.

יהודה הראל: אין מבחן אחר לנושא ההיערכות מחדש אלא ביצועה.

יהודה הראל: בתוך משא-ומתן אנחנו לא יכולים, ואני חושב שאסור לכולנו, להציג תנאים של זמן ושל אחוזים.

יהודה הראל: צריך להשיג את המקסימום שישראל יכולה להשיג, וזאת בתנאי אחד, שההיערכות מחדש הבאה תבוצע.

יהודה הראל: לבסוף, אם אני מתחשב בבקשה לקצר, אתייחס לנושא לבנון.

יהודה הראל: אני מתפלא על חברים מסוימים כאן ועל הקודם לי, שלא מתקוממים נוכח השתלטות סוריה על לבנון.

אברהם פורז: ואם מתקוממים, מה זה עוזר להם?

יהודה הראל: כאן, לפחות מהבמה הזאת.

יהודה הראל: אנשים שנאבקו לשחרור לאומי ונאבקים לשחרור לאומי בכל מקום משפילים את ראשם בפני שליט אחד, שאומנם הוא חזק וגדול, וזה נראה להם מקובל.

יהודה הראל: חבר הכנסת בשארה לא דייק.

יהודה הראל: ישראל לא הציעה ללבנון הסכם שלום.

יהודה הראל: לבנון יכולה להגיד שהיא לא רוצה שלום נפרד עם ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: אז שישראל תצא.

עבד-אלוהב דראושה: מה היא רוצה?

עבד-אלוהב דראושה: היא רוצה הסכם השפלה.

עבד-אלוהב דראושה: היא רוצה השפלה, לא שלום.

יהודה הראל: אני רוצה לסיים את המשפט.

שבח וייס: אולי תשימו לב למי צלצלו הפעמונים.

יהודה הראל: הקשבתי לדבריו ברוב קשב.

יהודה הראל: הוא לא אמר שישראל צריכה לצאת.

יהודה הראל: הוא אמר: אני לא מציע שתצאו עם הרובים מאחורי הגב.

יהודה הראל: אני מציע הסכם.

יהודה הראל: אני חושב, שמה שישראל הציעה – ואנחנו יודעים – זה לצאת, זה לא הסכם אלא לצאת, וכמעט בלי תנאי, בתנאי שלבנון תגיד שהיא משתלטת על השטח, שהוא שטח ריבוני לבנוני.

יהודה הראל: שיהיה לכם האומץ לתמוך בזה.

יהודה הראל: אתה שומע?

יהודה הראל: שישראל תצא ללא תנאי, חוץ מהתנאי שלבנון תשתלט על כל שטחה הריבוני.

יהודה הראל: חבר הכנסת דראושה, אמרת: שתצא.

יהודה הראל: אני מבטיח לך את התמיכה שלי בזה שישראל תצא ללא תנאי, פרט לתנאי אחד: השתלטות מלאה של לבנון על כל שטחה הריבוני.

יהודה הראל: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת הראל.

עבד-אלוהב דראושה: תראה שהיא רוצה הסכם השפלה.

עבד-אלוהב דראושה: זה לא ילך.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה, עכשיו תוכל לתת תשובה מנומקת מעל הדוכן.

שבח וייס: אחרי חבר הכנסת דראושה – חבר הכנסת בנימין אלון.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתשובה על דבריו של חבר הכנסת הראל אני רוצה לומר, שהיום פורסם באמצעי התקשורת הערביים והישראליים, שהשיח' חסן נאסראללה, המזכ"ל של ה"חיזבאללה", הכריז, שאם ישראל תצא מלבנון ותפסיק לכבוש שטחים לבנוניים, ה"חיזבאללה" יתפרק מנשקו ויהווה כוח פוליטי שייאבק בשיטות פוליטיות ובתוך המערכת הפוליטית בלבנון.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב, שזו תשובה לכל הישראלים שבאים וטוענים, שאנחנו רוצים לצאת מלבנון, אבל בתנאים של השפלה, ששום לבנוני ושום ערבי לא יקבל אותם.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לכם: לא תצליחו להשפיל את האומה הערבית.

עבד-אלוהב דראושה: אתם נכשלתם במשך 100 שנים להשפיל את האומה הזאת, ולא תשפילו את האומה הערבית.

עבד-אלוהב דראושה: אם אתם חושבים שתפרידו בין סוריה ללבנון ותשפילו את הלבנונים – "חיזבאללה" נותן לכם את התשובה יום יום.

עבד-אלוהב דראושה: זו התשובה של האומה הערבית, כי אתם חושבים שהציונות באה כתנועה אימפריאליסטית, כובשת, והעולם הערבי צריך להיכנס לתנועה האימפריאליסטית הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: זה לא יהיה.

עבד-אלוהב דראושה: דעו לכם, שרק דרך השלום ישראל יכולה לחיות באזור הזה, ללא כיבושים, ללא התנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: אבל, בואו נדבר על המצב הכלכלי והמצב החברתי במדינת ישראל, שהידרדר בשנתיים האחרונות.

עבד-אלוהב דראושה: אני מדבר רק על כלל העניים במדינה הזאת שנפגעו, הסוחרים שנפגעו, התיירות שנפגעה.

עבד-אלוהב דראושה: למה לא דיברת על זה, חבר הכנסת הראל?

עבד-אלוהב דראושה: הרי אתה מודע לכך שהמצב – – –

שבח וייס: הוא לא הספיק.

שבח וייס: היו לו רק חמש דקות.

עבד-אלוהב דראושה: לא הספיק, או.

עבד-אלוהב דראושה: קיי.

עבד-אלוהב דראושה: אבל לפחות צריך להזכיר שהיום יש יותר מ-170,000 דורשי עבודה יהודים וערבים.

עבד-אלוהב דראושה: אומנם בין הערבים האחוז הרבה יותר גבוה, יותר מ-20% מובטלים בסקטור הערבי, ובנגב, תשמעו, שומו שמים, יותר מ-50% מובטלים.

עבד-אלוהב דראושה: אחר כך שואלים, למה הבדואים ממורמרים?

עבד-אלוהב דראושה: יש אינתיפאדה.

עבד-אלוהב דראושה: הטלוויזיה הישראלית טענה כאילו מכינים חרבות, מכינים סכינים ונשק חם כדי להילחם ביהודים בנגב, וזה לא נכון.

עבד-אלוהב דראושה: הכול היה מפוברק, מזויף.

עבד-אלוהב דראושה: שילמו 25,000 שקלים לאיזה עיתונאי מפוקפק כדי שיכין את הכתבה הזאת ואת המארה הזאת בצורה מפוברקת, ואני דורש שתהיה חקירה אמיתית כדי שיגלו את כל ההסתה הזאת נגד הבדואים בנגב.

עבד-אלוהב דראושה: למה עושים את ההסתה הזאת, חברי הכנסת – וכדאי שתדעו זאת, חברי הכנסת מסיעת העבודה.

עבד-אלוהב דראושה: אתם יודעים למה הם מכינים את האווירה הזאת?

עבד-אלוהב דראושה: – כדי לבצע את התוכנית של שרון-בורג.

עבד-אלוהב דראושה: מה היא תוכנית שרון-בורג?

עבד-אלוהב דראושה: – להשתלט על שארית הקרקע שנשארה לערבים.

עבד-אלוהב דראושה: אתם בוודאי שמעתם על התוכנית הזאת, להעביר את האדמות של מינהל מקרקעי ישראל לקרן-הקיימת לישראל, אז הן תהיינה אדמות לאום, והחוק של 52' לא יאפשר להחכיר או למכור אדמות לאום לערבים, רק ליהודים.

עבד-אלוהב דראושה: אז אפשר יהיה למכור ליהודים בברוקלין, ואסור יהיה למכור לערבי בדואי בנגב או לערבי בצפון אם הוא מוסלמי או נוצרי או דרוזי.

עבד-אלוהב דראושה: איזו גזענות של שר ושל יושב-ראש הסוכנות, שהוא התייפה כל הזמן, ניסה להראות עצמו כאילו הוא מאמין בשלום.

עבד-אלוהב דראושה: בושה וחרפה לאברהם בורג, יושב-ראש הסוכנות, שהוא חובר ביחד עם השר שרון בגזענות נגד האוכלוסייה הערבית.

עבד-אלוהב דראושה: אתם חושבים שכך תחיו בשלום עם האוכלוסייה הערבית?

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מאמין שהרוב במדינת ישראל רוצה שלום.

עבד-אלוהב דראושה: אומנם יש מיעוט שרוצה שלום, אבל, לצערי הרב, הרוב בעם הזה לא הוכיח, הרוב בכנסת הזאת לא הוכיח שהוא רוצה שלום.

עבד-אלוהב דראושה: כך אתם רק מסלימים את מערכת היחסים עם האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, ואתם רוצים שאנחנו נחגוג את חגיגות שנת ה-50?

עבד-אלוהב דראושה: לא נחגוג את חגיגות שנת ה-50.

עבד-אלוהב דראושה: זה יהיה יום אבל כלפינו אם אתם תעמיקו את הגזענות נגדנו, אם תנשלו אותנו משארית הקרקע שנשארה לנו.

עבד-אלוהב דראושה: מה אתם חושבים, אנחנו לא בני אדם?

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו חיות כאן?

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו בני אדם, אנחנו אזרחים כאן, ותתביישו לכם כל הגזענים במדינה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: רואים בנו גוף זר, ועדיין משתמשים במושג: גאולת הקרקע.

עבד-אלוהב דראושה: ממי?

עבד-אלוהב דראושה: מהאזרחים הערבים.

עבד-אלוהב דראושה: בושה וחרפה.

עבד-אלוהב דראושה: איפה נשמע דבר כזה בעולם כולו?

עבד-אלוהב דראושה: 50 שנה מאז הקמת המדינה עדיין משתמשים מוסדות ממשלתיים, רשמיים, במושג: גאולת קרקע.

עבד-אלוהב דראושה: ממי?

עבד-אלוהב דראושה: מאזרחים ערבים.

עבד-אלוהב דראושה: אחר כך הולכים לנגב ואומרים לבדואים: תתנדבו לצבא.

עבד-אלוהב דראושה: לאיזה צבא?

עבד-אלוהב דראושה: על מה הם יגנו?

עבד-אלוהב דראושה: הורסים להם את הבתים שלהם ולוקחים להם את האדמות, על מי הם יגנו?

עבד-אלוהב דראושה: על איזו מולדת הם יגנו?

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שהגענו היום לפרשת דרכים במערכת היחסים בין יהודים לערבים במדינת ישראל, ואם המדינה, ואני אומר: המדינה, העם היהודי, ממשלת ישראל והכנסת, לא יישרו קו ולא יתקנו את העיוותים של העבר – אני לא יודע לאן פרשת דרכים זו תוביל.

שבח וייס: תודה.

עבד-אלוהב דראושה: בנגב, התוכנית הזאת עם האינתיפאדה – אם תהיה אינתיפאדה בנגב, היא לא תפסח על הגליל והיא לא תפסח על המשולש ולא על הערים המעורבות.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לכם באחריות מלאה: הכוס מלאה, הרוגז מלא, המרירות גדולה בשל האבטלה, העוני, ההזנחה, הניכור והאפליה ההולכת ומעמיקה בזמן הממשלה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: אני גומר, אדוני, משפט אחרון.

עבד-אלוהב דראושה: ממשלתו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, עשתה צעדים אמיתיים בכיוון של גישור על פערים, קירוב לבבות, ואנחנו מציינים זאת לשבח.

עבד-אלוהב דראושה: בא בנימין נתניהו, אויב השלום, אויב הערבים, מגדיל את הפערים, יוצר אווירה שאני לא יודע לאן היא תוביל, ואני אומר לכם, אני מזהיר כאן, שהמדיניות הזאת של נתניהו תביא להסלמה בתוך מדינת ישראל ובאזור כולו.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: חבר הכנסת בנימין אלון, אחריו – חבר הכנסת יחזקאל, לאחר מכן – חבר הכנסת גולדמן וחבר הכנסת שטרית, ואז נוכל לעבור להצבעה.

שבח וייס: אני אומר זאת כדי שהסיעות, המצליפים, ראשי הסיעות, יהיה סיפק בידם לאסוף את כוחותיהם.

שבח וייס: בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב ראש, כנסת נכבדה, נושא הצעות סיעות העבודה, מד"ע-רע"ם, מרצ, חד"ש-בל"ד – – –

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חבר הכנסת בני אלון על עמדתו האמיצה ביחס לקבר ברוך גולדשטיין – –

בנימין אלון: אני מבקש – – –

אלי גולדשמידט: – – כפי שהושמעה הבוקר ברדיו.

בנימין אלון: אני מבקש – – –

שבח וייס: אני לא בטוח שהוא ציפה לברכה שלך, אבל הוא – – –

בנימין אלון: במובן מסוים כן, אבל מה שאמרתי אני אומר ואני רוצה לגעת בנושא הזה, חבר הכנסת גולדשמידט, ולנסות להוריד רגע את הטון.

בנימין אלון: רבותי, אני פונה בזה גם לחברי הכנסת הערבים, תושבי הגליל.

בנימין אלון: חבר הכנסת דראושה, אתם אמרתם בנושא האי-אמון, לא רק שלכם, של העבודה ושל מרצ, שהקשר בין המיתון במשק ושיעורי האבטלה הוא תהליך השלום והמצב הכלכלי.

בנימין אלון: בואו נדבר קצת על עובדות, גם אם הן מצריכות קצת יותר מורכבות מאשר דמגוגיה פופוליסטית.

בנימין אלון: מפעל "דלתא", של דב לאוטמן, מידידיו של רבין המנוח, מפעל טקסטיל, העסיק 5,000 עובדים, בעיקר עובדות מהמגזר הערבי והדרוזי בגליל.

בנימין אלון: היום הוא מעסיק 3,000.

בנימין אלון: התשלום שצריך לשלם במפעל הזה – ואני לא אומר דברים מעצמי, אני אומר את מה שאומר יושב-ראש "גיבור סברינה"; הרי שם מכת האבטלה.

בנימין אלון: אנחנו יכולים כל הזמן לצטט ולומר דברים רחוקים, אבל אני מעדיף ללכת בדרך הפשוטה של המספרים והעובדות.

בנימין אלון: היושב-ראש עזרי גורן, "גיבור סברינה", אומר: המספרים מדברים בעד עצמם.

בנימין אלון: היום פועל ב"גיבור סברינה", בשכר מינימום, עולה לחברה 1,000 דולר, כי שכר המינימום הוא 2,400 שקל, הוא צועד לקראת 2,600 שקל, וכשאתה מוסיף את עלות המעביד, הוא טוען שזה מגיע ל-1,000 דולר.

בנימין אלון: פועל בירדן עולה 100 דולר.

בנימין אלון: מפעל "דלתא" פתח מפעל באירביד, יש לו גם מפעל במצרים.

בנימין אלון: תאמרו יפה: "שלום", מה רע בזה?

בנימין אלון: המפעל יותר רווחי, יש שלום, אבל הפועלת הערבייה והפועלת היהודייה במדינת ישראל זכאיות, בהתאם לחוקים שלנו, לשכר מינימום שעולה למעביד, אומר יושב-ראש "גיבור סברינה", כ-1,000 דולר.

בנימין אלון: אם אני אקים את המפעל הזה בירדן אני אשלם עשירית, 100 דולר לעובד – – –

אחמד סעד: אז צריך להפסיק את תהליך השלום, כן?

בנימין אלון: אפשר לומר, חבר הכנסת אחמד סעד, לא מעניינות אותי העובדות – – –

שבח וייס: הוא מתאר איך תהליך השלום מגשים את הרעיון של שתי גדות לירדן.

שבח וייס: זה מה שהוא עושה בעצם.

בנימין אלון: שמעו נא, אדוני היושב-ראש וחבר הכנסת סעד, אתם יכולים להיות דבקים באמונה המשיחית שלכם בשלום ולא לתת לשום עובדה לטמטם לכם את השכל, כי מי זקוק לאמת?

בנימין אלון: מי זקוק לעובדות?

בנימין אלון: יש חלום משיחי, שנקרא שלום, אבל תפקידנו פה בבית הזה הוא מדי פעם לגעת בעובדות.

בנימין אלון: אינני אומר שזו רק בעיה של השלום, חבר הכנסת סעד, זו בעיה של חוקים סוציאליים שאנו מעבירים כאן, ובצדק.

בנימין אלון: זו בעיה של ענף הטקסטיל כענף, מול ענף ההיי-טק, שיכול להיות שהוא העתיד.

בנימין אלון: גם פועלות בדימונה, שמשתכרות בתנאים קשים מאוד, ללא קשר עם בעיית השלום, ונאבקות על שכר המינימום, ואין עתיד כלכלי למפעל בלי שאני מחזיק אותו בצורה מלאכותית – גם זו בעיה.

בנימין אלון: אבל הדמגוגיה היא בצד השני, רבותי חברי הכנסת.

בנימין אלון: הדמגוגיה היא כשלא מוכנים להתמודד עם המציאות באזור שלנו.

בנימין אלון: אותו דבר קרה לחקלאות, עם האוטונומיה.

בנימין אלון: אנשים לא רוצים להקשיב.

בנימין אלון: צריך יהיה לסבסד את החקלאים, או לסגור את החקלאות הישראלית.

בנימין אלון: אומרים לי אנשים: נכון, טקסטיל, בסופו של דבר, לא יחזיק את עצמו; חקלאות, בסופו של דבר, לא תחזיק את עצמה.

בנימין אלון: אז מה?

בנימין אלון: איפה תהיה העבודה השחורה?

בנימין אלון: בירדן ובמצרים.

בנימין אלון: ומה יהיה כאן?

בנימין אלון: זה העתיד שאנו צופים לנו?

בנימין אלון: זו ההתמודדות שאנחנו מתכוונים אליה?

בנימין אלון: אינני בא כאן, בחמש הדקות הקצובות לי, לפרוס את היריעה.

בנימין אלון: אני אמשיך לעשות זאת בהתמדה.

בנימין אלון: אני פשוט בא למחות על הדמגוגיה.

בנימין אלון: יש בעיות במשק.

בנימין אלון: לא רק הישראלי.

בנימין אלון: ה-LOWER EAST SIDE, כל הטקסטיל היהודי בניו-יורק, לא פשט רגל?

בנימין אלון: הענפים האלה, בתחרות עם המזרח הרחוק, לא מהווים בעיה רצינית של יכולת התמודדות?

בנימין אלון: הדבר הקל ביותר לדמגוגים הוא להעלות את עניין השלום.

בנימין אלון: עצרתם את גלגלי השלום ומאז יש אבטלה, מאז יש מובטלות בגליל.

בנימין אלון: הרי ההיפך הוא הנכון, וכדאי להתמודד עם המציאות.

בנימין אלון: אין לי פתרונות.

בנימין אלון: אינני יכול לשלוף פתרונות קסם – לא לענף הטקסטיל.

בנימין אלון: יש פתרונות אחרים, ארוכי טווח, לייעול המנגנון ולייעול התקציב, וכן הלאה.

בנימין אלון: אסיים בזה, אדוני יושב הראש.

בנימין אלון: אני באמת מציע גם לאופוזיציה, שחייבת לתפקד כאופוזיציה, לנסות להתמודד עם המורכבות ועם הבעיות האמיתיות שיוצרות אבטלה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לך.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם יחזקאל.

שבח וייס: חברים, נא להקפיד על הזמן, אם אנו רוצים לתרום את חלקנו לאותו משחק קט-רגל, שנועד לסייע להתרמה לילדים חוסים – מטרה חברתית קדושה.

אברהם יחזקאל: זה היום, המשחק?

שבח וייס: זה היום, ולכן אתה תהיה הבא בתור.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, הטרגדיה הכי גדולה היא, שאנחנו ממירים מדיניות ממשלתית במשחקי חסות טלוויזיוניים לילדים חוסים.

שבח וייס: זה החבר'ה שלך יזמו.

אברהם יחזקאל: אני רוצה להעיר, שאנו חיים היום במדינה – ואני יודע שאבי יחזקאל לא יפגין את רגליו החשופות היום במשחק הכדורגל; וגם לא חבר הכנסת שבח וייס ואחרים.

שבח וייס: אני מוכן להיות פרשן.

אברהם יחזקאל: אבל אני מציע לראש הממשלה נתניהו ולשר האוצר, לכל האנשים ולערוץ הספורט, לבוא ולומר, שאם משחק הקט-רגל הוא תחליף למדיניות ממשלתית בתחום הילד החוסה, אז אוי לנו.

אברהם יחזקאל: אני בכלל חי היום בעולם, שכל יומיים אני מקבל הזמנה: העמותה לילד החוסה, העמותה לילד המפגר, משחק כדורגל, אירוע בבית-האופרה – וכל תכליתם של אותם אירועים היא למלא את הוואקום שממשלת ישראל יוצרת בנושא של תקציבים לאותם ילדים מסכנים.

אברהם יחזקאל: לי כבר נמאס ללכת בין סלבריטיס, שמשקיטים את המצפון שלהם – – –

שבח וייס: העוני הוא פרנסה נהדרת ליח"צנים.

אברהם יחזקאל: בדיוק.

אברהם יחזקאל: יש כאלה שכבר עושים הון מעוני.

אברהם יחזקאל: יש כאלה שמשקיטים את המצפון.

אברהם יחזקאל: אנו חיים בין עמותות.

אברהם יחזקאל: 24,000 עמותות מעמותות שונות ומשונות לפתרון בעיות של כאלה ואחרים, שהגורל לא שפר עליהם.

אברהם יחזקאל: תבינו, אני אומר את זה כי לא מעט אנשים שאני יושב אתם, וודאי גם חבר הכנסת שחל נתקל בהם, אומרים: מחר אני מוזמן לקוקטייל, לתרום 500 שקל לילד האוטיסט, ומחרתיים עוד 500 שקל – אפי אושעיה יודע – לילד שלא שומע.

שבח וייס: הצילום הזה של הקוקטייל שווה לתורם פי עשרים.

שבח וייס: כי מודעה ב "ידיעות" או ב"מעריב" עולה פי עשרים.

אברהם יחזקאל: לא רק זה, הוא גם משקיט את המצפון.

אברהם יחזקאל: היום, כל רעיית איש ציבור – ואני מברך אותן על כך – מנסה להרים תרומות, אבל זה לא בא כתחליף למדיניות ממשלתית.

אברהם יחזקאל: אם מדיניות הממשלה אומרת: רבותי, מעכשיו איש איש לגורלו, תקימו עמותות, תעשו קוקטיילים, אז חברי הכנסת יהיו חברי כנסת של קוקטיילים.

אברהם יחזקאל: למה לדבר פה ימים על תקציב המדינה?

אברהם יחזקאל: רבותי, העניין הוא בכספים אמיתיים שהמדינה צריכה לתת.

אברהם יחזקאל: האבטלה הולכת וגואה.

אברהם יחזקאל: היום הייתי במאהל בירושלים.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת אושעיה, הלב נקרע.

אברהם יחזקאל: לראות דורות שלמים, דור ראשון ושני חיים בצריפים, חבר הכנסת הלפרט, מול משרד ראש הממשלה.

אברהם יחזקאל: כשבאים אלינו שועי העולם, נכנסים למשרדו של ראש הממשלה, וליד המשרד, 50 מטר בקו אווירי מהכנסת יש "מוזיאון הדלות", מוזיאון האי-ישע של ישראל השנייה, השלישית, המפגרת, הנכשלת.

אברהם יחזקאל: אני רוצה להבין את הציניות הגדולה הזו.

אברהם יחזקאל: למה אנחנו מביאים מטוסי 15-מודרני, FC מודרני, חברת פלאפון שלישית?

אברהם יחזקאל: אתה מסתובב היום במאהל של חסרי הדיור בירושלים, חבר הכנסת רובי ריבלין, ואתה רואה איך הבית שם שרוף.

אברהם יחזקאל: למה אני מדבר על המאהל?

אברהם יחזקאל: כי המאהל נמצא כבר שש שנים בירושלים, גם בתקופת הממשלה הקודמת.

זאב בוים: אבל לא עשיתם הצבעת אי-אמון.

אברהם יחזקאל: תירגע, ידעתי.

אברהם יחזקאל: אתה נכנס וזורק משהו שהוא רפלקסיבי.

אברהם יחזקאל: אני אומר, שעל עניין העוני והמלחמה באבטלה אסור שיהיה שמאל וימין.

אברהם יחזקאל: מהבחינה הזו צריך שיהיה ברור, שאם אנו הופכים להיות חברים בכל מיני קוקטיילים שיתרמו כספים למסכנים, אז כך ייראו המסכנים, וכך תיראה מדינת ישראל.

אברהם יחזקאל: ממשלת ישראל מחויבת להודיע מה היא המדיניות החברתית-הכלכלית שלה, וכל עוד היא לא עושה כך, יש להצביע לה אי-אמון.

אברהם יחזקאל: תודה רבה.

שבח וייס: אני חושב, שבכל זאת, חברי כנסת עושים זאת בהמשך למסורת רבת-שנים.

שבח וייס: נקווה שזה לא "רייטינגיסטי" אלא אנושי ותמים.

שבח וייס: חבר הכנסת גולדמן.

שבח וייס: חמש דקות.

מיכה גולדמן: אני מוותר.

שבח וייס: אתה מוותר?

שבח וייס: למען השמחה.

שבח וייס: עכשיו חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית, ונוכל לעבור להצבעה.

שבח וייס: בבקשה.

קריאה: – – –

שבח וייס: הודיעו לי בשמו, חבר הכנסת פינס-פז הודיע לי שמיכה גולדמן מוותר למען הצד האחר, היום.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סיעת יהדות התורה לא תצטרף להצעות להביע אי-אמון בממשלה בגלל הנושאים שהועלו על-ידי המציעים, אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להביע שוב מחאה חריפה על החלטת עיריית תל-אביב לקבל חוק עזר המאפשר פתיחת בתי-עינוגים בשבת; החלטה חסרת תקדים בחומרתה, שכבר עוררה סערת רוחות בציבור היהודי בארץ ובעולם.

שמואל הלפרט: אנו מאמינים באמונה שלמה, שכל פגיעה בשבת קודש, כל ניסיון לבטל אפילו פסיק אחד מיום השביעי הקדוש לעם ישראל מאז מתן תורה לישראל, לא יצליח בסופו של דבר.

שמואל הלפרט: דורות רבים של יהודים הקריבו את חייהם למען שמירת השבת, ומאז ועד היום – אימפריות שלמות ששלטו על כל העולם נעלמו ואינן, ואילו שבת קודש ועם ישראל קיימים ושרירים ביתר שאת וביתר עוז.

שמואל הלפרט: החלטת עיריית תל-אביב לא תפגע בשבת, היא פוגעת אך ורק במחליטים עצמם, ועדיין לא מאוחר, כי יש בידם אפשרות לחזור בהם.

שמואל הלפרט: תמיהה גדולה במיוחד על ראש העירייה, רוני מילוא, ראש עירייה יהודי במדינה יהודית, שהוביל בפומבי מהלך של הרחבת חילול השבת, היום הקדוש של העם היהודי, אף שהבטיח לבוחריו לפני הבחירות שלא לשנות את הסטטוס-קוו.

שמואל הלפרט: חטאו של ראש העירייה כפול, שכן הוא נבחר ברוב קטן במיוחד, ובקולות של הציבור הדתי.

שמואל הלפרט: הוא בגד בציבור זה ומכעיס ומצער אותו בצורה כל כך כואבת.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, בהזדמנות זו ברצוני להביע תמיהה על ההחלטה של הבג"ץ בדבר שלילת הקצבות לתנועות נוער חרדיות מפני שאינן ציוניות.

שמואל הלפרט: לדעתי, בית-המשפט הוטעה וטעה כאשר הערך השוויוני שעליו הוא מדבר תמיד נעלם לפתע כאשר מדובר בגוף חרדי.

שמואל הלפרט: איזו ציונות נדרשת מתנועות נוער חרדיות?

שמואל הלפרט: ציונות בלי תורה ומצוות?

שמואל הלפרט: ציונות שפשטה את הרגל והרוח זה כבר?

שמואל הלפרט: או שמא דווקא תנועות נוער אלו, המחנכות לתורה ומצוות, המלמדות להתפלל שלוש פעמים ביום את התפילה "ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים", הן הן הראויות לתמיכה ולסיוע מהמדינה?

שמואל הלפרט: האם יעלה על הדעת, אדוני היושב-ראש, שתנועות נוער חרדיות לא יקבלו הקצבות מפני שאינן ציוניות מספיק, ואילו אלפי ילדים ערבים, סניפים שלמים, במסגרת "השומר הצעיר", הצופים ותנועות אחרות, יקבלו הקצבות כאילו הם ציונים?

שמואל הלפרט: עד היכן מגיע האבסורד?

שמואל הלפרט: הרי אלה עוול ואפליה זועקים לשמים.

שמואל הלפרט: עם כל הכבוד לבית-המשפט העליון, נדמה לי שהפעם מדובר בטעות איומה, שככל שתתוקן מהר יותר כן ייטב, ויפה שעה אחת קודם.

שבח וייס: אני מודה לך.

שבח וייס: חבר הכנסת שטרית, אני מאפשר עכשיו לחבר הכנסת גולדמן, הוא היה לפניך.

שבח וייס: מישהו הודיע בשמו שהוא מוותר, וזה לא בסדר.

שבח וייס: יש חלק שרוצה להצטלם בקט-רגל וחלק רוצה לנאום כאן, וזה FAIR PLAY, ואני מבקש ממצט

שבח וייס: למי הקט-רגל שלא ללחוץ על אחרים.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, זו לא הפעם הראשונה, לצערי הרב, שהממשלה לא קיימת במליאת הכנסת ואין לנו ממשלה בארץ הזאת.

מיכה גולדמן: זאת ההתייחסות של הממשלה לאותם 157,000 מובטלים, לאותם עשרות אלפי עובדים שנמצאים היום במצוקה ויודעים שכתוצאה מהמדיניות הכושלת של הממשלה הם עומדים לקראת פיטורים.

מיכה גולדמן: אני יודע שלא קל מעל הבמה הזאת לבוא ולדבר לעיניים של אותם אנשים שיושבים בבית ושואלים את עצמם, מה הממשלה הזאת מתכוונת לעשות כדי להחזיר את המשק ליכולת של צמיחה, ליכולת של אותם הורים שצריכים לבוא לילדיהם ולומר: מצטערים, אנחנו לא יכולים לאפשר לכם להמשיך בפעילות החוגים במתנ"סים, אנחנו לא יכולים לאפשר לכם לצאת לאותם טיולים שחבריכם בבתי-הספר יוצאים אליהם.

מיכה גולדמן: חוזרים הביתה וצריכים להתמודד עם המצוקה של 1998.

מיכה גולדמן: זאת מצוקה כואבת, שאפשר היה להתייחס אליה אחרת.

מיכה גולדמן: אבל, כשאני מסתכל כאן על הנתונים – – –

שבח וייס: חברים, לא להפריע.

שבח וייס: אנחנו רוצים בכל זאת לסיים מוקדם יותר, כי המפעל היום של הקט-רגל הוא מפעל אנושי למען החוסים ואנחנו רוצים לסייע בזה.

מיכה גולדמן: כשאני רואה את הנתונים, שהאבטלה מתקרבת ל-10% באותם יישובים שהאבטלה בהם היתה 4% רק לפני שנתיים, יישובים שקלטו אלפי עולים, יישובים שחנכו מפעלים חדשים, יישובי תיירות שהתמודדו עם היערכות לקראת התקווה, לקראת השינוי בתיירות שתגיע לישראל לקראת שנת 2000, ואנחנו נמצאת במציאות שהממשלה לא מסוגלת – – –

שבח וייס: חברים, לא להפריע לחבר הכנסת גולדמן לתרום לנו גם כן דקה למען המפעל.

מיכה גולדמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: יש לך עוד דקה.

מיכה גולדמן: אנחנו נמצאים במציאות שאפשר לדבר בה הרבה מאוד על נתונים, על חוסר צמיחה.

מיכה גולדמן: ראש הממשלה חגג עם נגיד בנק ישראל את ירידת האינפלציה, אבל הוא שכח – – –

שבח וייס: חברי הכנסת, תנו לחבר הכנסת גולדמן להשמיע את דבריו ללא הפרעה.

מיכה גולדמן: אבל ראש הממשלה שכח לבוא ולומר באותו אירוע, שחגגו בו את ירידת האינפלציה, שהמשק מתמוטט מכמה סיבות.

מיכה גולדמן: קל מאוד להגיע לאינפלציה נמוכה כשסוגרים את הברזים לצמיחה כלכלית, כשמנסים ליצור תקווה לאותם הורים לילדים שתהיה להם האפשרות לשלוח אותם לבתי-הספר בתנאים יותר טובים, שיהיה יותר קל לשלוח אותם לאותה פעילות כדי שהם יהיו דומים לאותם חברים שלהם יש היכולת.

מיכה גולדמן: אם הממשלה הזאת, שלא קיימת כאן, כמו שאמרתי, לא תשקיע בצמיחה 2 מיליארדי שקלים כדי ליצור תשתית של תעסוקה, כדי להניע את המשק, כדי ליצור תקווה בעם הזה – – –

שבח וייס: חבר הכנסת גולדמן, תן לנו לקיים את התוכנית היום.

שבח וייס: משפט סיכום.

מיכה גולדמן: לכן הייתי מצפה, שממשלה בימים שכאלה תשב יומם ולילה ותנסה לחשוב איך מתמודדים עם אותם כמעט 200,000 מובטלים כדי שנוכל לחדש את התקווה ביחס לעלייה מחבר המדינות, כדי שנוכל ליצור לקראת שנת 2000 חזרה של תיירות שעוברת 3 מיליונים.

מיכה גולדמן: חזרנו לימים של 1990 ו-1991, שהתיירות ירדה בהם לאותם מספרים.

מיכה גולדמן: לכן, אדוני היושב-ראש, לסיום דברי, אני קורא לממשלה שלא קיימת, קחו את עצמכם בידיים, אם לא לטובת עצמכם, אזי לטובת אלה אשר אין להם אפשרות להביא היום פרנסה למשפחה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת גולדמן.

שבח וייס: אחרון הנואמים – חבר הכנסת מאיר שטרית.

שבח וייס: לך הוקצו עשר דקות, ואתה בוודאי תעשה שיקולים, גם קואליציוניים וגם של מפעל החסות שהכנסת עורכת היום עם גורמים אחרים ועיריית ירושלים למען ילדים חוסים.

מאיר שטרית: אדוני, אני בהחלט בעד הכדורגל ובעד שידורי חסות.

מאיר שטרית: אם יצאו מפה עשרה אנשים, אני אצביע על המקום ואוותר על רשות הדיבור.

מאיר שטרית: אחרת אני צריך לחכות שיהיה לי רוב באולם ואין לי ברירה.

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: אני מבין.

שבח וייס: כולנו מבינים אותך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני יכול לומר, שהצעת האי-אמון שמונחת לפנינו בעיקר בנושא הכלכלי היא הצעה מוזרה ביותר ואפילו חוצפנית.

מאיר שטרית: כי אני מבקש להבין על מה בעצם – – –

שבח וייס: חברי הכנסת.

שבח וייס: חברי הכנסת עזרא, רמון, שריד, רן כהן, מיכה גולדמן, בואו נסיים את הפרק הזה בסדר-היום כדי לפנות את הדרך לאי-אמון הבא ולזה שאחריו ולעוד 70 שיבואו אחריו.

חיים רמון: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת רמון, אין לו רוב.

שבח וייס: הוא מחכה לחבר'ה.

חיים רמון: אין לו מה להגיד, אז אנחנו עוזרים לו לעמוד בלי לדבר.

ראובן ריבלין: חיים, איך אתה מצביע?

ראובן ריבלין: אתה מצביע אמון?

חיים רמון: כן.

שבח וייס: חברי הכנסת דליה איציק, רענן כהן, דדי צוקר ותמר גוז'נסקי.

שבח וייס: אנחנו רוצים לסיים את הפרק הזה.

שבח וייס: חבר הכנסת גפני.

שבח וייס: בבקשה.

מאיר שטרית: הצעה זו של האי-אמון באה דווקא בתקופה שבה צריך היה להציע אמון בממשלה ולא אי-אמון.

מאיר שטרית: בואו נבחן את הפרמטרים ואת העובדות.

מאיר שטרית: הממשלה הזו קיבלה משק שבו הגירעון בתקציב המדינה הגיע ל-15 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: הממשלה קיבלה משק שבו האינפלציה היה 15.6% בשנת 1996.

חיים רמון: מאין אתה לוקח את הנתונים?

מאיר שטרית: מה לעשות?

מאיר שטרית: אלו העובדות, חיים.

מאיר שטרית: אפילו אם לא מוצא חן בעיניך, אלו העובדות מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: יש נתונים, בייגה.

מאיר שטרית: אין גירעון של 15 מיליארד שקל.

שבח וייס: חברי הכנסת רמון, שוחט, אחד אחד, לא שניכם יחד.

מאיר שטרית: בשנתיים הללו הממשלה קיצצה את הגירעון בתקציב, ולצורך כך צריך היה לקצץ.

מאיר שטרית: קיצצו, בשנה הראשונה שבה הכינה הממשלה הזו תקציב, ב-4 מיליארדי שקל; בשנה השנייה – עוד ב-2 מיליארדי שקל, כדי לנסות לחזור ולאזן את תקציב המדינה.

מאיר שטרית: זה לא ששמחים לעשות קיצוצים.

מאיר שטרית: באמת הגירעון בתקציב המדינה קטן.

מאיר שטרית: אלה עובדות שאי-אפשר להתעלם מהן.

מאיר שטרית: שנית, האינפלציה ירדה מסדר גודל של 15% כמעט, לחצי.

מאיר שטרית: גם זו עובדה.

קריאות: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת שטרית, כדי שדבריך יישמעו, רק שנייה.

מאיר שטרית: אני יודע שהם לא יישמעו, אדוני, אבל לא חשוב.

שבח וייס: גם אם המטרה היא להקהיל את הקהל, כדאי שנקשיב.

שבח וייס: חברי הכנסת.

שבח וייס: חבר הכנסת בוים, תעזור לי באזור הזה.

שבח וייס: חבר הכנסת מאיר שטרית חותר לסיום המערכה הזאת.

שבח וייס: חבר הכנסת אולמרט, אם יש לכם בעיה, אני מוכן להתקזז עם יושב-ראש הכנסת.

שבח וייס: אם אתם מחכים לו, אין בעיה.

מאיר שטרית: גם האינפלציה ירדה, וזו עובדה, כמעט בחצי, בשנתיים הללו.

מאיר שטרית: ההשקעות הזרות במשק גדלו בצורה מאוד משמעותית בשנה האחרונה.

מאיר שטרית: ההשקעות במשק הגיעו לכדי 3 מיליארדי דולר.

מאיר שטרית: היתה הפרטה גדולה מאוד במשק, יותר גדולה מכל מה שנעשה בארבע השנים הקודמות – הפרטה בהיקף של 9 מיליארדי שקל.

מאיר שטרית: הכסף מההפרטה הופנה להקטנת החוב החיצוני הלאומי, שגם הוא קטן.

מאיר שטרית: הוא קטן בצורה משמעותית בהשוואה לעבר.

מאיר שטרית: אם כן, בעצם הרבה מאוד פרמטרים, בכל הפרמטרים כמעט שבהם ניתן לבחון את כלכלת המשק, אני חושב שהממשלה דווקא מצליחה בתחום הכלכלי לייצב בחזרה את המשק.

מאיר שטרית: אף שזה מלווה בכאבים, בפגיעה ובאבטלה מסוימת, היא מצליחה לייצב את המשק, ואני מקווה שהיא תצעיד אותו לקראת צמיחה מחדש ולקראת יצירת מקומות עבודה חדשים.

מאיר שטרית: ברור שלוקח זמן בין השקעה לבין הבשלה.

מאיר שטרית: זה היה נכון בממשלה הקודמת, וזה נכון גם היום.

מאיר שטרית: אם בממשלה הקודמת, למשל, יצרו את העידוד להקמת מפעל "מוטורולה" בקריית-גת, הנה רק עכשיו זה מבשיל, ויגיע, אני מניח, בעוד שנה לכלל יישום, ואז בקריית-גת יהיו הרבה מאוד מקומות עבודה לאנשים בתחום ההיי-טק.

מאיר שטרית: כמו כן, יש היום בממשלה הזו דברים שיבשילו בעתיד.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לכם, שמדיווח שעוד לא פורסם ויישמע בקרוב מהבנק העולמי תיווכחו – בדוח הקרוב – שמצב כלכלתה של מדינת ישראל השתפר בכל הפרמטרים, ואני מניח שהדבר הזה יוצג בזמן הקרוב וניווכח כולנו בנתונים, כך שאין מקום להצבעת האי-אמון הזאת, אדוני, ואני מציע להסיר אותה מסדר-היום.

שבח וייס: נא לשבת, חברים.

שבח וייס: אנחנו עוברים להצבעה.

שבח וייס: אני אמתין שנייה ליושב-ראש הכנסת כדי לאפשר לו את ההצבעה.

דן תיכון: רבותי, נא לשבת.

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת זאבי, אני מתחיל.

דן תיכון: גברתי השרה.

דן תיכון: אנחנו מצביעים על שתי הצעות האי-אמון בהצבעה אחת.

דן תיכון: הצעות סיעות העבודה–מד"ע-רע"ם ומרצ–חד"ש-בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה.

דן תיכון: רבותי, אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 1 בעד ההצעות להביע אי-אמון בראש הממשלה – 42 נגד – 45 נמנעים – 3 ההצעות של סיעות העבודה–מד"ע-רע"ם ומרצ–חד"ש-בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה לא נתקבלו.

דן תיכון: בעד האי-אמון – 42, נגד האי-אמון – 45, שלושה נמנעים.

דן תיכון: הצעות האי-אמון לא נתקבלו, רבותי.

דן תיכון: (קריאה ראשונה)

דן תיכון: אני עובר להצבעה הבאה.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה.

דן תיכון: אני עובר להצבעה הבאה – הצבעה על הצעת סיעת חד"ש-בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה בסיום הדיון על הצעת חוק יום ירושלים – של חבר הכנסת חנן פורת, קריאה ראשונה.

רענן כהן: זאב בוים קוזז.

עבד-אלוהב דראושה: אם יש קיזוז, אסור לרמות.

רענן כהן: זאב בוים מבקש שתוריד אותו מסך כל המספור הכללי.

דן תיכון: אני לא מוריד אף אחד.

רענן כהן: לפי בקשתו.

דן תיכון: רבותי, אני חוזר ואומר:

דן תיכון: הצבעה על הצעת סיעת חד"ש-בל"ד להביע אי-אמון בראש הממשלה בסיום הדיון על הצעת חוק ירושלים.

דן תיכון: אפשר להצביע.

דן תיכון: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – 43 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק יום ירושלים, התשנ"ז–1997, לוועדה נתקבלה.

דן תיכון: חבר הכנסת דרעי, אתה רוצה שאני אגיד לך איך להצביע?

דן תיכון: בעד – 45, נגד – 43, נמנע אחד.

דן תיכון: הצעת האי-אמון לא מתקבלת, והחוק אושר בקריאה ראשונה והוא עובר להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דן תיכון: באיזו ועדה?

חגי מירום: ועדת הכנסת.

דן תיכון: ועדת הכנסת היא שתקבע.

דוד צוקר: הדיון התחיל בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דן תיכון: אז זה עובר לוועדת החוקה, חוקה ומשפט להמשך הדיון.

דן תיכון: חבר הכנסת בוים מבקש להוריד את קולו מן ההצבעה הראשונה, שהרי הוא לא ידע שהוא מקוזז.

דן תיכון: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 102 לתקנון הכנסת.

דן תיכון: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת.

דן תיכון: הוא ישנו?

דן תיכון: שבח, אני מוכרח לצאת.

דן תיכון: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שבח וייס: חברים, חברי הכנסת, הנושא הבא: הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 14), התשנ"ח–1998, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

שבח וייס: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת טריף.

שבח וייס: חבר הכנסת טריף, אתה צריך להציג את הצעת החוק.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנני מתכבד בזאת להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 14), התשנ"ח–1998.

סאלח טריף: הצעת חוק זו נדונה במליאת הכנסת בקריאה ראשונה ביום 7 בינואר 1997 והועברה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

סאלח טריף: על-פי סעיף 11(א) לחוק רישוי עסקים, התשכ"ח–1969, מוסמך השר לביטחון פנים, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, להתקין תקנות למניעת סכנה לשלום הציבור ואבטחה מפני שוד והתפרצות; הוראה זו מתייחסת לעסקים טעוני רישוי על-פי החוק.

סאלח טריף: בנוסף, הוסמך השר לביטחון פנים, על-פי סעיף 11(ב) לחוק, להתקין תקנות ביחס לבנק או למוסד בנקאי כמשמעותם בפקודת הבנקאות, 1941, אף אם איננו טעון רישוי.

סאלח טריף: החוק בנוסחו היום לא הסמיך את השר להתקין תקנות דומות ביחס לסניפי בנק הדואר, מכוח חוק רשות הדואר.

סאלח טריף: פעילות סניפי בנק הדואר הינה פעילות בנקאית בעיקרה, והנתונים מדגישים כי אין כל הצדקה לעניין חובת האבטחה להבחין בינם לבין הבנקים המסחריים.

סאלח טריף: נוסף על כך, מדיניות ציבורית ראויה מחייבת שלא לעשות הבחנה בין סניפי בנקים מסחריים לבין סניפי בנקים המנוהלים על-ידי רשות הדואר.

סאלח טריף: העובדה שמדובר בבנק המנוהל על-פי חוק רשות הדואר איננה מצדיקה הבחנה בנטל שמוטל על בנק זה מבחינת הבטחת שלומו של הציבור מפני מעשי שוד בסניפיו לעומת הנטל המוטל על בנקים מסחריים.

סאלח טריף: מטעמים אלה, אדוני היושב-ראש, ועל מנת לאפשר מימוש אחריותה הכוללת של משטרת ישראל לשלום הציבור, מוצע בהצעת חוק זו להרחיב את הסמכות המסורה בחוק היום לשר לביטחון פנים להתקין תקנות למניעת סכנות לשלום הציבור ולאבטחה מפני שוד והתפרצות גם ביחס לסניפי הבנקים ברשות הדואר.

סאלח טריף: על מנת להבטיח כי התקנות שהותקנו יתואמו על-ידי הנתונים הספציפיים המייחדים את סניפי בנק הדואר, מוצע כי תקנות אלו יותקנו בהסכמת שרת התקשורת.

סאלח טריף: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות.

סאלח טריף: אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר הצעת חוק זו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

סאלח טריף: תודה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת סאלח טריף, יושב-ראש ועדת הפנים.

שבח וייס: חברי הכנסת, הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 14), התשנ"ח–1998.

שבח וייס: אין מסתייגים.

שבח וייס: יש לחוק הזה סעיף אחד.

שבח וייס: מי תומך בסעיף הזה ובשם החוק בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה?

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 4 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

שבח וייס: ברוב היסטורי של ארבעה תומכים, אפס מתנגדים, אין נמנעים – ההצעה אושרה בקריאה שנייה.

שבח וייס: הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 14), התשנ"ח–1998 – קריאה שלישית.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 4 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 14), התשנ"ח–1998, נתקבל.

תמר גוז'נסקי: מה קורה עם סעיף 102 לתקנון הכנסת?

שבח וייס: מייד אנחנו נברר את זה, גברתי חברת הכנסת גוז'נסקי.

סאלח טריף: אין הפתעות, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: עוד הפעם ארבעה תומכים.

שבח וייס: איזו יציבות בעמדת הבית.

שבח וייס: אין מתנגדים, אין נמנעים, ארבעה תומכים – החוק אושר.

סאלח טריף: חוק ממשלתי ברשות האופוזיציה.

שבח וייס: אנחנו אישרנו כבר פעם שני חוקים ברוב של שניים, לקראת הבחירות הקודמות נשארתי כאן עם גדליה גל לבד בבית.

שבח וייס: כל החבר'ה שלי עלו על הכביש, עשו תעמולה, ואני נשארתי כאן עם הפטיש.

שבח וייס: העברנו שניים-שלושה חוקים ברוב של שניים, ואז החלטתי להוציא את הכנסת לפגרה.

שבח וייס: כך שלך יש בכל זאת במאה אחוז יותר מן הרוב ההוא.

שבח וייס: תודה, חברים; אני מודה למשתתפים בהצבעה.

בנימין אלון: אדוני, האם יש שינוי בסדר-היום?

שבח וייס: מייד אני אברר, חבר הכנסת אלון.

תמר גוז'נסקי: מה קרה עם סעיף 102?

שבח וייס: מה קרה, גברתי סגנית המזכיר, הגברת שושנה כרם?

שבח וייס: החוק התקבל וייכנס לספר החוקים, כמקובל.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: נושא תיקון התקנון יובא על-ידי יושב-ראש ועדת הכנסת במועד אחר, חברים.

שבח וייס: הקט-רגל דוחה היום, כנראה, הכול, כמעט הכול.

שבח וייס: עושה רושם שזה הסיפור.

שבח וייס: אדוני שר החקלאות והשר לאיכות הסביבה, אנחנו מזמינים אותך לשעת שאלות לשר החקלאות ולשר לאיכות הסביבה, בנושאים אלו: א.

שבח וייס: אזבסט בנהרייה; ב.

שבח וייס: סגירת חירייה, אתר דודאים, מישור רותם; ג.

שבח וייס: טיסות לילה מנמל התעופה בן-גוריון; ד.

שבח וייס: חקלאות אורגנית; ה.

שבח וייס: גנבות באזור קו התפר.

שבח וייס: אלה הנושאים שלנו היום.

שבח וייס: העובדה שיש מעט חברי כנסת לא צריכה להדאיג אותך, אנחנו נעסיק אותך כאן.

שבח וייס: אתה מסכים להיות אתנו?

שבח וייס: בבקשה, כבודו.

פיני בדש: איך הולך, נרשמים?

שבח וייס: נרשמים אצל הגברת שושנה כרם.

שבח וייס: השיטה היא, שהשואל שואל דקה, השר עונה שתי דקות, שוב שואל דקה.

שבח וייס: רשמנו את חברי הכנסת גוז'נסקי, אלון, פיני בדש וגם יושב-ראש הישיבה ישאל היום, כדי לגוון את העניין.

שבח וייס: בבקשה, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – דקה.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, אני מבקשת לשאול בקשר לנושא הטיסות.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מקבלים אינפורמציה סותרת ממקורות שונים.

תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר, אני לא מצליחה להבין מהי מדיניות הממשלה.

תמר גוז'נסקי: אם מדיניות הממשלה היא להרחיב את נמל התעופה, איך דואגים לכל התנאים שהבטיחו לדאוג להם?

תמר גוז'נסקי: אם אתה מטיל איסור, מה התוצאה מבחינת יתר הגורמים?

תמר גוז'נסקי: אני לא הבנתי.

תמר גוז'נסקי: האם אתה מוכן להסביר איך אתה רואה את עתיד איכות החיים של הדיירים, התושבים, כמוני, בסביבה הזאת?

תמר גוז'נסקי: השאלה השנייה שרציתי לשאול אותך, אדוני: נעשים מאמצים להביא לפתרון של בעיות השופכין במדינת ישראל.

תמר גוז'נסקי: אני עדיין רואה שפכים זורמים בתעלות פתוחות, לא מאיזה יישוב קטן, אלא מערים, כמו דימונה, ואני שואלת: איך ניתן לסבול, שעיר, אין לה מתקן טיהור, והיא שולחת את השפכים שלה חופשי לוואדיות בסביבה?

תמר גוז'נסקי: הדבר השלישי שרציתי לשאול הוא לגבי התוכניות לשמירה על מקומות שיש בהם עוד קצת טבע, באזורים המאוכלסים בצפיפות.

תמר גוז'נסקי: הכוונה שלי, האם יש לשר עמדה בקשר להצעה לחדש את הוועדות האלה, שאוכפות את סדרי התכנון הקבועים?

תמר גוז'נסקי: יש עכשיו הצעה לחדש את הול"לים ולקבוע שבעצם לא צריך יהיה לעבור את כל ההסדרים.

תמר גוז'נסקי: האם אינך חושש, שבעצם בשיטה הזאת יחסלו את "הריאות הירוקות" שעדיין קיימות בכמה מקומות, ובעצם יגרמו לכך שהכול יהיה באמת מכוסה בטון ובתים וכבישים?

תמר גוז'נסקי: תודה.

שבח וייס: כבוד השר, תשובתך.

רפאל איתן: אם הבנתי נכון, השאלה השנייה היתה על מי שופכין בדימונה.

תמר גוז'נסקי: כן.

רפאל איתן: יש לנו שם בעיה.

רפאל איתן: יש לפחות שלוש רשויות שצריכות לפתור את הבעיה: משרד הפנים, משרד התשתיות ואנחנו, המשרד לאיכות הסביבה.

רפאל איתן: אנחנו, המשרד לאיכות הסביבה, צריכים לוודא, שפעולות איסוף המים, טיהורם ושילוחם מבוצעות.

רפאל איתן: בדימונה יש בעיה, יש שטחים שיכולים לקבל את המים.

רפאל איתן: בין מתקן האיסוף לבין מתקן הטיהור ובין שילוח המים לשימוש יש בעיה.

תמר גוז'נסקי: אין בעיה.

רפאל איתן: רגע, לא התכוננתי לשאלה הזאת, כי היא לא מופיעה בין חמש השאלות.

רפאל איתן: אני אומר מה שאני יודע ממה שנעשה בשטח.

רפאל איתן: לפחות אלמנט אחד בחקלאות, על-יד דימונה – משתמשים במים שזורמים בערוץ בוואדי, לצורך גידול סברס.

רפאל איתן: יש שם יותר מ-1,000 דונם של סברס, ומשתמשים במים האלה.

רפאל איתן: אנחנו צריכים להפסיק את זה, אבל היות שזה נוגע לרשויות נוספות, יש לנו בעיה.

רפאל איתן: אשר לנושאים של איכות סביבה בוועדות תכנון שונות.

רפאל איתן: האנשים שלנו בוועדות התכנון מופיעים ועומדים על המשמר.

רפאל איתן: אני חושב, שהמודעות לנושאים האלה בוועדות התכנון – אצל האנשים שלנו בוודאי, אבל בוועדות התכנון המודעות הולכת ועולה.

רפאל איתן: לא הייתי אומר שהיא מספקת ולא הייתי אומר שההתחשבות באנשי המקצוע מושלמת, אבל המודעות הולכת ועולה.

רפאל איתן: את זה אני אומר בסיפוק, כי בנו תלויים הרבה מאוד דברים, ואנחנו עומדים על המשמר.

רפאל איתן: זה שייך להרבה מאוד תחומים.

תמר גוז'נסקי: מה עם הטיסות מנמל התעופה?

תמר גוז'נסקי: מה היא המדיניות?

רפאל איתן: זו שאלה אחרת לגמרי.

רפאל איתן: זה נושא שעולה בחמש השאלות.

רפאל איתן: היה סיכום והיתה הסכמה עם רשות שדות התעופה, שהחל מ-1 בינואר 1998 לא תתבצענה המראות לילה.

רפאל איתן: לצערנו, מכל מיני סיבות, לא עמדו בסיכום הזה, ואנחנו יכולים לנקוט כמה צעדים.

רפאל איתן: המשרד לאיכות הסביבה התנה בשעתו את תמיכתו בתוכנית "נתב"ג 2000" בהבטחת נקיטת אמצעים וצעדים מינהליים ופיזיים למניעת רעש מטוסים, בהם הפסקת המראות הלילה כמקובל בעולם, כאשר שדה התעופה שוכן בסמוך לאזורים מאוכלסים.

רפאל איתן: הפסקת המראות הלילה בין השעות 01:00 ל-05:30 מ-1 ביוני 1999, אבל משעה 02:00 עד שעה 05:30 מ-1 בינואר 1998.

רפאל איתן: ההתחייבות הזאת לא מומשה, ואנחנו עם רשות שדות התעופה לא ב"כאסח", אבל בוויכוח.

רפאל איתן: אני חושב שיש לנו אמצעים לאלץ אותם לעמוד בהתחייבות שלהם.

שבח וייס: אדוני השר, אני מודה לך.

שבח וייס: חבר הכנסת בדש, דקה לשאלה ושתי דקות לתשובה.

פיני בדש: אדוני השר, קודם כול, לגבי הביוב בנחל דימונה, אני חייב לציין, שהוא מגיע עד עומר, כולל הביוב מנחל חברון, שזורם מחדש מחברון לנחל חברון ומגיע גם אלינו.

פיני בדש: יש מפגש של שני נחלים של ביוב.

פיני בדש: אני השקעתי 5 מיליוני דולר במכון טיהור מתקדם, אבל זה לא עוזר לי.

פיני בדש: הביוב של כולם מגיע אלינו.

שבח וייס: על זה נאמר "דור לדור יביע עומר".

פיני בדש: השאלה שלי היא לגבי אתר דודאים.

פיני בדש: כמה טונות אשפה מגיעות היום לאתר דודאים, ומה נעשה בעניין ההכנה להעברה למישור רותם, והאם אורון פסול לחלוטין?

פיני בדש: כי אני הבנתי שהיום אורון מאוד זמין, ותסקיר הסביבה בנושא הציפורים מבחינת משרד הביטחון לא כל כך קריטי, כפי שמשרד הביטחון טען.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: תשובת השר.

רפאל איתן: קודם כול, לאתר דודאים מובלות היום כ-1,000 טונות אשפה, ויתר האשפה מפוזרת באתרים שונים במרכז הארץ.

רפאל איתן: עתירת עיריית באר-שבע עדיין מצויה בדיון בבית-המשפט העליון, דבר שמעכב הוצאת צו סגירה לאתר חירייה.

רפאל איתן: בתוך חודשיים מהוצאת צו הסגירה תופסק הטמנת הפסולת בחירייה.

רפאל איתן: מחצית מן הפסולת תועבר לאתר דודאים, ומחצית תועבר לאתרי סילוק במרכז הארץ וגם בצפונה.

רפאל איתן: זה לגבי דודאים-חירייה.

רפאל איתן: הדיון בבג"ץ מעכב את הכרזת חירייה כאתר סגור.

רפאל איתן: לגבי מישור רותם, המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אישרה את ההנחיות לתסקיר ההשפעה על הסביבה שהוכנו על-ידי המשרד לאיכות הסביבה.

רפאל איתן: מנכ"לי משרד ראש הממשלה ואיכות הסביבה והפנים הפנו את ראש המועצה האזורית תמר להכין תוכנית שתאפשר את הקמת האתר.

רפאל איתן: לוח הזמנים הצפוי לסיום ההכנות לתוכנית – שישה עד שמונה חודשים.

רפאל איתן: פירוט הפעולה בלוח הזמנים הוא כדלקמן: הוראת הממשלה למועצה הארצית להכין תוכנית מיתאר ארצית ברמה של תוכנית מפורטת לאתר אפעה, זה מישור רותם, בליווי תסקיר השפעה על הסביבה, מ-18 בינואר 1998.

רפאל איתן: ההנחיה הוצאה בינואר 1998.

רפאל איתן: הוראת המועצה הארצית לעריכת תוכנית מפורטת ותסקיר השפעה על הסביבה – ב-25 בינואר 1998.

רפאל איתן: אישור הפרוטוקול על-ידי המועצה הארצית – ב-3 בפברואר 1998.

רפאל איתן: בחירת פרויקטור על-ידי המועצה האזורית תמר לקידום הנושא – מיום קבלת ההחלטה בממשלה ב-18 בינואר ועד 1 במרס 1998.

רפאל איתן: הוצאת מכרז על-ידי המועצה האזורית תמר להכנת תוכנית ותסקיר לאתר – עד 1 באפריל 1998.

רפאל איתן: הכנת ההנחיות לתסקיר ההשפעה על הסביבה ניתנו ב-1 בפברואר 1998.

רפאל איתן: אישור ההנחיות לתסקיר על-ידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, זה תהליך שהתחיל ב-3 בפברואר השנה, והוא צריך להסתיים ב-30 ביולי 1998.

רפאל איתן: הדיונים בתוכנית במועצה הארצית צריכים להסתיים באוקטובר 1998.

רפאל איתן: אישור התוכניות למועצה הארצית – אוקטובר 1998.

רפאל איתן: אישור הממשלה לפרסום ברשומות – נובמבר 1998.

רפאל איתן: קביעת נהלים בנושאי תפעול – ספטמבר 1998.

רפאל איתן: מסמכי ביצוע וקבלת היתר בנייה – עד נובמבר 1998.

רפאל איתן: אם הכול הולך כשורה וכולם עובדים במרץ, ולא מתחילים לעשות איגופים ומעצורים, אני מניח שעד סוף 1998 נעמוד ביעד של שמונה חודשים עד להפעלת האתר.

פיני בדש: – – –

שבח וייס: חבר הכנסת בדש, שמת לב לתשובה המפורטת.

שבח וייס: אני מאוד מודה לשר.

שבח וייס: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שאלה ראשונה לגבי גנבות חקלאיות באזור קו התפר.

בנימין אלון: אני מבין שנעשית פעילות בנדון.

בנימין אלון: רציתי לדעת, מה עושה משרדך בעניין ומה המעמד החוקי שניתן לחוליות של משרדך בתיאום שלהן עם מג"ב, האם יש להן מעמד מספק מבחינה חוקית?

בנימין אלון: שאלה שנייה.

בנימין אלון: לגבי אתר פינוי האשפה באילת.

בנימין אלון: אני מבין שהם הגדישו את הסאה וגם שם הם מוכרחים לעבור לאתר אחר.

בנימין אלון: מה אדוני יכול לומר בשני הנושאים האלה?

שבח וייס: חבר הכנסת אלון, תוכל לחזור על השאלה השנייה שלך?

בנימין אלון: לגבי השאלה השנייה, אני מבין שבאתר "חירייה" של אילת הם הגדישו את הסאה.

בנימין אלון: האם משרדך מודע לזה?

שבח וייס: אני חושב שלגבי השאלה השנייה תצטרך להעניק לשר אינפורמציה יותר מפורטת, אולי בכתב.

בנימין אלון: היה לנו סיור של ועדת הפנים ואיכות הסביבה באילת, ורציתי לדעת אם המשרד מודע לבעיית אתר האשפה שם ומה קורה עם זה, אבל אסתפק בשאלה הראשונה.

שבח וייס: לגבי אילת, חבר הכנסת אלון מוותר.

שבח וייס: הם סיירו שם ונודע להם מהעירייה שגם שם יש בעיה של איסוף אשפה.

בנימין אלון: אסתפק בשאלה ראשונה; אדבר אחר כך עם השר לגבי השאלה השנייה.

בנימין אלון: השאלה הראשונה היתה לגבי הגנבות באזור קו התפר.

רפאל איתן: הגנבות החקלאיות בקו התפר: יש היקף גנבות גדול ביישובי קו התפר, הכולל גנבות של ציוד חקלאי, אמצעי השקיה, מיכון חקלאי, טרקטורים ואמצעי גידול כמו כוורות.

רפאל איתן: יש נזקים שנגרמים באופן יזום, כשהדגש הוא בגדרות של שטחי מרעה ומתקני מרעה, שקתות ודברים כאלה.

רפאל איתן: הדבר השלישי הוא הברחות של תוצרת חקלאית פלסטינית מהשטחים לישראל, לרבות תוצרת צמחית, גידולים למיניהם ובעלי חיים.

רפאל איתן: חלק מהבעיה של ההברחות, מעבר לעבירה על החוק, היא פגיעה משמעותית במשק החי בישראל, שנגרמת בשל תחלואה גבוהה, כמו מחלת הפה והטלפיים או כלבת, של בעלי חיים באוטונומיה, כתוצאה מתנאי גידול נחותים שם, וכן תחושת חוסר ביטחון והפקרות ביישובי קו התפר.

רפאל איתן: יש לנו במשרד החקלאות יחידה שנקראת "פיצוח", שתפקידה למנוע מעבר של תוצרת חקלאית מענפי החי והצומח ולוודא שמה שעובר על-פי ההסכמים עומד בדרישות ובהסכמים ובתנאי תברואה של צומח ווטרינריה של חי.

רפאל איתן: היחידה הזאת היא יחידה מקצועית, והיא פועלת בהיקף גדול אבל לא מספיק מול הבעיות שעומדות בפניה.

רפאל איתן: יש שיתוף פעולה עם המשטרה, אבל אי-אפשר בינתיים, באמצעים הקיימים, לחסום את המעברים האלה.

רפאל איתן: אני מביא כאן דוגמה, יש גנבות רכב שלא שייכות לנו, אבל היחידה הזאת תפסה בחודש האחרון כ-100 כלי רכב שנגנבו.

רפאל איתן: הציוד כולל אמצעי ראיית לילה.

רפאל איתן: דוגמה להיקף ולכמות – בשנה האחרונה, בשנת 1997, נתפסו 1,376 הברחות, מהן 921 תפיסות שקשורות לווטרינריה.

רפאל איתן: הושמדו 360 טונות תוצרת חקלאית, נתפסו 160 טונות בשר, 11,500 עופות וקרוב ל-90,000 ביצים.

רפאל איתן: נתפסו כ-100 כלי רכב גנובים, אף-על-פי שזה לא התפקיד של היחידה.

רפאל איתן: נפתחו 1,500 תיקי חקירה, ובחודש פברואר 1998 ניתנו קנסות בבתי-משפט בסכום של מיליון ורבע שקלים.

רפאל איתן: אני יכול להרחיב – – –

שבח וייס: השאר לפרוטוקול.

רפאל איתן: ארחיב רק בנושא אחד, והוא נושא הכוורות.

רפאל איתן: שטחים פתוחים באזור קו התפר והרבה פרדסים מהווים גורם ייצור של דבש, יש הרבה מאוד כוורות באזורים האלה, והענף הזה סובל מגנבות בהיקפים של מיליוני שקלים.

רפאל איתן: היחידה נכנסה פנימה, זיהתה כוורות, העמיסה אותן והחזירה אותן לבעליהן.

רפאל איתן: 400 כוורות גנובות הוחזרו לבעליהן.

רפאל איתן: זאת דוגמה מהתקופה האחרונה.

רפאל איתן: בזמן גנבה נתפסו גנבים שניסו להעמיס 70 כוורות.

רפאל איתן: אבל, זו פעולה מתמשכת שאין לה סוף.

שבח וייס: אדוני השר, תודה רבה לך.

שבח וייס: אם תרצה להוסיף פרטים – לפרוטוקול, ונעביר את זה אחר כך לחבר הכנסת אלון.

שבח וייס: עכשיו חבר הכנסת אחמד סעד.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת סאלח סלים.

שבח וייס: באיזה נושא אתה רוצה לשאול, חבר הכנסת סעד, מתוך החמישה?

אחמד סעד: אדוני היושב-ראש, שלוש שאלות בקיצור נמרץ.

אחמד סעד: אני רוצה לשאול את כבוד השר איך המשרד לאיכות הסביבה מתמודד עם הבעיות הבאות.

אחמד סעד: בעיה ראשונה: העדר תשתית של ביוב בכפרים הערביים.

אחמד סעד: הביוב זורם בחופשיות ברחובות ובחצרות בכפרים הערביים.

אחמד סעד: בעיה שנייה: מהי עמדת המשרד בקשר למחצבה שעל יד העיר תמרה?

אחמד סעד: כבר יותר משלוש שנים מתלוננים התושבים שזה מזהם את כל העיר, כי המחצבה נמצאת רק כמה מטרים מהבית האחרון.

אחמד סעד: בעיה שלישית: איך מתמודד המשרד לאיכות הסביבה עם האזבסט המסרטן, ואיך הוא יגן על ילדים?

אחמד סעד: הייתי בשבוע שעבר בבתי-ספר ערביים בעכו, ב"אל-אמל", בית-הספר המקיף שם, ועד היום גם גני-הילדים והכיתות, נמצאים בקרוונים ובמבני אזבסט.

אחמד סעד: תודה רבה.

שבח וייס: שאלה אחת נוגעת לביוב הזורם חופשי בכפרים הערביים.

שבח וייס: אתה יכול להכניס את זה לסעיף ד': חקלאות אורגנית.

שבח וייס: שאלה אחת נוגעת לאזבסט – לא בנהרייה אלא בבתי-הספר בעכו.

שבח וייס: שאלה שלישית נוגעת למחצבה בתמרה שהיא מטרד סביבתי.

שבח וייס: זה לא בדיוק לפי הנושאים, אבל אני משער שתוכל להשיב.

רפאל איתן: זה לא שייך לחמשת הנושאים.

רפאל איתן: אזבסט בנהרייה – – –

שבח וייס: הוא לא שאל על האזבסט בנהרייה אלא על כך שבהרבה בתי-ספר ביישובים ערביים עדיין הילדים לומדים במבנים של אזבסט, וזה, לכל הדעות, עלול לפגוע מאוד בבריאותם.

רפאל איתן: זה נושא שהיתה בו בעבר בדיקה.

רפאל איתן: מישהו התלונן שהוא שמע שילדים לומדים במבנים מאזבסט שמסוכן לבריאות.

רפאל איתן: מסתבר שמומחים קבעו שאין בעיה.

רפאל איתן: האזבסט שמדובר בו בנהרייה, "מדינת הילדים" ובכלל המפעל שנסגר, מה שמסכן את בריאות הציבור – אלה שאריות האזבסט שנמצאות בקרקע ורוח עלולה להעביר את האלמנטים האלה מהמפעל שנסגר, הוא לא עובד אבל יש בו הרבה חומר, למקומות שבסביבה.

רפאל איתן: הסתבר שמה שנמצא בקרקע עלול להוות סיכון למי שחס וחלילה אפילו פרודה אחת תיכנס לדרכי הנשימה שלו.

רפאל איתן: את זה קבעו מומחים.

רפאל איתן: הובא גם מומחה מחוץ-לארץ, שבדק את הקרקע שבסביבה וגם את חוף הים וקבע שהמצב כפי שהוא עכשיו מהווה סיכון.

רפאל איתן: מה צריך לעשות?

רפאל איתן: קודם כול יש להעביר את המפעל, לחסל את המקום שבעבר היה בו מפעל "ישאזבסט" ולנהוג בשטח כפי שהמצב מחייב.

רפאל איתן: כלומר, שלא יהיו האלמנטים האלה שמסכנים את הבריאות, וזאת על-ידי כיסוי של שכבה עבה של קרקע.

רפאל איתן: דבר נוסף הוא חוף הים.

רפאל איתן: הגלים חושפים את האזבסט שהגיע לחולות החוף.

רפאל איתן: שם אתה לא יכול לכסות בשכבה של חול או אדמה, כי המים גורפים את זה.

רפאל איתן: שם זאת בעיה שכרגע אין עליה תשובה חד-משמעית.

שבח וייס: אדוני השר, הוא לא שאל על נהרייה, הוא שאל על בתי-ספר ערביים.

שבח וייס: אבל נקבל שתי תשובות באותה הזדמנות, כי זה גם נוגע לחיי אדם.

רפאל איתן: עניתי בהתחלה.

רפאל איתן: אמרו שיש סיכון.

רפאל איתן: פנו אלי באשר לכיתות בתי-ספר, ובזה אין סיכון.

רפאל איתן: מה שיש בו סיכון, זה אבק האזבסט, והוא מהווה בעיה.

רפאל איתן: אזבסט בנוי, אמרתי את זה בהתחלה, קירות או גג בכיתת בית-ספר, לא מהווה בעיה, לא מהווה סיכון, זה נבדק על-ידי מומחים.

רפאל איתן: מה שמהווה סיכון זה השאריות, האבק שנמצא בקרקע, האבק שמרחף באוויר כתוצאה מרוחות ומה שמתגלה כתוצאה מגלי הים שחושפים את הלכלוך הזה.

אפי אושעיה: תודה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת שבח וייס, בבקשה.

שבח וייס: יש לי שלוש שאלות אל חברי שר החקלאות והשר לאיכות הסביבה: 1.

שבח וייס: במידה מסוימת אתה כבר ענית לי, אבל אני רוצה תשובה מורחבת.

שבח וייס: יש לנו באזור חיפה בעיה מתמשכת סביב הקישון, מקום שפוטנציאלית יכול להפוך לפארק נפלא עם נכונות של מפעלים בסביבה לסייע בעניין הזה.

שבח וייס: מנגד, יש תחושה שזה קצת מתמהמה.

שבח וייס: זה שייך גם למשרד התעשייה והמסחר וגם לעיריית חיפה.

שבח וייס: ידוע לי שמשרדך משתף שם פעולה.

שבח וייס: האם תוכל לומר לי מה יקרה בעתיד הקרוב באזור הקישון ואיך אתם תמגרו שם את הזיהום הטורדני?

שבח וייס: זאת שאלה אחת.

שבח וייס: שאלה שנייה שהייתי מבקש לשאול אותך היא על מדיניות משרדך לגבי החופים.

שבח וייס: זה לא שייך רק לך, זה שייך גם למשרד הפנים וכן הלאה.

שבח וייס: מעט חופים נותרו בארץ הזאת, חלקם ההולך וגדל נתפסים באופן חוקי על-ידי בעלי היכולת למיניהם, מרינות למיניהן שבעצם גוזלות את החוף מהציבור.

שבח וייס: יהיו לנו הרבה מרינות, חיים משוגעים לכמה מאות או אלפי אנשים מאוד מבוססים, ונגזול את החוף מן הציבור.

שבח וייס: אני מסופק אם נוכל אז לקרוא לעצמנו מדינה ים-תיכונית.

שבח וייס: אני מסתפק בשתי שאלות.

שבח וייס: תודה רבה.

אפי אושעיה: אדוני השר, בבקשה.

רפאל איתן: אומנם השאלה הזאת לא נמצאת בין חמש השאלות, אבל מערוף, כמו שאומרים.

שבח וייס: אבל אתה יודע את התשובה.

רפאל איתן: סאלח סלים יסביר לך מה זה "מערוף".

שבח וייס: את זה אני יודע – – –

רפאל איתן: הקישון כנחל מנקז חלק גדול מאוד, או אפילו הייתי אומר קו של אמצע עמק יזרעאל – עפולה, נצרת ומערבה; זה אגן הניקוז של הקישון.

רפאל איתן: עד אחרי הגשר הרומאי ועוד קצת לכיוון המפעלים שבמפרץ, הקישון במצב סביר.

רפאל איתן: המים במצב סביר, אלה לא מי ביוב, אלה מי ניקוז, מי גשמים ולפעמים עודפים של מים מטוהרים.

רפאל איתן: למשל בחורף, הביוב של חיפה מגיע לאגן הטיהור, חלק ליד בתי-הזיקוק וחלק בעמק.

רפאל איתן: אבל בחורף לא משקים והמים חוזרים לים דרך הקישון, מטוהרים, על-פי חוק.

רפאל איתן: איפה מתחילה הבעיה?

רפאל איתן: במפעלים, מ"חיפה כימיקלים" ומערבה.

רפאל איתן: ופה יש תוכניות ויש פעילות.

רפאל איתן: היום הקישון נראה שונה לגמרי ממה שהיה לפני שנתיים, שלוש שנים, אבל אין בזה די.

רפאל איתן: לפעילות של המפעלים אנחנו מקדישים הרבה תשומת לב והמפעלים מקדישים הרבה כסף.

רפאל איתן: המזהמים העיקריים הם המפעלים הכימיים, הפטרוכימיים, "חיפה כימיקלים" וכל אלה שעוסקים באותו נושא.

רפאל איתן: "חיפה כימיקלים" צמצם את הפעילות במפרץ ועבר למישור רותם.

רפאל איתן: זאת הבעיה עם הקישון.

רפאל איתן: זה לא רק הקישון, זה גם מה שהקישון מביא לים.

רפאל איתן: אנחנו, בעזרת המפעלים המזהמים שמקצים הרבה כסף, מטפלים בנושא הזה.

סאלח סלים: בעזרת השם גם.

אפי אושעיה: חבר הכנסת סאלח סלים אומר שאנחנו זקוקים היום לחסדי השם, כלומר גשמים.

רפאל איתן: מכל הנחלים המזהמים או המזדהמים, הקישון סופג חלק גדול.

רפאל איתן: יש נחל-חדרה והירקון, אבל מבחינת כימיקלים ורעלים שמוכרחים לטפל בהם, הקישון, לצערנו, הוא במקום ראשון, והוא גם זוכה לטיפול בעדיפות גבוהה.

רפאל איתן: היום הוא כבר נראה אחרת.

רפאל איתן: כולם מכירים בבעיה.

רפאל איתן: חופי הים – יש לנו בעיה רצינית מאוד עם חופי הים.

רפאל איתן: כל מתקן שנבנה על החוף, נגיד מרינה או הנמלים הקטנים של תחנות הכוח או נמל אשדוד, יש להם מעגנים קטנים שמפריעים לנדידת החולות הטבעית שמתבצעת מדרום-מערב לצפון-מזרח לאורך החופים.

אפי אושעיה: אדוני השר, עוד מעט, על-פי התוכנית יהיו לנו יותר מרינות מאשר סירות.

אפי אושעיה: כל ראש עיר רוצה שתהיה לו מרינה.

רפאל איתן: בסדר.

רפאל איתן: אני מדבר על השאלה: מה גורם לדפורמציה בחופים.

רפאל איתן: מי שילך היום ויעבור בחוף הים, מתחנת הכוח של אשדוד וצפונה, כלומר מצפון לנמל, ילך על סלעים גדולים.

רפאל איתן: פעם זה היה חוף עם חול נקי וזך.

רפאל איתן: מצד אחד, אי-אפשר למנוע את הפיתוח.

רפאל איתן: אי-אפשר לסגור את נמל אשדוד, אי-אפשר למנוע הקמת מרינות פה ושם.

רפאל איתן: יש מלחמות, אבל אי-אפשר למנוע.

רפאל איתן: מצד שני, גם באזור נתניה, שבו החוף מושפע מהמרינה של הרצלייה, אין אספקה של חול כתוצאה מהזרימה הטבעית, והמים כמעט מגיעים למצוק; הרי בנתניה יש מצוקים לאורך חוף הים.

רפאל איתן: יש לנו בעיה רצינית ביותר.

רפאל איתן: יש כל מיני רעיונות איך לפצות על החול הזה שנעצר על-ידי המתקנים המלאכותיים שנבנים.

רפאל איתן: זה יעלה הרבה כסף, אבל אם אנחנו רוצים לשמור על החופים, לא יהיה מנוס, יצטרכו לפצות.

רפאל איתן: יפצו את החופים בחול ממקורות אחרים.

רפאל איתן: לדוגמה, היתה לנו בעיה עם הרחבת נמל אשדוד – מאין ייקחו את החול.

רפאל איתן: הם רצו לחפור, להעמיק את הנמל, את הרציפים, ובחול הזה להשתמש לבניית מזחים.

רפאל איתן: אמרנו: לא; שהחול הזה ינדוד.

רפאל איתן: קחו חול מרחוק, יעלה יותר כסף, זה נכון, אבל החוף יישמר.

אפי אושעיה: אדוני השר, ולתשומת חברי הכנסת, שאלה במשך דקה אחת, אדוני השר, תשובה במידת האפשר עד שתי דקות.

אפי אושעיה: לזה התכוון היושב-ראש כשדיבר על שעת שאלות.

רפאל איתן: אין דבר כזה.

רפאל איתן: חוף של 200 קילומטרים, איך אפשר לדבר עליו שתי דקות?

רפאל איתן: עכשיו יש ויכוח על המרינה של חיפה.

שבח וייס: אני יודע.

רפאל איתן: מצפון לשקמונה, אזור מסולע, היו מומחים והסתבר שדווקא שם לא יהיו נזקים לחופים, כי המרינה שתהיה מצפון לשקמונה היא כאילו חלק מנמל חיפה ומבת-גלים ומכל המערכת הזו, שממילא עומדת.

רפאל איתן: אבל גם בחישוב של נדידת חולות – שם זה לא ישפיע.

אפי אושעיה: תודה רבה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת סאלח סלים, בבקשה.

אפי אושעיה: שאלה במשך דקה אחת, תשובה עד שתי דקות.

אפי אושעיה: אל תשאל על חוטים ארוכים.

רפאל איתן: עבדתי על זה שבוע, איך אני יכול לענות במשך שתי דקות?

אפי אושעיה: זו לא שאילתא וגם לא הצעה לסדר.

אפי אושעיה: נתנו הזדמנות לרוב חברי הכנסת לדבר, אחרת אנחנו מורידים אותם.

אפי אושעיה: בבקשה, חבר הכנסת סאלח סלים.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לפני כמה שנים היתה בעיה של גשמים.

סאלח סלים: היו כמה שנים קשות, ירד פחות גשם, לכן משרד החקלאות קיצץ במים להשקיה לפלחים.

סאלח סלים: אנחנו רואים את השנה הזו כשנה מבורכת בגשם.

סאלח סלים: האם יש אפשרות שמשרד החקלאות ימכור זכויות מים להשקיה לפלחים שיש להם חלקות אדמה ובשנים קודמות קיצצו להם?

סאלח סלים: האם אפשר למכור זכויות מים, במיוחד כשהשנה היא שנה מבורכת?

אפי אושעיה: למעשה, שאלתך, חבר הכנסת סאלח סלים – יש שנים ברוכות לעומת שנים שחונות, לזה אתה מתכוון?

אפי אושעיה: האם אפשר להעביר זכויות מים מאדם לאדם?

סאלח סלים: לא.

אפי אושעיה: אלא?

סאלח סלים: שמשרד החקלאות ימכור זכויות מים לפלחים בשנים הברוכות, כמו שנה זו.

רפאל איתן: לשאלה הראשונה, שנים גשומות, שנים שחונות: בתנאים המטאורולוגיים שלנו, אוגרים.

רפאל איתן: צריך לאגור.

רפאל איתן: יש שיטפון, אתה תופס את המים.

רפאל איתן: יש שנה שחונה, יש לך מאגרים.

רפאל איתן: אנחנו הולכים בדרך הזאת.

רפאל איתן: אבל, לא בכל מקום עובר נחל שיש בו שיטפונות וצריך לעצור את המים האלה ולהעביר אותם למקומות אחרים.

רפאל איתן: זה מצוי בתהליך, זה מבוצע וזה תורם למשק המים הרבה מאוד מים.

רפאל איתן: הניוד של זכויות במים, וזה קשור גם לזכויות בקרקע – הרי אתה לא מעביר סתם מים למי שאין לו קרקע לעיבוד.

רפאל איתן: יש תהליך כזה, שאם יש לך חלקת אדמה ויש לך מכסת מים ואתה אומר: אני חבר כנסת, החקלאות כבר לא מעניינת אותי, אני רוצה להעביר את הזכויות שלי בכסף או לא חשוב איך למישהו אחר – יש אפשרות.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, אתה הטעית אותו, זו לא השאלה.

סאלח סלים: השאלה היא, האם משרד החקלאות מוכן למכור זכויות לפלחים שיש להם אדמה?

סאלח סלים: הזכויות שיש להם היום לא מספיקות, והם רוצים לקנות זכויות ממשרד החקלאות.

סאלח סלים: האם למשרד החקלאות יש אפשרות למכור להם זכויות?

רפאל איתן: יש הבדל בין העברת זכויות לבין הקניית מכסות מים.

רפאל איתן: באזור שלכם, סח'נין, עראבה, דיר-חנא, יכולים להוסיף מים.

רפאל איתן: פעם ראשונה זה אלפיים שנה שמשקים זיתים באזור הזה ממי הקולחין, ממאגר גדול של סח'נין, שמשרת לפחות 500 דונם של מטעים.

רפאל איתן: זו תוספת של מים בלי העברת מכסות.

רפאל איתן: תפסו מים, עשו אותם טובים יותר, ומפנים אותם לחקלאות.

רפאל איתן: כל המים שתופסים ומטייבים אותם, מופנים לחקלאות היכן שחקלאים יכולים לנצל אותם.

רפאל איתן: זו תוספת.

רפאל איתן: העברת מכסות מאחד לאחד עם זכויות בקרקע, זה קיים ואני מעודד את זה, שלא תעמודנה מכסות מים, שלא תהיה קרקע לא מעובדת כשאפשר להפיק ממנה תועלת.

סאלח סלים: השאלה היתה אחרת.

סאלח סלים: פעם, כשלמדתי, המורה אמר לי: התשובה שלך נכונה, אבל היא לא על השאלה הזאת.

אפי אושעיה: תודה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אם יש לי ארבע שאלות?

אפי אושעיה: תעשה זאת בקצרה, כדי שהשר יוכל להשיב על כל שאלה.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לאיכות הסביבה, יש לי כמה שאלות.

מיכאל נודלמן: לא הבנתי את התשובות שלך בנושא האזבסט.

מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שזה חומר מאוד מסוכן.

מיכאל נודלמן: יש לי שלוש שאלות בנושא האזבסט.

מיכאל נודלמן: איך אפשר היה לאשר תוכנית בנייה – גן ילדים או "מדינת ילדים" – בלי תסקיר סביבתי?

מיכאל נודלמן: שאלה שנייה: האם בכוונתו של המשרד לאיכות הסביבה לעשות מיפוי, פיזור אבק האזבסט?

מיכאל נודלמן: שאלה שלישית: מה מתכוונים לעשות, כדי להגן על תושבי הגליל מול אבק האזבסט?

אפי אושעיה: חבר הכנסת נודלמן, אתה מתייחס לבעיות האזבסט ולתסקיר סביבתי, לפני שבונים גני-ילדים ומבני ציבור.

אפי אושעיה: נכון?

מיכאל נודלמן: כן, נכון.

מיכאל נודלמן: דבר שני – האם בכוונת המשרד לאיכות הסביבה לעשות מיפוי?

מיכאל נודלמן: בכל הכבישים בגליל יש אזבסט.

מיכאל נודלמן: דבר שלישי – מה מתכוונים לעשות כדי להגן על תושבי הגליל מול הסכנה הזאת?

אברהם יחזקאל: ונתניה.

רפאל איתן: אני מודה שעל הנושא הזה של "מדינת הילדים" עלינו מאוחר מדי.

רפאל איתן: התחילו לבנות ובנו עד שעלינו על העניין.

רפאל איתן: אני מודה שעבר פרק זמן מאז ביצעו שם את העבודה.

רפאל איתן: אני לא יודע כרגע את הסיבות המדויקות לכך שעלינו על כך מאוחר, כי זה לא בית וזה לא ביוב.

מיכאל נודלמן: אני שלחתי שני מכתבים.

רפאל איתן: רגע, אני מסביר לך.

אפי אושעיה: חבר הכנסת נודלמן, תודה.

רפאל איתן: המשרד לאיכות הסביבה החמיץ את ההתחלה ואת הבנייה של "מדינת הילדים".

רפאל איתן: אני מודה בזה.

רפאל איתן: עלינו על כך מאוחר מדי.

רפאל איתן: מדוע?

רפאל איתן: כי לפארק, או לגן, או למגרש משחקים אין השפעה על הסביבה, והאנשים כנראה לא היו ערים מספיק לנושא הזה.

רפאל איתן: אחר כך עלו על זה, ואז הכול נעצר.

רפאל איתן: הסברתי בהתחלה מה ניתן לעשות כדי להפחית את הסיכון.

רפאל איתן: צריך לכסות את שכבת האבק באדמה וכן הלאה.

רפאל איתן: כן צריך להרוס את המפעל, שכבר לא עובד, ולפנות אותו, כדי שהוא לא ישמש גורם שמזין את התרחיפים האלה באוויר או על הקרקע.

מיכאל נודלמן: היתה לי עוד שאלה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת נודלמן, סליחה, אנחנו לא עושים דיון.

מיכאל נודלמן: אבל לא קיבלתי תשובה.

מיכאל נודלמן: האם בכוונת המשרד לאיכות הסביבה לעשות מיפוי שטחים שיש בהם אבק?

אפי אושעיה: אתה מדבר על מיפוי ארצי לגבי סכנות האזבסט?

מיכאל נודלמן: אני מדבר על מיפוי שם, ליד נהרייה, בגליל.

אברהם יחזקאל: יש מה שנקרא אזבסטוזיס.

אפי אושעיה: אדוני חבר הכנסת נודלמן, השר השיב כמיטב יכולתו.

אפי אושעיה: כתוב לשר ולמשרד לאיכות הסביבה מכתב.

אפי אושעיה: כפי שאתה יודע, יש שם שר ומנכ"לית חרוצה מאוד.

אפי אושעיה: ייתנו לך תשובה מפורטת בכתב.

אפי אושעיה: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אנחנו רק רוצים להגן על האנשים, על האזרחים.

אפי אושעיה: חבר הכנסת גדעון עזרא, האחרון.

גדעון עזרא: אדוני השר, יש לי שלוש שאלות.

גדעון עזרא: שאלה ראשונה – אילו סמכויות ניתנות לחקלאים שמבחינים בגנבים ולא יכולים לעשות דבר מעבר להליכה עם מקל ואיום על האוויר?

גדעון עזרא: שאלה שנייה נוגעת לגנבת הכוורות.

גדעון עזרא: מבדיקה שעשיתי מתברר, שהכוורות אינן מסומנות על-ידי החקלאי, וכאשר אתה מגיע ליהודה ושומרון אתה רואה כוורת מתוצרת ישראל, אבל יש לך קושי להוכיח שהכוורת הזאת לא נקנתה בישראל.

גדעון עזרא: שאלה שלישית – וזו שאלה כבדה, לפי דעתי – נוגעת לתחנות הדלק הפיראטיות שמפוזרות בכל אתר ואתר.

גדעון עזרא: בתחנות הדלק הפיראטיות אין הקפדה על איכות סביבה כפי שדורשים בתחנות רגילות.

גדעון עזרא: מדוע לא נעשית אכיפה?

גדעון עזרא: מדוע לא מפסיקים את תפעול התחנות הללו?

גדעון עזרא: תודה.

רפאל איתן: זו פעם ראשונה שאני שומע שיש תחנות דלק פיראטיות.

גדעון עזרא: יש 300 תחנות.

רפאל איתן: כתוב – "פז", "סונול", "דלק" או "דור-אנרגיה".

רפאל איתן: אלה תחנות פיראטיות?

גדעון עזרא: לא, לא.

גדעון עזרא: אתן לך דוגמה.

גדעון עזרא: על כביש מודיעין יש תחנת דלק באיזה צריף.

גדעון עזרא: אין לתחנה הזאת רשיון.

גדעון עזרא: אין מישהו במדינת ישראל שאוכף את החוק.

רפאל איתן: איך זה יכול להיות?

גדעון עזרא: אני מספר לך את עובדות החיים.

גדעון עזרא: יושב פה יושב-ראש ועדת הכלכלה, אבי יחזקאל.

גדעון עזרא: ראש מינהל הדלק אמר לי: אין אכיפה, אין לאיש סמכות אכיפה; תחנות הדלק קיימות, והן עובדות בניגוד לכל היגיון.

רפאל איתן: זו הפעם הראשונה שאני שומע על כך.

גדעון עזרא: אתה יודע מה?

גדעון עזרא: אולי תלמד את הנושא.

רפאל איתן: אתה יודע מה?

רפאל איתן: בסדר.

רפאל איתן: תן לי רשימה של תחנה אחת או שתי תחנות כאלה, ואנחנו נראה האם התקנות של הפעלת תחנות דלק תואמות את התקנות של איכות הסביבה.

רפאל איתן: תן לי זאת, ואנחנו נבדוק את הנושא.

גדעון עזרא: אין בעיה.

רפאל איתן: על גנבת הכוורות דיברתי קודם.

גדעון עזרא: שמעתי.

גדעון עזרא: הכוורות לא מסומנות.

גדעון עזרא: זאת אומרת, שאם לי, גדעון, יש 20 תיבות של כוורות ולא כתוב עליהן שמי, גדעון, אלא רק קניתי אותן בישראל, ואני בא ליהודה ושומרון ואומר לו: אדוני, הכוורות האלה גנובות, הוא אומר: תוכיח לי.

גדעון עזרא: אין שום הוכחה.

מיכה גולדמן: צריך לסמן את הכוורות כמו את בעלי-החיים.

רפאל איתן: אפשר בקלות רבה למחוק את הסימונים האלה.

רפאל איתן: אבל הבעיה היא לא הבעיה של הזיהוי.

רפאל איתן: הבעיה היא איפה הן.

גדעון עזרא: הן הגיעו לפלסטינים.

רפאל איתן: ידענו שבערב-אל-שיבלי גונבים כוורות, אבל זה היה מזמן.

רפאל איתן: הלכו בעלי הכוורות בלילה עם נבוטים והוציאו את הכוורות בחזרה.

רפאל איתן: אבל זה היה ככה.

רפאל איתן: זו לא שיטה.

רפאל איתן: יש לנו בעיה של גנבות בכלל וגנבת כוורות בפרט.

רפאל איתן: אם אתה מנסה לזהות איפה הכוורות מונחות, אתה יכול לטוס ולראות איפה יש כוורות.

רפאל איתן: לא תמיד זה באזור לפעמים זה באזור B ובאזור A, ויש בעיה של תיאום וכניסה.

רפאל איתן: זה מצד אחד.

רפאל איתן: אבל יש גם דבר אחר.

רפאל איתן: לא תמיד גונבים את הכוורת כדי להעביד את הדבורים מעבר לקו.

רפאל איתן: באים, גונבים את הכוורות, מפרקים אותן, מוציאים את החלות ונגמר העניין.

רפאל איתן: אתה לא יכול לרדוף אחרי הדבש, שמא תתפוס אותו כשמבריחים אותו מעבר לגבול.

רפאל איתן: זו בעיה רצינית.

רפאל איתן: אבל הבעיה הממשית היא שאלת הסמכויות של מי שגונבים ממנו, קרי: מה מותר לו לעשות?

רפאל איתן: אני לא יודע אם ראית בטלוויזיה – הוראות לגנבים.

רפאל איתן: מה זה הוראות לגנבים?

רפאל איתן: עומד בחור ממשמר הגבול, או מגוף אחר – ואיני יודע את מי הוא ייצג, אולי את "המתמיד" – ומולו עמדו כמה מתנדבים.

רפאל איתן: זה היה בטלוויזיה שלנו.

רפאל איתן: והוא אמר להם: אתם יורים רק באוויר.

רפאל איתן: נניח שאני גנב.

רפאל איתן: אני יושב, מסתכל בטלוויזיה ואני יודע שבי לא יירו.

רפאל איתן: אני יכול לגנוב כמה שאני רוצה, אני יכול לגנוב איפה שאני רוצה, אבל יירו באוויר.

רפאל איתן: עכשיו אנחנו עובדים קשה כדי לשנות את הדברים.

רפאל איתן: מדובר במתן סמכויות לפקחים, בסמכות שוטר, שלחלק מהם יש ולחלק מהם אין, והוראות פתיחה באש.

רפאל איתן: זה נכון גם לגבי גונבי רכב.

רפאל איתן: אבל תראה מה קרה אתמול בצומת מגידו.

רפאל איתן: גנבו רכב, פתחו באש, פצעו נהג משאית שעבר במקרה במקום.

רפאל איתן: הגונבים ברחו.

אפי אושעיה: זה היה ילד בן 16, שנתפס בסופו של דבר.

רפאל איתן: הגונבים העיקריים הם נערים צעירים מאוד, גילאי 18-16.

רפאל איתן: הם יודעים להתחמק, הם יודעים להסתתר, הם יודעים הכול.

רפאל איתן: אבל אני אומר, שכבר פתחו באש, ופגעו בנהג שעבר במקום.

רפאל איתן: חלמאות כזאת.

רפאל איתן: בכל אופן, יש לנו בעיה רצינית.

רפאל איתן: סמכויות, הוראות פתיחה באש, וכוח אדם.

רפאל איתן: ל"פיצוח", ליחידה שלנו, יש מכשירים לראיית לילה, עכשיו אנחנו מקבלים מהצבא מכ"ם לגילוי אנשים ועמדות תצפית, ממש יחידה שפועלת בלילות לאורך כל הגבול.

רפאל איתן: יש בעיות רציניות מאוד בחבל לכיש, שם הקו פרוץ, היישובים מבודדים ונגרמות שם שמות לחקלאים, שמות ממש.

אפי אושעיה: אדוני השר, שעת השאלות הסתיימה – – –

גדעון עזרא: אדוני, מה הן סמכויות החקלאים?

גדעון עזרא: – – – המשרד לביטחון פנים לתת להם סמכויות.

גדעון עזרא: חקלאים יושבים בלילה, שומעים שגנב הגיע, והם לא יכולים לעשות שום דבר.

רפאל איתן: אנחנו עושים ניסיונות נמרצים לשנות את הנהלים.

רפאל איתן: זה לא רק שלפקחים שלנו אין אישור לפתוח באש, זה גם למשמר הגבול, גם למשטרה עצמה – – –

גדעון עזרא: רק בסכנת חיים – – –

רפאל איתן: אבל כשהם רואים בטלוויזיה שאומרים לירות רק באוויר, מה יש להם לפחד?

רפאל איתן: הם יכולים לבוא יחפים.

רפאל איתן: תודה רבה.

אפי אושעיה: אדוני השר לאיכות הסביבה ושר החקלאות, אני מבקש להודות לך.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, הסתיימה לה שעת שאלות.

אפי אושעיה: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח–1998, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה, וכן הצעת חוק רשות הדואר (תיקון מס' 7), התשנ"ח–1998, המהווה מיזוג של שתי הצעות חוק, שהוחזרה על-ידי ועדת הכלכלה.

ש' כרם: תודה.

אפי אושעיה: תודה רבה לסגנית המזכיר.

אפי אושעיה: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אפי אושעיה: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעת חוק רשות הדואר (תיקון מס' 7), התשנ"ח–1998.

אפי אושעיה: חבר הכנסת אבי יחזקאל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, בבקשה.

מיכה גולדמן: קריאה שנייה וקריאה שלישית?

אפי אושעיה: כן, אדוני חבר הכנסת, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אפי אושעיה: החוק בלי הסתייגויות.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת אפי אושעיה, אדוני היושב-ראש, אני גאה ומאושר, לראשונה אני מדבר יחד עם חברי גדעון עזרא, מיכה גולדמן ותמר גוז'נסקי כאשר אתה היושב-ראש שלנו, ואין ספק שכנסת ישראל הופכת להיות צעירה יותר, דינמית יותר, ואני גם מאושר שיש כאן אנשים שברגע זה לא משחקים קט-רגל ולא כדור-רגל, אף-על-פי שאתה עקצת אותי ואמרת לי, בשקט: למה אתה תוקף?

אברהם יחזקאל: הרי אין לך כושר, לא תוכל לשחק.

אברהם יחזקאל: אני יכול לומר לך – – –

אפי אושעיה: אתה, כפרלמנטר נאמן, יושב-ראש ועדת הכלכלה – – –

אברהם יחזקאל: גם בכנסת, ראה כמה אנשים יושבים פה, כולם, אגב, מרביתם חברי ועדת הכלכלה, פעילים מאוד – – –

אפי אושעיה: אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, כשאתה מתייחס לחוק – אני קורא פה בפעם הראשונה סעיף 2, לגבי חמש שנים, על הארכת חוזה, לא לקבל קביעות.

אפי אושעיה: האם אדוני מוכן להתייחס לזה?

אברהם יחזקאל: חוזה בגין מה, אדוני?

אפי אושעיה: מוצע בהצעת חוק זו, כי ניתן יהיה לקבל עובדים בחוזה מיוחד לתקופה קצרה יותר מחמש שנים, דבר שלא היה אפשרי עד היום.

אברהם יחזקאל: האם אפשר לקבל את המקור של הצעת החוק, גברתי?

אברהם יחזקאל: הצעה זו נועדה, למעשה, לתקן דברים מספר שקשורים ברשות הדואר.

אברהם יחזקאל: אנחנו הולכים לתקופה שבה גם השרה לימור לבנת וגם, אולי, שר התקשורת המיועד, העתידי, חבר הכנסת פנחסי – היית שר התקשורת, אני מצטער – רוצים לעשות רפורמות ברשות הדואר, כאשר המטרה היא להפריט חלקים ברשות הדואר, ואחת הדרכים היא לתת לרשות אפשרויות להרחיב את הפעילויות ואת היריעה.

אברהם יחזקאל: מן הבחינה הזאת, ניסינו למסד את סוגיית כוח האדם ברשות הדואר, וחברת הכנסת גוז'נסקי, בהצעת חוק בקדנציה הקודמת – אתה יודע שעבדו ברשות הדואר הרבה מאוד אנשים, נשים בעיקר, שלא היתה להן שום זכות של עובדים, ובזכותה של חברת הכנסת גוז'נסקי ובסיועי הדל בוועדת הכלכלה, בניגוד לעמדת הממשלה שלנו, הקודמת, ממשלה של תנועת העבודה, הצלחנו למסד את מערכות היחסים הקשורות לבעיות בכוח אדם, וגם עתה העירה את תשומת לבי חברת הכנסת גוז'נסקי, שעדיין יש בעיות קשות מאוד בתחום כוח האדם ברשות הדואר.

אברהם יחזקאל: אנחנו, היום, רוצים את תמיכת הממשלה, כמובן.

אברהם יחזקאל: הממשלה תומכת בהרחבת היריעה של מגוון השירותים שנותנת רשות הדואר.

אברהם יחזקאל: התקיים על כך דיון בוועדת הכלכלה.

אברהם יחזקאל: הצעת החוק המונחת עתה בפניכם מהווה מיזוג של שתי הצעות חוק, הצעת חוק רשות הדואר (תיקון מס' 7), אשר נדונה בקריאה ראשונה עוד בכנסת השלוש-עשרה וכנסת זו החליטה להחיל עליה דין רציפות, והצעת חוק רשות הדואר (תיקון מס' 8) (אחריות לחבילה בשירות בין-לאומי).

אברהם יחזקאל: לתיקונים הכלולים בהצעת חוק זו אין בהכרח מכנה משותף, אלא מדובר בתיקונים שונים לחוק רשות הדואר, ולפיכך אעבור רק על החשובים והמהותיים שביניהם.

אברהם יחזקאל: נראה לי שהתיקון החשוב ביותר מעוגן בסעיף 2 להצעת החוק, שעניינו תיקון סעיף 5 לחוק העיקרי.

אברהם יחזקאל: סעיף 5 לחוק העיקרי, חוק רשות הדואר, דן בתפקידי הרשות שהיום כוללים: "(1) לתת שירותי דואר לפי הוראות חוק זה; (2) לתכנן, לבנות, לפתח, לנהל, להחזיק, להפעיל ולקיים את המערכות הדרושות למתן שירותי הדואר; (3) לתת שירותים לבנק הדואר לצורך קיום השירותים על-פי חוק בנק הדואר".

אברהם יחזקאל: בסעיף 2 להצעת החוק מוצע להרחיב את תפקידי הרשות כדי לאפשר לה לתת שירותים מעודכנים בהתאם להתפתחויות הטכנולוגיות שחלו בשנים האחרונות.

אברהם יחזקאל: כך תהיה הרשות רשאית "להפיץ מידע לציבור מטעם גוף ציבורי ובהסכמתו, ולצורך זה לעבד את המידע, להחזיקו, לעדכנו ולנהלו".

אברהם יחזקאל: בסעיף 1 להצעת החוק הוספה הגדרת "גוף ציבורי", מיהו גוף ציבורי, מה זה גוף ציבורי, באופן שגוף ציבורי כולל לא רק את המדינה ומוסדותיה אלא גם רשויות מקומיות, תאגידים המוקמים על-ידי או בשיתוף הרשויות המקומיות לעניין שירותים בעלי אופי ציבורי שהם נותנים לציבור, וכן תאגידים שהוקמו בחוק וגופים או מוסדות אחרים שאישר השר, לעניין שירותים בעלי אופי ציבורי שהם נותנים לציבור.

אברהם יחזקאל: דהיינו, יש כאן הרחבה, כדי לאפשר לכל אזרח ותושב במדינה נגישות למידע המיועד לציבור או שלציבור יש בו עניין.

אברהם יחזקאל: אנו סבורים, שבהתחשב בפריסה הארצית של סניפי הדואר, אין גוף מתאים מהרשות לתת שירות זה לכלל תושבי המדינה.

אברהם יחזקאל: עם זאת, הוועדה היתה קשובה להתנגדויות עזות שהושמעו מטעם גורמים מסחריים שונים, שסברו שהרחבה ניכרת כזו בתפקידי הרשות עלולה לפגוע בתחרות במשק.

אברהם יחזקאל: לפיכך הוספה בוועדה מגבלה נוספת על המגבלה שהיתה כלולה בנוסח ההצעה המקורית.

אברהם יחזקאל: הסייג המקורי קבע, שלא יהיה במידע או בדרך הפצתו משום פרסומת מסחרית, והוועדה הוסיפה סייג נוסף, ולפיו הרשות תהיה רשאית לבצע תפקיד נוסף זה תוך שמירה על תחרות הוגנת.

אברהם יחזקאל: תיקון נוסף הקשור לתפקידי הרשות מעוגן בסעיף 3 להצעת החוק, המתקן את סעיף 24 לחוק העיקרי.

אברהם יחזקאל: הסעיף האמור דן בשירותים נוספים שהרשות רשאית לתת על-פי החלטת מועצת הרשות, באישור, כמובן, ועדת הכלכלה, ומדובר בו על שירותים הקשורים במישרין לשירותים שהרשות נותנת על-פי החוק ומשתלבים בנתינתם.

אברהם יחזקאל: רבותי, אדוני היושב-ראש, יש לנו בעיות גם באשר לסוגיית התעריפים.

אברהם יחזקאל: הוקמה ותוקם בימים אלה ועדה שתקבע מחדש את כל התעריפים של רשות הדואר.

אברהם יחזקאל: לצורך העניין קבעתי, שעד 31 במרס יפוג תוקפם של התעריפים הנוכחיים, כדי שהוועדה תעשה סדר בכל סוגיית התעריפים.

אברהם יחזקאל: יש מתחרים, צריך להוריד את המחירים, ואין ספק שיש כאן בעיה.

אברהם יחזקאל: מכאן, מעל במה זו, אני מרשה לעצמי לפנות למנכ"ל רשות הדואר ולומר לו: אדוני משה טרי, בזמנך ישבת עם שני חברי כנסת מכובדים בחדר ועדת הכלכלה, באשר לסוגיות הקשורות בעובדים ובמינוי בעלי תפקידים.

אברהם יחזקאל: דע לך, שאזור נתניה מאוד יקר לנו, ומהבחינה הזאת – – –

אפי אושעיה: והבטחות צריך לקיים.

אברהם יחזקאל: הבטחות צריך לקיים, אבל אין לי ספק שמן הבחינה הזאת יהיו שינויים מפליגים בעניין הזה של תהליך קבלת ההחלטות.

אברהם יחזקאל: אין לי ספק שמנכ"ל רשות הדואר עושה עבודה ראויה, ואנחנו, כאנשי אופוזיציה, נמשיך לעקוב אחריו, לחזק אותו וגם לבקר אם יהיה צורך.

אברהם יחזקאל: אני מבקש להצביע על הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם יחזקאל: אין מסתייגים, והיא, כמובן, על דעת הממשלה.

אברהם יחזקאל: אני מודה לכם.

אפי אושעיה: אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, אני מודה לך על ההצגה הבהירה של הנושא.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה – הצעת חוק רשות הדואר (תיקון מס' 7), התשנ"ח–1998.

אפי אושעיה: אפשר להצביע.

אפי אושעיה: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 14-1 – 6 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 14-1 נתקבלו.

אפי אושעיה: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אפי אושעיה: הצעת חוק רשות הדואר (תיקון מס' 7) אושרה בקריאה שנייה.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אפי אושעיה: אפשר להצביע.

אפי אושעיה: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 7 נגד – אין נמנעים – אין חוק רשות הדואר (תיקון מס' 7), התשנ"ח–1998, נתקבל.

אפי אושעיה: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אפי אושעיה: הצעת חוק רשות הדואר (תיקון מס' 7), התשנ"ח–1998, אושרה בקריאה שלישית.

אפי אושעיה: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה על היעילות.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רפאל פנחסי; בבקשה.

אפי אושעיה: על שתי הודעות שימסור יושב-ראש ועדת הכנסת אנו נצטרך להצביע, חברי הכנסת.

אפי אושעיה: נא להקשיב ולהיערך להצבעה.

אפי אושעיה: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת הכנסת החליטה היום, כי ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – בחירת רב עיר) התשנ"ז–1996, הצעת חבר הכנסת משה גפני, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הכנסת החליטה בישיבתה ביום כ"ג בכסליו התשנ"ח – 12 בדצמבר 1997, להעביר לוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה וועדת החוקה, חוק ומשפט, את הצעת חוק שירות נתוני אשראי, התשנ"ח–1997, לאחר קריאה ראשונה.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה ביום ט"ז בטבת, התשנ"ח – 14 בינואר 1998, כי הוועדה המשותפת תהיה בת עשרה חברים, חמישה חברים מכל ועדה.

): היום החליטה ועדת הכנסת, כי בראשות ועדה זו יכהן יושב-ראש ועדת הכלכלה, והחברים בה יהיו כדלקמן: מטעם ועדת הכלכלה: חברי הכנסת אליעזר זנדברג, אלי גבאי, אבי יחזקאל, אברהם פורז ונסים דהן.

): מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: חברי הכנסת ראובן ריבלין, משה גפני, צבי ויינברג, יונה יהב ועזמי בשארה.

): בהתאם להוראות סעיף 141(ב) לתקנון הכנסת, מציעה ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק מתן מידע על יכולת הפירעון של עוסק, התשנ"ח–1997, הצעת חבר הכנסת אברהם פורז, אשר הוכנה לקריאה ראשונה על-ידי ועדת הכלכלה, לדיון באותה ועדה משותפת של ועדת הכלכלה וועדת החוקה, חוק ומשפט, שהוקמה זה עתה לעניין הצעת חוק נתוני אשראי, התשנ"ח–1997, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): אבקש אישורה של הכנסת להעברה זו.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אנו עוברים להצבעה על ההודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת.

אפי אושעיה: אפשר להצביע.

אפי אושעיה: הצבעה מס' 8 בעד הצעת ועדת הכנסת – 8 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק מתן מידע על יכולת הפירעון של עוסק, התשנ"ח–1997, מוועדת הכלכלה לוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה וועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אפי אושעיה: אנו מבקשים להוסיף את קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת פנחסי, ואת קולו של חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אפי אושעיה: אם כך: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אפי אושעיה: הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת אושרה.

): הודעה נוספת, שצריך יהיה להצביע עליה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אבקש את אישורה של הכנסת על צירופו של חבר הכנסת יהודה הראל לוועדת הכלכלה – במקום הפנוי לסיעת הדרך השלישית.

אברהם יחזקאל: תודיעו לנו, תתאמו אתנו את זה.

): אדוני היושב-ראש, צריך להצביע על זה.

אפי אושעיה: אנחנו מצביעים על הודעתו האחרונה של רפאל פנחסי.

): נכון.

): אני מבקש לצרף גם את קולי.

): הצבעה מס' 7 בעד הצעת ועדת הכנסת – 4 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לבחור את חבר הכנסת י' הראל כחבר בוועדת הכלכלה נתקבלה.

אפי אושעיה: הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת אושרה.

אפי אושעיה: אני מבקש להוסיף לפרוטוקול את קולו של יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת פנחסי, ואת קולו של חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אפי אושעיה: אם כך: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אפי אושעיה: (קריאה ראשונה)

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, הצעת חוק למניעת הגבלה בשימוש בתחבורה ציבורית, התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת אברהם יחזקאל.

אפי אושעיה: יושב-ראש ועדת הכלכלה מציע הצעת חוק.

אפי אושעיה: זו קריאה ראשונה.

אפי אושעיה: אין הסתייגויות על קריאה ראשונה.

אברהם יחזקאל: רבותי, הצעת החוק הזו, יש לה הסכמה של שר התחבורה שאול יהלום ושל יושב-ראש הקואליציה מאיר שטרית, וכוונתה היא, אני מודיע רשמית: לטעמי צריכות לקום חברות-בנות שתעסוקנה בתחבורה לציבורים מיוחדים.

אברהם יחזקאל: אין לי שום בעיה בעניין הזה, אני בעד, אבל הצעת החוק הזו נועדה למנוע אפשרות, שבתחבורה הציבורית, כפי שהיא קיימת היום – לא ברמה של חברות פרטיות, שאנו ניזום, למשל, בירושלים, בבני-ברק או במגזר הערבי.

אברהם יחזקאל: אני מנסה להסביר.

אברהם יחזקאל: אני חושב, שברמה הדקלרטיבית והחוקית, ראוי למנוע, לפחות בחקיקה, את האפליה הציבורית ואפליה – – –

יצחק כהן: מה האפליה?

אברהם יחזקאל: למשל, היו תופעות – תקשיבו, רבותי – שבהן, ברמה הלא-רשמית, נוצר מצב שאוכלוסיות מסוימות נסעו בחלקים מסוימים באוטובוס.

יצחק כהן: מה הבעיה?

אברהם יחזקאל: תקשיבו, רבותי, תקשיבו היטב.

אפי אושעיה: סליחה, חברי הכנסת, תקשיבו להצעה, אולי היא תתקבל על-ידכם.

יצחק כהן: – – – גם בתי-הכנסת – – –

אברהם יחזקאל: אבל, להבדיל אלף אלפי הבדלות, אני מקווה שאדוני לא מתכוון להשוות בית-כנסת לאוטובוס ציבורי.

אברהם יחזקאל: בכל אופן אני בא ואומר – גולדמן, אתה הולך, אתה לא תראה אותי יותר.

מיכה גולדמן: אף אחד לא הולך.

אברהם יחזקאל: אני אומר, שמהבחינה הזו, ראוי שהנורמה הזו, שכרגע איננה מעוגנת בחקיקה, חבר הכנסת הלפרט, אין לי דבר נגדה.

אברהם יחזקאל: ראוי לעגן את זה בחקיקה.

אברהם יחזקאל: השלב הראשון אומר: קודם כול, למנוע אפליות, ולאחר מכן, שר התחבורה יוכל בתקנות להגדיר אוכלוסיות ואוטובוסים.

אברהם יחזקאל: אתם יודעים, שהיום יש "חאפרים" באזורים מסוימים, כיוון שאנשים רבים לא נוסעים בתחבורה הציבורית.

אברהם יחזקאל: אני אומר הפוך, חבר הכנסת הלפרט – צריך שהממשלה תקבע בתקנות.

יצחק כהן: אפשר להצביע, שכנעת אותי.

אברהם יחזקאל: הממשלה תקבע בתקנות מה הם האוטובוסים והאוכלוסיות, ואם הממשלה אמיצה מספיק, היא תבוא ותאמר, שבבני-ברק, למשל, יש בעיה.

אברהם יחזקאל: אני יודע שיש בעיה של רגישות שם, ואני מקבל אותה ומכבד אותה.

אברהם יחזקאל: אני חושב, שחברת "אגד" או משרד התחבורה יגידו: רבותי, אנחנו חושבים שבבני-ברק צריכה להיות חברת אוטובוסים שתכליתה לענות על הבקשות הספציפיות של האוכלוסייה בבני-ברק.

אברהם יחזקאל: חד וחלק.

אברהם יחזקאל: לכן אני מציע לכם: אל תהפכו את הנושא לפוליטי.

רפאל פנחסי: לא.

רפאל פנחסי: אתה מעלה את זה רק על טהרת הצדק.

אברהם יחזקאל: אני מודיע לך, שאני מעלה את זה רק על טהרת הסדר.

אברהם יחזקאל: אני מצפה ששר התחבורה יגלה אומץ לב בעניין הזה.

שמואל הלפרט: איפה שמעת שיש אוטובוסים נפרדים, חוץ מאשר בבני-ברק ובירושלים?

אברהם יחזקאל: אני מודיע לך, אני אתן לך דוגמה: במגזר הערבי, לא רציתי לפרט, אך ביישובים מסוימים, ויגיד זאת חבר הכנסת גדעון עזרא, יש סיפור של נסיעה של אוכלוסייה ערבית.

יצחק כהן: נו, אז מה הבעיה?

אברהם יחזקאל: אני נגד העניין הזה, אלא אם כן ייווצר מצב – – –

שמואל הלפרט: מה מפריע לך?

אברהם יחזקאל: לא מפריע לי, אני אומר הפוך.

אברהם יחזקאל: הטענה העיקרית שלי אומרת, שאם הדבר קיים, ראוי שמשרד התחבורה ייתן לזה הכשר בתקנות.

אברהם יחזקאל: אני מבקש לקיים הצבעה בעניין הזה.

אברהם יחזקאל: אמרתי את זה גם לשר יהלום ולחבר הכנסת שטרית: המשך חקיקה – – –

רפאל פנחסי: אבקש לצלצל.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת, אתם הולכים להפיל את זה?

אפי אושעיה: סליחה רגע, חברי הכנסת.

אפי אושעיה: סליחה, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, חברי הכנסת.

אפי אושעיה: יושב-ראש ועדת הכנסת נותן הוראות רק בוועדת הכנסת, לא כאן.

אפי אושעיה: יש רשימת דוברים.

רפאל פנחסי: – – –

אפי אושעיה: סליחה, ידידי הטוב.

אפי אושעיה: יש רשימת דוברים.

אפי אושעיה: אם הם יוותרו על זכות הדיבור שלהם – נפעל בהתאם.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת כהן, אתם רוצים להצביע נגד?

אברהם יחזקאל: חברים, זה לא היה הסיכום עם הקואליציה.

אברהם יחזקאל: אני אומר עוד הפעם: חבר הכנסת כהן.

אפי אושעיה: הקשיבו, בבקשה.

אפי אושעיה: ידידי הטוב, אבי יחזקאל, אתה מציע הצעת חוק.

אפי אושעיה: יש רשימת דוברים.

אפי אושעיה: אתה יכול להקשיב לכל הדוברים, ולבקש לחשוב פעם נוספת בהתאם להצעות שנמסרו לך כאן.

אפי אושעיה: אתה לא חייב להצביע.

אפי אושעיה: זה חומר למחשבה.

אפי אושעיה: אני מבקש.

אפי אושעיה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, את רשומה לזכות דיבור.

אברהם יחזקאל: עוד לא סיימתי.

אפי אושעיה: אתה חוזר עוד פעם לענות.

אברהם יחזקאל: אני רק רוצה להעיר משהו.

אברהם יחזקאל: אני קצת מופתע מהתגובה של חברי.

אברהם יחזקאל: דיברתי על דברים מאוד ברורים, ואני רוצה להבין: האם הדברים אינם מקובלים עליכם?

יצחק כהן: לא מקובלים.

שמואל הלפרט: לא מקובל.

רפאל פנחסי: אם ציבור מעוניין בזה והוא רוצה את זה, זה לא צריך להפריע לך.

אברהם יחזקאל: מפריע לי שבתחבורה ציבורית מישהו כופה נסיעה.

אברהם יחזקאל: מפריע לי שמפעילים טרור בעניין.

שמואל הלפרט: איזה טרור?

אברהם יחזקאל: אני מודיע לכם חד-משמעית: אם אתם רוצים להגיע למצב שאתם רוצים עימות ולעשות לי כך, אז תגידו את זה.

אברהם יחזקאל: אם בתחבורה הציבורית, נכון להיום – – –

רפאל פנחסי: – – –

אברהם יחזקאל: תעשה את זה רשמית.

אברהם יחזקאל: אני רוצה שזה יהיה רשמי.

אברהם יחזקאל: אל תתקפלו לי בעניין הזה.

אברהם יחזקאל: נכון לעכשיו עדיין מי שנוסע בבני-ברק זה "אגד".

רפאל פנחסי: – – –

אברהם יחזקאל: אם אתם רוצים לשנות את העניין, תהיו גברים מספיק להגיד את העניין הזה.

אברהם יחזקאל: אל תכפו את העניין הזה.

יצחק כהן: מאה אחוז.

אברהם יחזקאל: יש כאן מצב של כפל לשון.

יצחק כהן: שכנעת אותנו.

אברהם יחזקאל: אני מאוד מתפלא על חבר הכנסת כהן.

אברהם יחזקאל: תראה, הזעיקו לי פה את כולם, צבא השם.

רפאל פנחסי: החוק הזה ייפול היום.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת פנחסי, אני מודיע לך חד-משמעית, ברגע זה אתה הופך אותי בלי משים לשותף לא לבעיה ולא לפתרון שלה.

שמואל הלפרט: אתה יוצר בעיה.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת הלפרט, אני לא יוצר בעיה.

אברהם יחזקאל: לא ייווצר מצב – – –

שמואל הלפרט: אתה מדבר לתקשורת.

אברהם יחזקאל: איזו תקשורת?

אברהם יחזקאל: למה אתה מדבר?

אברהם יחזקאל: למי אתה עושה הצגות עכשיו?

אברהם יחזקאל: אדוני, זה שאתם גורמים לכך שבבני-ברק לא ייסעו חופשי – יש לכם בעיה.

אברהם יחזקאל: אולי תגייס פה חמישה חרדים, אז מה עשית עם זה?

אברהם יחזקאל: השגת את המטרה?

אברהם יחזקאל: הוספת יותר אהבה בינינו?

אברהם יחזקאל: זה שאתם מגייסים חרדים נגד העניין הזה, לאן תובילו?

אברהם יחזקאל: אתה מדבר אתי על כפייה חרדית?

יצחק כהן: ביטלו את הפריימריס, חבר הכנסת יחזקאל.

אברהם יחזקאל: כך אתה מדבר, חבר הכנסת כהן?

רפאל פנחסי: אתה יכול לדבר.

רפאל פנחסי: תגייס את החברים שלך במקום לדבר.

אברהם יחזקאל: אני לא עוסק בגיוס.

אברהם יחזקאל: לכל היותר, אדוני, הדיון הזה יגרום לכך שאתם תמשיכו להמאיס את עצמכם על הציבור.

רפאל פנחסי: – – –

שמואל הלפרט: – – –

אברהם יחזקאל: תמשיכו להמאיס את עצמכם על הציבור, וגם אנשים כמוני, חבר הכנסת כהן – – – חבר הכנסת כהן, השיחה שהיתה לפני כמה ימים היתה גימיק?

יצחק כהן: אני אצביע אתך.

יצחק כהן: זה גימיק.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת כהן מדבר על גימיק ואני מדבר על עיקרון.

יצחק כהן: שכנעת אותי.

אברהם יחזקאל: אם תגיד שאתה מצביע אתי ובסוף תצביע נגדי – – –

רפאל פנחסי: חבר הכנסת כהן, אסור לך לעשות את זה.

רפאל פנחסי: הוא לא מצביע אתך.

רפאל פנחסי: אל תטעה אותו.

רפאל פנחסי: הוא נגד.

רפאל פנחסי: אני רוצה להיות כן אתך, הוא לא מצביע אתך.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת כהן, אני מודיע לך חד-משמעית: אתה תצביע נגד העניין, זכותך להצביע.

אברהם יחזקאל: אבל כיוון שאתה מכיר אותי ואת דעתי ועמדתי לגבי הציבור – – –

רפאל פנחסי: הבאת הצעת חוק, תצביע.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת פנחסי, אל תפריע, עם כל הכבוד.

אברהם יחזקאל: לא יכול להיווצר מצב שאתם תכפו פה עניין של מיעוט על רוב.

אברהם יחזקאל: חד וחלק.

אברהם יחזקאל: אני רוצה להביא למצב, שברגע מסוים לא יתייחסו אליכם בצורה פורמלית.

אברהם יחזקאל: מה זה פורמלית – שתקום חברה מיוחדת שתגיד שבבני-ברק יש אוכלוסיות שצריכות את זה והמדינה – – –

רפאל פנחסי: – – –

אברהם יחזקאל: לא, אתם לא תגרמו שיהיה כאן סיפוח זוחל.

אברהם יחזקאל: אדוני, נוצר כאן מצב קשה מאוד.

אברהם יחזקאל: אם יש צרכים מיוחדים לאוכלוסייה שלכם, אני בעד שהם יקבלו אותם על השולחן, רשמי.

אברהם יחזקאל: זו בדיוק הבעיה.

רפאל פנחסי: זה על השולחן.

אברהם יחזקאל: זו בדיוק הבעיה.

דוד טל: חבר הכנסת יחזקאל, זה מתחת לשולחן?

דוד טל: זה לא מעל השולחן?

אברהם יחזקאל: נראה לי שיש פריימריס לש"סניקים.

דוד טל: מה ביקשנו?

דוד טל: למי זה מפריע, ריבון העולמים?

אברהם יחזקאל: אגיד לך למה זה מפריע, כי זה לא רשמי.

אברהם יחזקאל: זה צריך להיות רשמי.

אברהם יחזקאל: זו בדיוק הבעיה, חד וחלק.

אברהם יחזקאל: תעשו את זה רשמית, לא מתחת לשולחן.

אברהם יחזקאל: תודה.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון עצמו.

אפי אושעיה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אפי אושעיה: אחריה – חבר הכנסת מיכה גולדמן; אחריו – חבר הכנסת שבח וייס.

אפי אושעיה: אחרון הדוברים – חבר הכנסת רפאל פנחסי.

אפי אושעיה: חבר הכנסת אלול, אני יודע שבאת ממשחק חשוב ביותר, גייסת הרבה כסף לילד החוסה, אבל אני מבקש לחזור לסדר התקין.

אפי אושעיה: נא לשבת.

שבח וייס: רוצים לדעת מי ניצח.

רפאל אלול: הכנסת הפסידה אבל עם ישראל הרוויח.

רפאל פנחסי: כמה הכנסת הפסידה?

רפאל אלול: 3:1.

אפי אושעיה: בבקשה, חברת הכנסת גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש בתוכנו קהילות וקבוצות שמסיבות ששמורות אתן רוצות לקיים אורח חיים משלהן, ואני חושבת שכל אחד חייב לכבד את הפרטיות של הזולת וגם את אורח החיים שלו.

תמר גוז'נסקי: לכן קיימות במדינת ישראל אפשרויות שונות להסדרים בנושאים שונים שקשורים למגורים, לתחבורה ולכל מיני נושאים חשובים אחרים, כמו חינוך ועוד.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק שחבר הכנסת אבי יחזקאל העלה פה נוגעת לא לכך שמי שמארגן חיים כך או אחרת מוצא לנכון לקבוע סידור כזה בנושאים שמעניינים אותו, למשל ההפרדה שלא מקובלת עלי בנושא של נשים וגברים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שזה קיים בחופי רחצה, למשל.

תמר גוז'נסקי: כל הדברים האלה הם דברים הגיוניים ומקובלים.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא, מה לעשות כאשר קו נסיעה משרת לא רק אוכלוסייה מסוימת.

תמר גוז'נסקי: לדעתי, כאן מתחילה הבעיה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שצריך לקבוע הסדרים מאוד ברורים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שחבר הכנסת אבי יחזקאל לא מציע שלא לקבוע הסדרים, אבל הוא מציע שההסדרים האלה ייקבעו באופן נפרד מהתחבורה הציבורית.

תמר גוז'נסקי: התחבורה הציבורית צריכה להיות פתוחה לכל אחד בלי שום אפליה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו עכשיו מטפלים, למשל, בצורך לאפשר לנכים להשתמש בתחבורה ציבורית.

תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שקשה מאוד לנכים לעלות לאוטובוס רגיל אם אין בו המדרגה המיוחדת שמאפשרת לנכה להיכנס.

תמר גוז'נסקי: לכן אנחנו צריכים להתחשב בכל מיני קבוצות בחברה הישראלית.

תמר גוז'נסקי: אבל בין זה לבין מצב שבאים ההסכמים האלה וקובעים בתוך חברות אוטובוסים שמקבלות תקציב ממשלתי מסובסד, שתעריפי הנסיעה נקבעים על-ידי הממשלה – אני חושבת ששם זה לא יאה.

תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שהצעתו של חבר הכנסת אבי יחזקאל היא במקומה, ואני אתמוך בה.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אפי אושעיה: תודה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת מיכה גולדמן, בבקשה.

אפי אושעיה: אחריו – חבר הכנסת שבח וייס; אחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

אפי אושעיה: שלוש דקות, בבקשה.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני כבר לא יודע אם לצחוק או לבכות.

שבח וייס: אתה יודע מה?

שבח וייס: לא זה ולא זה.

מיכה גולדמן: הצעת החוק של חבר הכנסת אבי יחזקאל מתייחסת לתחבורה ציבורית שקיימת היום בבני-ברק ומאפשרת לאותם יהודים חרדים לנסוע בתחבורה ציבורית בהפרדה בין גברים לנשים.

מיכה גולדמן: אם הצעת החוק תתקבל, זה יביא אותנו למציאות, כך אני מתאר לעצמי, שלקראת הבחירות הבאות, אדוני היושב-ראש, אנחנו נתחיל לראות אוטובוסים לפי צבעים.

מיכה גולדמן: יהיה אוטובוס בצבע צהוב – תדע שזה של ש"ס; יהיה אוטובוס בצבע כחול – תדע שזה של אגודת ישראל; יהיה אוטובוס בצבע אדום, הוא יהיה של המפד"ל.

מיכה גולדמן: יהיה אוטובוס בצבע לבן – זה לחילונים.

מיכה גולדמן: לכן, אני אומר לנו, חברי הכנסת, אנחנו צריכים להיות מאוד זהירים מכך שאנחנו נפעיל באמצעות חוקים קווי תחבורה ציבורית.

מיכה גולדמן: אני בטוח שחבר הכנסת אבי יחזקאל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, מציע החוק, לקראת הקריאה השנייה והשלישית יאפשר לחברי הכנסת, בעיקר מהסיעות החרדיות, לקבוע חלוקה של האוטובוס לשלושה חלקים: בחלק הראשון יהיו חילונים, בחלק האמצעי יהיו הגברים, בחלק האחורי יהיו הנשים.

רפאל פנחסי: אני מציע הפוך.

רפאל פנחסי: בחלק הקדמי יהיו נשים, שוויון – – –

מיכה גולדמן: חבר הכנסת פנחסי, אני חשבתי שאתה תציע בתיקון שיהיה מיניבוס שיאפשר לאותן נשים מעל גיל 60 שיעלו על המיניבוס, שיהיה בעיקר לאלה מעל גיל 60.

אפי אושעיה: תודה רבה, חבר הכנסת גולדמן.

מיכה גולדמן: לכן, אני רוצה להציע לחבר הכנסת אבי יחזקאל, שלקראת הקריאה השנייה והשלישית נשב עם המפלגות החרדיות והדתיות כדי להגיע להסכמה בדרישה לקואליציה הבאה – תחבורה ציבורית בבני-ברק חינם.

אפי אושעיה: תודה רבה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת שבח וייס, בבקשה.

אברהם יחזקאל: סליחה אדוני היושב-ראש, הציע חבר הכנסת – – – מהמגזר הדתי, ואומר: אני מציע לאבי יחזקאל, ליוזם, לבוא בדברים לאחר הקריאה הראשונה – – –

משה גפני: – – –

רפאל פנחסי: אין לך רוב.

רפאל פנחסי: אתה לא יודע מה מחכה לך.

שבח וייס: חברים יקרים, אני לא יודע, אם יש ביניכם הסדר – – – חבר הכנסת פנחסי, אם יש הסדר בינך לבין חבר הכנסת אבי יחזקאל, אז אני צד להסדר.

רפאל פנחסי: אם הוא מסכים לדחות את ההצבעה – – –

שבח וייס: אני רוצה שחבר הכנסת אבי יחזקאל יתייחס אלי כמו אל כל חברי סיעתו כאן, שהם לא באולם.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אפי אושעיה: חבר הכנסת יחזקאל.

שבח וייס: אני מבקש שאתה תתייחס אלי כאל כל חברי סיעתך שהם לא באולם.

שבח וייס: אני לא אתמוך בחוק הזה, אני לא אצביע נגדו; אני לא באולם.

שבח וייס: זאת אומרת, החיים הקלים שעושים פה 30 חברים, אגב רוב הזמן, זה נוח מאוד.

רפאל פנחסי: חבר הכנסת יחזקאל, אתה מוכן לדחות את ההצבעה?

שבח וייס: רגע, אני רוצה להציע לו משהו.

שבח וייס: לנו יש בעיה, כמו בכל סיעה.

שבח וייס: יש חברות, אנחנו רוצים לעזור לחברים, וחבר הכנסת אבי יחזקאל הוא חבר טוב ועושה עבודה יוצאת מן הכלל כיושב-ראש ועדת הכלכלה.

שבח וייס: אני לחוק הזה לא מסכים.

שבח וייס: אני לא רוצה להפריע לו, אני אציע איזו הצעה עוד מעט.

שבח וייס: בכלל, יש לי בעיה עם עודף חקיקה, חשבתי כך גם כשהייתי יושב-ראש הכנסת.

שבח וייס: הכנסת היא זרוע מחוקקת והיא צריכה לעשות מאמץ עליון לחוקק כמה שפחות.

שבח וייס: נשמע מוזר?

שבח וייס: אם מסתדרים בלי חקיקה, לא צריך להכניס את החקיקה.

שבח וייס: לי לא מפריע אם לתחנה מגיעים שני אוטובוסים של אותה חברה: מי שרוצה, נכנס לאוטובוס לא-כשר, ומי שרוצה, נכנס לכשר למהדרין.

שבח וייס: לא מפריע לי.

שבח וייס: אין לי גם אובססיה, ואני יודע שגם לאבי יחזקאל אין אובססיה כזאת.

שבח וייס: אני יודע שאין לו אובססיה כזאת.

שבח וייס: אני אומר זאת לא כהערה נגד אבי יחזקאל, הוא בסדר בעניין הזה.

שבח וייס: אין לי צורך נפשי כל שבוע להמציא משהו נגד החרדים.

שבח וייס: זה לא יושב עלי חזק מדי – ואחר כך לכתוב סיכומי בחירות, למה מפלגת העבודה לא מקבלת אף קול מהציבור הדתי.

שבח וייס: כבר נמאס לי.

רפאל פנחסי: אבי יחזקאל, כדאי שתקשיב.

אפי אושעיה: חבר הכנסת פנחסי, אתה יודע איזה מין יהודי, שומר מצוות – – –

שבח וייס: והוא דווקא שומר מסורת וכן הלאה.

רפאל פנחסי: אבל יש לו פריימריס.

שבח וייס: עזוב את הפריימריס, הוא את השלב הזה עבר והוא פופולרי מאוד.

שבח וייס: היתה איזו בעיה לפני חודשיים, שלושה-ארבעה-חמישה-שישה חודשים, זה עלה על סדר-היום.

שבח וייס: אפשר לצאת מזה בהצעה לסדר-היום, ואפשר בצורת חקיקה.

שבח וייס: הצעה לסדר-יום – אחד נואם, שני עונה, אנחנו מעבירים לוועדה, מכירים את הריטואל הזה.

שבח וייס: אני לא רוצה שיקימו שם חברות נפרדות.

שבח וייס: לא רוצה לדחוף אתכם ואותנו לגטאות נוספים על ארבעה גלגלים.

שבח וייס: זה לא נראה לי עניין מרכזי, וכשאני בודק זאת בפועל, זה ממש לא מפריע לאף אחד.

שבח וייס: אם בא אוטובוס אחרי אוטובוס, החילוני נכנס לרגיל.

שבח וייס: אני, למשל, לו הייתי שם בתור, "בכיף" הייתי נכנס גם לאוטובוס כשר למהדרין, מתיישב במחצית של הגברים ולא הייתי מרגיש לא נוח מכך שאני מכבד איזשהו סידור.

שבח וייס: אין לי בעיה עם זה – לא נפשית, לא אידיאולוגית.

שבח וייס: יש לי בעיה פוליטית.

שבח וייס: לי יש בעיה פוליטית עם זה.

אברהם יחזקאל: זה חלק מהפירגון במפלגת העבודה.

שבח וייס: זה מסוג החוקים שייצרו תהום בינינו לבין הציבור החרדי, סתם.

שבח וייס: אני רוצה לבקש מחבר הכנסת אבי יחזקאל, שאם הוא באמת משוכנע בכל לבו שצריך למצוא כאן סידור – הרי אם תהיה היום הצבעה, זה ייפול.

אברהם יחזקאל: מנין לך שזה ייפול?

שבח וייס: אם לא ייפול, לא ייפול.

שבח וייס: אני לא משתתף בהצבעה הזו; כלומר, אני דומה לשורה הראשונה של המפלגה שלי, לשנייה, לשלישית, לרביעית.

שבח וייס: אני אומר לך, אבי, זה חוק באמת לא חיוני גם לגבי מי שמאוד מקפיד על הפרדת דת ומדינה, בכלל מגמה מאוד מעניינת שפה מתרחשת.

שבח וייס: זה פשוט הרבה יותר מתאים לאנשים שיש להם נטייה לייצר בעיות.

שבח וייס: זאת תחושתי, אני מתבטא בעדינות כי אבי חבר שלי, אחרת הייתי אומר זאת קצת יותר חריף.

שבח וייס: אני לא משתתף בהצבעה הזאת, כמו השורה הראשונה של ההנהגה שלי.

אפי אושעיה: תודה רבה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת יצחק כהן, שלוש דקות בבקשה.

אפי אושעיה: אחריו – חבר הכנסת רפאל פנחסי.

אפי אושעיה: אחרון הדוברים – חבר הכנסת משה גפני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המציע אבי יחזקאל, איפה הוא?

קריאה: יצא.

יצחק כהן: אלמלא הכרתי את חבר הכנסת אבי יחזקאל וזה היה נופל על שולחני, הייתי תוהה ונדהם – מי זה הטיפוס שכל כך מציק לו שציבור מנהל אורח חיים על-פי תורת ישראל, על-פי ההלכה?

יצחק כהן: זה מציק לו עד כדי כך שהוא מגיש הצעת חוק לשנות אורח חיים של ציבור שלם?

יצחק כהן: מעניין מה היו אומרים אבי יחזקל וחבריו אם הייתי מגיש הצעת חוק להקים בשינקין מחיצה באמצע הכביש – שבצד אחד יהיו גברים ובצד שני יהיו נשים.

שבח וייס: אגב, בשינקין יש יחסים יוצאים מן הכלל בין דתיים, חרדים וחילונים.

יצחק כהן: נכון.

שבח וייס: זה אזור מרכזי של אנשי שמאל – – –

יצחק כהן: יש הרבה חוזרים בתשובה בשינקין.

תמר גוז'נסקי: יש שם דתיים מתונים.

שבח וייס: הרבה כבוד הדדי, ולכן יש שם דתיים מתונים.

תמר גוז'נסקי: לא זורקים שם אבנים.

יצחק כהן: לא זורקים אבנים בשום מקום, תמר גוז'נסקי.

יצחק כהן: המקום היחיד שבו זורקים אבנים זה באינתיפאדה.

יצחק כהן: רק באינתיפאדה זורקים אבנים.

תמר גוז'נסקי: באמת.

יצחק כהן: לא זורקים אבנים בשום מקום.

יצחק כהן: זה הכול פרובוקציה שלכם.

תמר גוז'נסקי: באמת, בבר-אילן לא זרקו?

יצחק כהן: אבי יחזקאל, אני קורא לך להוריד את ההצעה המצחיקה הזאת.

יצחק כהן: זכית בגימיק, הצחקת את כולם, גם את החברים שלך ממפלגת העבודה.

יצחק כהן: הצחקת את כולם, תמשוך את זה, חבל על הזמן.

יצחק כהן: אני מבין שאולי ההשפעה של ההסתה בתקשורת שהיתה בשבוע שעבר ב"ידיעות אחרונות" – – –

אפי אושעיה: אולי התקשורת אשמה בהצעה.

יצחק כהן: לא, לגבי המקרה שקרה בבני-ברק, והיום ראיתי הודעת חרטה והבהרה של העיתון, שבו הוא מודיע שהוא נכשל בשקר ובהסתה.

יצחק כהן: אני קורא לזה גם אנטישמיות ועלילת דם.

יצחק כהן: אבל, במשך שבוע ימים או שבועיים, זה היה ברבעי עמודים, בחצאי עמודים, וההבהרה של העיתון היום היתה באינץ' קטן בסוף העיתון – בקושי רואים את זה.

יצחק כהן: אבי, אל תיכשל אותו כישלון, תמשוך את זה.

יצחק כהן: תמשוך את ההצעה שלך, תכבד את עצמך, את החברים שלך.

אברהם יחזקאל: תפסיקו עם ההתנשאות הזאת.

אפי אושעיה: חבר הכנסת רפאל פנחסי, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת משה גפני.

מיכה גולדמן: אולי נוותר ונצביע?

רפאל פנחסי: אני מסכים.

רפאל פנחסי: אם כולם יוותרו, אני מוכן להצבעה.

אפי אושעיה: נאפשר לחבר הכנסת שבח וייס, יש לו הצעה מקורית.

שבח וייס: לא מקורית.

שבח וייס: תראו מה שקרה פה.

שבח וייס: בסיעה שלנו החליטו לתמוך בהצעה הזאת.

שבח וייס: חבר הכנסת אבי יחזקאל במובן מסוים קיבל פה גיבוי של כל הסיעה; לא של כולה, של רובה.

שבח וייס: כשהוא מגיע לפה, לעבודה, הוא לבדו עם עוד שניים-שלושה חברים, שחלקם תומכים בחוק וחלקם לא; אנושי לגמרי.

שבח וייס: לכן, אני פונה אליו עוד הפעם: תראה, יכול להיות שהחוק ייפול, תנסה להגיע להידברות ותביא אותו עוד פעם לקריאה ראשונה.

אברהם יחזקאל: אני מנסה כל הזמן.

אפי אושעיה: תודה רבה, חבר הכנסת וייס.

אפי אושעיה: חבר הכנסת פנחסי, בבקשה.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני פונה לחבר הכנסת אבי יחזקאל.

רפאל פנחסי: אני לא חושב שהוא עשה זאת בכוונה, אבל הוא מביא לעימות דתיים-חילונים.

רפאל פנחסי: זה לא חוק שצריך להגיע לדתיים-חילונים.

רפאל פנחסי: אנא, אני פונה ומצטרף לפנייתו של חבר הכנסת שבח וייס: תדחה את ההצבעה, נשב להידברות.

רפאל פנחסי: אין לי ספק, שגם לך אין פה מגמות להכעיס ציבור שלם, שחי עם זה בשלום.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת בן-עמי, אתה הולך הביתה?

קריאות: כן.

רפאל פנחסי: חבר הכנסת אבי יחזקאל, אתה מקבל את הפנייה ודוחה את ההצבעה, או שאתה רוצה בכל זאת לקיים את ההצבעה?

אברהם יחזקאל: ייפול – ייפול.

רפאל פנחסי: ייפול – ייפול?

רפאל פנחסי: אז אני רוצה להתייחס בכל זאת להצעת החוק.

אברהם יחזקאל: מה הקטע?

אברהם יחזקאל: הרי מפלגת העבודה מגמגמת כל החיים שלה.

רפאל פנחסי: תסלח לי, חבר הכנסת אבי יחזקאל, אני, כתושב בני-ברק, יכול להעיד, אני עובר שם, אני נמצא שם יום-יום, ואני רואה את התחבורה.

רפאל פנחסי: חברת "דן", חברה ממלכתית, היא עושה את זה מבחינת הכדאיות שלה.

רפאל פנחסי: אם לא היה כדאי לה, היא לא היתה מפעילה קווי "מהדרין", כיוון שיש שם "חאפרים" שלוקחים את הנוסעים האלה שרוצים הפרדה בין גברים לנשים בישיבה באוטובוסים.

רפאל פנחסי: לכן חברת "דן" מצאה לנכון להפריד בין אוטובוס לאוטובוס – יש אוטובוס שנוסע רגיל וכולם עולים בו, ויש אוטובוס שכתוב עליו "מהדרין".

רפאל פנחסי: עולים הנוסעים שרוצים ישיבה בהפרדה; נשים יושבות בחלק אחד של האוטובוס וגברים בחלק אחר של האוטובוס.

רפאל פנחסי: מה רע בזה?

רפאל פנחסי: התושבים לא מתלוננים.

רפאל פנחסי: האם קיבלת תלונה מאיזה תושב?

אברהם יחזקאל: כן.

אברהם יחזקאל: התשובה היא: כן, קיבלתי.

רפאל פנחסי: אני, כתושב העיר, עובר שם יום-יום, ואני רואה שאף אחד לא מדבר על זה, וגם חברת "דן" לא מתלוננת על זה, בגלל הכדאיות שלה.

רפאל פנחסי: לכן, לעשות חקיקה בנושא שמקובל בין האזרחים, לפי אורח החיים של התושבים, מה זה מפריע לך או לי?

אברהם יחזקאל: אני נגד אורח החיים של התושבים?

אברהם יחזקאל: למה אתה קובע את זה, חבר הכנסת פנחסי?

רפאל פנחסי: החקיקה שלך היא נגד זה.

רפאל פנחסי: אתה מקומם נגדך ציבור שלם, שחי עם זה טוב.

אברהם יחזקאל: אתה קובע דברים לא נכונים.

רפאל פנחסי: תסלח לי, אני עוד לא ראיתי חקיקה – אמרת לי בארבע עיניים שאתה רוצה לחכות בין קריאה שנייה לשלישית, שיהיה הסדר.

אברהם יחזקאל: שר התחבורה לא פה, זה אומר משהו.

רפאל פנחסי: אז בוא נעשה הפוך – שקודם שר התחבורה ייתן רשיון למפעיל אחר.

אברהם יחזקאל: אני כועס על אלי גולדשמידט, זאת הבעיה.

אברהם יחזקאל: הוא כבר חודש מושך אותי בעניין הזה.

רפאל פנחסי: אני פונה שוב לחבר הכנסת אבי יחזקאל: אין פה מגמה להפיל את החוק, אלא רוצים הידברות אתך.

רפאל פנחסי: אנחנו פונים אליך ומבקשים לדחות.

רפאל פנחסי: יש לנו רוב.

רפאל פנחסי: אבל אם אתה עומד על זה, לא תהיה ברירה ונצטרך להפיל את זה.

רפאל פנחסי: תודה רבה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת גפני – לא נמצא.

קריאות: – – –

דוד טל: חבר הכנסת אפי אושעיה.

דוד טל: חכה, סליחה, חבר הכנסת יחזקאל, לא, אני לא מאפשר לך.

דוד טל: אני קראתי לחבר הכנסת אפי אושעיה, הוא יישא את דברו, יאמר מה שיש לו לומר, ואנחנו נשמע אותו בקשב רב.

אברהם יחזקאל: למה?

אברהם יחזקאל: כי המפלגה דפוקה.

רפאל פנחסי: זה יזיק למפלגה שלך בעתיד.

אברהם יחזקאל: לא נכון.

דוד טל: ידידי, חבר הכנסת יחזקאל, אין צורך לכעוס.

דוד טל: חבר הכנסת אפי אושעיה, בבקשה.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אני ביקשתי את רשות הדיבור, משום שחברי הדתיים, החרדים, עושים עוול לחבר הכנסת יחזקאל.

אפי אושעיה: אתם יודעים מהיכרות אישית אתו – – –

קריאות: – – –

אפי אושעיה: סליחה, חבר הכנסת פנחסי, תן לי רגע.

אפי אושעיה: מה שאני אומר, כשבא יהודי כמו אבי יחזקאל, שהוא באמת בעד דו-קיום, בעד חרדים, בעד דתיים, איש שומר מסורת – מה שאומר חבר הכנסת יחזק

אפי אושעיה: אל זה דבר פשוט מאוד: בתחבורה הציבורית צריכים לאפשר לכל אחד לנסוע כאוות נפשו, בלי לעשות כל הפרדה ובלי לפגוע ברצונות, בזכויות, באפשרויות לציבורים מסוימים לבחור לעצמם את האופן שבו הם ירצו לנסוע.

אפי אושעיה: אם בבני-ברק ירצו לעשות הפרדה בין נשים לגברים, או ירצו לעשות הפרדה מוחלטת – רק גברים או רק נשים, בשעות כאלה ואחרות – יעשו את זה בהסדרים מיוחדים.

אפי אושעיה: אני אומר לכם כאן, עכשיו, מתוך היכרות שלכם עם חבר הכנסת יחזקאל, הוא אומר לכם: חברים יקרים, אני בא מרצוני ואומר לכם, תסכימו רק באופן עקרוני שלא צריך להגביל בתחבורה הציבורית מגזרים כאלה או אחרים.

אפי אושעיה: החוק יתקדם לפי הקצב שאתם תקבעו, בשיתוף פעולה אתכם.

קריאות: – – –

אפי אושעיה: סליחה, בהבנה יחד אתכם.

אפי אושעיה: והוא מתחייב, לא כחבר כנסת מהשורה, אלא כיושב-ראש ועדת הכלכלה, שהחוק אמור להיות נדון אצלו.

אפי אושעיה: אני אומר לכם, גם בקרב חברי במפלגת העבודה יש חברי כנסת שיכולים להציע הצעות כאלה שהייתי אומר לכם: אתם אל תלכו לסידור הזה, משום שאין להם הערכים, המסורת וההיכרות, גם האישית, גם הציבורית ובוודאי היהודית-הדתית, כמו לחבר הכנסת יחזקאל.

אפי אושעיה: לכן, תהיו עם אוזן קשובה.

אפי אושעיה: תקשיבו למה שהוא מציע לכם, משום שזה אבי יחזקאל.

אפי אושעיה: אני מציע לכם לשמוע, להפעיל שיקול דעת, כי החוק הזה, על-פי ההתחייבות שלו, לא יעבור בלי תיאום אתכם.

אפי אושעיה: לכן כדאי להפעיל שיקול דעת נוסף ולא ללכת להתנגחות דווקא בנושא שלא צריך לעורר מחלוקת.

יצחק כהן: החוק הזה מתאים לפורים.

אברהם יחזקאל: תפסיק להשמיץ.

דוד טל: חבר הכנסת כהן.

אפי אושעיה: אני מסכם ואומר, אני אומר לך באופן אישי: צריך לתת לכל ציבור לנהוג במנהגיו.

קריאות: – – –

אברהם יחזקאל: בושה וחרפה.

קריאות: – – –

אפי אושעיה: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת, תודה רבה, אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת יחזקאל, בבקשה, ואני מאוד מבקש שלא להפריע לדובר.

אברהם יחזקאל: אני מבקש לגלות עכשיו קבל עם ועדה סקופ, שאתה, חבר הכנסת איציק כהן, היית שותף לו.

דוד טל: אל תעשה את זה.

אברהם יחזקאל: אני אעשה את זה, עכשיו, ברגע זה.

אברהם יחזקאל: שתי דקות לפני ההצבעה לבחירת נשיא המדינה, שתי דקות לפני ההצבעה – זאת שערורייה שבאים לפה ועושים אותי אויב הדתיים – היתה לי שיחה עם איש שאני מעריץ, באשר להצבעה על נשיא המדינה.

אברהם יחזקאל: לפרט מי, חבר הכנסת כהן?

יצחק כהן: איך שאתה רוצה, איך שאתה מרגיש.

אברהם יחזקאל: יום אחרי הזיכוי, קיבלתי טלפון, אחד המרגשים בחיי, מאיש שאני מעריץ, מעריץ אותו.

אברהם יחזקאל: כשהייתי צריך מזור אישי, לאבא שלי, הלכתי לאותו איש שאני מעריץ.

אברהם יחזקאל: ובאים לפה אנשים ומעמידים אותי כאויב הציבור הדתי?

אברהם יחזקאל: מישהו מכם יהפוך אותי לפחות דתי?

אברהם יחזקאל: אני כבר לא מזרחי-מסורתי?

אברהם יחזקאל: אז מה אתה אומר, חבר הכנסת כהן, שעכשיו אתה מתנפל עלי?

יצחק כהן: אני לא מתנפל עליך, חבר הכנסת יחזקאל.

אברהם יחזקאל: אתה לא מתבייש, תגיד לי?

יצחק כהן: אתה לא מתבייש?

אברהם יחזקאל: איך אתה עושה כדבר הזה?

אברהם יחזקאל: ואתה יודע את ההערצה שלי לאותו אדם.

אברהם יחזקאל: אני לא הולך ומצטלם כשאני מדבר אתו, ואני מדבר אתו כי אני מעריץ אותו; אני חושב שהוא איש גדול בתורה.

אברהם יחזקאל: אני, הנה, חבר כנסת של מפלגת העבודה, מודיע, כי אני מקבל כאן עצות ובקשות ואמירות ממישהו שאני מעריץ, ויבואו לפה ויגידו: אבי יחזקאל אויב הדתיים – –

יצחק כהן: מי אמר את זה?

יצחק כהן: ההיפך אמרו – – –

אברהם יחזקאל: – – אויב החרדים.

אברהם יחזקאל: רבותי, אתם תבינו דבר אחד, תקשיבו, אני מדבר מהלב שלי.

אברהם יחזקאל: הטענה שלי היא לא אליכם.

אברהם יחזקאל: הטענה שלי היא למפלגת העבודה.

אברהם יחזקאל: זאת מפלגה שמגמגמת בנושאים של דתיים, הולכת צעד אחד קדימה ושני צעדים אחורה.

אברהם יחזקאל: תחליטו לאיזה כיוון הולכת מפלגת העבודה, חד וחלק; כך עשיתם עם המזרחים ואיבדתם אותם, ואת הדתיים אנחנו מאבדים.

אברהם יחזקאל: תגידו את האמת שלכם.

אברהם יחזקאל: אתם בעד אפליה?

אברהם יחזקאל: אתם נגד אפליה?

שמואל הלפרט: איזו אפליה?

רפאל פנחסי: איזו אפליה?

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת הלפרט, אל תפריע לי, תירגע.

אברהם יחזקאל: הייתי יכול להיות חלק מאותו ציבור של מפלגת העבודה שעושה "עליהום" על הציבור הדתי, ואני לא.

אברהם יחזקאל: יכול להעיד על זה חבר הכנסת רביץ.

אברהם יחזקאל: חבר הכנסת רביץ היה עד שמיעה למה שקרה היום.

אברהם יחזקאל: אמרתי: אני מוכן להביא את הצעת החוק הזו לקריאה ראשונה ובזה לסיים, ולהמשיך בהתדיינות, כי אני חושב שמה שמגיע למגזר הדתי – בזכות מגיע, על השולחן מגיע.

אברהם יחזקאל: אז מה אתם תעשו לי רוב ומיעוט?

אברהם יחזקאל: זה הפתרון?

אברהם יחזקאל: להראות קבל עם ועדה שהיום הצלחתם להפיל הצעת חוק למניעת אפליה ציבורית בתחבורה, רחמנא ליצלן, זה ההישג שלכם?

רפאל פנחסי: זה ההישג שלך.

אברהם יחזקאל: לא, זה ההישג שלך, שאתה מצטרף למי – – – אתם רוצים לכפות את דעתכם.

אברהם יחזקאל: תעשו את זה בדרכי נועם.

אברהם יחזקאל: אני מודיע לך חד וחלק, ברגע זה, חבל, במקום שתרוויחו ידיד אתם מפסידים ידיד.

אברהם יחזקאל: אולי תרוויחו עוד קול, אולי תרוויחו בתקציב עוד כמה מיליונים, אבל עשו זאת בגלוי.

אברהם יחזקאל: מה שמגיע לאוכלוסייה שלכם, שיהיה גלוי ובצדק יגיע.

אברהם יחזקאל: אבל, לא.

אברהם יחזקאל: תגייסו עוד שמונה, כי אנחנו במשחק כדורגל.

אברהם יחזקאל: אתם בוודאי חושבים שאני אביא את זה עכשיו להצבעה, נכון?

רפאל פנחסי: כן.

רפאל פנחסי: הכנסת תצביע על זה.

אברהם יחזקאל: אני מודיע לכם חד-משמעית, מתוקף סמכותי – – –

רפאל פנחסי: זו לא סמכותך.

אברהם יחזקאל: תסלח לי, אל תתלהב כל כך.

אברהם יחזקאל: מה הצלחת לעשות?

אפי אושעיה: אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, בתוקף סמכותך למשוך את החוק בקריאה שנייה ושלישית כיושב-ראש ועדת הכלכלה.

אפי אושעיה: יש עוד דיון.

אפי אושעיה: הדבר היחיד שאתה יכול לעשות, היות שהאזנת בקשב רב לדברי חברי הכנסת, אתה יכול למשוך את החוק לצורך מחשבה נוספת.

מיכה גולדמן: תסכימו לזה.

רפאל פנחסי: לא.

אפי אושעיה: חבר הכנסת פנחסי – – –

אברהם יחזקאל: מה אתה מיתמם?

אברהם יחזקאל: על מה אתה מיתמם?

מיכה גולדמן: אני מבקש שתסכימו.

רפאל פנחסי: טוב, הסכמתי.

אברהם יחזקאל: הסכמתם.

אברהם יחזקאל: רבותי, אולי לא אצליח היום להעביר את החוק, אבל יש כאן בעיה.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בתוך דקה.

אפי אושעיה: היות שחבר הכנסת יחזקאל בחר להשיב, אנחנו חייבים להצביע.

אפי אושעיה: היות שאנחנו חייבים להצביע, עם תום דבריו של חבר הכנסת אבי יחזקאל אנחנו נצביע.

אברהם יחזקאל: למה לא אמרת את זה לפני שעליתי?

אפי אושעיה: משום שאמרנו את זה בהתחלה.

אברהם יחזקאל: אז תקרא לחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אברהם יחזקאל: תראה מה אתם עושים, אני לא מבין את העניין.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אני אומר פעם נוספת.

אברהם פורז: הוא יכול לבקש – – –

אפי אושעיה: אני קובע מה הוא יכול.

אפי אושעיה: אמרתי בתחילת הדיון ובמשך הדיון, שאם חבר הכנסת אבי יחזקאל יבקש למשוך את החוק לצורך מחשבה נוספת, ויתחשב במה שאמרו לו פה חברי הכנסת, הוא יכול לעשות זאת.

אפי אושעיה: היות שחבר הכנסת יחזקאל בחר לעלות ולהשיב מעל הדוכן לחברי הכנסת על אמירותיהם, לפי התקנון חייבים לעבור להצבעה עם תום דבריו.

אפי אושעיה: חבר הכנסת וייס, בבקשה.

שבח וייס: אני רוצה לתת עצה.

שבח וייס: אנחנו פה, לדעתי, על התפר.

שבח וייס: זה לא מקרה, כי אני הייתי אחד מאלה שביקשו מחבר הכנסת אבי יחזקאל מחשבה שנייה מסיבות פוליטיות, ציבוריות, על-פי השקפתי.

שבח וייס: במובן מסוים אני מרגיש את עצמי קצת אשם, כי אולי היה לי שמץ של השפעה עליו למחשבה שנייה.

שבח וייס: מה שעשה חבר הכנסת אבי יחזקאל כשהוא עלה מהאולם לדוכן, הוא כבר ידע שהוא רוצה לבקש למשוך את החוק למחשבה שנייה.

שבח וייס: הוא פשוט עלה להסביר את הסיבות.

שבח וייס: על רקע זה לא הייתי רואה את זה כסיכום דיון אלא כהסברת הסיבות לבקשתו, והייתי מאפשר לו, על התפר, בנסיבות האלה לעשות את זה.

שבח וייס: מה עוד שלעניין זה יש כאן הסכמה רחבה, ואני מבקש כאן חצי חנינה.

רפאל פנחסי: – – –

אברהם יחזקאל: רבותי, אני מבקש לקיים הצבעה על החוק ככתבו וכלשונו, ואם אני אפול זה בסדר, הצלחתם לגייס מול חברי ממפלגת העבודה רוב של דתיים נגד החוק למניעת הגבלה בשימוש בתחבורה ציבורית.

אברהם יחזקאל: הנה, הצלחתם לגרום לכך – – –

מיכה גולדמן: לוועדה.

אברהם יחזקאל: לא רוצה ועדה, נמאס מההתקפלויות האלו.

אברהם יחזקאל: רבותי, הנה הרוב.

אברהם יחזקאל: אני רוצה שיראו, הרוב הזה נגד אפליה?

אברהם יחזקאל: – לא, הוא בעד אפליה, אבל מתחת לשולחן.

רפאל פנחסי: לא, זה לא מתחת לשולחן.

אברהם יחזקאל: מתחת לשולחן אתה עושה.

אברהם יחזקאל: כך תעשו בתקציב.

אברהם יחזקאל: ואם נפסיד עכשיו, מה יצרתם לכם?

אברהם יחזקאל: עוד אויב, עוד אויבים לדרך שלכם.

אברהם יחזקאל: במקום שהדרכים שלכם יהיו דרכי נועם, גייסתם חברים מהחדרים והתוצאה תהיה תשעה נגד שמונה.

אברהם יחזקאל: מה עשיתם?

אברהם יחזקאל: חברי חבר הכנסת רביץ, אולי הוא יגיד שהוא לא שמע סיכום אחד פה, ובגלל זה שר התחבורה לא פה ויושב-ראש הקואליציה לא פה.

אברהם יחזקאל: הסיכום אמר: תעבירו את החוק בקריאה ראשונה ונמשיך הלאה, לא נזוז.

אברהם יחזקאל: ואתם באים לכאן וגייסתם לכם רוב, רחמנא ליצלן, ותפילו את אויב הדתיים, ותפילו את אבי יחזקאל, אויב ש"ס – ואני לא, ולא אתן לאף אחד את התענוג לעשות אותי אויב שלכם.

אברהם יחזקאל: אבל אתם מובילים מהלך שבמקום דרכי נועם, של התדיינות והידברות, תפילו.

אברהם יחזקאל: אין דבר, תצליחו.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אנחנו נאפשר לחבר הכנסת אבי יחזקאל לשוב למקומו ונעבור להצבעה על הצעת חוק למניעת הגבלה בשימוש בתחבורה ציבורית, התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה.

אפי אושעיה: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת הגבלה בשימוש בתחבורה ציבורית, התשנ"ח–1998, לוועדה לא נתקבלה.

אפי אושעיה: אם כן, 10 בעד, 11 נגד, אין נמנעים.

אפי אושעיה: הצעת חוק למניעת הגבלה בשימוש בתחבורה ציבורית, התשנ"ח–1998, לא עברה.

אפי אושעיה: (קריאה ראשונה)

אפי אושעיה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון בסדר-היום: הצעת-חוק למניעת גנבות כלי רכב (הוראת שעה), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת רפאל אלול.

אפי אושעיה: יציג את החוק מציע החוק, חבר הכנסת רפאל אלול.

רפאל אלול: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הגשתי ליושב-ראש הכנסת גלויות ששלח הציבור לחברי הכנסת בדרישה לתמוך בחוק למניעת גנבת כלי רכב.

רפאל אלול: בזמן שישבתי אצל יושב-ראש הכנסת נגנבה עוד מכונית.

רפאל אלול: מאז הצהריים נגנבו עוד 50 כלי רכב.

רפאל אלול: חבר הכנסת גדעון עזרא, אני מדבר על אלה שאין בהן איתורן.

רפאל אלול: כל עשר דקות נגנבת מכונית בישראל.

רפאל אלול: מסרתי ליושב-ראש הכנסת אלפי גלויות שהגיעו לידי, ועדיין מגיעות אלפי גלויות נוספות, ממוינות עכשיו, והן תגענה לידיכם, חברי חברי הכנסת.

רפאל אלול: מדי יום אני מקבל שיחות מאזרחים שמבקשים לסייע בהעברת החוק.

רפאל אלול: אני מפנה אותם אליכם.

רפאל אלול: אני אומר להם: תתקשרו לחברי הכנסת, דברו אתם, כי אתם כאן, כולנו יכולים לעזור לציבור.

רפאל אלול: תפקידנו לסייע לציבור, לפעול למענו.

רפאל אלול: האמינו לי, אנחנו יכולים.

רפאל אלול: אנחנו לא יכולים להתעלם מהציבור, אנחנו לא יכולים להמשיך ולסבול את התופעה הזו כאילו דבר לא קרה.

רפאל אלול: זה פשע מאורגן, מערכת כלכלית של מאות מיליוני שקלים שגדלה מדי יום.

רפאל אלול: למה לא?

רפאל אלול: אם לממשלה יש תעוזה, שתסכים להצעת החוק הזו, ואני מקווה מאוד שהיא מתקרבת להסכמה.

רפאל אלול: יש ועדה מצוינת, ועדת-לפידות, והיא כתבה המלצות.

רפאל אלול: בהצעת החוק שלנו אימצנו את מרבית ההמלצות.

רפאל אלול: צוותי מומחים ישבו והכינו הצעה שאינה יקרה, והיא יכולה להביא להפחתה משמעותית של מספר כלי הרכב הנגנבים.

רפאל אלול: בין המועד שבו עברה ההצעה בקריאה טרומית להיום, משרד התחבורה הציע הצעה חוק שעולה בקנה אחד עם חלק ניכר מהצעתי, אבל ההצעה של משרד התחבורה אינה מקיפה מספיק.

רפאל אלול: כל שנותר הוא להצביע בעד החוק ולתת לעם ישראל סיבה טובה להאמין ברצונם הטוב של חברי הכנסת.

חנן פורת: מה הנקודה המרכזית שאתה מוסיף על הצעת החוק הממשלתית?

רפאל אלול: יחידת משטרה מיוחדת שמטפלת בגנבות רכב.

רפאל אלול: על-ידי מעט רצון טוב נוכל אולי להביא לכך, שבשנה הבאה נישן יותר טוב בלילה.

רפאל אלול: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבטיח לכל חברי הכנסת, אפשר לישון טוב לא פחות אם חולפות עשר דקות שבהן לא נגנבת מכונית.

רפאל אלול: תודה.

חנן פורת: איפה זה נדון?

רפאל אלול: בוועדת הכלכלה.

אפי אושעיה: תודה רבה לחבר הכנסת אלול.

אפי אושעיה: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת:

ש' כרם: הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 25), התשנ"ח–1998, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ולקריאה שלישית; והצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 17), התשנ"ח–1998, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ש' כרם: תודה.

אפי אושעיה: תודה לסגנית המזכיר.

אפי אושעיה: (קריאה ראשונה)

אפי אושעיה: אני מבין שחברי הכנסת ויתרו על זכות הדיבור?

שבח וייס: אני לא ויתרתי, ואסביר לך למה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת גולדמן ויתר.

אפי אושעיה: חבר הכנסת שבח וייס, דקה אחת, בבקשה.

אפי אושעיה: בין כך ובין כך נצטרך להמתין חמש דקות.

קריאות: אין צורך.

שבח וייס: יש צורך, אני אעזור להעביר את הזמן.

שבח וייס: רציתי לעלות ולהגיד שאני תומך בחוק, ולהצביע, אבל אני מנצל את שתי הדקות כדי להבהיר את פשר הצבעתי בחוק הקודם.

שבח וייס: אני עשיתי כאן מאמץ שהחוק הזה יחזור לדיון משותף.

רפאל פנחסי: הסכמנו.

שבח וייס: אני יודע.

שבח וייס: אני סברתי, שעם כל חילוקי הדעות הקשים שיש לנו אתכם, יש דברים שלא צריך לעשותם ואפשר להתקיים בדו-קיום.

שבח וייס: זו תפיסתי, ונתתי לזה ביטוי במאמרי ובספרי, גם לגבי תוצאות הבחירות – השמאל מול אחרים – כשעסקתי בנושא.

שבח וייס: אמרתי, שבכמה תחומים היה בנו יצר התגרות, כמו שלא פעם יש לכם, וזה לא נחוץ.

שבח וייס: גם ראיתי שאנשי השמאל המובהקים, כמו סיעת מרצ ואחרים, לא היו כאן בדיון על החוק הזה.

שבח וייס: אני מבין את הסיבה.

שבח וייס: הסיבה אומרת: יש עיקר, משני וטפל, ופה העניינים מסתדרים.

שבח וייס: אלא שהיתה כאן בעיה, ואני רוצה לומר את זה בקשר לאבי יחזקאל, חברי הטוב.

שבח וייס: מותר לעשות את זה.

שבח וייס: החוק הזה אושר בסיעה, אני לא מבין למה, והוא נשלח לחזית כשהוא מרגיש גיבוי של הסיעה כולה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת שבח וייס, כפי שאתה יודע, הנהלת סיעת העבודה לא דנה במהות החוק, כמו שעושות מפלגות אחרות.

אפי אושעיה: כשחבר כנסת מסיעת העבודה מציע הצעה, לא מדקדקים בפרטים.

שבח וייס: להבא צריך לדקדק, אחרת זה מדגדג לדעת הקהל ולכולנו.

רפאל פנחסי: היתה הרגזה מיותרת.

שבח וייס: חבר הכנסת פנחסי, חקיקה היא דבר רציני, וצריך לדקדק.

שבח וייס: אילו הייתי שם, הייתי מנסה לומר לחבר הכנסת אבי יחזקאל: כאן לא היתה תקרית, דנו על זה כהצעה דחופה והיא נפתרה בסידור סביר; מדובר על קהל בבני-ברק שחי עם העניין הזה.

שבח וייס: זה לא עלה יפה.

שבח וייס: בראותי מצב שבו חבר סיעה חש שיש לו גיבוי מלא והוא נשאר כאן בלי גיבוי, מסיבה חברית הצבעתי עבורו, אף שדעתי היא כפי שהיא והדברים נגמרו כפי שנגמרו.

שבח וייס: אני רוצה שזה יירשם בפרוטוקול.

שבח וייס: זו ההשתתפות שלי בחוק של חבר הכנסת רפי אלול, ובחוק הזה אני תומך "בכיף", אין שום בעיה.

אפי אושעיה: בבקשה, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שבח וייס, אני רוצה לומר משפט לזכותו של חבר הכנסת אבי יחזקאל.

משה גפני: כשחבר הכנסת אבי יחזקאל הניח את החוק הזה על שולחן הכנסת, היתה בעיה, והיא התפרסמה.

משה גפני: מה שקרה בינתיים, במשך החודשים הללו היתה הידברות בשטח עם האנשים, עם חברת "דן" וחברת "אגד".

משה גפני: מאז העסק עובד בהידברות, בשקט, בדרכי נועם וללא בעיה.

משה גפני: הבאת החוק היום בגיבוי של סיעת העבודה היתה טעות ממדרגה ראשונה, משום שאין בכך כל צורך.

משה גפני: גם סיעת העבודה, שמדברת על פלורליזם ועל זה שכל אחד יכול לעשות את דרכו בהידברות – – –

אפי אושעיה: חבר הכנסת גפני, אני מצטער, אני מבקש לא לעשות מזה ויכוח.

אפי אושעיה: היתה פה הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת אבי יחזקאל – – –

משה גפני: לא ויכוח.

משה גפני: אני אומר את זה בחברות ולא בקנטרנות, אני אומר את זה באופן אמיתי.

משה גפני: הנושא הזה נפתר בהידברות ולא היה צורך להביאו.

משה גפני: הסכמנו להעביר את העניין הזה ללא הצבעה ולהידבר, מכיוון שהבעיה נפתרה בהידברות.

משה גפני: אני גר בבני-ברק, יש פה רבים שמכירים את הציבור שם, הקו עובד ובשקט.

משה גפני: תודה רבה.

אפי אושעיה: תודה.

אפי אושעיה: חבר הכנסת רפאל פנחסי, בבקשה.

רפאל פנחסי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בנושא הקודם, שכל חברי התייחסו אליו – אני מתפלא על חבר הכנסת אבי יחזקאל, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

רפאל פנחסי: אחרי ויכוח היתה הסכמה ולא היתה פה מטרה להביס אותו.

רפאל פנחסי: אמרנו: לא נצביע, אבל הוא עמד על זה ואמר: לא, תצביעו ותפילו את החוק.

רפאל פנחסי: גם כשהיתה הקריאה הטרומית, הוא הבטיח שהוא ידבר לפני שהוא יביא את החוק לקריאה ראשונה – תבדקו את זה בפרוטוקולים – והוא לא עשה את זה.

רפאל פנחסי: לכן אנחנו חששנו.

רפאל פנחסי: לגופו של עניין, לחוק של חבר הכנסת אלול – אני רוצה לברך אותו, זו הצעת חוק רצויה וחשובה: למנוע את המגפה של גנבת כלי רכב.

רפאל פנחסי: לכן אנחנו מבקשים לעבור להצבעה וכולנו נצביע בעדו.

אפי אושעיה: חבר הכנסת חנן פורת, אחרון, בבקשה.

חנן פורת: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לשם שינוי, אני מתכוון להתייחס רק לחוק של חבר הכנסת רפי אלול, ובמשפט אחד: כל הכבוד לו.

חנן פורת: חבר הכנסת רפי אלול, גם בהלכה היהודית יש מושג שנקרא "מכת מדינה", ולמיגדר מילתא, לגדור פרצה, וזו פרצה מזעזעת.

חנן פורת: אתה כותב שזה מדי שנה, אבל צריך לדעת שהאחוז עולה מדי שנה בשנה.

חנן פורת: בהמשך החקיקה של החוק, אני מבקש שתדגיש נקודה אחת: צריך לדעת שכל זרועות האבטחה והביטחון שותפות בחסימת הפרצה.

חנן פורת: היום, צבא-הגנה לישראל מתנער במידה רבה מהאחריות שלו בשטח לשתף פעולה עם המשטרה בעניין הזה.

חנן פורת: במסגרת השלב הנוסף של החקיקה ארצה שגם גורמי הביטחון, צה"ל, ייכנסו לזה, מפני שמבעיה פלילית הדבר הופך לבעיה ביטחונית במלוא מובן המלה.

חנן פורת: תודה.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, זו לא רק בעיה של הצבא, גם משטרת ישראל ממומנת על-ידי חברות הביטוח, והן לא נותנות שירות בעניין הזה.

אפי אושעיה: חברי הכנסת, הצעת חוק למניעת גנבות רכב (הוראת שעה), התשנ"ח–1998, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת רפי אלול, שזכה פה לשבחים מכל חברי הבית.

אפי אושעיה: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

אפי אושעיה: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת גנבות רכב (הוראת שעה), התשנ"ח–1998, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אפי אושעיה: בעד – 11, נגד אין, נמנעים אין.

אפי אושעיה: אם כן, הצעת החוק אושרה פה-אחד ותועבר לוועדת הכלכלה להמשך דיון והכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אפי אושעיה: אם כן, אנחנו נועלים את ישיבת הכנסת.

אפי אושעיה: תם סדר-היום.

אפי אושעיה: הישיבה הבאה – מחר בשעה 16:00.

אפי אושעיה: תודה.

אפי אושעיה: הישיבה נעולה.