ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 197, 1998-04-08 00:00

חיים דיין: חברי הכנסת, בוקר טוב.

חיים דיין: היום יום רביעי, י"ב בניסן התשנ"ח, 8 באפריל 1998.

חיים דיין: התכנסנו היום על-פי דרישה של 60 חברי כנסת לישיבה מיוחדת, ישיבת פגרה.

חיים דיין: על סדר-היום: הודעות יושב-ראש הכנסת לגבי שרים והצעות לסדר-היום שהוגשו על-ידי חברי הכנסת.

חיים דיין: נעבור להודעות.

חיים דיין: ראש הממשלה ביקשני להודיע, על-פי סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי השר מיכאל איתן מילא את מקומה של שרת התקשורת בעת היעדרה מהארץ מיום כ"ה באדר התשנ"ח, 23 במרס 1998, עד ליום ב' בניסן התשנ"ח, 29 במרס 1998; השר יהושע מצא מילא את מקומו של השר לביטחון פנים בעת היעדרו מהארץ מיום כ"ה באדר התשנ"ח, 23 במרס 1998, עד ליום א' בניסן התשנ"ח, 28 במרס 1998; השר יולי אדלשטיין מילא את מקומו של שר התעשייה והמסחר בעד היעדרו מהארץ מיום כ"ה באדר התשנ"ח, 23 במרס 1998, עד ליום כ"ז באדר התשנ"ח, 25 במרס 1998; ראש הממשלה מילא את מקומו של שר הביטחון בעד היעדרו מהארץ מיום כ"ו באדר התשנ"ח, 24 במרס 1998, עד ליום ב' בניסן התשנ"ח, 29 במרס 1998; השר מיכאל איתן מילא את מקומו של שר התיירות בעת היעדרו מהארץ מיום כ"ז באדר התשנ"ח, 25 במרס 1998, עד ליום ג' בניסן התשנ"ח, 31 במרס 1998; השר אליהו סויסה מילא את מקומו של שר העבודה והרווחה בעת היעדרו מהארץ מיום ב' בניסן התשנ"ח, 29 במרס 1998, עד ליום ג' בניסן התשנ"ח, 30 במרס 1998.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אולי במקום להקריא את זה – – –

חיים דיין: אני חייב על-פי התקנון, חבר הכנסת גפני.

חיים דיין: על-פי החוק אני חייב להודיע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תקריא כמה חברי כנסת – – –

חיים דיין: אז בבקשה.

נסים דהן: אפשר להודיע – – –

חיים דיין: שר הבריאות שב ארצה ביום כ"ה באדר התשנ"ח, 23 במרס 1998; שר התעשייה והמסחר שב ארצה ביום כ"ז באדר התשנ"ח, 25 במרס 1998; שר התשתיות הלאומיות שב ארצה ביום כ"ט באדר התשנ"ח, 27 במרס 1998; השר לביטחון פנים שב ארצה ביום כ"ט באדר התשנ"ח, 27 במרס 1998; שר האוצר שב ארצה ביום ב' בניסן התשנ"ח, 29 במרס 1998 – –

חיים אורון: יש סתימה בלוד.

חיים אורון: מה אתכם?

חיים אורון: יש מחסור – – –

חיים דיין: – – שר הביטחון שב ארצה ביום ב' בניסן התשנ"ח, 29 במרס 1998, ושרת התקשורת שבה ארצה ביום ג' בניסן התשנ"ח, 30 במרס 1998.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אולי במקום זה תקריא את – – –

חיים דיין: הצעה לסדר הדיון – חבר הכנסת סאלח סלים, על-פי סעיף 53 לתקנון הכנסת, ביקש להגיש הצעה לסדר פתיחת הישיבה בנושא ההתקפה של המשטרה על אוכלוסייה ערבית באזור שפרעם.

חיים דיין: אדוני חבר הכנסת סאלח סלים, כיוון שעל-פי התקנון היית צריך להחתים 30 חברי כנסת כדי להביא את הנושא הזה לסדר-היום, אאפשר לך דקה מהמקום, מהמיקרופון, ולאחר מכן נעבור להמשך סדר-היום.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הייתי עד ראייה למה שקרה – ביום חמישי בבוקר באו כוחות משטרה גדולים מאוד והרסו שלושה בתים בשפרעם.

סאלח סלים: הם יצאו בלי שום בעיות ובלי שום התנגשויות.

סאלח סלים: אני מעלה פה כמה שאלות: בשביל מה חזרו כוחות המשטרה למקום בשבת עם 600 שוטרים?

סאלח סלים: הם התחילו להתגרות באזרחים, עם מקלות, והתחילו להרביץ לאזרחים.

סאלח סלים: המתקפה המשטרתית – אני מאשים את משטרת ישראל, שאנשיה תקפו אנשים חפים מפשע, בלי שהם עשו משהו ובלי שום סיבה.

סאלח סלים: השאלה היא, בשביל מה הם באו למקום בשבת עם מאות שוטרים וניסו למנוע ממכוניות להיכנס.

סאלח סלים: אני הייתי אחד מאלה שמנעו מהמכונית שבה הייתי להיכנס לשטח.

סאלח סלים: שאלתי את מפקדי המשטרה: על-פי איזה חוק אתם עובדים?

סאלח סלים: האם יש לכם צו בית-משפט?

סאלח סלים: אמרו: לא.

סאלח סלים: שאלתי: האם זה שטח צבאי סגור?

סאלח סלים: אמרו: לא.

סאלח סלים: על-פי איזה צו או על-פי איזה חוק אתם מונעים מאנשים להגיע לאתר הזה, למקום ההריסה?

סאלח סלים: מה שאני בטוח בו הוא, שהמשטרה "הסתלבטה" והיתה שם בלי להסתמך על שום חוק.

סאלח סלים: אני מאשים אותה ישירות – היא באה במכוון כדי להרביץ לאנשים ולהכות אנשים.

סאלח סלים: מה שהתפתח אחר כך, ואני הייתי עד ראייה לזה שש שעות, הוא, שהיתה ממש אינתיפאדה בשפרעם.

סאלח סלים: מאות צעירים ממש עשו אינתיפאדה כתגובה על המתקפה המשטרתית שבאה במכוון.

סאלח סלים: אפילו מפקדי המשטרה נדהמו מהתגובה.

סאלח סלים: לכן, הפרובוקציות והמשך המדיניות של ממשלת ישראל מזמינים אינתיפאדה של הערבי הפלסטיני הגר במדינת ישראל.

חיים דיין: תודה רבה.

סאלח סלים: עד מתי תמשיכו עם המדיניות הזאת – מדיניות האפליה, מדיניות ההשפלה?

סאלח סלים: כולנו ראינו וכולנו יודעים – –

חיים דיין: חבר הכנסת סלים, משפט מסכם.

סאלח סלים: אני מסיים.

סאלח סלים: – – שהמצב בסקטור הערבי עומד להתפוצץ מכל מיני סיבות.

סאלח סלים: עד מתי תמשיכו עם מדיניות האפליה וההשפלה?

סאלח סלים: כולנו יודעים שהמצב בסקטור הערבי הולך להתפוצץ מכל מיני סיבות.

סאלח סלים: עד מתי תימשך המדיניות הזאת?

סאלח סלים: אני מקווה שמפקדי המשטרה למדו לקח ממה שהיה בשפרעם.

סאלח סלים: המשטרה באה בלי שום צו ביום שבת, לאחר שהרסו ביום חמישי.

סאלח סלים: את העבודה של שר הפנים הם גמרו ביום חמישי.

סאלח סלים: בשביל מה באה המשטרה בשבת עם 600 שוטרים?

חיים דיין: חבר הכנסת סלים, אפשרתי לך דקה, ואתה הופך את ההצעה לסדר להצעה לסדר-היום – כמעט שלוש דקות.

חיים דיין: אני חושב שראוי שהכנסת תדון בנושא לאחר הפגרה.

חיים דיין: נשמח מאוד לקבל אחר כך הצעה לסדר-היום ולהמשיך בדיון הרבה יותר מעמיק.

חיים דיין: תודה לחבר הכנסת סאלח סלים.

חיים דיין: חבר הכנסת מיכה גולדמן, דקה מהמקום.

חיים דיין: לאחר מכן נעבור להמשך סדר-היום.

סאלח סלים: – – –

בנימין אלון: אל תאיים.

סאלח סלים: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת סאלח סלים, אפשרתי לך דקה מהמקום.

סאלח סלים: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת סאלח סלים, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר, אפשרתי לך דקה מהמקום, לא אפשרתי לך להמשיך לדבר.

חיים דיין: בבקשה, חבר הכנסת מיכה גולדמן.

סאלח סלים: – – –

בנימין אלון: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת אלון, חבר הכנסת סאלח סלים.

חיים דיין: חבר הכנסת סלים, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים דיין: חבר הכנסת אלון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים דיין: חבר הכנסת סאלח סלים, קראתי אותך לסדר בפעם הראשונה, תירגע.

חיים דיין: בבקשה, חבר הכנסת גולדמן.

חיים דיין: לא אאפשר לכם לשבש את המשך הדיון.

סאלח סלים: – – –

עזמי בשארה: – – –

בנימין אלון: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת עזמי בשארה, אני מבקש ממך לשבת.

חיים דיין: חבר הכנסת אלון, אני מבקש גם ממך לשבת.

חיים דיין: חבר הכנסת עזמי בשארה, אני מבקש ממך פעם נוספת לשבת.

חיים דיין: חבר הכנסת דהאמשה, חבר הכנסת בשארה; חבר הכנסת דהאמשה, לא אאפשר המשך דיון בצורה כזו.

חיים דיין: תודה רבה.

חיים דיין: בבקשה, חבר הכנסת מיכה גולדמן.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, גם אנחנו, בסיעת העבודה, רואים בחומרה את כל מה שהתרחש בשפרעם.

מיכה גולדמן: אני חושב שאי-אפשר לעבור לסדר-היום ולשחרר את שר הפנים ואת הממשלה מאחריות.

נסים דהן: מה קרה לכם, זה היה צו של בית-המשפט.

חיים דיין: חבר הכנסת דהן.

עזמי בשארה: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת עזמי בשארה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

חיים דיין: חבר הכנסת בשארה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

עזמי בשארה: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת בשארה, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

חיים דיין: אל תאלצו אותי להוציא חברי כנסת מהבית.

סאלח סלים: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת סאלח סלים, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

חיים דיין: חבר הכנסת בשארה, קראתי אותך לסדר פעם שנייה.

חיים דיין: חבר הכנסת נסים דהן, אני קורא אותך לסדר לסדר בפעם הראשונה.

חיים דיין: חבר הכנסת עזמי בשארה, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית, אני מבקש ממך לעזוב את האולם.

בנימין אלון: חבר הכנסת בשארה, אתה מסוכן, אסור לעצבן אותך.

חיים דיין: חבר הכנסת אלון, קראתי אותך לסדר פעם שנייה.

חיים דיין: הסדרנים, אני מבקש להוציא את חבר הכנסת בשארה.

חיים דיין: (חבר הכנסת ע' בשארה יוצא מאולם המליאה.

חיים דיין: ) אל תאלצו אותי, חברי הכנסת, להוציא מכאן חברי כנסת בזמן כינוס מיוחד של הכנסת.

חיים דיין: לא אחשוב פעמיים.

חיים דיין: מי שיפר את סדר-היום ויהפוך את מה שקורה בבית הזה לשערורייה, אוציא אותו החוצה בלי פשרות.

חיים דיין: חבר הכנסת סאלח סלים, קראתי אותך לסדר בפעם השנייה.

חיים דיין: יש לי שאלה: אתה רוצה שאוציא אותך או שתצא לבד, תירגע ותחזור?

סאלח סלים: – – –

חיים דיין: אם הייתי רוצה לעבור לסדר-היום, לא הייתי מאפשר לך לדבר דקה מהמקום, אבל הפכתם את זה לבלגן אחד גדול.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לשחרר את שר הפנים מאחריות למעשה שנעשה.

נסים דהן: שוב שר הפנים.

חיים דיין: חבר הכנסת נסים דהן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

סאלח סלים: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת סאלח סלים, אני מזהיר אותך בפעם האחרונה.

חיים דיין: בפעם הבאה אוציא אותך.

חיים דיין: זו הפעם השנייה שאני קורא אותך לסדר, ואתה לא מתייחס.

חיים דיין: אני מתרה בך בפעם האחרונה.

מיכה גולדמן: חוסר הרגישות – ימים מספר לפני החג לבוא ולבצע פעולה נקודתית.

נסים דהן: הוא קורא לי גזען.

חיים דיין: חבר הכנסת נסים דהן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

סאלח סלים: אין פה גזענים – – –

גדעון עזרא: למה אתה לא מוציא אותו?

חיים דיין: חבר הכנסת סאלח סלים, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

דליה איציק: מה קרה, הוא הדליק אותך?

חיים דיין: חבר הכנסת סאלח סלים, אני מבקש שתעזוב את המליאה.

חיים דיין: חברת הכנסת דליה איציק, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים דיין: אל תנהלו לי את הישיבה.

 אברהם-בייגה שוחט: אדוני היושב-ראש, יש פה רק 20 חברי כנסת.

 אברהם-בייגה שוחט: אם תמשיך להוציא חברי כנסת בקצב כזה, לא יישאר כאן אף אחד.

חיים דיין: אשאר לבד.

חיים דיין: אם זו ההתנהגות שלכם בבית, אני מוכן להישאר לבד.

חיים דיין: חבר הכנסת נסים דהן, אל תעזור לי לנהל את סדר-היום.

חיים דיין: בבקשה, חבר הכנסת מיכה גולדמן.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריכה להיות התייחסות, בוודאי ימים מספר לפני חג, להפעלת צו חוקי על-פי החלטת בית-המשפט.

מיכה גולדמן: לא על הפעלת הצו אני חולק; אני מדבר על הדרך, על הפעולה.

מיכה גולדמן: חשבתי שעברנו את תקופת הממשל הצבאי על היישוב הערבי במדינת ישראל.

מיכה גולדמן: ראש הממשלה מדבר בשני קולות כמו בכל הנושאים, בקול אחד בטובא-זנגריה ובקול אחר הוא מורה לאגף התקציבים באמצעות שר האוצר לצמצם את התקציבים במגזר הערבי.

מיכה גולדמן: אלו שנתיים קשות למגזר הערבי במדינת ישראל, שנתיים של מדיניות מכוונת שמנסה לפגוע בכל המאמץ לסגור את הפערים במגזר הערבי.

מיכה גולדמן: אני פונה מכאן לכל חברי הכנסת ולממשלה הכושלת: אנחנו מציינים השנה 50 שנה למדינת ישראל, ומה שאנחנו רואים הוא הפעלת כוח.

ראובן ריבלין: לא עשיתם כלום למען המגזר הערבי.

מיכה גולדמן: אנחנו רואים הפעלה של כוח, הליכה עם מסכות של פיזור הבטחות וסגירת תקציבים.

מיכה גולדמן: אני חושב שזו התנהגות שלא מראה על שום תרבות.

מיכה גולדמן: אני פונה בקריאה מהבמה הזו להתייחס לערבים בצורה אחרת.

מיכה גולדמן: ראינו שלפני שהמשטרה פועלת היא צריכה לחשוב פעמיים.

מיכה גולדמן: זו היתה איוולת.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת מיכה גולדמן.

חיים דיין: חבר הכנסת גדעון עזרא, אחרון הדוברים.

חיים דיין: בזה ננעל הנושא.

יוסי שריד: זה האחרון?

יוסי שריד: – – –

חיים דיין: נתתי אחד לאופוזיציה ואחד לקואליציה, כדי לאזן את העניין.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצר על אירועי שפרעם, אני מצר על כך שזה קרה, אבל אנחנו צריכים לשבת על המדוכה ולבדוק את כל הנושא הזה, שלא נבדק עשרות שנים.

רפאל אלול: לפני – – –

גדעון עזרא: עשרות שנים נושא הדיור במגזר הערבי לא נבדק.

גדעון עזרא: כולנו צריכים לבוא ולבדוק את עצמנו.

גדעון עזרא: אבל לא נסבול איומים באינתיפאדה, ולא נסבול מה שסאלח סלים אמר עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין איומים, יש שם מלחמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ראיתי איך עשרה שוטרים מתנפלים על אדם אחד – – – אתה מדבר על איומים כאשר עושים מלחמה על עם שלם, שוברים ידיים ורגליים בעשר וחצי בלילה, בלי שום סיבה – – –

חיים דיין: חבר הכנסת דהאמשה, תן לו לסיים.

גדעון עזרא: ככה נראה הפרצוף של הכנסת, עם הדיבורים שלך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עם המלחמה שעשו שם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה הפרצוף שלכם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתם מגינים על זה – – –

חיים אורון: זה הפרצוף של הכנסת.

ראובן ריבלין: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת דהאמשה, יש לי שאלה.

חיים דיין: שני החברים שלך הראו נכונות שאוציא אותם בקריאה שלישית לסדר.

סאלח סלים: זה לא נכון.

חיים דיין: קראתי וקראתי, ואני לא רוצה שגם אתה לא תאפשר את המשך הישיבה, ובסוף יגידו שחבר הכנסת חיים דיין ניהל את הישיבה והוציא רק מהסיעות הערביות.

חיים דיין: אל תיתן לי לעשות את זה, אני מאוד מבקש ממך.

גדעון עזרא: אנחנו רואים את ערביי ישראל לא כאזרחים על תנאי, אלא כאזרחים לכל דבר.

גדעון עזרא: אבל אזרחים שמניפים את דגל אש"ף פה במדינה הזאת – הדבר איננו מצביע על הזדהות עם המדינה.

גדעון עזרא: אני מציע לכולנו, שכל צד יבדוק את עצמו, יראה מה המטרה, איך מגיעים למטרה בלי לחדד את היחסים שהגענו אליהם בעמל רב כל כך, ובלי שפריימריסטים כאלו ואחרים, בעיקר מהמפלגות הערביות, ינצלו את המצב הזה בשביל עצמם.

גדעון עזרא: תודה.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכריזו מלחמה על הערבים – – –

חיים דיין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

ד' לב: ברשות ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונח היום על שולחן הכנסת דין-וחשבון לשנת 1997 מטעם בנק ישראל.

ד' לב: תודה.

חיים דיין: תודה רבה.

חיים דיין: אנחנו עוברים לנושא הדיון: כישלון שליחותו של דניס רוס והקיפאון בתהליך המדיני, על-פי 30 חתימות שהגישה מפלגת העבודה.

חיים דיין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת דליה איציק.

חיים דיין: בבקשה.

חיים דיין: עשר דקות לכל נואם.

משה גפני: אני יכול לדעת, אדוני היושב-ראש, כמה מבין 30 חברי הכנסת שחתמו לכנס את הכנסת בערב פסח נמצאים כאן?

חיים דיין: תספור אותם, כולם פה.

רפאל אלול: הם עושים בדיקת חמץ בבית.

 אברהם-בייגה שוחט: – – –

משה גפני: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת שוחט, הידידה שלך למפלגה עומדת וממתינה שתאפשר לה לדבר.

חיים דיין: כל ההצעות יעלו בזו אחר זו, ולאחר מכן ישיב עליהן שר המשפטים, ונסכם את הדיון.

חיים דיין: בבקשה, עשר דקות לכל נואם.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, דומני שאת הכינוס הזה ביקשו גם מהליכוד, ואני רואה פה בכל זאת רק שני חברי כנסת מהליכוד, ואני מציעה להם בעניין זה לא לעורר דובים משנתם.

רפאל פנחסי: יש שלושה חברי כנסת, גם שר המשפטים הוא מהליכוד.

דליה איציק: עכשיו יש רק שניים.

דליה איציק: אני יודעת לספור.

דליה איציק: אתם סופרים כל דבר יותר, בש"ס.

משה גפני: חברת הכנסת איציק, לא דיברתי דווקא על העבודה, גם על הליכוד.

חיים דיין: חבר הכנסת משה גפני, נוכחים בבניין 42 חברי כנסת, זה על-פי דיווח שקיבלתי מהלוח.

חיים דיין: תודה רבה.

צחי הנגבי: גם היושב-ראש הוא איש הליכוד.

דליה איציק: הוא עבר לליכוד?

דליה איציק: בצומת יודעים?

דליה איציק: הוא יודע שהוא עבר לליכוד?

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת כאן לקרוא קטע שפורסם ביום שישי, שבו אומר שרון, הכועס על ראש הממשלה: "אתה ראש הממשלה הגדול ביותר ביצירת אשליות".

דליה איציק: קלינטון, שרון ומרדכי טוענים, כי נתניהו כבר סיכם את אחוזי הנסיגה.

דליה איציק: מה שלא יפריע, אדוני השר, לנתניהו לספר לעם הזה ולספר לכם סיפורים מסיפורים שונים, כאילו הוא דואג לביטחונה של מדינת ישראל.

דליה איציק: ואתה, אדוני השר, עם יד על הלב, אתה יודע שכל מעייניו נתונים להבטחת הקואליציה הזאת, המסובכת והמורכבת, שהוא הביא על עצמו.

דליה איציק: אדוני השר, אתה בוודאי יודע, שכאשר ראש הממשלה נפגש עם המפד"ל הוא אומר להם: אתם השתגעתם?

דליה איציק: אתם מבינים ש-9%–10% ובזה גמרתי את כל הסיפור?

דליה איציק: לא יהיה המשך, לא יהיה שום פתרון יותר, בזה חיסלתי את העניין.

דליה איציק: וכשהוא בא ליונים שבסיעת ישראל בעלייה הוא מספר להם סיפורים אחרים.

דליה איציק: וכשהוא בא ליונים בליכוד הוא מספר להם סיפורים אחרים.

דליה איציק: אתה, אדוני השר, שר המשפטים של מדינת ישראל, אתה יודע כמוני כמה הוא מאחז עיניים.

דליה איציק: מתי סוף סוף תספרו לציבור שהאיש הזה הוא תקלה?

דליה איציק: קרתה תקלה למדינת ישראל.

דליה איציק: אני רוצה להציע כאן, אדוני השר, ולומר לך, שבזמן הנותר הקטן שיש לו, מה שעושה ראש הממשלה, זה לסכסך.

דליה איציק: הוא לקח את דוד מגן נגד דוד לוי, דוד לוי נגד דוד מגן, כאילו הוא כבר פתר את כל בעיותיה של מדינת ישראל.

דליה איציק: זה מה שנשאר לו.

דליה איציק: אומר עליו חבר הכנסת ריבלין: זה שהוא משקר את כל העולם – זה לא נורא, זה שהוא משקר את עצמו – זה נורא ואיום.

דליה איציק: אדוני השר, בעיני, ראש הממשלה קם בבוקר ואומר לעצמו: היום, כמו כל יום, אני חייב להפעיל את הפועל "תכמן" – תכמנתי, תכמנתיהו, תכמנתיהן, תכמנתיהם.

דליה איציק: כל היום הוא עסוק רק בפועל – איך להפעיל, איך לשקר, איך לרמות.

דליה איציק: ראש ממשלת התכמונים של מדינת ישראל.

דליה איציק: לכן אני מציעה לחברי חברי הכנסת ולחברי במפלגת העבודה להיזהר מאחיזת העיניים שלו.

דליה איציק: לא תהיה שום רשת ביטחון.

דליה איציק: הגיע הזמן שיגידו לציבור, שראש הממשלה הזה מתכוון לעבור את המשוכה הזאת – ואחרינו המבול; אולי לפנינו המבול.

דליה איציק: חבר הכנסת גדעון עזרא, ביבי משהה את המשא-ומתן כבר ארבעה חודשים.

דליה איציק: אתה, שעבדת קצת עם מפלגת העבודה, הרי עבדת קצת עם שחל, כנראה לא היינו כל כך נוראיים אז.

גדעון עזרא: הוא היה שר המשטרה.

דליה איציק: כן, אבל עבדת אתו.

דליה איציק: כנראה לא ממש מכרנו את המדינה, אחרת הרי לא היית מוכן למכור את המדינה תמורת משכורת.

דליה איציק: עבדת אתו.

דליה איציק: אתה הרי מכיר קצת את הנושא הפלסטיני; ארבעה חודשים הפלסטינים רודפים אחריו כדי לקיים את מנגנון הביטחון, כדי לראות איפה הבעיות, והוא מתחמק, והוא בורח, והוא איננו.

גדעון עזרא: ג'יבריל רג'וב רודף אחריו והוא לא משתף פעולה חודשים?

גדעון עזרא: על מה את מדברת?

דליה איציק: רק השבוע שמעתי אותך נותן לו מחמאות, אז מתי אתה דובר אמת?

דליה איציק: השבוע שמעתי אותך, בקולך, מעניק לו מחמאות.

דליה איציק: אני יודעת שזה עלה לך בדמים.

גדעון עזרא: למה את משקרת לעם, למה?

דליה איציק: בחיים אני לא אגיע לשקרים שלכם, חבר הכנסת גדעון עזרא.

דליה איציק: בחיים.

איתן כבל: ה-CNN משדר.

איתן כבל: זה גם לעולם.

דליה איציק: חבר הכנסת גדעון עזרא, לא נעים, אני יודעת.

דליה איציק: אתה עבדת קצת אתנו, ועבדת עם שחל, והיתה כנראה ממשלה די מוצלחת, אחרת לא היית שם.

גדעון עזרא: את רוצה לעשות רצח אופי?

גדעון עזרא: תעשי למישהו אחר.

דליה איציק: למי, לך?

דליה איציק: לא, אני הרי רוצה שיחד אתי תחשוף את פרצופו של נתניהו, ותפסיק כל היום ללכת לתקשורת ולספר כמה הוא גדול וכמה הוא ענק.

דליה איציק: תגיד בתקשורת את מה שאתה אומר עליו במזנון.

דליה איציק: זה מה שאני רוצה.

גדעון עזרא: אולי תגידי מה אמרתי?

דליה איציק: אתה יודע בדיוק מה אמרת.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, ב"מעריב" היום מופיעה תמונה של ראש הממשלה יושב עם גוטניק בביתו ומנסה לשנות את המטבע לכאן ולכאן.

דליה איציק: עד היכן הגיעו הדברים?

רפאל אלול: הוא מוכר אותנו לאוסטרליה.

דליה איציק: אני שואלת אותך, חבר הכנסת יוסי שריד, איך זה ייתכן שלגיון הזרים של נתניהו – קרי: גוטניק, רון לאודר ומוסקוביץ' – יבוא פעם אחר פעם ויכריע בחיינו גם בנושאים המהותיים ביותר, לרבות בנושאים כלכליים?

דליה איציק: ואתם יושבים בשקט, כאילו לא קרה כלום.

יוסי שריד: אני חושב ששאלת את האיש הנכון, ואני יכול להשיב על כך.

דליה איציק: אתה יכול להשיב על כך?

ראובן ריבלין: אני חושב שעשיתם אימונים.

חיים אורון: הוא חשב שמדברים על חוק ההמרה ולא על מטבע בר-המרה.

חיים אורון: הוא התבלבל.

דליה איציק: חבר הכנסת בני אלון, אני לא יודעת אם אתה יודע, אבל האמן לי, אני אומרת לך את הדברים בשבועה, כאן, מהבמה הזאת – ראש הממשלה כבר ויתר על 13%.

דליה איציק: הוא פשוט מציג.

דליה איציק: הוא מתעתע.

דליה איציק: הוא מאחז את עיניכם.

דליה איציק: אתה, שאני לא מסכימה לאף מלה שלך בנושא המדיני, אני מאמינה לך שזה חשוב לך – דע לך את הדברים.

דליה איציק: לי יש הרגשה שאתם מעדיפים לרמות את עצמכם קצת.

דליה איציק: הרי איך המפד"ל תסביר לעצמה שהכיסא חשוב יותר מארץ-ישראל השלמה?

דליה איציק: אז היא מעדיפה שלא לשמוע, שלא לראות, שלא לדעת.

דליה איציק: האמן לי, המפד"ל יודעת טוב מאוד שראש הממשלה כבר הבטיח, וכ-9% כבר מזמן הלכו, אלא שכשאנחנו בשלטון – ארץ-ישראל צריכה להיות שלמה וענקית; כשהם בשלטון – לא נורא אם היא תהיה מקוצצת.

דליה איציק: עכשיו אני שואלת אותך: מה יעשה שאול יהלום?

דליה איציק: מסכן, באמצע הקריירה, בשיא הקריירה בא לו דבר קטן כמו ארץ-ישראל ומפריע לו.

דליה איציק: באמת, אני שואלת אותך: זה נראה לך?

דליה איציק: בא עניין ארץ-ישראל, פתאום יש הסכם, והוא בשיא הקריירה – שר במדינת ישראל.

דליה איציק: באמת, כל חייו הוא חלם להיות שר, ופתאום באה ארץ-ישראל ומפריעה לו.

דליה איציק: זה הגיוני?

דליה איציק: זה סביר?

דליה איציק: זה צודק?

דליה איציק: אני שואלת אותך.

דליה איציק: המפד"ל, שלא נמצאת כאן היום, תבוא ותבכה על ארץ-ישראל, ותספר כמה קשה לה, ותאמר שהיא לא ישנה בלילות; אבל היא תישאר על כיסאה.

דליה איציק: זו המפד"ל, יהדות עם נשמה, יהדות עם כיסאות.

דליה איציק: אני שואלת אותך: איך אתה מוכן להאמין לחבורה הזאת?

דליה איציק: ומה קרה לך שאתה שותק?

דליה איציק: איפה כל ההפגנות שאתה הפגנת, שאתה היית חלק מרכזי בהן ועל חלק מהן אתה צריך, כמובן, להתבייש?

דליה איציק: אני שואלת אותך: איך זה קורה שאתם שותקים?

דליה איציק: מה זה?

דליה איציק: האם זה משהו בגנים?

דליה איציק: איך אתה מסביר את הדבר הזה?

דליה איציק: האם צריך פה איזה רופא מיוחד שיסביר את העניין, איזה פסיכיאטר מיוחד?

דליה איציק: הרי כל העניין הזה הוא פשוט בלתי הגיוני.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, כל מה שאני רוצה לומר הוא דבר אחד: אני מזהירה את החברים שלי, אני מזהירה גם את פרופסור שאקי שיושב כאן – שימו עין ושימו לב, האיש הוא מאחז עיניים, הוא ראש ממשלת התכמונים.

דליה איציק: היזהרו ממנו.

דליה איציק: תראו איזה תרגילים הוא עשה לחבריו.

דליה איציק: הוא יקים ועדה שתבדוק את מרכז הליכוד.

דליה איציק: הוא אומר לאדון שרון, לשר שרון: לאיזו יד אתה רוצה שאעזור, ליד ימין או ליד שמאל שלך?

דליה איציק: ושרון אומר: שנינו צחקנו.

דליה איציק: ואני שואלת אותך, פרופסור שאקי: איזה ערך יש לדברים החינוכיים שאנחנו מדברים עליהם?

דליה איציק: ואיזה ערך יש לאיכות החיים כאן?

דליה איציק: כאשר ראש הממשלה נתפס פעם אחת עם דבר אמת – זה הופך להיות חדשה במדינת ישראל.

דליה איציק: אני משוכנעת, שאילו היה עומד פה בגין, עליו השלום, והוא היה ראש הממשלה, היינו יכולים להיות אתו במחלוקות, והיינו במחלוקות קשות אתו, אבל מעולם לא דיברנו על תקלה קשה מאוד, על אופיו של ראש הממשלה.

דליה איציק: יש כאן בעיה אמיתית, ואתם יודעים זאת כמוני.

דליה איציק: הגיע הזמן שתחשפו את העניין.

דליה איציק: עומד כאן לפניכם אדם שהיה פה בקדנציה הקודמת, חבר כנסת מתחיל, חברת כנסת מתחילה בתחילת צעדיה.

דליה איציק: היא עמדה לפני ראש ממשלה חזק, רציני, איתן, ראש הממשלה הנרצח של מדינת ישראל, והעזה לומר לו דברים.

דליה איציק: היא לא עשתה רק שיקולים של "מה יוצא לי מזה".

דליה איציק: הגיע הזמן שגם אתם תפתחו את הפה, חבר הכנסת רובי ריבלין.

דליה איציק: אתם יודעים כמוני עם מי יש לכם עסק.

דליה איציק: הגיעה השעה שבה אתה, חבר הכנסת שאקי, בבוא העת, יחד עם חברים אחרים, תצטרכו לתת דין-וחשבון על מה שקרה.

דליה איציק: אני אומרת לך דבר נורא ואיום: בעוד שלושה-ארבעה חודשים, כשיהיה פה מרחץ דמים, אתם תשאלו את עצמכם איפה הייתם.

חיים דיין: משפט מסכם, חברת הכנסת איציק.

דליה איציק: אני מסיימת.

דליה איציק: יש שני מוטיבים לעם היהודי.

דליה איציק: מוטיב אחד הוא מוטיב הגאווה, והמוטיב השני הוא מוטיב הפחד.

דליה איציק: אתם לקחתם כאילו את הגאווה, גנבתם את הפחד בצורה מחרידה, אחרי שתעתעתם בעם הזה ואמרתם דברים איומים.

דליה איציק: ועכשיו אנחנו אומרים לכם: גאווה אין לנו, הרבה פחד יש לנו.

דליה איציק: אתמול הייתי בשוק מחנה-יהודה ב-16:00.

דליה איציק: ערב חג.

דליה איציק: השוק ריק.

דליה איציק: איפה הביטחון והשלום?

דליה איציק: איפה הקשקושים?

דליה איציק: איזה ססמאות.

דליה איציק: ואתם רואים את הקולות, שומעים אותם ושותקים.

חיים דיין: תודה רבה לחברת הכנסת דליה איציק.

חיים דיין: של ממשלת נתניהו לקדם את תהליך השלום

חיים דיין: נעבור עתה לנושא הבא בסדר-היום: המבוי הסתום שאליו נקלעו השיחות עם האמריקנים וחוסר יכולתה של ממשלת נתניהו לקדם את תהליך השלום.

חיים דיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יוסי שריד – עשר דקות; בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלחברתי, חברת הכנסת דליה איציק, היו דברים מאוד נכוחים ומאוד מוצלחים.

יוסי שריד: אבל לא כל כך הבנתי מפני מה היא מזהירה.

יוסי שריד: זאת אומרת, מאיזה צד אנחנו מופיעים כאן?

יוסי שריד: היא מזהירה מפני מה, מפני 13%?

יוסי שריד: היא מזהירה מפני זה שראש הממשלה כבר ויתר על 13%?

יוסי שריד: אז מה האזהרה כאן?

יוסי שריד: במקום דברי אזהרה אנסה לומר, בהמשך הדברים, דברי הרגעה.

דליה איציק: אני מזהירה מפני מרחץ דמים.

יוסי שריד: כן, אבל לא מפני 13%.

דליה איציק: לא.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, בראשית הדברים אני רוצה לגנות גינוי מוחלט את הרס הבתים בשכונה ליד שפרעם, בתוך שפרעם.

יוסי שריד: חבר הכנסת מיכה גולדמן, זה לא מפני שהדבר נעשה בערב חג.

יוסי שריד: כמובן, בערב חג זה חמור עוד יותר, אבל זה לא מפני שהדבר נעשה בערב חג.

יוסי שריד: אם זה מעשה ראוי – שייעשה.

יוסי שריד: אם זה מעשה לא ראוי, מגונה, כפי שאנחנו חושבים, מעשה מגונה, אז הוא ראוי להוקעה, בלי קשר לערב חג.

יוסי שריד: ההרס הזה בא על רקע של רומן, שאני קורא עליו בעיתונים, בין ש"ס לבין כמה מחברי הכנסת הערבים.

יוסי שריד: כל פעם אני קורא את הדברים, ואלמלא זה היה עצוב, הייתי צוחק.

יוסי שריד: גם כמה מחברי הכנסת הערבים צריכים לעשות לעצמם חשבון נפש כאשר מדובר ברומן הזה עם מפלגה שאחד מנציגיה הבכירים ביותר הוא שר הפנים.

יוסי שריד: כבר אמרו עליו שהוא גזען – ואני לא אומר גזען.

יוסי שריד: אבל הוא, בלי שום ספק, אדם עם נשמה של כהנא.

יוסי שריד: לכן, כאשר מדובר ברומן – ועל הרומן הזה אנחנו לא רק קוראים בעיתונים, אלא אנחנו רואים אותו לפעמים גם מתרחש כאן לנגד עינינו – הרומן הזה גם הוא ראוי לגינוי וגם אליו אנחנו מתייחסים בסלידה.

יוסי שריד: לפני כמה שבועות ראינו פרק מ"תקומה" וראינו את הפרק על יום הכיפורים.

יוסי שריד: אגב, הפרקים האלה לא מומלצים על-ידי הרופאים, משום שהם באמת מבעירים את החמה עד להשחית והם באמת יכולים לגרום נזקים רפואיים גם מבחינת בריאות הגוף וגם מבחינת בריאות הנפש.

יוסי שריד: זאת משום שאנחנו רואים לנגד עינינו – ואולי טוב שאנחנו רואים לנגד עינינו – את מצעד האיוולת והרשעות לכל אורכו.

יוסי שריד: אני רוצה להזכיר, שלפני מלחמת יום הכיפורים המליץ שר הביטחון דאז, משה דיין, על הפרדת כוחות, על נסיגה חד-צדדית – והיום נסיגה חד-צדדית היא פופולרית – לקו המעברים.

יוסי שריד: לו היתה המלצתו מתקבלת בשעתה, ייתכן מאוד שמלחמת יום הכיפורים היתה נמנעת.

יוסי שריד: תארו לעצמכם: מלחמת יום הכיפורים היתה נמנעת.

יוסי שריד: אבל ישבו שם מי שישבו, האנשים האטומים והרעים האלה, וזה לא קרה, ומלחמת יום הכיפורים פרצה.

יוסי שריד: אני רוצה לספר לכם למה זה לא קרה.

יוסי שריד: אנחנו כולנו היינו כאן.

יוסי שריד: אבל האמת היא שאנחנו מתקשים לזכור, ויתירה מזו, אנחנו מתקשים להאמין.

יוסי שריד: זה לא קרה משום שהיה ויכוח בשאלה: אילו מדים ילבשו 750 מצרים שיעברו את התעלה מזרחה על-פי ההסכם?

יוסי שריד: האם הם ילבשו בגדי משטרה, ז'נדרמריה, צבא, בגדים אזרחיים?

יוסי שריד: ובאה ההיסטוריה, ובאה המלחמה, שטפה את כל דברי ההבל האלה, זרקה אותם אל פח האשפה של ההיסטוריה ולא נותר מזה זכר.

יוסי שריד: אני מזכיר את זה משום שעכשיו הוויכוח הוא לא על המדים, עכשיו הוויכוח הוא על הכפתורים של המדים.

יוסי שריד: על מה מתווכחים?

יוסי שריד: יבוא ההיסטוריון – יבוא ההיסטוריון?

יוסי שריד: יבוא כל אדם בר-דעת ויסתכל ויראה, וכבר לא צריך פרספקטיבה היסטורית – על מה?

יוסי שריד: על 13%, על 12%, על 11%, על הכפתורים של המדים.

יוסי שריד: ואחר כך, אם תהיה מלחמה, אז יעמוד כאן מישהו ויאמר: אולי היינו יכולים למנוע את המלחמה, את 2,500 הקורבנות, את כל אלפי הפצועים?

יוסי שריד: מה, זה עניין של מה בכך?

יוסי שריד: ואין צורך להזהיר, משום שהבלופר הזה, נתניהו, אין לו שום כוונה לקיים את הפעימה השנייה, ולא תהיה פעימה שנייה, כפי שלא היתה פעימה ראשונה.

יוסי שריד: בכלל, זו מומחיות מיוחדת של הממשלה הזאת, לקבל החלטות שאין להן שחר ואין להן שום סיכוי להתממש.

יוסי שריד: מחליטים על פעימה ראשונה, אין פעימה ראשונה; מחליטים על פעימה שנייה, אין פעימה שנייה; מחליטים על נסיגה מלבנון, לא תהיה נסיגה מלבנון.

נעמי בלומנטל: – – –

יוסי שריד: לא תהיה פעימה שנייה, משום שראש הממשלה רוצה שלא תהיה פעימה שלישית, ואני אומר כאן:

יוסי שריד: אין שום סיכוי לחתום על הסכם שאיננו כולל באופן מפורש פעימה שלישית.

יוסי שריד: והוא רוצה להשמיט שם כל זכר להתנחלויות, ואני אומר לכם כאן – ותרשמו את הדברים, והם נרשמים – שלא יהיה שום הסכם, אם לא ייאמר במפורש באותו הסכם שכל צעד חד-צדדי הוא צעד פסול וכל הצדדים צריכים להימנע מצעדים חד-צדדיים.

יוסי שריד: וראש הממשלה העלה גם את רמת הציפיות של ההדדיות.

יוסי שריד: הדדיות היא דבר טוב, דבר חיובי, דבר ראוי, רצוי.

יוסי שריד: הוא העלה את רמת הציפיות של ההדדיות לגובה השמים, ואין שום סיכוי להדדיות מן הסוג הזה, שלא בא לקדם את המשא-ומתן, אלא בא לסכל את המשא-ומתן.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לגעת בנושא רגיש ואני רוצה לומר לכמה מראשי אייפא"ק ולכמה מהסנטורים, להרבה סנטורים בסנאט של ארצות-הברית: היזהרו ביוזמות שלכם, היזהרו ביוזמות שלכם.

יוסי שריד: החיים כאן הם החיים שלנו.

יוסי שריד: אם יהיה עימות ואם תהיה שפיכות דמים ואם תהיה מלחמה, אנחנו נהיה הקורבנות, ולא אתם שם.

יוסי שריד: היזהרו ביוזמות שלכם, משום שלא כל מי שבא אליכם הוא באמת דובר נאמן של האינטרס הישראלי-הביטחוני-הקיומי; לא כל חסיד חב"ד שבא אליכם שם מדבר באמת בשמנו, בשם הציבור הישראלי; לא כל גחמה של ראש הממשלה היא האינטרס של מדינת ישראל; לא כל תעתוע, לא כל תכסיס, לא כל תמרון ולא כל תרגיל הם האינטרס של מדינת ישראל.

מיכאל קליינר: והם לא יודעים כלום?

מיכאל קליינר: הם לא בודקים?

מיכאל קליינר: – – –

יוסי שריד: אתם חייבים להפריד שם, בוושינגטון, בין ביטחון הקואליציה של בנימין נתניהו לבין הביטחון הלאומי שלנו, ואל תעשו לנו טובות.

צבי הנדל: – – –

יוסי שריד: אל תעשו לנו טובות, כי הטובות שלכם יכולות להתגלות כרעות מאוד גדולות מבחינתנו.

יוסי שריד: אל תשחקו בחיים שלנו.

צבי הנדל: אתה שיחקת – – –

נעמי בלומנטל: – – –

מיכאל קליינר: – – –

חיים דיין: חברי הכנסת.

חיים דיין: חבר הכנסת קליינר.

חיים דיין: חבר הכנסת קליינר, אתה תאפשר לו לדבר במסגרת הזמן שלו.

נעמי בלומנטל: הוא דיבר מעל ומעבר.

יוסי שריד: אל תשחקו בחיים שלנו.

יוסי שריד: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לכם מי מטיף לנו מוסר: הליכוד ובנימין נתניהו, הליכוד ובנימין נתניהו.

מיכאל קליינר: – – –

יוסי שריד: הליכוד ובנימין נתניהו, ששלחו שליחים לגבעת הקפיטול, כאשר אנחנו היינו בממשלה, שליחים שרבצו כל הזמן על גבעת הקפיטול, שהוציאו את דיבתנו רעה, שחתרו תחת הממשלה, שהסבירו לסנטורים מדוע בשום פנים ואופן אסור לתמוך בממשלה הזאת – הם מטיפים לנו עכשיו מוסר.

יוסי שריד: בן-אהרן ומה שמו שם, זלמן שובל, איש אנונימי – – –

מיכה גולדמן: יוסי בן-אהרן, שלא יחשבו – – –

יוסי שריד: יוסי בן-אהרן, כן, לא יחשבו.

מיכאל קליינר: – – –

יוסי שריד: אבל לא רק בנימין נתניהו והליכוד החתרני הזה מטיפים לנו מוסר.

נעמי בלומנטל: – – –

יוסי שריד: הבוקר שמעתי את פנחס ולרשטיין.

יוסי שריד: גם הוא מטיף לנו מוסר.

נעמי בלומנטל: – – –

צבי הנדל: – – –

יוסי שריד: וטוב שיש "תקומה" – – –

צבי הנדל: – – –

חיים דיין: נו, מה יהיה?

יוסי שריד: וטוב שיש "תקומה", כי מי שלא זוכר, אני אזכיר לו: פנחס ולרשטיין, שמייצג את המתנחלים – המתנחלים שהמרו את פי כל הממשלות במדינת ישראל, מי שהתנגשו בחיילי צה"ל, וראינו מחדש את ההתנגשויות האלה; מי שהודיעו על פקודות שהן פקודות בלתי חוקיות בעליל, אף שהן ניתנות על-ידי שלטונות הצבא, בהדרכה של ממשלה נבחרת; מי שכפרו בעיקר, שהוא העיקר הדמוקרטי; הגורם המתנחל הזה, שהוא גורם פאשיסטי – – –

נעמי בלומנטל: – – –

צבי הנדל: – – –

יוסי שריד: כן, גורם פאשיסטי, גורם פאשיסטי.

יוסי שריד: ראינו איך הם התנהגו שם.

צבי הנדל: – – –

נעמי בלומנטל: – – –

יוסי שריד: מי שמתנגש בחיילים, מי שקורא לסירוב פקודה – – –

חיים דיין: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, חבר הכנסת צבי הנדל, הוא כבר סיים את זמנו.

יוסי שריד: אני לא סיימתי, אדוני היושב-ראש.

חיים דיין: אתה סיימת את זמנך, חבר הכנסת שריד.

בנימין אלון: הוא סיים מזמן-מזמן.

חיים דיין: אני רק אפשרתי לך, בגלל קריאות הביניים, לדבר עוד דקה.

חיים דיין: אני מבקש משפט מסכם.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתיתן לו עוד חצי שעה – – –

יוסי שריד: אני רוצה לומר כך: מי שמתנגש בחיילי צה"ל, מי שקורא לסירוב פקודה, מי שכופר במרותה ובסמכותה של ממשלה נבחרת – יש לו הגדרה אחת: גורם פאשיסטי.

צבי הנדל: – – – הוא פאשיסט.

צבי הנדל: אתה פאשיסט.

יוסי שריד: ואם אתה שייך לגורם הזה, אז אתה שייך לגורם הפאשיסטי.

צבי הנדל: – – –

חיים אורון: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת הנדל.

חיים דיין: חבר הכנסת הנדל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוסי שריד: עכשיו, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות עוד נקודה אחת.

חיים דיין: משפט מסכם, חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: בהחלט, משפט מסכם.

צבי הנדל: אני רוצה שיחזור בו.

יוסי שריד: לא, אני לא אחזור בי.

יוסי שריד: אני אחזור על זה: גורם פאשיסטי.

צבי הנדל: – – –

בנימין אלון: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת הנדל, אל תנהלו לי את הישיבה.

יוסי שריד: האמת היא ששקלתי לומר דבר יותר חמור.

בנימין אלון: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת אלון, אני חושב שקראתי אותך לסדר פעם שנייה היום.

בנימין אלון: לא שמעתי.

חיים דיין: אתה שמעת, כשהיה לך ויכוח עם החברים שלך.

יוסי שריד: מי שקורא לסרב פקודה כאשר מדובר בממשלה נבחרת ודמוקרטית, על-פי כל הגדרה בכל מילון, בכל ספרות, הוא גורם פאשיסטי.

יוסי שריד: שמעת את זה?

בנימין אלון: אתה בולשביק, אתה – – –

צבי הנדל: – – –

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי שריד.

יוסי שריד: לא, לא, סליחה.

חיים דיין: לא, סליחה, זמנך תם.

יוסי שריד: לא, אני חייב לומר עוד משפט אחד.

חיים דיין: זמנך כבר תם.

חיים דיין: משפט מסכם, בבקשה.

נעמי בלומנטל: – – –

יוסי שריד: אני רוצה לומר כך: אם קמפ-דייוויד של קרטר ושל סאדאת ושל מנחם בגין הוא לחץ אמריקני, אני בעד לחץ כזה, שיהיה ברור.

בנימין אלון: – – –

יוסי שריד: אם קמפ-דייוויד זה לחץ אמריקני, אני בעד לחץ כזה; אם יוזמה אמריקנית אחראית, נאמנה, מדודה, מאוזנת, שקולה, היא לחץ אמריקני, אני בעד לחץ אמריקני, שיהיה ברור, משום שאם אנחנו נשאיר אתכם לבדכם, ברור לגמרי לאן הולכים, ואני לא רוצה להתעורר בעוד כמה זמן – אני כבר התעוררתי – ולומר: על מה היה הוויכוח, על הכפתורים של המדים?

יוסי שריד: על הכפתורים של המדים הלכו להיהרג?

יוסי שריד: אז אם זה לחץ, אני בעד הלחץ הזה.

נעמי בלומנטל: על הביטחון בדיזנגוף.

חיים דיין: חברת הכנסת בלומנטל, לא צריך את העזרה.

חיים דיין: תודה רבה, חבר הכנסת יוסי שריד.

חיים דיין: שהממשלה מנהלת משא-ומתן רגיש וגורלי למדינת ישראל

חיים דיין: אנו עוברים לנושא הבא: התייצבותה של האופוזיציה לצד הפלסטינים בתקופה שהממשלה מנהלת משא-ומתן רגיש וגורלי למדינת ישראל.

חיים דיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת ראובן ריבלין.

חיים דיין: בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה למחות על הכותרת.

חיים רמון: תאר לך שהיינו כותבים כהצעה לסדר-היום: התייצבותה של הממשלה לצד ה"חמאס".

חיים רמון: היית מאשר את זה כהצעה לסדר-היום?

חיים דיין: קיבלתי את מחאתך.

חיים דיין: כך הוגש הנושא לסדר-היום, 30 חברי כנסת חתמו על זה.

חיים רמון: – – –

ראובן ריבלין: אני רוצה לענות לך, חבר הכנסת רמון.

חיים רמון: אני מדבר עם היושב-ראש.

חיים רמון: נשיאות הכנסת רשאית לעסוק בדברים הללו.

חיים רמון: לא נהוג, לא מקובל, כי אחרת, אלה יהיו הכותרות.

חיים רמון: אנחנו נציע פה: התייצבות הממשלה לצד ה"חמאס".

חיים רמון: מי יסכים לזה?

חיים דיין: קיבלתי את דבריך.

חיים דיין: תודה רבה לכולם.

חיים דיין: חבר הכנסת ריבלין, עשר דקות עומדות לרשותך.

חיים דיין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת רמון, שלבי לא היה שלם עם הנוסח של ההצעה לסדר-היום כפי שהוגשה על-ידי סיעתי, עד אשר שמעתי את חבר הכנסת שריד, ובמידה רבה את חברת הכנסת הנכבדה דליה איציק.

ראובן ריבלין: לאחר ששמעתי אותם יש לי הרושם, שנוצרת כאן קואליציה משונה.

ראובן ריבלין: אנחנו לפני פסח, לא לפני יום כיפור – על חטא שחטאנו לפניך בשנאת חינם, על חטא שחטאנו לפניך בריצת רגליים להרע, על חטא שחטאנו לפניך במשא-ומתן.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם, נוצרת קואליציה משונה, ואיזו מידה בלתי מתקבלת על הדעת, שבכל פעם שהמשא-ומתן של מדינת ישראל וממשלת ישראל הלגיטימית נקלע לאיזה משבר, אפילו לקראת מבוי סתום, תוך עמידה על אינטרסים של המדינה כפי שרואה אותה ממשלה נבחרת בישראל, מתייצבת האופוזיציה לצד אש"ף, לצד הפלסטינים, לצד ה"חמאס", לצד כל אלה שמבקשים וביקשו ויבקשו את נפשנו.

מיכה גולדמן: מתייצבת אופוזיציה שרוצה להבטיח את שלום אזרחי ישראל וחיילי ישראל.

ראובן ריבלין: שמע רגע.

ראובן ריבלין: קודם כול, אתם לא יודעים איפה אתם נמצאים.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שחבר הכנסת שריד משקף אסטרטגיה ברורה של השמאל בישראל, השמאל האמיתי, האומרת – מדינה פלסטינית.

חיים אורון: – – –

ראובן ריבלין: הדבר היחיד שנשאר לדון עליו – – –

חיים אורון: רובי ריבלין, אתה אומר את זה – – –

ראובן ריבלין: הדבר היחיד שנשאר לדון עליו הוא לא גבולות 1967, אלא ירושלים.

ראובן ריבלין: זה הדבר היחיד, וגם אתם, במועצת מרצ, חשבתם שעכשיו טוב יותר לא להכניס את ירושלים למעגל המשא-ומתן, שוויתרתם עליו מראש.

מיכה גולדמן: מי ויתר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גולדמן, הקונסנסוס הישראלי שבא לידי ביטוי במתונים, במפלגת העבודה, שלא פנו שמאלה, שלא רצים כדי להחזיר את כל ארץ-ישראל כאיזה דבר מקודש – קידוש חדש, החזרת ארץ-ישראל, חלילה, אלא אלה, כמו אפילו ראש האופוזיציה, שקובע שלפני כניסה למשא-ומתן על הסדר הקבע לא תעביר ישראל למעלה מ-50% מהשטח.

ראובן ריבלין: שאלו את ברק, הוא יאמר לכם.

ראובן ריבלין: אני חושב באמת שאין פתרון אחר, ואוי לפתרון הקובע שכאן תקום מדינה פלסטינית.

ראובן ריבלין: יהודים וערבים נגזר עליהם לחיות בארץ-ישראל במדינה יהודית דמוקרטית, וצריך להאמין בכך ולשאוף לכך, וצריך להסתגל לכך שבזמן הביניים, עד שיהיו פה 16–15 מיליון יהודים, אנחנו נצטרך איזה תהליך ביניים – "אוטונומיה", בגין קרא לו.

ראובן ריבלין: אבל, בסך הכול, האסטרטגיה שלכם היא לא של חבר הכנסת יוסי שריד.

ראובן ריבלין: הוא ברור, חד וחלק.

ראובן ריבלין: הוא גם אומר באסטרטגיה שלו למדינות אחרות מה לעשות אתנו, ממשלת ישראל הלגיטימית.

ראובן ריבלין: והרי אי-אפשר לומר על חבר הכנסת שריד שדבריו אינם ברורים.

ראובן ריבלין: הם ברורים, חדים, חלקים; המסר ברור, הכותרת ברורה, התוצאה ברורה.

ראובן ריבלין: הוא מסביר לאמריקנים מדוע לא לשמוע לממשלה לגיטימית.

ראובן ריבלין: הוא גם אומר שאנשי הליכוד בזמנם עשו כך כדי לשכנע את האמריקנים שלא לקבל את התוכנית של יצחק רבין.

ראובן ריבלין: פה הוא אומר להם בצורה המפורשת ביותר: שמעו נא, החלטות של ממשלת ישראל, אותה ממשלה שאני לא ביקשתי שהיא תתקיים, אותה ממשלה שאני ביקשתי לבוא במקומה, אותה ממשלה שכאשר אני הבאתי את דברי בפני הציבור בישראל בשנת 1996, בא הציבור ותבע: רצוננו לא ללכת בדרכה של הממשלה הקודמת; רצוננו להחליף את השלטון.

ראובן ריבלין: אל תחשבו שקרתה לכם כאן תאונה, לא היתה כאן כל תאונה.

ראובן ריבלין: הציבור הישראלי לא חושב לפי האסטרטגיה של יוסי שריד ואנשי מרצ.

ראובן ריבלין: הם לא חושבים שצריך להגיע למצב שבו תקום מדינה פלסטינית בגבולות 1967.

ראובן ריבלין: הם לא חושבים שצריך להיכנס להסדר קבע, אלא לאחר שישראל מחזיקה לפחות במחצית השטח שבידיה, וגם זה דבר שלשיטתי הוא חמור ביותר.

ראובן ריבלין: אבל, הסך הכול הוא, שדעת הציבור היא לא שיוסי שריד אומר מי מחליט כאן, מי דובר נאמן.

ראובן ריבלין: ממשלת ישראל הלגיטימית היא הדובר הנאמן של הציבור בישראל; היא ולא אחר.

ראובן ריבלין: ובאמת קשה, לאחר שראיתם שהתאכזבתם ונכזבה התוחלת להשיג את הרוב בציבור הישראלי, לאחר שראיתם שבכל זאת המסר שמעבירה מרצ והדרך שבה מבקש יוסי שריד למצוא את הפתרון לסכסוך הארץ-ישראלי הוא פתרון שמקובל על שוליים שבשוליים שבציבור הישראלי – תשעה מנדטים, והם אנשים טובים, אי-אפשר לומר שהם לא הציגו גלריה מצוינת של חברי כנסת, אי-אפשר לומר שבגלל איש זה או אחר הם לא נבחרו.

ראובן ריבלין: האנשים כולם מצוינים, מעולים וראויים.

ראובן ריבלין: הדרך שלהם לא מקובלת, והדרך נקבעה על-ידי הציבור.

ראובן ריבלין: ומדוע תאמרו לאותם אנשים שנמצאים בעימות, לאותם אנשים שנמצאים בוויכוח, לאותם אנשים שמאיימים שאם לא תימצא דרך פוליטית הם יאחזו בנשק הטרור, לאותם אנשים שמחזיקים בטרור, לפי הודעת ראש השב"כ, כאמצעי לכך שישראל תתקפל מכל עמדותיה?

ראובן ריבלין: לכן, הרף לכם ואל לכם להתייצב לצד הפלסטינים בתקופה שהממשלה מנהלת משא-ומתן רגיש וגורלי למדינת ישראל, והנושאים שעומדים שם לדיון הם נושאים חשובים ביותר, נושאים של עיקרון.

ראובן ריבלין: מה היו העקרונות לגבי הסדר הקבע – כי לפי הגישה של מרצ, מה משנה כמה ניתן עכשיו?

ראובן ריבלין: 13%, 20%, 30%, בלאו הכי המטרה היא לתת הכול; הכול לתת.

ראובן ריבלין: גם אם הם לא ירצו לקחת – לתת הכול.

ראובן ריבלין: אצלנו, הקונסנסוס הישראלי, המטרה היא אחרת.

ראובן ריבלין: אני חושב אחרת.

ראובן ריבלין: אבל הקונסנסוס הישראלי חושב, שכל דבר שאתה נותן, צריך לדעת למה אתה נותן אותו, מה ההמשך.

יוסי שריד: אל תדבר בשם הקונסנסוס הישראלי.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר בשם הקונסנסוס.

יוסי שריד: אנחנו מייצגים לפחות 50% מן הציבור הישראלי.

ראובן ריבלין: מי?

ראובן ריבלין: אתה לא מייצג.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, עם כל הכבוד שאני רוחש לך, אתה שוליים שבשוליים בנושא הפתרון המוצע על-ידך לסכסוך עם הפלסטינים.

יוסי שריד: תעשה לי טובה.

יוסי שריד: קודם כול, אל תדבר על 250,000 בוחרים כעל שולי השוליים.

יוסי שריד: של נעליך ותנקה את הפה כשאתה מדבר על 250,000 איש במדינת ישראל.

יוסי שריד: במדינת ישראל הם לא שוליים.

יוסי שריד: הם עושים משהו במדינה הזאת – – –

ראובן ריבלין: אין כל ספק.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על האיכות.

יוסי שריד: אין כל השוואה.

יוסי שריד: תדבר על – – –

ראובן ריבלין: אין לדבר על איכות כאשר בדמוקרטיה – – –

יוסי שריד: – – –

ראובן ריבלין: אתה מדבר על איכות.

ראובן ריבלין: אתה אומר שדעתם חשובה יותר מדעות של אחרים, שהם רוב.

יוסי שריד: לא אמרתי שהיא חשובה יותר.

מיכה גולדמן: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גולדמן, כשאתה תחשוב כמו יוסי שריד, אז תהיו 50%.

ראובן ריבלין: הפער בינך לבין יוסי שריד הוא לא פחות גדול מהפער בינך לביני.

חיים אורון: גם אתה יודע – – –

יוסי שריד: – – –

חיים דיין: חברי הכנסת אורון ושריד.

יוסי שריד: תבקש סליחה ממני ומ-250,000 אזרחים במדינת ישראל, שקמים כל בוקר – – –

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, שבמשך שנים היו לתנועת חרות שמונה-תשעה מנדטים, והייתי שוליים בציבוריות הפוליטית הישראלית, והייתי גא בכל יום שהחזקתי בדעותי, אף שהייתי שוליים.

ראובן ריבלין: לא אמרתי שולי שוליים, אמרתי שוליים של יוסי שריד.

ראובן ריבלין: אבל, בסך הכול אני מוכרח לומר לך, ששוליים, תעשה כך או לא תעשה כך, כאשר מדובר ב-250,000 לעומת מיליונים שהצביעו בבחירות, זה שוליים.

ראובן ריבלין: אם מדובר ב-7% זה שוליים.

ראובן ריבלין: אם תאמר לי שיש 7%, ויש 7% – בוויכוח הזה היינו.

יוסי שריד: 90% מהציבור חושב אחרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שריד, תהום רובצת בינך לבין מפלגת העבודה, ואל תצרף לי אותה אליך בכל מה שקשור לסכסוך הישראלי.

חיים אורון: רובי – – –

חיים דיין: חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: – – –

ראובן ריבלין: עינינו רואות, שכאשר הקואליציה – – –

חיים אורון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רמון, אל תקבל את זה באופן אישי, אבל כאשר יש קואליציה, היא נקראת קואליציה של גנבים.

ראובן ריבלין: מה פירוש קואליציה של גנבים?

ראובן ריבלין: קואליציה של גנבים היא קואליציה שלילית, לא יוצרת; קודם כול כדי לגנוב.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, כאשר הקואליציה עם הממשלה, אתם פתאום 50%.

ראובן ריבלין: אתם לא 50%.

יוסי שריד: ישבנו בממשלה אחת, אל תבלבל את המוח – – –

ראובן ריבלין: נכון, ושמעתי מה אמרת, ואם היתה ממשלה זו עומדת היום על אינטרסים חיוניים, היית בא ומשתלח בה בדיוק כמו שהיית אומר לי, והיית מבקש ממנה לנקות את פיה, כפי שאתה מבקש ממני.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חשבתי שכאשר האופוזיציה מבקשת לכנס את המליאה לדיון דחוף, באמת נשמע פה איזה דברים חדשים.

ראובן ריבלין: את כל הדברים האלה כבר אמרתם לבוחר ב-1996, והוא שלח אתכם לספסלים האלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

חיים דיין: הנושא הבא: יישום עקרון ההדדיות – – –

מיכה גולדמן: על זה בוכה העם.

צבי הנדל: – – –

ראובן ריבלין: עוד הפעם העם בוכה.

מיכה גולדמן: העם בוכה.

מיכה גולדמן: ממשלה שלא אומרת – – –

חיים דיין: חבר הכנסת הנדל.

חיים דיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: – – –

חיים דיין: אנחנו עוברים לנושא הבא: יישום עקרון ההדדיות כתנאי לביצוע הפעימה השנייה.

חיים דיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אליהו גבאי, בבקשה.

חיים אורון: – – – סומכים עליכם, גם מה שעשיתם – – –

צחי הנגבי: – – – הקמתם את הפלסטינית – – –

מיכה גולדמן: כמה דוברים יש אחרי נציג המפד"ל?

חיים דיין: השר ישיב על כל ההצעות.

אליהו גבאי: כמה דקות יש לי?

חיים דיין: עשר דקות.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המפד"ל חפצה בשלום אמת ומאמינה, כי רק ביטחון אמיתי, שהוא סם החיים של מדינת ישראל, יהווה את הערובה היחידה והאמיתית לשלום אמת.

אליהו גבאי: אמירה זו חוזרת ומקבלת תוקף כל פעם שאנו שומעים את הקולות הרבים העולים בעולם הערבי המתנגדים לשלום וקוראים להשמדתה של מדינת ישראל.

אליהו גבאי: נוכח זאת מחויבים אנו להליכה זהירה ובטוחה עד כמה שאפשר מצדנו.

אליהו גבאי: מי ייתן ויובטח לנו כי הוותרנות החד-צדדית שלנו תזכה למענה חיובי, להכרת תודה ולהערכה מהצד השני.

אליהו גבאי: כמה מחוות וויתורים מפליגים עשה יצחק רבין, זיכרונו לברכה?

אליהו גבאי: כמה מחוות מפליגות הציע שמעון פרס, ייבדל לחיים ארוכים?

אליהו גבאי: וכל אלה לא מנעו פיגועים איומים והסתה מצד הפלסטינים.

אליהו גבאי: ממשלת ישראל קבעה בהחלטתה מ-30 בנובמבר, כי כל צעד בהמשך ביצוע הנסיגה מותנה בביצוע ההתחייבויות הפלסטיניות.

אליהו גבאי: שלב זה של בניית צעדי אמון על-ידי מבחנים שישקפו את כוונותיה ורצונה – –

צבי הנדל: לא שומעים.

מיכה גולדמן: חשבתי שרק הממשלה – – –

צבי הנדל: אי-אפשר לסתום את הפה למפד"ל, זה בלתי אפשרי.

אליהו גבאי: – – ורצונה האמיתי של הרשות הפלסטינית הוא הכרחי ומחויב המציאות לפני שאנו באים לוותר על המשאבים שהם קלף המיקוח היחיד שיש בידי מדינת ישראל כדי להביא את אויביה לשולחן המשא-ומתן מתוך עמדה של תן וקח בצורה הוגנת.

אליהו גבאי: מבחנים בוני-אמון אלו מחויבים להתבצע בהדדיות מוחלטת.

אליהו גבאי: בתמורה לוויתורים הכואבים שאנו נבצע, התחייבה הרשות הפלסטינית לשורה של צעדים מתבקשים מצדה, אשר עליהם חזרה והתחייבה בהסכם חברון שחתמה עליו עם ממשלה זו.

אליהו גבאי: כל שאנו מבקשים הוא לראות סימנים של מוכנות לשלום אמת אצל הצד הפלסטיני על-ידי קיום ההסכמים באופן הדדי.

אליהו גבאי: הנה לדוגמה ההסכם אשר חתמה עליו הרשות הפלסטינית יחד עם ממשלת ישראל: חיזוק שיתוף הפעולה הביטחוני, מניעת הסתה ותעמולה עוינת, לחימה בשיטתיות וביעילות כנגד ארגוני הטרור והתשתית שלהם, בקשות להעברת חשודים ונאשמים בביצוע פשע, החרמת כלי נשק בלתי חוקיים, צמצום גודלה של המשטרה הפלסטינית ועוד.

אליהו גבאי: אך הרשות הפלסטינית לוחצת על ישראל לעמוד בהתחייבויותיה ומנופפת בהסכם לעיני כל העולם בדרישה לספח לעצמה שטחים נוספים מיהודה ושומרון, והיא לא מצאה לנכון לכבד אפילו סעיף אחד מאלה שעליהם התחייבה – לא ביטול האמנה הפלסטינית, לא הסגרת מחבלים, לא מלחמה נחושה בתשתית הטרור ולא ביטול ההסתה בכלי התקשורת למיניהם.

אליהו גבאי: די אם אצטט את סגן הרמטכ"ל, שהופיע רק אתמול בפני ועדת החוץ והביטחון של הכנסת ואמר: ניתן לומר בצורה ברורה ונחרצת, שהרשות הפלסטינית לא עושה את כל המאמץ שהיא יכולה לעשות במלחמה בטרור.

אליהו גבאי: לא ייתכן שרשות הרוצה בשלום תיתן לטרור לצמוח בתנאים של מלון ומדיניות של דלת מסתובבת.

אליהו גבאי: כל עוד מרצחים אינם מוסגרים ופעילות טרור בשטחים הפלסטיניים מתקבלת בהעלמת עין מצד הרשות ולא מתבצעת מלחמה אמיתית ונחרצת נגד תשתית הטרור, הטרור הופך בן ערובה, בן לוויה לתהליך השלום, כדרך לגיטימית להגשמת מטרותיהם, וזו ראיה שאין בלבם שלום אמת.

אליהו גבאי: חסד עשה עמנו הקדוש-ברוך-הוא ערב פסח ששלח אותו מחבל אל מותו בצירוף 50 קילוגרם חומר נפץ, שהיה עלול להיות מופעל נגד אזרחי ישראל בחוצות ירושלים.

אליהו גבאי: התקשורת אוהבת לתת בפוליטיקאים סימנים, מי שייך ליונים ומי נמנה עם הנצים.

אליהו גבאי: אני סבור שבכל מקרה, כל אדם, בין שהוא יונה ובין שהוא נץ, ניחן בתבונה מינימלית שלא להפקיר את בניו לנסיגה חד-צדדית ללא קבלת תמורה מסוימת לתהליך השלום.

אליהו גבאי: מה לנו הצהרת כוונות ברורה יותר מאשר האמנה הפלסטינית?

אליהו גבאי: הצהרת כוונות זו עומדת בשיא הניגוד האפשרי לתהליך השלום שבו אנו נמצאים.

אליהו גבאי: התחכמות והתמהמהות בביטול האמנה מעידות יותר מכול על דבקות אש"ף בתוכניותיו הישנות להשמדת מדינת ישראל, מעידות שאין פניהם לשלום אמת המבוסס על הכרה הדדית.

אליהו גבאי: תעמולה עוינת לישראל בכלי התקשורת הערביים בכלל והפלסטיניים בפרט מלמדת, שלא חל שום שינוי בעמדות השליליות כלפי ישראל, שינוי המתבקש ליצירת אמון והכרה הדדית.

אליהו גבאי: כיצד יכולה ישראל להמשיך בוויתורים מצדנו, כאשר רבבות ילדים פלסטינים מחונכים על-ידי הרשות הפלסטינית למלחמה חסרת פשרות להחזרת יפו, רמלה, לוד וחיפה, ונוסף על כך חוזרות תחנות השידור הפלסטיניות ללא הרף על שירי הלל לשהידים הנלחמים מלחמת קודש נגד הציונים?

אליהו גבאי: לא רצינו בילד הזה הנקרא הסכם אוסלו, אבל אנו נמצאים עמוק בתוכו.

אליהו גבאי: רצוננו הוא לקדם את תהליך השלום ולהגיע לשלום אמת בהסדר הקבע, תוך כדי כבוד הדדי וכיבוד הסכם הדדי.

אליהו גבאי: לא מזמן ראינו את נציג אש"ף באו"ם בז'נבה טוען, שבמדינת ישראל מוזרקים נוגדי איידס, חיידקי איידס, לילדים פלסטינים.

אליהו גבאי: יקומו נא רופאי ישראל ויביעו את דעתם, האם זה הטיפול המסור שמקבלים הילדים הפלסטינים בבתי-חולים כאשר הם מגיעים אלינו?

אליהו גבאי: האם זה מה שמגיע לרמה הרפואית הנפלאה שאנחנו מעניקים להם?

אליהו גבאי: לכל אלה הטוענים כי אנו מחמיצים את ההזדמנות לשלום – אדרבה, שכנעו את הרשות הפלסטינית וקראו לה לעמוד בהתחייבויותיה כדי שאנו נוכל להמשיך בהתחייבויותינו שלנו.

אליהו גבאי: אני מבקש לשאול את חברי האופוזיציה, על איזו תביעה ביטחונית שממשלת נתניהו מציגה לערפאת, אתם הייתם מוותרים?

אליהו גבאי: על הסגרת מחבלים?

אליהו גבאי: על ביטול האמנה הפלסטינית?

אליהו גבאי: על מלחמה בטרור או בהסתה של התעמולה הארסית בכלי התקשורת?

אליהו גבאי: כל חברי סיעתי מאוחדים בדעה, שאל לה לישראל להתקדם בתהליך בלי היישום המלא של עקרון ההדדיות.

אליהו גבאי: נסיגה ישראלית במסגרת תהליך אוסלו, בלי שערפאת ממלא קודם לכן את התחייבויותיו על פרטיהן ודקדוקיהן, כמוה כהפקרת הבנים.

אליהו גבאי: ישראל כבר מילאה את חלקה, ועתה תורם של הפלסטינים לכבד את חתימתם.

אליהו גבאי: חג שמח ותודה רבה.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת אליהו גבאי.

חיים דיין: אני מזמין את שר המשפטים צחי הנגבי להשיב על כל ההצעות לסדר-היום.

חיים דיין: בבקשה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לשמוע כאן את אחד ממנהיגי האופוזיציה הבכירים בשנת ה-50 לעצמאותנו מתייצב בבית-המחוקקים הריבוני של העם היהודי ומזמין בהתלהבות מארצות-הברית לחץ חיצוני על הממשלה הנבחרת – זהו יום שחור לשמאל הישראלי.

אברהם פורז: אנשי הליכוד עשו את זה בדיוק בתקופת רבין – – –

צחי הנגבי: אבל, אדוני היושב-ראש, אותי זה משמח, כי הזעקה המבישה הזו להתערבות בין-לאומית ברוטלית, שתשנה את החלטותיה של ממשלה נבחרת על-ידי העם, היא ההוכחה הטובה ביותר, שלא רק העם התייאש מיוסי שריד ומן השמאל, אלא גם השמאל התייאש מן העם.

צחי הנגבי: אם הדובר הרשמי של השקפת העולם הישראלית של "שלום עכשיו", אם הגורו הבלתי-מעורער של השמאל, שתמיד הפגין אופטימיות, תמיד הפגין ביטחון שעמדתו היא זו שתתקבל בסוף – אם הוא כבר מבין שהוא צריך לזעוק להתערבות חיצונית, משמעות הדבר שהשמאל נשבר, קרס, התמוטט והתייאש.

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: הוא כבר לא מתכונן ללכת לקריית-שמונה ולקריית-ים ולקריית-עקרון; הוא משליך את יהבו על קריית קלינטון, על קריית וושינגטון, אולי משם יבוא עזרו, אולי שם תיפולנה הכרעות, שהציבור הישראלי המטומטם הזה, האטום, לא מבין מה טוב לו.

צחי הנגבי: פתאום הוא זועק לאיזה מין הדדיות – – –

מיכה גולדמן: מי שמארח את גוטניק בבית – – –

צחי הנגבי: פתאום הוא דואג למה ביטול האמנה הפלסטינית, למרות המכתב ליצחק רבין ב-1993, לא ממומש, למה מתעקשים להסגיר מרצחים שמפילים עלינו את חיתתם, למה דורשים מאבק בלתי מתפשר בטרור, למה הישראלים האלה פתאום דואגים לאינטרסים של עצמם.

צחי הנגבי: טוב, נלך לקלינטון, הוא כבר ידאג באמת לאינטרסים שלנו.

יוסי שריד: מי שמטומטם ואטום זה מי שמדבר כך אחרי מה שדיברתי.

יוסי שריד: אם זה אתה, אז זה אתה.

יוסי שריד: בקמפ-דייוויד היה המנהיג שלך.

צחי הנגבי: יוסי שריד צועק, יוסי שריד לא צודק.

יוסי שריד: – – –

צחי הנגבי: אנחנו מכירים את יוסי שריד הרבה שנים.

יוסי שריד: אנחנו מכירים אותך עוד יותר שנים.

יוסי שריד: את צדקתך יבררו במקומות אחרים.

צחי הנגבי: כשאתה מתחיל לרדת לפסים אישיים, כשאתה מתחיל לגדף באופן אישי, זה סימן שעמדתך מגומדת, כישלונית, ואין לך סיכוי לשכנע.

צחי הנגבי: אתה עשרות בשנים כאן בבית הזה, ותמיד זה לוקח בדיוק שנייה עד שאתה מאבד את קור הרוח המאפיין אותך ונהיה אדם קטן, שטני ומרושע.

יוסי שריד: ואתה עבריין; אתה כבר היית בחקירות.

יוסי שריד: אני הרבה שנים בבית הזה, ומעולם לא הייתי בחקירה.

יוסי שריד: אתה היית בחקירה הרבה פעמים.

צחי הנגבי: אבל זה לא יעזור, כי הציבור הודיע לך ב-29 במאי 1996, שאתה תשב באופוזיציה ואתה תמתין ארבע שנים עד לסוף הקדנציה הזו.

חיים דיין: חבר הכנסת שריד, אתם יורדים לפסים לא ראויים.

חיים דיין: חבל.

חיים דיין: מספיק, כבדו את עצמכם.

צחי הנגבי: זה תמיד, זה לא חדש.

צחי הנגבי: זה נפל על אוזניים אטומות וזה לא יעזור.

יוסי שריד: – – –

צחי הנגבי: הלב שלך נצבט לראות כאן את שר המשפטים, שבמשך 19 שנה אתה מגדף, והציבור מצפצף עליך ומצפצף על חבריך ומותיר אתכם באופוזיציה, במקום הראוי לכם.

יוסי שריד: זה נכון, לראות אותך כשר המשפטים – לבי נצבט.

צחי הנגבי: אתם מתייאשים מהציבור ואתם שולחים הבוקר מכתב של תנועות השלום, לא לעם ישראל.

צחי הנגבי: 5 מיליוני ישראלים זכאים לקבל מכם מכתב; אתם שולחים מכתב לטוני בלייר.

צחי הנגבי: יוסי יוצא, כהרגלו בורח מלשמוע את הדברים המכים בו ומשפילים אותו.

צחי הנגבי: הוא נמלט כל עוד רוחו בו מאולם המליאה של הכנסת בישראל.

צחי הנגבי: אתם נמלטים גם מן הוויכוח הציבורי, אתם נמלטים גם מדעת הקהל.

צחי הנגבי: הרוצים לשקר מרחיקים את עדותם.

יוסי שריד: כשתגמור את – – – תחזור אלי.

צחי הנגבי: אני שמח שאתה יוצא, כי כולכם יוצאים מן המרכז של הציבור הישראלי, כפי שיצאתם מן הלבבות וכפי שיצאתם מן ההנהגה.

צחי הנגבי: ולמה יצאתם?

צחי הנגבי: הדוגמה הטובה ביותר היתה פה בדברי הדוברת הראשית של האופוזיציה הראשית לפני דקות ספורות, דליה איציק.

צחי הנגבי: דליה, אני לא רוצה להפריע לרובי להפריע לך, אבל אני רשמתי פנינים מנאומך חוצב הלהבות.

צחי הנגבי: הנאום הזה, כמדומני, דליה, היה אמור להיות גולת הכותרת של זימון פגרה מיוחד לקראת חג הפסח, שבו רצינו לשמוע מה עמדת האופוזיציה, שלא מצדדת בעמדתה של הממשלה בעניין התהליך המדיני.

צחי הנגבי: רשמתי שחמש פעמים אמרת על ביבי מאחז עיניים, שש פעמים אמרת תכמן, ועוד כהנה וכהנה גידופים.

צחי הנגבי: אבל לא שמעתי מה עמדת האופוזיציה בעניין התהליך המדיני, איפה הקו האדום של מפלגת העבודה – – –

שמואל הלפרט: אין להם קו.

צחי הנגבי: איפה מציבה מפלגת העבודה, הטוענת לכתר השלטון, את גבול הוויתורים במשא-ומתן על הסדר הקבע, על הסדר הביניים; איך מציעה מפלגת העבודה למנוע מצב, כפי שראינו לפני ימים ספורים, של מעבדות טרור, של תשתית נרחבת שתכליתה קטל יהודים באשר הם ברמאללה, קילומטרים ספורים מהמקום הזה שבו אנחנו יושבים; מה עמדתה של מפלגת העבודה בעניין המאבק הבלתי-מתפשר שהפלסטינים מנהלים כדי לחלק את ירושלים, לאחוז בה ולהופכה לבירת העם הפלסטיני.

מיכה גולדמן: מי שהצביע כאן בכנסת לחלק את ירושלים זה ראש הממשלה – – –

צחי הנגבי: לא שמענו מן האופוזיציה, בשני הנאומים המרכזיים של דובריה, מלה אחת של תקווה, מלה אחת של חזון איך מגיעים לשלום כאשר ההסתה הפלסטינית נמשכת, כאשר כלי התקשורת של הרשות הפלסטינית, שאתם חתמתם אתה על הסכם אומלל בספטמבר 1993, ממשיכים לחנך מיליונים לשנאת יהודים באשר הם ולתבוע את זכות השיבה לעכו, לחיפה וליפו.

צחי הנגבי: כל יום מראים, מיכה גולדמן, בשידורים של הרשות הפלסטינית ילדים מרימים רובים ואומרים: נחזור אל הכפרים שמהם גורשנו.

צחי הנגבי: האסון, ה"נכבה" של 1948.

צחי הנגבי: ואתם יושבים פה ומייללים כל הזמן – – –

אברהם פורז: למה יצאתם מחברון – – –

מיכה גולדמן: אדוני שר המשפטים, אני בטוח שקראתם את הסכמי אוסלו גם בעברית וגם באנגלית, ואתה יודע מה כתוב לגבי חזרה של אותם מתיישבים ואותם מתנחלים; אתה יודע גם מה כתוב לגבי אותם פלסטינים, לאן הם חוזרים והיכן הם יושבים.

מיכה גולדמן: לבוא ולומר עכו ויפו – אלה דברים שמתאימים לחרות בשנות ה-50, בשנות ה-60, אבל לא לאחר הסכמי אוסלו שאתם אימצתם.

צחי הנגבי: מיכה, אפילו אתה יודע שאתה לא מאמין למה שאתה אומר.

צחי הנגבי: זאת הצרה של האופוזיציה, אבל האופוזיציה עוסקת רק בדבר אחד כל הזמן, זה משפט שאני רואה אותו חוזר בדבריכם כבר כמה חודשים: למה הוא לא ממריא?

צחי הנגבי: זו השאלה שאתם שואלים את עצמכם יום ולילה – – –

אברהם פורז: – – –

צחי הנגבי: למה הוא לא ממריא?

צחי הנגבי: למה הוא לא מתרומם?

צחי הנגבי: אנחנו הכנו לו שדה תעופה, מגדל פיקוח, מסלול איכותי, אבל ברק לא ממריא.

צחי הנגבי: הוא לא מצליח להתרומם אפילו סנטימטר אחד מפני הקרקע – – –

מיכה גולדמן: – – – ראש הממשלה – – –

אברהם פורז: – – –

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, האם אני יכול לקבל הגנה?

חיים דיין: חבר הכנסת גולדמן – – –

אברהם פורז: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת פורז.

אברהם פורז: – – – מה עשו לו חבריו בליכוד – – –

חיים דיין: חבר הכנסת פורז.

אברהם פורז: – – –

צחי הנגבי: פורז, אתה רגוע?

צחי הנגבי: או.

צחי הנגבי: קיי.

צחי הנגבי: , אבל מפלגת העבודה לא רגועה.

צחי הנגבי: הם כל הזמן שואלים את עצמם, למה ברק לא מצליח להמריא?

צחי הנגבי: למה הוא שוקע בתודעה הציבורית כשרלטן שעוסק בתעלולים שכל תכליתם היא לנסות לשנות הלכי רוח באמצעים פיקטיביים, כל מיני בקשות סליחה אבסורדיות לעדות המזרח, כל מיני חוקים על גיוס בני ישיבות שהוא יודע שאין להם שחר ושמפלגת העבודה, ולפניה המערך ולפניה מפא"י, 50 שנה הכירה בצורך למצוא הרמוניה בין הציבור החרדי והציבור הדתי ובין הציבור החילוני – – –

משה גפני: אהוד ברק עצמו אמר את זה לפני שנתיים.

צחי הנגבי: כן, אבל זה לא עובד.

צחי הנגבי: הוא לא ממריא, ואנשי האופוזיציה משתגעים.

צחי הנגבי: יום יום אתם יושבים ולא מבינים.

צחי הנגבי: הרי ברק כבר הביא לעצמו 13 יועצים; 13 יועצים, מצלי רשף ועד – לא אתחיל למנות את כל השמות האלה.

צחי הנגבי: אבל אף אחד מהיועצים האלה לא יעץ לו עצה אחת מקורית: תגיד מה אתה חושב.

צחי הנגבי: כשאדם אומר מה שהוא חושב, יש מי שמסכים אתו ויש מי שלא מצדד בעמדתו.

צחי הנגבי: כשאדם רק אומר כל הזמן מה שהוא חושב שרוצים לחשוב שהוא חושב – כולם מבינים שהוא לא רציני ולא ראוי ולא יכול להמריא ולא יכול להתרומם, ואנחנו היינו רוצים – – –

מיכה גולדמן: אנחנו – – –

צחי הנגבי: – – ואנחנו היינו רוצים, ידידי מהאופוזיציה – – –

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: הוא יגיע, הוא יגיע.

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: הוא יגיע, אין ספק.

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: אין ספק, אין ספק.

אברהם פורז: – – –

צחי הנגבי: אין שום ספק.

מיכה גולדמן: – – – שתוביל אותו – – –

צחי הנגבי: מאה אחוז.

חיים דיין: תודה.

חיים דיין: חבר הכנסת גולדמן.

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: אם היית חושב כך, לא הייתם כל כך מרוטי עצבים ואובדי עשתונות; פותחים ביום שישי את גיליון – – –

מיכה גולדמן: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת מיכה גולדמן.

מיכה גולדמן: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת גולדמן.

חיים דיין: אחרי כל משפט – עוד שניים שלך?

נעמי בלומנטל: – – – סקרים.

נעמי בלומנטל: ראו בסקרים שביבי מתחיל להמריא וברק שוקע – – –

צחי הנגבי: ההבדל בין שמעון פרס לברק – – –

קריאות: – – –

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: מיכה – – –

חיים דיין: תודה רבה.

צחי הנגבי: ההבדל בין – – –

אברהם פורז: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת פורז.

צחי הנגבי: ההבדל בין אהוד ברק לשמעון פרס הוא, שפרס, לפחות, היה ראש ממשלת הסקרים, וברק אפילו את זה לא מסוגל להשיג.

צחי הנגבי: לכן אתם נמצאים במצוקה – – –

אברהם פורז: – – –

צחי הנגבי: בדיוק.

צחי הנגבי: אני מסכים אתך.

אברהם פורז: – – –

צחי הנגבי: פורז, הרי אתה יודע, כמוני, שברק לא מתאים להיות ראש ממשלה, לא מתאים להיות ראש אופוזיציה, שנינו יודעים; אפילו מיכה גולדמן, לדעתי, כבר יודע את זה.

חיים דיין: חבר הכנסת גולדמן.

צחי הנגבי: חבל על הזמן, בואו נתקדם.

צחי הנגבי: מה שהיינו רוצים, באמת, זה, שבדיונים מן הסוג הזה, במקום להתבזות בהפרעות הדדיות נקיים דיון שתכליתו לברר את הפער בין עמדתנו, כממשלה, לבין עמדתכם.

צחי הנגבי: עמדתנו בהירה.

צחי הנגבי: אנחנו מודיעים קבל עם ועולם כל כך הרבה חודשים לפלסטינים, שהם הפרטנרים שלנו.

צחי הנגבי: כל הכבוד לאחרים, לא האמריקנים וגם לא מיכה גולדמן הם הפרטנרים.

צחי הנגבי: יש לנו משא-ומתן עם הפלסטינים.

צחי הנגבי: מודיעים להם: אנחנו לא נקיים שום סעיף בהתחייבות הישראלית אלא אם כן נראה בוודאות קיום כל הסעיפים של ההתחייבות הפלסטינית.

צחי הנגבי: אם תקוימנה ההתחייבויות הפלסטיניות – נקיים – – –

מיכה גולדמן: – – – על הפעימה השנייה 13% – – –

צחי הנגבי: מאיפה אתה יודע מה הוא התחייב?

צחי הנגבי: מאיפה אתה יודע מה הוא התחייב?

מיכה גולדמן: אני קורא – – –

צחי הנגבי: אתה קורא עיתונים – – –

מיכה גולדמן: אני קורא מה שאיציק מרדכי, בקולו, אמר – – –

צחי הנגבי: איציק מרדכי לא אמר את זה.

מיכה גולדמן: – – – שלא איציק מרדכי – – –

צחי הנגבי: חבל.

צחי הנגבי: שום דבר.

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: החלטות הממשלה בהירות וחד-משמעיות, והן אומרות כדלקמן:

צחי הנגבי: המשך התהליך המדיני מותנה בקיום ההתחייבויות הפלסטיניות.

צחי הנגבי: על זה אנחנו עומדים עמידה איתנה, לא זזים ממנה ימין או שמאל.

צחי הנגבי: לעומת זאת, לא שמעתי מה עמדת האופוזיציה בעניין ההתחייבויות הפלסטיניות.

צחי הנגבי: אתה, למשל, מיכה גולדמן, חושב, שאנחנו צריכים לקיים את הפעימה השנייה אם הפלסטינים ממשיכים לרצוח בנו, נמלטים לערי מקלט, זוכים שם לחסינות ולא מועמדים לדין אצלנו?

מיכה גולדמן: אנחנו חושבים – – –

צחי הנגבי: לא אנחנו.

צחי הנגבי: מה אתה חושב?

מיכה גולדמן: אני חושב, שביטחון חיילי מדינת ישראל, תושבי מדינת ישראל, חשוב לכל עם ישראל וחשוב לי באופן אישי – – –

צחי הנגבי: לא שאלתי אותך מה עמדתך בעניין ביטחון.

צחי הנגבי: שאלתי אותך אם שני הפלסטינים שתפסו שני יהודים בוואדי-קלט ושחטו אותם ונמלטו ליריחו צריכים לעמוד לדין או לא.

מיכה גולדמן: כל מי שמואשם ברצח צריך לעמוד לדין – – –

צחי הנגבי: אנחנו יודעים, כעובדה, על-פי עמדת שירותי הביטחון, שהם נמצאים ביריחו, ועל-פי ההסכם שראש הממשלה שלך חתם הם צריכים להיות מועמדים לדין אצלנו.

צחי הנגבי: מה עמדתך בנושא?

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: מה עמדתך בנושא?

מיכה גולדמן: – – –

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

צחי הנגבי: אל תיתן לדהאמשה להשיב במקומך.

צחי הנגבי: תשיב.

צחי הנגבי: בבקשה.

קריאות: – – –

מיכה גולדמן: אני אומר בצורה גלויה, שכל מי שהורשע או יש חשד שהוא מואשם ברצח או בפגיעה באזרח ישראלי – צריך לעמוד לדין.

צחי הנגבי: זו לא תשובה.

קריאות: – – –

צחי הנגבי: סליחה, זו לא תשובה.

צחי הנגבי: מה ששאלתי אותך הוא, האם, לאחר שמדינת ישראל הגישה, על-פי עמדת היועץ המשפטי לממשלה ועל-פי קביעה של בית-משפט השלום בישראל, צו מעצר נגד רוצחי הנערים בוואדי-קלט, והם ממשיכים להסתובב חופשי תחת אפו של ערפאת ולא מועמדים לדין, אתה מוכן לקיים את הפעימה?

מיכה גולדמן: אני אומר שהפעימה צריכה להתקיים – – –

צחי הנגבי: כלומר, אתה מוכן לוותר על מימוש הסכמי אוסלו שאתה חתמת עליהם.

מיכה גולדמן: במשא-ומתן, כשיושבים צריכים להגיע להסדרים – – –

צחי הנגבי: אבל הצד השני, בשלב זה, לא מוכן לממש את ההתחייבות שלו.

צחי הנגבי: מה עמדתך?

מיכה גולדמן: שמעתי רק לפני כמה ימים גם את שר הביטחון, גם את – – –

צחי הנגבי: למה אתה לא עונה לי?

מיכה גולדמן: אני עונה לך.

צחי הנגבי: למה אתה לא מסוגל להביט לאמא בעיניים ולהגיד: הבן שלך נרצח, אבל לא מעניין אותי, אני לא אתבע את מימוש החוק ואני רוצה להתקדם ואני רוצה להקים מדינה פלסטינית, כי אני כבר לא מוכן להשלים עם האמירה שדם יהודים איננו הפקר, כי אני כבר לא מיכה גולדמן, כי אני כבר יוסי ביילין.

צחי הנגבי: תגיד את זה.

מיכה גולדמן: אני רוצה להסתכל לכל אמא בעיניים, ואני רוצה שהיא תדע, שהבן שלה, שיוצא לשרת את הביטחון של עם ישראל – יחזור הביתה – – –

קריאות: – – –

צחי הנגבי: לכן אתם לא ממריאים, מיכה גולדמן, לכן לא תמריאו לעולם, כי אתם כבר איבדתם אפילו את המחויבות לדברים שאתם חתומים עליהם.

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: בוודאי.

צחי הנגבי: כל הדברים האלה שהממשלה תובעת מהפלסטינים חתומים על-ידיכם.

מיכה גולדמן: אנחנו מדברים פה על ביטחונה של ירושלים.

מיכה גולדמן: אתם משתתפים גם בהצבעות יחד עם הסיעות הערביות, כמו – – –

צחי הנגבי: אדוני, אני לא יכול להמשיך.

מיכה גולדמן: – – – בנייה של שכונה בלב ירושלים – – –

חיים דיין: חבר הכנסת גולדמן.

מיכה גולדמן: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת גולדמן, מספיק עם קריאות הביניים.

צחי הנגבי: חבר הכנסת גולדמן, אתה נתת – – –

חיים דיין: הוא סיים את זמנו ובזה זה נגמר.

צחי הנגבי: אתה נתת את הדוגמה הטובה ביותר, שמלמדת למה איבדתם את השלטון ומדוע לא תחזרו אליו, כי הדברים שממשלת ישראל עומדת עליהם הם, בסך הכול, סעיפי ההסכם שאתם חתמתם.

צחי הנגבי: כאשר אתם לא מימשתם את המחויבות הפלסטינית וכאשר ראש הממשלה מטעמכם, שני ראשי ממשלות, לא עמדו עמידה איתנה על הדרישות הללו, הציבור הביע בכם אי-אמון.

צחי הנגבי: מה שאתם לא מבינים הוא, שככל שאתם מזדהים עם התביעות הפלסטיניות למימוש חד-צדדי של הסכמי אוסלו, אתם מרחיקים את עצמכם מכל האהדה הציבורית, כי אני אינני מכיר בקרב מצביעיכם – אתם כבר פוליטיקאים, אולי יש לכם שיקולים אחרים – – –

אברהם פורז: אדוני שר המשפטים – – –

צחי הנגבי: בקרב מצביעיכם, ואני משוחח – – –

אברהם פורז: – – –

צחי הנגבי: סליחה, סליחה.

צחי הנגבי: תרצה לשאול שאלה – אני אסכים שתשאל, אבל כרגע אני באמצע משפט.

חיים דיין: חבר הכנסת פורז.

אברהם פורז: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת פורז.

צחי הנגבי: אני נפגש בציבור – – –

אברהם פורז: נתניהו הוא לא טוני בלייר.

צחי הנגבי: חבר הכנסת פורז – – –

חיים דיין: חבר הכנסת פורז.

אברהם פורז: – – –

צחי הנגבי: אני נפגש בציבור עם מאות ואלפי אנשים שלא מסכימים עם דעותי לגבי פתרון הקבע; כל יום – בהצהרות, במפגשים, בכינוסים ובסוגים רבים של אינטראקציה בין חלקי הציבור.

צחי הנגבי: עוד לא פגשתי איש שמאל אחד, אני לא מדבר על השמאל הפנאטי והקיצוני, אני מדבר על מרבית הציבור הישראלי שנמצא שמאלה מן המרכז וימינה מן המרכז, אני מדבר על מצביעי מפלגת העבודה הקלאסיים – לא פגשתי איש שמאל אחד שלא אמר לי, במסגרת שיחתנו, גם תוך כדי ויכוח על התוצאה הסופית ועל עתיד גבולות הקבע ועל נושאי ההתיישבות, שבנושא התביעה מן הרשות הפלסטינית בכל מה שנוגע לטרור, למאבק ב"חמאס", להסגרת המרצחים: בנושאים הללו אנחנו מחזקים את ידי הממשלה.

צחי הנגבי: ולכן אתם נמצאים במיעוט שבמיעוט, כי אתם לא מסוגלים לעשות הפרדה בין היותכם אופוזיציה בכל מה שנוגע לקביעת הסדר הקבע, ובעניין הזה יכול להיות שבאמת תהום פעורה בינינו, לבין המחויבות שלנו להתייצב יחד – – –

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: עזוב את הפעימות.

צחי הנגבי: הפעימות האלה, בסך הכול יש להן תכלית – – –

מיכה גולדמן: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת מיכה גולדמן.

צחי הנגבי: מבחינתנו, מיכה, הפעימות הן לא חזות הכול.

צחי הנגבי: הפעימות הן סעיף שיש לו חשיבות בבניית האמון ההדדי לקראת המשא-ומתן על הסדר הקבע.

צחי הנגבי: לא יכול להיות אמון חד-צדדי.

צחי הנגבי: לא יכול להיות אמון שלנו בצד שאיננו מממש את ההתחייבויות שלו, וזה לא יקרה; לא יקרה.

צחי הנגבי: הממשלה לא תאפשר נסיגה ולו של מילימטר אם הפלסטינים בראשות ערפאת לא יממשו את כל ההתחייבויות שלהם, עד האחרונה שבהן, בכל הנושאים.

צחי הנגבי: לא נוותר בעניין הזה כמלוא הנימה, כי אנחנו מחויבים למנדט שקיבלנו מהציבור, ללכת להמשך התהליך המדיני, ובלבד שהוא יהיה הדדי.

צחי הנגבי: ההתייצבות שלכם לצד הפלסטינים מורידה אתכם שאולה מבחינה פוליטית.

צחי הנגבי: זה חבל מאוד, כי אם היינו מאוחדים בתביעות הללו מהפלסטינים, הן היו גם מתממשות.

מיכה גולדמן: – – –

צחי הנגבי: ואם הן היו מתממשות, היינו מגיעים גם להסדר המדיני.

צחי הנגבי: אבל להבדיל מכם, אנחנו אופטימיים ואנחנו מאמינים שאף שהשמאל איבד את כל עולמו, ושמענו את יוסי שריד כאן, הרשות הפלסטינית בהנהגת ערפאת יודעת לתרגם היטב את הנחישות הישראלית.

צחי הנגבי: הם ייאלצו לקבל על עצמם את מימוש ההתחייבויות, כי הם לא יסיגו את הפלסטינים לאחור והם לא יגרמו טרגדיה נוספת לעם הפלסטיני שסבל סבל רב עשרות בשנים.

צחי הנגבי: הם יקבלו על עצמם את מימוש ההסכמים הללו ככתבם וכלשונם.

צחי הנגבי: אני רוצה לשלוח מכאן את ברכתי לחבר הכנסת מאיר שטרית שזוכה בבית-המשפט לפני דקות ספורות באופן מלא מכל ההאשמות.

מיכה גולדמן: אתה יכול לומר זאת בשם כל החברים באופוזיציה.

צחי הנגבי: אני מקווה שאני אומר זאת בשם כל חברי הבית.

צחי הנגבי: אני משוכנע שאני אומר זאת בשם כל חברי הבית.

ראובן ריבלין: – – –

צחי הנגבי: אני מצטרף מכאן לברכות לחבר הכנסת מאיר שטרית.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אני בעד העברת ההצעות שהעלו כאן המציעים לדיון במליאה, או, אם המציעים ירצו, בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

חיים דיין: תודה רבה, אדוני שר המשפטים.

חיים דיין: חבר הכנסת דהאמשה יציע להסיר את הצעתה של חברת הכנסת דליה איציק.

חיים דיין: דקה מהמקום; בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לחזור לנושא המתקפה המשטרתית על הכפר סוואעד ליד שפרעם; ואני בטוח שלא רק אנחנו פה לא יודעים מה קרה, אלא גם רוב הציבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא היתה שם התפרעות,לא היה שם סדר והשלטת סדר, אלא המשטרה ארגנה את עצמה עם 600 שוטרים ב-22:30 במוצאי שבת ותקפה את היישוב הזה בלי שום סיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי שם יחד עם חבר הכנסת אחמד סעד, ביקשנו לדבר עם מפקדי המשטרה, עם אליק רון ועם מפקד המרחב, והם אמרו שהם לא מוכנים לדבר אתנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלנו אותם מדוע הם עושים מלחמה ועל מי הם עולים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אליק רון תדרך את כל השוטרים: תעלו, תכסחו אותם וזהו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה בדיוק מה שהיה, וזה דורש חקירה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם מישהו סבור שהמשטרה יכולה לארגן את עצמה בלחימה ולעלות על כפר שלם ולכסח אנשים עד זוב דם, לשבור עצמות, רגליים וידיים, אפילו ליהודים שהיו שם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה כולל גם את העיתונאי היהודי מייבלום שבא אלי ובכה משום ששברו לו את היד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם מישהו יכול לעבור על כך לסדר-היום, תעשו זאת.

חיים דיין: תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שצריך לחקור את העניין הזה, ולא משנה שערבים הם שתקפו את המשטרה, הרי גם ערבים רצחו בהתחלה את ראש הממשלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עכשיו תוקפים את הערבים בכפריהם, ומחר יתקפו גם יהודים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את הדבר הזה צריך לבער, ואין טוב יותר מאשר לחקור עד תום, גם את שר המשטרה וגם את המפקדים הגבוהים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את הממשלה כולה צריך להעמיד במקום הנכון.

חיים דיין: תודה רבה, חבר הכנסת דהאמשה.

חיים דיין: חבר הכנסת קליינר מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

חיים דיין: חבר הכנסת יוסי שריד אינו נמצא, ואתה לא יכול להסיר את הצעתו.

ראובן ריבלין: זה תלוי בהחלטתך.

ראובן ריבלין: אתה יכול לאפשר לו להסיר.

חיים דיין: טוב, קיבלתי את חוות דעתך.

חיים דיין: כיוון שזה בחתימה של 30 חברי כנסת והוא רק מייצג אותם, אז על-פי התקנון אני מאפשר לך.

חיים דיין: בבקשה.

מיכאל קליינר: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

מיכאל קליינר: אני כמובן מחזק את ידי הממשלה שלא לסגת כל עוד הצד השני, ערביי האוטונומיה, דבקים באמנה המדברת על השמדת ישראל, לא מסגירים את המרצחים; ודאי שלא במסגרת נסיגת ביניים – על-פי הסכמי אוסלו ישראל קובעת בעצמה את גודל הנסיגה.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, הסיבה לבקשתי להסיר את הצעתו של יוסי שריד היא כפולה: קודם כול, ההתבטאות הקיצונית, המרחיקה לכת, המפלגת והמקוממת שלו על המתיישבים ביהודה ושומרון.

מיכאל קליינר: שנית, המתקפה המוזרה על חברים שאינם נמצאים כאן, סנטורים וחברי קונגרס של ארצות-הברית, שכל מה שהם עשו זה לפנות לנשיא שלהם ולומר לו: אל תתערב במה שנעשה בישראל, תן לכנסת ישראל להחליט, אל תפעיל לחץ; דמוקרטיה אחת לא מפעילה לחץ על דמוקרטיה אחרת.

מיכאל קליינר: כאן קם יוסי שריד ומתלונן וקורא לסנטורים להגיד לנשיא שלהם כן להתערב.

מיכאל קליינר: כלומר, הקריאה שלו כאן לסנטורים שלא להתערב מזויפת.

מיכאל קליינר: הם לא התערבו, הם לא נכנסו למהות.

מיכאל קליינר: הם אמרו לנשיא שלהם בדיוק מה שיוסי שריד התיימר לומר: אל תתערב, הרחק ידך, ישראל היא מדינה דמוקרטית, ובענייני ביטחון היהודים במדינת ישראל רק ישראל תחליט.

מיכאל קליינר: הסנטורים הם לא ילדים קטנים, הם בסך הכול נבחרו להיות המחוקק של המעצמה הגדולה בעולם, מעצמת העל היחידה.

מיכאל קליינר: הם בודקים, הם מנוסים, הם חכמים – –

חיים דיין: משפט מסכם, בבקשה.

מיכאל קליינר: – – הם לא כאלה פתאים, כפי שניסה לתאר כאן חבר הכנסת שריד, כאילו מישהו נותן איזה נייר עמדה ומייד הם חותמים.

מיכאל קליינר: יש להם צוות של עוזרים, הם מכירים את הנושא, והם פנו לנשיא שלהם.

מיכאל קליינר: כחבר פרלמנט דמוקרטי אחד לחברי פרלמנט דמוקרטי אחר, אני אומר לסנטורים של ארצות-הברית, בשם רוב תושבי מדינת ישראל: תודה רבה על שפניתם לנשיא שלא להתערב ולא ללחוץ על ממשלת ישראל.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

חיים דיין: אני מזמין את חבר הכנסת משה גפני להסיר את הצעתו של חבר הכנסת ראובן ריבלין; בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה מה שנותר, כי אני רציתי להסיר הצעה אחרת.

משה גפני: אני רוצה להעיר הערה, ברשותך.

משה גפני: אני חושב שאין זה מן הראוי, ש-30 חברי כנסת חותמים על כינוס הכנסת בפגרה, ורובם לא נמצאים בבניין הכנסת.

משה גפני: אני חושב שצריך לשנות את התקנון בעניין הזה.

אברהם פורז: – – –

משה גפני: לא, אם 30 מבקשים לכנס את הכנסת בערב פסח, אז שהם יהיו כאן ויתכבדו ולא יאלצו אותנו להגיע לכאן.

משה גפני: אני חושב שצריך לתקן את התקנון בעניין הזה, כי אני חושב שזה לא ראוי.

משה גפני: מעניין לעניין באותו עניין.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, לא קרה שום מהלך דרמטי בנושא המדיני השבוע, לא היה שום דבר שונה מזה שהיה בשבוע שעבר.

משה גפני: אנחנו נמצאים בערב פסח, והבוקר התפרסמו סקרים – – –

אברהם פורז: מתי זה ערב פסח?

משה גפני: חבר הכנסת פורז, תקשיב לי – – –

אברהם פורז: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת פורז, אתה מפריע לו.

ראובן ריבלין: ביום שישי בשעה 10:00 אתה כבר לא יכול לאכול לחם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, התפרסמו סקרים שלפיהם כ-90% מתושבי מדינת ישראל היהודים אינם אוכלים חמץ בפסח; כ-80% מתושבי מדינת ישראל היהודים עורכים ליל-סדר כהלכתו.

משה גפני: ציפיתי שכאשר מתקיים דיון בערב חג האחדות בעם ישראל, לא יעלה חבר הכנסת שריד ויאמר פאשיסטים.

משה גפני: אני לא מדבר כאן על הנושא המדיני, אני מדבר על ההתבטאויות.

משה גפני: כאשר חבר הכנסת ריבלין אומר שבוחרי מרצ הם שוליים – הוא התכוון לכמות, 250,000 בוחרים – אז חבר הכנסת שריד מתקומם כל כולו.

משה גפני: אבל כשהוא מתקיף ציבור חרדי שהוא למעלה מחצי מיליון, במלים הגרועות ביותר – הייתי מצפה שחבר הכנסת שריד יעלה בערב חג האחדות בעם היהודי בכנסת ישראל ויתנצל על הדברים האלה.

משה גפני: תודה רבה וחג פסח כשר ושמח.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

חיים דיין: אני מזמין את חבר הכנסת מיכה גולדמן להסיר את הצעתו של חבר הכנסת אלי גבאי.

חיים דיין: בבקשה.

יוסי שריד: – – –

חיים דיין: אני רוצה להשיב לחבר הכנסת גפני.

חיים דיין: בבניין נוכחים כרגע 46 חברי כנסת.

משה גפני: – – –

יוסי שריד: – – –

חיים דיין: חבר הכנסת שריד, חבר הכנסת גפני.

חיים דיין: חבר הכנסת שריד, אני מבקש להפסיק.

משה גפני: תפנה לציבור החרדי.

אברהם פורז: לי לא ידוע מתי מתחיל ערב פסח.

ראובן ריבלין: ב-10:00 ביום שישי בבוקר.

משה גפני: ביום חמישי בלילה ביעור חמץ.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, גם אני מצטרף לברכת חברי הכנסת לחבר הכנסת מאיר שטרית, שיצא זכאי בבית-המשפט.

מיכה גולדמן: אני מאחל לו חיים ארוכים, ושיהיה חג שמח לו ולבני המשפחה.

מיכה גולדמן: אני בטוח שהוא עבר ימים קשים, וכולנו היום מצטרפים ומברכים אותו.

מיכה גולדמן: אני רוצה לומר, ששמעתי את דברי שר המשפטים, שמעתי את חברי מהקואליציה, ואני יכול לומר מבמת הכנסת: אתם לא תטיפו לנו מי שומר על ביטחון מדינת ישראל, מי מבטיח את שלמותה של ירושלים.

מיכה גולדמן: אני חושב שלגבי ירושלים יש הסכמה – כולנו יחד רוצים לראות את ירושלים השלמה ולא לראות שעוזבים אותה ועוברים לשפלה.

מיכה גולדמן: אנחנו רוצים לראות את ירושלים חזקה.

מיכה גולדמן: לגבי היציאה מלבנון – אנחנו רואים שראש הממשלה עוסק בתרגילים של יחסי ציבור ומנסה להטעות את כל הציבור במדינת ישראל וליצור אווירה כאילו נצא יציאה חד-צדדית מלבנון; אנחנו יודעים שראש הממשלה גם אומר שהוא רוצה לקדם את תהליך השלום ושאימץ את תהליכי אוסלו.

מיכה גולדמן: גם כאן הוא מנסה לדחות את התהליך עם הסורים.

מיכה גולדמן: אם לא נחדש את המשא-ומתן עם הסורים, לא יהיה פתרון בלבנון.

מיכה גולדמן: אל תשלו את אזרחי מדינת ישראל, שהיציאה מדרום-לבנון תביא לשקט לצפון מדינת ישראל, ליישובי הצפון.

מיכה גולדמן: תחדשו את המשא-ומתן עם הסורים, ואז נוכל לצאת גם מלבנון.

חיים דיין: תודה רבה לחבר הכנסת מיכה גולדמן.

חיים דיין: חברי הכנסת, הצעת השר היא לקיים את הדיון במליאה.

חיים דיין: מה היא הצעת המציעים?

חיים דיין: חברת הכנסת דליה איציק?

מיכה גולדמן: היא השאירה לי לומר בשמה שהיא בעד דיון במליאה.

חיים דיין: חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

חיים דיין: מי בעד דיון במליאה?

חיים דיין: מי בעד הסרת ההצעות?

חיים דיין: אנו מצביעים על כל ארבע ההצעות.

חיים דיין: בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 14

חיים דיין: נמנעים – אין

חיים דיין: 14 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

חיים דיין: הנושאים יידונו במליאה.

חיים דיין: חברי הכנסת, ברצוני לברך את כל אזרחי מדינת ישראל המוסלמים לרגל חג הקורבן, עיד אל-אדחה, בחג שמח.

חיים דיין: לכל בית ישראל היהודים חג פסח כשר ושמח, חג שבו יצא עם ישראל מעבדות לגאולה.

חיים דיין: בעזרת השם ניגאל משנאת חינם, כפי שכתוב: לא יישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה.

חיים דיין: רצוני לברך גם את ידידי סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מאיר שטרית, על זיכויו.

חיים דיין: שיהיה לכולנו, בעזרת השם, חג שמח וכשר.

חיים דיין: תודה רבה, ישיבה זו נעולה.