ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 131, 1997-09-09 00:00

דן תיכון: היום יום שלישי, ז' באלול התשנ"ז, 9 בספטמבר 1997.

דן תיכון: ישיבת הכנסת פתוחה.

דן תיכון: לפני שנתחיל בסדר-היום וכדי להמתין לאנשי סיעת העבודה – הם גמרו את הישיבה שלהם?

דן תיכון: מישהו יודע?

דן תיכון: חבר הכנסת טריף, גמרו?

סאלח טריף: כנראה.

דן תיכון: כי ביקשו לעכב בכמה דקות.

דן תיכון: אני אמתין עוד כמה דקות.

דן תיכון: במשכן מצויים 71 חברי כנסת.

דן תיכון: נוכח תקריות שהיו לחברי הכנסת בעת שהותם בחוץ-לארץ במקומות שונים בעולם, אני חוזר ומבקש: מי שיוצא לחוץ-לארץ, ייכנס ללשכת קצין הכנסת, יירשם ויקבל תדריך.

דן תיכון: עד שיגיעו – הודעת הממשלה על מינוי סגני שרים.

דן תיכון: ימסור את ההודעה סגן השר סילבן שלום.

דן תיכון: בבקשה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי סעיפים 38 ו-54(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי חבר הכנסת יגאל ביבי וחבר הכנסת אריה גמליאל חדלו להיות סגני השר לענייני דתות, עם החלטת ראש הממשלה כי הוא יכהן כשר לענייני דתות במקום השר אליהו סויסה, וזאת אור ליום י' באב התשנ"ז, 12 באוגוסט 1987.

סילבן שלום: על-פי סעיף 37(א) לחוק האמור, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי חבר הכנסת יגאל ביבי וחבר הכנסת אריה גמליאל מונו על-ידי ראש הממשלה והשר לענייני דתות לסגני השר לענייני דתות.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, נכבד את זכר הנרצחים והנופלים בדקת דומייה.

דן תיכון: אני מבקש לקום.

דן תיכון: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של הנרצחים והנופלים.

דן תיכון: )

דן תיכון: בבקשה לשבת.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, עוד בטרם הסתיימו ימי האבל על נפגעי הרצח בשוק מחנה-יהודה ושוב אותן תמונות קשות, ושוב אותם מראות זוועה: גופות הרוגים, זעקות פצועים, אנשים שותתי דם מוטלים על הארץ ומחלצים, נושאי אלונקות, מסתובבים ביניהם.

דן תיכון: אנו כאן בכנסת, ועמנו העם כולו, כואבים את כאבן של המשפחות השכולות, המבכות את הרוגי הטרור במדרחוב ברחוב בן-יהודה.

דן תיכון: לבנו עם שלוש הנערות – סמדר אלחנן, זיכרונה לברכה, סיוון זרקה, זיכרונה לברכה, ויעל מרגלית בטווין, זיכרונה לברכה, שלושה פרחים שלא הספיקו לפתוח ניצן ונקטפו.

דן תיכון: אנו דואבים על מותו של רמי קוזשווילי, זיכרונו לברכה, בן משפחה מסור ואוהב שנרצח במקום עבודתו.

דן תיכון: אנו מבכים את מותו של אליהו מרקוביץ, זיכרונו לברכה, החלל החמישי שנפטר אתמול.

דן תיכון: מנוי וגמור עמנו למוטט את התשתית של ארגוני הטרור.

דן תיכון: ביעור המחבלים הוא יעד ראשוני שלנו.

דן תיכון: לא נסבול כל תמיכה וכל עידוד לטרור.

דן תיכון: ה"חמאס" הוא חוד החנית של הטרור, אך לא נוכל לשחרר מאחריות את ראשי הרשות הפלשתינית.

דן תיכון: עליה לזכור, כי מפיצי המוות רוצים בחיסול הסיכוי שעוד נותר לסיומו של סכסוך הדמים הממושך בינינו לבין העם הפלשתיני.

דן תיכון: אין המלחמה בטרור מבטלת את תהליך השלום.

דן תיכון: הוא יימשך, וגם אם יתארך – השלום בוא יבוא.

דן תיכון: אולם המשך הטרור עלול לערער את אמונת העם בדרך השלום ולכרסם בה.

דן תיכון: ללא תמיכת העם, לא נוכל ללכת קדימה.

דן תיכון: בשם הכנסת ובשמי אני, אנו שולחים מכאן את רגשות השתתפותנו ביגון העמוק של המשפחות ומייחלים להחלמת הפצועים.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, הכנסת מבכה את בניה, מיאנה להינחם.

דן תיכון: בימים האחרונים נפלו על אדמת ארץ אויב מיטב הבנים.

דן תיכון: הנופלים, לוחמי השייטת וחיילי נח"ל וגולני, כולם לוחמים מעולים, סיירים ואנשי עולם הדממה.

דן תיכון: "באתי לתת למולדת את המירב" – נימק סמ"ר גיא גולן, זיכרונו לברכה, את בקשתו בשאלון הקבלה לשייטת.

דן תיכון: ואכן, גיא וחבריו, שהזדהו עמו, בוודאי, נתנו לא רק את המירב, הם נתנו הכול, את חייהם הצעירים.

דן תיכון: צעירים אלה הם המיטב שיש לנו; זו קבוצה מובחרת של אנשים שמייחדים אותם אהבה עזה למולדת ואמונה עמוקה בצדקת הדרך, ערכי התנדבות ונכונות להקרבה.

דן תיכון: בשעה מרה זו לישראל, כשהאומה כולה עטופת יגון, יש מקום לוויכוחים בינינו, אבל צריך לזכור, שבימים אלה ממשיך צה"ל להגן על גבול הצפון, ואנשיו ממשיכים לצאת למשימות בלבנון.

דן תיכון: חיילים אמיצים אלה מצפים מאתנו למלות חיזוק ועידוד.

דן תיכון: יש לכבד את זכר המתים, ואת הוויכוח הלגיטימי והמחלוקת הכנה לדחות למועד קרוב שבוא יבוא.

דן תיכון: יהי זכר יקירי העם הנופלים במערכה על קיום כולנו ברוך.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לסדר-היום.

דן תיכון: על-פי שתי דרישות של יותר מ-60 חברי הכנסת יעלה הנושא: הפיגוע בירושלים והאירועים בלבנון כדיון סיעתי, אבל במסגרת הצעות דחופות לסדר-היום.

דן תיכון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אהוד ברק.

דן תיכון: חמש דקות, בבקשה.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אלה ימים קשים וכואבים לכולנו.

אהוד ברק: 15 אנשים איבדנו במחנה-יהודה.

אהוד ברק: עם השר שרנסקי נשאתי את אלונקתו של שמחה פרנד, אדם ערירי שעבר את השואה והגיע לארץ, ולא היה לו אפילו מניין מבין בני משפחתו ומקורביו שיוכל לעמוד לידו כשאנחנו קוברים אותו.

אהוד ברק: חמישה נשרפו בלבנון.

אהוד ברק: פגשתי את משפחתו של החייל בן העדה האתיופית שגסס בבית-החולים "רמב"ם", כשהם כבר יודעים שבנם לא יצא מהשרפה הזאת בחיים, והם מחכים בחוץ לבשורה הנוראה.

אהוד ברק: חמישה איבדנו במדרחוב.

אהוד ברק: ראיתי אתמול בבית-החולים "הדסה" עין-כרם את איתי מרקוביץ.

אהוד ברק: מתוך עין אחת פגועה והשנייה פתוחה הוא מנסה להעלות על פניו חיוך, כשאביו גוסס קומה אחת מעליו, ואיתי בן ה-12 יודע שאביו לא יראה את אור היום הבא.

אהוד ברק: 11 לוחמים איבדנו בלבנון.

אהוד ברק: הייתי בביתו של מאהר דרש, הרופא הדרוזי שצורף מהתותחנים אל כוח החילוץ, ושם, בקור רוח, בין הפצועים וחלקי הגופות, תחת אש, מצא את מותו.

אהוד ברק: הכרתי את יוסי קורקין שנים ארוכות במבצעים.

אהוד ברק: קר רוח, אמיץ לב, חזק; אדם שתמיד היו לוחמיו מוכנים ללכת אחריו, באש ובמים, והוא הוביל אותם אל מותו ואל מותו של כל הכוח המבצע, חוץ מארבעה.

אהוד ברק: אתמול התבשרנו על קצין נוסף שנהרג בלבנון.

אהוד ברק: יש דיון מיוחד של הכנסת; ראש הממשלה איננו כאן בדיון, ואני שואל – מדוע?

אהוד ברק: אלה ימים קשים וכואבים; ימים שבהם הכאב, השכול והזעם מאחדים את כולנו לעמידה אחת, מחבקים את המשפחות, תומכים את הפצועים, מגבים את צה"ל, את לוחמיו ומפקדיו, את האנשים הנפלאים שעושים יום ולילה בהגנה על אורח חיינו ובהגנה על הבית.

אהוד ברק: הולכים ללוויות, מדברים עם הורי הילדות, עם נפגעי המדרחוב, עם נפגעי מחנה-יהודה.

אהוד ברק: הטרור נמצא גם בלבנון וגם ברחובות ירושלים.

אהוד ברק: הטרור מנסה לשבור את רוחנו ולא רק להרוג את נפגעיו, ואסור שנישבר.

אהוד ברק: רק ביחד נוכל לעמוד.

אהוד ברק: רק ביחד נוכל לקבוע ששום דבר לא יוכל להכניע אותנו.

אהוד ברק: אבל הימים האלה הם גם ימים של חשבון נפש.

אהוד ברק: ככה, כמו שזה נראה בשבועות האחרונים, זה לא יכול להימשך.

אהוד ברק: 15 חודשים מאז נבחרה הממשלה, שראשה הבטיח לנו שלום בטוח, שראשה השתלח בראש הממשלה הקודם ובזה שקדם לו וקבור בהר-הרצל, יצחק רבין, על כך שהם לא מביאים פתרון לטרור, והוא ידע איך להביא; ראש ממשלה שהבטיח, שהוא יודע מה לעשות, שהוא יכניע את הטרור, שאמהות תוכלנה לישון בשקט כאשר הילדים מסתובבים ברחובות.

אהוד ברק: מה אנחנו רואים היום?

אהוד ברק: בידוד מדיני, מבוי סתום, קיפאון, אובדן דרך, אין ביטחון, אין שלום, יש טרור, אין תקווה.

אהוד ברק: בכל מקום שאני מסתובב בו ברחבי הארץ – בשווקים, בחדרי ההלבשה ומאחורי הבמה של פסטיבל הזמר המזרחי אתמול, ב"בריכת השולטן", בבתי-החולים, בין הפצועים מהפיגועים ובין הוריהם, נשמעת שאלה אחת – לאן אנחנו הולכים?

אהוד ברק: לאן הממשלה הזאת מובילה אותנו?

אהוד ברק: מה קרה, לאן התאדו כל ההבטחות?

אהוד ברק: מה קרה לשלום הבטוח?

אהוד ברק: מה קרה למכירת האשליות?

אהוד ברק: איך קנינו את האשליות האלה?

אהוד ברק: אין ביטחון, אין שלום, יש טרור, ואין תקווה.

אהוד ברק: יש טרור ואין תקווה.

אהוד ברק: 15 חודשים אחרי עליית הממשלה הזאת לשלטון, בתוך הבידוד ובתוך המבוי הסתום מנסה ראש הממשלה לגלגל את האחריות אל הממשלה הקודמת.

אהוד ברק: על איזה הסדר מדיני אנחנו מדברים?

אהוד ברק: מי ישב שבעה חודשים עם ערפאת בדיונים, עד שהוא הוציא הסדר חדש, טוב יותר, לפי דעתו, שארזנו אותו ומכרנו אותו בטלוויזיות בכל העולם ולאזרחי המדינה כהסכם החשוב של הממשלה החדשה?

אהוד ברק: הסכם חדש.

אהוד ברק: הפעימות שעכשיו אנחנו דנים עליהן אינן הפעימות של פרס ורבין, הן הפעימות של בנימין נתניהו, שחתם עליהן עם ערפאת בנוכחות אמריקנית על-פי לוח הזמנים שלו, על-פי מה שהוא הבטיח, והכול מתפורר.

אהוד ברק: עוד לפני חודש שמענו את ראש הממשלה מתהדר בהישג האדיר שלו: זה היה קשה, הטרור כאב, לא היה פשוט לעקור אותו, אבל עשינו את זה.

אהוד ברק: מה עשינו?

אהוד ברק: מה עשית, ראש הממשלה?

אהוד ברק: והחמור מכול – הרס התקווה.

אהוד ברק: אין שלום ואין ביטחון, יש טרור ואין תקווה, ולאן אנחנו הולכים?

אהוד ברק: מה מחכה לנו בהמשך הדרך עם הפלשתינים?

אהוד ברק: אינתיפאדה אלימה, מזוינת.

אהוד ברק: מה נרוויח ממנה?

אהוד ברק: מה האלטרנטיבה שלך, ראש הממשלה?

אהוד ברק: מה מחכה לנו בהמשך בלבנון?

אהוד ברק: לא נכון שאין אלטרנטיבה.

אהוד ברק: דרושה ממשלה אחרת, דרושה דרך אחרת, דרוש סוג אחר של רצינות.

אהוד ברק: דרושה תנופה ביטחונית-מדינית גם מול הפלשתינים וגם מול הסורים והלבנונים.

בנימין אלון: – – –

דליה איציק: – – – איזו חוצפה – – –

דן תיכון: חבר הכנסת בני אלון.

דן תיכון: חברת הכנסת דליה איציק.

אהוד ברק: אין לבנימין נתניהו ואין לכל תומכיו שום אלטרנטיבה לתהליך המדיני, רק עוד טרור, עוד מרחץ דמים ובלפסט או בוסניה בארץ-ישראל.

אהוד ברק: אנחנו יודעים את האמת, הישרים שביניכם יודעים את האמת – רק התהליך המדיני יביא בסופו של דבר להיפרדות בינינו לבין הפלשתינים, ורק היפרדות בינינו לבין הפלשתינים תביא לביטחון פיזי לאזרחי ישראל ותביא בסופו של דבר לסיכויי שלום ושכנות טובה.

אהוד ברק: אין דרך אחרת.

אהוד ברק: מה שאתם מובילים אליו הוא אסון.

אהוד ברק: אני אומר לכם: נתניהו מתנהג לפעמים כאילו הוא לא מבין על מה מדובר.

אהוד ברק: אני יודע שחלק מכם מבינים על מה מדובר, ואתם תישאו אתו באחריות ביום של הפיצוץ הגדול.

אהוד ברק: יש דרך אחרת, והיא הדרך של אחריות ביטחונית ומדינית, תנופה ביטחונית ומדינית.

אהוד ברק: אנחנו צריכים לדרוש מערפאת את חיסול הטרור של ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי", אבל יחד אתו אנחנו צריכים לחדש את התיאום המדיני-הביטחוני אתו.

אהוד ברק: אין סיכוי ואין דרך להתנתק מהסדרי הביניים גם אם נלך לדיון יותר מהיר על הסדר הקבע.

אהוד ברק: בסופו של דבר צריך להיות ברור, שרק היפרדות ברוח התוכנית שלנו, רק היפרדות מהפלשתינים תוך כדי הגנה על הביטחון שלנו ועמידה נחרצת עליו, אבל תוך כדי גמישות בנושאי פרוצדורה, בנושאים טכניים ובנושאי תדמית שכל כך חשובים לממשלה הזאת – רק הדרך הזאת תוביל לתוצאה.

אהוד ברק: באופן דומה בלבנון.

אהוד ברק: רק עמידה על שלנו, בשום אופן לא נסיגה חד-צדדית, בשום אופן לא לזוז בלי הסכם.

אהוד ברק: צה"ל חזק מספיק, עם כל מה שקרה בימים האחרונים, לעמוד גם עוד חודש או חודשיים, שנה או שנתיים אם צריך.

אהוד ברק: עם זה, אסור לשקוע בשגרה וצריך לחפש כל דרך כדי לפתור את הבעיה הזאת.

אהוד ברק: הדרך שאני מאמין בה היא דו-שיח ישראלי-לבנוני על הסכם בינינו לבינם, בערבות סורית לצד הלבנוני מול האמריקנים, על ביצוע מדורג של יציאה מלבנון – מבוקרת, מודרגת, מהקל אל הכבד, כאשר בכל קטע שאנחנו זזים ממנו נכנסים כוחות בין-לאומיים וכוחות לבנוניים ויש לנו זמן לראות אם הם מצליחים או לא מצליחים להביא ביטחון.

אהוד ברק: למי יפריע אם יתייצבו שלושה שבועות או ארבעה שבועות צבא לבנון וכוחות בין-לאומיים בג'זין, ואחר כך בעישייה או בסוג'וד, ואחרי עוד שלושה שבועות בוואדי שאבה?

אהוד ברק: בשום מקום מהמקומות האלה לא רואים את מדינת ישראל.

אהוד ברק: ואם יתברר שיש כתובת, צריך להמשיך את הדבר הזה בהדרגה ולהבטיח את עתידם של אנשי צד"ל.

אהוד ברק: אבל לא רק בתחום המדיני-הביטחוני, בכל תחום שהוא.

אהוד ברק: ראינו אתמול בלילה איך הקיפאון בתחום המדיני מביא לקיפאון בתחום הכלכלי, דוחק אותנו להעדר הכנסות, לגירעונות ולפגיעה חמורה בכל העדיפויות של הממשלה הקודמת ובכל העדיפויות שדרושות באמת למדינת ישראל בטיפול בשכבות חלשות, בטיפול בחינוך.

אהוד ברק: מה יקרה עם האבטלה, מה קורה ביישובי הצפון, מה קורה לגמלאים?

אהוד ברק: רק דרך אחרת, רק ממשלה אחרת יכולה להוביל את מדינת ישראל מחדש אל ביטחון, אל שלום, אל חברה מתוקנת ואל תקווה.

אהוד ברק: עשו טובה לכל הציבור, תנו לנו להחזיר את התקווה לעם.

אהוד ברק: לכו הביתה.

אהוד ברק: נתניהו, התפטר.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

חיים רמון: האם ראש הממשלה אחרי כל פיגוע יברח מהכנסת?

חיים רמון: אחרי כל פיגוע הוא לא בא לכאן.

חיים רמון: הוא לא מתבייש?

חיים רמון: אני מציע שתעיר לראש הממשלה.

דן תיכון: אני אדבר אתו.

דן תיכון: אינני יכול להכריח אותו לבוא לכאן.

חיים רמון: אבל אתה יכול להעיר לו, אדוני היושב-ראש.

חיים רמון: אם הוא לא מבין בעצמו – – –

דן תיכון: שמעתי, שמעתי.

דן תיכון: אתה לא צריך לחזור שש פעמים כדי שאני אבין בפעם השביעית.

אורי אור: הוא רוצה שהציבור ישמע.

יוסי שריד: אם הוא לא בא – – –

חיים רמון: כל פיגוע הוא בורח.

חיים רמון: בעבר הוא היה בא, עכשיו הוא בורח.

דן תיכון: רבותי, הממשלה החליטה ששר הביטחון ישיב, והוא נמצא כאן.

חיים רמון: שיבוא וישמע – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, עד כאן.

דן תיכון: שמעתי.

יוסי שריד: גם כשהוא ישנו הוא איננו, כך שזה לא משנה.

דן תיכון: רבותי, אתם מפריעים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שכל דקה מעשר הדקות שלי תהיה באותו אורך כמו חמש הדקות שעברו.

דן תיכון: תהיה, תאמין לי.

חיים רמון: תהיה יושב-ראש האופוזיציה – – –

מאיר שטרית: אני מוותר על העונג.

מאיר שטרית: אני מוכן לוותר על עשר הדקות ומוותר על התענוג הזה, ידידי.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני מבקש מכאן, כמובן, אני מניח גם בשם חברי וחברי הכנסת האחרים, לשלוח תנחומינו למשפחות של הנפגעים בפיגוע הטרור ושל החללים, אנשי השייטת שנהרגו בפעולה בלבנון.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שחשבתי שאחרי ההשתלחות בראש הממשלה בישיבת סיעת העבודה הבוקר אולי נרגעו הרוחות.

מאיר שטרית: אני רואה שהן עוד לא נרגעו.

מאיר שטרית: יכול להיות שהמוצא היחיד מכל המצב של חברי האופוזיציה זה להשתלח השתלחות בלי גבולות בראש הממשלה.

מאיר שטרית: אם זה עושה לכם טוב על הנשמה, תמשיכו.

מאיר שטרית: אני חושב, שזה לא יעיל, לא מועיל; ושמעתי גם עכשיו את יושב-ראש מפלגת העבודה מבקר כמעט כל פן בפעולותיה של הממשלה.

אורי אור: – – –

דליה איציק: לקרסוליים שלכם לא נגיע בהסתה.

מיכה גולדמן: – – –

חיים רמון: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת גולדמן.

דן תיכון: חבר הכנסת חיים רמון, אני לא יודע מה קרה לך היום.

דן תיכון: הרי אתה לא תהיה חמישי שתחזור על אותם משפטים.

חיים רמון: הוא לא בא.

דן תיכון: בסדר, הוא לא בא.

מאיר שטרית: מה אתם מתרגשים?

מאיר שטרית: אמרתי בסך הכול לאהוד ברק שהוא ביקר.

מאיר שטרית: מה אתם כל כך רוצים להגן עליו?

מאיר שטרית: לא כל אחד יהיה שר, חכו.

מאיר שטרית: אתם לא תהיו שרים כל כך מהר.

מאיר שטרית: אהוד לא זקוק להגנה הזאת.

מאיר שטרית: עזבו אותו.

אופיר פינס-פז: מי כמוך יודע שלא כל אחד יהיה שר.

מאיר שטרית: אני עוד לא תקפתי אותו.

מאיר שטרית: מה אתם מגינים עליו?

מאיר שטרית: לא תקפתי אותו במלה אפילו, אולי גם לא אתקוף אותו.

מאיר שטרית: מה אתם רוצים?

מאיר שטרית: תנו להשמיע דעה.

מאיר שטרית: לא הפרעתי לאיש במלה אחת.

מאיר שטרית: גם כשהוא דיבר כיבדנו אותו, כמובן, כראש אופוזיציה, ושמענו את דבריו בשקט.

מאיר שטרית: אני חושב, שכדאי לשמוע גם את הדברים שלנו בשקט, אפילו אם לעתים לא מסכימים.

מאיר שטרית: בסדר, מותר להתווכח על זה, זה מהותו של הפרלמנט.

מאיר שטרית: שמעתי כמובן ביקורת כמעט על כל פן של פעולות הממשלה, ובצדק.

מאיר שטרית: כראש האופוזיציה תפקידו לבקר את הממשלה.

מאיר שטרית: אבל הדרך האחרת היחידה ששמעתי היא להחליף את הממשלה.

מאיר שטרית: גם את זה אני מבין.

מאיר שטרית: כראש אופוזיציה ודאי שהדרך היחידה שהוא רואה כמטרה היא להחליף את הממשלה.

סופה לנדבר: – – –

מאיר שטרית: אבל לא שמעתי בינתיים תוכניות אלטרנטיביות בשום נושא שיושב-ראש האופוזיציה העלה.

מאיר שטרית: אני חושב שאתה צריך להציג, קונקרטית, מה תעשה בנושאים שמנית.

מאיר שטרית: על לבנון הוא דיבר.

מאיר שטרית: אני דווקא מסכים אתו ואני משבח אותו על כך.

עבד-אלוהב דראושה: הוא אמר.

דן תיכון: רבותי, נא לתת לו לדבר.

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה.

מאיר שטרית: רבותי, אני גם משבח אותו על כך.

מאיר שטרית: אני גם משבח אותו, לא רק מבקר.

דן תיכון: לא אתן להפריע.

דן תיכון: לא.

מאיר שטרית: אבל בנושא הסכם השלום עם ערפאת.

מאיר שטרית: רבותי, בואו ננתח את המצב.

מאיר שטרית: מה בעצם קרה?

מאיר שטרית: נכנסה ממשלה שאולי מלכתחילה לא הסכימה להסכם אוסלו.

מאיר שטרית: כשהיינו באופוזיציה הממשלה הנוכחית התנגדה בכל תוקף להסכם הזה.

מאיר שטרית: אבל בלית ברירה, מאחר שההסכם נחתם, הממשלה אמרה שהיא מכבדת את ההסכם והיא תרצה לקדם אותו, ונתניהו עושה את זה חרף ההתנגדויות מבית ומבחוץ.

מאיר שטרית: עכשיו – – –

עבד-אלוהב דראושה: היא שינתה את ההסכם של ראש הממשלה הקודם.

מאיר שטרית: רגע, נעזוב רגע, חבר הכנסת דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: היא המיתה אותו.

מאיר שטרית: אף אחד לא ממית אותו.

עבד-אלוהב דראושה: ראש הממשלה ממית אותו.

אהוד ברק: חבר הכנסת שטרית – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה.

אהוד ברק: אני רוצה להגיד משהו, עובדתית.

מאיר שטרית: כן, בבקשה.

אהוד ברק: הדיונים המדיניים כרגע הם היישום של הסכם שנתניהו דן עליו במשך שבעה חודשים עם ערפאת, חתם בערבות אמריקנית, קבע תאריכים לפעימות.

אהוד ברק: כרגע מבצעים את ההסכם של הממשלה הזאת, לא של הקודמת.

מאיר שטרית: אמת.

אהוד ברק: רק הערה עובדתית.

מאיר שטרית: אז גם אני אשיב לך עובדתית.

מאיר שטרית: הרי לפני הממשלה הזו, אין חולקים על כך שהממשלה הקודמת הלכה לקראתו של ערפאת דרך מאוד מרחיקה לכת.

מאיר שטרית: חתמו הסכם מאוד נדיב אתו, הלכו לקראתו כמעט בכל פן שעולה על הדעת.

מאיר שטרית: ויתרו לו – – –

 אברהם-בייגה שוחט: – – –

מאיר שטרית: גם אני, אני תמכתי.

 אברהם-בייגה שוחט: אתה לא הצבעת נגד.

מאיר שטרית: חבר הכנסת בייגה, אני תומך בהסכם השלום גם עכשיו, בכל לבי, לא שיניתי את עמדתי.

מאיר שטרית: אני רק מציין עובדות – שהלכתם לקראתו בכל דרך אפשרית.

מאיר שטרית: זה מנע מהם להפעיל טרור נגדנו?

עבד-אלוהב דראושה: ראש הממשלה – – –

מאיר שטרית: הרי הפעילו טרור.

מאיר שטרית: בתקופתו של פרס כראש ממשלה, נביא השלום, לא היו פצצות באוטובוסים?

עבד-אלוהב דראושה: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, לא יותר.

מאיר שטרית: אז אני לא זוכר שמישהו מהליכוד רץ לערפאת והצדיק את ההתנגדות שלו ואת העובדה שישראל פועלת לא נכון וראש הממשלה פועל לא נכון.

מאיר שטרית: לא רצנו לערפאת, ביקרנו אותם כאן במשך שנה.

דליה איציק: לאמריקנים רצתם.

אלי בן-מנחם: – – –

מאיר שטרית: לערפאת?

דליה איציק: לאמריקנים.

אלי בן-מנחם: הנפתם שלטים שרבין רוצח.

מאיר שטרית: חברת הכנסת איציק, האמריקנים הם בעלי ברית שלנו.

דליה איציק: – – –

דן תיכון: רק רגע, חבר הכנסת שטרית.

דן תיכון: רבותי, אני מבקש.

דן תיכון: הנואם הקודם דיבר, איש לא הפריע לו.

אלי בן-מנחם: אנחנו מזכירים לו.

דן תיכון: חברת הכנסת דליה איציק, איש לא הפריע.

דן תיכון: ואין סיבה שחבר הכנסת מאיר שטרית לא יוכל להשלים משפט אחד.

עבד-אלוהב דראושה: הוא מגן על עמדות לא – – –

דן תיכון: בסדר, אתה תלמד לשמוע דברים שלא מוצאים חן בעיניך.

אלי בן-מנחם: שהליכוד הוציא אותם.

אלי בן-מנחם: נתנו כסף לאנשים לעשות – – –

דן תיכון: חבר הכנסת בן-מנחם, תאמין לי שבוודאי מהצד הזה – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת דראושה, אני לא יודע על אילו עמדות אני מגן, לפי דבריך.

מאיר שטרית: אני מגן על כך שלא יעלה על הדעת שמישהו בכלל בעולם או בישראל – ואני מקווה גם אצל הפלשתינים, אף שלצערי זה לא המצב – יצדיק שימוש בכלי טרור של פגיעה באזרחים או בילדות משום שמשהו לא מוצא חן בעיניו בהסכמים.

עבד-אלוהב דראושה: אף אחד לא מסכים עם זה – – –

מאיר שטרית: ואתה מסכים לזה?

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מסכים לזה.

מאיר שטרית: אז אתה רואה?

מאיר שטרית: אז מה אתה מתווכח אתי?

מאיר שטרית: אין לך ויכוח אתי.

מאיר שטרית: אני אומר לך, חבר הכנסת דראושה, שהמשך של פעולות הטרור – ואני חושב שאין פה מחלוקת בין צדי הבית – – –

עבד-אלוהב דראושה: זה נכון.

מאיר שטרית: מישהו יכול להסכים בכלל שישתמשו בכלי הזה של טרור לפגיעה בילדות?

מאיר שטרית: זה יקדם את הסכם השלום?

עבד-אלוהב דראושה: זה לא – – –

מאיר שטרית: זה ייצור אמון יותר טוב עם ערפאת?

עבד-אלוהב דראושה: זה לא הרשות הפלשתינית – – –

מאיר שטרית: גם לא הממשלה הזו אשמה.

מאיר שטרית: מה אתה מצפה, חבר הכנסת דראושה?

מאיר שטרית: שראש הממשלה יוותר לערפאת או לפלשתינים על כל מה שהם רוצים, רק כדי שלא יהיה טרור?

מאיר שטרית: אמר חבר הכנסת ברק, ובצדק: שום דבר לא ישבור אותנו, ואסור לנו להישבר.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, אני דוחה את הבכיינות הלאומית הזאת, שאחרי כל פיגוע כולם בוכים ומתאבלים ואולי נעשה ככה ונעשה אחרת.

מאיר שטרית: צריך להפסיק עם המלנכוליה הזאת.

מאיר שטרית: צריך לקום ולהבהיר – – –

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת שטרית, ראש הממשלה צריך למלא אחרי ההסכמים או לא?

מאיר שטרית: חבר הכנסת דראושה, מי שלא ממלא אחרי ההסכמים זה ערפאת.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

מאיר שטרית: ערפאת, שני הדברים המרכזיים שהוא צריך למלא אחריהם הוא לא ממלא.

מאיר שטרית: הוא לא נלחם ברצינות בטרור, וחובתו לעשות את זה.

מאיר שטרית: והוא לא ביטל את האמנה הפלשתינית, בניגוד להתחייבותו.

מאיר שטרית: תסביר לי אתה, חבר הכנסת דראושה, מה ההתלהמות הגדולה של ערפאת מהבנייה בהר-חומה?

מאיר שטרית: הרי לגרסתו יש משא-ומתן להסדר קבע; ירושלים תהיה בדיון לפי ההסכם שנחתם.

מאיר שטרית: אז מה אכפת לו שיהיו עוד 3,000 דירות שם?

עבד-אלוהב דראושה: קביעת עובדות?

מאיר שטרית: מה זה עובדות?

מאיר שטרית: אתה באמת מאמין – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, אני מוחק אותך מהרשימה.

דן תיכון: אני אומר לך במלוא הרצינות.

מאיר שטרית: אתה מאמין באמת שאנחנו יכולים לקבל – מפלגת העבודה, לא הליכוד, יכולה לקבל וטו פלשתיני על בנייה בירושלים?

מאיר שטרית: יקום מישהו ממפלגת העבודה ויגיד שהוא מוכן לקבל את זה, אני אסיר בפניו את הכובע.

מאיר שטרית: יקום ויגיד.

מאיר שטרית: אף אחד לא יכול לקבל וטו פלשתיני כזה על בנייה בירושלים, ובוודאי לא מערפאת.

מאיר שטרית: ודאי שגם זה לא מצדיק הפעלת פעולות טרור.

מאיר שטרית: הרי אחרי הבנייה בהר-חומה שמענו כולנו שערפאת נתן אור ירוק לטרור ולפיגוע ב"אפרופו", שמענו את זה.

מאיר שטרית: נאמר לנו, נאמר בוועדות על-ידי אנשי מודיעין שהדבר הזה די ברור; הוא נתן בעצם יד חופשית לפעולת טרור.

מאיר שטרית: מישהו יכול להסכים לזה?

מאיר שטרית: אני מציע – פה אין הבדל בין חלקי הבית, ובעניין הזה צריכים כולנו להתנער ולומר לערפאת: אדוני, אין דרך להתקדם בהסכם השלום ולא נקדם אותו אלא אם אתה תמלא את חלקך בהסכם, דהיינו מלחמה בטרור; וכשהוא רוצה הוא יכול.

מאיר שטרית: ושנית, קיום ההתחייבויות שלו לביטול האמנה הפלשתינית.

מאיר שטרית: פרט אלמנטרי, אולי הציבור לא ער לו, אבל האמנה הפלשתינית קוראת להשמדתה של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: אני תמיד מתרשם מזה שחבר הכנסת בני בגין מצטט ורושם ואוסף את כל האינפורמציות והנאומים של ערפאת לראשי הפלשתינים.

מאיר שטרית: אבל נודה על האמת, רבותי, ערפאת מדבר באנגלית פן אחד ובערבית לעמו פן אחר.

מאיר שטרית: קשה לי להשתחרר מהרושם, שכל בר-דעת יאמין יותר לנאומים שלו בערבית לעמו מאשר לנאומים שלו באנגלית לתקשורת, כי שם אולי הוא מבטא בצורה אמיתית את מה שהוא חושב.

מאיר שטרית: כשאתה שומע את חוסיין מדבר גם אל העם שלו, גם לאנשים שלו, אתה שומע שפה אחרת, חבר הכנסת דראושה.

מאיר שטרית: כשאתה שומע את ערפאת מדבר אל האנשים שלו, אתה שומע שפה אחרת, לא שפת שלום, היא לא שפה של שלום.

מאיר שטרית: ואם ערפאת רוצה שלום, שיאמץ שפה של שלום, שיתכוון לשלום, שימלא אחרי ההסכמים, ובעיקר מלחמה בטרור.

מאיר שטרית: תגיד לי אתה, מה באמת מפריע לערפאת, לנוכח הנסיבות, לקבל את הצעתו של ראש הממשלה ולשבת ישירות למשא-ומתן על הסדר קבע?

מאיר שטרית: לשבת עד – – –

עבד-אלוהב דראושה: אתה יודע שהנושא של ירושלים – – –

מאיר שטרית: תסלח לי?

עבד-אלוהב דראושה: הנושא של ירושלים, יכולים לפתור אותו עכשיו?

עבד-אלוהב דראושה: נושא הגבולות של המדינה הפלשתינית – – – יכולים לפתור עכשיו?

מאיר שטרית: הכול צריך לפתור.

מאיר שטרית: אני אומר לך, חבר הכנסת דראושה, כן.

מאיר שטרית: אני אומר לך – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, אני אומר לך במלוא הרצינות, אתה רשום לדיבור.

דן תיכון: אתה רוצה לדבר עכשיו?

דן תיכון: בסדר, דבר עכשיו.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני, הוא שואל אותי.

דן תיכון: הוא שואל אותך לא כדי שתשיב.

דן תיכון: במועד, תשיב.

מאיר שטרית: שאלה רטורית.

מאיר שטרית: חבר הכנסת דראושה, נושא ירושלים והנושאים האחרים של הגבולות, הרי אם לא ניתן לפתור אותם אז, לדבריך, לא ניתן לפתור אותם לעולם.

מאיר שטרית: פעם אחת עשה חבר הכנסת יוסי שריד ניתוח, והוא צדק, אני חושב, כשאמר: כל עוד שלבי הביניים היו בונים אמון בין הצדדים, היה היגיון בתהליך של יצירת שלבי ביניים.

מאיר שטרית: כרגע שלבי הביניים יוצרים מוקד לחיכוך חוזר.

מאיר שטרית: אני חושב ששמעתי את הניתוח הזה מיוסי, אז – – –

קריאה: – – –

מאיר שטרית: או.

מאיר שטרית: קיי., אז מישהו אחר, ואני חושב שזה ניתוח צודק.

דן תיכון: הוא לא אמר את זה.

חיים רמון: אולי יוסי ביילין, אבל לא יוסי שריד.

מאיר שטרית: כאשר שלבי הביניים יוצרים חיכוך במקום אמון, אולי אין טעם להמשיך בשלבי הביניים.

מאיר שטרית: כדאי לדלג עליהם ולגשת ישירות ולדעת האם יש לנו הסכם או אין לנו הסכם.

מאיר שטרית: אני חושב, שכל הסוגיות שאתה מעלה, חבר הכנסת דראושה, הן סוגיות שצריכות לקבל פתרון.

מאיר שטרית: ואני אומר בצורה מפורשת – זו לפחות עמדתי, ואני מניח עמדת רוב חברי הבית הזה ורוב הציבור בארץ – אם הפלשתינים רוצים להגיע למשהו, שישכחו מירושלים.

מאיר שטרית: הם צריכים להחליט: ירושלים, או הגדרה עצמית.

מאיר שטרית: זה לא ילך אחרת.

מאיר שטרית: אני חושב, אם יש להם שכל, זה מה שהם צריכים לעשות.

מאיר שטרית: הם צריכים לדעת מראש שירושלים איננה במשחק ולרדת מהעץ הזה, כי זה לא יעזור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני – – – צריכים – – –

מאיר שטרית: ואני לא מכיר, גם מפלגת העבודה עוד לא מבטיחה להחזיר את ירושלים או לחלק את ירושלים.

מאיר שטרית: לא שמעתי מישהו רציני ואחראי מהם שאומר דבר כזה.

עבד-אלוהב דראושה: בהסכם אוסלו כתוב, שצריכים – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, כנראה אני מדבר אל הקיר.

מאיר שטרית: בינתיים, כפי שאמרתי, פרט לביקורת – – – אפשר לעשות משהו, יש פה הד נוראי, אני לא יודע.

דן תיכון: עושים מאמץ, תאמין לי.

דן תיכון: הרי מנסים להחליף את מערכת ההגברה כאן.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, פרט לביקורת ששמעתי מיושב-ראש מפלגת העבודה, כאמור, לא שמעתי מהם תוכניות אלטרנטיביות להסכם השלום.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך, בינתיים התוכניות נשארות באוויר.

מאיר שטרית: ממשלת הצללים נמוגה, כך קראתי בעיתון, שבוטלה ממשלת הצללים.

מאיר שטרית: אני חושב, רבותי, שצריכים להיות קצת זהירים גם בהתקפות על ראש ממשלה.

מאיר שטרית: לא יכול להיות, בכל זאת הוא ראש ממשלה של כולם, גם אם אתם לא אוהבים אותו ולא הצבעתם בשבילו.

מאיר שטרית: אז מה?

מאיר שטרית: אני תמיד התייחסתי לכל ראש ממשלה בישראל, לרבות רבין, זיכרונו לברכה, כראש ממשלה שלי.

מאיר שטרית: אני מצאתי לנכון וחובה לעצמי להגן עליו גם בחוץ-לארץ וגם בארץ, גם אם לא הסכמתי עם משהו שהוא עשה, כי בכל זאת הוא ראש ממשלה של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך לאמץ את הסטנדרדים שראש ממשלה שנבחר בבחירות דמוקרטיות הוא ראש ממשלה של כל העם.

מאיר שטרית: אני חושב שההשתלחות הזאת לא מוסיפה לכם נקודות.

מאיר שטרית: אני אומר לכם, זו טעות מרה ושגיאה מרה אם אתם חושבים שתיבנו מההתקפות הללו.

מאיר שטרית: אני אומר לכם שאתם רק מפסידים נקודות בציבור.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בעניין לבנון.

מאיר שטרית: ראשית, אני משבח את יושב-ראש מפלגת העבודה ואני מסכים עם כל מלה שהוא אמר בעניין הזה.

מאיר שטרית: מי שחושב שבעקבות אירוע זה או אחר או בעקבות התקפות ופגיעות בחיילינו צריך לצאת מלבנון, מציע להחליף אשליה אחת באשליה אחרת.

מאיר שטרית: ומה היא האלטרנטיבה שמציעים?

מאיר שטרית: אני עוד לא שמעתי שום אלטרנטיבה, מאיש.

מאיר שטרית: פשוט יציאה חד-צדדית, ואז ה"חיזבאללה" פתאום יהיו צדיקים ויפסיקו לתקוף אותנו.

מאיר שטרית: מה יקרה אם האוטופיה הזאת לא תתממש?

מאיר שטרית: מה יקרה אם יגיעו אותם אנשי "חיזבאללה" ממש אל גבול קריית-שמונה ויתקפו את אנשי קריית-שמונה ומטולה ואת כל הגליל המערבי?

מאיר שטרית: אז הם יציעו שנצא למלחמה נוספת על לבנון?

מאיר שטרית: אני רוצה לשמוע את התסריט האלטרנטיבי של אלה המציעים לצאת במהירות מלבנון כי היו לנו פגיעות.

מאיר שטרית: צה"ל נמצא שם, חיילינו נמצאים שם ונלחמים יום-יום ולילה-לילה; משלמים בחייהם.

מאיר שטרית: בשביל זה קיים הצבא.

מאיר שטרית: מאוד כואבת הפגיעה שהיתה בכוח הקומנדו, מאוד כואבת, מאוד מרגיזה.

מאיר שטרית: איש לא יודע את הפרטים עד שהעניינים יתבררו, ואני גם מציע לכל החכמים לשתוק ולחכות קצת עד שוועדת החקירה – שלה יש כל האינפורמציה והיא בודקת את כל הפרטים – תגבש מסקנה, מה באמת קרה שם, לפני שכל אחד נותן הערכה משלו.

מאיר שטרית: כל אחד נהיה חוכמולוג.

מאיר שטרית: זה יודע שהרסיסים היו ממטען של ה"חיזבאללה", ההוא יודע שהרסיסים היו ממטען של צה"ל, וההוא יודע שכך זה קרה.

מאיר שטרית: למה לא תחכו קצת?

מאיר שטרית: יושבת שם קבוצה רצינית מאוד של קצינים, בראשותו של אלוף גבי אופיר, ובודקת את כל האינפורמציה.

מאיר שטרית: למה לא לשתוק רגע ולחכות?

מאיר שטרית: יושבות משפחות אבלות, שבשבילן כל שביב כזה של אינפורמציה יכול להשפיע על הלך-רוח כזה או אחר ולהטעות את הציבור.

מאיר שטרית: אני קורא פשוט לאנשים לשתוק ולחכות עד שוועדת החקירה תסיים את עבודתה ותגיע למסקנותיה.

מאיר שטרית: הרי איש לא מטייח ולא רוצה לטייח דבר.

מאיר שטרית: אני מאמין לאנשי הצבא ולאנשי מערכת הביטחון שהם לא יטייחו דבר והם עושים תחקיר אמיתי של הפרטים.

מאיר שטרית: צריך לומר לחיילינו, שכל התבוסתנות והגישה של "בואו נברח מלבנון", מחלישה את כוח העמידה של חיילינו שם.

מאיר שטרית: מה מרגיש חייל שיושב שם בעמדה יום ולילה ושומע מכאן, מהכנסת, חבר'ה שאומרים – איך אמר מישהו, נדמה לי ששר – שחיילי צה"ל בלבנון הם כמו ברווזים, כמו מטרות ברווז?

מאיר שטרית: אני חושב שזה חוסר אחריות להגיד דבר כזה.

מאיר שטרית: מה מרגיש אותו חייל שנמצא בעמדה, שהוא מטרת ברווז?

מאיר שטרית: רבותי, הגיע הזמן גם לגלות קצת אחריות, קצת כושר עמידה, קצת יכולת.

מאיר שטרית: תפקידנו, כשקורה לנו דבר כזה, הוא לא להתייאש.

מאיר שטרית: להיפך, תפקידנו לקום מחדש על הרגליים, ואם צריך, להחזיר מנה אחת אפיים, כשנוכל.

מאיר שטרית: אותו כוח שנפגע הרי הצליח בעשרות פעולות אחרות, פעולות מוצלחות, שלא הגיעו כלל לידיעת הציבור.

מאיר שטרית: אז קורה גם שנכשלים.

מאיר שטרית: לא בגלל זה איבדנו את התקווה או את היכולת להילחם, או את היכולת להגן על צפון המולדת.

מאיר שטרית: אני מציע לכולנו להיזהר ולא להיחפז, ולכן אני משבח את יושב-ראש מפלגת העבודה על עמדתו בעניין זה – שהוא לא נגרר אחרי הגל הפופוליסטי, לצאת מלבנון.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד לכל אחד שהקים תנועה לצאת מלבנון, אני רוצה לומר לכם, שלא התרשמתי מכל התנועות האלה בצורה רצינית.

מאיר שטרית: לכל אחד יש אולי גישה אחרת או אינטרס אחר, מדוע הוא רוצה לצאת מלבנון.

מאיר שטרית: אני מציע לעצמנו שלא להיגרר אחרי התנועות האלה.

מאיר שטרית: אני חושב שהתנועות האלה – ואני אומר את זה לציבור בעיקר – אין להן תכלית, והמחיר שנשלם אם נצא משם יציאה חד-צדדית מחר יכול להיות פי-מאה יותר כבד ויותר קשה ממה שאנחנו משלמים היום.

מאיר שטרית: לכן אני מציע לכולנו להיות זהירים.

מאיר שטרית: קריית-שמונה אולי רחוקה מהעין אבל היא לא צריכה להיות רחוקה מהלב.

מאיר שטרית: הייתי רוצה לראות מה היו עושים אם היה מישהו תוקף את תל-אביב, אם היה מישהו מסכים שנצא, או שלא נגן עליה.

מאיר שטרית: זה פשוט לא יעלה על הדעת.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אסיים בסוגיה נוספת שאני מבקש להתייחס אליה.

מאיר שטרית: יש היום גם דיבורים – כן לנהל משא-ומתן עם ה"חיזבאללה", לא לנהל משא-ומתן עם ה"חיזבאללה".

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לומר את זה "דוגרי".

מאיר שטרית: אני קורא לממשלת ישראל, חרף הכאב שבעניין – וזה בהחלט דבר קשה שאני הולך לומר, אבל אני אומר אותו בכל לבי.

מאיר שטרית: אני חושב, שאסור לנו להיכנע לסחיטה של ה"חיזבאללה", ותמורת גופת החייל אסור לנו להחזיר שבויים שנתפסו תוך כדי סיכון חייהם של אנשים רבים – לעתים של אותם לוחמים – כדי לתפוס אותם.

מאיר שטרית: יש גם דרכים אחרות לומר ל"חיזבאללה".

מאיר שטרית: עם כל הכאב, אני אומר את זה, וכאשר אני מסתכל בעיני המשפחה.

מאיר שטרית: אסור לנו לנהל משא-ומתן על בסיס כזה של החזרת גופה.

מאיר שטרית: לא יחשוב ה"חיזבאללה", שאם אנחנו אומרים שאנחנו לא מוכנים להחזיר שבויים חיים, אנחנו מוותרים על הגופה של החייל.

מאיר שטרית: חלילה וחס.

מאיר שטרית: יש לנו דרכים אחרות ואפשרויות אחרות להגיע למשא-ומתן שבו נחזיר את הגופה.

מאיר שטרית: ונעמוד על כך שיחזירו אותה.

מאיר שטרית: כיוון שאם הם לא יחזירו את הגופה, יש גם דרכים אחרות לפעול נגד ה"חיזבאללה".

מאיר שטרית: אולי נתפוס אותו שיח' עצמו, נביא אותו לכאן, ועל גופתו ננהל את המשא-ומתן.

מאיר שטרית: יש גם דרכים אחרות לעשות את זה.

מאיר שטרית: הכול פתוח.

מאיר שטרית: אני אומר את זה בצורה גלויה ומפורשת, שיבינו, שגם ידנו לא קצרה מלהגיע לכל מקום, ואפשר להגיע לכל מקום.

מאיר שטרית: אני אומר את זה בדיוק על רקע התפיסה המלנכולית שקיימת בציבור ואני דוחה אותה.

מאיר שטרית: רבותי, אני מציע לעצמנו קצת כושר עמידה, עזוז, אומץ ורוח קרב.

מאיר שטרית: זה מה שדרוש לנו, וזה מה שהחזיק אותנו כל השנים, ואני מקווה שזה ימשיך להיות אצלנו.

מאיר שטרית: אני מברך את החיילים על העבודה הקשה שהם עושים בלבנון ומקווה שהם ימשיכו בה, כי בעצם הם מגינים על גבול הצפון.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת נסים דהן, בבקשה.

דן תיכון: אחריו – חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואחריו – חבר הכנסת יוסי שריד.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אשלח מכאן בשמי ובשם כל חברי, ובוודאי בשם כל חברי הכנסת, תנחומים למשפחות השכולות, גם של הפיגוע וגם של חיילינו שנהרגו בלבנון, ואיחולי רפואה שלמה לכל הפצועים.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חודש זה, חודש אלול, מצוין במסורת כחודש הרחמים והסליחות, חודש שבו חשבון הנפש של כל אחד ואחד כפרט, בוודאי של כולנו כציבור, צריך להיעשות, וצריך להסיק את המסקנות אחרי חשבון נפש נוקב עם עצמנו, ולבדוק אם הדרך שאנחנו הולכים בה היא הדרך הנכונה; אם לא ניתן לתקן, ואם לא כדאי לשפר.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל מה שיכולנו לעשות כעם כדי לחיות בשלום עם אויבינו, לדעתי – עשינו.

נסים דהן: עם שאוהב שלום ורודף שלום, עם שהמלה שלום היא חלק מההוויה שלו, שהתפילה לשלום והכמיהה לשלום רודפות אותו, והוא רודף את השלום מאז היווסדנו כעם – ולא זכינו ולו לקמצוץ שלום.

נסים דהן: כל מה שעשינו – ידנו מושטת לאויבינו לשלום.

נסים דהן: חתמנו על הסכמי שלום.

נסים דהן: לצערנו הרב, ההסכם נשאר על הנייר.

נסים דהן: בפועל, גם בממשלות הקודמות, גם בממשלה הנוכחית, חלק מאויבינו, בגיבוי של חבריהם, ממשיך בפעולות טרור שגורמות הרג וחורבן ואומללות לא רק לנו, לצערנו הרב – גם להם.

נסים דהן: ואני לא רואה את הסוף, כי בוודאי לא דרכי ויתור הן שיביאו את השקט המיוחל.

נסים דהן: פתחתי בחשבון נפש.

נסים דהן: האם אנחנו כעם מאוחדים די הצורך, האם אנחנו משתדלים להתגבר על כל הפירוד והמחלוקות בינינו, לפחות כדי שכלפי חוץ ניראה מאוחדים.

נסים דהן: כי ויכוח ציבורי יהיה ומוטב שיהיה, וראוי שיהיה, וחשוב לעם שיהיה בתוכו ויכוח ציבורי על נושאים כאלה ואחרים, על הסכמי שלום כאלה ואחרים, על שלום בדרך זו או בדרך אחרת.

נסים דהן: אבל האם הצלחנו להתגבר על כל הפירוד?

נסים דהן: האם הצלחנו לבטל במודע מעשים שרק מביאים לפירוד בתוכנו ולא להסכמה כללית?

נסים דהן: האם כעם כולנו הולכים בדרך אחת כדי לומר לאויבינו: אנחנו חזקים, בחרנו בדרך השלום לא מתוך רכרוכיות, בוודאי לא מתוך חולשה, לא מתוך פחד, אלא מפני שאנחנו רוצים את דרך השלום באמת ובתמים.

נסים דהן: האם את השלום עושים רק בין ממשלות או גם בין עמים?

נסים דהן: לצערי הרב, המעשים האחרונים הוכיחו בעליל, כי העם שמנגד לא הפנים לעצמו את דרך השלום; חלק חשוב מתוכו ממשיך, לצערנו הרב, בדרך הטרור.

נסים דהן: חברי חברי הכנסת, האם אנחנו נמנעים ממעשים שיגרמו פירוד בתוכנו?

נסים דהן: לצערי הרב, לא.

נסים דהן: אם נוער יכול לשרוף מזוזות, אף שהתנערו ממנו והוציאו אותו מהשורות, זה מעשה שגורם פירוד ויכול לגרום מחלוקת עצומה בתוך עם ישראל, ואני כבר לא מדבר על השלכות אחרות שיש לו למעשה כזה.

נסים דהן: האם כאשר קורה מעשה של טרור כולנו מאוחדים עם המשפחות, או שמתחילים להאשים ולרקוד על הדם?

נסים דהן: לצערנו הרב, היו גם כאלה שרקדו על הדם.

נסים דהן: כאשר קורה מקרה מצער מאוד לחיילינו היקרים בלבנון, האם כולנו ידענו לגבות את הצבא, את החיילים, או שחלק מאתנו התחיל לגלות חולשה והצהיר כל מיני הצהרות – לצאת מפה, לצאת משם, אולי לא צריך להיות בלבנון?

נסים דהן: הדברים האלה, לצערנו הרב, מחלישים אותנו מבחוץ ובוודאי גם מבפנים.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, במה שפתחתי אסיים.

נסים דהן: חודש הרחמים והסליחות, ואנחנו כולנו מתפללים ליותר רחמים מאת בורא עולם ולסליחה מבורא עולם לעם ישראל.

נסים דהן: לצערנו הרב, הפסוק: "אם ה' לא יבנה בית שוא עמלו בוניו בו, אם ה' לא ישמור עיר שוא שקד שומר" מתגשם לנגד עינינו.

נסים דהן: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

דן תיכון: אחריו – חבר הכנסת יוסי שריד.

רפאל פנחסי: מי קבע את המסגרת לדיון?

דן תיכון: אסביר לך.

דן תיכון: אתה יודע שיש שתי הצעות דחופות לסדר-היום, אבל על-פי התקנון הסיעות פונות ומבקשות לדבר, שהרי אם לא כן הדיון יסתיים בתוך 40 דקות.

דן תיכון: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אנו משתתפים בצערן ובאבלן של משפחות הנרצחים ומשפחות החיילים שנפלו ומאחלים רפואה שלמה לפצועים.

ניסן סלומינסקי: הגיע הזמן שכולנו נפקח עיניים, שכולנו נבין כי יש אויב אכזר ושפל הרוצה להשמיד אותנו בגלל היותנו יהודים ורוצה לגרש אותנו מארצנו; בצפון הוא בדמות ה"חיזבאללה" ובמרכז הוא בדמות המחבלים לגוניהם השונים.

ניסן סלומינסקי: האם נרים ידיים?

ניסן סלומינסקי: האם נוותר?

ניסן סלומינסקי: צה"ל נלחם מלחמת גבורה למתן ביטחון לתושבי הצפון, ואנו מחזקים את ידיו להמשיך בעוז ובגבורה.

ניסן סלומינסקי: וביום שבו טובי בחורינו, לוחמי השייטת, נופלים, מובילה קבוצת אנשים מהלך של תבוסה – לסגת, לברוח.

ניסן סלומינסקי: אין אנו נמצאים בלבנון לשם תענוג, אין אנו רוצים לכבוש את לבנון, אנו רוצים לתת ביטחון לתושבי הצפון.

ניסן סלומינסקי: ממשלות שונות וצה"ל לדורותיו ניסו דרכים שונות ומגוונות להגנת הצפון, ובסופו של דבר נמצא שרצועת הביטחון היא הדרך הטובה מהאחרות.

ניסן סלומינסקי: ניתן לחלוק ולהציע דרכים שונות לצה"ל.

ניסן סלומינסקי: צה"ל יבחן את הדרכים, יגבש המלצות, יגיש אותן לממשלה, ותהיה ממשלה אשר תהיה, היא תחליט.

ניסן סלומינסקי: אבל עד אז – בלי אלטרנטיבה, אלא רק לברוח, לסגת?

ניסן סלומינסקי: כזאת תבוסה?

ניסן סלומינסקי: ומי שמובילים את רעיון התבוסה הזו אלה אותם אדריכלי אוסלו בעלי התבוסה הראשונה.

ניסן סלומינסקי: אין די בנזקים שגרמו לנו בתבוסה הראשונה, ושוב רוצים להוביל עכשיו לתבוסה נוספת.

ניסן סלומינסקי: ישבתי כאן באולם ושמעתי את ראשי האופוזיציה מדברים על אובדן דרך, על תהליך מדיני, על אוסלו, וחשבתי שאני חולם.

ניסן סלומינסקי: אתם, שבשנות שלטונכם שימשתם נביאי שקר, בניתם עגל זהב וסביבו רקדתם, חלמתם חלומות שווא על מזרח תיכון חדש, על שלום שבפתח, הפכתם את ערפאת לצדיק ואת ג'יבריל רג'וב לאחד מהל"ו; מתוך אופוריה ואיבוד חושים חתמתם על הסכם שהוא אסון למדינה, בניתם צבא למחבלים, חימשתם אותו בעשרות אלפי כלי נשק, נתתם לו בסיסים ליציאה לטרור, להכנת התשתיות לגידול מתאבדים וערי מקלט לרוצחים; לקחתם רוצח שהיה בשפל, שאפילו לארצות-הברית אסור היה לו להיכנס, ובניתם ומימנתם אותו והושבתם אותו בין ראשי מנהיגי עולם, והוא יורק עליכם ועלינו ומסייע לטרור; יצרתם באותן שנים קרע אדיר בעם בניסיון להעביר מהלך כל כך דרמטי על-פי רוב גנוב בכנסת ובלי רוב בעם.

ניסן סלומינסקי: יותר מכך, אני אומר את זה בכל הזהירות, לקחתם את אלופי צה"ל – רמטכ"ל, סגן רמטכ"ל, אנשי צבא מעולים, וגם אותם אנסתם במשך שלוש שנים לרקוד סביב אותו עגל.

ניסן סלומינסקי: לובשי חליפות יושבים עם מנהיגי המחבלים שומעים מכם כל הזמן שהנה השלום מגיע, זה ערפאת הפרטנר לשלום ואתו יושבים ומנהלים משא-ומתן.

ניסן סלומינסקי: באותו זמן תפקיד אותם מפקדים היה לבנות את צה"ל, להכין אותו למלחמה עתידית אם תהיה, חס ושלום, כדי להילחם בטרור.

ניסן סלומינסקי: במקום לעשות את זה מכניסים לראש שערפאת הוא ידיד ואתו מדברים.

ניסן סלומינסקי: איך אפשר?

חיים אורון: אתה מבין מה אתה אומר מעל הדוכן?

ניסן סלומינסקי: אני מבין טוב, חשבתי על זה הרבה ואני אומר את מה שאני חושב.

ניסן סלומינסקי: אנשי צבא צריכים להכין את הצבא, חס ושלום שישבו שלוש שנים במשא-ומתן עם מחבלים.

ניסן סלומינסקי: יושב רג'וב ומקלל את אילן בירן, אלוף הפיקוד – – –

חיים אורון: מה אתה רוצה מאנשי הצבא?

ניסן סלומינסקי: לא מהצבא, אני מדבר על הפוליטיקאים.

חיים אורון: על האלוף בירן אתה מדבר.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על הפוליטיקאים שאנסו את הצבא לשבת ולעשות את כל זה.

רן כהן: מה שחשוב – אמרת את זה בזהירות.

חיים אורון: במחשבה אמרת את זה.

ניסן סלומינסקי: אמת.

דן תיכון: חבר הכנסת אורון.

ניסן סלומינסקי: במקום להכין את הצבא באותו זמן למה שצריך, עושים את הדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: על חלקכם זה אני חושב שצריכים להקים ועדת חקירה ציבורית שתבדוק – – –

חיים רמון: להקים ועדת חקירה ציבורית על ראש הממשלה ששיקר לעם, על זה צריך להקים ועדה, שהבטיח שלום בטוח ואנשים נהרגים.

ניסן סלומינסקי: אם אתה רוצה, תדרוש להקים ועדת חקירה לגבי ראש ממשלה, זו זכותך, אבל ועדה ציבורית שתבדוק אותם נזקים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אל תעשה את העם טיפש – – –

חיים רמון: העם לא טיפש.

חיים רמון: למה הוא הבטיח שלום בטוח?

דן תיכון: חבר הכנסת רמון, מה קורה אתך?

דן תיכון: חבר הכנסת ריבלין.

דן תיכון: עד כאן.

ניסן סלומינסקי: העם לא טיפש, והעם החליט שצריך לשנות דרך, ולכן אתם לא בשלטון.

ניסן סלומינסקי: לצערי, ראש הממשלה הנבחר, יהודי לאומי, החליט – מחוסר ברירה, הוא טוען – לנסות וללכת בדרך שבחתימת

ניסן סלומינסקי: כם אנסתם אותו ללכת בה.

רן כהן: גם אותו אנחנו אנסנו?

רן כהן: יש גבול.

רן כהן: אותו בחרתם לבד.

ניסן סלומינסקי: הסכמים מחייבים, וחתמתם.

ניסן סלומינסקי: לצערי – – –

רן כהן: הוא אמר שהוא ידבר עם ערפאת – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן, ברוכים הבאים.

דן תיכון: נא להירגע.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שפיגועי הטרור בירושלים והאסונות הקשים בלבנון יגרמו לזעזוע חזק מספיק בממשלה, יהיה אומץ מספיק לעצור את ההסכם, שבין כך ובין כך אינו קיים, ולבטל אותו וללכת בדרך מדינית חדשה ואמיצה יותר, מתוך זקיפות קומה, ישר להסכם קבע.

ניסן סלומינסקי: שינוי זה גם יביא לשידוד מערכות בצה"ל, אשר שר הביטחון הממונה עליו, יהודי זקוף קומה, מפקדיו – אנשי צבא מעולים, אבל נכון להיום עדיין שבויים בקונצפציה המדינית השגויה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לסיים בתקווה ובתפילה, שהאסונות הנוראים של הימים האחרונים יפקחו עיניים, יחדרו ללב, ובחודש הרחמים והסליחות אולי נבין, שהדבר היחיד שיש לנו הוא אחדות העם.

ניסן סלומינסקי: כוחנו באחדותנו, ומתוך אחדות בעם ננסה לבנות תפיסה חדשה, וכך נגיע לשלום, אבל שלום נכון ואמיתי.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת יוסי שריד.

דן תיכון: אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, בימים האחרונים היינו באסונות, היינו בטרגדיות, היינו בהלוויות, היינו עם הפצועים, היינו עם צה"ל, ולא היינו עם הממשלה.

יוסי שריד: אני חככתי בדעתי אם להגיב על הדברים שנאמרו כאן על-ידי חבר הכנסת.

יוסי שריד: אני רק יכול לומר: אני לא מציע להעמיד למשפט, אני לא חושב שזו הדרך הדמוקרטית, אבל ההיסטוריה תעמיד למשפט את "גוש אמונים" על כל פשעיו, על כל המקרים של הפרות החוק, על כל המקרים של פגיעה בריבונות ישראל, על כל חרחור הריב, על כל חרחור המדון ועל כל חרחור המלחמה.

יוסי שריד: על הפשעים האלה "גוש אמונים" יעמוד – ואני מקווה לא לקץ הימים – למשפט ההיסטוריה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, בן-גוריון, שרת, אשכול, גולדה מאיר, מנחם בגין, יצחק שמיר, שמעון פרס ויצחק רבין הנרצח – שורה של שמות ראויים לשמם, שורה מכובדת של אנשים, כולם ראשי ממשלות בישראל מיום תקומתה.

יוסי שריד: ואני שואל: איך קרה לנו שנוסף שמו של בנימין נתניהו לרשימה הזאת?

יוסי שריד: איך זה קרה?

יוסי שריד: איך קרה שאדם בלתי כשיר לחלוטין – אני לא מדבר על עמדה – אדם בלתי כשיר לחלוטין נבחר לראש ממשלת ישראל?

יוסי שריד: מה האיש הזה עושה כאן בחבורה החשובה והמרשימה הזאת, מה קרה כאן בעצם?

יוסי שריד: האם זו תאונה של ההיסטוריה, האם זו מהתלה של הגורל, האם זו טרגדיה ישראלית, האם זה עונש על חטא שלא חטאנו?

יוסי שריד: ב-29 במאי 1996 קרתה לדמוקרטיה הישראלית תקלה חמורה מאוד, שהולכת ומתפתחת בהדרגה מדי יום ביומו לממדים של פורענות, והייתי אומר אפילו – לממדים של אסון.

יוסי שריד: אדם בלתי כשיר, כבר אמרתי – –

גדעון עזרא: איך אתה מדבר על ראש הממשלה?

יוסי שריד: – – שמביא את המדינה הזאת עד משבר ומדרדר אותה מכל בחינה אפשרית לשפל המדרגה.

חיים דיין: אתם הייתם כל כך מוצלחים שנתתם לנו את הצ'אנס.

יוסי שריד: היה לנו חלום; לישראל היה חלום גדול.

יוסי שריד: אני אומר: היה חלום, ובנימין נתניהו הוא שברו.

יוסי שריד: מכל הדברים החמורים שהתרחשו בשנה – יותר מהשנה – האחרונה, הדבר החמור ביותר אולי זה אובדן התקווה.

יוסי שריד: אני אומר לציבור הישראלי: בשום פנים ואופן אסור לאבד את התקווה.

יוסי שריד: נכון, המצב הנוכחי הוא בכי רע: אסון רודף אסון, שברון לב אחר שברון לב; אבל אסור לאבד את התקווה, כי יש תקווה להפיל את הממשלה הזו ולהקים ממשלה חדשה תחתיה.

יוסי שריד: אין להכחיש, זו עובדה – גם קודם היו בעיות, היו צרות, היו פורענויות, היו טרגדיות, היה טרור.

יוסי שריד: אבל, אדוני שר הביטחון, בצד כל אלה גם היתה תקווה.

יוסי שריד: ובצד כל אלה גם היתה יוזמה, ובצד כל אלה גם היתה פעילות לשינוי המצב; לא קבלת הדין כגזירה משמים.

יוסי שריד: עכשיו אין תקווה, אין יוזמה ואין פעולה, ויש רק אוזלת יד ומבוכה רבתי ומהומה ושערורייה, טרור וחוסר ביטחון.

יוסי שריד: אני רוצה לשאול, רבותי חברי הכנסת, כאשר אמרגן, כאשר אמן לא עומד בהתחייבויות שלו, מה הציבור קורא לו?

יוסי שריד: הציבור קורא לו: את הכסף, את הכסף.

יוסי שריד: אם האמרגן הוא איש הגון, הוא מחזיר את הכסף.

יוסי שריד: כאשר ראש ממשלה לא עומד בהתחייבויות שלו – –

חיים דיין: אתה דמגוג גדול.

חיים דיין: שכחת איך אתם הייתם בממשלה.

יוסי שריד: – – אף לא באחת מההתחייבויות שלו – מה הציבור קורא לו עכשיו?

יוסי שריד: מה הציבור קורא לו עכשיו?

יוסי שריד: הציבור קורא לבנימין נתניהו עכשיו: את המנדט.

יוסי שריד: את המנדט.

יוסי שריד: תחזיר את המנדט.

גדעון עזרא: על מה אתה מדבר?

חיים דיין: למה אתם לא החזרתם את המנדט?

חיים דיין: אתם גרמתם לפילוג הרבה יותר עמוק.

חיים דיין: בגללכם יש הטרור הזה בארץ.

יוסי שריד: האיש הזה, שהוא אפילו פחות מאמרגן, לא כל שכן מאמרגן הגון, הבטיח שלום ולא קיים; אין שלום.

יוסי שריד: הבטיח המשך תהליך אוסלו.

יוסי שריד: צדק חבר הכנסת חיים רמון, הרי אלמלא הבטיח להמשיך את תהליך אוסלו לא היה נבחר; ולא קיים.

יוסי שריד: אוסלו – יוק.

יוסי שריד: הבטיח ביטחון ואין ביטחון; יש חוסר ביטחון.

יוסי שריד: הבטיח מכה ניצחת לטרור, והטרור גואה.

יוסי שריד: מה צריך לצעוק לו הציבור במצב כזה, כאשר כל ההתחייבויות מופרות?

יוסי שריד: – את המנדט ביבי נתניהו, תחזיר את המנדט.

יוסי שריד: אף לא אחת מההתחייבויות.

יוסי שריד: אבל לא אנחנו קוראים לבנימין נתניהו להחזיר את המנדט.

יוסי שריד: היום מצטרפים גם אנשים נוספים.

יוסי שריד: הילדים שלוקחים להם את הקצבאות, גם הם צועקים: תחזיר את המנדט.

יוסי שריד: והזקנים שלוקחים מהם את הקצבאות, גם הם צועקים: תחזיר את המנדט.

יוסי שריד: והעולים החדשים, והנכים, ותלמידי בתי-הספר, וגם שר הביטחון צריך לקרוא לו: את המנדט.

יוסי שריד: משום שאתה יודע שמה שנותנים לך בתקציב הביטחון מפקיר את ביטחון ישראל.

יוסי שריד: מאז נבחר בנימין נתניהו, אדוני היושב-ראש, הוא בא בטענות לכל העולם.

יוסי שריד: יש לו טענות לכל העולם.

יוסי שריד: הוא דורש, הוא תובע, הוא מטיל אחריות, הוא מטיל אשם.

יוסי שריד: אני שואל: ראש הממשלה בנימין נתניהו הציג את עצמו כמומחה גדול לטרור, המומחה הכי גדול לטרור, המומחה מספר אחת בעולם לטרור.

יוסי שריד: הוא אפילו כתב מאמר, הוא אפילו ערך קובץ של מאמרים על המלחמה בטרור, הוא אפילו ערך סימפוזיון.

יוסי שריד: מה אתה רוצה מאתנו?

יוסי שריד: מה אתה רוצה מהממשלה הקודמת?

יוסי שריד: מה אתה רוצה מערפאת?

יוסי שריד: מה אתה רוצה מכל העולם?

יוסי שריד: מה אתה רוצה מאמריקה?

יוסי שריד: אתה המומחה הכי גדול לטרור.

יוסי שריד: אם אתה המומחה הכי גדול לטרור – אדוני היושב-ראש, המומחה מספר אחת בעולם – תכה את הטרור מכה ניצחת.

יוסי שריד: סוף-סוף לא יהיה טרור.

יוסי שריד: הרי אתה המומחה מספר אחת בעולם לטרור.

יוסי שריד: אבל אני אומר:

יוסי שריד: אם המומחה לא יכול להכות את הטרור, אנחנו נכה את המומחה.

יוסי שריד: הכה את המומחה.

יוסי שריד: איזו העמדת פנים.

יוסי שריד: כתב מאמר על טרור, פיזר אותו בכל העולם, נתן אותו במתנה.

יוסי שריד: אם אתה יודע כל כך טוב, אז למה כל כך רע, אדוני היושב-ראש?

יוסי שריד: מה המהתלה הזאת שנקראת בנימין נתניהו?

יוסי שריד: אבל כנראה מתגלה בפעם המי-יודע-כמה הפער בין המאמר לבין המעשה.

יוסי שריד: נתניהו הצליח לרמות את כולם.

יוסי שריד: זה ידוע, זו כבר אקסיומה, לא צריך להוכיח.

יוסי שריד: יש רק גורם אחד שהוא לא הצליח לרמות.

יוסי שריד: הוא לא הצליח לרמות את המציאות, כי את המציאות פשוט אי-אפשר לרמות.

חיים דיין: – – –

יוסי שריד: והמציאות אומרת מפולת מדינית גמורה והידרדרות ביטחונית מסוכנת מאין כמוה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מחר באה לכאן מזכירת המדינה הגברת אולברייט.

יוסי שריד: קודם כול, ברוכה הבאה.

יוסי שריד: אבל אני רוצה לומר לגברת אולברייט, בהכירי את הנפשות הפועלות טוב ממנה – זה היתרון היחיד שיש לי על פניה – שלא די שהיא באה, ולא די גם שהיא באה עם תוכנית, אפילו אם היא באה עם תוכנית.

יוסי שריד: היא חייבת לבוא לכאן לא רק עם תוכנית, אלא גם עם נכונות לכפות בכוח, בכוח, את התוכנית על הצדדים.

בנימין אלון: באיזה צד אתה?

יוסי שריד: והיא צריכה לדעת עם מי יש לה כאן עסק.

יוסי שריד: יש לה כאן עסק עם מנהיגים חלשים, שכל רוח רעה רודפת אותם מן הסיפון של הקברניט אל הירכתיים של הספינה שמחשבת לטבוע, לטבוע ולהטביע.

יוסי שריד: אבל בעיקר יש לה עסק כאן עם אנשים מאוד מאוד לא אמינים.

יוסי שריד: לכן היא חייבת לקבל הכול בכתב.

יוסי שריד: הכול בכתב.

יוסי שריד: וגם זה לא בטוח שיעזור.

יוסי שריד: ואני אגיד מה היא צריכה לתבוע בכתב.

בנימין אלון: גם מהאו"ם?

יוסי שריד: דבר ראשון, היא צריכה לתבוע ולכפות בכוח של מעצמה – לא של מיקרונזיה, אמריקה היא לא מיקרונזיה, היא המעצמה האחת והיחידה עלי אדמות.

גדעון עזרא: – – –

בנימין אלון: אתה בכנסת ישראל מכתיב למעצמה זרה איך לכפות עלינו?

יוסי שריד: המעצמה הידידותית הזאת, שאני סומך על אחריותה, שמעולם לא בגדה בישראל, שתמיד התייצבה לימינה והושיעה אותה יותר מאשר פעם אחת, היא צריכה לכפות בכוח של מעצמה הקפאה מוחלטת של התנחלויות, לרבות במזרח-ירושלים.

ראובן ריבלין: גם אם הדמוקרטיה הישראלית חושבת אחרת?

ראובן ריבלין: אדוני ראש האופוזיציה, גם במחיר הדמוקרטיה?

יוסי שריד: והיא חייבת לכפות פעימה שנייה, פעימה שנייה בשיעורים הרבה יותר נרחבים ובאחוזים מאוד מאוד מדויקים.

יוסי שריד: ואני מייעץ לה שהיא תקבל את האחוזים האלה בנייר כתוב.

יוסי שריד: והיא חייבת לכפות משא-ומתן על נכונות ישראלית לנסיגה מרמת-הגולן.

יוסי שריד: ובעת ובעונה אחת היא חייבת לכפות על ערפאת שיטפל בטרור כמו בטרור ולא כמו במזג האוויר.

יוסי שריד: והיא חייבת לכפות על אסד, במחילה מכבודו, סידורי ביטחון נאותים וקפדניים, וסידורי מים נאותים וקפדניים, ונורמליזציה מלאה עם ישראל.

יוסי שריד: ולסיום, אדוני היושב-ראש, הימים האחרונים הרי הם ימים קודרים, ימים שוברי לב, ואפשר לומר שזה נראה כמו צירוף מקרים, צירוף ביש של מקרים, כאן אסון ושם אסון.

יוסי שריד: ואז, ברגע הזה שכך זה נראה, אני נזכר בדברים של קסיוס באוזני ברוטוס במחזה "יוליוס קיסר", כאשר קסיוס אומר לברוטוס: האשם הוא לא בכוכבים; האשם הוא בעצמנו.

יוסי שריד: לא הכוכבים רימו אותנו ולא הכוכבים בגדו בנו, וזה לא עניין של מזל רע.

יוסי שריד: זה לא מזל רע, זו מדיניות רעה.

יוסי שריד: כאשר הולכים אחרי ראש ממשלה עיוור – אולי לזה התכוון הרב עובדיה יוסף בעז העיוורת – אתה הולך אחריו, מועד ונופל.

יוסי שריד: אף אחד, אדוני היושב-ראש, לא עשה לנו "נאחס".

יוסי שריד: זה לא "נאחס".

יוסי שריד: אני אגיד לכם מהו ה"נאחס".

יוסי שריד: ה"נאחס" הוא בתוכנו.

יוסי שריד: האשם הוא לא בכוכבים, הוא בנו.

יוסי שריד: ה"נאחס" הוא בתוכנו.

יוסי שריד: הממשלה שלנו היא ה"נאחס" שלנו, וראש הממשלה שלנו הוא ה"נאחס" שלנו.

גדעון עזרא: – – –

שמריהו בן-צור: תודה לחבר הכנסת שריד.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

שמריהו בן-צור: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הביטחון, כנסת נכבדה, יש תקופות שבהן העם לא מספיק לבכות את ילדיו, תקופות שבהן קצב האסונות עובר את קצב ההלוויות, והשכל מסרב לעכל, לקלוט ולהבין.

מיכאל נודלמן: תקופה כזאת עוברת עלינו בימים אלה.

מיכאל נודלמן: היא משאירה את האומה בהרגשה של חוסר אונים כמעט חסר תקדים.

מיכאל נודלמן: מחבלים מתאבדים התפוצצו במרכז בירתנו בלי שנוכל למנוע את הפיגוע ולשים יד על מארגניו.

מיכאל נודלמן: מחבלים אחרים הרגו 11 מחיילינו המובחרים, ועוד חייל אחד נעדר.

מיכאל נודלמן: ברגעים קשים אלה עומדות מול המדינה שתי אלטרנטיבות.

מיכאל נודלמן: האחת היא אלטרנטיבה של ייאוש ופטאליזם, של המשך בדרך-לא-דרך ובתהליך-לא-תהליך.

מיכאל נודלמן: החיסרון העיקרי של הסכמי אוסלו הוא, שהם מתבססים על תפיסת שלום מעורפלת ולא מאיימת, בעוד הם מחייבים אותנו בוויתורים משמעותיים בתוך זמן קצר ביותר.

מיכאל נודלמן: הסכמים אלה אינם מתחשבים כלל וכלל בפער התרבותי והתפיסתי הענק שיש בינינו לבין הפלשתינים.

מיכאל נודלמן: הם מציעים פתרון טכני פשוט לבעיה לאומית, מוסרית, דתית, תרבותית וכו', מורכבת ביותר.

מיכאל נודלמן: במשך ארבע השנים של תהליך אוסלו הפקדנו את ביטחוננו בידי הרשות הפלשתינית.

מיכאל נודלמן: במשך ארבע שנים היה ביטחוננו מופקר.

מיכאל נודלמן: רשת המודיעין בשטחי האוטונומיה קרסה, ואנחנו הפכנו שבויים.

מיכאל נודלמן: במשך ארבע שנים השתעבדנו לרצונם הטוב של רג'ובים ודחלאנים למיניהם, לתהליך אוסלו, ולרבים מאתנו קשה לצאת מן העבדות.

מיכאל נודלמן: לרבים העבדות הזאת נראית מתוקה, כל כך מתוקה שאת ההיגיון הכושל של אוסלו הם רוצים ליישם עכשיו בדרום-לבנון.

מיכאל נודלמן: גם שם הם רוצים להפקיד את הביטחון של תושבי המדינה ואת הביטחון של תושבי גבול הצפון בידי מחבלים.

מיכאל נודלמן: לא זאת הדרך.

מיכאל נודלמן: לא זאת הדרך שעלינו ללכת בה, כי הדרך הזאת של פיוס עם מרצחים והסתמכות על רודנים רק תחזק את תחושת חוסר האונים, תחליש את המורל בשורות חיילינו ותביא עלינו אסונות שעוד לא ראינו.

מיכאל נודלמן: עלינו לבחור באלטרנטיבה השנייה ולבחון מחדש את כל תפיסת הביטחון, במטרה להחזיר לידינו את האחריות הכוללת לביטחון תושבי ישראל.

מיכאל נודלמן: כמו כן, עלינו לחזור ולשים את הדגש ביעדים הלאומיים ובעקרונות אשר נותנים לישראל את חוסנה ואת חוזקה.

מיכאל נודלמן: עלינו להפנות את מירב זמננו ומשאבינו לביטחון, לחינוך, לפיתוח, לעלייה ולאיכות הסביבה.

מיכאל נודלמן: עלינו לגשת ולטפל בצורה קונסטרוקטיבית במחלוקות ובמצוקות המעסיקות אותנו בבית שלנו, ולא להיתפס לאמונות שהסכם אוסלו הוא פתרון פלא לכל הבעיות מבית.

מיכאל נודלמן: מי שלא מוכן לתת לנו שלום אמיתי, שלא יצפה לקבל מאתנו שטחים, אמון וסמכויות נוספות; שידע שיקבל מדינת ישראל חזקה ובטוחה בצדקתה.

מיכאל נודלמן: תודה.

שמריהו בן-צור: תודה.

שמריהו בן-צור: יישר כוח.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

שמריהו בן-צור: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא יודע אם מישהו זוכר – עם הדינמיקה הפנימית הזו שמתפתחת בלבנון או בין לבנון לישראל – למה בכלל נכנסה ישראל ללבנון.

עזמי בשארה: זוכרים?

עזמי בשארה: לא נגד "חיזבאללה" היא נכנסה ללבנון; היא נכנסה נגד הפלשתינים, אם אתם זוכרים, אם במבצע-ליטני ואם במלחמת לבנון, שנקראה "שלום הגליל".

עזמי בשארה: הפלשתינים כבר לא מהווים כוח מזוין בלבנון, אבל כמו בכל כיבוש של ארץ אחרת, תהיה מטרתו אשר תהיה, התגבש שם כוח אשר מתנגד לכיבוש הישראלי של לבנון.

עזמי בשארה: תדמיתו, הדמוניזציה שלו, איך הוא נראה, במה הוא מאמין, על מי הוא נשען, מי תומך בו – כל זה לא רלוונטי.

חיים דיין: אף אחד לא רוצה לכבוש את לבנון.

חיים דיין: רוצים לתת שקט לגבול הצפון.

חיים דיין: בשביל זה נמצאים שם.

עזמי בשארה: אני אומר לך: הפלשתינים ככוח מזוין יצאו מלבנון מזמן, אבל אף אחד לא זוכר את זה.

עזמי בשארה: לא היה שום מבצע של כיבוש לבנון אחרי זה.

עזמי בשארה: זה היה לפני כן.

עזמי בשארה: היום יש כוח לבנוני שעושה את המוות לישראל ולכיבוש הישראלי של לבנון.

עזמי בשארה: אפשר להתעסק בכך: אירן תומכת, הם הפכו לחצי צבא סדיר – אני מאמין שהוא הפך לחצי צבא סדיר – איך הוא נראה, עד כמה הוא מאומן, במה הוא מאמין.

עזמי בשארה: כל זה לא רלוונטי.

עזמי בשארה: הוא רוצה שישראל תצא מלבנון, והוא לא ישקוט עד שישראל תצא מלבנון.

עזמי בשארה: אפשר לעשות היקש, כמו זה שעשה חבר הכנסת סלומינסקי, שאיני יודע איפה הוא חי, באיזה עולם; בשנות ה-50?

עזמי בשארה: אני לא יודע איפה הוא חי, באיזו שפה מיסטית הוא מדבר.

עזמי בשארה: הוא עושה היקש: נכנסנו ללבנון, הרגו לנו חיילים, ומכך הוא מקיש שרוצים להשמיד אותנו כיהודים.

עזמי בשארה: צבא נכנס למדינה ריבונית זרה ורוצה לחטוף משם או להשאיר שם מטעני חומר נפץ; הוא נתקל שם בהתנגדות מרה וחריפה – ומכך מקישים שרוצים להשמיד אותנו כיהודים?

עזמי בשארה: האם יש היקש כזה?

עזמי בשארה: ברור שישראל נמצאת במבוך.

עזמי בשארה: כשל מודיעיני, לא כשל מודיעיני – כל זה לא רלוונטי.

עזמי בשארה: ישראל נמצאת עכשיו במבוך מעצם הימצאותה בלבנון.

עזמי בשארה: איך יוצאים מזה – זו השאלה.

עזמי בשארה: לדעתי, יש שתי אופציות; אין אופציה שלישית.

עזמי בשארה: אין יציאה מלבנון עם סידורי ביטחון עם ממשלת לבנון בלבד.

עזמי בשארה: אין אופציה כזאת; תשכחו מזה.

עזמי בשארה: זו אופציה שלא קיימת.

עזמי בשארה: אפשר לחלום על כך, אבל זה לא יהיה.

עזמי בשארה: מנחם בגין, זיכרונו לברכה, חשב שזה אפשרי, אבל זה נכשל יום אחרי כן – לעשות הסכם שלום נפרד עם לבנון ולצאת.

עזמי בשארה: יש שתי אופציות: או לצאת מלבנון בלי security arrangement, בלי הסכמי ביטחון, ואז לסמוך על כך שהלבנונים לא ימשיכו אחרי שיוצאים, או לצאת מלבנון בצורה הדרגתית, כמו שיוצאים מהגולן בצורה הדרגתית; כלומר, בהסכם עם סוריה ולבנון יחד.

עזמי בשארה: אין אופציה אחרת, או זה או זה.

עזמי בשארה: עכשיו ברור לי למה אריק שרון חושב שהאופציה הראשונה – כלומר, לצאת מלבנון ללא סידורי ביטחון – עדיפה לו מהסכם שלום עם סוריה, כאשר המחיר הוא למסור את הגולן בחזרה.

עזמי בשארה: הוא מוכן לכך ואני מבין למה: הוא חושב שזו מלחמה עם הערבים שנמשכת 100 שנה ותימשך עוד 100 שנה.

עזמי בשארה: אז נצא משם בלי סידורי ביטחון, רק לא נמסור את הגולן, ויימשך מצב המלחמה.

עזמי בשארה: זה מה שהוא מאמין בו: נמשיך לחיות מאחורי גדר הברזל.

עזמי בשארה: זו השקפת העולם.

עזמי בשארה: מברוכ, מי שיש לו השקפת עולם כזאת, יודה בכישלון ובתבוסה בלבנון ויצא.

עזמי בשארה: אבל לצאת, ישראל תצטרך בסופו של דבר.

עזמי בשארה: אני אומר, או שהיא תצא עם סידורי ביטחון, והם יהיו עם סוריה ולא עם "חיזבאללה", או שהיא תצא בלי סידורי ביטחון, ואז זו נסיגה אחרי תבוסה.

עזמי בשארה: תבוסה טקטית, תבוסה אסטרטגית – אבל תבוסה.

עזמי בשארה: אין אופציה שלישית, וכל הדיבורים האחרים הם בלה-בלה-בלה, עד שישראל תבין.

עזמי בשארה: יכול להיות שישראל לא תבין, אבל דעת הקהל הישראלית לא תוכל לסבול עוד את המחיר, כאשר ראש ממשלתה ושריה מגמגמים בנושא הנוכחות בלבנון, וראש הממשלה אומר ב-CNN שהוא היה מעדיף שזה לא יהיה נושא לדיון ציבורי.

עזמי בשארה: הוא מוכן לצאת מלבנון, אבל הוא מעדיף שזה לא יהיה נושא לדיון ציבורי.

עזמי בשארה: אז האמהות והאבות שומעים את הדברים האלה – ולשם כך שולחים את בנינו למות בלבנון, כאשר בעצמכם אינכם בטוחים אם צריך או לא צריך להיות שם?

עזמי בשארה: כאשר בצמרת הצבא יש ויכוח אם צריך או לא צריך להיות שם?

עזמי בשארה: כאשר הבית הזה חלוק כמעט חצי-חצי אם צריך להיות שם או לא?

עזמי בשארה: בסופו של דבר, דעת הקהל הישראלית תביא לכך.

עזמי בשארה: ואתם מתפלאים על הפגנות, כאשר לממשלת ישראל לא ברור מה תכליתה של ההימצאות בלבנון.

עזמי בשארה: מתעסקים בכך שה"חיזבאללה" רוצה להשמיד את היהודים.

עזמי בשארה: "חיזבאללה" נוצר בקונטקסט של הכיבוש הישראלי בלבנון, כדי לחסל את ההתנגדות הפלשתינית שם.

עזמי בשארה: נגיד שההתנגדות הפלשתינית חוסלה; הוא ממשיך להתקיים, כי ישראל נשארת שם.

עזמי בשארה: בקונטקסט הזה נוצר ה"חיזבאללה"; בשום קונטקסט אחר הוא לא היה נוצר.

עזמי בשארה: מה היא השפעת אירן או לא השפעת אירן?

עזמי בשארה: בוודאי, ה"חיזבאללה" יחפש בעלי ברית שיספקו לו עזרה, ואירן מספקת אותה ביד נדיבה.

עזמי בשארה: לה יש מטרותיה, אבל ה"חיזבאללה" רוצה שישראל תצא מלבנון.

עזמי בשארה: ועוד משפט אחד, אדוני היושב-ראש, בעניין המשבר בתהליך השלום: ברור, לי לפחות, שאין למה לצפות מהביקור של אולברייט, כאילו היא נביאה שבאה להציל ובפיה הבשורה מוושינגטון.

עזמי בשארה: למרות האסטרטגיה ההסברתית והתקשורתית שהיא נקטה על מנת לשכנע את כולנו שהיא לא כריסטופר – היא לא באה עם משקל קל אלא עם משקל תקשורתי כבד, אבל לא שמענו ממנה שום רעיונות חדשניים.

עזמי בשארה: ברור לי שהיא תרצה ללחוץ על שני הצדדים.

עזמי בשארה: אני חושב שזה כבר ברור לצד הפלשתיני, שהיא תרצה ללחוץ על שני הצדדים לחזור למשא-ומתן בלי לשנות את התנאים שהביאו למשבר במשא-ומתן.

עזמי בשארה: קודם כול, לחזור למשא-ומתן.

עזמי בשארה: ברור לי שזה מה שיש לה להגיד.

עזמי בשארה: היא לא תלחץ בצורה כבדה על ישראל להפסיק את ההתנחלויות, אלא לבצע פשרה טקטית פה ושם.

עזמי בשארה: היא לא תלחץ על הפלשתינים בצורה כבדה יותר.

עזמי בשארה: הפלשתינים ביצעו מעצרים כהכנה לביקורה; כלומר, הם מתכוננים לביקור, הם מנסים לעשות כמה שיותר ז'סטות; הם לא רוצים להכשיל את הביקור, הם רוצים לחזור למשא-ומתן.

עזמי בשארה: זה ברור לי.

עזמי בשארה: אבל, כפי שאמר חבר הכנסת יוסי שריד, גם כאשר הוא ישנו הוא איננו, ואני אומר שגם כאשר הוא ישנו, ראש הממשלה אינו מפנים, כפי שנאמר כבר בפרשת בר-און.

עזמי בשארה: כך ימשיך ראש הממשלה לנהל את המשא-ומתן, כלומר, תוך המשך אוסלו דקלרטיבית – משום שארצות-הברית לא תרשה לו להתנער כך סתם מאוסלו – אבל תוך התנערות קונצפטואלית מאוסלו.

עזמי בשארה: הוא רוצה להמשיך בתהליך הזה כאילו הוא תהליך אחר, כלומר, להפוך את ה-redeployments הבאים לחלק מפתרון הקבע.

עזמי בשארה: זה ייצור עוד משבר, עוד משבר ועוד משבר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, עוד פנייה אחת לשר הביטחון, שנמצא כאן.

עזמי בשארה: אדוני שר הביטחון, רק כיוון שאתה כאן אני יכול לפנות אליך בצורה אישית.

עזמי בשארה: אף אחד לא מבין, לא הפלשתינים ולא הישראלים, כל בעלי בתי-המלון בישראל לא מבינים, למה סוגרים את בית-לחם ולא מרשים לתיירים להיכנס לבית-לחם?

עזמי בשארה: את מי מענישים?

עזמי בשארה: – את הכלכלה הפלשתינית ואת הכלכלה הישראלית.

עזמי בשארה: אני לא מבין את זה.

עזמי בשארה: אני גם לא מבין למה ממשיכים מתנחלי קדומים להתנחל על אדמה שאינה שייכת להם, אדמה שמשרד הביטחון שלכם הכריז שהיא לא שלהם אלא של פלאחים פרטיים ושהייתם שם אינה חוקית.

עזמי בשארה: למה אתם לא אוכפים את החוק ומורידים אותם משם?

עזמי בשארה: לא על כל קדומים אני מדבר, אני מתכוון להתנחלות החדשה שהם הקימו על אדמות הכפר קדום.

שמריהו בן-צור: תודה, חבר הכנסת בשארה.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

שמריהו בן-צור: אחריו – חבר הכנסת יהודה הראל.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר הביטחון, לאורך מסע הייסורים של העם היהודי מאז היותו לעם ובתוך נחלי הדם שהוא הקיז לאורך כל ההיסטוריה מידי רוצחים נתעבים, מארגני פוגרומים, מסעי צלב, גירושים, טבח, שואה; בתוך כל המסע הארוך, העקוב מדם, שהעם שלנו עובר לאורך כל ההיסטוריה – היתוספו, לצערנו הרב, בשבועות האחרונים קורבנות של פיגועים במאבק על ביטחון יישובי הצפון, בפיגוע בשוק מחנה-יהודה, במדרחוב, בלבנון, ואני מבקש לשלוח מכאן תנחומים למשפחות ואיחולי החלמה לפצועים.

משה גפני: העם היהודי כמה לשלום, העם היהודי רוצה בשלום.

משה גפני: תורת ישראל היא תורת חיים, ואנחנו מתפללים כל הזמן "עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו".

משה גפני: אנחנו מושיטים את ידנו לשלום, ובמקום לקבל חזרה יד לשלום, שהוא לטובת כל העמים במזרח התיכון, אנחנו מקבלים מתאבדים שהורגים נשים וטף, חיות אדם, שלא בוחלים בשום אמצעי, מסיתים צעירים שימסרו את חייהם כדי לפגוע בחפים מפשע, רק משום שהם יהודים.

משה גפני: אין שום סיבה אחרת.

משה גפני: עם כל הצער, הכאב והיגון, הזעם הבלתי-נדלה והכעס המוצדק לחלוטין, אנחנו לא פטורים מלהיות אנשים ריאליים, ממשלה ריאלית, ואנחנו צריכים לדעת כי ההתלהמות איננה פתרון.

משה גפני: לבוא ולומר: אנחנו עוצרים את התהליכים המדיניים – זה איננו פתרון.

משה גפני: יש מי שרוצה את זה.

משה גפני: אומר את זה, בין היתר, רנתיסי בריאיון לעיתון "מעריב".

משה גפני: בריאיון לאלי בוהדנה בעיתון "מעריב" הוא אומר – – –

עבד-אלוהב דראושה: גם נציג המפד"ל אמר את זה כאן היום, בדיוק מה שאמר רנתיסי.

עבד-אלוהב דראושה: יש לך "חמאס" גם בתוך הכנסת – – –

שמריהו בן-צור: לא, אל תשווה, חס ושלום.

שמריהו בן-צור: לא להשוות.

עבד-אלוהב דראושה: אני משווה.

עבד-אלוהב דראושה: מי שאומר – – –

שמריהו בן-צור: לא להשוות, חבר הכנסת דראושה.

משה גפני: אומר רנתיסי – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שמריהו בן-צור: חס ושלום.

שמריהו בן-צור: הוא איש "חמאס"?

עבד-אלוהב דראושה: זה מה שאמר עכשיו הנציג שלך.

שמריהו בן-צור: אני יושב עכשיו בתור יושב-ראש.

משה גפני: חבר הכנסת דראושה, אתה עוד לא שמעת מה אני הולך לצטט בשמו.

משה גפני: רנתיסי אומר, שבמלחמה – ואנחנו במלחמה, אומר רנתיסי – מותר להרוג נשים וילדים.

משה גפני: מותר להרוג נשים וילדים – במלחמה מותר לעשות את זה?

משה גפני: ואנחנו בעידן של שלום, בעידן של הליך מדיני, של תהליך של משא-ומתן.

משה גפני: אבל הוא אומר יותר מזה: פלשתין שייכת לעם הפלשתיני, ולמוסלמים בלבד.

משה גפני: אז תאמרו לי: זה "חמאס", ועם "חמאס" אנחנו לא מדברים.

משה גפני: אומר רנתיסי, ואני נוטה להאמין לו – –

נסים דהן: לא מדברים, אבל מתנשקים.

משה גפני: – – מופעלים על הרשות הפלשתינית לחצים לעצור אותנו, אבל היום היא עומדת בלחץ.

משה גפני: אומר רנתיסי: אנחנו בעד להרוג נשים וילדים.

משה גפני: פלשתין שייכת למוסלמים בלבד.

עבד-אלוהב דראושה: אבל הוא לא בממשלה הפלשתינית, והמפד"ל – – –

משה גפני: והוא אומר – – –

עבד-אלוהב דראושה: – – –

נסים דהן: – – – הוא קיבל נשיקה מערפאת על הדברים האלה.

נסים דהן: זו הבעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת דהאמשה, אל תפריע לו.

שמריהו בן-צור: תן לו לסיים.

משה גפני: והחמור מכול, הוא אומר: לוחצים על הרשות הפלשתינית, אבל הם עומדים בלחץ.

משה גפני: יש לנו הסכם.

משה גפני: אני נגד עצירת התהליך המדיני.

משה גפני: להיפך, לא לתת למרצחים כאלה לנהל את חיינו במזרח התיכון.

משה גפני: אנחנו רוצים שלום, אנחנו רוצים למנוע שפיכות דמים.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להסתכל עוד על המראות הנוראים האלה, לא בלבנון, לא בירושלים, לא בתל-אביב ולא בשום בירה ערבית, אם כי יש רבים היום בעם היהודי שקוראים לעשות זאת גם בבירות אחרות, ואני נגד זה, ויש רבים כמוני.

משה גפני: אדוני שר הביטחון, צריך להמשיך את המשא-ומתן, אבל לא יכול להיות בשום פנים ואופן, שערפאת ירחץ בניקיון כפיו ויאמר: כן, אנחנו נמשיך במשא-ומתן.

משה גפני: יש להם שתי זרועות: זרוע אחת תלך לשלום כביכול, תשב אתנו ותנהל משא-ומתן, והזרוע הצבאית, קרי ה"חמאס", תשלח מתאבדים, תפגע בילדים ובנשים.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

משה גפני: העם היהודי הוא עם חכם ונבון.

משה גפני: אתה, אדוני שר הביטחון, אמרת לי את זה כמה פעמים.

משה גפני: נכון, הוא לא מתלהם, הוא איננו קיצוני.

משה גפני: הוא רוצה ללכת לשלום.

משה גפני: תורת ישראל היא תורת חיים.

משה גפני: החיים הם ערך עליון בתורת ישראל, ואנחנו נגד פגיעה בבני עם אחר, בשום אופן.

עבד-אלוהב דראושה: אז למה לא עושים שלום?

משה גפני: והשאלה הנשאלת, חבר הכנסת דראושה – – –

שמריהו בן-צור: נא לסיים.

שמריהו בן-צור: אני מבקש: אל תענה לו, נא לסיים.

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: השאלה הנשאלת היא: מי אומר לרנתיסי ולדומיו, מי עוצר אותם, כאשר הם רוצים ועושים את זה, רוצחים נשים וילדים.

שמריהו בן-צור: תודה.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לומר שני משפטים לסיום: ראשית, לגבי הנסיגה מלבנון.

משה גפני: אין זה מן התבונה לנהל דיון ציבורי האם אנחנו נסוגים נסיגה חד-צדדית מלבנון או נשארים בלבנון.

משה גפני: זה נושא שנתון כולו למערכת הביטחון.

משה גפני: זה נושא שהדיון הציבורי בו פוגע, מכיוון שאנחנו יודעים שיש שני צדדים למטבע הנוראה הזאת שנקראת "לבנון", ואת זה צריך להשאיר למערכת הביטחון.

משה גפני: הדיון הציבורי הזה איננו מוסיף, לא למדיניות של מדינת ישראל, לא לביטחון של יישובי הצפון, לא לביטחון של חיילי צה"ל.

משה גפני: הדיון הזה צריך להיפסק.

משה גפני: הכול אומרים שסומכים על מערכת הביטחון, בעזרת השם, אבל אם סומכים על מערכת הביטחון, צריכים לתת להם לעשות את השיקולים.

משה גפני: הדיון הציבורי הזה איננו ראוי ואין לו מקום.

משה גפני: ואני לא יכול לסיים בלי זה, אדוני היושב-ראש – אנחנו נמצאים בחודש אלול, אנחנו נמצאים בחודש התשובה, שבו אנחנו צריכים להרהר גם בנושא הזה: בשל מה הסער הזה?

משה גפני: למה נגזרו עלינו כל הצרות הללו?

משה גפני: ואני לא יכול, אני לא יכול שלא לאזכר את מה שהיה בשבוע שעבר בקריית-גת, כאשר נערים יהודים, מזרע ישראל, גנבו מזוזות ושרפו אותן – ושרפו אותן.

משה גפני: זה לא היה בהיסטוריה היהודית.

משה גפני: לא הכרנו את זה בשום מדינה שבה היינו בגלות, לא הכרנו דבר כזה.

משה גפני: ואנחנו כולנו צריכים לעשות חשבון נפש בשל מה מתרגשות עלינו הצרות הללו, זו אחר זו.

משה גפני: אבל, כמובן, התקשורת הישראלית שותקת.

משה גפני: היא לא מדווחת על זה.

משה גפני: היא איננה עושה חשבון נפש.

משה גפני: היא אינה קוראת לאיש ואינה שואלת, היכן צמח פרי הבאושים הזה, שעושה לנו נזק – רוחני וגשמי.

משה גפני: תודה רבה.

שמריהו בן-צור: תודה.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת יהודה הראל, בבקשה, שבע דקות.

יהודה הראל: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הביטחון, 40 חברי הכנסת שקראו לנו מהפגרה, אני, כמובן, מצטרף להשתתפות של כל הבית הזה באבל על הנופלים ובכאב של הפצועים.

יהודה הראל: הייתי רוצה לאחל לנו, לכנסת, שנזכה לסולידריות כזאת שאנחנו רואים בפלוגות של צה"ל בלבנון, לשקט, לביטחון ולעבודה שאנחנו רואים ביישובי הצפון, לאחדות שאנחנו רואים שם, שנזכה לראות את זה גם כאן.

יהודה הראל: שנזכה לראות אותה שותפות גורל שאנחנו רואים בין החיילים ובין המתיישבים, ונימנע מהסגנון ומהביטויים שכבר שילמנו עליהם מחיר יקר הן בהתקפות האישיות על ראש הממשלה, הן בהתבטאויות של דובר הממשלה והן בדברים ששמעתי כאן.

יהודה הראל: בואו נפסיק להאשים איש את רעהו בטרור.

יהודה הראל: הטרור, אני מגלה כאן תגלית, הוא באשמת הטרוריסטים ותנועות הטרור.

יהודה הראל: לא יעזור אם נגיד שפעם הטרור נובע מכך שהתקדם תהליך השלום ואלה אויבי השלום, ופעם נגיד שהטרור נובע מהקיפאון בתהליך השלום, ופעם הוא נובע ממצוקת הסגר ופעם הוא נובע מהסרת הסגר.

יהודה הראל: אנחנו נצטרך לחיות עם הטרור, להיאבק בו ולהיזהר ממנו עוד הרבה שנים, גם אחרי שייחתם הסכם שלום, שלום קבע.

יהודה הראל: הטרור הוא תופעה בעולם, הוא תופעה במזרח התיכון.

יהודה הראל: בואו נפסיק להאשים איש את רעהו בטרור.

יהודה הראל: הטרור הוא של הטרוריסטים, של האויבים.

יהודה הראל: בניגוד לדברים ששמענו כאן – אם רוצים להמשיך בתהליך השלום, המסמך היחיד שיש בידינו, העוגן היחיד, הוא הסכם אוסלו שחתמה עליו הממשלה הקודמת, פלוס הסכם חברון ואשרור הסכם אוסלו וקביעת פרטים בו, שחתמה עליהם הממשלה הזאת וחתמו גם האמריקנים.

יהודה הראל: אני חושב שכולנו שותפים לתביעה שהמילוי יהיה דו-צדדי.

יהודה הראל: אני אפרט מה פירוש דו-צדדי: שיתוף פעולה במלחמה בטרור מצד הרשות הפלשתינית – זו החלטה שערפאת מתקשה לקבלה – מה שאנחנו קוראים תשתית הטרור, בקרב התנועות הפלשתיניות שמהוות אחוז ניכר בציבור, במסגדים, בכל מקום; קבלת החלטה של ערפאת לעקור אותם, שברור שזו החלטה קשה, בלעדיה לא נוכל אנחנו למלא את חלקנו; הפסקת ההפגנות האלימות שמתבצעות על-ידי הרשות הפלשתינית; שינוי האמנה הפלשתינית, כפי שערפאת התחייב בהסכם חברון.

יהודה הראל: הוא לא יכול להגיד שהיא כבר שונתה כאשר הוא התחייב בהסכם חברון וחתם שהוא הולך לשנות אותה.

עבד-אלוהב דראושה: אבל ראש הממשלה אמר שהוא מרוצה ממה שקיבל.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת דראושה, אתה רוצה לדבר היום?

עבד-אלוהב דראושה: כן.

שמריהו בן-צור: אז אל תפריע לו, כי אחר כך לא יהיה לך מה להגיד.

רחבעם זאבי: תתפלא, יש לו בשביל כל השנה.

שמריהו בן-צור: אני לא מאמין.

שמריהו בן-צור: אותם דברים.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

שמריהו בן-צור: די, ויהי שקט.

יהודה הראל: הפסקת ההסתה.

יהודה הראל: מבחינתנו זה מחייב באופן דו-צדדי את ההיערכויות מחדש, את המעבר הבטוח, את הנמל, את שדה התעופה ואת נושא האסירים.

יהודה הראל: הסכם אוסלו כלשונו אין בו סעיף על הפסקת בנייה בירושלים או על איסור בנייה בירושלים או על איסור בנייה במקום אחר.

יהודה הראל: אין בו גם סעיף על חובה של ישראל להגיע להסכמה על היקף ההיערכויות מחדש.

יהודה הראל: אם אני אומר, שמירה על הסכם אוסלו כלשונו, אני מתכוון – כלשונו.

יהודה הראל: הרעיון של הקפיצה להסדר הקבע אין לו משמעות אחרת מאשר פיצוץ כל תהליך השלום ותקיעה שלו.

יהודה הראל: אין לו שום משמעות אחרת.

יהודה הראל: אם אנחנו מתקשים לבצע את הסדר הביניים, והפלשתינים מתקשים לבצע את הסדר הביניים, ותודו, חבר הכנסת דראושה, הפלשתינים מתקשים לבצע, למה?

יהודה הראל: כי מדיניות פנים חזקה יותר ממדיניות חוץ גם אצלנו וגם אצלם.

יהודה הראל: אז איך יהיה בביצוע הסדר הקבע?

יהודה הראל: אני רוצה להזכיר לכם, חברי חברי הכנסת, בהסדר הקבע הנושאים הם התנחלויות, גבולות, פליטים, ירושלים ומדינה פלשתינית.

יהודה הראל: על זה יגיעו להסכם מהר עכשיו?

יהודה הראל: אני רואה גם מי תומך בקפיצה הזאת – מי שרוצה לתקוע את כל ההסדר, בלי להציע תחליף אומנם, אבל לתקוע את כל ההסדר.

יהודה הראל: הסדר קבע אם הוא אפשרי בימינו, הוא יהיה אפשרי אחרי שהסדר הביניים יעבוד לאורך זמן ויוציא אולי מלבנו ומלב הפלשתינים הרבה פחדים וייצור אמון לאורך תקופה ארוכה – אני לא רוצה לקבוע אותה – לא בלוח הזמנים שנקבע, תקופה הרבה יותר ארוכה.

יהודה הראל: אז אפשר יהיה אולי לדון בנושאים הגדולים האלה, שכיום אין שום סיכוי להגיע בהם להסכמה.

רחבעם זאבי: מה שאתה אומר היום זה לא מה שאמר אמש ראש המפלגה שלך בטלוויזיה.

שמריהו בן-צור: הוא אומר מה שהוא אומר.

רחבעם זאבי: אין תיאום אצלכם?

יהודה הראל: עוד לא הגענו למצב שהגעתם אליו בקדנציה הקודמת, וגם לא נגיע.

יהודה הראל: אני רוצה לסיים ולהגיד, שגם אם נגזר על הסכם אוסלו ליפול כי הפלשתינים אינם יכולים לעמוד בו, ומניתי את הסעיפים שהם צריכים לעמוד בהם, למה שייפול באשמתנו?

יהודה הראל: אנחנו צריכים אחדות כזאת שנוכל לעמוד במבחנים הקשים אם ייפול ההסכם הזה.

יהודה הראל: אחדות כזאת תושג רק אם נשכנע את עצמנו, קודם כול, ואת העם שלנו, שאנחנו מצדנו נכונים לעמוד בהסכם הזה אם הצד השני יעמוד בו.

יהודה הראל: הדברים שאמר פה חבר הכנסת סלומינסקי אינם תורמים בכיוון הזה.

יהודה הראל: תודה רבה.

שמריהו בן-צור: תודה.

שמריהו בן-צור: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונח היום על שולחן הכנסת דין-וחשבון הוועדה לבדיקת מבנה בתי-המשפט הרגילים בישראל.

ש' כרם: ועוד הונחו החלטות ועדת האתיקה בעניין היעדרות מישיבות הכנסת בכנס החורף התשנ"ז, וכן בעניין קובלנתו של חבר הכנסת דוד טל נגד חבר הכנסת יוסי שריד.

ש' כרם: תודה.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, בבקשה.

שמריהו בן-צור: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדינת ישראל נמצאת היום על פרשת דרכים.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב, שכל המזרח התיכון נמצא מכך כתוצאה על פרשת דרכים.

עבד-אלוהב דראושה: השאלה שעומדת על הפרק היא האם פני המדינה או פני המזרח התיכון לשלום או פני המדינה והמזרח התיכון למלחמה.

עבד-אלוהב דראושה: הכול תלוי בממשלת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: זה תלוי בהתנהגות של ממשלת ישראל בכל הנושאים העומדים על הפרק.

עבד-אלוהב דראושה: השאלה המרכזית שצריכה להעסיק, לדעתי, לא רק את העם בישראל אלא את העם היהודי בכל מקום: האם פני ישראל לשלום, לחיות כמדינה נורמלית במזרח התיכון, כשכנה טובה שתחיה בשלום עם העולם הערבי, או שמא פני ישראל להמשך הכיבושים, להמשך ההתנחלויות, להמשך המלחמות.

עבד-אלוהב דראושה: השאלה הזאת צריכה להעסיק כל יהודי בעולם כולו וכל אזרח ישראלי, יהודי או ערבי, ולדעתי יש לשאלה הזאת השלכות על עתיד המזרח התיכון כולו.

עבד-אלוהב דראושה: פגשתי את הנשיא מובארק לפני כמה שנים, ובשיחה אתו הוא אמר לי – וכדאי שתשמעו מה חושב הנשיא מובארק, שחתם על הסכם שלום עם ישראל ומתחייב בכיבוד ההסכם ובביצועו.

עבד-אלוהב דראושה: הוא לא חתם, הוא היה סגן הנשיא, מי שחתמו היו המנוח אנואר סאדאת עם המנוח מנחם בגין.

ראובן ריבלין: מצרים חתמה.

עבד-אלוהב דראושה: מצרים חתמה, ואני מניח, כפי שאני מבין אותו, שהוא רוצה להמשיך ולבצע את ההסכם, הוא מחויב להסכם הזה.

עבד-אלוהב דראושה: בשיחה מאוד אישית הוא אמר לי: מדינת ישראל צריכה להחליט.

עבד-אלוהב דראושה: אם היא רוצה לחיות כמדינה נורמלית במזרח התיכון, שתחיה בשלום עם השכנים, אנחנו מקבלים אותה כעובדה קיימת, נחיה עם מדינת ישראל בשלום ובשכנות טובה.

עבד-אלוהב דראושה: אבל אם מדינת ישראל חושבת שהיא באה לכאן כמעצמה זרה, כמדינה קולוניאליסטית חדשה – צרפת האימפריאליסטית או אנגליה האימפריאליסטית – אנחנו לא נקבל אותה ונילחם בה עד שהיא תקבל את העובדה שהיא מדינה נורמלית, שכנה טובה שתחיה אתנו בשלום.

עבד-אלוהב דראושה: לא נקבל את ישראל ככוח אימפריאליסטי במזרח התיכון.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר את הדברים הללו וגם שמעתי אותם עכשיו בדמשק מהנשיא אסד, ושמעתי אותם בתימן ושמעתי אותם מכל מנהיגי העולם הערבי.

עבד-אלוהב דראושה: העולם הערבי מקבל את ישראל כעובדה קיימת בגבולות 1967, כמדינה שתחיה בשכנות טובה עם השכנים הערבים.

ראובן ריבלין: אתה כבר אמרת – בגבולות 1949; אתה כבר אמרת – לא בגבולות 1949.

ראובן ריבלין: באת מדמשק ואמרת – בגבולות הים.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא אמרתי את זה.

ראובן ריבלין: אתה אמרת.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא אמרתי.

ראובן ריבלין: אולי תסביר מה חושבים אלה שמפוצצים את עצמם.

ראובן ריבלין: תסביר את זה.

שמריהו בן-צור: תודה.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא אמרתי גבולות 1949, אני אומר – ישראל בגבולות 1967, שתחיה בשלום עם השכנים, ללא כיבושים וללא התנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב, שמדינת ישראל יכולה לחיות כמדינה משגשגת, כמדינה שתממש את הזכויות של העם היהודי בגבולות 1967, וכל מגמה קולוניאליסטית לא תתקבל על-ידי העולם הערבי והעולם הערבי כולו ימשיך להילחם עם ישראל, אם הכיוון של ישראל יהיה קולוניאליזם, אימפריאליזם והתנחלויות.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר לכם, שזה מה ששמעתי בעולם הערבי, ושום ערבי בעולם כולו לא יקבל את ישראל שכובשת שטחים ערביים, אם אלה שטחים סוריים או פלשתיניים או לבנוניים.

עבד-אלוהב דראושה: זאת העובדה האמיתית, וצריכים מנהיגי ישראל להכיר ולהתייחס לעמדות הללו בצורה מובנת.

עבד-אלוהב דראושה: העולם הערבי לא יקבל כיבושים ישראליים, לא יקבל התנחלויות ישראליות, לא ייתן לגיטימציה למדיניות קולוניאליסטית שהנהיגו ממשלות קודמות, והממשלה הזאת עדיין ממשיכה לקיימה.

עבד-אלוהב דראושה: לכן נשארת, בעצם, אלטרנטיבה אחת, וזאת הדרך לשלום.

עבד-אלוהב דראושה: הדרך לשלום מחייבת את ישראל לדעת, שעליה לוותר על השטחים שכבשה בשנת 1967, עם תיקונים כאלה ואחרים במסגרת של משא-ומתן.

עבד-אלוהב דראושה: אני בעד.

עבד-אלוהב דראושה: כל מי שרוצה שלום יכול להבין שיצטרכו לעשות תיקונים כאלה ואחרים, אבל העיקרון הוא של גבולות 1967, ולדעתי בגבולות 1967 יש שטח מספיק לעם היהודי, למדינת ישראל, להתקיים.

עמנואל זיסמן: אני שואל אותך שאלה: אם בישראל לא תהיה לעולם ממשלה שתהיה מוכנה לקבל את זה, האלטרנטיבה היא רק מלחמה?

עבד-אלוהב דראושה: האלטרנטיבה תהיה המשך האלימות.

עבד-אלוהב דראושה: אם לא תהיה ממשלה כזאת, אני אומר את הדברים "דוגרי".

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה שיהיה שלום ואתה רוצה שיהיה שלום, שני העמים רוצים שיהיה שלום, הרוב בשני העמים.

עבד-אלוהב דראושה: יש אנשים, גם כאלה שנמצאים בכנסת, ושמעתי היום את נציג המפד"ל אומר שצריך לבטל את הסכמי אוסלו וקורא לראש הממשלה לעשות זאת.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת דראושה, אתה מנצל את זה שאני יושב פה.

עבד-אלוהב דראושה: כל הכבוד לך.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כדי להשיג שלום צריך לבטל את הסכם אוסלו.

ראובן ריבלין: כדי להשיג שלום צריך לחזור מהסכמי אוסלו.

עבד-אלוהב דראושה: הסכמי אוסלו הם הסכמי המינימום שנעשו לגבי שני העמים, אבל הם הסכמים טובים, הכרחיים כהסכמי ביניים, כדי להגיע להסכם של שלום קבע בין הישראלים והפלשתינים ובין ישראל והעולם הערבי.

עבד-אלוהב דראושה: הם המבוא שיביא לשלום, ומי שרוצה לבטל את הסכמי אוסלו, בעצם מבטל את תהליך השלום כולו.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא רוצה לבטל, לא את תהליך השלום ולא את הסכמי אוסלו.

עבד-אלוהב דראושה: אני בעד הסכמי אוסלו כפי שאני נגד כל מעשה איבה וכל מעשה אלימות, בצורה ברורה.

עבד-אלוהב דראושה: אני מגנה בכל תוקף, בשם כל האוכלוסייה הערבית, לא רק הסיעה שלנו, כל מעשה אלימות נגד אזרחים חפים מפשע, ואני מבדיל בין המקרה שהיה בירושלים, שאני מגנה אותו בכל תוקף, פגיעה באנשים חפים מפשע, ילדות, נשים, גברים וזקנים, אני מגנה את זה, לבין מעשה הקולוניאליזם הישראלי בדרום-לבנון.

עבד-אלוהב דראושה: לפני כמה חודשים העלינו בכנסת הצעה לנסיגה חד-צדדית מלבנון.

עבד-אלוהב דראושה: לצערי הרב, שר הביטחון, בעזרת חברי הקואליציה, הורידו את ההצעה שלנו.

עבד-אלוהב דראושה: התברר לך, אדוני שר הביטחון, כמה ההצעה שלנו היתה צודקת.

עבד-אלוהב דראושה: יום-יום נופלים חיילים צעירים, ישראלים, בנים של אמהות ושל הורים ששולחים את הילדים שלהם, לא להגן על מדינת ישראל אלא כדי להגן על צד"ל, צבא של קוויזלינגים שהקמתם בדרום-לבנון, לא כהגנה על מדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: מדינה נורמלית מגינה על גבולותיה מתוך הגבולות שלה, לא מתוך השטח של הארץ השכנה.

עבד-אלוהב דראושה: אתם עושים טעות בכך שאתם לא מסיגים את צה"ל מייד ובאופן חד-צדדי, וראש ממשלת לבנון חזר ואמר בשבוע הזה, ראיתי אותו בטלוויזיה הלבנונית אומר – אם ישראל תיסוג לגבולותיה, הצבא הלבנוני יתפרס וימנע כל מעשה איבה נגד מדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב, שראש הממשלה הזה, רפיק חרירי, הוא אדם אמין ובעל יכולת.

עבד-אלוהב דראושה: הוא יכול לבצע ויש לו צבא חזק מספיק לשמור על הגבולות הללו.

עמנואל זיסמן: הסורים, הסורים יצאו מלבנון אם ייעשה מה שאתה אומר?

עבד-אלוהב דראושה: הסורים שם על-פי הזמנה של ממשלת לבנון, כדי לשמור על האיזון בתוך לבנון, ולבנון, בזכות הצבא הסורי, משגשגת היום.

שמריהו בן-צור: נעשית הכי מומחה של המזרח התיכון, חבר הכנסת זיסמן.

שמריהו בן-צור: תודה לחבר הכנסת דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני, אני רוצה לגמור במשפט אחד.

עבד-אלוהב דראושה: ברשותך, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: הוא אומר דברים חדשים, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלוהב דראושה: כאנשי שלום, כמי שרוצים בהצלחת תהליך השלום, אנחנו מאחלים לשרת החוץ האמריקנית, גברת אולברייט, להצליח בביקורה לשכנע את שני הצדדים להמשיך בתהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: יש לה, לדעתי, עבודה קשה עם ממשלת ישראל בראשות מר נתניהו, כדי לשכנע אותו לחזור לתהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אני בטוח ששר הביטחון ושר החוץ רוצים להמשיך בתהליך השלום, אבל יש לנו בעיה במדינת ישראל, שיש ראש ממשלה שלא רוצה בשלום, לא רוצה בהתקדמות תהליך השלום לפי הסכמי אוסלו.

שמריהו בן-צור: תודה.

שמריהו בן-צור: חבר הכנסת רחבעם זאבי, בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, בראשית דברי אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחות החללים בפיגוע במדרחוב בן-יהודה ובפעולת הקומנדו הימי בלבנון – חמישה חללים בירושלים ו-12 חללים בלבנון – וכן לשלוח ברכת החלמה מהירה לפצועים בשתי התקריות.

רחבעם זאבי: הפיגוע במדרחוב בירושלים בא לעולם יום או יומיים לאחר שהממשלה הסירה והקלה בסגר של ערביי יש"ע, וזאת לאחר הערכת מצב והערכת מודיעין שהיא עשתה.

רחבעם זאבי: וזה בא לעולם לאחר שהממשלה, אותה ממשלה, לא רצתה לקבל בהסגרה את מנהיג ה"חמאס" אבו-מרזוק, שנדד לכן לרבת-עמון והוא מנהל משם את מבצעי ה"חמאס" בגדה המערבית ובישראל הקטנה; וזה בא לעולם אחרי שהממשלה, אותה ממשלה, שחררה מהכלא את מנהיג ה"חמאס" רנתיסי, שפועל מתוך שטחי הרשות הפלשתינית.

רחבעם זאבי: שלוש עובדות אלה מצביעות על "תרומתה" של ממשלת נתניהו להידרדרות הביטחונית, על טיפשותה ועל חוסר אחריותה.

רחבעם זאבי: עם החברים שמובילים את הממשלה הזאת עמדנו במשך שנים בצמתים ובכיכרות וזעקנו בגרונות ניחרים על ממשלת העבודה המומרצת, שהפקירה את ביטחון היהודים בארץ-ישראל.

רחבעם זאבי: אתם הבטחתם ביטחון ולא עשיתם למענו.

רחבעם זאבי: להיפך, תרמתם להחלשת הביטחון בביטול הסגר, אפשרתם לרוצחים ולמתאבדים להיכנס חופשי לרחובותינו ולערינו, ויתרתם על אבו-מרזוק ועל רנתיסי.

רחבעם זאבי: ממשלה שכך נוהגת איננה ממשלה רצינית והבטחותיה על הגנת היהודים אינן אמינות.

רחבעם זאבי: איזו ביקורת ניתכה מכם על ממשלת העבודה המומרצת באשר למשטרת ערפאת.

רחבעם זאבי: אמרתם שזהו צבא מחבלים חמוש בכיסוי של "משטרה", שאסור לתת להם רובים, שיש להגביל את פעילותה של ה"המשטרה" הזאת ולהצר את צעדיה, שיש להטיל וטו על צירוף מחבלים לשורותיה, וזה על-פי ההסכם, שיש להגביל את מספר ה"שוטרים" לפי המוסכם, שיש לאסור עליה סוגי כלי נשק שאינם מוסכמים.

רחבעם זאבי: ומה עשיתם למימושם של כל התנאים האלה?

רחבעם זאבי: קצת הכרזות מן השפה ואל החוץ.

רחבעם זאבי: ממשלה נולדה למשול, ופירוש הדבר – להפעיל את הכוחות ואת הסמכויות שבידיה.

רחבעם זאבי: ממשלה אמיתית היתה מורה את זרועות הביטחון שלה להביא את רזי ג'באלי, מפקד "המשטרה הפלשתינית" למשפט בישראל מפני שהוא עמד בראש פעילות טרור נגד ישראלים.

רחבעם זאבי: ממשלה אמיתית היתה עוצרת את המחבל ג'יבריל רג'וב, שמבריח כלי נשק ברכבו בחסות של תעודת אח"מ, ובוודאי היתה מחרימה את כלי הנשק המוברחים.

רחבעם זאבי: ממשלה אמיתית היתה מטילה סגר אמיתי על ערביי יש"ע לאורך ימים ובלי הגבלות ותוך הקפדה על מילויו.

רחבעם זאבי: ממשלה אמיתית לא היתה עוברת לסדר-היום כאשר נופלים טילי "קטיושה" בקריית-שמונה וביישובים אחרים בגליל, תוך הפרה בוטה של ההבנות.

רחבעם זאבי: עכשיו יודעים, מצדו השני של הגבול בצפון, כי אין ממשלה בישראל, שמותר להם להפר כרצונם כל הסכם והיהודים יבלעו זאת.

רחבעם זאבי: ממשלה אמיתית היתה נותנת ביטחון אמת לתושבי ישראל.

רחבעם זאבי: אתם לא עושים זאת ושרירי הלשון שלכם אינם נלקחים ברצינות משני צדי הגבול.

רחבעם זאבי: לאחרונה צצו "ארבע אמהות" ואבא אחד, הלוא הוא חבר הכנסת יוסי ביילין, עם רעיון גאוני של פינוי חד-צדדי מלבנון.

רחבעם זאבי: אלה הם דיבורי הבל וסרק, המתעלמים מהמציאות, מהאויב, מהניסיון, מהשטח ומהאחריות שלנו לתושבי הצפון.

רחבעם זאבי: את חרדת האמהות אפשר להבין, לא להצדיק אלא להבין.

רחבעם זאבי: את יוזמת האבא יש לדחות על הסף, שכל כולה אינה אלא רכיבה על פופוליזם זול ואמוציות טבעיות של הורים.

רחבעם זאבי: האם חבר הכנסת ביילין איננו יודע שה"חיזבאללה" יזנבו בנו ככל שניסוג?

רחבעם זאבי: האם אפשר וצריך להגן על הילדים מהגדר של היישוב ומחלונות בתי-הילדים המשיקים לגדר?

רחבעם זאבי: האם איננו מבינים שמעט היציבות שהושגה בגליל תיעלם במחי ה"קטיושות" והצליפות של לוחמי ה"חיזבאללה" אשר יגיעו לגדר ואף יעברו אותה?

רחבעם זאבי: האם אנחנו רוצים לחזות בתמונת הנטישה של הגליל והנדידה דרומה אל המרכז?

רחבעם זאבי: האם האבא והאמהות אינם יודעים שמטרת ה"חיזבאללה" היא שחרור ירושלים מידי הציונים?

רחבעם זאבי: שבוע קשה עבר על עם ישראל, שספד לבניו ובכה על עלמיו ועלמותיו, שהצטרפו לשורה הארוכה של חללי מערכות ישראל.

רחבעם זאבי: התוצאה המתבקשת משבוע מר כזה היא חיזוק רוחו של העם, אימוץ כוחו של צה"ל, ומעל לכול – בחירת הדרך הנכונה שהמדינה וזרועותיה צריכים לנקוט.

רחבעם זאבי: לא עוד הבטחות סרק ומלל חסר כיסוי, פעילות תקיפה ורצופה נגד הטרור ופטרונו העזתי, מלחמה תקיפה נגד האויב בלבנון ופטרונו מדמשק.

רחבעם זאבי: תודה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת זאבי, על דבריך.

רפאל אדרי: אבקש מחבר הכנסת סאלח טריף לומר את דברו.

רפאל אדרי: חמש דקות לרשותך, אדוני.

רפאל אדרי: אחריו – חבר הכנסת רענן כהן.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אבל כבד נפל על כולנו ועצב בל יתואר אפף את המדינה כולה באותם אירועים טראגיים שהתרחשו בסוף השבוע הקודם – הפיצוץ החבלני, הטרוריסטי במדרחוב בירושלים והמכה הנוראה והטראגית שנחתה על לוחמי שייטת-13, הקומנדו הימי.

סאלח טריף: כולנו כאיש אחד מאוחדים באבל ובכאב, כולנו כאיש אחד מחבקים את המשפחות השכולות.

סאלח טריף: ותרשו לי מכאן, מעל הדוכן הזה, לשלוח את תנחומי כולנו למשפחות השכולות, ובמיוחד לאותם בני משפחה יקרים של סרן מאהר דרש זכרו לברכה, לאשתו, להוריו, לקרוביו ולכל בני העדה.

סאלח טריף: מאהר הינו אבדה גדולה למשפחה, לעדה ולמדינה.

סאלח טריף: הוא הצטיין בכל אשר עשה: בלימודים, בצבא וגם בפעולה הקשה הזאת.

סאלח טריף: חבל עליו כי כך נגדעו חייו.

סאלח טריף: אנחנו, בני העדה הדרוזית, שנושאים יחד עם כל העם בישראל בנטל הכבד של ביטחון המדינה, איננו מהרהרים לרגע, אדוני שר הביטחון, לגבי דרכנו בהמשך השמירה על ביטחון המדינה למרות כל מה שקורה, למרות כל מה שמתרחש ולפעמים למרות ההשמצות, ההשפלות ודברי בלע שנאמרים נגדנו.

סאלח טריף: בדיוק באותו שבוע שבו התנהל והוכרע משפטו של עזאם עזאם במצרים ויצא גזר-דינו, היתה קצינה בצה"ל שהשוותה אותנו למחבלים.

סאלח טריף: בדיוק באותו שבוע שבו נפל סרן מאהר דרש מאש ה"חיזבאללה", השוותה אותנו חיילת מהפרקליטות הצבאית לאנשי "חמאס" והציעה עוד לשלוח אותנו לסוריה ולבנון.

סאלח טריף: גם הבוקר שמעתי על עוד תקרית בעניין סגן-אלוף שננזף.

סאלח טריף: קשה, קשה לנו מאוד, אדוני שר הביטחון.

סאלח טריף: קשה לנו מאוד עם העניין הזה, ואנחנו יודעים שמדובר באחדים; אולי רבים, אבל מדובר במיעוט ולא ברוב.

עמנואל זיסמן: אלה מתי-מעט.

סאלח טריף: אבל, אדוני, החמור מכול הוא, שהעניין הזה נמשך והופך להיות תופעה.

סאלח טריף: כבר אמרתי פעם אחת לשר הביטחון: אל תשב עם הקצינים שלנו, שב בצבא עם הקצינים האחרים.

סאלח טריף: תכניס למורשת צה"ל, תכניס למורשת הקרב, ללימודים, את שיתוף הפעולה ואת אחוות הלוחמים בצה"ל.

סאלח טריף: אל תעשו את זה אצלנו ואל תחבקו אותנו, אבל אל תיתנו לאירועים כאלה להתרחש כל פעם מחדש.

סאלח טריף: הנורא מכול – ואני לא יכול שלא להזכיר, שכאשר הייתי בסוריה לא יכולתי לשמוע דברים כל כך קשים ונואלים, לא מפי חיילת ולא קצינה, חברי חבר הכנסת ריבלין, לא מפי חייל שטעה, אלא מפי חבר כנסת מכובד, ותיק ומנוסה, יושב-ראש סיעתך, יושב-ראש הקואליציה, שאמר דברים קשים על הדרוזים בתוכניתו של נסים משעל.

סאלח טריף: חברי מאיר שטרית אכן סיפר צ'יזבטים מאוד מאוד עצובים.

שמריהו בן-צור: לא ייתכן.

שמריהו בן-צור: מה עם אסד?

עמנואל זיסמן: מה הוא אמר?

סאלח טריף: תשאל אותו.

סאלח טריף: חבר הכנסת בן-צור, סליחה, עוברים עלינו ימים קשים.

סאלח טריף: את החשבון הנוקב הזה לא יצא לי לעשות, ולכן גם בכנס המיוחד הזה טוב לומר את הדברים, שמילא, חיילת או חייל שאסור להם להגיד, ומי הם שיגידו את הדברים האלה?

סאלח טריף: אבל חבר כנסת, יושב-ראש הסיעה הגדולה בבית, מאיר שטרית, שאמר דברים נוראים על הדרוזים, שתיתן להם כבוד ואתה יכול לעשות כל מה שאתה רוצה אתם, זו היתה פליטת פה.

סאלח טריף: אני אומר את הדברים באחריות.

ראובן ריבלין: הפוסל במומו פוסל.

סאלח טריף: תודה רבה לך.

סאלח טריף: אני מודה לך.

סאלח טריף: את הדברים הנוראים כבר אמרתי לו באופן אישי, אבל מעל הדוכן הזה אני אומר אותם שוב, כי אני לא מתפלא שאחר כך דברים חסרי אחריות כאלה מחלחלים – עד אחרון החיילים והחיילות.

סאלח טריף: אתם ואנחנו משלמים ביחד מחיר כבד מאוד, גם עם מדיניות הממשלה, שלפי דעתי היא מוטעית.

סאלח טריף: אבל אנחנו בוודאי לא ראויים לדברי בלע ולהשמצות כאלה.

סאלח טריף: אני מנצל את נוכחותו של שר הביטחון, שאני מוקיר אותו מאוד, ומבקש ממך, אדוני, תעשה משהו בעניין הזה.

סאלח טריף: לא נסבול, כשזה חוזר שבוע אחרי שבוע, שזה יסתיים בנזיפה, בהעפה ובאני לא יודע מה.

סאלח טריף: זה לא צריך לקרות.

סאלח טריף: זה גם מאוד מאוד ישפיע.

סאלח טריף: אני מבקש מאדוני היושב-ראש לעשות עמי חסד ולאפשר לי לומר כמה משפטים בנושא שבגללו התכנסנו היום.

עמנואל זיסמן: מה שאמרת לגבי חבר הכנסת שטרית, אתה מבקש בירור?

סאלח טריף: אני לא רוצה לבקש בירור כי זה רק יזיק.

סאלח טריף: אני חושב שנעשתה טעות.

רפאל אדרי: אני חושב שחבר הכנסת טריף נוהג בתבונה.

רפאל אדרי: אני לא חושב שבירורים מקדמים נושא.

רפאל אדרי: נאמר מה שנאמר, ואני בטוח שתימצא הדרך הנכונה לברר את הנושא הזה.

רפאל אדרי: ואם נאמרו דברים שלא במקומם, הם בוודאי נאמרו לא על דעת הבית הזה ולא על דעתה של סיעה כלשהי מהבית, וגם בעזרת שר הביטחון תימצא הדרך, עם חבר הכנסת סאלח טריף ואולי עם חלק מהנוכחים שירצו בכך, לברר את הנושא.

רפאל אדרי: אני מודה לכם.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני.

סאלח טריף: חבר הכנסת זיסמן, בכוונה לא אמרתי מלה עד עכשיו, אבל חשבתי שראוי יהיה לומר את זה בבית, כדי שכל חברי הבית ידעו, שכאשר חבר כנסת אומר דברים הוא נושא באחריות להם, לטוב ולרע.

סאלח טריף: לכן, אני רק רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לומר, ששמעתי דברים מחברי הכנסת בעניין לבנון, וכחייל וכקצין ששירת שם אני רוצה לומר לכם:

סאלח טריף: אל תכנו דברים של כל מי שדן בעניין היציאה מלבנון "גל פופוליסטי", ואל תגידו שזה חוסר אחריות וצריך לגלות אחריות.

סאלח טריף: זה קשה, זה נורא, אבל בנושא לבנון אין לנו שום תביעה טריטוריאלית.

סאלח טריף: הרי זו קונצפציה צבאית אם כדאי לשבת שם או לא כדאי, זה הכול.

סאלח טריף: זה לא עניין של התנחלויות בגדה או בשטחים.

סאלח טריף: לכן, הקונצפציה הצבאית הזו צריכה להיבחן, וזו לא בושה.

סאלח טריף: חבר הכנסת ריבלין, אני אומר לך שה"חיזבאללה" בלבנון – ושר הביטחון, שהיה שם שנים רבות מפקד אוגדה, ואלוף, יודע מה אני אומר.

סאלח טריף: הוא יודע שה"חיזבאללה" יכול היה להגיע לגדר הגבול, ויכול גם בימים אלה לשלוח טילי "קטיושות" ללב ישראל במרחק של 40 קילומטר.

סאלח טריף: הוא לא עושה את זה לא מפני שיחידות גולני וצנחנים וסיירות נמצאים שם, לא, אלא בגלל ההבנות של "ענבי זעם", וגם הממשלה מכירה בזה; בגלל ההבנות שיש לנו גם עם הסורים, גם עם ה"חיזבאללה" וגם עם גורמים אחרים, שונים ומשונים בלבנון.

סאלח טריף: זה לא סוד.

סאלח טריף: לכן אני שואל, האם המחיר הכבד שכולנו משלמים בלבנון שווה את הפעילות שאנחנו עושים שם.

סאלח טריף: האם המחיר הזה שווה את המציאות שאנחנו מצויים בה, אדוני היושב-ראש?

סאלח טריף: אני אומר שאנחנו צריכים לבדוק את הקונצפציה הזאת מחדש, כי, לפי דעתי, אם נחזור מלבנון ומישהו יעז להיכנס לגדר המערכת או יתקוף יישובים – הרי הרבה מאוד שנים היתה פעילות חבלנית, וישבנו מעבר לגדר.

סאלח טריף: בואו ננסה את זה.

סאלח טריף: יום אחד נוכל להיכנס עם טנקים עד ביירות, ועשינו את זה.

סאלח טריף: אז למה הפחד?

סאלח טריף: עם צד"ל יש לנו בעיה, חבר הכנסת רובי ריבלין, אבל היא ניתנת לפתרון.

ראובן ריבלין: אתה, כמומחה לסוריה, יודע שבלבנון לא שולט ה"חיזבאללה" ולא לבנון.

רענן כהן: וגם לא אתה.

סאלח טריף: צודק חבר הכנסת ריבלין, אדוני היושב-ראש, כשהוא אומר שלבנון תלויה בסוריה והפתרון בלבנון עובר דרך סוריה.

ראובן ריבלין: אין ספק.

סאלח טריף: לכן אנחנו צריכים לעשות שלום עם סוריה.

סאלח טריף: ואני מברך את שר הביטחון, שיש לו קריאות מאוד מתונות, שגם מוערכות על-ידי ההנהגה הסורית.

סאלח טריף: בסוריה יש קריאות לשלום, בואו לא נדחה אותן.

סאלח טריף: בואו נחשוב על זה.

סאלח טריף: חברי חבר הכנסת רענן כהן, העניין הזה בלבנו ובדמנו.

ראובן ריבלין: – – – נשב למשא-ומתן בלי תנאים מוקדמים.

ראובן ריבלין: מה יותר מזה?

סאלח טריף: מפאת הזמן הקצר אני לא נכנס אתך לפרטים.

סאלח טריף: אני אומר שלממשלה הזאת יש אחריות.

סאלח טריף: מי שעומד בראשה הבטיח שלום בטוח, והיום מסתבר שהעניין הזה הוא רק ססמאות והכרזות.

סאלח טריף: הכול ריק מתוכן, וצריך לגשת לדבר האמיתי, שבו יש פתרון, והוא באמת לעשות שלום עם סוריה, דבר שיכול לפתור לנו את הבעיה גם בלבנון.

רפאל אדרי: תודה, אדוני חבר הכנסת סאלח טריף, על דבריך.

רפאל אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

רפאל אדרי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הביטחון, שאותו אני מוקיר ומעריך, וחבל שבדיון חשוב כזה ראש הממשלה, שהבטיח שיהיה שלום בטוח – – –

עמנואל זיסמן: אין כאן אף אחד ממפלגת העבודה מלבד מי שעל הבמה.

רענן כהן: אתה קודם כול ממפלגת העבודה, אתה תנועת העבודה.

רענן כהן: אין שלום בטוח, אין ביטחון, אין כלכלה.

רענן כהן: במשך תקופה קצרה הוכח לעם ישראל מי הוא ראש הממשלה, ולהערכתי מדינת ישראל ראויה לראש ממשלה אחר.

רענן כהן: מחר אני יוצא לקהיר עם משלחת של הכנסת.

רענן כהן: ביקשנו גם ממשרד החוץ לסדר פגישה עם הנשיא מובארק כדי לשכנע אותו שמה שאירע לגבי עזאם עזאם, לאור ובהתייחסות לדברים שמסר שר הביטחון ולדברים שמסרו ראש הממשלה ומערכות הביטחון לגבי עזאם עזאם – הייתי אומר שנעשה עוול מוצק לאדם שאין לו שום קשר למערכת כלשהי של ריגול והוא מואשם בהאשמת שווא, אולי האשמה פוליטית שנוצרה במערכת היחסים בין ישראל לבין מצרים.

רענן כהן: אני מקווה שנוכל לסייע.

רענן כהן: נוסע אתי גם חבר הכנסת מאיר שטרית.

רענן כהן: לא זה הנושא, אך רציתי להזכיר זאת בעקבות נסיעתנו לשם.

רענן כהן: אדוני שר הביטחון, אנחנו עוברים ימים קשים מנשוא, ימים של טרגדיות אנושיות.

רענן כהן: פיגוע רודף פיגוע והטרור מכה בנו ברחובות, בבתי-קפה, בשווקים ובמרכזי האוכלוסייה.

רענן כהן: כולנו כואבים את הקורבנות.

רענן כהן: כולנו חרדים מפני העתיד.

רענן כהן: כולנו שותפים למה שקורה.

רענן כהן: לפני שנה ושלושה חודשים נבחרה במדינת ישראל ממשלה חדשה, נבחר ראש ממשלה, ורק הוא האחראי היחיד לגורל התושבים במדינה.

רענן כהן: הוא חתם על אוסלו, הוא הסכים לאוסלו, הוא התחייב לשלום, הוא פינה את חברון, ומרגע זה הוא איננו יכול להסתתר מאחורי מפלגת העבודה.

רענן כהן: הרי כמה ימים לפני הפיגועים הוא התפאר בתקשורת שהוא מצא את הפתרון לטרור.

רענן כהן: מה קרה?

רענן כהן: איפה הבושה שלך, אדוני ראש הממשלה?

רענן כהן: אתה חי למען אמצעי התקשורת בלבד; אתה האדם הכי מתוקשר וכל מה שאתה חושב הוא רק איך להופיע בתקשורת, איך לרמות את העם הזה ואיך להעביר מסרים כפולים.

רענן כהן: אם אתה מרעיב את ערפאת ומחזיק את כספי הרשות, אל תבנה עליו שיעצור את הטרור.

רענן כהן: תפעל אתו כי הוא חייב לעצור את הטרור.

רענן כהן: זו חובתו הראשונית, אבל אנחנו חייבים לסייע בידו.

רענן כהן: זו ממשלת מחדלים וכישלונות, ממשלה שבושה להיות חבר בה.

רענן כהן: אחרי ליל הקיצוצים האחרון – פוגעים בחלשים, פוגעים בקצבאות הילדים, בקשישים, ובעצם מטילים מסים חדשים.

עמנואל זיסמן: אתה אומר שאנחנו שותפים, אז בוא נקים ממשלת אחדות לאומית.

רענן כהן: אנחנו שותפים למה שקורה לעם – בקורבנות, בימי האבל.

רענן כהן: אנחנו לא שותפים לממשלה הזאת, לא שותפים לאדם, לדרכו, לתפיסת עולמו.

רענן כהן: אין לו תפיסה, הוא לא מסוגל להוביל, הוא לא יכול להוביל, אנחנו לא הולכים עם האיש, אנחנו הולכים עם צה"ל.

עמנואל זיסמן: למה שמעון פרס חושב אחרת?

רפאל אדרי: אדוני, חבר הכנסת זיסמן, אתה יודע שמשא-ומתן לא מנהלים בדרך הזאת.

רענן כהן: נכון.

רפאל אדרי: משא-ומתן מוצלח מנהלים בדרך אחרת.

רפאל אדרי: אתה יודע את זה, אדוני.

רענן כהן: תחליפו את ראש הממשלה – נלך.

עמנואל זיסמן: הוא קרא היום להקמת הממשלה.

עמנואל זיסמן: תנו לשמעון פרס להגשים את זה.

רענן כהן: אני מודה לחבר הכנסת עמנואל זיסמן; פתאום הוא נעשה חסיד גדול, אני מכיר אותו מתוך ביתי.

רענן כהן: יחסינו עם העולם הערבי בשפל, משבר האמון בכל מדינה ערבית הולך ומחמיר.

רענן כהן: ככה לא עושים שלום, ככה לא עוצרים טרור, ככה לא בונים עתיד, ככה לא בונים תקווה.

רענן כהן: במשפט כמעט אחרון אני רוצה להגיד: מזכירת המדינה האמריקנית מגיעה לכאן, ואני פונה אל ראש הממשלה, שיושב ברגע זה בוועדת החוץ והביטחון.

רענן כהן: באתי לכאן כדי למלא את תפקידי במליאת הכנסת, אני חוזר לשם ואשאל אותו אותה שאלה: מה תאמר למזכירת המדינה?

רענן כהן: איזו תוכנית תציג בפניה?

רענן כהן: אילו דרכים – – –

ראובן ריבלין: איזו תוכנית ברק מציע?

רענן כהן: אני מוכן שאנחנו נציע את התוכנית, תן לנו את השלטון.

ראובן ריבלין: אין לכם שום תוכנית.

רענן כהן: אתה בכלל מבין בתוכניות?

רענן כהן: הרי אתה לא יכול להגן על הממשלה הזאת.

רענן כהן: הרי כל השרים האלה – אני לא רוצה להשתמש בשמות – כולם נובחים בנושא התקציב שעלה אתמול, אבל ב-31 בדצמבר הם יבואו ויצביעו.

רענן כהן: תפסיקו עם ההצגות האלה, אתם מרמים את העם.

רענן כהן: כבר שנה עשירית שאני בכנסת וראיתי איזו מהומה יש כמה חודשים לפני כל 31 בדצמבר, אבל כשמגיעים ל-31 בדצמבר כולם כמו תוכי – האחד קונים אותו כאן, השני קונים אותו במקום אחר, השלישי מסדרים לו משהו נוסף – אני לא רוצה לדבר מעבר לזה – וכולכם מצביעים, גם השר שלך.

ראובן ריבלין: אתם מדברים על קניות?

רענן כהן: גם השר שלך.

רענן כהן: אתם הבאתם את המדינה – – –

ראובן ריבלין: מי זה השר שלי?

רענן כהן: אתה יודע בדיוק למה אני מתכוון ומי זה השר שלך.

ראובן ריבלין: שר הביטחון?

רענן כהן: עכשיו אתה אומר שר הביטחון.

רענן כהן: הלוואי ששר הביטחון היה השר שלך, לא הייתי אומר לך אף מלה.

רענן כהן: לכן תפסיקו לנבוח.

רענן כהן: אם אתם מאמינים למה שאמרתם אתמול והיום, תעזבו את הממשלה, נלך לבחירות, נקים ממשלה חדשה טובה יותר למדינת ישראל, שמביאה תקווה ושלום בטוח, לא השלום הבטוח של ראש הממשלה, שאין בו חוכמה; לא בטוח, לא שלום, רק טרור ורק אסונות.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני, חבר הכנסת רענן כהן, על דבריך.

רפאל אדרי: אני מזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

רפאל אדרי: אנחנו דנים בפיגוע בירושלים ובאירועים בלבנון.

רפאל אדרי: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

רפאל אדרי: אחריך ישיב שר הביטחון.

עמנואל זיסמן: אולי אפשר לקרוא לכל אלה שחתמו על זימון הישיבה?

רפאל אדרי: אני תמים דעים אתך, אבל כנראה, לצערי, יש להם עיסוקים אחרים.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הביטחון הנכבד והיקר, חברי חברי הכנסת הנוכחים, ב"הלל", שאותו אנו מתפללים בכל חג ומועד ובראש-חודש, ואני עושה זאת גם ביום העצמאות למדינת ישראל, נאמר לנו, לעם ישראל כסמל לפוריות: "ואעבור עליך ואראך מתבוססת בדמיך ואומר לך בדמיך חיי, בדמיך חיי".

ראובן ריבלין: שם זה נאמר על החיוניות של החיים, על הפוריות, על יצירת האדם ברחם אמו, והיום, כמו בכל שנות עצמאותנו ובדרך לעצמאותנו ומאבקנו כתנועה לאומית ציונית בדמנו חיינו, בדמנו חיינו, ולצערי הרב עוד בדמנו נחיה.

ראובן ריבלין: בירושלים יש מנהג שבו בנים לא הולכים אחרי ארון אביהם.

ראובן ריבלין: לצערנו הרב, הרבה אבות הולכים אחרי ארונות בניהם.

ראובן ריבלין: עם כל הכאב – והכאב הוא איום ונורא – אנחנו צריכים לזכור שנועדנו לחיות בארץ הזאת, אין לנו ברירה.

ראובן ריבלין: יש כאלה שחושבים שנחיה כאן גם אם זה ייקח עשר, 20, 30, 50 או אפילו 100 שנה.

ראובן ריבלין: הצער הוא שבימים קשים וטרופים כאלה צריכים אנחנו להיות מאוחדים, ואני יודע שמפולגים אנחנו.

ראובן ריבלין: מפולגים אנחנו, אדוני היושב-ראש, בכל הקשור לנושא של פתרון הסכסוך במזרח התיכון.

ראובן ריבלין: יש כאלה שחושבים שדרך ציונות כזאת היא הרת אסון לעומת דרך ציונות אחרת שהאחר חושב שהיא הרת אסון.

ראובן ריבלין: אבל כאן, במקדש הדמוקרטיה, הרבותא שהבאנו לאזור הזה, הייחודיות של המדינה שלנו היא בכך שהרוב מכריע ומחליט.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, בוועידה של דמוקרטיות חדשות ומתחדשות, שיש לנו הכבוד להיות בה מלווים כמדינה נאורה שכל העולם מסתכל עליה ומעריץ אותה, הסברתי, שאף שבישראל יש כ-17 תנועות פוליטיות ומפלגות שונות והוויכוח ביניהן הוא קשה ועמוק, בכל זאת הידיעה שלנו שהרוב הוא מכריע, ואפילו יהא זה רוב של אחד, היא הנותנת.

ראובן ריבלין: אני שומע את אנשי האופוזיציה, וברגעים של מצוקה קשה זו אני לא מבין אותם: האם באמת העם צריך להביע אי-אמון בממשלה זו?

ראובן ריבלין: הרי בגלל המצב שאנחנו נמצאים בו העם הביע אי-אמון בכם, העם אמר לכם לכו, העם אמר לכם תנו לאחרים להוביל את הדרך לשלום.

ראובן ריבלין: שלום זו לא איזו מלה בעלמא, שלום זה דבר מהותי, זה מצב שבו אנחנו צריכים לחיות עם אויבינו יחד, והם מעולם לא הסכימו לעצם קיומנו כאן.

ראובן ריבלין: שלום זה דבר שהוא לא הסכם, שלום זה דבר שאנחנו יכולים לראות אותו בבחינה של דורות, בבחינת יחסים.

ראובן ריבלין: לנו אי-אמון?

ראובן ריבלין: לנו אין תוכנית?

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכם, שאין לי כל ספק, שאם היו מתקיימות בחירות היום, התוצאה היתה שהתנועה הלאומית היתה משיגה רוב מוחלט בכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: המצב כיום הוא בדיוק כפי שיהיה המצב ערב הבחירות, בבחירות עצמן, ובכל אותו זמן שבו אנחנו מנהלים את המשאים-ומתנים שהם משא כבד על ביטחון ישראל ומשא כבד לעם ישראל, כאשר הוא צריך להתמודד עם הקורבנות הנופלים מדי יום, כאשר אבות מובילים בנים, הולכים אחרי ארונות בניהם.

ראובן ריבלין: מה התוכנית הגדולה שמציע לנו יושב-ראש האופוזיציה?

ראובן ריבלין: אני אומר לכם את האמת, אני לא מבין אותה, גם העם לא הבין אותה, לא הבין אותה אז ולא מבין אותה היום.

ראובן ריבלין: יש ראש אופוזיציה כאן, בבית הזה – יוסי שריד.

ראובן ריבלין: הוא אומר בצורה ברורה: הפתרון היחיד הוא מדינה פלשתינית.

ראובן ריבלין: לא כן יהיה.

ראובן ריבלין: הרוב בעם הזה מתנגד לעניין זה.

ראובן ריבלין: אבל הוא אומר זאת בצורה ברורה.

ראובן ריבלין: גם הוא מבקש מאנשי סיעתו כאשר הם באים למועצת המפלגה, מפלגת מרצ, שלא להעלות את נושא ירושלים עכשיו, כי זה לא פופולרי.

ראובן ריבלין: אבל אין כל ספק שתוכנית השלבים האש"פיסטית, עד שיצאו וכל תאוותם בידם – אנחנו נמצאים במצוקה.

ראובן ריבלין: ייקח זמן עד אשר אנחנו, שנבחרנו לשמש את העם בקדנציה זו, ואין לי כל ספק שניבחר לשמש את העם בקדנציות רבות – אנחנו צריכים להתמודד עם אותו מסלול אוסלו שהפריח תקוות שווא, שנתן מקסמי שווא ואילו נוסחאות שאינן קיימות, כאילו אנחנו מוכנים להגיע לאיזה מצב שבו יהיה שלום, וירושלים השלמה תהיה בירת מדינת ישראל, וערפאת לא יקבל מדינה במובן של מדינה ולא יוכל לנהל את יחסי החוץ שלו וכולה תהיה מוקפת על-ידי ישראל, ובקעת-הירדן תישאר בידינו.

ראובן ריבלין: יש בעיה קשה מאוד לממשלה בישראל לבוא ולומר לערפאת: ערפאת, אוסלו זה לא אותו אוסלו שבו נתנו לך אחרים לחלום, אף שלנו הם אמרו שהוא לא כזה.

ראובן ריבלין: מי שדיברו על מקסמי שווא הם אותם אנשים שהעם הזה הוריד אותם.

ראובן ריבלין: העם בישראל אינו טיפש.

ראובן ריבלין: העם בישראל יודע היטב מי מוכר לו לוקשים, והוא יודע היטב וגם הכריע בעניין זה כאשר הוא בא לבחירות.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לראש האופוזיציה, יוסי שריד, חבר כנסת ותיק, דמוקרט מבטן ומלידה, שיש לי אתו ויכוחים לרוחב כל הלוח בנושא שאלת הקיום של מדינת ישראל, אבל אני ידעתי שמעולם לא היה לי אתו ויכוח בנושא הדמוקרטי.

ראובן ריבלין: והנה היום הוא קורא לארצות-הברית ידידתנו, הוא בא ואומר לה: תכפי על ישראל.

ראובן ריבלין: ואני רוצה לשאול אותו, את יוסי שריד, האם הוא יאמר למדינת ארצות-הברית הידידותית שתמיד רואה את צרכיה של ישראל בעין אוהדת ונכונה, האם הוא יקרא לדמוקרטיה הגדולה בעולם ויאמר: תכפי על הדמוקרטיה הטובה בעולם, דמוקרטיית ישראל, דבר שהעם לא רוצה בו?

סילבן שלום: חבר הכנסת רובי ריבלין – – – לכפות על אש"ף?

ראובן ריבלין: אני אגיד לך את האמת, אני לא רוצה לתת עצות לגברת אולברייט, שרת החוץ של ארצות-הברית, ואני גם לא רוצה לתת לחבר הכנסת יוסי שריד לבוא ולומר מה הוא צריך לומר לי ולהם.

ראובן ריבלין: אגיד לך את האמת, יש לי הכבוד הגדול לשרת החוץ, מזכירת המדינה של ארצות-הברית, אבל היא לא הפטרון שלי.

ראובן ריבלין: הייתי רוצה ללכת אתה יד ביד בכל משא-ומתן.

ראובן ריבלין: היא ידידה וארצות-הברית היא ידידה, ובין ידידים ברור שצריך להסכים שלא להסכים לפעמים ולא לראות עין בעין גם כאשר הולכים יד ביד.

ראובן ריבלין: אבל חבר הכנסת שריד מבקש מאולברייט לבוא ולכפות על ישראל, כי ישראל לא יודעת מה היא רוצה, כי ישראל לא מבינה מה היא צריכה, כי הרוב בעם הזה שבו יוסי שריד הוא כ-10%, זה מספר הקולות שהוא קיבל, אולי קצת פחות, הוא יבוא ויאמר לה, לארצות-הברית, תכפי על מדינת ישראל; למרות הדמוקרטיה שבה, למרות הכרעת העם.

ראובן ריבלין: אנחנו ויוסי שריד לא רואים את הפתרון של הנושא הפלשתיני-הישראלי עין בעין.

ראובן ריבלין: אנחנו ויוסי שריד חלוקים בדעתנו בקשר להקמת מדינה פלשתינית.

ראובן ריבלין: אני ויוסי שריד חלוקים בדעתנו מחלוקת מוחלטת לגבי הפתרון האמיתי לשלום, ואני חושב שהעם היהודי והעם הערבי בארץ-ישראל נועדו לחיות יחד בארץ ובמדינה יהודית דמוקרטית והדבר אפשרי.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק לומר, אדוני היושב-ראש, שאנחנו לא יכולים לסגור – – –

עמנואל זיסמן: – – –

ראובן ריבלין: לא שמעתי.

ראובן ריבלין: אנחנו, חבר הכנסת זיסמן, לא יכולים לסגור ולא יכולים לעשות סגר, לא סגר והפרדה לפי תורתו של אהוד ברק או לפי תורתם של אנשי שריד המבקשים למעשה להקים מדינה פלשתינית – לא בגלל הערבים אלא בגלל היהודים, הם לא רוצים אותם; גם לא לפי תורתו של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לעשות סגר דה-לוקס כזה, כי אנחנו מדינת חוק, ובמקום שבו מדינת ישראל ועם ישראל שולטים שם ישמש חוק וסדר קלה כחמורה ללא אפליה.

ראובן ריבלין: ואני מוכרח לסיים ולומר, אדוני, שהיום מוטלת על הכף שאלת כוח ההרתעה של צה"ל.

ראובן ריבלין: אדוני שר הביטחון, כיום עלינו לשאול את עצמנו, האם לא הפך האיום הפונדמנטליסטי המכה אותנו בבטן האזרחית הרכה לאורך קו העימות ונלחם בנו בשטח לבנון בכוחות צבאיים מאומנים מיומנים ואפילו מצוידים לאיום קיומי של ממש כתוצאה מן הכרסום המתמיד והגובר בכוח ההרתעה.

ראובן ריבלין: בהקשר זה לא מיותר להזכיר, כי כוח ההרתעה הישראלי אינו רק מכפלה אריתמטית של טנקים, מטוסים וכוח אש, אלא גם של איתנות החברה הישראלית ונכונותה לשאת את מחיר ההגנה, הגנת המדינה בכלל והישיבה בלבנון בפרט.

ראובן ריבלין: אנחנו מחזקים את ידיך, אדוני שר הביטחון, גיבור ישראל, אשר לחם בכל מלחמות ישראל בצפון, במרכז ובדרום, והוא יודע עד כמה ישיבתנו בלבנון היא ישיבה אסטרטגית, וגם אנחנו יודעים, כמו חבר הכנסת סאלח טריף, שהשלום בצפון עובר דרך דמשק.

ראובן ריבלין: וכל עוד דמשק לא רוצה בשלום לא יהיה שלום, ואנחנו בדמנו חיינו ובדמנו נחיה, אם ירצה השם, והלוואי שהשלום יגיע, שלום אמת, שלום של ממש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

רפאל אדרי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת ראובן ריבלין, על דבריך.

רפאל אדרי: לפני שאתן את רשות הדיבור או התשובה לשר הביטחון – "ראש הממשלה ביקשני להודיע על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד הממשלה" – אני מצטער על שההודעה ארוכה קצת, אדוני שר הביטחון – "כי השר יהושע מצא מילא את מקום שר המשפטים בעת היעדרו מהארץ מיום י"ב באב התשנ"ז, 15 באוגוסט 1997, עד יום ט"ו באב התשנ"ז, 18 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השר אריאל שרון מילא את מקום שר שר התעשייה והמסחר בעת היעדרו מהארץ מיום י"ד באב התשנ"ז, 17 באוגוסט 1997, עד יום כ"ג באב התשנ"ז, 26 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השר אליהו סויסה מילא את מקום שר העבודה והרווחה בעת היעדרו מן הארץ מיום ט"ו באב התשנ"ז, 18 באוגוסט 1997, עד יום י"ח באב התשנ"ז, 21 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השר מיכאל איתן מילא את מקום שר התיירות בעת היעדרו מהארץ מיום ט"ו באב התשנ"ז, 18 באוגוסט 1997, עד יום כ"ה באב התשנ"ז, 29 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "שר המשפטים שב ארצה ביום ט"ו באב התשנ"ז, 18 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השרה לימור לבנת מילאה את מקום השר לביטחון פנים בעת היעדרו מארץ מיום ט"ז באב התשנ"ז, 19 באוגוסט 1997, עד יום כ"ד באב התשנ"ז, 27 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "שר העבודה והרווחה שב ארצה ביום י"ח באב התשנ"ז, 21 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השרה לימור לבנת מילאה את מקומו של שר האוצר בעד היעדרו מהארץ מיום כ' באב התשנ"ז, 23 באוגוסט 1997, ועד יום כ"ו באב התשנ"ז, 29 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השר צחי הנגבי מילא את מקום שר הבריאות בעד היעדרו מהארץ מיום כ"א באב התשנ"ז, 24 באוגוסט 1997, עד יום כ"ה באב התשנ"ז, 28 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השר לקליטת העלייה שב ארצה ביום כ"ב באב התשנ"ז, 25 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: שר התעשייה והמסחר שב ארצה ביום כ"ג באב התשנ"ז, 26 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: השר לביטחון פנים שב ארצה ביום כ"ד באב התשנ"ז, 27 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השר אביגדור קהלני מילא את מקומה של שרת התקשורת בעת היעדרה מהארץ מיום כ"ד באב התשנ"ז, 27 באוגוסט 1997, עד שובה.

רפאל אדרי: "שר הבריאות שב ארצה ביום כ"ה באב התשנ"ז, 28 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: שר האוצר שב ארצה ביום כ"ו באב התשנ"ז, 29 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: שר התיירות שב ארצה ביום כ"ו באב התשנ"ז, 29 באוגוסט 1997.

רפאל אדרי: "השר זבולון המר מילא מקומו של שר התחבורה בעת היעדרו מהארץ מיום כ"ט באב התשנ"ז, 1 בספטמבר 1997, ועד יום ג' באב התשנ"ז, 5 בספטמבר 1997.

רפאל אדרי: "ראש הממשלה מילא את מקומו של שר החוץ בעת היעדרו מהארץ מיום ל' באב התשנ"ז, 2 בספטמבר 1997, ועד יום ב' באלול התשנ"ז, 4 בספטמבר 1997.

רפאל אדרי: "שר התחבורה שב ארצה ביום ג' באלול התשנ"ז, 5 בספטמבר 1997.

רפאל אדרי: שר החוץ שב ארצה ביום ג' באלול התשנ"ז, 5 בספטמבר 1997.

רפאל אדרי: "השר מיכאל איתן ממלא את מקומו של שר התיירות בעת היעדרו מהארץ מיום ה' באלול התשנ"ז, 7 בספטמבר 1997, עד יום י"ג באלול התשנ"ז, 15 בספטמבר 1997.

רפאל אדרי: " אני מודה לכם על הסבלנות שלכם, חברי הכנסת.

רפאל אדרי: אני מצטער, אדוני שר הביטחון, על שנאלצת להמתין, ותודה על הסבלנות שלך.

רפאל אדרי: הרשימה הבאה – לאחר מכן.

רפאל אדרי: תודה.

רפאל אדרי: אדוני שר הביטחון, אנא תשובתך.

עמנואל זיסמן: אולי אפשר לקרוא לחברי סיעת העבודה ומרצ לבוא ולשמוע את דברי התשובה של שר הביטחון?

ראובן ריבלין: – – –

סילבן שלום: הם מגישים את ההצעות והולכים.

רפאל אדרי: אני מסכים אתך, אדוני חבר הכנסת זיסמן.

רפאל אדרי: מן הראוי שלפחות אלה שהתבטאו ואלה שהגישו את ההצעות יהיו נוכחים באולם כדי שישמעו את תשובתו של שר הביטחון, שיש לו, בוודאי, מה לומר להם וגם לכולנו וגם לכל עם ישראל.

רפאל אדרי: אדוני שר הביטחון, בבקשה.

יצחק מרדכי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ימים קשים עוברים עלינו, על ארצנו ועל עמנו.

יצחק מרדכי: הנה אנו מלווים את מיטב בנינו-לוחמינו שנפלו בלבנון, ועמם את ילדינו, אחינו ואחיותינו שנהרגו בחוצות ירושלים, בשוק מחנה-יהודה וברחוב בן-יהודה.

יצחק מרדכי: אני רוצה לשלוח מכאן תנחומים כנים ואמיתיים למשפחות הנופלים ואיחולי רפואה שלמה לכל הפצועים במקומות שהם נמצאים.

יצחק מרדכי: רבים הם האויבים שטרם השלימו עמנו ופועלים נגדנו, והם מפעילים נגדנו את נשק הטרור האכזרי כדי לפגוע באנשים חפים מפשע, אנשים היושבים בבתי-קפה ואנשים הבאים אל השוק, אנשים עוברי אורח אשר באו לחיות בירושלים או לעבור דרכה.

יצחק מרדכי: והם מפוצצים את עצמם כדי להרוג אנשים, כדי לזרוע בהלה, כדי לנסות להשפיע על המהלכים הפוליטיים.

יצחק מרדכי: זו מטרתם.

יצחק מרדכי: ויותר מכול, הם קבעו את יעדם לפגוע בירושלים, ירושלים בירת העם היהודי.

יצחק מרדכי: הם לא ישיגו את מטרתם לעולם.

יצחק מרדכי: אנו יודעים לכאוב ולהרכין ראש בפני הנופלים.

יצחק מרדכי: אנו יודעים לחזק את בני המשפחות ולהתאבל עמם.

יצחק מרדכי: אנו יודעים להושיט זרוע איתנה לאלה אשר נפצעו וסובלים מפציעותיהם.

יצחק מרדכי: אבל אנו בטוחים כי הם לא יבצעו את זממם.

יצחק מרדכי: גם אם בחרו לפגוע ולהטיל בהלה על ירושלים הבירה – ירושלים ניצחה בכל הדורות והיא תילחם גם בדור הזה.

יצחק מרדכי: אנו נילחם בטרור בכל דרך שתיראה לנו ובכל מקום שנבחר.

יצחק מרדכי: איש לא יעצור בעדנו כאשר נבחר את המקום ואת המטרה.

יצחק מרדכי: אבל אויבינו צריכים לדעת כי לא יחלישונו.

יצחק מרדכי: רוחנו איתנה ואנו נמשיך לבנות את ירושלים ולחזקה.

יצחק מרדכי: ובראשית דברי אני רוצה לומר לירושלים: עוד נבנך ונבנית, בת-ציון.

יצחק מרדכי: עוד נוסיף לך על כל אשר יש בך.

יצחק מרדכי: עוד יהיו ימים טובים בחוצותייך.

יצחק מרדכי: עוד יאיר שחר חדש וירושלים תפרוש כנפיים, תתרחב, תתחזק, תיבנה ותיכון לעד.

יצחק מרדכי: כל מי שרצה להחליש את ירושלים ואת תושביה, ימצא אותם היום חזקים ואיתנים מתמיד.

יצחק מרדכי: אנו עם הרוצה בשלום.

יצחק מרדכי: בחרנו להתקדם בדרך השלום.

יצחק מרדכי: גם אם לא הסכמנו עם הסכמי אוסלו והם לא היו ביסוד תפיסתנו, בחרנו לקבלם, לקבלם בדרכנו, ולעשות מאמצים כדי להתקדם בדרך השלום.

יצחק מרדכי: ואנו עומדים היום ברגע של אמת ושואלים את עצמנו: האם יושב-ראש הרשות הפלשתינית, אנשי הרשות הפלשתינית והפלשתינים בכללם החליטו לבנות אתנו גשרים של שלום, או להעמיק את תהום האיבה?

יצחק מרדכי: האם הם יכולים ורוצים להילחם בטרור ועושים זאת, או שהם מתנערים מאחריותם ומההסכם שעליו חתמו?

יצחק מרדכי: חודשים רבים אמרתי לראשי הרשות הפלשתינית, כי הם אינם עושים את המינימום הנדרש נגד הטרור ושורשיו הנמצאים במרחבים שבשליטתם.

יצחק מרדכי: והם טענו כביכול שאנו טועים.

יצחק מרדכי: והנה נוכחנו, לצערי, פעם אחר פעם, כי מתוך המרחבים שברשות הפלשתינית מתארגנים, מצטיידים, מתחמשים, משם יוצאות חוליות לפעולות טרור ולשם הן חוזרות – אלה שחוזרים חיים.

יצחק מרדכי: ואנו תובעים בדרך שאינה משתמעת לשתי פנים להילחם בטרור בכל האמצעים שעומדים לרשותם, בטרור ובשורשיו, ולהוכיח קבל עם ועדה, בפני כל העולם, ובוודאי בפנינו, כי הם חפצים להמשיך בתהליך, כי הנה הם נלחמים בטרור ובמרכיביו.

יצחק מרדכי: וכל עוד הם אינם עושים כך, אין אנו יכולים לומר שלא קרה דבר ונמשיך כאילו לא קרה דבר.

יצחק מרדכי: ולכן, בראש תביעותינו, מי שרוצה להתקדם אתנו בדרך של שלום, יצטרך להוכיח הלכה למעשה כי הוא נלחם בטרור ובמרכיביו.

יצחק מרדכי: לא ויתרנו ולא נוותר על דרך השלום.

יצחק מרדכי: אבל יותר מאשר שלום, אנו חפצי חיים.

יצחק מרדכי: וכאשר השלום והחיים ילכו יחדיו, ונדע כי הביטחון מתחזק ויש התקדמות, נהיה הראשונים לשמוח ולהתקדם.

יצחק מרדכי: אולם אם ניווכח כי לא כך הם פני הדברים, נצטרך לכלכל את צעדינו ולבחון את דרכנו.

יצחק מרדכי: ואלה הרגעים שבהם אנחנו בוחנים באמת אנה אנו באים.

יצחק מרדכי: ובוודאי נעשה את הדברים האלה גם עם ידידתנו ארצות-הברית, ונציגתה, שרת החוץ האמריקנית, שנמצאת בדרכה אלינו.

יצחק מרדכי: ונשאל אם מתכוונים הפלשתינים להילחם בטרור, ונתבע ונשאל אם הם מתכוונים לשנות את תפיסת עולמם; כי שלום וטרור אינם יכולים להתקיים יחדיו.

יצחק מרדכי: האם יש סימנים מעודדים, שגם בצד השני בשלה התודעה שהטרור יפגע גם בהם?

יצחק מרדכי: האם הגיעו להכרה שצריך לשנות את אורחות החיים?

יצחק מרדכי: האם רוצים להיכנס לתקופה של שלום?

יצחק מרדכי: ודאי שיש פערים בינינו לבין הפלשתינים בתחומים רבים.

יצחק מרדכי: אבל יש היום הידברות וצריכה להיות הידברות.

יצחק מרדכי: ובדרך של הידברות צריך למצוא מענה על אותן בעיות שאינן מקובלות עליהם ועל אותם דברים שאינם מקובלים עלינו.

יצחק מרדכי: זה גם לא מקרי שפעמיים, כאשר היו התקפות טרור בירושלים, זה היה בדיוק כאשר היו ניסיונות לגשר על הפערים ולקדם את הדו-שיח בינינו לבין הפלשתינים.

יצחק מרדכי: כאשר השגריר המיוחד דניס רוס היה בדרכו לכאן, אירע הפיגוע הראשון, ב-30 ביולי, בשוק מחנה-יהודה.

יצחק מרדכי: ודניס רוס חזר על עקבותיו.

יצחק מרדכי: וכאשר לפני ימים אחדים החליטה שרת החוץ האמריקנית אולברייט לבוא אלינו, כאשר גמלה ההחלטה בלבה, לצערנו הרב אירע הפיגוע השני.

יצחק מרדכי: המטרה של הטרור, בצד ההרג והבהלה, היא גם לפגוע בתהליכים המדיניים, היא גם לחבל בתהליך השלום.

יצחק מרדכי: ואנחנו מאשימים את עצמנו כאן היום, בכנסת ישראל, שאנו אשמים בכך?

יצחק מרדכי: כאשר אנחנו יודעים שהטרוריסטים יוצאים מתוך המרחבים שבשליטה פלשתינית, כאשר הם פוגעים בנו, כאשר הם משבשים את מערכות החיים, כאשר הם פוגעים בתהליך השלום, יש מי שעומד על במה זו ומאשים אותנו.

יצחק מרדכי: האין תבונה ויושר בסיסי אצל אנשים שעומדים כאן ומדברים?

יצחק מרדכי: אל נא נאשים את עצמנו, הבה נפנה כולנו מהבית הזה אצבע למקומות שבהם יש טרור ומופעל משם טרור.

יצחק מרדכי: כל מי שמדבר כאן על שלום צריך ללכת לשם ולעשות את הכול כדי שלא יהיה טרור, ואז ימצא אותנו נכונים בדרך זו או אחרת, תוך כדי דילוג על מהלך אחד או בלי דילוג על מהלך אחד, מתקדמים בתהליך.

יצחק מרדכי: אבל אנחנו ממשלה שהחליטה שלא נסכן את ביטחוננו.

יצחק מרדכי: אם לא ניווכח כי יש שלום של אמת, של כוונות אמת שתצמחנה מתוך השלום הזה ביטחון ותקווה לשני העמים, אז אולי אין טעם.

יצחק מרדכי: יש טעם רק אם יש תקווה ונכונות, אם יש שותפות בדרך ויש שותפות במעשה.

יצחק מרדכי: לכן אני ממליץ לעצמנו, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, לחפש היום את מה שמאחד את הבית הזה, ומה שמאחד היום את הבית הזה הוא הדרישה הבלתי-מתפשרת ללחימה בטרור, ומה שמאחד היום את הבית הזה הוא לחזק את משפחות הנופלים ולחזק את העם הזה, ולא, חלילה, לפלג אותו מכאן.

יצחק מרדכי: הטרור לא יודע לפלג בינינו, ואנחנו בוודאי לא נחפש את מה שמפריד בתוך העם הזה.

יצחק מרדכי: צר לי כי היו כאלה שהיום באו עם חשבונות פוליטיים.

יצחק מרדכי: חשבתי שזה לא הזמן והמקום להתחשבן פוליטית.

יצחק מרדכי: היו פיגועים בעבר ולצערי יש פיגועים גם היום.

יצחק מרדכי: לא בגלל הממשלה הזו יש פעולות טרור.

יצחק מרדכי: הממשלה הזו, וראש הממשלה שעומד בראשה, עומדים על כך שצורכי הביטחון יתמלאו, ולא נתקדם בלי להבטיח כי הצרכים הביטחוניים המינימליים מתקיימים לנגד עינינו.

יצחק מרדכי: אני חושב שזה הדבר העיקרי שהציבור בישראל דורש מראש הממשלה ומממשלת ישראל, לבחון היטב ולראות אנה אנו הולכים, לחזק את הדרך, אבל לבחון היטב אילו מכמורות היא טומנת בחובה היום ובעתיד ואיך מסלקים אותן מהדרך.

יצחק מרדכי: אנו עם חזק, עם כואב, עם שרוצה שלום, אבל עם שרוצה יותר מכול חיים וביטחון, עם חדור אמונה ותקווה, אמונה בדרכו ותקווה ליום המחר, יום שבו נראה את ניצני השלום, נחזק את הביטחון, נרחיק את האיומים, וניבנה ונתחזק פה כעם שבונה את ערכיו, תרבותו ומערכות חייו ללא איומים וללא סכנות.

יצחק מרדכי: ואשר לאירוע בלבנון: אנו מצווים לפעול כנגד מנהיגי הטרור, כנגד מפעילי הטרור, כנגד מחוללי הטרור בכל מקום שבו הם נמצאים.

יצחק מרדכי: מיטב בנינו, האנשים הטובים, אולי הטובים ביותר שיש לנו, הלכו אל משימה חשובה, ולצערי הרב רובם לא שבו ממנה.

יצחק מרדכי: בראש הלוחמים צעד סגן-אלוף יוסי, יוסי קורקין.

יצחק מרדכי: שנים רבות אני מכיר את יוסי, מפקד נערץ, מטובי האנשים, מלח הארץ.

יצחק מרדכי: כה הערכתי את הלוחם, את המפקד, את האיש האמיץ הזה.

יצחק מרדכי: הוא הלך בראש אנשיו כדי לפגוע במפעילי הטרור ולהרחיק אותם, כדי למנוע מהם לבצע את זממם.

יצחק מרדכי: מה כואב הלב על כי בדרכם אל המשימה אירע דבר-מה שעדיין איננו יודעים להסביר אותו בצורה ברורה.

יצחק מרדכי: איבדנו את יוסי ו-11 מאנשיו, 11 מלוחמיו; אחד מהם עדיין נעדר וגופתו איננה עמנו.

יצחק מרדכי: ראיתי באותו לילה באיזה אומץ בלתי רגיל נוחת כוח חילוץ קטן ופועל כדי לחלץ את הפצועים וכדי להביא את גופות החברים כאן אל הארץ הזו, אל קבר ישראל.

יצחק מרדכי: אני יכול לשער מה עבר על האנשים באותן שעות, באותן דקות, כאשר אוספים את שרידי חבריהם, כאשר חובשים את הפצועים וכאשר מחפשים דרך לגונן על אלה שנשארו בחיים ולהחזיר אותם לארץ.

יצחק מרדכי: הייתי אתם סמוך להגעתם לבסיסם.

יצחק מרדכי: בצד הכאב העצום, העיניים האדומות, עמדו לוחמים זקופים וסיפרו את אשר התרחש, את אשר הבינו כי התרחש.

יצחק מרדכי: ראיתי כאב עצום ועצור באנשים האלה, אבל הערצתי את אומץ לבם, את הדרך שבה הם פעלו בתנאים מאוד קשים ומאוד מיוחדים.

יצחק מרדכי: אלה טובי האנשים.

יצחק מרדכי: בתחקיר ובשיחה שהיו לראש הממשלה, לרמטכ"ל ולי עם הלוחמים לפני שני לילות סיפר מפקד כוח החילוץ את סיפור הקרב וביקש בסוף רק דבר אחד: תנו לנו לחזור לאותם מקומות שבהם צריך לפעול.

יצחק מרדכי: תסמכו עלינו, נעשה את משימתנו באמונה.

יצחק מרדכי: אלה הלוחמים שלנו, אלה האנשים שהולכים ראשונים, כדי לתת לכולנו את היכולת לחיות חיים שקטים במדינת ישראל.

יצחק מרדכי: נחקור, נבדוק את אשר התרחש, ננסה ללמוד ככל שאפשר.

יצחק מרדכי: ובצד הלוחמים האלה נפלו לנו לוחמים נוספים בלבנון בימים האחרונים.

יצחק מרדכי: גם בפעולה נגד כוחות "אמל" ובשרפה שפרצה איבדנו חמישה לוחמים, ורק אתמול הבאנו עוד קצין מחטיבת הנח"ל לקבר ישראל.

יצחק מרדכי: המלחמה בלבנון היא מלחמה מתמשכת, היא מלחמה של האמיצים למען החיים, היא מלחמה של טובי האנשים, כדי שאפשר יהיה לחיות ביישובי גבול הצפון כמו בכל מקום אחר.

יצחק מרדכי: אנו לא חומדים את אדמת לבנון, אנו רוצים להגיע להסכם עם לבנון, אנו רוצים להגיע להסכם עם צבא לבנון.

יצחק מרדכי: לא תקענו יתד בלבנון, לא הכינו שם שורש, אנו לא חומדים ולו פרט אחד מלבנון וממה שיש בתוכה – נהפוך הוא.

יצחק מרדכי: אבל כל עוד יהיה צורך להילחם למען נשים וילדים, למען אזרחים שצריכים לחיות בירושלים, בתל-אביב וביישובי גבול הצפון, מערכת הביטחון וצבא-הגנה לישראל מחויבים לפעול בכל דרך אפשרית כדי להקטין את הסכנה ולמנוע שאזרחים ייפגעו, ככל שזה עולה בידם.

יצחק מרדכי: לצערי הרב, המחיר גדול, המחיר כואב, המחיר קשה.

יצחק מרדכי: לבי עם משפחות הנופלים ועם הפצועים, אבל אני יודע בצורה ברורה, כי אילולא האנשים האלה, אילולא המפקדים והלוחמים האלה, קשה עד כדי בלתי אפשרי היה לקיים את החיים בגבול הצפון.

יצחק מרדכי: מי הוא האויב שמתייצב מולנו?

יצחק מרדכי: "חיזבאללה", שמונע על-ידי אמונה דתית קיצונית ואידיאולוגיה של טרור, והוא רוצה לפגוע ולשבש את מערכות החיים, והוא לא קבע לעצמו כמטרה את קו הגדר.

יצחק מרדכי: מנהיגיו מצהירים השכם והערב כי הם יילחמו עד ירושלים, ומוטב כי יעצרו שם רחוק עד אשר יימצא הסדר.

יצחק מרדכי: מהיום הראשון לכינונה של הממשלה הזאת ביקשתי כי לבנון תהיה הראשונה על סדר-היום, לבנון תחילה.

יצחק מרדכי: אנו לא רוצים הסכם בלבנון?

יצחק מרדכי: אנחנו לא רוצים לחדש את התהליך עם הסורים?

יצחק מרדכי: אנחנו לא רוצים להגיע להסכמים?

יצחק מרדכי: בצד השני לא רוצים להגיע להסכמים.

יצחק מרדכי: וכל הדיבורים הללו על נסיגה חד-צדדית – דומני, או שאנשים אינם מכירים את המציאות, או שהם מתעלמים ממנה, או שרוצים לקחת מצב מאוד מורכב ומסובך העולה בחיי אנשים, ולהפוך אותו למצב אחר, גרוע וכמעט בלתי אפשרי.

יצחק מרדכי: כבר היינו על קו הגדר.

יצחק מרדכי: היינו במבצע-ליטני ונסוגונו לאחור, והטרור הגיע בעקבותינו, כאשר לא היה הסכם ולא היה כוח ולא היה מי שיהיה שם.

יצחק מרדכי: אינני מבין מה עומד באמת מאחורי רצונם של אלה הרוצים לקיים תנועות לנסיגה חד-צדדית.

יצחק מרדכי: האם הם יעמדו מחר בבתי-הספר בקריית-שמונה ומול אוטובוס התלמידים באביבים ובחוף הים בנהרייה ויגידו להם שיש להם פתרון להבטיח את חייהם, או שאנחנו עדת מהמרים: נעשה ונראה אחר כך מה יהיה?

סאלח סלים: אבל גם עכשיו יורים "קטיושות" לפעמים.

יצחק מרדכי: יש הסכם, ואם ההסכם הזה יקוים, לא ייפלו "קטיושות", ואם ייפלו "קטיושות" בצד אחד, גם החיים בצד האחר ישובשו, עד אשר מישהו מוסמך ירצה באמת להגיע להסכם, ואנחנו הראשונים שנשמח על כך.

יצחק מרדכי: בוודאי, זה יהיה גם אחד הנושאים שיועלו בביקורה של שרת החוץ האמריקנית.

יצחק מרדכי: אבל לצאת חד-צדדית, לסגת בלי שיש פתרון ובלי שיש כוח שיש אתו הסכם; בלי שאנחנו מסוגלים להבטיח בצורה מינימלית את חיי האנשים – דומני שזאת תהיה טעות, טעות חמורה.

יצחק מרדכי: היא תוביל אותנו לשני מצבים חמורים יותר: או שנשלים – ואני לא מעלה על דעתי שזה מה שנעשה – עם הפקרת שלומם של יישובי גבול הצפון, או שנצטרך להיכנס להרפתקאות צבאיות הרבה יותר קשות וחמורות ובתנאים הרבה יותר מסובכים ומורכבים, ומוטב כי נעמוד עכשיו, ככל שיידרש, עם כל המחיר היקר – והוא יקר מאוד – עד אשר יימצא ההסדר.

יצחק מרדכי: ומכאן אני רוצה לשלוח ברכות למפקדי צה"ל ולוחמיו, לאנשי זרועות הביטחון, לכל אלה הפועלים בכל מקום, בדרום-לבנון ולאורך גבול לבנון, ביהודה ושומרון ובעזה ובכל מקום נדרש, לאורך הגבולות ומעבר להם, כדי להילחם בטרור ולהילחם נגד אלה שרוצים לשבש את מערכות החיים שלנו ולפגוע גם בתהליכי השלום, ואני רוצה לומר להם: יישר כוח.

יצחק מרדכי: אני רוצה לשלוח פעם נוספת תנחומים למשפחות הנופלים, בכל מקום אשר נפלו; לחזק את תושבי ירושלים ולומר להם: עוד נגדיל ונרחיב את ירושלים; לחזק את יישובי גבול הצפון ולומר להם, כי האחריות היא עלינו, על מערכת הביטחון, באמת וביושר להגיד מה היא הדרך הנכונה כדי להגן על החיים שם ובכל מקום.

יצחק מרדכי: נחפש כל דרך מדינית אפשרית כדי להגיע להסדר בלבנון, ועד אז נישאר איתנים.

יצחק מרדכי: אני רוצה לקדם בברכה את גברת אולברייט, העושה את דרכה לארץ.

יצחק מרדכי: אני בטוח כי תמצא אותנו נכונים להידבר על תהליכי השלום במזרח התיכון ודורשים פעולה של הרשות הפלשתינית ושל כלל הגורמים במזרח התיכון כנגד הטרור, שיוצר הרס והרג ופוגע בתקווה לחיים טובים יותר לכל העמים באזור.

יצחק מרדכי: אשר לנושא של בני המיעוטים המשרתים בצה"ל, אשר עלה כאן, צר לי על כי עדיין יש בנו כאלה אשר אינם מכבדים ואינם מעריכים את אחינו בני המיעוטים החיים אתנו ומשרתים אתנו.

יצחק מרדכי: אני רוחש להם כבוד והערכה ומחזק אותם ואומר להם, כי נפעל בכל דרך כדי לעקור מן השורש את התופעה של טעויות, אשר אין מקומן עמנו, הפוגעות באלה שהולכים אתנו כתף אל כתף, לילה ויום, בדרך הביטחון ובמערכות החיים בישראל.

יצחק מרדכי: אנו נמשיך לעמוד איתן.

יצחק מרדכי: זו ממשלה שאיננה מוכרת אשליות, אלא אומרת אמת ופועלת למען היום ומחר.

יצחק מרדכי: ולעם ישראל אני רוצה לומר, כי אנו מאוחדים בימים קשים אלה, ומתוך המצב הקשה נמצא את העוצמה להילחם באויבינו, לחזק את ארצנו ולגדל ולחנך את ילדינו ולוחמינו לעתיד טוב יותר, לנו ולכל מי שסובב אותנו.

יצחק מרדכי: תודה רבה, אדוני.

עבד-אלוהב דראושה: ברשות היושב-ראש, שאלה.

דן תיכון: כן, אבל קצרה.

עבד-אלוהב דראושה: כבוד השר, אני רוצה לשאול, מה ממשלת ישראל מוכנה לעשות כדי לעזור בהצלחת שרת החוץ האמריקנית בבואה לישראל.

יצחק מרדכי: כפי שציינתי, אדוני חבר הכנסת, פעמיים בשבועות האחרונים היה דניס רוס בדרכו הנה וגברת אולברייט היתה בדרכה הנה.

יצחק מרדכי: בשתי הפעמים הקודמות כבר היו ניסיונות לגשר ולמצוא דרך להתקדמות.

יצחק מרדכי: לא אנחנו פגענו בתקווה הזאת, וגם היום, בצד התביעה הנחרצת והחד-משמעית להילחם בטרור, נחפש אתה יחד דרכים להמשיך את תהליך השלום, חרף הקשיים וחרף המהמורות, כי לעתיד ארוך הטווח, לנו ולפלשתינים אין דרך אחרת אלא לחפש דרך של דו-קיום מתוך כבוד, מתוך לחימה בטרור, מתוך חינוך לערכים של אהבת אדם באשר הוא אדם ונכונות לחיות אתו ומתוך נכונות לשנות ערכי יסוד.

יצחק מרדכי: כי לא הכוח והאלימות ינצחו, ואין לי ספק כי הם לא ינצחו, אלא העוצמה האנושית, שחותרת בכל כוחה לאפשר לכולנו לקיים פה חיים שלא יהיה בהם פחד, חיים שלא יהיו בהם הרג והרס, אלא חיים שתהיה בהם תקווה כי ניתן לגדל דורות, דורות רבים, שיוכלו להביט זה על זה ולחיות זה עם זה.

דן תיכון: אני רוצה להודות לשר הביטחון.

דן תיכון: הוא ישב שלוש שעות במליאה ולא החסיר, כמדומני, אפילו דובר אחד.

שמריהו בן-צור: הוא האזין, אדוני היושב-ראש.

דן תיכון: אמרתי.

דן תיכון: הוא ישב, האזין, רשם, השיב.

דן תיכון: מן הבחינה הזאת הוא ראוי לחיקוי, שהרי הוא מתייחס ברצינות אל המליאה.

דן תיכון: אני גם מצטער על שכל פעם כשאנחנו מכנסים את הכנסת לכנס מיוחד, מנצלים את העובדה שחברי הכנסת באים לכאן ומכנסים את ועדת החוץ והביטחון לצורך קבלת מידע.

דן תיכון: זה לא יהיה עוד, אם כי הפעם הצלחתי לדחות זאת מ-12:00 ל-13:00 בתקווה שהדיון ייגמר עד 13:00.

דן תיכון: אבל להבא לא יהיו ישיבות בזמן שהכנסת מתכנסת לכנס מיוחד.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, הישיבה כונסה בגלל חתימות של 60 חברי כנסת.

נסים דהן: כך נאמר לפחות במסמך שכינס אותנו.

דן תיכון: זה נכון.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמן הראוי שתהיה תקנה, שאם לא יימצאו לפחות רוב מאותם 60 חברי כנסת, אין טעם לקיים את הדיון.

נסים דהן: אנשים חותמים על מנת לכנס ישיבה ואינם באים.

דן תיכון: לא, מה שקורה כרגע הוא שחלק גדול מחברי הכנסת מצויים בוועדת החוץ והביטחון.

דן תיכון: ראש הממשלה מוסר סקירה.

דן תיכון: עקבתי אחר מספר הנוכחים; היו 74 בכנס המיוחד.

דן תיכון: מכל מקום, הכנס תם.

דן תיכון: רבותי, תודה רבה לכולכם.

דן תיכון: להתראות בפעם הבאה.

דן תיכון: הכנס נעול.