ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 5, 1996-07-01 00:00

דן תיכון: חברי הכנסת, ישיבת הכנסת פתוחה.

דן תיכון: חברי הכנסת, לא נמצא נושא מתאים יותר לפתוח בו את המושב של הכנסת הארבע-עשרה מהמאבק בתאונות הדרכים.

דן תיכון: דבר זה מצביע על החשיבות הרבה שמייחסים יושבי הבית הזה לנושא.

דן תיכון: אני יודע כי כל אחד אומר עכשיו בלבו, כי כבר היו דברים מעולם וכבר נערכו דיונים אין-ספור.

דן תיכון: אך היום אני מכריז כאן:

דן תיכון: הנושא הזה לא ירד מסדר-היום של הכנסת הארבע-עשרה עד יומה האחרון.

דן תיכון: כהוכחה – החלטתי להקים ועדה מיוחדת וקבועה של הכנסת, שתדון בנושא תאונות הדרכים אחת לשבוע, ותעביר את תוכן דיוניה לכל הנוגעים בדבר.

דן תיכון: לעניות דעתי, רק פעילות כזאת תשאיר את הנושא על סדר-יומנו.

דן תיכון: חברי הכנסת, ביציע האורחים יושבים כל מי שיש להם נגיעה לנגע תאונות הדרכים, אנשים שתרומתם לנושא חשובה ביותר.

דן תיכון: יחד אתם נוכיח, כי אפשר לנצח במלחמה הזאת.

דן תיכון: נשמע הודעת שר האוצר על מינוי סגן שר.

דן תיכון: בבקשה, אדוני שר האוצר.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ירשה לי אדוני היושב-ראש לברך אותו, שכן זו הפעם הראשונה שאני זוכה לדבר מעל הדוכן הזה כשחבר הכנסת דן תיכון מכהן לא רק כיושב-ראש הישיבה אלא גם כיושב-ראש הכנסת.

דן מרידור: אני מאחל לאדוני ארבע שנים פוריות בתפקיד הזה.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 37(א) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש להודיע לכנסת, כי מיניתי, באישורו של ראש הממשלה, את חבר הכנסת דוד מגן לתפקיד סגן שר במשרד האוצר.

דן מרידור: אם אינני טועה, על-פי הסעיף הזה בחוק-יסוד: הממשלה, מינויו של חבר הכנסת דוד מגן נכנס לתוקפו מייד עם מסירת ההודעה בכנסת.

דן מרידור: ואם אני צודק, אני רוצה להיות גם ראשון המברכים את סגן השר החדש.

דן מרידור: אנחנו נעבור בארבע השנים הקרובות ביחד, אני בטוח שבהצלחה מרובה, במשימות הקשות המוטלות על הממשלה הזאת וגם על משרד האוצר בתוכה.

דן מרידור: תודה רבה, אדוני.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: כל חברי הבית מצטרפים לברכות, אדוני חבר הכנסת דוד מגן.

דן תיכון: חברי הכנסת, קיבלתי לפני כמה דקות הודעה, שכ-36 חברי כנסת מבקשים לקיים דיון במליאת הכנסת על הודעת שר האוצר על מינוי סגן שר.

דן תיכון: לפיכך אני מפעיל את סעיף 35 לתקנון, ואכן יתקיים דיון על-פי האמור באותו סעיף.

דן תיכון: כאמור, סגן השר דוד מגן מונה לסגן שר.

יהושע מצא: אדוני היושב-ראש, דיון כזה יתקיים?

דן תיכון: הדיון יתקיים בשבוע הבא.

דן תיכון: ההודעה נמסרה, ועל-פי חוק-יסוד: הממשלה יכהן חבר הכנסת דוד מגן כסגן שר האוצר.

דן תיכון: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון בנושא תאונות הדרכים.

דן תיכון: כפי שאמרתי, נושא תאונות הדרכים מונח על סדר-יומנו.

דן תיכון: הבטחתי שלא נרפה מהנושא הזה.

דן תיכון: הדיון במליאה מתקיים בעקבות הצעות לסדר-היום שהוגשו לפני כשבוע.

דן תיכון: רשות הדיבור לשר התחבורה.

דן תיכון: בבקשה.

יאיר לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הדיון שאנו פותחים עתה הוא המשך לכמה פעולות שעשה יושב-ראש הכנסת היום כדי להמריץ את כל הגורמים – ממשלה, כנסת, ארגונים אחרים – לטפל בנושא הבטיחות בדרכים בצורה נמרצת, ואולי בדרכים שעדיין לא נקטנו.

יאיר לוי: ראשית, אני מברך את יושב-ראש הכנסת על יוזמתו.

דן תיכון: תודה.

יאיר לוי: רציתי לברך גם את חבר הכנסת מגן על מינויו כסגן שר.

יאיר לוי: הוא עומד בפאתי האולם, ואני שולח לו מכאן ברכה.

דן תיכון: חבר הכנסת דוד מגן, סגן שר האוצר, מדברים אליך.

דן תיכון: חבל שאתה יוצא.

יאיר לוי: אני שולח לך ברכה, חבר הכנסת מגן, להיבחרך להיות סגן שר.

יאיר לוי: אנחנו ביקשנו מיושב-ראש הכנסת לחלק את הדיון לשניים: חלקו הראשון היום, וחלקו השני בשבוע האחרון של מושב הכנסת; הווי אומר בעוד כחודש.

יאיר לוי: כי איננו רוצים לקיים שוב דיון של דברת, להעלות שוב נתונים, לחזור ולומר דברים שכולם יודעים, בלי להביא הצעות מעשיות או תוכנית עם לוח זמנים למלחמה בתאונות דרכים.

יאיר לוי: על כן, אני פותח את החלק הראשון של הדיון במסירת נתונים ובהצהרת כוונות, ובלי נדר, בשבוע האחרון של המושב, הווי אומר בעוד חודש – ישבו שרים ומנכ"לי המשרדים ויגבשו תוכנית שתובא לכאן, לפני הכנסת.

יאיר לוי: לפני שאתחיל בהרצאת הדברים, אני רוצה לברך את היושבים ביציע הכנסת, את האנשים שעוסקים במלחמה בתאונות הדרכים – רובם ככולם בהתנדבות ובמסירות, אנשים המייצגים ענפים שונים של התחבורה.

יאיר לוי: אני רוצה לברך אותם על כך, ואני מצפה, בעזרת השם, לשיתוף פעולה מאוד מאוד הדוק במלחמה הזאת.

יאיר לוי: מה קורה לנו בדרכים?

יאיר לוי: יש עלייה בלתי פוסקת במספר כלי רכב, שהיא בסדר גודל שלא ידענו כמותו, וממילא יש גידול רב בתאונות בדרכים.

יאיר לוי: אמסור לכנסת כמה נתונים השוואתיים: ב-1994 היו 20,195 תאונות דרכים; ב-1995 – 21,444, הווי אומר: גידול של 6%.

יאיר לוי: מספר התאונות הקטלניות קטן קצת, אבל אני לא מתחשב בזה ואחר כך גם אסביר מדוע.

יאיר לוי: סך הכול הנפגעים אינו פוחת – 543 הרוגים בשנת 1994 ו-543 בשנת 1995.

יאיר לוי: זכרו שבשנים האלה פותחו כבישים, הוארו צמתים, נעשו ניסיונות רבים כדי לצמצם את תאונות הדרכים, נעשו מבצעים, ולמרות זאת, לצערנו הרב, מספר הקורבנות לא ירד.

יאיר לוי: נשארנו במספר קורבנות כה גבוה, עד שאין שום תחום במערכת הביטחון שיכול להתחרות בתאונות הדרכים בתחרות כל כך שלילית וכל כך כואבת על מספר ההרוגים.

יאיר לוי: ניתוח התאונות מראה, שיש כמה קבוצות של כלי רכב שאחראים לתאונות יותר מאחרים.

יאיר לוי: אני מדבר כרגע על תאונות באופן כללי – גם תאונות קלות, גם תאונות קשות וגם תאונות קטלניות.

יאיר לוי: מובן שהרכב הפרטי מוביל בתאונות, אבל אני רוצה לציין את הרכב הדו-גלגלי, זאת אומרת – האופנועים.

יאיר לוי: מתוך 22,000 תאונות, 3,864 תאונות נגרמו מרכב דו-גלגלי.

יאיר לוי: זה אחוז גבוה מאוד בהשוואה לאחוז הרכב הדו-גלגלי בכלל כלי הרכב.

יאיר לוי: ואני רוצה לציין גם את המשאיות והאוטובוסים – יותר מ-3,100 תאונות; מוניות – יותר מ-1,200 תאונות.

יאיר לוי: יש כמה מגזרים שבהם אנחנו רואים מספר גדול של תאונות.

יאיר לוי: אני רוצה לומר כהערת אגב, אדוני היושב-ראש, שהתחבורה הציבורית גורמת מספר לא קטן של תאונות, ועל זה אנחנו צריכים לתת את הדעת.

יאיר לוי: התחבורה הציבורית – גם אוטובוסים וגם מוניות – מעורבת במספר לא קטן של תאונות; זה דבר שצריך להסיק ממנו מסקנה.

יאיר לוי: אחר כך אנסה לומר מה מסקנתי מהנתון הזה.

יאיר לוי: ועוד כמה נתונים – היחס בין התאונות בדרך עירונית לבין אלה שבדרך לא עירונית הוא פחות או יותר שני שלישים ושליש; זאת אומרת, שני שלישים בדרכים לא עירוניות ושליש בדרכים עירוניות.

יאיר לוי: אבל ראה זה פלא, התאונות בדרכים עירוניות הן קטלניות יותר.

יאיר לוי: הולכי הרגל מהווים אחוז נכבד מאוד בקרב נפגעי תאונות הדרכים, ופגיעה בהם פירושה בדרך כלל תאונה קטלנית.

יאיר לוי: הנהגים הצעירים מעורבים בתאונות דרכים קטלניות אולי ב-40% או ב-50% יותר מאשר נהגים בגילים אחרים.

יאיר לוי: אפשר להביא עוד הרבה מאוד נתונים, אדוני היושב-ראש.

יאיר לוי: אני רוצה לומר מה המסקנות שאני למדתי מן הנתונים.

יאיר לוי: אנחנו צריכים לפעול בשני מישורים: במישור המיידי ובמישור ארוך הטווח.

יאיר לוי: במישור המיידי – הממשלה תצטרך לקבץ את עצמה מייד, את כל המשרדים הנוגעים בדבר.

יאיר לוי: כבר אמרתי בדיון הקודם, שהסמכויות מחולקות בין משרדים מספר.

יאיר לוי: יש דברים שאפשר לאחדם, ויש דברים שאין מנוס אלא לחלקם.

יאיר לוי: אני מדבר על אכיפה, הסברה, תשתית, תקנות, חקיקה.

יאיר לוי: משרד התחבורה, משרד המשפטים, משרד המשטרה, משרד הבינוי והשיכון, משרד החינוך והתרבות, משרד הפנים – כל המשרדים האלה מעורבים יחד בעניין התאונות בדרכים.

יאיר לוי: פעולה לטווח קצר – אני מדבר על טווח של חודשים מספר.

יאיר לוי: אמרנו ליושב-ראש הכנסת, שתוך חודש נביא תוכנית פעילות ראשונה.

יאיר לוי: נצטרך למצוא אמצעים, בעיקר אמצעים של הרתעה, שיכללו אמצעי אכיפה, החמרה בעונשים, החמרה בקנסות, שיפוט מהיר ותקנות שונות שירתיעו את הנהג הישראלי מלהשתולל בדרכים.

יאיר לוי: כן נצטרך לעשות תוכנית לטווח ארוך יותר, שצריך לכלול בה כמה גורמים, למשל חקיקה.

יאיר לוי: חקיקה נמשכת זמן.

יאיר לוי: אציין, למשל, את הנושא של בחינה חיובית של הקמת רשות – אותה הצעת חוק של חבר הכנסת לשעבר צחי הנגבי, שהיום הוא שר הבריאות, ואברהם בורג, שהיום הוא יושב-ראש הסוכנות.

יאיר לוי: שני חברי הכנסת האלה יזמו הצעת חוק שכבר עברה בקריאה ראשונה בכנסת, הצעת חוק שרוב חברי הכנסת הקודמת חתמו עליה, ולדעתי צריך לבחון אותה בצורה חיובית ולקדם אותה.

יאיר לוי: אותה הצעת חוק אומרת, שצריך להקים רשות שתרכז בידה סמכויות עשייה בכל מה שנוגע לתאונות הדרכים ותרכז בידה תקציבים בכל הנוגע לתאונות הדרכים.

יאיר לוי: נושא אחר, אדוני היושב-ראש – חינוך, הסברה ולימוד נהיגה.

יאיר לוי: אני רוצה לספר לחברי הכנסת, שבסוף השבוע שעבר ערכתי סיור בראשון-לציון, בנושא הבטיחות בדרכים, ונפגשתי עם תלמידי בית-ספר.

יאיר לוי: נפגשתי עם תלמידי שמיניות, אלה העומדים לפני בחינות נהיגה, גם בחינה בתיאוריה וגם בחינה מעשית, ושאלתי אותם, כמה זמן הם למדו למבחן בתיאוריה.

יאיר לוי: התלמידים, ביושרם ובהגינותם, אמרו לי: שלוש שעות.

יאיר לוי: הם לקחו חוברת, למדו אותה בעל-פה והם ניגשים למבחן התיאוריה.

יאיר לוי: כלומר, מראש הידע התיאורטי של הנהג הצעיר בישראל שואף לאפס.

יאיר לוי: השיטה בישראל היא, שרק שלאחר שנהג צובר ניקוד שולחים אותו ללמוד.

יאיר לוי: יש לבחון לימוד הרבה יותר עמוק, הרבה יותר יסודי והרבה יותר ממצה של נהיגה גם בתיאוריה וגם בנהיגה מעשית.

יאיר לוי: יש לשקול יחד עם משרד החינוך הכנסת נושא לימוד הנהיגה כחלק ממערכת החינוך בכל בתי-הספר, בעיקר בכיתות הגבוהות, עם מורים מיומנים לכך.

יאיר לוי: לא מדובר על מבצעים של חיילות-מורות שבאות פעם בחודש ועושות מבצע.

יאיר לוי: המבצעים האלה הם נהדרים, טובים, ואני מברך כל מי שעושה כל מבצע.

יאיר לוי: אבל, בואו נתייחס לנהיגה כאל מקצוע כמו תנ"ך וכמו אנגלית.

יאיר לוי: אין היום כמעט אזרח במדינת ישראל שאינו לומד נהיגה, שאינו אוחז הגה.

יאיר לוי: אנחנו מבקשים, שההכשרה שלו תהיה הכשרה הרבה יותר מעמיקה והרבה יותר רצינית.

יאיר לוי: אנחנו נצטרך לטפל בסוגי הרכב המסוכנים, משאיות ואופנועים.

יאיר לוי: כל מי שנוסע בכבישים רואה שבסוגי הרכב האלה יש סכנה יתירה.

יאיר לוי: אני, יחד עם שר המשפטים, מוכן להנהיג אכיפה קשה מאוד.

יאיר לוי: אני מוכן להוריד משאיות מהכביש לזמן ארוך.

יאיר לוי: ידעו נהגי המשאיות שפרנסתם תלויה בהתנהגותם בכביש.

יאיר לוי: אי-אפשר להשתולל בכביש.

יאיר לוי: אני אומר זאת לכולם, אבל בעיקר לנהגי המשאיות, מכיוון שאני רואה בסטטיסטיקות שהסכנה הנשקפת מהם גדולה יותר מאשר מנהגי רכבים אחרים.

יאיר לוי: אנחנו נאמר אותו דבר לאנשי התחבורה הציבורית: אתם אחראים לאזרחים שנוסעים אתכם.

יאיר לוי: יש יותר מדי תאונות שמעורבים בהן אוטובוסים ומוניות.

יאיר לוי: נצטרך להחמיר את הענישה על נהגי המוניות ונהגי האוטובוסים המעורבים בתאונות.

יאיר לוי: אדוני היושב-ראש, הניתוח שנעשה במשטרה מוכיח, שרוב התאונות נגרמות ממה שנקרא הגורם האנושי.

יאיר לוי: יש כבישים מתוקנים, כבישים מוארים, כבישים מתומררים, כבישים מרומזרים, ויש בלי סוף תאונות באותם כבישים.

יאיר לוי: לא כל התאונות קורות בכביש הבקעה.

יאיר לוי: לצערי הרב, קרו בו לאחרונה תאונות קטלניות, נשפך שם דם, וכולנו כאבנו את התאונות הנוראות שקרו שם.

יאיר לוי: אך תאונות קורות גם בכביש תל-אביב–ירושלים וגם בכביש תל-אביב–חיפה, שאין בהם שום מפגע תשתיתי.

יאיר לוי: הווי אומר: האנשים מזלזלים בחוקי התעבורה.

יאיר לוי: הנהגים חושבים שהם יכולים לנהוג ללא דין וללא דיין.

יאיר לוי: שמחתי לשמוע משר המשטרה, שהוא פותח במבצע אכיפה, ושבחודש הקרוב תהיה פריסה הרבה יותר גדולה של משטרת ישראל.

סילבן שלום: לא זה הפתרון, אדוני השר.

יאיר לוי: נכון, אתה צודק.

יאיר לוי: לכן, אמרתי שהפתרונות הם הרבה יותר עמוקים.

יאיר לוי: אבל עובדה היא, אדוני, שכאשר נוסעים בכביש ורואים מכונית משטרה, אנשים מתנהגים יותר יפה.

יאיר לוי: זו עובדה.

יאיר לוי: זה לא הפתרון, אבל זו עובדה.

יאיר לוי: צא לכביש וראה.

יאיר לוי: אם למשך זמן מסוים תהיה אווירה של אכיפה רבה יותר – זה יועיל אולי לזמן מסוים.

יאיר לוי: אבל זה חשוב.

יאיר לוי: כל פתרון חשוב.

יאיר לוי: הממשלה תצטרך, על אף רצונה לקצץ, להוסיף תקציבים למלחמה בתאונות דרכים.

יאיר לוי: הממשלה הקודמת החליטה להוסיף 500 שוטרים.

יאיר לוי: אני מקווה שהממשלה הזאת תבצע את ההחלטה הזאת.

יאיר לוי: אנחנו נצטרך תקציבים נוספים לכל התחומים שדיברתי עליהם.

יאיר לוי: אדוני היושב-ראש, יש בכנסת ובממשלה כמה הצעות חוק חשובות בנושא האכיפה בדרכים.

יאיר לוי: אנחנו נבחן כל אחת מהן, נביא דין-וחשבון לכנסת בתוך חודש, ונאמר אילו הצעות חוק נראות לנו, אילו הצעות חוק נרצה לקדם ואילו הצעות חוק לא נקדם, ונאמר גם את הסיבה.

יאיר לוי: יש הצעת חוק של חבר הכנסת בדש בנושא המשאיות, הנהגים והמפעילים, הבטיחות וקציני הבטיחות של המפעילים.

יאיר לוי: אנחנו נצטרך ללמוד אותה.

יאיר לוי: הגישה שלנו כלפי ההצעה הזאת היא חיובית.

יאיר לוי: נצטרך ללמוד אותה ולהביא אותה לחקיקה.

יאיר לוי: יש גם הצעות חוק נוספות.

יאיר לוי: אנחנו נקשיב ונאזין לדיון שיהיה כאן בכנסת.

יאיר לוי: נלמד מכל הצעה של חברי הכנסת, של הציבור ושל כל אדם אחר.

יאיר לוי: אני מקווה שנתאחד כדי לרתום ביחד את כל הכוחות למלחמה בתאונות הדרכים.

יאיר לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דן תיכון: תודה לשר התחבורה.

דן תיכון: רבותי, הדיון יהיה דיון אישי.

דן תיכון: לכל חבר כנסת – שלוש דקות.

דן תיכון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה, אני באמת מברך אותך, אדוני היושב-ראש, על כך שהדיון המהותי – לא כהצעה לסדר, אבל גם כהצעה לסדר – הראשון בכנסת הזאת עוסק בחיי אדם, בנושא של תאונות דרכים, במכה הנוראה שניחתה עלינו.

שאול יהלום: באמת אינני יודע מה להציע.

שאול יהלום: אבל אני פונה אליך לדון, יחד עם הנשיאות ויחד עם ועדת הכנסת, בשאלה, איך הכנסת יכולה להמשיך להעלות את הנושא בקביעות – כמתריעה, כמפקחת, כיוזמת, כקוראת לסדר של הממשלה והרשויות העוסקות בנושא, כדי שהנושא לא רק יתחיל את המושב הראשון של הכנסת הארבע-עשרה, אלא ימשיך לעלות במשך כל המושב כאחד הנושאים המרכזיים שהכנסת תעסוק בו.

שאול יהלום: השאלה הראשונה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא: האם באמת הייאוש אוחז אותנו?

שאול יהלום: האם באמת אין פתרון לעניין?

שאול יהלום: אמרו כאן בהצעה לסדר-היום, דובר אחד או שניים: מה אפשר לעשות?

שאול יהלום: זו מכה שניחתה עלינו.

שאול יהלום: קודם כול, יש לנו דוגמה מצבא-הגנה לישראל.

שאול יהלום: בשנים האחרונות צה"ל לקח על עצמו את המלחמה בתאונות דרכים.

שאול יהלום: בצה"ל יש שני מרכיבי סיכון: 1.

שאול יהלום: רכב כבד, כפי ששמענו מהשר, שיש לו חלק גדול בתאונות; 2.

שאול יהלום: צעירים, חיילי חובה.

שאול יהלום: צה"ל הוריד את שיעור תאונות הדרכים בצורה דרסטית.

שאול יהלום: יש גם, כמובן, מדינות שבהן שיעור התאונות קטן יותר.

שאול יהלום: מכאן ברור שיש תקווה ויש מה לעשות.

שאול יהלום: הדבר השני – אני חושב שזו תהיה טעות להסתכל על העניין מזווית של כיבוי שרפות.

שאול יהלום: הדוגמה שהיתה השבוע היא הדוגמה הכי ברורה.

שאול יהלום: בא שר התחבורה לכאן ואומר: מאחר שהיו בשבוע האחרון תאונות בכביש הערבה, ממשלת ישראל מקציבה 10 מיליון ש"ח לתיקון כביש הערבה.

שאול יהלום: האם משרד התחבורה לא ידע שיש בעיות בכביש הערבה?

שאול יהלום: כמובן, אין לי טענה לשר החדש, שכבר בשבוע הראשון עשה זאת – כל הכבוד.

שאול יהלום: אבל אם יש 10 מיליון ש"ח ויכלו לתקן את כביש הערבה – היה צריך לעשות זאת לפני שנה, ולא לאחר שקרו בו שלוש תאונות דרכים.

יאיר לוי: כביש הבקעה.

שאול יהלום: כביש הבקעה.

שאול יהלום: אם אין – מה הועילו?

שאול יהלום: זאת אומרת, צריכה להיות פה עבודה מתוכננת של כל ריכוז התקציבים וריכוז המשאבים, לא בצורה של כיבוי שרפות.

שאול יהלום: מובן שאם רכבים לא ייסעו במדינת ישראל, לא תהיינה תאונות.

שאול יהלום: אבל לבוא ולהגיד זאת כתירוץ, שרוב הרכבים זה הדבר הקובע?

שאול יהלום: הרי אנחנו רואים שבלילה לא נוסעים הרבה רכבים.

שאול יהלום: האם אין תאונות דרכים?

שאול יהלום: הרי רוב התאונות הקשות קורות דווקא בלילה, כשיש השתוללות בכבישים.

שאול יהלום: אתה קם בבוקר ושומע מה קרה.

שאול יהלום: הרי בלילה ודאי שאין עומס ואין פקקים.

שאול יהלום: ואתה עומד לפעמים בפקקים ארוכים ואין תאונות דרכים.

שאול יהלום: אם כן, הנושאים הם נושאים לטיפול.

שאול יהלום: אי-אפשר להיאחז רק בנושא הכבישים ורק בנושא ריבוי כלי הרכב, אלא אפשר וצריך לטפל בעניין טיפול שורש.

שאול יהלום: צריך לעשות דברים אמיצים גם בהקצאת תקציבים, גם בהחלטות לגבי נהגים צעירים, גם לגבי אוכלוסיות שמתברר – לא רק מבחינת הגיל – שאחוז התאונות בהן עולה על האחוז שלהן באוכלוסייה.

שאול יהלום: צריך למצוא לכל הדברים האלה את התרופות הנכונות במלוא המשאבים ובמלוא האומץ.

שאול יהלום: ייתכן שצריך להעלות שוב את הגיל – אני יודע שהצעירים מאוד רוגזים על כך; ייתכן שנהגים בגיל מסוים צריכים לעבור קורס מסוג אחר, אולי קורס כפול ובצורה יותר אינטנסיבית.

שאול יהלום: אבל בעניין הזה צריך לקבל החלטות אמיצות ורציניות, ויפה שעה אחת קודם.

שאול יהלום: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת יצחק כהן, ואחריו – חבר הכנסת פיני בדש.

דן תיכון: חבר הכנסת יצחק כהן איננו.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני שמח שממשיכים בדיון המרכזי על הקטל בדרכים.

פיני בדש: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שיכול להיות, כמו שאמר קודמי, חבר הכנסת יהלום, שיש להקדיש שעה שבועית בכנסת לנושא תאונות הדרכים, כל שבוע להקדיש שעה שבועית קבועה לנושא הזה, כדי שאנחנו, כאן, נדע, שהנושא הזה לא יורד מסדר-היום.

פיני בדש: אולי כדאי לחשוב על הרעיון הזה.

פיני בדש: אדוני השר, שמחתי שנמצא אתנו ראש מינהל הבטיחות בדרכים, שלום בן-משה.

פיני בדש: אגב, הוא היה מפקדי בקורס קצינים – איש גולני; הוא היה קצין חינוך ראשי, והיה מפקד שלי בקורס קצינים, וכמו שאני מכיר אותו, אין לי ספק שאפשר לקדם אתו הרבה דברים.

פיני בדש: מכל מקום, הנושא מרכזי מאוד, ואני יודע שנשיא המדינה מקיים כבר שנתיים מפגשים קבועים בנושא התאונות בדרכים וכינס יותר מעשר ישיבות שהשתתפו בהן שר התחבורה, ראשי המשטרה וראשי המינהל לבטיחות בדרכים.

פיני בדש: מבחינה מוסרית, הנשיא משקיע היום בנושא תאונות הדרכים מאמצים רבים מאוד, ואני חושב שצריך לחזק אותו בעניין הזה ולתת לו סיוע – כדי לצעוק יום יום בנושא של הקטל בדרכים.

פיני בדש: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להתייחס לנושא לימוד הנהיגה.

פיני בדש: משנת 1961 לא שונו מבחני הנהיגה במדינת ישראל; לא שונו.

פיני בדש: השתנו דברים – מכוניות השתנו, כבישים – אבל הבחינות ולימוד הנהיגה לא השתנו.

פיני בדש: כמו שאני רואה – תמיד עושים אותו מסלול עם המורה; עושים את המסלול שהטסטר יודע לעשות, וזה מה שמלמדים.

פיני בדש: לא מלמדים לימודי לילה ולא מלמדים נהיגה בתנאים מסוכנים.

פיני בדש: אני יודע שבית-ספר אחד בבאר-שבע נקט יוזמה ללמד את התלמידים לנהוג בירידות לסדום – לעלות ולרדת, ובזה, לפחות, יש משום נטילת סיכון מסוים או לימוד מחוץ למסלול הקבוע שאנחנו מכירים.

פיני בדש: על נער בן 17.5 שקיבל רשיון נהיגה לא חלה הגבלה לגבי לכמות הנוסעים שהוא מסיע; הוא יכול, למחרת, לקחת מיניבוס ולהסיע עוד שמונה נוסעים, כפי שקרה בתאונה בקריית-מלאכי.

פיני בדש: למחרת היום שהוא קיבל בו את רשיון הנהיגה, יש לו זכות לקחת עוד שמונה נוסעים ולעלות על הכביש.

פיני בדש: אין הגבלה ואין חשיבה על העניין הזה.

פיני בדש: חבר הכנסת סלים, חשוב לי שהשר ישמע.

פיני בדש: אדוני השר, בנושא המשאיות והחוק שהזכרת, חשוב לקדם את העניין – גם השר הקודם דחף זאת – כי חבל על כל יום שעובר, כי 25% מהתאונות היום הן בגלל משאיות שמהוות בסך הכול 3% מכל כלי הרכב.

פיני בדש: אבל גם בנושא הרשיון למשאיות צריך לעשות איזו רביזיה.

פיני בדש: עד לפני תקופה קצרה, עד שהעלינו את הנושא הזה, לרשיון נהיגה מ-15 טונות ומעלה היה צריך רק מבחן תיאורטי, לא היה צריך מבחן מעשי; אתה עובר תיאוריה וגמרנו – אתה עולה על המשאית.

פיני בדש: עכשיו שינו את המצב, אבל יש בעיה שעדיין לא שמו לב אליה – מי שיש לו רשיון לנהוג במשאית יכול לגרור אחריו ללא רשיון מיוחד, וזה גרוע מטריילר, כי טריילר הוא יחידה אחת, ונגרר משאית, אחרי משאית, זה חלק נוסף שמתנדנד כל הדרך.

פיני בדש: התאונה הקטלנית שהיתה בצפון עם תלמידי בית-הספר באוטובוס נגרמה על-ידי גורר כזה.

פיני בדש: היום אין הגבלה לגבי לימוד מיוחד של נושא הגרירה, וזאת הנהיגה הכי מסוכנת שיש היום.

פיני בדש: לכן, כבר מחר, או כבר היום כדאי לטפל בנושא של רשיון מיוחד לגורר, נוסף על המשאית, כי הרבה מאוד מהתאונות הן מסיבה זו.

פיני בדש: בלימה פתאומית במשאית שהיא יחידה אחת, או במשאית גוררת – אלה ברקסים שונים, וזו לחיצה שונה, תגובה שונה, זמן תגובה שונה; הם שונים לחלוטין, וצריך ללמוד אותם בשטח ולקבל רשיון מיוחד לגביהם.

פיני בדש: אני חושב שצריך לעשות זאת מיידית.

פיני בדש: יש הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות מחר ומהר; הם ידועים, וצריך לטפל בהם.

פיני בדש: אני חושב שאתה עושה, ואני מברך אותך מאוד על כך.

פיני בדש: אני מכיר אותך אישית, אין לי ספק שבתחום הזה לקחת על עצמך את המשימה – ואפשר להפחית את מספר התאונות, זאת לא גזירה משמים, וזה לא דבר שאפשר להגיד שהוא בלתי נמנע.

פיני בדש: רוב התאונות הן טעויות אנוש.

פיני בדש: דיברת גם על החינוך, שהוא מרכיב חשוב.

פיני בדש: יש דברים קטנים שאפשר להכניס מחר.

פיני בדש: אני מכיר מפעל אצלנו בעומר שמייצר "מקדימור", את הקדמת הבלימה.

פיני בדש: כאשר הנהג מרים בפתאומיות את הרגל מהדוושה – עוד לפני שהוא לוחץ על הבלם, ברגע שהוא הרים את הרגל, הוא כבר מדליק את האורות מאחור.

פיני בדש: המכשיר התקבל בתקן גרמני, חצי מהיבואנים מכניסים אותו למכוניות מרצון.

פיני בדש: זאת תקנה.

פיני בדש: והמחיר עומד בסך הכול על 90 שקל.

פיני בדש: זה רק עניין של תקנה.

פיני בדש: בעולם כבר מתחילים להתקין את ההמכשיר, אבל במדינת ישראל עדיין לא התחילו.

פיני בדש: ומדובר, כאמור, על 90 שקלים בסך הכול.

פיני בדש: גם לשווק אותו בעולם קשה.

פיני בדש: אם הוא כל כך טוב – מדוע במדינה שלנו לא מקבלים אותו?

פיני בדש: המכשיר הזה, אגב, עבר את הבדיקות של צה"ל – צה"ל משתמש בו; משרד התחבורה עשה עליו מחקרים ומצא שהוא מביא לירידה של 50% בתאונות שפוגעות בצדו האחורי של הרכב.

פיני בדש: חשוב מאוד לבדוק את העניין הזה, שכן כל דבר קטן יכול להועיל.

פיני בדש: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, באותו משפט שאמרתי בפעם הקודמת, בדיון שהתקיים בשבוע שעבר: מדובר בנושא מתחום החינוך – ויש להרגיל.

פיני בדש: כמו שלימדנו את הילדים שלא לקטוף פרח מוגן, והם התרגלו לא לקטוף, כך אפשר ללמד את הנוער נהיגה מגיל יותר נמוך, לפחות את הנושא המרכזי והעקרוני של האחריות.

פיני בדש: כשהם מקבלים את כלי הרכב לידיים, צריך ללמד אותם, ועם הזמן גם בזה נצליח.

פיני בדש: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת שבח וייס.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תרשה לי לברך אותך, אדוני היושב-ראש, גם על היוזמה שנקטת באופן אישי וגם על כך שאתה מקדים את הדיון הזה לפני כל דיון אחר, בגלל דחיפותו וחשיבותו.

רן כהן: אני רוצה לברך גם את שר התחבורה שנחלץ לעניין הזה במהירות ראויה, ואני מבקש לומר רק את הדברים שלא אמרתי בשבוע שעבר בדיון הזה.

רן כהן: אני רוצה לומר, שנדמה לי שהרבה מאוד עיניים נשואות אלינו – מעט בצדק והרבה מאוד שלא בצדק.

רן כהן: לא בצדק, משום שאנחנו לא יכולים להיות הגורם שיטפל מעשית ופיסית במלחמה בתאונות הדרכים; אבל מאוד בצדק, משום שהכנסת היא הגורם שיכול להקים בחוק את הרשות למלחמה בתאונות הדרכים.

רן כהן: העובדה שזה שנתיים ויותר הכנסת מתפתלת בעניין הזה ולא מגיעה לתוצאה היא כתם על פנינו, משום שהתפנינו למלחמות אחרות ולא התפנינו לגורם המוות מספר אחת בישראל, שהוא תאונות הדרכים, ולא הקדשנו לו את האמצעים שהיינו צריכים להשקיע ולהקדיש.

רן כהן: אדוני שר התחבורה, החודש פניתי גם אליך וגם אל השר הנגבי, שנקבע להיות השר המקשר עם הכנסת, בבקשה שהממשלה תקבל החלטה לתמוך בהשלמת חקיקת החוק שהובלנו בשם 91 חברי כנסת.

רן כהן: עשינו זאת, השר הנגבי ואנוכי, בכנסת הקודמת; הגענו ממש להשלמת החקיקה בקריאה ראשונה.

רן כהן: חקיקתו לא כרוכה בתקציבים בשמים; אפשר לעמוד בכך, צריך לעמוד בכך; חובתנו לעמוד בכך ולהתקדם בתחום הזה.

רן כהן: זה עניין אחד.

רן כהן: העניין השני – נדמה לי שיש מתכונת.

רן כהן: אני לא מתכוון להיות מומחה ללחימה בתאונות דרכים, אבל דבר אחד אני מכיר משני המקצועות שאני מצוי בהם – כחקלאי שנים רבות מאוד אני יודע מה סוד ההצלחה של החקלאות במדינת ישראל, וכמי ששירת בצבא אני יודע מה סוד ההצלחה של הצבא; הרבה מאוד פעמים זהו הקשר העמוק עם המחקר – בין המדע לבין החקלאי מזה, ובין המדע לבין הלוחמים מזה.

רן כהן: אם לא נגייס את מיטב המחקר והמדע למלחמה בתחום הזה ולא נדע בדיוק היכן הגורמים שגורמים לתאונות הדרכים ומה הם האמצעים הטובים ביותר והחסכוניים ביותר שבהם ניתן להילחם בתאונות, כי אז לא עשינו ולא כלום.

רן כהן: כל אחד מפזר – רעיונות יש מיליון – הרבה מאוד יוזמות.

רן כהן: כל היוזמות האלה הופכות, בסיכומו של דבר, למלל, דיבורים, אבל לא לעשייה של ממש נגד המוות הזה שמתרוצץ בכבישים.

רן כהן: הדבר השלישי והאחרון הוא – להפעיל את כל העוצמה הלאומית.

רן כהן: יש בידינו אפשרות לעשות זאת.

רן כהן: אפשר לקבוע תקינה, אפשר לקבוע חוקים, אפשר לאכוף גם את אלה וגם את אלה, ואפשר אפילו לחנך עם שלם של נהגים.

רן כהן: אני מסכים עם חבר הכנסת פיני בדש.

רן כהן: היה הרבה יותר קשה לחנך את כל הציבור הישראלי להתייחס אל הטבע, אל הפרח, אל הצמח – האזרח הישראלי מתייחס אליהם היום ביראת קודש – מאשר לחנך נהג שלא להפוך לרוצח בן רגע.

רן כהן: אפשר לעשות זאת אם נגייס כל קורטוב של כוח בעם כדי לעשות זאת.

רן כהן: אבל בשביל זה צריך שיהיה גורם אחראי שבידיו הסמכויות, בידיו הכוח, בידיו התקציב, אותו אפשר לברך כשיצליח, אליו אפשר לפנות כשהוא לא יצליח.

רן כהן: אני חושב שתפקידנו בחודש הקרוב הוא לא לחזור ולדבר כאן אחרי עוד אסון נורא של מוות בכבישים.

רן כהן: התפקיד שלנו בחודש הקרוב הוא להשלים את החקיקה ולהגיע לתוצאות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, משפט אחד.

רן כהן: חבר הכנסת משה פלד ואנוכי יוזמים הקמת שדולה, ששנינו נשתדל להוביל אותה בארבע השנים הקרובות.

רן כהן: הלוואי שלא נצטרך לעבוד, ידידי חבר הכנסת מוסה פלד, אבל אנחנו נעשה את שלנו.

רן כהן: בעניין זה אין קואליציה ואין אופוזיציה.

רן כהן: המוות אורב לכולם.

רן כהן: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת שבח וייס, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את יושב-ראש הכנסת על היוזמה שבאה לביטוי ביום לימודים ארוך היום בכנסת, בעניינים הקשורים למאבק ולמחויבות המוסרית הציבורית שלנו למאבק הזה.

שבח וייס: אנחנו עשינו חזרה כללית ביום רביעי שעבר.

שבח וייס: אנחנו חוזרים היום על הדיון.

שבח וייס: כל אימת שפוקד אותנו גל של שפיכות דמים בכבישים, אנחנו כמובן מתרגשים, ובצדק, והכנסת היא הבבואה של מאוויי הציבור, של כאבי הציבור, של משאות הנפש, ואנחנו נותנים לזה ביטוי במקום הזה.

שבח וייס: אני רוצה לחזור על המוטיב שהשמעתי בדיון ביום רביעי, ידידי יושב-ראש הכנסת, חברי שר התחבורה: גם אם כתוצאה מכל הפעולות שלנו נציל אדם אחד, ילד אחד, סבתא אחת, זה היה כדאי.

שבח וייס: כבר סיפרתי לכם, שכמי שהיה מעורב אישית בתאונת דרכים קשה, נפצע אנושות בתאונת דרכים קשה, באופן טבעי, מאז אני משרת בכנסת, אנשים ראו בי מין כתובת למאבק הזה.

שבח וייס: וקיבלתי במשך השנים אולי מאות פניות של אזרחים עם הצעות מפורטות למאבק בתאונות הדרכים.

שבח וייס: השתתפתי בעשרות דיונים בכנסת.

שבח וייס: אחד מהם אני זוכר, לפני שבע, שמונה או תשע שנים, נדמה לי שחברי דן תיכון, אז חבר הכנסת, היה מעורב גם באיזה רעיון של גיוס מקור קונקרטי של הקצבות, אך התנינו אז שאחוז כזה וכזה מן ההכנסות, מן המיסוי וכן הלאה ילך כתקציב יעד למטרה ולמאבק נגד תאונות דרכים.

שבח וייס: אם כן, אנחנו כאן מנוסי ניסיונות.

שבח וייס: אני לא מצאתי בשום פנייה, ואף לא בהצעה אחת את העניין שבעיני הוא מרכזי, והוא הפנייה לאנשים שיהיו זהירים.

שבח וייס: אין כמעט תאונה שאין בה גורם אנושי.

שבח וייס: הגורם האנושי נע בין 80% ל-100%, לדעתי.

שבח וייס: אין כל הוכחה נחרצת לכך שבכבישים מסודרים יש פחות תאונות.

שבח וייס: אין כל הוכחה נחרצת לכך שבכבישים לא טובים יש יותר תאונות.

שבח וייס: וזה חלק מן ההרגל של המדינה המודרנית – לא של כולם – כל הפניות אל הממסד, זה היום גם בצבא, בכל מקום, יש אין-ספור אשמים, חוץ מהאשם העיקרי.

שבח וייס: לנו כבית-נבחרים אסור להיגרר אחרי הדמגוגיה האנטי-ממסדית הטוטלית הזאת.

שבח וייס: יש אין-סוף ארגונים שפעילים בנושא זה, רובם בתום לב, ומפתחים תיאוריות נגד הבטלנות של הארגון השני בנושא זה.

שבח וייס: זה עיקר עיסוקם.

שבח וייס: עם ניאו-פיאודליזם של כל מיני ארגונים שעוסקים במאבק נגד תאונות, וכל אחד מפתח תיאוריה, לא רק שהממסדים אשמים אלא כולם חוץ ממנו.

שבח וייס: אני סקפטי מאוד לגבי כל הנושא של התארגנות כוח רב-משרדי, בין-משרדי, תיאומי.

שבח וייס: זה כמעט מזכיר את הרעיון של הקמת משרד לתשתיות, הרעיון הזה של לאסוף ולאסוף מכל מיני משרדים ולהועיד למטרה אחת, כאילו זה אפשרי בכלל בתרבות המינהלית שלנו.

שבח וייס: בתחום הזה כל אחד יתרום משהו.

שבח וייס: אני אצביע בעד כל הצעה קונסטרוקטיבית בנושא הזה.

שבח וייס: והעיקר הוא מי שאנחנו – עם עצבני, מתוח, עם הרבה עצב, עם תעשיית עצב פוליטית שהיא גם תעשיית בחירות, עם הפצת מרה שחורה.

שבח וייס: אני מציע, למשל, לחשוב, שאם אנחנו נחמיר מאוד בענישה, האם לא יהיה מצב שבו מיליון וחצי נהגים ונהגות ייסעו בחרדה מן הענישה, ומה תהיה ההשפעה של הענישה הדרקונית הזאת על תאונות נוספות – אינני יודע.

שבח וייס: אינני רוצה כאן להתחנף לכל בעלי הפתרונות, דאוס אקס מכינה, כל אחד יש לו פתרון בשרוול.

שבח וייס: אנחנו כולם נהגים, אנחנו נוסעים – – –

עמנואל זיסמן: העונש לא מרתיע.

שבח וייס: לפעמים מרתיע, לפעמים מפחיד.

שבח וייס: יש רעיון פילוסופי שלם של ענישה דרקונית ומשמעותה.

שבח וייס: את הדברים האלה צריך לבדוק היטב.

שבח וייס: אנחנו עושים מאות ועשרות אלפי קילומטרים.

שבח וייס: הרשיון שלי הוא בן 40 שנה, אני חושב שכבר עשיתי בחיי שישה-שבעה סיבובים סביב קו המשווה מבחינת הקילומטרז'.

שבח וייס: תסתכלו מה קורה לנו בכבישים.

שבח וייס: אתם רואים אנשים שנוסעים בכלי רכב ואתם רואים שאלה בני המעמד הבינוני.

שבח וייס: אתה מנחש שאלה רופאים, עורכי-דין, מורים, מנהלים, משפטנים.

שבח וייס: תראו איך הם נוהגים בכביש.

שבח וייס: תראו מה קורה להם בכביש.

שבח וייס: אנחנו מגלים כל כך הרבה אדיבות כלפי נשים בנימוסינו הרבים בחיי יום-יום, במפגשים; בכביש אתם רואים אין-סוף תופעות שגבר מתחרה בנהגת בפראות ורוצה להשיג אותה.

שבח וייס: הוא אפילו לא מסתכל ימינה ושמאלה, הוא מסתכל ישר למטרה.

שבח וייס: אני לא יודע אם יש פתרון לזה.

שבח וייס: אבל אסור, בשום אופן, להטיל דרך קבע את האשמה המקובצת על הממסד לגווניו – ממסד זה לא רק ממשלה, זה עיריות, זה ארגונים שונים – ולשחרר את עצמנו כבני אדם, כאזרחים, כנהגים, כנהגות, מן האחריות הכמעט מוחלטת לקטל בדרכים, מהפראות, מחוסר הנימוס בנהיגה, מחוסר התחשבות, מחוסר אדיבות, מחוסר המוטיבציה לעשות מעשה חינני על הכביש ולתת למישהו לעבור לפניך.

שבח וייס: וזה העניין המרכזי.

שבח וייס: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – חבר הכנסת יהודה לנקרי.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הקטל הנורא הנמשך בכבישי הארץ, שהגיע בשבועות האחרונים לשיאים חדשים בתאונות דרכים מחרידות, חוזרות ונשנות, המתרחשות מדי יום ביומו, עם הרוגים ופצועים, גורם לזעזוע בלב כל אחד מאתנו.

שמואל הלפרט: נדמה שהציבור כולו נחרד לנוכח מה שקורה בכבישים, ומכל עבר עולה הקריאה לפעול מייד ולעשות כדי למנוע, עד כמה שאפשר, את הקטל הנורא.

שמואל הלפרט: מובן שבראש ובראשונה אנו חייבים להתפלל לקדוש-ברוך-הוא, שיאמר למלאך המשחית: הרף.

שמואל הלפרט: עם זאת, אנו מצווים לנקוט את כל האמצעים כדי לבלום את המגפה הנוראה, שממשיכה להשתולל בכבישים.

שמואל הלפרט: אמרתי בעבר, אמרו את זה שר התחבורה וקודמי, ואני חוזר ואומר, שהאשם העיקרי הוא בגורם האנושי.

שמואל הלפרט: הדבר הוכח במחקרים רבים שנעשו בנושא תאונות הדרכים.

שמואל הלפרט: אתמול שמענו בחדשות על נהג משאית שגרם לתאונה מחרידה, שבה נהרגו שלושה אנשים.

שמואל הלפרט: סיבת התאונה היתה, שהנהג נרדם לאחר שנהג ברציפות במשך 38 שעות, עם מנוחת ביניים של שלוש שעות בלבד.

שמואל הלפרט: לפני ימים מספר פורסמה ידיעה על נהג שקיבל רשיון לפני חודש, ובתאונה קטלנית הרג אם לשמונה ילדים.

שמואל הלפרט: אין ספק שמקרים אלו, כמו רבים אחרים, מוכיחים שחייבים להחמיר בעונשים במקרים של עבירות תנועה עם נפגעים ולשלול את רשיון הנהיגה לתקופות ארוכות מנהגים עבריינים.

שמואל הלפרט: שלילת רשיון מנהג היא אמצעי מרתיע מאוד, ולא רק אצל נהגים שהנהיגה היא מקצועם או פרנסתם.

שמואל הלפרט: יש להרבות בעונש זה, לצד עונשים מרתיעים אחרים.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, חלק גדול מהתאונות הקטלניות נגרמות בגלל מהירות מופרזת.

שמואל הלפרט: הגיעה השעה להוריד לאלתר את המהירות המותרת בכבישים ב-10 ק"מ לפחות.

שמואל הלפרט: הסטטיסטיקה מוכיחה, שבכל מקום שבו הועלתה מהירות הנסיעה, עלו גם מספר תאונות הדרכים ומספר הנפגעים.

שמואל הלפרט: חייבים להכפיל מייד את מספר השוטרים במשטרת התנועה הארצית ובסיירות התנועה המחוזיות, להתקין במקומות רבים מצלמות לגילוי נהגים עבריינים ולנקוט שורה של אמצעים גלויים ונסתרים כדי לאכוף את תקנות התעבורה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, הוכח שיש אפשרות של ממש להיאבק ולצמצם בצורה משמעותית את מספר תאונות הדרכים והנפגעים.

שמואל הלפרט: בצה"ל הצליחו לצמצם את מספר תאונות הדרכים ב-80% תוך זמן קצר.

שמואל הלפרט: באוסטרליה ובבריטניה הצליחו לצמצם ב-50% את התאונות.

שמואל הלפרט: סבורני שעל הממשלה להעמיד בראש סדר העדיפויות שלה את נושא תאונות הדרכים, וכמו כן להעביר את התקציבים הדרושים לצמצום מספר התאונות ומספר הנפגעים.

שמואל הלפרט: הממשלה גובה מסי עתק על מכוניות ודלק, ומן הראוי שלפחות חלק מהכספים יושקע בנושאי בטיחות ומניעת תאונות.

שמואל הלפרט: מוזר היה לשמוע את דברי ראש מחלקת התנועה במשטרה, ניצב-משנה אודי אפרת, שאמר לאחרונה, כי הממשלה מעכבת את הפעלת התוכנית למלחמה בתאונות.

שמואל הלפרט: לדבריו, תוכנית החומש של המשטרה למלחמה בתאונות אושרה כבר לפני שנה, אך הממשלה טרם פעלה ליישם אותה.

שמואל הלפרט: בשבוע שעבר הצעתי שהממשלה תקים קבינט מיוחד למלחמה בתאונות הדרכים.

שמואל הלפרט: אני שמח שביום שישי אכן החליטה הממשלה להקים ועדת שרים מיוחדת לנושא זה.

שמואל הלפרט: ולסיום, אדוני היושב-ראש:

שמואל הלפרט: היום יצאו מיליון וחצי תלמידים לחופשת הקיץ.

שמואל הלפרט: הדבר מחייב את המשטרה ואת כל מי שנוהג ברכב לנהוג במשנה זהירות כדי למנוע אסונות.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, הבה נזכור ונזכיר את דברי חז"ל במסכת סנהדרין: "לפיכך נברא האדם יחידי, ללמדך שכל המאבד נפש אחת מישראל מעלה עליו הכתוב כאילו איבד עולם מלא, וכל המקיים נפש אחת מישראל מעלה עליו הכתוב כאילו קיים עולם מלא".

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת יהודה לנקרי, ואחריו – חבר הכנסת דוד ראם.

יהודה לנקרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מתוך התבוננותי הפעילה בעצם ימים אלה למדתי לדעת, שנאום בכורה הוא גם הזדמנות נאותה לכרוך מסד ברכות באמירה פרלמנטרית היולית זו.

יהודה לנקרי: ברכתי לך, אדוני היושב-ראש, לך, אדוני שר התחבורה, למיצוי פועל ידיכם בהצלחה שלמה.

יהודה לנקרי: בהזדמנות נעלה זו, אני מבקש להפנות ברכה מיוחדת ליישוב המוצא שלי, שלומי, אשר שלח אותי לפני שנים בראשונה לפעילות ציבורית.

יהודה לנקרי: לשלומי, למכונניה, למייסדיה ולתושביה הייתי רוצה, מכאן, מירושלים – שבשמה למעשה כלולות כל תיבותיה של שלומי – לומר את מנחת יהודה, בלי יומרה, כבשנים קדמוניות.

יהודה לנקרי: ולעצם העניין, אדוני היושב-ראש.

יהודה לנקרי: למדנו מההצעות לסדר-היום שהוגשו בשבוע שעבר, כמו מהדיון הזה, שיש אכן אמצעים, משאבים, צעדים שאפשר להפנות באורח נמרץ לשכלול התשתיות, להרחבת ההסברה, להעמקת האכיפה.

יהודה לנקרי: עם זאת, הייתי רוצה לנתב את דברי בשובל ניתוחו המזהיר של סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת שבח וייס, באבחונו מהשבוע שעבר, כמו במידה מסוימת מהיום, של הנהג הישראלי כדמות עצבנית המשקפת את תמצית תסכוליה וסכסוכיה של החברה הישראלית.

יהודה לנקרי: ואכן, הכביש הישראלי פועל כמעין רשם זעזועים של הסכסוכים, הקיטובים והפילוגים של החברה הישראלית.

יהודה לנקרי: הקטנת מספר תאונות הדרכים ואולי, במידה מסוימת, מניעתן המרבית קשורות אפוא בהכרח, אוטומטית, קשר הדוק ליכולתנו להשכין, מה שהייתי מכנה – שלום פנימי בין פלגי העם.

יהודה לנקרי: אומנם השלום הפנימי בנוי מעובדות מתקנות, מפייסות, מגשרות, אבל הוא גם מושתת במידה רבה על יכולתנו לאמץ, בכל הזירות השונות שבהן אנחנו פועלים – הפוליטית, הפרלמנטרית, התקשורתית – מה שהייתי מכנה שפת עבודה, לשון ואורחות ביטוי שיש בהן אכן כדי להשכין את השלום הפנימי הזה, שפת עבודה שתהיה נקייה מעזות יתירה.

יהודה לנקרי: בחברה הישראלית, בכל שטחי החיים, כמעט בכולם, יש כעין דפוס של תגובת יתר.

יהודה לנקרי: עלינו למצוא את היכולת להגיב תגובות מדודות ומאופקות.

יהודה לנקרי: נדמה לי שכאן, בבית הזה, בכנסת ישראל, אנחנו יכולים בהחלט לגולל תהליך של רה-סוציאליזציה לשונית נוכח כל הסיכונים הכלולים בשפה עצמה, בכל שפה, בעיקר באזוריה הפתולוגיים, מלשון פתוס.

יהודה לנקרי: אם בכבישים קיימים נהגים קטלניים, יש בשפה, בכל שפה, גם מלים שהורגות.

יהודה לנקרי: יש אפילו פסיקים שהורגים.

יהודה לנקרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בין חובותיה של הכנסת, יש בהמרצת הדרג המבצע כדי לחולל את כל השכלולים והשיפורים הנחוצים, לנקוט את כל הצעדים הדרושים לצמצום מספר תאונות הדרכים, חובת יסוד היא,בעיני, שבבית הזה נוכל אנחנו לפתח מסלול, מסלול של דרך-ארץ ושל שפת חיים להחזיק בה.

יהודה לנקרי: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת לנקרי ומברכת אותו על נאום הבכורה שלו במליאה.

נעמי חזן: הדובר הבא – חבר הכנסת דוד ראם, ואחריו – חבר הכנסת יצחק כהן.

דוד ראם: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שמענו זה עתה את נאום הבכורה של חבר הכנסת יהודה לנקרי ידידי הטוב, ראש המועצה המקומית שלומי, שגריר בצרפת, איש נעים הליכות.

דוד ראם: גם היום שמענו כאן את לשונך העדינה והיפה.

דוד ראם: ברכותי.

דוד ראם: גברתי היושבת-ראש, בפתח דברי ברצוני לברך את שר התחבורה החדש הרב יצחק לוי עם כניסתו למשרד התחבורה, שהוא משרד בעל חשיבות רבה ביותר, בעיקר בימים אלה, כאשר הקטל משתולל בדרכים וגובה מאתנו קורבנות רבים.

דוד ראם: אני מברך גם את הממשלה שמייד עם כניסתה לכהונתה הבינה את החשיבות הגדולה שבהקמת ועדת שרים למלחמה בתאונות הדרכים.

דוד ראם: יישר כוח על ההחלטה הזאת.

דוד ראם: לפני שנה וחצי הזדע

דוד ראם: ז

דוד ראם: ענו כולנו כששמענו על תאונת דרכים מחרידה שהתרחשה בכביש הערבה, ובה נהג משאית גרם למותם של שלושה בני-אדם.

דוד ראם: רק אתמול, לאחר שנה וחצי, התבשרנו כי בית-המשפט גזר על נהג המשאית מאסר של שנה וחצי בפועל.

דוד ראם: פרק זמן של שנה וחצי בין ביצוע העבירה לבין מתן גזר-הדין הוא המון זמן; יותר מדי זמן כשמדובר במתן עונש על הריגת אדם, על הריגת שלושה בני-אדם.

דוד ראם: זה רק אחד המחדלים המעידים על כך שלא נעשה מספיק במלחמה בתאונות הדרכים.

דוד ראם: תאונות הדרכים הן הטרור האמיתי שעמו עלינו להיאבק.

דוד ראם: מחיר הדמים שגובות מאתנו תאונות הדרכים הוא גבוה בהרבה ממחיר הדמים שגובות פעולות הטרור וההיתקלויות בגבולות.

דוד ראם: 51 בני-אדם נהרגו בחודש החולף בתאונות הדרכים, 269 אנשים נהרגו מאז תחילת השנה, והקטל בדרכים ממשיך להשתולל.

דוד ראם: עלינו לצאת מן האדישות שנקלענו אליה ולהילחם בכל כוחנו בתאונות הדרכים.

דוד ראם: יש מה לעשות, וחובה עלינו לעשות.

דוד ראם: כדי שהמאבק יהיה אפקטיבי עלינו לרכז את כל הגורמים הקשורים במלחמה בתאונות הדרכים.

דוד ראם: בראש ובראשונה צריך לקדם וליישם את הצעת חוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים, שעליה חתמו 91 חברי כנסת; ההצעה היא ללא שיוך פוליטי, מכל חלקי הבית הזה.

דוד ראם: הצעת חוק חשובה זו קוראת להקים רשות למאבק בתאונות הדרכים, גוף-על שירכז בתוכו את כל היחידות במשרדי הממשלה המופקדות על המאבק בתאונות הדרכים.

דוד ראם: מטרתה של הרשות תהיה להעלות לראש סדר העדיפויות הלאומי את עניין המאבק בתאונות הדרכים.

דוד ראם: הרשות תציב לעצמה מטרות ויעדים ותפעל על-פי לוח זמנים מתוכנן לצמצום תופעת תאונות הדרכים.

דוד ראם: יש להפנות לרשות זו את מקסימום המשאבים על מנת שתוכל לפעול במלוא העוצמה והיעילות.

דוד ראם: הטיפול בתאונות הדרכים צריך להתבצע בשלושה מישורים: חינוך ותרבות, אכיפה ותשתית.

דוד ראם: וכאן הייתי פונה אליך, חבר הכנסת שבח וייס.

דוד ראם: הייתי תלמיד בבית-הספר היסודי כשאתה היית מרצה, כל הילדים אהבו אותך, גם היום כנראה.

דליה איציק: גם הילדים פה.

נעמי חזן: חבר הכנסת ראם, אני חושבת שהם היו סטודנטים, לא בדיוק ילדים.

דוד ראם: לא, ילדים.

דוד ראם: אני זוכר.

דוד ראם: אני מדבר משהו על עצמי אפילו.

דוד ראם: שבח וייס היה עורך חידונים בידיעת הארץ.

שבח וייס: – – –

דוד ראם: עכשיו אולי תעשה חידונים על תאונות.

דוד ראם: אז היו אלה חידונים בנושאי ידיעת הארץ, וכולנו היינו באים ולומדים אהבת הארץ דרך החידונים שלך.

דוד ראם: אני חושב, שגם היום ניתן, דרך אותה מערכת חינוך, לשנות את הדברים.

דוד ראם: אנחנו מזלזלים קצת ביכולת ההסברה שלנו, ביכולתנו לשכנע את האחרים.

דוד ראם: מי מאתנו אינו זוכר איך לפני שנים רבות היינו נהנים לצאת לשדה ולקטוף כלניות, רקפות ושאר פרחים יפים.

דוד ראם: זו היתה נורמה, וכולנו נהנינו ממנה.

דוד ראם: הדבר נמשך עד שהחברה להגנת הטבע יצאה במבצע הסברה מקיף שבו הכריזה על פרחים מסוימים כמוגנים וקראה להפסיק לקטוף אותם.

דוד ראם: בסופו של דבר המסר נקלט, והיום כולם יודעים שמקומם של הפרחים בחיק הטבע.

דוד ראם: צריך לפעול באופן דומה גם בנושא תאונות הדרכים.

דוד ראם: כיום, נסיעה במהירות מופרזת וביצוע עבירות תנועה בלי להיתפס הם מעין ספורט לאומי.

דוד ראם: עלינו לפעול במישור החינוכי וההסברתי, לחנך את העם מחדש על-ידי תוכנית לימודים מיוחדת כבר מגיל הגן, על-ידי יצירת לחץ חברתי והוקעת כל מי שעולה על הכביש ומסכן חיי אדם.

דוד ראם: צריך להתייחס לחיי אדם כאל פרחים מוגנים ולא לאפשר את קטיפתם בכבישים.

דוד ראם: מחקרים מצביעים על כך שאכיפה והרתעה הן בין הדרכים היעילות ביותר להילחם בתאונות הדרכים.

דוד ראם: איך ייתכן שנהג שגרם למותם של שלושה אנשים מסתובב ללא עונש במשך שנה וחצי?

דוד ראם: צריך לפעול מייד לקיצור הליכי השיפוט בבתי-הדין לתעבורה.

דוד ראם: עונשים מיידיים הם יותר אפקטיביים.

דוד ראם: צריך גם להגביר את נוכחות השוטרים בכבישים, אולם לא במארבים.

דוד ראם: אין לנו צורך לתת לנהג תחושה שמחפשים אותו, אלא פשוט לגרום לו לנהוג במשנה זהירות.

דוד ראם: רבותי חברי הכנסת, הנזק הכלכלי המוכח הנגרם לקופת המדינה כתוצאה מתאונות הדרכים עומד על 3.6 מיליארדי שקלים בשנה; 3.6 מיליארדי שקלים בשנה.

דוד ראם: אין ספק, כי השקעה נכונה בתשתיות תגרום לצמצום במספר התאונות, ובטווח הארוך תביא לצמצום הנזק הכלכלי שנגרם למדינה.

דוד ראם: מאותם מחקרים אנחנו למדים, ש-29% מתאונות הדרכים נגרמות בשל תשתית לקויה.

דוד ראם: 80% מתאונות הדרכים קורות בתוך הערים.

דוד ראם: כראש רשות מקומית אני יכול לומר, שלפעמים ניתן, על-ידי התקנת רמזור בכיכר, בעלות קטנה, של 100,000 שקלים, של 80,000 שקלים, לצמצם את מספר תאונות הדרכים ולהציל חיי אדם.

דוד ראם: אבל בגלל הביורוקרטיה, עד שמאשרים את הדבר, עובר זמן רב.

דוד ראם: בואו נבשר היום לכל העם, לכל המשפחות, מהכנסת הזאת, שכולנו מאוחדים בדעה אחת, שכולנו יחד עם הממשלה נעשה הכול כדי לצמצם את תאונות הדרכים.

דוד ראם: אני חושב שחובה עלינו לומר זאת יום יום ולהילחם כדי לשמור על בנינו.

דוד ראם: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מברכת את חבר הכנסת ראם על נאום הבכורה שלו.

נעמי חזן: הדובר הבא – חבר הכנסת יצחק כהן, ואחריו – חבר הכנסת שמריהו בן-צור.

נעמי חזן: עד שחבר הכנסת כהן יגיע לדוכן, אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, שאנחנו בדיון אישי במסגרת של שלוש דקות, ואני מתכוונת קצת לעמוד על הזמן.

עמנואל זיסמן: קודמך לא עמד על זה.

עמנואל זיסמן: יושב-ראש הכנסת נתן לחברים לדבר יותר מהזמן המוקצב.

נעמי חזן: זה בהחלט דיון חשוב, חבר הכנסת זיסמן, אבל אתה כבר מנוסה, ואני בטוחה שבתוך שלוש דקות תוכל להשכיל אותנו.

עמנואל זיסמן: אני כן, אבל אני מדבר על החברים החדשים.

נעמי חזן: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה לברך את ידידי דוד ראם על נאומו הראשון.

יצחק כהן: כמי שמכיר אותו כראש עיריית קריית-אתא, את העשייה הברוכה והנמרצת שלו, אני מאמין שהוא אחד האנשים שאומרים מעט ועושים הרבה.

יצחק כהן: נאמר לו "יישר כוח" ו"כה לחי".

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כאשר אני מדבר על נושא תאונות הדרכים, אני נרגש.

יצחק כהן: הסברתי בדיון בשבוע שעבר מדוע אני נרגש: מכיוון שחשתי על בשרי את אובדן היקר מכול, את אובדנו של אבי עליו השלום, שהוא עצמו היה אב שכול.

יצחק כהן: הוא איבד את בנו בכורו במערכות ישראל, והוא נהרג בתאונת דרכים, כאשר הלך למלא שליחות ציבורית.

יצחק כהן: בתי, מעיין, חצתה את הכביש במעבר חצייה יחד עם אחיותיה, ורכב פגע בה במעבר החצייה.

יצחק כהן: מורי ורבותי, כל הנתונים הסטטיסטיים, כל הניתוחים המדעיים, כל מה שייאמר על-ידי כל חבר בבית הזה הוא נכון: תשתיות, אכיפה – הכול נכון – אבל נישאר, אדוני השר, באותו מצב, ולצערי – ואני מקווה שאינני פותח פה לשטן, חלילה, ואינני מקטרג – המצב יימשך.

יצחק כהן: הגיע הזמן שהבית הזה יקבל על עצמו חריגה מהחשיבה הקונבנציונלית.

יצחק כהן: הכול טוב: הרשות לתאונות דרכים, תקציבים, שיטות הסברה, כבישים, אכיפה – הכול טוב והכול נכון, וחלילה, אסור לזלזל אף באחד מהמרכיבים האלה.

יצחק כהן: אבל, אנא, אדוני השר, שמעתי שהקמת צוות שרים שאתה יושב בראשו, ו"יישר כוח" על כך, אבל אם תחשבו על-פי אותה קונצפציה, אם לא תחרגו מהקונצפציה המקובלת, אני חושש מאוד שנישאר באותו מצב.

יצחק כהן: חייבים להעמיק ולחשוב, מה לעשות ומה לא נעשה וניתן לעשות באמצעים טכניים.

יצחק כהן: יש מגבלות חקיקה הנוגעות לצנעת הפרט, אפשר לערוך תיקוני חקיקה.

יצחק כהן: אני מוכן לבוא אל הצוות הזה ולהעלות את הרעיון שלי.

יצחק כהן: יש מומחים שחושבים כי ניתן לעשות, אבל לא על-פי המתכונת הקיימת.

יצחק כהן: תעשיית ההיי-טק הישראלית עשתה לה שם עולמי.

יצחק כהן: היא שיגרה לוויין לחלל וייצרה את ה"לביא".

יצחק כהן: אפשר לומר כי היא צועדת במקום הראשון או בשורה הראשונה בעולם.

יצחק כהן: ניתן לרתום אותה עם שינויי חקיקה לגבי נהגים עבריינים.

יצחק כהן: לא כל הנהגים עבריינים בכוח, אבל לנהגים עבריינים ולנהגים חדשים, אפשר להצמיד איזה מעקב במשך שנה-שנתיים.

יצחק כהן: יש כאן הרבה ראשי רשויות והם יודעים כי אם חשב, גזבר או ראש רשות קצת חורגים, מצמידים להם חשב מלווה.

יצחק כהן: לנהגים חדשים צריך להצמיד מלווה.

יצחק כהן: אסביר לשר למה אני מתכוון.

יצחק כהן: גם לנהגים עבריינים ניתן לעשות את זה, בעזרת השם.

יצחק כהן: בשם השם נעשה ונצליח.

יצחק כהן: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק כהן.

נעמי חזן: הדובר הבא הוא חבר הכנסת שמריהו בן-צור.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת אלכסנדר לובוצקי.

שמריהו בן-צור: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני מברך את יושב-ראש הכנסת ואת הסגנים החדשים, אני מברך את ראשי משרד התחבורה, ובראשם את חברנו שלום בן-משה, ראש המינהל לבטיחות בדרכים.

שמריהו בן-צור: הנושא שאנחנו דנים בו, יש לו מאפיינים מיוחדים: הוא נוגע לכל אדם באשר הוא אדם, ללא הבדל דת, גזע או מין.

שמריהו בן-צור: לא מדובר בגזירה מן השמים או בתופעת טבע, זה פשוט מעשה נפשע ואלים.

שמריהו בן-צור: הוא מתבצע בכל מקום ובכל זמן; הוא פוגע בכל שכבות הציבור, ללא הבדל הכנסה או השכלה, וזאת בשל חוסר תשומת לב, פזיזות וחינוך לקוי.

שמריהו בן-צור: מאז יצר האדם את קופסת המוות והתיישב בה, רבה האלימות והקטל הולך ומתעצם, וכל זאת כיוון שערך החיים הוקל וכבוד האדם הופקר.

שמריהו בן-צור: אם ברצוננו להפסיק, או לפחות להמעיט את תוגת המוות מן הכבישים, את הנהגים הטרוריסטים, עלינו לחזור אל החינוך, כי הוא הראשית והוא האחרית.

שמריהו בן-צור: נכון שפירות החינוך אינם ניכרים מייד, נכון שיש אנשים שכאשר הם שומעים את המלה חינוך הם נרתעים.

שמריהו בן-צור: למרות זאת, אנחנו מאמינים בחינוך.

שמריהו בן-צור: באתי מהחינוך ואליו אני הולך, כדי לנסות לסייע במלחמה האדירה של כולנו, שגורמת לקבורתם של מאות קורבנות מדי שנה בשנה.

שמריהו בן-צור: לפני פחות משנה קראנו למורי ישראל בכל שלבי החינוך, לקום ולעשות למען מניעת הקטל בדרכים.

שמריהו בן-צור: ידוע לכול כי מורי ישראל עמדו בראש המחנה בנושאים ראשיים הנוגעים לתקומת העם והמדינה.

שמריהו בן-צור: בכנס מחנכים רב-משתתפים שאורגן על-ידי הסתדרות המורים, בהשתתפות ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, חודש ימים לפני הירצחו, קרא מר רבין למחנכי ישראל להתגייס, כמו שהתגייסו למבצעים אחרים.

שמריהו בן-צור: הוא האמין בחינוך, ולא רק האמין, אלא תרם רבות לחיזוק החינוך והמחנך בישראל.

שמריהו בן-צור: אני זוכר כיצד הוא הזדעזע יחד עם אלפי המורים שנכחו בכנס, בהם חבר הכנסת מיכה גולדמן ואחרים, כאשר שמע שמדי שנה נהרגים ילדים, כמספר התלמידים בכיתה; מדי שנה נפצעים תלמידים כמניין התלמידים בבית-ספר שלם.

שמריהו בן-צור: יש להשקיע רבות בחינוך, אף שפירותיו ייראו רק מאוחר יותר.

שמריהו בן-צור: כמו כן, עלינו להמשיך ביתר שאת בפעולות הרגילות: הרחבת כבישים, הקמת מחיצות, רמזורים ותאורה ותגבור נוכחות המשטרה בכבישים.

שמריהו בן-צור: יש לערוך בדיקה יסודית מקפת בנושא נהגי האוטובוסים, האופנועים והמשאיות.

שמריהו בן-צור: נכון תעשה הכנסת, אם תסכם את הדיון בשלוש החלטות: הראשונה – להוסיף משאבים רבים לביעור הנגע.

שמריהו בן-צור: השנייה – הקמת רשות ממלכתית שתרכז את כל הארגונים, הפונקציות והתקציבים השונים, שהרי במקרה זה הריכוז עדיף, כי על-ידי כך נחסוך הוצאות מיותרות ונמקד את הפעולות.

שמריהו בן-צור: השלישית – על הכנסת להקים ועדה למניעת תאונות דרכים, כפי שהקימה ועדות אחרות.

שמריהו בן-צור: ועדה זו תפעל ותציב לנגד עינינו מדי שבוע בשבוע את הנושא הכאוב הזה.

שמריהו בן-צור: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, יש הפותחים בדברי ברכה ומסיימים בעוקצין.

שמריהו בן-צור: אני רוצה לסיים בשתי ברכות: ליהודה לנקרי, שריגש אותי.

שמריהו בן-צור: כאשר דיבר על שלומי, נזכרתי שכאשר עליתי ארצה מתימן, בגיל ארבע, התיישבנו במחנה העולים בבצת.

שמריהו בן-צור: היום אני עומד כאן על דוכן כנסת ישראל.

שמריהו בן-צור: ראה גודלה של דמוקרטיה.

שמריהו בן-צור: אני רוצה לברך את חברי הטוב והנעים, השר יצחק לוי.

שמריהו בן-צור: יש בידו לעשות רב, בעזרת השם, בשני המשרדים החשובים שהופקדו בידו.

שמריהו בן-צור: ר' יצחק ידוע כבעל יכולת, התמדה וחריצות, ואני מקווה כי בעזרת השם הוא יצליח בדרכו.

שמריהו בן-צור: ר' יצחק, לפניך שתי דרכים: האחת שסללו אותה אחרים, השנייה שאתה תסלול.

שמריהו בן-צור: תפעל בהרבה אנרגיה ותבנה תשתית, עלה בכל כלי התחבורה העומדים לרשותך על דרך חדשה, במחשבה ובמעשה, שאתה סללת.

שמריהו בן-צור: עלה והצלח.

נעמי חזן: תודה לחבר הכנסת בן-צור, ותרשה לי ברכה שלישית לך, על נאום הבכורה.

נעמי חזן: בהצלחה.

נעמי חזן: הדובר הבא – חבר הכנסת אלכסנדר לובוצקי.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת יהודה הראל.

אלכסנדר לובוצקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כמסורת הבית הזה אני רוצה קודם כול לברך את קודמי, את חבר הכנסת שמריהו בן-צור, על נאומו הראשון.

אלכסנדר לובוצקי: שמריהו בן-צור שימש ומשמש במשך שנים רבות יושב-ראש ארגון המורים הדתיים, וכמי שנמנה בעצמו עם הזרם החינוכי הזה וילדיו נמנים עמו, שתינו מן הבאר הזאת ואנחנו ממשיכים לשתות ממנה.

אלכסנדר לובוצקי: אני בטוח שתהיה לו תרומה גדולה גם לנושא החינוך בבית הזה, ולא לחינם הוא דיבר, גם כאשר דיבר על תאונות הדרכים, על חינוך.

אלכסנדר לובוצקי: "יישר כוח" והרבה הצלחה.

אלכסנדר לובוצקי: ברשותכם, מורי ורבותי, אני רוצה לייחד את דברי לפן מסוים של המלחמה בתאונות הדרכים, שאולי לא מודגש כל כך ולא מדברים עליו.

אלכסנדר לובוצקי: רבות דובר לאחרונה על אופיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, במיוחד לאור תוצאות הבחירות שהראו שהציבור כמה לחיזוק זהותה היהודית של מדינת ישראל.

אלכסנדר לובוצקי: מה פירוש "חיזוק זהותה היהודית של מדינת ישראל"?

אלכסנדר לובוצקי: במה ובמה אנחנו יכולים לתרום לכך שמדינת ישראל תחזק את הקשר שלה למורשת של עם ישראל?

אלכסנדר לובוצקי: בעיני, גברתי היושבת-ראש, מדינה יהודית פירושה מדינה שמדיניותה מושפעת מערכים של מורשת ישראל.

אלכסנדר לובוצקי: זאת מדינה שממשלתה מקבלת את החלטותיה לאור ערכי הנצח של עם ישראל; בית-הנבחרים שלה מחליט את החלטותיו על-פי עקרונות המוסר היהודי.

אלכסנדר לובוצקי: ומה ביהדות חשוב לנו יותר מנושא פיקוח הנפש?

אלכסנדר לובוצקי: פיקוח נפש דוחה את כל מצוות עשה שבתורה וכמעט את כל מצוות לא תעשה.

אלכסנדר לובוצקי: מדינה יהודית אמיתית צריכה להעמיד את נושא הצלת הנפשות בראש סולם העדיפויות שלה.

אלכסנדר לובוצקי: אדוני שר התחבורה הרב יצחק לוי, אדוני סגן שר השיכון הרב מאיר פרוש, שאחראי למע"צ ובכך אחראי לתשתיות הכבישים, ואדוני השר לביטחון פנים והמשטרה אביגדור קהלני, בידכם המפתח לטיפול בנושא.

אלכסנדר לובוצקי: צאו למסע צלב, או נכון יותר – למסע קודש דתי בעניין הזה.

נעמי חזן: לרגע חששתי שהיה פה היפוך מסוים, שלא התכוונת אליו.

אלכסנדר לובוצקי: הביטוי "מסע צלב" השתרש בעברית – – –

שבח וייס: במקום "מסע צלב" – "מסע צומת".

נעמי חזן: אחרי הקישור בין הדת לבין תאונות הדרכים – – –

אלכסנדר לובוצקי: ומכל מקום, יש להפנות אותו להט דתי למלחמה הזאת, למלחמה להצלת נפשות.

אלכסנדר לובוצקי: קחו זאת כאתגר דתי, ויש מה לעשות.

אלכסנדר לובוצקי: אביא רק דוגמה אחת:

אלכסנדר לובוצקי: בכביש הערבה – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת לובוצקי, אתה תיתן רבע דוגמה, כי יש לך 30 שניות, בנדיבות רבה מאוד.

עמנואל זיסמן: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת זיסמן, חבר הכנסת לובוצקי מסוגל להגן על עצמו.

עמנואל זיסמן: אני מוכן לתת לו 20 שניות שלי.

נעמי חזן: בבקשה, אבל נבחן אותך בהמשך.

אלכסנדר לובוצקי: אקצר ואומר: בכביש הערבה נהרגים כל שנה עשרות אנשים.

אלכסנדר לובוצקי: הפיכת כביש הערבה לכביש של ארבעה מסלולים, עם גדר הפרדה, זה אתגר יהודי.

אלכסנדר לובוצקי: זה חשוב לא פחות, זה חשוב יותר מסגירת כביש בר-אילן בשבת.

אלכסנדר לובוצקי: זה יותר יהודי, משום שבכך מצילים נפשות.

אלכסנדר לובוצקי: "ובחרת בחיים".

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת לובוצקי, אתה מתעלם מחמישית האוכלוסייה, מהאוכלוסייה הערבית.

עבד-אלוהב דראושה: תדבר על האוכלוסייה הישראלית.

אלכסנדר לובוצקי: לא, אדוני, העיקרון היהודי של הצלת נפשות חל על כל האוכלוסייה.

אלכסנדר לובוצקי: זה עיקרון יהודי שמשמעותו להציל חיים של יהודים וערבים ונוצרים.

עבד-אלוהב דראושה: זה מה שאתה צריך להגיד.

אלכסנדר לובוצקי: בהחלט.

אלכסנדר לובוצקי: המוסר שמנחה אותי הוא המוסר היהודי, אבל המוסר היהודי אומר להציל חיים של לא-יהודים.

אלכסנדר לובוצקי: כל בני אנוש נבראו בצלם, וחובתנו להציל את כולם.

אלכסנדר לובוצקי: אני רוצה להדגיש, שזה נושא דתי יותר מאשר סגירת כביש בר-אילן בשבת.

אלכסנדר לובוצקי: בכך באמת נממש את המצווה: ובחרת בחיים.

אלכסנדר לובוצקי: כשסוגרים את כביש בר-אילן, מזיזים את חילול השבת מנתיב אחד ומעבירים את חילול השבת לנתיב אחר.

אלכסנדר לובוצקי: בסלילת כביש הערבה והפיכתו לכביש של ארבעה מסלולים נציל חיי אנוש.

אלכסנדר לובוצקי: "קול דמי אחיך צעקים אלי מן האדמה.

אלכסנדר לובוצקי: " אנא עשו זאת, כולנו נעמוד מאחוריכם.

אלכסנדר לובוצקי: כפייה דתית כזאת תתקבל בברכה על כולנו, גם על הדרך השלישית, שחרתה על דגלה לחזק את זהותה היהודית של מדינת ישראל אבל להילחם בכפייה הדתית.

אלכסנדר לובוצקי: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת יהודה הראל, ואחריו – חבר הכנסת עמנואל זיסמן, במסגרת של שתי דקות ו-40 שניות.

עמנואל זיסמן: – – –

נעמי חזן: ייתכן.

עמנואל זיסמן: – – –

נעמי חזן: רגע, אין במליאת הכנסת החלפות נדיבות כאלה.

נעמי חזן: חבר הכנסת הראל; בבקשה, אדוני.

עמנואל זיסמן: בכל אופן, הדיון התעורר אחרי נאומו של חבר הכנסת לובוצקי.

עמנואל זיסמן: אולי כדאי ששרי הממשלה וחברי הכנסת החדשים יצאו מהמזנון ויבואו לכאן.

נעמי חזן: חבר הכנסת זיסמן, כמי שמכיר היטב את מליאת הכנסת, אתה יודע שיחסית יש פורום, ויושב שר התחבורה החדש הרב יצחק לוי מתחילת הדיון ומקשיב קשב רב.

נעמי חזן: הדיון מעניין וער ולפעמים אפילו מרגש.

נעמי חזן: חבר הכנסת הראל – בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

נעמי חזן: כנראה, חברי הקואליציה החדשה עסוקים.

נעמי חזן: חבר הכנסת הראל, בבקשה.

יהודה הראל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לחזק את דברי חבר הכנסת שבח וייס ולהגיד, שבנושא כזה, כמו בהרבה נושאים, היום כוחם של השלטון, של הממשלה, של הכסף, של החקיקה ושל הכנסת הוא לא כול-יכול ואולי הוא קטן מאוד.

יהודה הראל: העושר הלאומי כבר לא נקבע על-ידי אוצרות טבע, אלא על-ידי היכולת האנושית ועל-ידי החינוך.

יהודה הראל: האופי היהודי של מדינת ישראל לא ייקבע על-ידי תקנות וחוקים, אלא על-ידי דברים יותר עמוקים.

יהודה הראל: אפילו עם מחלת האיידס, שלא נמצאה לה תרופה פיסית, אפשר להתמודד בדרך חינוכית, ובען הארצות שבהן היא מתפשטת לבין הארצות שבהן היא נעצרת – ההבדל הוא תרבותי וחינוכי.

יהודה הראל: כנראה, המשימה הקשה של צמצום מספר תאונות הדרכים – מובן שאי-אפשר למנוע – היא בהפיכת הנהיגה שלא בהתאם לחוק, לדבר הדומה, בתרבות שלנו, לגנבה בסופרמרקט, שמעטים עושים אותה ואף אחד לא מתפאר בה, ולא לדבר הדומה להברחה במכס, שרבים עושים אותה ורבים עוד יותר מתפארים בה.

יהודה הראל: כידוע, שינוי תרבותי הוא שינוי קשה ומורכב וארוך, ונוח יותר לחשוב שעם עוד כמה שוטרים או עם עוד מסלולים אפשר יהיה לפתור את הבעיה באמצעות השלטון, החוק והתקציב.

יהודה הראל: הזמן לא מאפשר לי להרחיב בשאלה המסובכת והמורכבת הזאת, אבל אני אסתפק בהצבת השאלה ואציע למי שעוסק בנושא להתעמק בקטע התרבותי-החינוכי.

יהודה הראל: רציתי להגיד משהו על כביש בקעת-הירדן.

יהודה הראל: חינכו אותנו מאז ימי הגן, שארץ-ישראל מתחלקת לצפון, מרכז ודרום.

יהודה הראל: אנחנו מתעלמים מהחלוקה המשמעותית יותר, של מזרח ומערב.

יהודה הראל: מזרח הארץ הוא הפריפריה שלה, ואני מתכוון לקריית-שמונה, צפת, חצור, בית-שאן והערבה.

יהודה הראל: זה השטח המוזנח של מדינת ישראל, הפחות מאוכלס.

יהודה הראל: כתוצאה מזה משקיעים בו פחות וכתוצאה מזה הוא עוד יותר מוזנח ועוד פחות מאוכלס.

יהודה הראל: הדבר מוצא את ביטויו גם במצבו של כביש הבקעה.

יהודה הראל: מדברים על שמונת המסלולים של כביש חוצה-ישראל, שיעבה עוד יותר את רצועת החוף.

יהודה הראל: לפחות את המינימום הדרוש לחיי אדם והדרוש לחיבור הגליל, הגולן, הערבה לירושלים – צריך לעשות בכביש הבקעה, שישמש עורק מרכזי, ואולי הצד המזרחי של מדינת ישראל יכול לשמש כאלטרנטיבה שתפחית את הצפיפות הצפויה בצד המערבי, והצפיפות גם לה תרומה מסוימת לתאונות הדרכים.

יהודה הראל: תודה.

נעמי חזן: תודה רבה לחבר הכנסת הראל.

נעמי חזן: חבר הכנסת עמנואל זיסמן, נשארו שתי דקות ו-40 שניות.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

עמנואל זיסמן: גברתי היושבת-ראש, אני מברך אותך.

עמנואל זיסמן: מאז היית מורה שלי בפקולטה ליחסים בין-לאומיים, זו הפעם הראשונה שאני רואה אותך מנהלת ישיבה, ואני מאחל לך הצלחה.

נעמי חזן: תודה.

עמנואל זיסמן: אדוני שר התחבורה, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, זאת לא הפעם הראשונה שמתקיים דיון בנושא זה.

עמנואל זיסמן: אני זוכר, שכאשר נבחרתי לכנסת בנובמבר 1988 הגישו לנו את החוברת הזאת.

עמנואל זיסמן: בפעם הראשונה בתולדות מדינת ישראל והכנסת בישראל היתה ועדת חקירה פרלמנטרית, שבראשה עמדו חברי הכנסת לשעבר חריש ואוריאל לין, והם הגישו עבודה יסודית ומקיפה ביותר.

עמנואל זיסמן: אני הייתי חבר ועדת הכלכלה של הכנסת, והיתה ועדת משנה אחת ויחידה למאבק בתאונות הדרכים; אני עמדתי בראשה.

עמנואל זיסמן: ב-18 במרס 1992, ביום האחרון של הכנסת השתים-עשרה, הגשתי דוח השוואה: מה הציעה ועדת החקירה ומה יישמה ממשלת ישראל שהיתה בתקופה הזאת.

עמנואל זיסמן: הייתי רוצה שאתה תבדוק את הנתונים ואתה תיווכח לדעת שכמה וכמה המלצות ומסקנות של ועדת החקירה הפרלמנטרית יושמו וכמה לא יושמו.

עמנואל זיסמן: המלחמה בתאונות הדרכים צריכה להיות מלחמה מקיפה וכוללת.

עמנואל זיסמן: יש דעות לכאן ולכאן – מה גורם לתאונות הדרכים.

עמנואל זיסמן: איש לא יגיד שיש לו תוכנית שיכולה לבטל כליל את תאונות הדרכים.

עמנואל זיסמן: אפשר לצמצם ואפשר לצמצם באופן משמעותי.

עמנואל זיסמן: הנה, הממשלה הקודמת, שהיה לי ויכוח נוקב אתה בעניינים לאומיים ואידיאולוגיים, עשתה, לפי דעתי, יותר מכל ממשלה אחרת בהשקעה בתשתית בכבישים.

עמנואל זיסמן: והנה התגלה כביש, כביש הבקעה, שבאמת זקוק להקצאת משאבים.

עמנואל זיסמן: האם רק הכבישים?

עמנואל זיסמן: – לא.

עמנואל זיסמן: לפי דעתי – ואני רוצה להתווכח דווקא עם מורי ורבי, חבר הכנסת שבח וייס – הבעיה העיקרית היא החינוך: להחדיר לתודעת הציבור שצריך לשמור על החוק.

עמנואל זיסמן: אין במדינת ישראל שמירה על החוק.

עמנואל זיסמן: זה מתחיל מהכנסת.

עמנואל זיסמן: כשאני מגיע לכנסת, טבעי הוא שאני מאט את הנסיעה.

עמנואל זיסמן: למה אני מאט את הנסיעה?

עמנואל זיסמן: כי יש מחסומים, שהם חלק מן השמירה על הכנסת.

עמנואל זיסמן: אני רואה אוטובוסים, תיירות-פנים ותיירות-חוץ, גם אנשים שאנחנו מזמינים – הם אינם חוצים את הכביש במעבר החצייה, במקום המסומן.

עמנואל זיסמן: בבקשה, תצאו אחר כך ותראו זאת.

עמנואל זיסמן: כלומר, יש במדינת ישראל חוקים, כמו חוק כנוביץ', שהציבור בישראל מזלזל בהם.

עמנואל זיסמן: אני יודע שבמסיבות חברתיות, לא רק של מבוגרים, גם של צעירים, מתייחסים לכך – מי נסע במהירות יותר גדולה.

עמנואל זיסמן: רואים דבר מוסכם בדבר הזה, שצריך להפר את החוק.

עמנואל זיסמן: ואם צריך להפר את החוק, זה לא רק עניין של חינוך.

עמנואל זיסמן: זה גם עניין של הרתעה בעונשים.

עמנואל זיסמן: בנושא הזה יכולים להתווכח אם צריך להיות עונש מוות או לא, אבל ברור שצריכים להיות עונשים מרתיעים.

עמנואל זיסמן: אני פונה לשר התחבורה, שידוע כאיש ששומר חוק וסדר, הוא היה דוגמה לכך כפרלמנטר בכנסת הקודמת, ואני בטוח שהוא יעשה זאת עוד יותר כשר התחבורה: המאבק הזה חייב להיות כולל, חייב להיות מקיף, וחייבים לעשות אותו ולהתמודד בנושא בכל המגזרים של המלחמה הכוללת הזאת, ולא רק בתחומים שאתה והחברים האחרים – בגלל קוצר הזמן – דיברו עליהם עד עתה.

נעמי חזן: תודה לחבר הכנסת זיסמן.

נעמי חזן: זה היה לא רע מבחינת עמידה בזמן.

נעמי חזן: אבל מה שאמרת היה חשוב.

נעמי חזן: רשות הדיבור לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נעמי חזן: תינתן בכך הזדמנות לחבר הכנסת יחזקאל להקשיב לנאום.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת וליד צאדק חאג'-יחיא.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת חגי מירום, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

אופיר פינס-פז: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, עברנו שבוע דמים שישראל לא ידעה כמותו.

אופיר פינס-פז: 51 הרוגים היו בחודש יוני.

אופיר פינס-פז: הגיע הזמן שכולנו נבין, שהמאבק בתאונות הדרכים לא יכול להתנהל בצורה השגרתית והשמרנית שכל ממשלות ישראל נוקטות.

אופיר פינס-פז: יש לי ציפייה גדולה ששר התחבורה שנמצא כאן אתנו, וזו הזדמנות לברך אותו כנציג כל הממשלה הזאת, יציב את נושא תאונות הדרכים והמלחמה בהן בראש סדר העדיפויות.

אופיר פינס-פז: שמעתי יותר מהתבטאות אחת שלך בנושא הזה בשבוע האחרון, אדוני השר, ואני מברך על כך.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר להמשיך לנהוג בדרך שגרתית ולשמור כל הזמן שהפופולריות של הממשלה ושל מובילי הממשלה הזו לא תיפגע.

אופיר פינס-פז: למשל, יש יותר מתחושה, כי הממשלות חוששות, משום מה, להפעיל כלים אשר עלולים לעורר נגדה ביקורת ציבורית.

אופיר פינס-פז: ידוע כי יש לנו בעיה קשה מאוד עם נהגי המשאיות ורוכבי האופנועים.

אופיר פינס-פז: לצערי, אין מפעילים בנושא זה יד ברזל ומשמעת.

אופיר פינס-פז: אין מורידים מספיק משאיות מהכביש.

אופיר פינס-פז: אין מענישים, וגם אין יוצרים חלופות, כדוגמת הרכבות, שיכולות להוריד הרבה מאוד משאיות מהכבישים.

אופיר פינס-פז: אני אומנם שמח שכבר עכשיו, בישיבה הזאת, אמר השר שהוא עומד לשנות את המדיניות הזאת, אבל צריך גם לעשות זאת.

אופיר פינס-פז: לגבי האופנועים.

אופיר פינס-פז: איפה כתוב שחובה עלינו לייבא את המפלצות הענקיות האלו, לאפשר לכל אחד לנסוע במהירויות מטורפות במדינה הזאת, ליהרג בזכות חופש הנסיעה?

אופיר פינס-פז: אני לא מבין את העניין הזה.

אופיר פינס-פז: מספיק.

אופיר פינס-פז: כמה עוד יכולים ליהרג כתוצאה מתאונות של אופנועי הענק האלה?

אופיר פינס-פז: כמה?

אופיר פינס-פז: אפשר לעשות לזה סוף?

אופיר פינס-פז: נכון, כמה אנשים יכעסו וכמה יצעקו.

אופיר פינס-פז: אז מה?

אופיר פינס-פז: מדברים בחדרי חדרים על כך שיש רכבים שצריך להוריד אותם מהכביש.

אופיר פינס-פז: רכבים ישנים, רכבים שעושים תאונות, שמאטים את התנועה.

אופיר פינס-פז: אפשר לקבל החלטות שהן לא פופולריות.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שצריך להוריד רכבים מהכביש.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שצריך לווסת את כמות כלי הרכב על הכבישים.

אופיר פינס-פז: שר התחבורה אמר שיש יותר מדי כלי רכב פר-כבישים.

אופיר פינס-פז: מי אמר שאסור לשקול כל הצעה?

אופיר פינס-פז: אני מציע לשקול כל הצעה, לא להסיר שום דבר מעל סדר-היום שלנו, ובכלל זה ההחלטה שבשנה אחת אי-אפשר לייבא יותר מ-X מכוניות למדינת ישראל, ובתמורה נפצה את היבואנים.

אופיר פינס-פז: זה שווה משום שמדובר רק בכסף, ולא בחיי אדם, תזכרו.

אופיר פינס-פז: אנחנו יודעים שיש לנו בעיה עם נהגים צעירים, עם נהגים חדשים, עם נהגים בשנת נהיגתם הראשונה.

אופיר פינס-פז: יש לנו בעיה.

אופיר פינס-פז: איך מטפלים בה?

אופיר פינס-פז: נמשיך לתת להם רשיונות בגיל 17.5?

אופיר פינס-פז: נמשיך לתת להם שיעורי נהיגה באותה מתכונת?

אופיר פינס-פז: מוכרחים לקבל החלטות בלתי שגרתיות.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכולנו – שרים, חברי כנסת, אנשי ציבור, בואו נפסיק להיות נחמדים ופופולריים.

אופיר פינס-פז: המדד של כולנו, כפי שאמרה מבקרת המדינה בדוח שלה, הוא רק מדד הנפגעים בתאונות הדרכים.

אופיר פינס-פז: שום דבר אחר.

אופיר פינס-פז: אל תסתתרו מאחורי שום דבר אחר.

אופיר פינס-פז: אנחנו נמדדים – הממשלה הזו, הכנסת, כולם – במספר האנשים שנהרגים.

אופיר פינס-פז: אפשר להיאבק בנגע הזה.

אופיר פינס-פז: היו מדינות שהצליחו לצמצם את מספרי הנפגעים משנה לשנה.

אופיר פינס-פז: אבל זה לא יכול להיעשות באמצעים שגרתיים.

אופיר פינס-פז: אני מציע שגם הבית הזה יפסיק לעסוק בנושא הזה רק במליאה.

אופיר פינס-פז: הגיע הזמן שבכנסת הזאת תקום ועדה מיוחדת – ואולי הציבור בחוץ אינו יודע שבכנסת אין יותר מדי ועדות סטטוטוריות; הגיע הזמן להקים ועדה סטטוטורית למאבק ולמלחמה בתאונות הדרכים, ויפה שעה אחת קודם.

אופיר פינס-פז: אני עצמי פניתי בעניין זה לוועדת הכנסת, על-פי הנוהג, אני מאוד מקווה שהעניין הזה אכן יתבצע.

אופיר פינס-פז: כל חלקי הבית יכולים להתאחד למען המטרה הזאת.

אופיר פינס-פז: אומנם, הנושא כביכול מטופל במסגרת ועדת הכלכלה, אבל הוא לא בראש סדר העדיפויות.

אברהם יחזקאל: מי אומר?

אברהם יחזקאל: צחי הנגבי הקים בזמנו ועדה עם אברום בורג.

נעמי חזן: נכון.

נעמי חזן: היתה ועדת משנה לנושא הזה בוועדת הכלכלה.

אופיר פינס-פז: לפי דעתי, כחבר כנסת אומנם חדש בבית הזה, במקום שזו תהיה ועדת משנה, זו צריכה להיות ועדה ראשית סטטוטורית, שגם תעזור לפתח מדיניות וגם תפקח על הביצוע של מדיניות הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שכך ייטב.

אופיר פינס-פז: זה צורך השעה.

אופיר פינס-פז: תודה.

נעמי חזן: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נעמי חזן: תרשה לי גם לברך אותך על נאום הבכורה שלך.

נעמי חזן: בתור ירושלמית, תענוג לברך.

דליה איציק: הוא מדבר כאילו זו כנסת חמישית בשבילו.

נעמי חזן: לא, זו כנסת ראשונה, אף-על-פי שהוא מתנהג כאילו זו כנסת חמישית.

נעמי חזן: הוא כבר הוכיח שהוא פעיל מאוד.

נעמי חזן: אני שמחה לברך אותו.

נעמי חזן: חבר הכנסת וליד צאדק, בבקשה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת חגי מירום.

נעמי חזן: אם הוא לא יהיה – חברת הכנסת סופה לנדבר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, התמזל מזלי לנאום אחרי חבר הכנסת אופיר פינס, בחור צעיר, בחור נמרץ, בחור שהגיע בזכות עצמו למקום הראשון בפריימריס במחוז ירושלים, דבר לא פשוט בגילו ובאופיו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: יש לי זכות גדולה לברך אותך מקרב לב בהצלחה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני בטוח שמהר מאוד תתאקלם בבית הזה, תדע את אורחות הכנסת ושיטותיה ואת סודות הפרלמנטריזם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הנאום שלך עכשיו הוכיח את כשרונך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מברך אותך ומאחל לך הרבה מאוד הצלחה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גברתי היושבת-ראש, כולנו כאן נהגים – בישראל ובכנסת – ואנחנו יודעים מה מתרחש בכבישים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני חושב, שעלינו לקבל החלטות דרסטיות, אמיצות, לביעור נגע התאונות, אף שאין כל תקווה לבער כליל את הנגע הזה, אלא רק לצמצמו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לדעתי, יש בנושא הזה בעיה חינוכית ממדרגה ראשונה, בעיה חינוכית שיש לטפל בה, ואיש לא הזכיר אותה כאן.

וליד צאדק חאג'-יחיא: במערכת החינוך בישראל ניפחנו את האגו שלנו במידה מאוד מאוד מופרזת, ולא טיפחנו באותו זמן את היחס, את אפיקי ההתייחסות לאחר, לשונה מאתנו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: צאו וראו מה קורה בכבישים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כשאנחנו נוסעים בכבישים, נראה לי שהדבר שהכי חסר לנו הוא סובלנות כלפי האחר, כלפי הנהג שאולי טעה, אולי היה פזיז מדי, אולי השתולל, ואנחנו, הנהגים האחרים, איננו מנסים לעזור לו בתיקון הטעות ובמניעת התאונה שעומדת להתרחש.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הדבר הזה צריך לדרבן אותנו לבדוק את עצמנו בתוך מערכת החינוך – איך להתייחס לזולת בסלחנות, בסובלנות, ולא לראות את עצמנו כמלכים על הכביש וכאנשים שיכולים ללמד אחרים ולא גם ללמוד מאחרים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הנושא הזה מצריך דיון בוועדת החינוך דווקא, ולא רק בבעיית החינוך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גם בכבישים משובשים אפשר למנוע תאונות, אם יש סובלנות, אם יש אורך רוח, אם יש נטייה לעזור ולמנוע תאונה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: נכון שהכבישים מלאים ברכבים, אבל אפילו בכביש ריק עלולות להיות תאונות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אם אדם אינו מוכן לעזור לזולתו על הכביש, אם לא נדע להתייחס לאחרים וננהג כאילו הכביש רק שלנו, זה דבר חמור מאוד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: זה משבר אופי רציני של החברה הישראלית, ויש לטפל בבעיה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה עוד דקה אחת כדי לעמוד על עניין חמור מאוד.

נעמי חזן: עוד משפט אחד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: תאונות הדרכים בקרב הערבים בישראל מתרבות, לא רק מפני שדרכי הגישה לכפרים הערביים משובשות, אלא גם בגלל תנאי העבודה של הערבים הישראלים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: רוב האוכלוסייה הערבית עובדת מחוץ למקומות המגורים, יוצאים בבוקר, בחשכה, וחוזרים בחשכת הערב.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בדרך כלל עובדים בעבודות פיסיות קשות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: כאשר הם חוזרים מאוחר וכאשר הם משכימים קום הם עייפים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: צריכה להיות להם יכולת עילאית להתגבר על העייפות שלהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אנחנו זוכרים את הטרגדיה שקרתה לא מזמן באזור מודיעין, שבה נהרגו עשרה אנשים מנצרת שיצאו לחפש עבודה ופרנסה למשפחותיהם, רחוק מאוד ממקום מגוריהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: גם את הגורם הזה צריך להביא בחשבון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: משרד התעשייה והמסחר והשרים במשרדים האחרים צריכים לדאוג לכך שערביי ישראל ימצאו מקומות עבודה ופרנסה בתוך יישוביהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה שחסר לנו זה לא רק כבישים טובים, תאורה נאותה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: חסרה לנו סובלנות, ועוד פעם סובלנות, ועוד פעם סובלנות, כדי שנתגבר על הנגע האיום והנורא הזה.

נעמי חזן: תודה לחבר הכנסת וליד צאדק, ובמיוחד על כך שהארת פן שעדיין לא דובר עליו.

נעמי חזן: חבר הכנסת חגי מירום, אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

נעמי חזן: חבר הכנסת מירום, עזור לי ודבר שלוש דקות בלבד.

חגי מירום: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מברך אותך, השר יצחק לוי, על מינויך לשר התחבורה.

חגי מירום: אני חושב שאחד המבחנים הרציניים ביותר שאתה תעמוד בהם באופן אישי הוא ביכולת להיאבק בנגע תאונות הדרכים.

חגי מירום: אני מסכים לדברים רבים שאמרו כאן חברי, שהעניין הוא קודם כול בחינוך, חינוך לסובלנות, חינוך לנהיגה בכביש, חינוך למילוי חוק וכן הלאה וכן הלאה.

חגי מירום: אני מסכים לדברים שאמרו חלק מהאנשים, שתלו את הקולר במצב הכבישים.

חגי מירום: יש מקום לשיפורים.

חגי מירום: מצב הכבישים שלנו בחלק מהמקומות הוא איום ונורא.

חגי מירום: חלק מהכבישים שלנו הופכים להיות כבישים קטלניים בגלל מצבם.

חגי מירום: אני מסכים גם לכך.

חגי מירום: גברתי היושבת-ראש, אני מסכים שחלק מהבעיה הוא באכיפה ובשלטון החוק.

חגי מירום: הדברים אינם לגמרי ברורים בתחום הזה.

חגי מירום: טוב היו עושים בתי-המשפט, טוב היתה עושה המשטרה, טוב היה עושה כל גורם המופקד על אכיפת שלטון החוק אילו עמדו באופן חד-משמעי וברור בשאלת תאונות הדרכים.

חגי מירום: אני מסכים שצריך לשקול החמרה בחקיקה.

חגי מירום: זה בית-המחוקקים, וכאן, בבית הזה, אפשר לגרום לכך שבאופן נורמטיבי החיים על הכביש ייראו אחרת – באמצעות חוקים קשים יותר, דרקוניים יותר ותובעניים יותר כלפי הנהג.

חגי מירום: אני מסכים עם חלק מהחברים המדברים על מצב הרכבים בכביש ואומרים שאצלנו בכבישים יש רכבים שאסור שימשיכו לנסוע.

חגי מירום: ויש רכבים שמבחינה טכנית מצבם מצוין, אלא שלית דין ולית דיין באשר להתנהגות נהגיהם בכביש.

חגי מירום: במיוחד נשא חן בעיני, אדוני השר, הפרק שאתה הקדשת בפתיחה שלך לבעיית המשאיות.

חגי מירום: אם יש גורם קטלני שבקטלנים על הכביש הישראלי – זו המשאית.

חגי מירום: והרי זו פרנסה, והרי המשק צריך להתגלגל על גלגלים של משאיות.

חגי מירום: זה לא פשוט, אי-אפשר להפסיק את נסיעת המשאיות בכביש.

חגי מירום: אבל, צריך לחשוב ולהרהר מחדש בשיטות חדשות ואחרות, שיסדירו את תנועת המשאיות בכבישים.

חגי מירום: אני יודע שבארצות מסוימות יש נתיבים מיוחדים למשאיות.

חגי מירום: הם לא מורשים בנסיעה מחוץ לנתיבים הללו, הם לא יכולים לנסוע מחוץ לנתיבים הללו.

חגי מירום: אם הם נוסעים מחוץ לנתיבים הללו, הם יורדים מן הכביש.

תמר גוז'נסקי: אצלנו משאיות אוהבות לנסוע בשני הנתיבים במקביל.

חגי מירום: ולא סתם, חברת הכנסת גוז'נסקי, אלא גם לעקוף זו את זו במהירות אפס, ולהפוך למטרד נורא בכביש, או להופיע כענקים בכביש, שמטאטאים הצדה רכבים קטנים ופגיעים.

חגי מירום: הכול נכון בעיני.

חגי מירום: אבל, על הכול, אדוני השר, עולה בעיני הצורך להכריז מצב חירום לאומי נוכח תאונות הדרכים, ואת זה נמנעו כל הממשלות הקודמות מלעשות.

חגי מירום: ואינני מסתכל על זה בראייה מפלגתית, כי בעיית תאונות הדרכים היא בעיה של כולנו.

חגי מירום: אנחנו הפגנו ברוב עוצמתנו ובכל יכולתנו במלחמת לבנון, כשנהרגו לנו 600 בנים, כי ראינו בה מלחמה מיותרת.

חגי מירום: אבל איננו יוצאים בהמונינו ואיננו נערכים למאבק בלתי מתפשר על חיי אדם, כשכל שנה יש לנו מלחמת לבנון נוספת.

חגי מירום: אני חושב שזה מחייב, ראשית – אני מגיע לסיום דברי, גברתי היושבת-ראש – התייצבות של ראש הממשלה בראש המערכה הזאת.

חגי מירום: זה סמל, זה סימון של כיוון, זו ראייה חדשה ושונה.

חגי מירום: ראשי ממשלות קודמות נמנעו מלעשות כן.

חגי מירום: אני אומר את זה ואני תובע את זה במפורש: יתייצב ראש הממשלה בראש ועדת שרים, או גורם ממלכתי אחר, למאבק בתאונות הדרכים.

חגי מירום: אני לא אומר את זה כעת לניגוח, אלא דווקא משום ראיית העוצמה המיוחדת שיש היום לתפקיד, שמאפשרת הסתערות על העניין הזה.

חגי מירום: אני מקווה שהוא יצליח.

חגי מירום: נגייס גם את התקשורת על כל ערוציה למאבק הזה.

חגי מירום: צריך לרכז את העוצמה שם.

חגי מירום: יבואו העיתונאים, יבואו כתבי הרדיו והטלוויזיה וייערכו למאבק משותף.

חגי מירום: אני מקווה, שהממשלה הזאת תקדם עד הסוף את הצעת החוק, שהתגלגלה כאן כבר כמעט אלי סיכום.

חגי מירום: צריך לסיים אותה כאן, כי היא נותנת כלים חדשים וטובים יותר.

חגי מירום: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת אפי אושעיה.

נעמי חזן: חבר כנסת שלא נמצא באולם מאבד אוטומטית את זכות הדיבור.

נעמי חזן: אם חבר הכנסת אפי אושעיה לא יימצא באולם, יבוא חבר הכנסת מאיר שטרית.

נעמי חזן: חברת הכנסת לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, זו לי הפעם הראשונה לעמוד על דוכן זה, וברצוני לנצל את ההזדמנות ולברך את הכנסת ואת השרים, ולאחל לכולנו עבודה פורייה.

סופה לנדבר: אשר להצעת החוק למאבק הלאומי בתאונות הדרכים – אני לא חושבת שבעניין הזה אהיה מקורית בנקודות שאעלה, מכיוון שכבר השתמשנו בכל המלים וכבר שמענו את כל הביטויים: אסון, אסון לאומי, מלחמה בתאונות בדרכים וכן הלאה.

סופה לנדבר: אבל בפועל המלים והביטויים בלבד אינם עוזרים, לצערי, ורק כאשר אסון דופק בדלת, אנחנו מרגישים פתאום שהעובדות ניצבות מול העיניים.

סופה לנדבר: אני רוצה לשתף אתכם באסון שקרה לנו בהתאחדות יוצאי ברית-המועצות, שאני יושבת-ראש בה.

סופה לנדבר: לפני שנתיים החלטנו לקיים פה, בירושלים, פסטיבל.

סופה לנדבר: היתה לי במאית, אשה נפלאה, חכמה, מוסיקלית מאוד, שבלילה אחד נהרגה יחד עם בעלה.

סופה לנדבר: ואנחנו עמדנו פה, בירושלים, בין הקבר שלה לקבר של בעלה, אחרי הגב של הבן שלה, שנשאר לבדו בעולם.

סופה לנדבר: החלטתי שזה הנושא שצריך ללכת ולהילחם בו.

סופה לנדבר: ועתה – להצעת החוק.

סופה לנדבר: יש בה כמה חלקים: חינוך והדרכה, אכיפה וענישה, הורדת לחץ בדרכים, רכב כבד ונוער בכבישים.

סופה לנדבר: אני חושבת שלנושא של נוער בכבישים אנחנו צריכים להקדיש זמן מסוים.

סופה לנדבר: חינוך והדרכה – סעיף 6(א) להצעת החוק.

סופה לנדבר: יש לחייב הדרכה על-ידי מורים מוסמכים.

סופה לנדבר: הצעת החוק אינה נותנת תשובה למי שאינו לומד במוסדות החינוך הפורמליים – נוער מנותק ונוער עובד.

סופה לנדבר: צריכים לבנות מערכות הדרכה, סימולציה, כמו שיש בכל המערכות במדינות מתקדמות – מכשירי סימולציה, תשדירים ותוכניות בטלוויזיה.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים להתחיל בבוקר ולסיים בערב בציון שמות האנשים שעברו על החוק, שמות של אנשים שגרמו לתאונות דרכים.

סופה לנדבר: התאמת נושאי האלימות מול שכיחות סוגי התאונות.

סופה לנדבר: ויש העניין של אלכוהול וסמים – סעיף 7(א)(3) – נהיגה בהשפעתם תחייב שלילה מוחלטת של רשיון נהיגה.

סופה לנדבר: אכיפה וענישה: אכיפה מוגברת וגלויה של משטרת ישראל.

סופה לנדבר: יש דרכים ומקומות שהם מסוכנים ביותר.

סופה לנדבר: אנחנו חושבים שהמשטרה צריכה לעמוד שם, ועלינו לראות אותה ולהרגיש שהיא קיימת במקומות האלה.

סופה לנדבר: ענישה מרתיעה, וכפי שאמרתי – פרסום שמות העבריינים בתקשורת.

סופה לנדבר: אני חושבת, שצריכים לשים דגש בהורדת הלחץ בדרכים, ולזה כבר התייחסו חברי כנסת.

סופה לנדבר: אני רוצה להוסיף את העניין של נוער בדרכים.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים להקדיש לזה תשומת לב.

סופה לנדבר: אם צריכים להעניש אותם – שלילת רשיון במקום ועונש לחצי שנה, ואם יש חזרה על העבירה – לשנה.

סופה לנדבר: את הצעירים צריכים לשלוח ללמוד, ועל הרכב צריך להיות שלט: נהג בלי רשיון, נהג בלימוד.

סופה לנדבר: אני חושבת שחלק מהנקודות שהעליתי הן נקודות חשובות ביותר.

סופה לנדבר: ולסיום דברי מעל במה זו – אני בטוחה, שיותר סבלנות וסובלנות, אדיבות ודרך-ארץ יסייעו לנו במידה רבה במלחמה בתאונות הדרכים.

סופה לנדבר: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

נעמי חזן: אני מברכת אותה על נאום הבכורה שלה ומברכת אותה על שהיא מחזקת את הנבחרת המדוללת של נשים בכנסת.

נעמי חזן: את ברוכה.

נעמי חזן: חבר הכנסת אפי אושעיה איננו באולם, אחריו – חבר הכנסת אברהם שטרן, ואחריו – חבר הכנסת סאלח טריף.

מיכאל קליינר: מכיוון שרוב הדוברים הם חברי כנסת חדשים, אי-אפשר לקרוא להם קריאות ביניים.

אברהם שטרן: אני מתיר לך.

נעמי חזן: לא בנאום הבכורה.

נעמי חזן: הנוהג והנוהל אוסרים זאת.

נעמי חזן: עוד יהיו לנו הרבה מאוד הזדמנויות לקריאות ביניים.

נעמי חזן: אנחנו רק מתחילים על מי מנוחות.

אברהם שטרן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה לברך את עמיתתי חברת הכנסת סופה לנדבר על דבריה הראשונים כאן – עולה ותיקה יחסית, כך נדמה לי, מגלי העלייה הקודמים יותר מברית-המועצות, פעילה בתחום העלייה בעיר מושבה אשדוד; היתה גם מורה לרוסית של ראש הממשלה הקודם – גם את זה אפשר לכלול בפרטים החשובים.

אברהם שטרן: אנחנו רואים שבינתיים היא התאקלמה והיא נושאת את דבריה בשטף ובביטחון.

אברהם שטרן: נקווה שעם הזמן היא תתרום לכנסת מדבריה ומניסיונה.

אברהם שטרן: בשבח לאל ובתודה לשולחינו ולבוחרינו, אני רואה זכות גדולה לעצמי לשאת דברים לראשונה מעל דוכן כנסת ישראל.

אברהם שטרן: הנושא שאנחנו דנים עליו הוא נושא חשוב מאוד – קדושת החיים.

אברהם שטרן: זה נושא שמצד אחד הוא קשור בצער, בשכול, בכאב, ומצד שני יש עליו קונסנסוס, כך נדמה לי, בקרב כל החברה, כל חלקי הבית.

אברהם שטרן: כולם מאוחדים סביבו.

אברהם שטרן: אפשר להגיד על ידידי הרב יצחק לוי, שזכה להיות שר התחבורה של עם ישראל, ושלא זכה ובאותו שבוע היה גל גדול מאוד, שטף של תאונות דרכים.

אברהם שטרן: לפי הסטטיסטיקה של החודש האחרון, חודש יוני: מתחילת השנה נהרגו 266 אנשים, בחודש יוני – 50, ובשבוע שעבר, השבוע האחרון של חודש יוני, 15.

אברהם שטרן: מתוך ה-50 שנהרגו, 16 נהרגו מפגיעת משאיות.

אברהם שטרן: הפרט הזה הוא חשוב.

אברהם שטרן: אני לא רוצה להלאות בסטטיסטיקה, אבל יש לומר, שעקומת תאונות הדרכים נמצאת כל הזמן בעלייה.

אברהם שטרן: המספרים ידועים, והם מגיעים ל-20,000 בקירוב מאז קום המדינה.

אברהם שטרן: זהו נושא שאי-אפשר לתקן בו בבת אחת הכול.

אברהם שטרן: למעשה הוא מקיף המון נושאי משנה, רשויות טיפול, משרדים שונים.

אברהם שטרן: אני מקווה, שאחת ההצעות תהיה, גם בעקבות החוק שהיה מונח על שולחן הכנסת בקדנציה הקודמת, לרכז את הדברים, לתאם, להקים ארגון גג, רשות-על, לתת לה את התקציבים המתאימים וכו'.

אברהם שטרן: אבל אין ספק, שהגורם האנושי הוא הגורם המרכזי שאליו צריך להתייחס, בצד גורם התשתיות, הכביש וכו'.

אברהם שטרן: דובר כאן על אכיפת החוק בצורה מחמירה יותר.

אברהם שטרן: אני מציע לשקול במשרד המשפטים שיפוט מהיר ואולי גם הקמת בתי-דין, אפילו ליליים – יעבדו, כמו בבתי-חולים, שתיים-שלוש משמרות, ויביאו לשיפוט מהיר.

אברהם שטרן: הנקודה החשובה בתחום הזה היא נושא המשאיות, כך נדמה לי.

אברהם שטרן: רק היום קראנו את עדותו של הנהג שהרג שלושה אנשים ואמר שהוא נהג ברציפות במשך 36 שעות, שבהן הוא נח בסך הכול שלוש שעות.

אברהם שטרן: אני רוצה להציע לכבוד השר ולרשויות לשקול אולי אפשרות של חקיקה, או תקנה, שלפיה בנסיעות ארוכות – ואגב, כך נעשה במטוסים – יש לדאוג שיהיו שני נהגים, שייקבע מקסימום ליחידת נהיגה ברצף, בלי מנוחה.

אברהם שטרן: אני חושב, שבקווים ארוכים שבהם קורות התאונות הקשות, כמו כביש הערבה, כביש הבקעה וכבישים אחרים, יש מקום לשקול זאת.

אברהם שטרן: זה יגרום אומנם לעלויות יתר לארגוני המשאיות.

אברהם שטרן: אבל נדמה לי, שמול קדושת החיים, כל הכאב והנזקים, הדבר הזה כדאי, וכדאי לשקול את הדברים.

אברהם שטרן: בתחום החינוך יש לפעול בבתי-ספר, בתנועות נוער, במתנ"סים, בצה"ל, בגיוס כל התקשורת, והדברים כבר נאמרו.

אברהם שטרן: אני חושב שצריכים להיות גם כמה סימנים בשטח; כבר הציעו זאת.

אברהם שטרן: יש מקומות, יש כבישים מועדים לפורענות, ובהם צריכים להיות שלטים האומרים: כאן נהרגו כך וכך.

אברהם שטרן: ביום שישי, ב-10:00, הודיע לי חבר ממחולה על שתי תאונות נוספות בבקעה.

אברהם שטרן: הוא הציע, שבכל מקום שבו קרתה תאונה יהיה פס אדום לרוחב הכביש.

אברהם שטרן: אינני יודע אם יראו עוד את הכביש.

אברהם שטרן: אני מצטער לומר זאת.

אברהם שטרן: אבל צריך לעשות כמה מעשים.

אברהם שטרן: צריך אולי להשאיר שרידי רכב; זה דבר קשה מבחינת איכות הסביבה, אבל יש מקום לשקול זאת.

אברהם שטרן: כל הדברים הם בבחינת: למען ישמעו וייראו; למען יראו וייראו.

אברהם שטרן: במקום זאת נאמר: "למען יראו וייראו".

אברהם שטרן: נקודה שנייה שאני רוצה להתרכז בה, בבחינת "עניי עירך קודמים", נוגעת לכביש הבקעה.

אברהם שטרן: ציין זאת כאן חבר הכנסת יהודה הראל.

אברהם שטרן: עשיתי חשבון שבכביש הזה משתמשים בערך שישה-שבעה חברי כנסת בכל שבוע: אני בא מקיבוצי עין-הנצי"ב בעמק בית-שאן; שר החוץ, שכני, דוד לוי, חגי מירום, אלי גולדשמידט, יהודה הראל, משה פלד.

אברהם שטרן: אנחנו רואים באמת את הכביש, את הפיתולים המסוכנים שלו, את העיקולים החדים, את התשתית הלא-טובה.

אברהם שטרן: קראתי בעיתון, ששר התחבורה החדש – ואני מברך אותו על כך – נתן הוראה להקצות 10 מיליון.

אברהם שטרן: ידוע לי, שהמועצה האזורית בקעת-הירדן דרשה 70 מיליון.

אברהם שטרן: זאת בהחלט התחלה נאה, אבל אני אומר שזה לא יפתור את כל הבעיות.

יאיר לוי: את 60 המיליון הנוספים צריך לבקש מסגן שר השיכון.

אברהם שטרן: בבקשה, בבקשה.

משה פלד: זו סיבה טובה לסלול את הכביש בגב ההר.

אברהם שטרן: בבקשה.

מיכאל קליינר: אתם עוברים עבירה על כללי הכנסת.

מאיר שטרית: אני מציע שתדונו בזה ביניכם לאחר שחבר הכנסת שטרן יסיים לנאום.

אברהם שטרן: אני רוצה לומר, שזהו כביש סואן, כביש מס' 90.

אברהם שטרן: לידיעת חברי הבית, כבוד היושב-ראש, זהו כביש האורך השני במדינת ישראל, אחרי כביש חיפה–תל-אביב, שהולך דרומה.

אברהם שטרן: הוא מוביל ממטולה ועד אילת.

אברהם שטרן: נדמה לי, שגם מבחינה פוליטית – הוא נמצא בקונסנסוס של מרבית חלקי הבית.

אברהם שטרן: זה ודאי יהיה כביש שישרת את נמל אילת.

אברהם שטרן: נוסעים בו סמי-טריילרים, פול-טריילרים, טנקים של צה"ל, טנקים של חלב, טנקים של דגים ומכלים מכל הסוגים.

אברהם שטרן: מי שנסע בו ראה את הדברים.

אברהם שטרן: נקודה אחת שקשורה בכביש הזה – – –

מאיר שטרית: אם לא הבנת את הרמז – אזי אתה צריך לסיים.

אברהם שטרן: הבנתי את הרמז.

אברהם שטרן: אמרו, שחוץ מזה שאסור לקרוא קריאות ביניים, גם נוהגים בהתחלה בחסד עם חבר כנסת חדש.

אברהם שטרן: אבקש לנצל את זה, כי לקריאות ביניים הסכמתי.

אברהם שטרן: עוד נקודה אחת לפני שאביא ציטוט בסיום דברי.

אברהם שטרן: בתחילת כביש הבקעה, שמתחיל באזור בית-שאן, ליד צומת הקיבוצים הדתיים, טירת-צבי וכו', הכביש הסואן הזה עובר כבר היום בתוך שלושה מושבים, בביכורה, ברחוב וברוויה, ליד בית-הספר, ליד מועדון, בתוך הבתים של המושב.

אברהם שטרן: הדבר הזה לא ייתכן.

אברהם שטרן: המועצה האזורית בקעת בית-שאן נמצאת כבר חמש-שש שנים בדיון עם מע"צ על כביש עוקף, שיעקוף את המושבים ואת בית-שאן.

אברהם שטרן: אבל הדבר הזה נדחה בגלל סדרי עדיפויות ומגבלות תקציביות.

אברהם שטרן: אני מבקש ממשרד התחבורה, ממע"צ וכו', להביא בחשבון כביש כה ראשי שעובר בתוך מושב.

אברהם שטרן: אין לזה תקדים בשום מקום בעולם.

אברהם שטרן: נקודה אחרונה – אני רוצה לשבח גם את הרבנות הראשית, שיצאה השבוע בקריאה לכל בתי-הספר, לגבאים ולבתי-הכנסת להקדיש מחשבה לנושא.

אברהם שטרן: עניין קדושת החיים הוא ערך עליון ביהדות.

אברהם שטרן: אני רוצה לצטט את הגמרא במסכת מועד קטן, דף ה': בחמישה עשר באדר יוצא בית-הדין לקווץ את הדרכים, להוציא את הקוצים, את המכשולים, לתקן את הרחובות – "ומנין שאם לא יצאו ועשו כל אלו שכל דמים שנשפכו שם מעלה עליהם הכתוב כאילו הם שפכום.

אברהם שטרן: תלמוד לומר: והיה עליך דמים"".

אברהם שטרן: זאת אומרת, הרשויות חייבות בעניין הזה – בשפיכות דמים.

אברהם שטרן: אבל לא די ברשויות.

אברהם שטרן: צריך לומר שזאת מצווה שהיא על כל יחיד ויחיד.

אברהם שטרן: אומרת הגמרא במסכת סנהדרין: מכל מקום, הרי נצטווה כל יחיד ויחיד במצוות לא תעמוד על דם רעך – חזור על כל צדדים שלא יאבד דם רעך.

אברהם שטרן: זאת אומרת, כל אחד ינקוט כל האמצעים, ואם כולנו ניתן יד, רשויות כאחת וכל האזרחים, אני חושב שהנגע, הפגע הקשה הזה ילך ויקטן.

אברהם שטרן: זאת התקווה וזאת התפילה.

מאיר שטרית: אני מודה לחבר הכנסת אברהם שטרן.

מאיר שטרית: כמו שהוא אמר, לא תעמוד גם על זמן רעך.

מאיר שטרית: לכן, לא עמדתי על הזמן.

מאיר שטרית: אבל אבקש שלא לראות בזה תקדים.

מאיר שטרית: אני מבקש מהדוברים הבאים להקפיד על הזמן.

מאיר שטרית: שלוש דקות.

מאיר שטרית: אתם תשמעו צפצוף בזמן, ואבקש אז לסיים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סאלח טריף – איננו.

מאיר שטרית: משום כן, יבוא חבר הכנסת משה פלד.

מאיר שטרית: אני מתנצל בשמו של השר יצחק לוי.

מאיר שטרית: עליו להשתתף בחתונה מאוד חשובה, והוא לא יכול להישאר כרגע בכנסת.

מאיר שטרית: יחליף אותו השר אביגדור קהלני, והוא בדרכו לכאן.

יאיר לוי: ונמצא כאן גם סגן שר השיכון.

מאיר שטרית: וסגן שר השיכון כאן.

מאיר שטרית: השר קהלני בדרכו לכאן, והוא יגיע בתוך דקות אחדות.

נעמי חזן: צריך לחכות עד שיגיע שר.

יאיר לוי: סגן שר השיכון נמצא כאן.

נעמי חזן: סגן השר הוא לא חבר בממשלה.

מאיר שטרית: הוא שר בפועל.

יוסי כץ: לממשלה הקודמת זה לקח חמש שנים וחצי.

יוסי כץ: לזו – שבוע.

מאיר שטרית: חברת הכנסת חזן, חזקה על סגן השר – אפילו שהוא סגן שר הוא במעמד של שר.

מאיר שטרית: אנא, קראי את ההסכם הקואליציוני.

מאיר שטרית: לכן, אנחנו מקבלים אותו כשר לכל דבר.

מאיר שטרית: ידידי, חבר הכנסת משה פלד.

נעמי חזן: אני מתפלאה עליך.

נעמי חזן: סגן שר הוא חבר כנסת ושר הוא שר.

נעמי חזן: זה דורש את אישור הכנסת.

מאיר שטרית: זה נכון.

מאיר שטרית: אבל סגן שר שממונה על משרד ואין מעליו שר הוא בחזקת שר.

דליה איציק: איווט ליברמן – – –

מאיר שטרית: סמכויות המשרד בידיו.

מאיר שטרית: על כן אני חושב שנוכחותו של שר השיכון פה, ותיכף גם השר לביטחון פנים יהיה כאן – – –

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, היא התכוונה לאיווט ליברמן.

דליה איציק: היא התכוונה לומר שבלי איווט ליברמן אין ממשלה.

מאיר שטרית: חברת הכנסת איציק, כאופוזיציה תמיד התנחמנו בזה שצעקנו שאין שרים.

מאיר שטרית: עכשיו גם לכם מותר להתנחם, ואני מרשה לכם למחות ולצעוק.

דליה איציק: לנו זה לקח שלוש שנים.

דליה איציק: לכם – כל כך מהר?

מיכאל קליינר: להיפך, הם אולי מנסים להתרגל למשרד, ובעוד כמה ימים הם יגיעו הנה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת פלד, בבקשה.

משה פלד: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לברך את ידידי, את שכני למושבי בכנסת ולעמק, חבר הכנסת אברהם שטרן, על נאומו הראשון בכנסת.

משה פלד: אברהם שטרן, איש המפד"ל, התחיל את פעילותו הפוליטית כקומונר ב"בני עקיבא", וכך עלה בסולם ההייררכי של המפד"ל, של תנועת הכיפות הסרוגות, אלה שמובילים את ההתיישבות היהודית בארץ-ישראל בשנים האחרונות.

משה פלד: אני מברך אותך שתצליח ושעבודתך בכנסת תהיה פורייה.

משה פלד: לעצם הנושא – נדמה לי שאין מלה שלא נאמרה בכנסת מעל הדוכן הזה, נדמה לי שאין מלה שלא נכתבה בכל עיתון שהוא במדינת ישראל בנושא המאבק הלאומי בתאונות הדרכים, אין הצעה שלא הועלתה גם בוועדות הכנסת וגם מעל הדוכן הזה, אין רעיון, אין הגדרה שלא עסקו בה בנושא הזה של המאבק הלאומי בתאונות הדרכים; ולכן לא אעסוק בנקודה ספציפית או בנושא ספציפי שקשור לעניין הזה, למאבק הזה, שהוא קודש, אלא אגע רק בנקודה אחת.

משה פלד: נדמה לי, שרק דבר אחד עוד לא נעשה בכל המאבק הזה שנקרא: המאבק הלאומי בתאונות הדרכים – לא נלקחה המנהיגות ולא נלקחה הסמכות.

משה פלד: ואני שמח שידידי חבר הכנסת חגי מירום, שכבר איננו כאן, דיבר ישירות אל ראש הממשלה, ואני פונה מכאן ישירות אל ראש הממשלה הנבחר בנימין נתניהו: קח מנהיגות, קח סמכות, ותפעיל את כל הגורמים שעוסקים בנושא.

משה פלד: ישבנו היום בחדר ההרצאות של הכנסת, היו שם למעלה מ-50 איש, כל אחד מכיוון שונה – אחד מכיוון הוראת הנהיגה, אחד מכיוון החינוך, אחד מכיוון הפסיכולוגיה ואחד מכיוון התשתית; מכל הכיוונים ומכל הסוגיות שקשורות לנושא הזה.

משה פלד: אין תיאום ואין שום עבודה מתוכננת של הממשלה כולה.

משה פלד: אני כבר מסיים.

משה פלד: לכן נדמה לי, שמעבר לכל הרעיונות, לכל ההצעות, לכל הפעולות שצריך לעשות, רק פעולה אחת צריך לעשות היום: לקחת מנהיגות ולהפעיל את כל הגורמים בצורה הרצונית, יחדיו.

משה פלד: תראו, שר התחבורה עומד פה על הדוכן ואומר, בפתיחת הדיון: שמעתי – או שמחתי לשמוע שהמשטרה החליטה להגביר בחודש הקרוב את פעילות השיטור בכבישים.

משה פלד: השר הממונה מטעם ראש הממשלה שמע שהמשטרה הגבירה – וזה הסימפטום, רבותי, זה הסימפטום.

משה פלד: אין תכנון משותף, אין תיאום משותף, אין עבודה משותפת.

משה פלד: פה צריכה להיות מנהיגות.

משה פלד: ראש הממשלה – בזה תיבחן.

משה פלד: אם ממשלת אוסטרליה הצליחה לצמצם ב-45% את מספר ההרוגים בתאונות הדרכים, אין שום סיבה שממשלת ישראל לא תעשה זאת.

משה פלד: אם צה"ל הוריד כמעט לאפס את הנפגעים בתאונות הדרכים – נדמה לי שזאת הדוגמה הטובה ביותר – אין שום סיבה שממשלת ישראל לא תצליח במשימה.

משה פלד: אני מאחל גם לשר התחבורה וגם לשלום בן-משה, מנהל האגף לבטיחות בדרכים, שמילא את המשימה הזאת בצבא, הצלחה בתפקידם.

משה פלד: אני חושב שזה אחד התפקידים אולי הכי חשובים שיש בממשלה הזאת.

משה פלד: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת פלד.

מאיר שטרית: אני מזמין את חברת הכנסת דליה איציק, ואחריה – את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מאיר שטרית: חברים, אני חוזר על בקשתי, יש עוד רשימה ארוכה מאוד של חברי כנסת – להקפיד על הזמן, שלוש דקות.

מאיר שטרית: אני מברך את השר אביגדור קהלני כנציג הממשלה בישיבה הזאת.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, הכיסא הזה יאה לך – – –

מאיר שטרית: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני השר, אין זה סוד שבקדנציה הקודמת אני הקשיתי מאוד על חייו של שר התחבורה הקודם, ישראל קיסר.

דליה איציק: באחת מהשיחות הוא אמר לי: את אובססיבית; ואמרתי לו: יש לי סיבה.

דליה איציק: לצערי הרב, לא רק לי יש סיבה; לעם הזה יש סיבה להיות אובססיבי בגלל תאונות הדרכים, בגלל הרצח בכבישים.

דליה איציק: שר התחבורה איננו, אדוני השר, אבל אני מקווה שאתה תעביר לו את הדברים, ואני במקומו, גם לו היתה לי חתונה, אחרי דיון כזה הייתי מאחרת לחתונה ובכל זאת נשארת פה – אם מותר לי להעיר הערה קטנה כלפיו.

דליה איציק: בכל פעם, אדוני השר, כשמישהו מעלה רעיון, אומרים לו: גרמנו רפיון ידיים.

דליה איציק: את זה כבר עשו, את זה כבר אמרו, אתה חושב שעם זה לבד תצליח לצמצם את תאונות הדרכים?

דליה איציק: במלים אחרות, יש הרבה מאוד אנשים בבית הזה וגם מחוצה לו שרואים את תאונת הדרכים כאילו היא גזירה משמים, כמו בעיית מזג האוויר שמדברים עליה בשביל להשקיט את המצפון, אבל לא עושים ממש כדי לצמצם את התאונות.

דליה איציק: אני חושבת שהמדיניות הזאת יכולה להביא למדיניות של שב ואל תעשה.

דליה איציק: גם אנחנו, בממשלה הקודמת, עשינו הרבה מאוד, אבל לא עשינו די; לא עשינו די ולא הבאנו לתוך הבית הזה את הדרמה שהתחוללה בכבישים.

דליה איציק: אולי העם הזה משלם מחיר גם בשל כך שלא היינו ערים מספיק למה שהתחולל בחוץ.

דליה איציק: אני רוצה לבקש ממך, אדוני השר, כבר בפתח דברי, שלא תחששו להפעיל הרבה מאוד רעיונות, כי לגבי כל רעיון ודאי יהיה מישהו אחר שיאמר לך שהרעיון איננו מקורי.

דליה איציק: באופן בין-תחומי, מערכתי, צריך להפעיל כמה דברים בעת ובעונה אחת, ואני רוצה להציע הצעה לראש הממשלה שרק עכשיו נבחר.

דליה איציק: אגב, אני מוכרחה לומר לכם, שהסתכלתי על מצעד הרעבים שהגיעו לדלתו, עליכם השרים, ולא ראיתי שר אחד, לא ראיתי מפלגה אחת שאמרה לו: תשמע, זה התנאי שלנו, אנחנו נצטרף אם נראה אותך כחלק במאבק הזה.

דליה איציק: ואתה מסתכל על העם הזה ואולי אתה אומר: מסכן העם הזה שאנחנו מנהיגיו, כי אנחנו באים לבית הזה, נואמים נאומים דרמטיים ואחר כך הולכים הביתה.

דליה איציק: אני גם רוצה לבקש מראש הממשלה, שלא נמצא כאן – בדיון כזה הוא צריך להיות כאן; אני רוצה לבקש ממנו – הוא יכול לבקש, מצדי, רשות מאיווט ליברמן, אם הוא לא יכול לעשות זאת בעצמו, אבל אני באמת רוצה להגיד לו, שהוא הצליח יפה מאוד בבחירות בהפחדה של העם הזה בטרור; באמת הצליח, ואני מצדיעה לו על זה.

דליה איציק: אני אומרת זאת לא בשביל ההקנטה.

דליה איציק: הוא הצליח.

דליה איציק: אי-אפשר להבחין בין דם לדם; יש טרור בכבישים.

דליה איציק: כמו שהוא הצליח להפחיד את העם הזה בטרור אחר, בפיגועים אחרים, אולי הוא באמת צריך להצליח, בכשרון הבלתי רגיל שהוא הראה פה, להפחיד את העם הזה בטרור אחר, שיש עכשיו בכבישים?

דליה איציק: ואם הוא רוצה להשתמש בעזרה של ארתור – גם זה לא מפריע לי.

דליה איציק: ארתור עשה את זה מצוין, דרך אגב, היועץ המסתורי, אני אומרת זאת לא בציניות; בכל הרצינות – – –

מאיר שטרית: אני מקבל את דברייך ברצינות רבה, רק שאת צריכה לסיים.

דליה איציק: אני כבר מסיימת, אדוני היושב-ראש.

דליה איציק: אני חושבת שאולי היה כדאי לחשוב אפילו על ססמה כזאת או אחרת.

דליה איציק: איך הוא אמר?

דליה איציק: – אין סיבה להצביע; אולי יש קטל, יש רצח, אין סיבה לצאת מהבית.

דליה איציק: אולי משהו כזה, צריך לחשוב.

דליה איציק: אולי היה צריך לקחת את אריק שרון, שתופרים לו תיק ביזיוני מאין כמוהו, ואולי היה צריך להגיד לו: אדוני, אתה שנכשלת במלחמות אחרות, אולי במלחמה הזאת תנצח?

דליה איציק: אולי באמת במלחמה הזאת, במלחמת הכבישים – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

דליה איציק: אולי במלחמת הכבישים – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

דליה איציק: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, זה על חשבוני.

מאיר שטרית: חברים, לא מנהלים דיון על מלחמות עכשיו, רק על תאונות דרכים; מלחמה בתאונות דרכים.

דליה איציק: אולי במלחמה הזאת, במלחמת הכבישים, אתה תצליח.

דליה איציק: כי הוא בולדוזר, ובולדוזר, אם לא עוצרים אותו – יכול להיכשל; אבל אריק שרון, בסוגיה הזאת, יכול לנצח, ולכן אולי הוא ימנה אותו כשר לענייני תאונות דרכים ובאמת ייתן לו את הגיבוי כדי לשנות סוף סוף את המאזן הנורא הזה.

מאיר שטרית: חברת הכנסת איציק – – –

דליה איציק: משפט אחד אחרון, אדוני היושב-ראש – – –

מאיר שטרית: את יודעת שיש לי סימפתיה אלייך, אבל כבר קיבלת שתי דקות יותר.

דליה איציק: אני מוכרחה לומר לך שזה הדדי, אני מצטערת שאני אומרת לך זאת קבל עם ועדה; ושלא תשתמש בזה נגדי.

דליה איציק: אדוני השר, אני באמת רוצה לבקש ממך, אל תניחו למספרים האלה, שהתרגלנו אליהם – האוזן שלנו גסה והלב שלנו כבר לא רגיש; אל תניחו למספרים להכניס את הבית הזה לקיפאון, לסטגנציה.

דליה איציק: אני ממש מתחננת בפניך – תעשה כך שמה שקורה בכבישים יבוא לידי ביטוי, תנדנד לראש הממשלה; במלים אחרות – תשב לו על הצוואר, כי אין דרך אחרת, כי מוכרחים לעשות משהו בעניין הזה.

דליה איציק: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה לחברת הכנסת דליה איציק.

מאיר שטרית: אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו – חברת הכנסת נעמי חזן, ואחריה – חבר הכנסת מיכה גולדמן.

מאיר שטרית: אני מבקש להודיע, שמי שלא יהיה בזמן כשקוראים את שמו – תורו בטל.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הסוגיה הזאת – – –

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך שאני מאוד נהנה מהדרך שבה אתה מנהל את הישיבות – – –

מאיר שטרית: תודה רבה, חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

מאיר שטרית: איזה מחמאות.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש שטרית, המצב שלך בליכוד היה כמו אצלנו – – –

טלב אלסאנע: האווירה נעשית סימפתית במליאה.

מאיר שטרית: בפעם הבאה אני ארוץ אולי בפריימריס אצלכם.

אלי גולדשמידט: אתה יודע, אצלך לא נעים לי לקרוא קריאות ביניים.

טלב אלסאנע: אבל הנוכחות – כשאתה מנהל אירועים, יש השתתפות גדולה.

מאיר שטרית: אם מותר לי, לא על חשבון זמנך – הנה אני מודד את הזמן מהתחלה, מאפס.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אלסאנע, רק הערה אחת, ברשותך; ואני מודד לך את הזמן מחדש.

מאיר שטרית: חברי הכנסת, כל מה שאני רוצה לומר הוא, שאני בהחלט חושב, שאם יש ויכוח, אפילו חריף, אפילו ויכוח על הדבר החשוב ביותר בחיינו, אפשר לעשות אותו בצורה תרבותית ובמסגרת הזמן.

מאיר שטרית: אני חושב שבלוח הזמנים הנתון, אף שהזמן קצר, שלוש דקות – אפשר ללמוד מהאמריקנים בעניין הזה, ככל שהדברים מתומצתים היטב הם הרבה יותר חדים, הרבה יותר בהירים, ונקלטים הרבה יותר טוב על-ידי הציבור.

מאיר שטרית: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אצלנו בערבית אומרים: קצר ולעניין.

טלב אלסאנע: אבל גם בדיבור אפשר לתפוס אנשים על מהירות מופרזת, ואז יכולים לגרום לתאונות כאן, והתאונות יכולות להיות קשות.

טלב אלסאנע: כבוד השר, אני רוצה לציין, שהסוגיה של תאונות הדרכים היא לא רק תשתית, תשתית פיסית או תשתית אנושית.

טלב אלסאנע: יש בעיה.

טלב אלסאנע: אם מישהו מכם עבר על פקודת התעבורה – המערכת של החוקים, כל הפקודה על התקנות שבה, לדעתי מחויבת רביזיה ובדיקה מחדש, כי מדובר בסעיפים מאוד מסורבלים ולעתים לא מובנים ולא ברורים, טלאים על גבי טלאים, וכל פעם מוסיפים סעיף כאן, סעיף שם, מחמירים בפסילות, מחמירים בענישה וחושבים שעל-ידי כך פותרים את הבעיה.

טלב אלסאנע: פותרים את הבעיה גם על-ידי הדברים שנאמרו כאן – שיפור התשתית הפיסית של הכבישים, ובזה, לדעתי, גם חוסכים בתקציבים.

טלב אלסאנע: כי אם עושים את חשבון ההשקעות וההוצאות, הנפגעים וההרוגים בתאונות הדרכים – אני חושב, שכשחוסכים בחייהם של אנשים, לא רק חוסכים בסבלה של החברה כאן אלא חוסכים גם בהוצאה כספית, הבאה לפצות את מי שתלויים בהרוגים או את הנזקקים והאנשים שהפכו לסיעודיים בעקבות תאונות הדרכים.

טלב אלסאנע: לכן, כדאי להשקיע בתשתיות, אבל גם ניתן להשקיע בחינוך, איך לנהוג ואיך להתנהג, נוסף על החינוך על-ידי מורי הנהיגה.

טלב אלסאנע: החינוך הזה, לדעתי, ניתן להיעשות במסגרת בתי-הספר, במערכת החינוך.

טלב אלסאנע: אומנם מערכת החינוך התחילה לאמץ תוכניות בקשר לזה, אבל זה מאוחר, זה לא מפותח מספיק ולא חדר מספיק למודעות הציבורית.

טלב אלסאנע: ממשיכים לנהוג ברכב ולראות בו תעלול, משחק, הנאה, אבל לא רואים בו מכשיר מסוכן לנהג, לזולת.

טלב אלסאנע: נהגים שלא מתנהגים בנימוס ובצורה תרבותית, יכולים לסכן את עצמם ואת האחרים.

טלב אלסאנע: זהו חפץ מסוכן, כמו נשק, שצריך להתנהג אתו בזהירות.

טלב אלסאנע: יש לפתח את המודעות הזאת לסיכון שבנהיגה, לסיכון שבמכונית.

טלב אלסאנע: את הסיכון הזה לא רואים.

טלב אלסאנע: רואים את היופי שבמכונית, את התהילה, את הרכב כמתנה, כפרס, כהישג אדיר.

טלב אלסאנע: אבל לא שמים לב שהוא טומן בחובו סכנה.

טלב אלסאנע: על הסכנה הזאת אפשר להתגבר על-ידי נקיטת זהירות, על-ידי התנהגות סבלנית ומתוך סובלנות כלפי האחרים.

טלב אלסאנע: אני סבור שצריך לדאוג לחקיקה מחדש של כל סוגיית פקודת התעבורה.

טלב אלסאנע: בקשר למינויו של חבר הכנסת אריק שרון למלחמה בתאונות הדרכים, אני סבור שזו הצעה טובה, אבל ההצעה מסוכנת, כי הוא ינצל זאת למלחמה על הכבישים העוקפים, ינצל זאת לסלילת כבישים בגדה.

טלב אלסאנע: לעולם הוא לא ילך בכיוון הנכון, הוא ייסע בנתיב הנגדי, הוא יגרום להתנגשות, וההתנגשות הזאת לא תביא לידי כך שמישהו ייפגע, אלא שהעם כאן ייפגע והחברה כאן תיפגע.

טלב אלסאנע: לכן, טוב שיישאר בחוץ מאשר שיהיה בפנים.

מאיר שטרית: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

מאיר שטרית: אני מזמין את חברת הכנסת נעמי חזן.

מאיר שטרית: אחריה – חבר הכנסת מיכה גולדמן.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני רוצה להתמקד בנקודה אחת, והנקודה הזאת מתייחסת למשאיות ולכלי רכב כבדים על הכביש.

נעמי חזן: המספר הגבוה של תאונות שבהן מעורבים כלי רכב כבדים ואובדן החיים הקשור בתאונות אלה מצריכים נקיטת צעדים מאוד חריפים.

נעמי חזן: אדוני השר לביטחון פנים – ומותר לי גם לברך אותך עם כניסתך לתפקיד – אני רוצה להציע חמישה צעדים בכל מה שקשור למשאיות.

נעמי חזן: אני חושבת, שאם אנחנו נטפל ישירות בנושא כלי הרכב הכבדים, נוכל למנוע סדרה של תאונות, ובמיוחד תאונות קטלניות.

נעמי חזן: דבר ראשון ומאוד לא פופולרי: צריך לאסור את השימוש של משאיות בכבישים בין-עירוניים בשעות שיא.

נעמי חזן: הדבר הזה גורם להאטה וגם להתרגשות ולהתעצבנות של נהגים, וכתוצאה מכך – לתאונות.

נעמי חזן: דבר שני, יש צורך לחייב התקנה של מדי-נסיעה, מהירות ומרחק – טכומטרים – בכל כלי הרכב הכבדים ולבצע בדיקות טכומטר סדירות בדרכים על-ידי ניידות פיקוח.

נעמי חזן: צעד שלישי, להפעיל לפחות בשעות 10:00-07:00 ניידות ביקורת – דבר שנהוג, אגב, בצה"ל – שיעצרו משאיות ויבדקו את תקינות כלי הרכב, אופן קשירת הציוד ותקינות אמצעי ההיגוי.

נעמי חזן: נקודה רביעית, יש צורך להדק את הפיקוח על ביצוע החוק בכל הנוגע לחובת המנוחה של נהגים במשאיות.

נעמי חזן: נקודה אחרונה מכוונת לצבא-הגנה לישראל.

נעמי חזן: לאחרונה נודע, כי בצה"ל נוהגים לגייס מפעם לפעם עשרות בעלי רשיונות נהיגה במשאיות לצורך נהיגה פעילה.

נעמי חזן: הנהגים האלה אינם מאומנים לצורך העניין ולעתים אף לא נהגו כ-20 שנה בכלי רכב כבדים.

נעמי חזן: חושבים שבהכשרה של יומיים רענון פותרים את הבעיה.

נעמי חזן: אבל הדבר משול להפקדת נשק מסוכן בידי חייל לא מיומן, ועל כן הנוהג החדש בצה"ל צריך להיפסק.

נעמי חזן: לפי דעתי, אם יאמצו את חמשת הצעדים הללו בנוגע למשאיות ולכלי רכב כבדים, יש פעולות מאוד קונקרטיות, מאוד ספציפיות, שיהיו להן רק תוצאות ברוכות.

נעמי חזן: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: תודה רבה לחברת הכנסת חזן.

מאיר שטרית: הנה דוגמה קלסית – איך היא סיימה בפחות משלוש דקות ואמרה את כל מה שהיה לה לומר.

מאיר שטרית: אני מזמין את חבר הכנסת מיכה גולדמן.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

מאיר שטרית: ממנה תראה וכן תעשה.

מיכה גולדמן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת החדש, חבר הכנסת דן תיכון, על היוזמה שלו לקיום הדיון לאחר שבוע קשה, חודש קשה, שנה קשה, שנים קשות שאנחנו עוברים עם תאונות קשות.

מיכה גולדמן: אני חושב שאין יום שאנחנו לא שומעים ויודעים על הרוג, ולצערי הרב לפעמים זה מגיע גם למספר גדול יותר.

מיכה גולדמן: אני רוצה לומר את הדברים לכל אלה אשר שותפים למאמץ הגדול לצמצום מספר תאונות הדרכים.

מיכה גולדמן: אני אומר לצמצום מספר תאונות הדרכים, אני אומר לך, אדוני השר לביטחון פנים, אני אומר זאת גם לאותם אנשי משרדים, כמו חברי שלום בן-שלום שהוא הממונה החדש על נושא הבטיחות.

מיכה גולדמן: אני הכרתי אותו – – –

מאיר שטרית: שלום בן-משה.

מיכה גולדמן: שלום בן-משה.

מיכה גולדמן: אני מכיר אותו כשלום.

מיכה גולדמן: אני מכיר אותו מתפקידיו הקודמים, והזכרתי לו לא מזמן את הסרט שהוא הפיק עוד בגולני על המאמץ הגדול בתוך הצבא לצמצם את מספר התאונות, ואני יודע שהוא בא עם רקע, הוא בא עם ניסיון, ואני בטוח שהוא גם יצליח.

מיכה גולדמן: ההצלחה היא של כולנו.

מיכה גולדמן: אני מכיר גם את חברי במשרד התחבורה, ואני מכיר גם את חברי במשרד החינוך.

מיכה גולדמן: אני הייתי ממונה על הנושא הזה במשך ארבע שנים כסגן שר.

מיכה גולדמן: יושב פה משה בקר, ויושב פה לינק, ויושבים פה חברים רבים שליוו את הנושאים האלה.

מיכה גולדמן: אני אומר כאן, מעל הבמה, רבותי, במאמץ למניעת תאונות דרכים אין אופוזיציה וקואליציה, יש מאמץ משותף של כולם.

מיכה גולדמן: אנחנו כאופוזיציה, ואני אומר את זה לפחות בשמי, נסייע לכם, אדוני השר לביטחון פנים; הבעיה שלנו היא אכיפה, בתי-משפט, ויותר ויותר סיוע למשרדי הממשלה, כדי שנצמצם את מספר תאונות הדרכים.

מיכה גולדמן: במשרד החינוך נעשה מאמץ גדול בארבע השנים האחרונות; ונכון אמרת בריאיון ברדיו לפני כמה ימים: זה מתחיל בחינוך.

מיכה גולדמן: ובמשרד החינוך עושים מאמץ.

מיכה גולדמן: התחלנו במאמץ גדול בתוכנית הלימודים, החל מגן-הילדים, דרך בתי-הספר היסודיים, ומבחן תיאוריה בכיתה י"א.

מיכה גולדמן: המשטרה צריכה להגביר את הנוכחות שלה.

מיכה גולדמן: משרד המשפטים ובתי-המשפט צריכים לעשות מאמץ גדול.

מיכה גולדמן: משרד התחבורה צריך להשקיע בתשתיות ובכבישים, וכך גם מע"צ במשרד הבינוי והשיכון והרשויות המקומיות, וצריך להטיל קנסות גבוהים כדי שהנהגים יעשו את המאמץ.

מיכה גולדמן: שמעתי על מבצע שנעשה בכמה מדינות, שלקחו את הנושא הזה כנושא מרכזי.

מיכה גולדמן: אפשר לעשות את זה, אפשר לצמצם את תאונות הדרכים.

מיכה גולדמן: אם נפתח את המודעות לנושא ונפעל יחד, נצליח לצמצם את תאונות הדרכים ולראות את פירות המאמץ.

מיכה גולדמן: והעיקר – שנוכל לבוא יחד בעוד שנה ולבחון האם המאמץ המשותף הזה באמת נשא פרי.

מיכה גולדמן: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה לחבר הכנסת גולדמן.

מאיר שטרית: אני מזמין את חבר הכנסת קליינר.

מאיר שטרית: אחריו – חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ואחריה – חבר הכנסת סאלח טריף.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר לביטחון פנים, שהחליף את שר התחבורה, אבל בהחלט גם למשרד שלך יש נגיעה, ונגיעה חשובה, לנושא שאנחנו מדברים עליו.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, כאשר מדברים על הנושא הזה יש נטייה לחשוב, שכל מה שנעשה אולי לא יפתור את הבעיה.

מיכאל קליינר: כמו מזג האוויר – נדמה לי שזה כבר נאמר כאן – כולם מדברים עליו, אף אחד לא תורם לשינויו או לשיפורו.

מיכאל קליינר: אילו הייתי שותף לדעה הזאת, לא הייתי עומד כאן על הדוכן.

מיכאל קליינר: אני חושב שבהחלט ניתן לשנות.

מיכאל קליינר: יש דוגמאות בעולם, וגם בישראל, לכך שמלחמה נמרצת, עקיבה, בלתי מתפשרת, בתאונות הדרכים, נושאת פרי.

מיכאל קליינר: אתן אולי דוגמה עצובה, שנוגעת לבית הזה, ולפחות לי יש נגיעה אישית אליה.

מיכאל קליינר: יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת מיכה רייסר, זיכרונו לברכה, נהרג בתאונת דרכים בגיל צעיר, בדרכו לירושלים.

מיכאל קליינר: הוא לא נהג ברכב.

מיכאל קליינר: הרכב סטה למסלול הנגדי.

מיכאל קליינר: מכונית שבאה מירושלים נסעה במהירות רגילה ונכנסה בו.

מיכאל קליינר: המכונית הזאת היתה נהוגה על-ידי מי שהיתה אז חברת הוועד המנהל של רשות השידור, חברת הכנסת דהיום דליה איציק.

מיכאל קליינר: מיכה רייסר, זיכרונו לברכה, נהרג.

מיכאל קליינר: חברת הכנסת איציק נפצעה.

מיכאל קליינר: וכפי שהיא אמרה כאן לשר התחבורה, עד היום יש לה טראומה בנושא.

מיכאל קליינר: בעקבות התאונה זורזה הקמת גדר ההפרדה בין המסלולים בכביש המהיר בין ירושלים לתל-אביב.

מיכאל קליינר: אילו היתה גדר ההפרדה קיימת אז, ביום התאונה, קרוב לוודאי, לפי דעת המומחים, שהתאונה לא היתה מתרחשת.

מיכאל קליינר: אולי הוא היה פוגע בגדר, נזרק; לא היה פוגע ברכב שבא ממול; וחיי אדם, במקרה זה חבר כנסת, היו ניצלים.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש בהחלט לבדוק כל הצעה.

מיכאל קליינר: ובמגבלות הזמן העומד לרשותי, אני רוצה להציע בקצרה כמה הצעות.

מיכאל קליינר: אני מציע שהפרוטוקול של כל הדיון הזה, עם כל ההצעות של חברי הכנסת, יועבר לשר התחבורה.

מיכאל קליינר: אני ישבתי בדיון ושמעתי את חלקן; היו הצעות טובות, מקוצר זמן לא אחזור על אלה שהיו פשוט מצוינות.

מיכאל קליינר: אבל אני מציע, שבעתיד נבקש גם דיווח משר התחבורה לגבי דינן של ההצעות וההתייחסות אליהן.

מיכאל קליינר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להציע בצורה טלגרפית כמה הצעות.

מיכאל קליינר: אנחנו במאה ה-20, אני מציע להשתמש בסימולציה.

מיכאל קליינר: לטייסי חיל האוויר עושים סימולציות פעם בשנה.

מיכאל קליינר: נהגי משאיות ונהגי אוטובוסים צריכים לעבור פעם בשנה קורס סימולציות עם מבחן בסופו.

מיכאל קליינר: אני מציע, שלימוד הנהיגה, נוסף על התיאוריה והמבחן המעשי, יכלול גם קורס בסימולציה של מצבים קשים, שבסופו בחינה שהנהג יצטרך לעבור אותה; ומי שלא עובר אותה, יעשה קורס נוסף.

מיכאל קליינר: אני חושב שלימודי הנהיגה צריכים לכלול גם נהיגת לילה וגם נהיגה בכבישים בין-עירוניים.

מיכאל קליינר: לגבי סוגיית הנהגים החדשים, אני חושב שצריך למצוא דרך שלפיה נהג צעיר ייסע לפחות כמה עשרות שעות בלוויית מבוגר.

מיכאל קליינר: אפשר לוודא את זה, זה עניין טכני, אולי על-ידי תצהירים.

מיכאל קליינר: כי יש בעיה, לצד הנהגים הטובים והמנוסים, המקצועיים, שמזלזלים, יש הנהגים החדשים, שעוד יש להם בעיה של ביטחון עצמי וחוסר תפיסת כביש.

מיכאל קליינר: אני חושב, שאם אפשר יהיה לחייב אותם לנסוע פרק זמן מסוים בלוויית מבוגר, זה יהיה דבר מועיל.

מיכאל קליינר: ודבר אחרון ששייך לשר – נהגים אלימים, זיהוי של נהגים אלימים, כולנו יודעים במה מדובר, שעוברים ממסלול למסלול, שמתפרעים.

מיכאל קליינר: אני חושב שפה צריכה להיות החמרה בענישה, צריך להיות טיפול מיוחד, אולי הענקת סמכויות לשוטרים בכירים להורדה מיידית מהכביש למשך שבוע של כל מי שנוהג באלימות.

מיכאל קליינר: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת קליינר.

מאיר שטרית: אני מזמין את חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

מאיר שטרית: זו גם הזדמנות בשבילי לברך את חבר הכנסת קליינר.

מאיר שטרית: הוא אומנם לא חבר חדש ממש בכנסת, הוא חבר חדש-ישן.

מאיר שטרית: אני מברך אותו על שובו לכנסת.

מאיר שטרית: כמו שאני זוכר, הוא היה פעיל מאוד בכנסת שהיה בה.

מאיר שטרית: אני בטוח, שגם בכנסת הזאת עוד תשמעו אותו רבות מעל הבמה הזאת, נאבק על הנושאים שהוא מאמין בהם.

מאיר שטרית: אני מאחל לו הצלחה רבה בתפקיד.

מאיר שטרית: חברת הכנסת גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לכבוד הוא לי לברך את חבר הכנסת מיכאל קליינר על נאום הבכורה שלו בכנסת הארבע-עשרה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת מיכאל קליינר, שהוא עורך-דין במקצועו, כבר כיהן בכנסת העשירית ובכנסת השתים-עשרה.

תמר גוז'נסקי: ואין לנו אלא לומר, שהוא חבר כנסת של כנסות זוגיות.

תמר גוז'נסקי: כלומר עשר כן, אחת-עשרה לא, שתים-עשרה כן, שלוש-עשרה לא.

מאיר שטרית: אני מקווה שזה לא איחול.

תמר גוז'נסקי: אבל אפשר גם לשנות בעתיד.

תמר גוז'נסקי: הוא גם כיהן כיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה ותרם רבות לעבודת הכנסת.

תמר גוז'נסקי: אני מאחלת לו הצלחה בפעילות בכנסת הארבע-עשרה.

תמר גוז'נסקי: חברי הכנסת, חברות הכנסת, הנושא של תאונות דרכים מטריד כל אחד מאתנו באופן אישי, בדאגה לילדים, בדאגה לבני המשפחה, בדאגה הציבורית.

תמר גוז'נסקי: לכאורה, אין נושא מדובר יותר, אין נושא שכואבים אותו יותר, ובכל זאת המציאות טופחת על פנינו במספרים מחרידים של קורבנות, של תאונות, של הרוגים ופצועים.

תמר גוז'נסקי: חברי כנסת שדיברו פה תרמו היבטים שונים לדיון.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לתרום בשני נושאים.

תמר גוז'נסקי: הנושא הראשון הוא הנושא של השינוי בהתנהגות הנהג כשהוא עולה על הכביש.

תמר גוז'נסקי: ראיתי פעם סרט מצויר, שמראה איש חביב מסתובב בבית, בגינה, מדבר עם הילדים, והוא ממש חביב, ואחר כך הוא נכנס למכונית, מתיישב ליד ההגה, ופניו מתעוותות ונעשות פנים של חיה טורפת, והוא מתנהג אחרת לחלוטין.

תמר גוז'נסקי: וזאת השאלה, מה קורה לאנשים, ולצערי אני מוכרחה לומר בעיקר לגברים, שמתיישבים ליד ההגה ומתנהגים על הכביש בשיטה של "תפוס ככל יכולתך", כאילו הנסיעה בכביש לא נועדה אלא להוכיח עד כמה הם חזקים, עד כמה הם יכולים לדחוק את האחרים מהכביש, עד כמה הם יכולים להכריח את האחרים לפנות להם דרך, עד כמה הם יכולים להכריח את האחרים לזוז, משום שהם לא נעים במהירות שהם רוצים.

תמר גוז'נסקי: החשיבה הזאת, שהיא חשיבה מאוד אופיינית לטיפוס שאני חושבת שהוא טיפוס מזיק לחברה, הטיפוס המצ'ואיסטי, החשיבה שהייתי מגדירה אותה כחשיבה מאוד כוחנית, מאוד מיליטריסטית, היא אחד הדברים האיומים שמשפיעים על מספר התאונות.

תמר גוז'נסקי: הכביש יכול שיהיה רחב ביותר, למשל כביש בין-עירוני, ובכל זאת תמצא תמיד את הנהג שצופר לך מאחור, שמסתובב בין כלי הרכב כאילו הכביש הוא שלו, פרטי.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני חושבת שהנושא של התחשבות בזולת הוא נושא מרכזי חינוכי; אנשים שיתחשבו בזולת, שיבינו שהכביש לא שייך להם והוא לא הרכוש הפרטי שלהם, יתנהגו אחרת, ובשל ההתחשבות הזאת יהיו פחות תאונות.

תמר גוז'נסקי: הנושא השני שמטריד אותי הוא, שכולנו כנהגים רואים את העבירות, כועסים, כואבים, מתעצבנים, ולא יודעים בדיוק מה לעשות עם המידע הזה.

תמר גוז'נסקי: הרי כל אחד מאתנו יכול לשבת ולרשום עשרות עבירות שהוא רואה ביום.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על עבירות חמורות ביותר: עבירות של נסיעה על קו לבן, עבירות של עקיפה מסוכנת וכו'.

תמר גוז'נסקי: השאלה היא, מה אנחנו יכולים לעשות.

תמר גוז'נסקי: היו ניסיונות מסוימים להביא את כולנו לא רק לנהוג, באופן אישי, לפי הכללים, אלא לנסות להשפיע בדרך של תלונות.

תמר גוז'נסקי: הנושא הזה ירד, מצאו כל מיני בעיות משפטיות.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאי-אפשר לשים שוטר על כל נהג, גם אם נגדיל את מספר השוטרים.

תמר גוז'נסקי: משרד התחבורה והגופים הממונים והאחראים למניעת תאונות דרכים צריכים לחשוב, איך ניתן, ברמה המשפטית, להביא לכך שכל אזרח יהיה, באופן אישי, ממונה על הביטחון בדרכים.

תמר גוז'נסקי: תודה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

מאיר שטרית: אני מזמין את חבר הכנסת סאלח טריף, ואחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אני רגיל למצב הפוך בדרך כלל, אבל תרשה לי לברך אותך.

סאלח טריף: אני שמח שאתה מנהל את הישיבה – זו הפעם הראשונה שאני מדבר, בישיבה הזאת.

סאלח טריף: אני מברך גם את השר אביגדור קהלני, השר לביטחון פנים, בתקווה שהוא יצליח מאוד בתפקידו, כי זה חשוב מאוד לכולנו, לביטחון המדינה.

סאלח טריף: בנושא הזה קיימנו הרבה מאוד ישיבות ודיונים, קיבלנו החלטות, בכנסות רבות, ופעם אחר פעם חזרנו והמלצנו המלצות והתווכחנו.

סאלח טריף: לדאבוני הרב, הרבה לא התקדם.

סאלח טריף: אני רוצה לזכור את מה שעשינו בכנסת הקודמת בעניין הזה, אבל לפני זה אני רוצה לומר לכם: הרי השלטון התחלף בגלל נושא הביטחון האישי, אבל לדאבוננו הרב תראו מה קורה בכבישים – קטל איום ונורא.

סאלח טריף: השר אביגדור קהלני, אני בא מהצפון, ואין פעם אחת, לדאבוני הרב, שאני לא נתקל בתאונה כזאת או אחרת.

סאלח טריף: לפעמים אני משנה מסלול, עובר דרך הבקעה, ולדאבוני בפעם האחרונה שחזרתי לצפון היתה שם תאונה קטלנית.

סאלח טריף: זה כל כך נורא, כל כך קשה.

סאלח טריף: אני אומר לך: פה צריך להיות מישהו "משוגע", שיתפוס את העניין הזה ויעשה מלחמה, פשוט מלחמה, כי דבר נורא מתרחש בדרכים.

סאלח טריף: אני רוצה לקרוא היום לשר צחי הנגבי.

סאלח טריף: צחי הנגבי כחבר הכנסת, יחד עם חבר הכנסת לשעבר בורג, הלכו והחתימו כמעט את כל חברי הכנסת, גם את היושב-ראש, על הצעת חוק.

סאלח טריף: על הצעת החוק הזאת עשינו מלחמה כדי להביא, אולי, לאיזה שינוי בהקצבה הממלכתית, בכוחות שיקצו במשטרה, בדרכים שצריכים לשפר, בקצב שצריך לעשות את הכול.

סאלח טריף: היתה שם עבודה גדולה ורבה, כשכמעט כל סיעות הבית התאחדו למלחמה בתאונות הדרכים.

סאלח טריף: אני רוצה לקרוא היום לצחי הנגבי, לראש הממשלה, לכל השרים הנוגעים בדבר: תראו, רבותי, זה על מצפונכם, קודם כול, וזה גם על מצפוננו.

סאלח טריף: אנחנו פה הריבון ואנחנו נוכל להחליט.

סאלח טריף: תדע לך, השר קהלני, שיש מקומות שבהם קורות תאונות בגלל עקומה לא טובה שאפשר לתקן אותה.

סאלח טריף: הייתי עד לכך שלאחר שתיקנו עקומה מסוימת בגליל המערבי, לא היו עוד תאונות במקום.

סאלח טריף: אם ישפרו כבישים במקומות מסוימים, נחסוך הרבה חיי אדם.

סאלח טריף: תאמינו לי, שאם נעשה פעולות מיוחדות, נחסוך הרבה חיי אדם.

סאלח טריף: אם תהיה פעולת אכיפה נכונה, גם של משטרת התנועה, אדוני השר, שאתה ממונה עליה – שלא יעמדו עם מכמונת מהירות בכביש טוב וחדש בין כרמיאל לעכו, במקום שיש ירידה, ויתפסו את האנשים וירשמו להם דוחות, אלא ייקחו את הכבישים האדומים, יתפסו את הפינות הבעייתיות, ייתנו יותר אזהרות לתושבים מאשר רישום דוחות – יחסכו בחיי אדם.

סאלח טריף: אני אומר לך, כבוד השר, שגם משטרת התנועה, שתוגברה בשנים האחרונות, יכולה לעשות רבות לבלימה חלקית של תאונות הדרכים.

סאלח טריף: אני מקווה שכולנו כאחד נתאחד.

סאלח טריף: אולי זה יעזור ואולי נביא לכך שהממשלה תקצה יותר, תיתן יותר תשומת לב.

סאלח טריף: אולי ימנו שר שיהיה אחראי, שיהיה "משוגע" ויילחם בעניין הזה עד הסוף.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון, אחריו – חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

מאיר שטרית: אני מזמין את חבר הכנסת בנימין אלון.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בדיון שהיה היום ראיתי שוב, כמו שקורה לי בלימוד גמרא, שנכשלים לפעמים ביצר הרע של האינטלקטואלים למצוא איזו נקודת ארכימדס אחת שתפרק את כל הקושיות, איזה רעיון גאוני, שאחרים עוד לא חשבו עליו, שכשהוא יישלף, כל הדברים שמכבידים, כמו דומינו, כמו איזו תאונת שרשרת מבוימת, ייפלו בזה אחר זה.

בנימין אלון: חבר הכנסת שבח וייס דיבר על הגורם האנושי, אחרים דיברו על גורם התשתיות הפיסיות.

בנימין אלון: אני חושב, שקודם כול אנחנו צריכים להבין, שמלחמה מהסוג הזה, מלחמת "וחי בהם" של תאונות הדרכים, זו מלחמה ארוכה, שבה עצם הרצון למצוא גורם אחד יוצר איזה קוצר רוח שלא נותן לשמוע בסבלנות.

בנימין אלון: כל אחד בטוח – גם בקרב האנשים המקצועיים שעוסקים בזה, ויצא לי פה ושם לדבר אתם – שאצלו טמון הסוד.

בנימין אלון: הייתי ביוון, ראיתי שם מקומות שבהם מזג אוויר דומה לשלנו ומזג אנושי דומה לשלנו וכבישים דומים לשלנו, עם שני נתיבים בלבד, וכל אחד מפנה את מקומו ויורד לשוליים כשהוא צריך – השוליים מכוונים לזה – והוא יודע שאין בזה שום עלבון לגבריות שלו, למצ'ואיזם המדומה שלו.

בנימין אלון: דברים ניתנים לשינוי גם כשאין תשתית.

בנימין אלון: לעומת זאת, ציין פה חבר הכנסת קליינר, שיש עובדה, שברגע שסודרה גדר הפרדה, נמנע אובדן חיי אדם.

בנימין אלון: כביש שמציק לי תמיד, וקצת בדקתי מה יש בו, הוא אותו כביש קטן של 8 קילומטרים שמחבר את מנזר לטרון, צומת חטיבה-שבע, לצומת נחשון, שהוא כולו מלא פיתולים, ללא שום היגיון.

בנימין אלון: תכנון לשינוי הכביש הזה קיים משנת 1978 עד עכשיו.

בנימין אלון: ה"ירוקים" לא רוצים את זה, זה לא רוצה משהו אחר, צריך להסתדר עם אב המנזר, עם הקיבוצים ועם כולם, והיתה שם תאונה קטלנית שבה נהרגו שלושה סטודנטים לרפואה לא מזמן, מי שזוכר.

בנימין אלון: זה כביש דמים שיש בו פיתולים ארוכים שמכבידים על הנוסע, שאין בהם שום היגיון.

בנימין אלון: זה בפירוש עניין של תשתית, וברוך השם, התבשרתי שנפתח המכרז ובמע"צ ניגשים לעבודה, אם ירצה השם, בשנה הזאת.

בנימין אלון: אני יכול לומר רק דבר אחד: "הכול בידי שמים", כמו שכתוב, "חוץ מצינים ופחים".

בנימין אלון: יש דברים שהם בפירוש לא בידי שמים, כמו הפח הזה, כשלפעמים הפח נשבר ואנחנו נמלטנו, ולפעמים לא נמלטים ממנו.

בנימין אלון: תודה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת בנימין אלון.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת יוסי כץ.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בירכתי אותך מהספסלים, והפעם אני מברך אותך באופן רשמי.

אלי גולדשמידט: אני מברך גם את חברי וידידי, השר אביגדור קהלני.

אלי גולדשמידט: צמד המלים: השר אביגדור קהלני, נותן לי סיפוק רב, ואני אומר זאת במלוא הכנות.

אלי גולדשמידט: אמרתי את הדברים גם בשבוע שעבר – הדיון בנושא תאונות הדרכים הוא דיון מתסכל, משום שאנחנו מקיימים את הריטואל הזה אחת לכמה חודשים, בכל כנסת, בכל שנה.

אלי גולדשמידט: אנחנו יוצאים ידי חובתנו, ממרקים את מצפוננו על-ידי כך שאנחנו מבטאים את הדברים קבל עם ועולם, והולכים לבתינו, והעניין נמשך ונעשה חמור מיום ליום ומשבוע לשבוע.

אלי גולדשמידט: קודם כול, אני רוצה לומר מלת ביקורת ראשונה לממשלה: אני חושב שבדיון כזה, שפותח בעצם את הדיונים המהותיים של הכנסת לאחר שנבחרה הממשלה החדשה, בנושא שהוא כל כך קונסנסואלי ושייך לכל אחד מאתנו, מן הראוי היה שבנושא כל כך חשוב יכבד ראש הממשלה את הדיון בנוכחותו, ולו לחצי שעה.

אלי גולדשמידט: יש שר שמייצג את הממשלה כל הזמן.

אברהם הירשזון: זה מה שהיה אצלכם באופן קבוע.

אלי גולדשמידט: איך ידעתי שאתה תגיד את זה.

אלי גולדשמידט: זה היה כל כך צפוי.

אברהם הירשזון: ידעת שאומר זאת.

אלי גולדשמידט: זה היה כל כך צפוי.

אלי גולדשמידט: אבל אתם הרי ממשלה של מצוינות ומצוינים.

אלי גולדשמידט: מכיוון שעל-פי טענת

אלי גולדשמידט: כם אתם הרבה יותר טובים מאתנו, אנא, תוכיחו זאת לפחות בדבר האלמנטרי של נוכחות ראש ממשלה בדיון על תאונות דרכים שנעשה במיוחד עם פתיחת הכנסת.

אלי גולדשמידט: זה הכול.

אברהם הירשזון: אתה אפילו לא מתכוון לזה.

אלי גולדשמידט: תאמין לי שאני מתכוון לכל מלה.

אלי גולדשמידט: אתה מכיר אותי ואתה יודע שאני מתכוון לכל מלה.

אלי גולדשמידט: את דברי הביקורת שלי אני בדרך כלל משמיע במשורה, ואיני מפריז בהם.

אלי גולדשמידט: הנושא הזה מספיק חשוב כדי שראש הממשלה יימצא כאן.

אלי גולדשמידט: דבר שני הוא ההצעה שהצעתי בשבוע שעבר, והגשתי בכתב ליושב-ראש הכנסת.

אלי גולדשמידט: אני מציע אותה עכשיו פעם נוספת.

אלי גולדשמידט: יכול להיות שבהתחלה היא נשמעת – – –.

אלי גולדשמידט: אני חושב שכאן, מאחורי דוכן הנואמים, או מאחורי דוכן היושב-ראש, במקום שהמצלמה קולטת את הנואמים, צריכה להיות תצוגה אלקטרונית – במשך כל זמן דיוני המליאה – של הנתון של מספר ההרוגים מתחילת השבוע, ושל מספר ההרוגים מתחילת השנה, על מנת שכל חבר כנסת שיושב פה במליאה יראה אותם לנגד עיניו.

אלי גולדשמידט: אם הנושא אכן כל-כך חשוב, והכנסת כל הזמן מתלבטת במה היא תתרום את חלקה להסברה, חוץ מהדיונים הארוכים שלא יוצא מהם בסופו של דבר שום דבר – תקרין המצלמה לעיני כל אדם שפותח את הטלוויזיה ורוצה לראות דיון בכנסת, את ההתרעה הזאת עם מספר ההרוגים מתחילת השבוע ומתחילת השנה, והיא תהיה כל הזמן לנגד עיני צופי הטלוויזיה.

אלי גולדשמידט: יכול להיות שזה יחסוך חיים של אדם אחד, או של שני אנשים.

אלי גולדשמידט: אולי זה יעשה משהו, אם כל הזמן יראו את הנתונים מול העיניים.

אלי גולדשמידט: ודבר שלישי ואחרון: אנחנו יכולים לדבר על נושא תאונות הדרכים ומניעת תאונות הדרכים, וזה מסוג הנושאים שכולנו מומחים בהם.

אלי גולדשמידט: כל מי שיש לו רשיון נהיגה, מומחה לנושא.

אלי גולדשמידט: אנחנו יודעים לדבר הרבה מאוד על נושאים שכולנו מומחים בהם.

אלי גולדשמידט: אני לא רוצה לתת פה עצות.

אלי גולדשמידט: יש כאלה שמטילים את האשמה על המשאיות, יש כאלה שמטילים את האשמה על התנהגות הנהג הישראלי, ויש כאלה שידברו על החינוך – וכולם צודקים.

אלי גולדשמידט: יש דבר אחד: כסף, הרבה מאוד כסף.

אלי גולדשמידט: זה נושא שאי-אפשר לטפל בו ללא השקעות כספיות אדירות בתחומים השונים שיקבעו המומחים: אכיפת החוק על-ידי השר קהלני, התשתית על-ידי מע"צ, מערכת החינוך – בכל מקום חסר כסף לטיפול במניעת תאונות דרכים.

אלי גולדשמידט: אני מחכה לראות את המפלגה הקואליציונית שתכריז פעם אחת על משבר בגלל הנושא הזה.

אלי גולדשמידט: לא שאני מזלזל בנושאים אחרים, אבל משברים קואליציוניים עושים לנו חדשות לבקרים על נושאי הקצבות, דת ומדינה, הגולן, וכל הנושאים שכל אחד מהם הוא עולם ומלואו, ואני לא מזלזל בהם.

אלי גולדשמידט: פעם אחת יכריזו מפלגה או חברי כנסת על משבר קואליציוני בגלל נושא תאונות הדרכים.

אלי גולדשמידט: יש לי תחושה שהבעיה בנושא זה – ואני אומר זאת במרכאות – היא שהנושא שייך לכולם, לכל חברי הכנסת, ומכיוון שהוא שייך לכל חברי הכנסת, אין מי שנלחם בו את המלחמה האמיתית.

אלי גולדשמידט: אם כולם משוגעים לדבר, ואם האחריות מוטלת על כולם, בסוף אין אף אחד שלוקח את האחריות.

אלי גולדשמידט: זו הבעיה המרכזית בנושא זה.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת גולדשמידט.

מאיר שטרית: חבר הכנסת יוסי כץ, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת סאלח סלים.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, גם עבורי, כמי שהיה שכנו לספסל – אבל למעשה מדובר בכיסאות – של חבר הכנסת דאז, והיום השר אביגדור קהלני, אני מברך אותך.

יוסי כץ: אני משוכנע שתושבי מדינת ישראל יכולים להיות שקטים בכל מה שנוגע לאחריות לביטחון הפנים, אבל אינני בטוח שכך הדבר לגבי הביטחון בדרכים, ולאו דווקא בעטייך, אלא משום הפיצול הרב, ובעיקר הפיצול באחריות, הנוגע לנקודה זאת.

יוסי כץ: אני רוצה לחסוך שיחת טלפון אליך ולספר לך שני סיפורים מהשבוע האחרון אשר ממחישים עד כמה יש לנו בעיה: השבוע נסעתי לירושלים בכביש החוף.

יוסי כץ: אני נסעתי במהירות של 100 קילומטר לשעה, ועקפו אותי שני נהגי אופנועים במהירות מסחררת – להערכתי בין 150 ל-160 קילומטר לשעה, בזיגזגים פראיים בין המכוניות, בלחץ התנועה של הבוקר, כאשר הכביש לא ריק.

יוסי כץ: עקפו אותי בזיגזג, פשוט ניהלו מירוץ אופנועים על כביש החוף.

יוסי כץ: זה היה ליד מחלף פולג.

יוסי כץ: אמרתי: אני חייב לעשות משהו ולא לגלות אדישות.

שבח וייס: מותר לנסוע שם רק במהירות של 90 קמ"ש, לא 100 קמ"ש.

יוסי כץ: התקשרתי למוקד 09-100, ענתה לי בחורה נחמדה, שוטרת, ואמרתי לה: חייבים לעצור אותם.

יוסי כץ: היא אמרה לי: הנושא באמת רציני, אעביר את ההודעה למשטרת התנועה.

יוסי כץ: אמרתי לה שאעקוב אחר הנושא.

יוסי כץ: נסעתי והגעתי עד לפאתי תל-אביב, לא אופנועים ולא שום דבר.

יוסי כץ: אגב, אמרתי לה שאחד מהם לבש מדים, ואוכל לעצור בדרך כדי לזהות אותו; רק שיעצרו אותו.

יוסי כץ: לא קרה שום דבר.

יוסי כץ: הגעתי לתל-אביב, התקשרתי אליה, ושוב ענתה לי באדיבות.

יוסי כץ: שאלתי אותה: נו, מה עשית?

יוסי כץ: היא אמרה לי: העברתי את ההודעה, ואמרו לי שאין שום סיכוי לרדוף אחרי אופנוענים; המשטרה אינה מסוגלת לטפל בעניין.

יוסי כץ: אם הם יגיעו לתל-אביב ויפגשו אותם – משהו בסגנון כזה – אבל אין מה לעשות.

יוסי כץ: בקיצור, המשטרה איננה רודפת אחרי אופנוענים.

יוסי כץ: הם סיכנו לא רק אותי – את כל הנהגים, ואת עצמם כמובן.

יוסי כץ: הסיפור השני: כאשר הגעתי הבוקר לכנסת, שמעתי במהדורת החדשות שעומדים לדון כאן בנושא תאונות הדרכים.

יוסי כץ: נסעתי מקריית-טבעון, בעצם עד רמת-פולג, שם היתה תאונת דרכים, ולא ראיתי שום ניידת בדרך.

יוסי כץ: ומלה אחרונה לך, אדוני השר, ולראש הממשלה: במקום לחפש תיק לשר המיועד, לחבר הכנסת אריאל שרון, במקום לתפור תיק ולקחת פירורים מכל התיקים – אם הנושא הזה רציני, תואיל הממשלה ותמנה את אריק שרון כשר המלחמה בתאונות דרכים.

יוסי כץ: זה יבטא את החשיבות שהממשלה רואה במלחמה בתאונות דרכים.

עבד-אלוהב דראושה: אתה דואג לו.

עבד-אלוהב דראושה: חשבתי שרק המפגינים דואגים לאריק שרון, ואני רואה שגם אתה דואג לו.

יוסי כץ: שלא יחפשו לו תפקידים מתחת לאדמה, אלא ימנו שר אשר ייקח את העניינים בידיים, ירכז בידיו את כל הסמכויות, ואולי תצא מכך תכלית ראויה.

יוסי כץ: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

מאיר שטרית: העובדה שהיום שני חברי כנסת מטעם סיעת העבודה מציעים לראש הממשלה למנות את אריק שרון מראה שיש קונסנסוס לאומי לגבי יכולתו לבצע דברים.

שבח וייס: סימן שיש תאונות דרכים.

מאיר שטרית: אני מניח שראש הממשלה יקבל את הפרוטוקול ויקרא בו.

מאיר שטרית: אני מקווה שהוא יקבל את המלצתכם.

מאיר שטרית: הוא באמת יכול לעשות דברים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סאלח סלים איננו.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת אברהם הירשזון.

סאלח סלים: אני נמצא פה, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: הפסדת את התור, אדוני.

מאיר שטרית: אני מצטער.

סאלח סלים: הפסדתי או לא הפסדתי?

מאיר שטרית: אני מוכן.

מאיר שטרית: חבר הכנסת הירשזון טרם עלה לדוכן.

מאיר שטרית: בבקשה, חבר הכנסת סאלח סלים, בהתחשב בזה שהגעת לפני תחילת דבריו של הדובר.

אברהם הירשזון: כמעט תאונה עכשיו.

מאיר שטרית: לא, זה בסדר.

מאיר שטרית: הוא הגיע בדקה התשעים.

מאיר שטרית: בבקשה, חבר הכנסת סאלח סלים.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נושא תאונות הדרכים הוא נושא מכאיב מאוד והוא נוגע לכל המדינה, בלי הבדל בין יהודים לערבים.

סאלח סלים: זה נושא משותף, כי על אותם כבישים נוסעים גם יהודים וגם ערבים.

סאלח סלים: אני חבר הכנסת כשנתיים, והנושא הזה כבר עלה אולי עשרים פעם, ובוודאי הוא עלה עוד עשרות פעמים לפני השנתיים האלה.

סאלח סלים: לצערי הרב, התאונות עדיין קורות וההרג והסבל לתושבים עדיין נמשכים.

סאלח סלים: טוב שהכנסת דנה היום בעניין הזה, אבל שנים על גבי שנים דנים בנושא הזה, ובשטח, בכביש, עדיין נמשכים ההרג והסבל של התושבים.

סאלח סלים: חשוב מאוד שהכנסת תדון על כך, אבל בסופו של דבר התושבים, האזרחים, רוצים לראות פתרון.

סאלח סלים: אני חושב, שכל הדיונים מסתכמים בכסף, כי את הכול צריך לתרגם לכסף, מכל הבחינות, גם הרחבת כבישים, ואני חושב שהרחבת הכבישים היא נושא ראשון.

סאלח סלים: האמת היא, שהממשלה שכיהנה בארבע השנים האחרונות עבדה בצמתים – וכל האזרחים ראו את זה – עבדה ברחובות הראשיים, עבדה בהרחבה, אבל זה בא מאוחר, כי היום להגיע לחיפה, מרחק של 10 קילומטרים, לוקח שעה.

סאלח סלים: המדינה מלאה פקקים, לא רק בתל-אביב, במרכז; גם בצפון, בכל מקום, למרות כל העשייה של הממשלה הקודמת.

סאלח סלים: אני חושב שהיה פיגור משנים קודמות, כי הממשלות שקדמו לממשלה האחרונה לא השקיעו מספיק בתשתית.

סאלח סלים: הפחד שלנו, אדוני היושב-ראש, הוא שהממשלה החדשה לא תמשיך באותה התפתחות, באותו סיוע בנושא הכבישים, והפחד הוא שיתחילו להעביר את התקציבים להתנחלויות.

סאלח סלים: כן, זה לא מצחיק, חבר הכנסת הירשזון.

סאלח סלים: כמו שהיה לפני יותר מארבע שנים, בזמן הממשלות הקודמות.

סאלח סלים: איפה היה הכסף?

סאלח סלים: הוא היה בשטחים הכבושים, לצורך הקמת התנחלויות וכבישים עוקפים.

סאלח סלים: לכן לא ראינו את הכסף.

סאלח סלים: רק בתקופה האחרונה היתה עשייה.

סאלח סלים: עם כל הביקורת על הממשלה הקודמת, צריך לומר שהיא עשתה.

אברהם הירשזון: יש ביקורת.

סאלח סלים: יש ביקורת, כן.

סאלח סלים: הסכנה הקיימת היום היא, שהממשלה החדשה תחזור לכבישים עוקפים ולהתנחלויות, וזה יבלע את כל התקציב, ויימשך ההרג ויימשכו האסונות במדינה.

סאלח סלים: לכן חשוב מאוד להתריע על זה עוד היום, כדי שנמשיך לפתח את התשתית בתוך המדינה, בישראל.

סאלח סלים: משפט אחרון.

סאלח סלים: אפשר להגיד, שהמצב הכללי הוא מצב גרוע, וגרוע יותר המצב בסקטור הערבי, או במגזר הערבי.

סאלח סלים: עד היום יש כפרים שבהם כבישים שנסללו לפני עשרות שנים, והמגזר הערבי הוא חלק ממדינת ישראל.

סאלח סלים: אסור לממשלה או לממשלות לתת לאזרחים הערבים הרגשה כאילו הם במדינה אחרת, כאילו הם חיים בשכם.

אליעזר זנדברג: למה הממשלה הקודמת לא השקיעה שם?

סאלח סלים: הממשלה הקודמת השקיעה, אבל לא מספיק.

סאלח סלים: היא השקיעה, ובממשלות הקודמות היו אפס השקעות.

סאלח סלים: רק הממשלה הקודמת התחילה בהשקעות.

סאלח סלים: לצערי, זה לא מספיק, כי הבעיה במגזר הערבי היא שצריך לצמצם פיגור ואפליה של 45 שנה כלפי האזרחים הערבים.

סאלח סלים: לכן יש צורך באפליה מתקנת, כפי שאומרים, עד שנתקרב קצת למינימום האפשרי.

קריאה: מתי?

קריאה: אתה חושב שזה יקרה בזמן כלשהו?

שבח וייס: אני מודה לך.

סאלח סלים: אנחנו דורשים, וזו ססמה פוליטית, גם אנושית – שוויון.

סאלח סלים: אם זה יקרה – בזמני לפחות אני חושב שלא, אבל אולי זה יקרה בזמנם של הילדים שלנו.

סאלח סלים: אין להשאיר פער כזה ולתת לאזרחים הערבים הרגשה כאילו הם במדינה אחרת ולהכיר אותם רק בזמן מערכת הבחירות, וזה אמור לגבי כל המפלגות.

סאלח סלים: כולן מכירות את המגזר הערבי במערכת הבחירות.

סאלח סלים: לכן, יש צורך להשקיע ולצמצם את הפער.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת סאלח סלים.

שבח וייס: עכשיו חבר הכנסת אברהם הירשזון, ואחריו – חבר הכנסת משה שחל.

שבח וייס: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת עזמי בשארה, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אברהם יחזקאל.

שבח וייס: נא לנסות להצטמצם בשלוש דקות, חברים.

אברהם הירשזון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר לביטחון פנים, תרשה לי, ראשית, לאחל לך הצלחה רבה בתפקידך.

אברהם הירשזון: לקחת על עצמך תפקיד קשה, אבל כמי שמכיר ומוקיר אותך מניסיונות העבר, אני בטוח שתמלא את התפקיד על הצד הטוב ביותר, ועם ישראל יתברך בכך שאתה הוא השר לביטחון פנים.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת סאלח סלים, אני רוצה לומר, שיש דברים שבהם אין קואליציה ואופוזיציה, אלא יש דברים ענייניים, ותאונות הדרכים הן אחד הדברים האלה, ואזרחים יהודים ואזרחים ערבים שנהרגים או נפצעים בתאונות דרכים, לגבי זה היינו הך.

אברהם הירשזון: אלה בני אדם שנהרגים, ולכן צריך לתקן כבישים פה וצריך לסדר כבישים שם, ללא שום הבדל בין כפר ערבי לבין יישוב יהודי.

אברהם הירשזון: אבל אני רוצה לומר את דעתי בנושא הזה.

אברהם הירשזון: אני חושב שהנושא המרכזי הוא לא התשתיות, הנושא המרכזי בעניין תאונות הדרכים הוא הגורם האנושי, וכל בדיקה שעשו בעבר ועושים בהווה מוכיחה שהגורם האנושי במדינת ישראל הוא מאבות הטומאה של תאונות הדרכים.

אברהם הירשזון: אני חושב שתאונות הדרכים – וזה בוודאי על דעת כל חברי הכנסת – הן האויב מספר אחת של מדינת ישראל, שמפיל הכי הרבה חללים, מבוגרים וצעירים, נשים וילדים, וכל יום אנחנו שומעים על חללים חדשים, ודווקא בנושא הזה איננו ממקדים את המאבק ואת המלחמה המרכזית, כפי שאנחנו ממקדים בדברים אחרים.

אברהם הירשזון: לכן, אינני מקבל את דבריו של חבר הכנסת גולדשמידט, שאני מאוד מעריך אותו, אם ראש הממשלה יושב בדיון או איננו יושב.

אברהם הירשזון: יושב כאן שר נכבד מאוד בממשלת ישראל, וודאי שהוא לוקח את הדברים לתשומת לבו.

אברהם הירשזון: אני מוכרח לומר דבר נוסף.

אברהם הירשזון: נראה לי שהממשלה הקודמת לא הקדישה את מירב המאמצים למאבק בתאונות הדרכים, ואני הייתי אחד מחברי הכנסת שהעלו הרבה חוקים בנושא הזה, הרבה הצעות לסדר-היום, ותמיד פניתי לשר התחבורה ואמרתי לו: אדוני, אני מבקש, רק אל תדבר אתי בסטטיסטיקות, שתאונות הדרכים פחתו השנה ב-0.02% בהשוואה לשנה שעברה, כי זה לא מעניין אותי, משום שאנחנו סופרים את המתים ואת הפצועים מדי יום ביומו.

אברהם הירשזון: לכן, אדוני היושב-ראש, אפשר לדבר על נהגי משאיות, אפשר לדבר על נהגים צעירים בסופי שבוע, שבהם יש הרבה מאוד תאונות דרכים כתוצאה מכל הבילויים בסופי שבוע, ודיברנו רבות על כל ענייני החינוך, ואפשר להביא דוגמאות רבות אחרות.

אברהם הירשזון: אני חושב שאחד המבחנים המרכזיים של הממשלה הזאת יהיה: האם היא תתמקד בנושא תאונות הדרכים במאבק קצר מועד ובמאבקים לטווח ארוך.

אברהם הירשזון: זה צריך לכלול, נוסף על נושא האכיפה, גם חינוך שימנע תאונות דרכים בעתיד.

אברהם הירשזון: אני חושב שכל מערכת החינוך במדינת ישראל לא הצליחה ולא השכילה להכניס את נושא לימוד הנהיגה בבתי-הספר בצורה ובאמצעים שאפשר להכניס היום לקראת שנות האלפיים.

אברהם הירשזון: אנחנו מפגרים בשנות דור.

אברהם הירשזון: אני חושב, שמדינת ישראל צריכה להקים קבינט שבו ישתתפו שר התקשורת, שר החינוך, השר לביטחון פנים ושר התחבורה, כדי שיהיה צוות מחשבה בין-משרדי, שימצא את הפתרונות המתאימים למאבק מספר אחת, שהוא המאבק בתאונות הדרכים.

אברהם הירשזון: תודה רבה לך על אורך-הרוח, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: תמיד יש לי.

שבח וייס: אפשר לסכם את זה באופן תנ"כי:

שבח וייס: אם כל מחזיקי ההגה יסתכלו היטב על התמרורים, יהיה פחות נהי.

שבח וייס: חבר הכנסת עזמי בשארה איננו.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת אברהם יחזקאל.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, איך אומרים, נער הייתי וגם זקנתי ותרומתי לדיון משעמם זה, וסליחה על פסילתו של הדיון, היא לבוא ולומר: רבותי, אני שמח שהכנסת פותחת עוד דיון מדיוניה הרבים בסוגיית תאונות הדרכים.

אברהם יחזקאל: תרומתה של כנסת ישראל, לבד ממלל, לפתרון תאונות הדרכים שואפת לאפס, סליחה על הביטוי, ומן הראוי שכנסת ישראל תתעשת ותאמר, שגם דיון כזה אם אין לו השפעה אולי טוב היה שלא יתקיים.

אברהם יחזקאל: לא ייתכן לעשות גימיקים ומבצעים, וסליחה על האמירה הבוטה שלי, וכשאתה כבר הנואם ה-50 אין לך מה להוסיף, וכל המוסיף גורע.

אברהם יחזקאל: צריך לומר את האמת הזו.

אברהם יחזקאל: אני יודע שיש פה חברי כנסת חדשים, והם נרשמו לדיון, וכל אחד מחפש מה הוא יוסיף לנואם הקודם.

אברהם יחזקאל: אדוני השר, הגעת לממשלה בחודש שבו נהרגו 54 איש.

אברהם יחזקאל: נרצחו 54 איש בתאונות דרכים.

אברהם יחזקאל: אנחנו רצחנו אותם במו ידינו.

אברהם יחזקאל: אני מקווה, ואני מכיר אותך, שהיום בעוד ארבע שנים לא יירצח ולו אדם אחד בתאונות דרכים.

אברהם יחזקאל: אבל בוא תקבע מספר.

אברהם יחזקאל: אני רוצה שפעם יקבעו מספר.

אברהם יחזקאל: הממשלה שלי, הקודמת, לא קבעה מספרים.

אברהם יחזקאל: מה יש?

אברהם יחזקאל: אפשר לקבוע שבנושא המדיני רוצים להגיע לפשרה טריטוריאלית או לקו הירדן או לירושלים מאוחדת?

אברהם יחזקאל: אני רוצה לראות אותך ואת השר יצחק לוי ואת כל חברי הקונסנסוס; הרי מתי ידעתי ולמדתי שהנושאים לא עוברים בכנסת טוב, כלומר, הם לא אפקטיביים?

אברהם יחזקאל: כשיש קונסנסוס של כל סיעות הבית.

אברהם יחזקאל: על אילו נושאים יש קונסנסוס?

אברהם יחזקאל: בדיון על הסמים – כולם מסכימים שצריך להילחם.

אברהם יחזקאל: בדיון על תאונות הדרכים, כולם בעד פתרון הבעיה.

אברהם יחזקאל: ואתה גומר את הדיון, אתה יוצא מהחדר – היה כלא היה.

אברהם יחזקאל: אני מציע להפסיק עם הציניות הזאת, ואני אומר זאת במלוא הכאב.

אברהם יחזקאל: שמעתי את עצתו של היושב-ראש החדש והמכובד – להקים ועדה למלחמה בתאונות הדרכים.

אברהם יחזקאל: רבותי, קצת יותר רצינות.

אברהם יחזקאל: הרצח הזה בחברה הישראלית הוא באשמתנו.

אברהם יחזקאל: אנחנו יורים בעצמנו.

אברהם יחזקאל: בואו תקבעו, הייתי רוצה לשמוע מעל במת כנסת ישראל: אני, השר לביטחון פנים אביגדור קהלני – ואני מוקיר ומעריץ אותו אישית, והוא יודע זאת – מתחייב בפניכם לשאוף לכך שמספר ההרוגים, חס וחלילה, כל נשמה בישראל, לא משנה יהודית או ערבית, היא יקרה, אבל אני מתחייב לקבוע את מספר היעד השלילי 200.

אברהם יחזקאל: עכשיו יש 540 הרוגים.

אברהם יחזקאל: בואו נקבע: 200.

אברהם יחזקאל: יבוא השר יצחק לוי ויאמר: 200.

אברהם יחזקאל: זו מטרה.

עבד-אלוהב דראושה: אתה מתפשר על זה?

אברהם יחזקאל: לא.

אברהם יחזקאל: אתה מבין את הטרגדיה שלי?

אברהם יחזקאל: שאני יושב כאן ואומר, אני חותם על 200.

אברהם יחזקאל: כי זה היה 400 ונהיה 540.

אברהם יחזקאל: בעוד שנה, אם נמשיך עוד דיון עקר, המספר יגיע ל-700.

אברהם יחזקאל: בואו נהיה ריאליים, ריבון העולמים.

אברהם יחזקאל: לכן, מה שאני מבקש מכם זה רק מספרים.

אברהם יחזקאל: תאמין לי, כל הצעה שלי, יש לך 800 מומחים שייתנו לך הצעות טובות יותר.

אברהם יחזקאל: לכל הצעה שלי לשר התחבורה יש לו 900 מומחים.

אברהם יחזקאל: לא.

אברהם יחזקאל: אנא מכם, אמרו לעצמכם, אנחנו רוצים להגיע בתוך ארבע שנים למספר – אפס.

אברהם יחזקאל: אבל אם לא אפס, בואו נקבע מטרה.

אברהם יחזקאל: ואז כולם יהיו חכמים בעשיית מספרים.

אברהם יחזקאל: משפט אחרון: ראו, הקמנו מפלגה – ישראל בעלייה.

אברהם יחזקאל: הקמנו מפלגה כזו, אחרת, עדתית, חברתית, ש"ס.

אברהם יחזקאל: אני רוצה לראות, שאולי פעם, בכנסת העתידית, כיוון שהבחירות הן לראשות הממשלה, מי יודע אולי בעוד ארבע שנים תקום המפלגה לתאונות הדרכים.

אברהם יחזקאל: אולי היא תקבל שבעה מנדטים.

אברהם יחזקאל: תודה רבה לכם.

שבח וייס: נקרא לה "רכב ישראל ופרשניו".

זאב בוים: אבי, במקום להגיד 200, להגיד – בוא נציל 300.

שבח וייס: זה מה שחשבתי.

אברהם יחזקאל: אני מצטער, אבל בכוונה רציתי להיות נגטיבי.

זאב בוים: בוא נציל 300.

אברהם יחזקאל: הלוואי שנציל 500, אבל אנחנו לא מצילים.

אברהם יחזקאל: המלים יפות, אבל הן לא אומרות דבר.

שבח וייס: מפאת כבודו של יושב-ראש הכנסת, כאן צוין שהוא הציע ועדה, הרבה חברי כנסת הציעו כאן ועדה.

שבח וייס: בואו לא נרכז את האש על זה.

אברהם יחזקאל: ועדות כבר לא רלבנטיות.

שבח וייס: חבר הכנסת אליעזר זנדברג.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת שטרן, חבר הכנסת מיכאל איתן וחבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: בשעה 20:00 נפסיק את הדיון, אלא אם כן הוא יסתיים קודם לכן.

שבח וייס: כך ביקש יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת דן תיכון.

שבח וייס: ההמשך יבוא בסוף המושב הזה.

שבח וייס: בבקשה.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רציתי להעיר לחבר הכנסת יחזקאל, שלא נמצא כאן – הוא עלה על הדוכן ואמר שאין לו מה לומר.

אליעזר זנדברג: בכל זאת הוא הצליח לומר זאת בשלוש דקות וחצי.

אליעזר זנדברג: הישג כשלעצמו.

אליעזר זנדברג: אדוני היושב-ראש, נמצאים כאן עמנו ביציע מורים לנהיגה, חברי ארגון מורי הנהיגה בצפון.

אליעזר זנדברג: הם הגיעו לכאן ופגשו, אני מניח, רבים מבין חברי הכנסת.

אליעזר זנדברג: הם הם אמרו: אנחנו רוצים לתרום, אנחנו רוצים לסייע, אנחנו מוכנים וחושבים שיש בידינו לעזור במלחמה בתאונות הדרכים.

אליעזר זנדברג: הם בעצם מבקשים לצאת מהרכב, לבוא ולסייע בפיתוח או בשינוי של תרבות הנהיגה בישראל החל מן הגיל הרך.

אליעזר זנדברג: לבוא ולסייע בבתי-הספר, בגני-הילדים, ללמד מגיל צעיר ביותר מה המשמעות של זהירות בדרכים, של התנהגות בדרך במובן הנכון.

אליעזר זנדברג: ולא שהדברים אינם קיימים היום.

אליעזר זנדברג: הבן שלי, שגם הוא יושב ביציע, ירדן, למד בגן וגם בבית-הספר, בכיתה א', זהירות בדרכים.

אליעזר זנדברג: אבל הדברים עדיין מצומצמים, עדיין אינם ניתנים מן הזווית הנכונה, כפי שבאים ומסבירים אנשים שיושבים על-יד ההגה במשך שנים רבות, מלמדים ורוכשים ניסיון.

אליעזר זנדברג: הפנייה שלי לממשלה בנקודה הזאת – יש אנשים שמוכנים לבוא, לסייע ולתרום, יש להם ניסיון, יש להם יכולת, קחו את העזרה הזאת, הסתייעו בהם.

אליעזר זנדברג: אני יכול להביא כאן דוגמה, סיפור שאני לא יודע איך לכנות אותו.

אליעזר זנדברג: בשנת 1995 פרסם משרד התחבורה מכרז לבנייה של נהיגה ממוחשבת וסימולטור; המדען הראשי של המשרד הוציא מכרז.

אליעזר זנדברג: ארגון מורי הנהיגה בצפון החליט שחבריו משתתפים במכרז.

אליעזר זנדברג: הם בנו מכספם, בהשקעה של כ-120,000 שקלים, מכשיר, סימולטור כזה, כיתה ממוחשבת, שאפשר לשבת בה, לראות את הדברים וללמוד.

אליעזר זנדברג: עד היום עוד לא הגיעו מן המשרד לבדוק את המכשיר שנבנה, אותה כיתה ממוחשבת, ולהחליט האם היא ראויה לשמש במסגרת לימודים כזו או אחרת שמשרד התחבורה החליט להנהיג.

אליעזר זנדברג: אני חושב שזה בזבוז משווע גם של כספים, גם של משאב אנושי – אנשים שהשקיעו מחשבה, יוזמה ותכנון.

אליעזר זנדברג: אם הדבר קיים, אני קורא באמצעות השר לביטחון פנים, אבל בעצם לממשלה ולשר התחבורה, לבוא, לבדוק ולראות אולי אפשר להשתמש עוד בכלי אחד.

אליעזר זנדברג: מדובר בכלי שיכול לשרת את תושבי הצפון.

שבח וייס: הוא מבקש ממך, ידידי השר, שאתה תפתור את הפקק, פקק התנועה בין מורי הנהיגה למשרד התחבורה.

שבח וייס: זה לא פשוט.

אליעזר זנדברג: יש מחסור רציני בישראל, שמתבטא במחסור במגרשי החלקה ובמגרשי אימון למיניהם.

אליעזר זנדברג: זאת אומרת, יש מה לעשות בתחום.

אליעזר זנדברג: המצב איננו כזה שיש עודף ואתה יכול להגיד: תודה רבה, לא צריך.

אליעזר זנדברג: אבל אם כבר פרסמו מכרז ואם כבר הביעו דעה ממשלתית מוסמכת של המשרד שמעוניינים בכך, בואו נתקדם, בואו נעשה משהו חיובי בעניין.

אליעזר זנדברג: זו תרומתי הצנועה לדיון, בהתחשב בהערותיו של חבר הכנסת אבי יחזקאל.

אליעזר זנדברג: תודה רבה.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת יחזקאל הציע מפלגה.

שבח וייס: אני כבר חשבתי על ססמה למפלגת הנהגים: החיים תלויים על בלימה.

שבח וייס: חבר הכנסת שטרן איננו.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל איתן איננו.

שבח וייס: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, הבמה שלך.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת טופיק כטיב.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, השר לביטחון פנים, זו הזדמנות ראשונה לי לברך אותך עם כניסתך לתפקיד, ואני מאחל לך הצלחה.

עבד-אלוהב דראושה: חברי הכנסת, עצוב מאוד שעשרות בני אדם, אזרחים ישראלים, יהודים וערבים, נהרגו בחודש האחרון בתאונות דרכים.

עבד-אלוהב דראושה: עצוב לראות את התמונות, לראות את האירועים הללו.

עבד-אלוהב דראושה: אבל לא די להביע צער, ולא די לדרוש מהשר לביטחון פנים לאכוף את החוקים ושהמשטרה תפעל יותר, כי אני חושב שהמשטרה משקיעה מאמצים אדירים כדי לטפל בבעיה הזאת.

עבד-אלוהב דראושה: לא די לפנות אל השר ולהגיד לו: תשקיעו יותר מאמצים.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו צריכים לפנות אל הממשלה כולה, וקודם כול אל ראש הממשלה, שישקיעו יותר בתשתיות, בהרחבת הכבישים, בבניית כבישים, כדי שיהיה קל יותר לנהג הישראלי לנהוג.

עבד-אלוהב דראושה: אני עובר מדי שבוע בכביש הערבה, ואני אומר לכם שיש סכנת מוות יום יום לכל מי שעובר בכביש הזה.

עבד-אלוהב דראושה: זה כביש דמים, כביש של מוות, ואנחנו רואים את התוצאות.

עבד-אלוהב דראושה: אבל זה לא הכביש היחיד.

עבד-אלוהב דראושה: במדינה יש הרבה כבישים שהם כבישי מוות.

עבד-אלוהב דראושה: אם תיכנסו ליישובים הערביים, כמעט לכל היישובים הערביים יש כניסות מסוכנות, וכך גם ליישובים יהודיים קטנים.

עבד-אלוהב דראושה: אני יכול לומר על כביש הכניסה לאכסאל, זה כביש דמים באורך של כ-3 קילומטרים.

עבד-אלוהב דראושה: למרות ההבטחות שניתנו על-ידי משרד התחבורה זה כמה שנים, גם הממשלה האחרונה, שהיטיבה יחסית עם האוכלוסייה הערבית, השקיעה יותר בציבור הערבי, אבל הכביש הזה הוא עדיין כביש מוות, כביש מסוכן ביותר לכל מי שנוסע בו.

עבד-אלוהב דראושה: אני חושב שהבעיה היא קודם כול בהשקעת משאבים גדולים יותר בפיתוח התשתיות והכבישים במדינת ישראל, כיאה למדינה מפותחת, מדינה מתקדמת.

עבד-אלוהב דראושה: לא די לומר שלמדינת ישראל יש כוח אטומי וכוח כזה ואחר ולהתפאר שהיא מדינה חזקה מבחינה צבאית.

עבד-אלוהב דראושה: החוזק הפנימי הוא קודם כול בפיתוח תשתית נכונה, תשתית של כבישים וגשרים, שתמנע המשך הקטל בדרכים.

שבח וייס: זה היה משפט סיכום טוב מאוד.

עבד-אלוהב דראושה: עוד לא – – –

שבח וייס: עברת את הזמן.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני, אני רוצה לומר עוד דבר.

עבד-אלוהב דראושה: כמחנך, אני חושב שיש צורך להשקיע יותר בבתי-הספר, במועדונים, בהדרכה טובה יותר לנוער, לנהגים החדשים, ולהקשות במתן רשיונות נהיגה לצעירים.

עבד-אלוהב דראושה: אני אומר זאת, אף כי אני יודע שצעירים רוצים לקבל רשיון נהיגה.

עבד-אלוהב דראושה: הבן שלי, כשהגיע לגיל 17 רצה מאוד לקבל רשיון נהיגה כבר בגיל 17.5.

עבד-אלוהב דראושה: אבל אני חושב, שצריך להקשות על הצעירים הללו, כדי שילמדו טוב יותר איך לנהוג בכבישים ואיך להיות זהירים יותר בנהיגה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: חבר הכנסת טופיק כטיב, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

תאופיק חטיב: כבוד היושב-ראש, כבוד השר לביטחון פנים, חברי הכנסת, תאונות הדרכים הפכו מכת מדינה, מכה שברוב המקרים הינה תוצאה ישירה של הגורם האנושי.

תאופיק חטיב: בגלל התנהגות בלתי אחראית על הכביש מקופחים חיי אדם רבים.

תאופיק חטיב: יש נהגים, יותר מדי נהגים חובבנים, שרצים ואפילו טסים על הכביש, ופזיזותם וחוסר אחריותם גובים מחיר גבוה בחיי אדם.

תאופיק חטיב: יש נהגים יהירים במשאיות ובגוררים למיניהם, ששכחו או מחקו מהלקסיקון שלהם את המלים סבלנות, סובלנות וויתור, עושים בכביש ככל העולה על רוחם.

תאופיק חטיב: אכן אני מדגיש את הגורם האנושי כגורם מכריע במה שמתרחש היום על הכביש.

תאופיק חטיב: לכן, רבותי, צריך לשים את הדגש בגורם הזה יותר מאשר בגורמים האחרים, וזאת על-ידי הדרכה, השגחה והרתעה, שהרי ללא הדרכה, ללא השגחה וללא הרתעה נמשיך להידרדר לתהום המוות במהירות גבוהה, עם בלמים פגומים, ואולי בלי בלמים.

תאופיק חטיב: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לך על הדברים המתומצתים והחזקים.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת כטיב.

שבח וייס: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

שבח וייס: אחריו – חברי הכנסת סילבן שלום, נעמי בלומנטל, מאיר פרוש וצבי ויינברג.

שבח וייס: בבקשה, כבודו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדי, מכובדי השר לביטחון פנים, אני אדבר על פן אחר של תאונות הדרכים, לא אחזור לדוש באותם דברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין ספק שהבעיה כאובה ומקיזה את דמם של כל אזרחי המדינה, אבל אני חייב לציין, לצערי, שהבעיה הזאת מכאיבה במיוחד ויש לה פנים אחרות ביישוב הערבי במדינת ישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו אומנם 18%, או לכל היותר 20% מהאוכלוסייה, אבל חלקנו בתאונות הדרכים הקטלניות הוא 36%.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו רואים, שכתוצאה ממדיניות מפלה ובלתי צודקת, החלשים זוכים ליותר הקזת דם בתחום הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק שהכבישים לא מפותחים, לא רק שאין תקציבים, לא רק שאין אפשרות לנסוע בבטחה לפחות כמו ביישובים אחרים, אלא התושבים הערבים, החלשים מבחינה כלכלית, זוכים תמיד בכלי הרכב הישנים והמיושנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם כלי הרכב ישן ומיושן וחלקי החילוף יקרים מאוד, חזקה על בעליו שהוא לא מצליח לתקן אותו בצורה נכונה ולהבטיח שתהיה בטיחות בנסיעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה פותח פתח נוסף לתאונות ולסכנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אך לא רק זאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שסוללים כביש חדש ביישוב או בין יישובים, ויישוב ערבי יכול ליהנות ממנו בצורה כלשהי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להביא כאן דוגמה ממשית: הכביש היוצא לכיוון טבעון – כביש חדש יחסית, בן שנה או שנתיים מקסימום; עברתי בו לאחרונה – מכיוון כביש חיפה–שפרעם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בכביש הזה עוברים ליד היישוב הנקרא זבידאת, יישוב בדואי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לפחות 4-3 קילומטרים ליד היישוב הזה יש קו לבן רצוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאלתי: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה כביש חדש, כביש רחב, למה יש כאן קו לבן רצוף?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התשובה היתה אחת: לא רוצים לאפשר לחלק מתושבי זבידאת, שהוא בבחינת יישוב בלתי מוכר, לעבור את הכביש הזה, ולכן מסמנים קו רצוף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הקו הרצוף הזה מאלץ אותם לנסוע 10 קילומטרים נוספים הלוך וחזור כדי לעבור את הקו הרצוף ולשאוב מים ליישובם – אין להם מים, אין להם חשמל, אין להם שום זכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כתוצאה מכך אדם נוסע בטרקטור שלו 10 קילומטרים במדרון, ולפעמים נגרמת תאונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שם קורות תאונות דרכים רק בגלל הקו הרצוף המיותר הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מפנה כאן שאלה, אולי יבדקו הגורמים המוסמכים למה יש בכביש הזה לפחות 5 קילומטרים קו לבן רצוף בלי הפסקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם זה רק כדי למנוע מהתושבים האלה כניסה ליישוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אולי מישהו באמת ימצא פתרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת דהאמשה.

שבח וייס: חבר הכנסת סילבן שלום – איננו.

שבח וייס: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, בבקשה.

שבח וייס: אחריה – חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת צבי ויינברג.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שאנחנו עומדים כאן, חברי הכנסת כמו גם הציבור הישראלי כולו, ומתביישים במה שמתרחש בכבישים.

נעמי בלומנטל: אנחנו כאילו חסרי אונים.

נעמי בלומנטל: יש ממשלה, יש כנסת, נבחרי ציבור, ולמעשה אנחנו לא עושים שום דבר.

נעמי בלומנטל: הפקקים הם פקקים, התאונות משתוללות לנגד עינינו, אנשים נהרגים – ילדים נשים וגברים מכל העדות, בכל הגילים, מכל השכבות; אין שום הבדל.

נעמי בלומנטל: אנשים נפצעים קשה, ולנו אין מענה.

נעמי בלומנטל: אנחנו שוברים את הראש וכל אחד חושב לעצמו: אולי צריך להעלות את גיל הנהג, שלא יתחילו לנהוג בגיל 17, 17.5, 18, אלא בגיל גבוה יותר.

נעמי בלומנטל: אבל בגיל 18 הנערים מתגייסים לצבא, ומה נאמר להם?

נעמי בלומנטל: האם נאמר להם: אתה לא יכול לנהוג בגיל הזה אבל אתה יכול לשרת בצה"ל?

נעמי בלומנטל: להערכתי, הבעיה מספר אחת הגורמת לתאונות הדרכים היא חוסר מיומנות מספקת של הנהגים; חד-משמעית.

נעמי בלומנטל: אני נוהגת הרבה מאוד.

נעמי בלומנטל: אני נוהגת 60,000-50,000 קילומטרים בשנה.

נעמי בלומנטל: נדמה שאנשים לא יודעים שצריך לנסוע בצד ימין והם נוסעים בצד שמאל, נהגים אטיים נוסעים בצד הזה ועוקפים אותם.

שבח וייס: בבחירות הם נסעו בצד ימין דווקא.

נעמי בלומנטל: ככה היה נראה לך, ב-0.8% יותר.

נעמי בלומנטל: בכל אופן, נראה לי שהבסיס שנצטרך לשקוד עליו הוא החינוך.

נעמי בלומנטל: תמיד אנחנו חוזרים לחינוך.

נעמי בלומנטל: בעצם צריך לחנך את הילדים מגיל הגן למה שנעשה, שידעו להתמודד עם מערכת תחבורתית ענפה, לדעת שכשהם יוצאים מן הבית יש כביש שהם צריכים לחצות, שהם צריכים להתמודד עם מה שמתרחש ברחוב.

נעמי בלומנטל: צריך לחנך אותם, כדי שידעו, שכאשר הם גדלים ויש להם הגה בידם, איך הנהג צריך לנהוג כשהוא פונה ימינה, כשהוא פונה שמאלה, כשהוא יוצא מדרך צדדית, מאותת, מסמן.

נעמי בלומנטל: לא אחת אנחנו רואים בחוץ-לארץ, בעיקר בארצות מערב-אירופה, שנוהגים במהירויות גבוהות מאוד.

נעמי בלומנטל: אני לא חסידה של הגבלת המהירות ל-90 קילומטרים לשעה.

נעמי בלומנטל: אני לא חושבת שזו הבעיה העיקרית.

נעמי בלומנטל: להיפך, נדמה לי שכשנוהגים במהירות נמוכה האנשים לא עירניים מספיק.

נעמי בלומנטל: העניין הוא, לדעת לנהוג היטב, להתמודד במערכת של הכבישים, במערכת התחבורתית, לדעת מה הכללים ולכבד אותם.

נעמי בלומנטל: ומעל לכול – לכבד את הולכי הרגל, לכבד את הנהגים האחרים שנמצאים על הכביש, להתנהג בנימוס ובמיומנות.

נעמי בלומנטל: להערכתי, זו הבעיה העיקרית של הנהגים.

נעמי בלומנטל: וצריך לדעת להתמודד עם המערכות כפי שהן קיימות היום.

נעמי בלומנטל: ההצעה שלי – להמשיך בקו החינוכי.

נעמי בלומנטל: ולנהגים שנמצאים היום על הכביש – דרך ארץ איש כלפי רעהו, כבוד הדדי.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחברת הכנסת נעמי בלומנטל.

שבח וייס: חבר הכנסת צבי ויינברג, בבקשה.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת רפאל אלול.

צבי ויינברג: כבוד היושב-ראש, כבוד השר לביטחון פנים, דיברו כאן היום הרבה על הגורם האנושי בתאונות הדרכים.

צבי ויינברג: אבל אני, כעולה חדש עם ניסיון רב בנהיגה בכבישי העולם, זמן קצר אחרי שהתחלתי לנהוג בארץ ראיתי שיש כאן ליקויים רבים בתשתית.

צבי ויינברג: אחד מהם, שדורש השקעה מינימלית, הוא עניין התמרור.

צבי ויינברג: ב-8 באוגוסט 1995 כתבתי לשופט בית-המשפט העליון דב לוין, יושב-ראש המועצה הלאומית למניעת תאונות.

צבי ויינברג: בין השאר, כתבתי לו את הדברים האלה: "לפני שלושה חודשים שוחחתי בטלפון עם ד"ר דן לינק, סגן מנכ"ל המינהל לבטיחות בדרכים.

צבי ויינברג: הסברתי לד"ר לינק, כי אני בעל רשיון נהיגה בכבישי צפון-אמריקה ואירופה במשך 40 שנה, וכי למיטב ניסיוני תמרור נכון, במיוחד בעניין הגבלת המהירות, אינו רק תזכורת חשובה לנהג שומר החוק.

צבי ויינברג: תמרור כזה, המלווה בתמרורי אזהרה המודיעים על פיקוח ואכיפה משטרתית באמצעות מכמונת מהירות וכלי טיס, יש לו השפעה פסיכולוגית על עברייני תנועה.

צבי ויינברג: בכל הארצות בהן נהגתי, תמרורי אזהרה בדבר אכיפה משטרתית הם מראה נפוץ".

צבי ויינברג: עוד טענתי בפני ד"ר לינק, שדווקא בישראל, שבה עולים חדשים רבים ואלפי תיירים, יש צורך במערכת תמרורים מתאימה ומודרנית, ובראש ובראשונה בתמרורי הגבלת מהירות.

צבי ויינברג: ד"ר לינק, בתגובה, הסביר לי, כי החוק בישראל אינו מחייב הצבת תמרורי הגבלת מהירות, וכי כל נהג צריך לדעת את המהירות המותרת בכבישים.

צבי ויינברג: ברצוני להדגיש שוב את עיקר טענתי.

צבי ויינברג: תמרורי הגבלת מהירות, המוצבים כל כמה קילומטרים לאורך הדרך, הם תזכורת הכרחית לנהגים.

צבי ויינברג: בעיקר חשובים תמרורים כאלה במדינה שבה אלפי עולים חדשים, רבים מהם נהגים חדשים, ושיום יום נוהגים בה תיירים רבים.

צבי ויינברג: מעבר לכך.

צבי ויינברג: אני משוכנע כי תמרורים כאלה, נוסף על תמרורים המודיעים על אכיפה מוגברת, הם בעלי השפעה פסיכולוגית גם על עברייני תנועה מועדים.

צבי ויינברג: לנוכח החמרת המצב בכבישים אני מאמין, כי הצעתי, שיש לה השלכות תקציביות קטנות בלבד, צריכה להישקל ללא דיחוי.

צבי ויינברג: אני מבקש, כי השר הממונה יתערב בעניין ויביא אותו לתשומת לב הרשויות הרלבנטיות בהקדם האפשרי.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת צבי ויינברג.

שבח וייס: כיוון שזה נאומו הראשון בכנסת, אני רוצה להודות לו במיוחד, וגם לומר שאישיותו וקורות חייו מסמלות בצורה מרוכזת את מעגלי החיים של העם שלנו.

שבח וייס: ניצול שואה, פולין, גליציה, מסע אל המרחקים, אירופה, צרפת, קנדה, רכישה של השכלה מקפת ומעמיקה וחזרה לארצו – לארץ-ישראל, למדינת ישראל.

שבח וייס: צבי ויינברג הוא פרופסור לספרות, שולט בלשונות.

שבח וייס: מסע חייו הוא גם מסע של רכש של שפות, והוא תוספת חשובה לשני דוברי היידיש שנשארו בבית הזה.

שבח וייס: אני מאחל לך הצלחה בכנסת הזאת.

שבח וייס: חבר הכנסת רפאל אלול, בבקשה.

רפאל אלול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבין שהמנהג הוא לברך את הדובר האחרון שזה לו הנאום הראשון בכנסת.

רפאל אלול: אינני יכול להוסיף הרבה על דבריו של היושב-ראש.

רפאל אלול: חבר הכנסת צבי ויינברג, נוסף על כל המעלות וההצעות שלו, יצר גם תקדים מאוד מעניין בחברה הישראלית: כדי להישבע אמונים לכנסת הוא ויתר על שתי אזרחויות שהיו לו – האמריקנית והקנדית.

רפאל אלול: זה מראה עד כמה הוא קשור – – –

ענת מאור: האם גם ראש הממשלה נהג כך?

רפאל אלול: אני עכשיו בקטע הברכות ולא בקטע השאלות.

ענת מאור: שראש הממשלה ייקח דוגמה.

רפאל אלול: אני רוצה לומר לחבר הכנסת ויינברג: יישר כוח וברוך הבא לביתנו.

רפאל אלול: ברכה נוספת לידידי השר לביטחון פנים אביגדור קהלני.

רפאל אלול: אדוני השר, אני מכיר אותך הרבה שנים.

רפאל אלול: אני בטוח שהמלאכה היא לא-קלה.

רפאל אלול: אני לא רוצה להוסיף הרבה דברים.

רפאל אלול: דיברו פה היום הרבה על נושא תאונות הדרכים.

רפאל אלול: ברור לי שמשהו יצטרך להשתנות.

רפאל אלול: הבוקר, כשפתחנו את העיתון "ידיעות אחרונות", ראינו תמונות של אותם אנשים שנרצחו ממש בכבישים.

רפאל אלול: זה אולי זעזע כמה מאתנו וגרם לנו לתחושה שמשהו צריך להשתנות.

רפאל אלול: ברשותך, אדוני השר, אני רוצה להציע שתי הצעות.

רפאל אלול: הצעה ראשונה: לא אחת, כששומעים שקרתה איזו פעולת טרור, כולנו נדהמים, אבל כששומעים ברדיו שנהרגו חמישה או שישה אנשים בתאונות דרכים, אנחנו תיכף עוברים לסדר-היום.

רפאל אלול: אם ניתן תחושה שתאונות הדרכים רציניות כמו פעולות טרור, זאת אומרת ששר ילך לאותה לוויה, יבקר את המשפחה, וניתן תחושה שמדובר באסון – זה גם ייתן לכולנו תחושה שגם לממשלה אכפת.

רפאל אלול: דבר נוסף: נהג שגרם לתאונה הוא בבחינת עבריין מועד.

רפאל אלול: אני אומר, להבדיל אלף הבדלות, שלנהג צעיר יש על האוטו שלט "נהג חדש".

רפאל אלול: לי לפחות זה מראה, שאני צריך להיזהר ולשמור מרחק.

רפאל אלול: אני מציע, שנהג שעבר תאונה, אם הוא מואשם, יהיה לו אוטומטית שלט של נהג חדש.

רפאל אלול: הוא יצטרך להתחיל את המסלול מחדש, וכולנו נדע שצריך להיזהר ממנו.

רפאל אלול: לו תהיה איזו עוגמת נפש נוספת.

רפאל אלול: זאת נוסף על כל מה שיש, נוסף על הקנסות, אכיפת החוקים, תיקון הדרכים ותיקון המעוות.

רפאל אלול: אם תהיה תחושה, שאותו נהג מרגיש שהוא בחזקת עבריין ויש לו איזה אות קין באוטו – – –

שבח וייס: "נהג חדש" זה לא אות קין.

רפאל אלול: אני אומר שנהג ותיק ירגיש במקרה כזה שהוא ירד ברמה.

רפאל אלול: הוא כאילו מתחיל להיות נהג חדש.

רפאל אלול: אני אומר שזה נחוץ גם מבחינה הצהרתית, כבוד השר, כדי שתהיה תחושה שמשהו נעשה מחר.

פיני בדש: שיעבור ל"חיפושית" לשנתיים.

רפאל אלול: אתה יודע מה?

רפאל אלול: אגב, זה רעיון לא רע.

רפאל אלול: אתה ברעיונות יותר טוב ממני.

רפאל אלול: ראיתי זאת השבוע.

רפאל אלול: כבוד השר, ברשותך, אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד.

רפאל אלול: אני אכן הרגשתי היום שיש פעולה תקיפה.

רפאל אלול: הודיעו על כך הבוקר ברדיו.

רפאל אלול: מי שנסע – ראה היום לא מעט שוטרים ומכוניות משטרה בדרכים.

רפאל אלול: היתה תחושה שמשהו נעשה היום.

רפאל אלול: הרגשתי שיש יותר משטרה בדרכים ובצמתים.

רפאל אלול: כבוד השר, אני שואל שאלה: האם זה קורה רק כשיש רצף של מקרים כאלה – בחודש האחרון?

רפאל אלול: או שמא כדאי שתהיה אותה תחושה של אכיפה, של הימצאות שוטר תחת כל עץ רענן, ליד כל צומת?

רפאל אלול: זה ייתן אולי תחושה, שלפחות נוכל לעבור את הקיץ הזה בשלום.

רפאל אלול: במזג אוויר חם כזה אנשים יותר עצבניים ופחות סבלניים.

רפאל אלול: אודה לך, אדוני השר, אם נוכל כבר מחר בבוקר לראות שינויים כלשהם.

רפאל אלול: תודה ובהצלחה.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת רפאל אלול.

שבח וייס: אדוני סגן השר מאיר פרוש, אתה היית רשום כאן לדיון.

שבח וייס: אבל יש לי רעיון.

שבח וייס: מכיוון שגם נסיים ככל הנראה את המושב הקצר הזה בנושא הזה, ואז יישאו דברי סיכום של השר לביטחון פנים ושרים אחרים, נדמה לי שאתה, בתפקיד שיש לך, מוטב שתשתתף בחבורה שהיא נציגת הזרוע המבצעת.

שבח וייס: אבל תנהג כרצונך.

שבח וייס: האם אתה מעדיף להשתתף בסיכום או היום?

מאיר פרוש: כנהוג.

שבח וייס: אם כך, אני מזמין אותך עכשיו.

שבח וייס: זה לא ימנע ממך אחר כך לשוב עוד הפעם מהצד המבצע.

שבח וייס: אחר כך תנאם חברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: אבל, כנהוג, רק שלוש דקות.

מאיר פרוש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חז"ל לימדונו "כל המקיים נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא".

מאיר פרוש: ראשית כול, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על שהואלת לקיים דיון נרחב בנושא כה חשוב, העוסק בנפשות, בפיקוח נפש.

מאיר פרוש: לצערנו הגדול, מדי יום אנו עדים וגם קוראים על תאונות מחרידות, שבהן איש ואשה, נער וזקן, נהרגים.

מאיר פרוש: רבות דובר ואולי גם נעשה.

מאיר פרוש: אני זוכר יוזמות ברוכות שרשויות השלטון נקטו בעבר.

מאיר פרוש: אך, לצערנו, מכת התאונות השתרשה בתוכנו, ומדי שנה מאות בני אדם הולכים לעולמם בלא עת, בגלל נהיגה במהירות מופרזת ואולי גם נהיגה לא זהירה של נהגים שאינם מיומנים, של נהגים שלא חושבים על הרגע שאחרי, של נהגים שלא זוכרים ולא חושבים על הסבל הנורא שנגרם לפצועים, למשפחות האבלות, ועל הנזק החברתי שנגרם לכולם, ובמיוחד למי שקרובים לנפגעים.

מאיר פרוש: ביקשתי רשות דיבור דווקא לא כמי שאחראי לביצוע אלא כחבר כנסת, כי הנושא מדאיג, הנושא כואב, הוא כואב לי והוא כואב לכולנו.

מאיר פרוש: אני חושב שזהירות בדרכים היא המתכון הבטוח, בעזרת השם, לצמצום התאונות.

מאיר פרוש: ככל שהמכוניות ידהרו בכבישים בזהירות, אנו נצמצם את התאונות.

מאיר פרוש: השאלה היא: איך אנחנו מחדירים למודעות של הנהגים, ולכולם, שיש לנהוג בזהירות, שיש להאיט ולהפחית את המהירות?

מאיר פרוש: פעולה הסברתית זו היא פעולה מתמשכת וארוכת טווח.

מאיר פרוש: פעולה זו ופעולות נוספות יגרמו בהכרח להפחתת מספר התאונות.

מאיר פרוש: אך מצער מאוד לשמוע, שהנה מתכננים לקיים מירוץ מכוניות בקיבוץ נחשונים ב-27 ביולי.

מאיר פרוש: יאמרו החברים שאני מעלה נושא זה מכיוון שמדובר בשבת קודש.

מאיר פרוש: נכון שהעובדה שהמירוץ מתוכנן ליום שבת מהווה סיבה מספקת מבחינתי לדרוש את ביטולו.

מאיר פרוש: אך מעבר לכך, לשם מה המירוץ?

מאיר פרוש: איזו תועלת יביא מירוץ זה?

מאיר פרוש: מה יתרום המירוץ לאותם נהגים הדוהרים בכבישי ישראל?

מאיר פרוש: אם אנחנו מבקשים להחדיר למודעות של כל הנהגים את החובה לזהירות מרבית בכבישים, לשם מה לקיים את המירוץ?

מאיר פרוש: אני רוצה להזכיר, שלפני כ-20 שנה תוכנן קיום מירוץ מכוניות בשבת באשקלון.

מאיר פרוש: רבנים חשובים וידועי שם, ובראשם כבוד קדושת האדמו"ר בעל ה"לב שמחה" מגור זצ"ל, יצאו לקראת שבת לאשקלון כדי להשתתף במחאה נגד המירוץ.

מאיר פרוש: הצלחנו אז בעזרתם של חברי כנסת מאגודת ישראל לבטל את המירוץ.

מאיר פרוש: פעלנו אז וגם נפעל בימים הקרובים כדי לבטל את המירוץ.

מאיר פרוש: אבל ביום זה, שבו הכנסת מתאחדת ומקיימת דיון בנושא תאונות דרכים, דומני שמן הראוי שהכנסת כולה תתאחד בקריאה למארגני המירוץ, שלמען עניין חשוב זה יודיעו על ביטול המירוץ, שבהכרח אינו תורם, אלא אף, חלילה, כאמור, עלול לגרום לנהיגה במהירות מופרזת, ולצערנו, לתאונות דרכים נוספות.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת, סגן השר, מאיר פרוש.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: נדמה לי שהיא תסיים את סדרת המתדיינים.

שבח וייס: ההמשך ודברי הסיכום מצד הממשלה יהיו לקראת סוף יולי בערך.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית אני רוצה לברך אותך בתפקידך החשוב.

ענת מאור: בלחיצת הידיים אמרנו, שבעצם אתה ירשת את תפקידנו.

ענת מאור: עכשיו אני סומכת שאתם תהיו ה"מרצ" של הממשלה החדשה ותצליחו להמריץ אותה גם בתחום המדיני וגם בתחום החברתי.

ענת מאור: לפני שאדבר על הנושא החשוב הנוגע לתאונות הדרכים, אני רוצה לפנות אליך, אדוני השר, דווקא לאור הדברים החשובים ששמענו מחבר הכנסת צבי ויינברג – ואני מצטרפת לברכות לו – ולבקש לדעת מתי יוכל הציבור בארץ לקבל תשובה על שאלה: האם ראש הממשלה שלנו ויתר על אזרחותו האמריקנית, האזרחות הכפולה?

ענת מאור: אדוני השר, אני רוצה לדעת, האם המידע שכתוב בעיתונים, שמטפלת תועסק בשכר בביתו של ראש הממשלה, הוא לא הפרה בוטה ואפליה?

ענת מאור: אני, כיושבת-ראש ועדת משנה לקידום נשים, נאבקת כל העת על כך שתהיה לפחות נקודת זיכוי בגין מעון ילדים או טיפול בית.

ענת מאור: יש מאות אלפי משפחות בארץ שעובדות כפול, ואני מבקשת לקבל תשובה על זה.

ענת מאור: לולא היה זה ראש הממשלה שלנו – היינו צוחקים.

אברהם הירשזון: – – –

ענת מאור: בנושא החשוב של תאונות הדרכים – – –

שבח וייס: רק שנייה, אני אעיר הערה אחת, ברשותך – – –

ענת מאור: חבר הכנסת הירשזון, כמי שנושא שוויון האזרחים יקר לו מאוד, אני מצפה שתסייעו לקבלת התשובות ולמניעת הדברים, לרבות הנסיעה של הילדים, אם היא במימון משלם המסים.

אברהם הירשזון: – – –

שבח וייס: רק רגע, רק שנייה – – –

ענת מאור: עכשיו, בנושא החשוב של תאונות הדרכים.

ענת מאור: אתה יודע שהנושא חשוב לי מאוד – – –

שבח וייס: רק רגע, רגע.

שבח וייס: אפשר להיכנס ביניכם לשנייה אחת?

שבח וייס: אני רוצה לומר משהו לשואלים, הוותיקים כבר מנוסים בכך.

שבח וייס: בדרך כלל, אנחנו לא כל כך מתערבים בתוכן הנאומים בהנחה שחברי כנסת פחות או יותר מדברים על-פי הנושא.

שבח וייס: מדי פעם בפעם, כשיש משהו שהוא כאש הבוערת בעצמות חברי הכנסת או חברות הכנסת – הם משלבים את זה.

שבח וייס: גם כשהייתי יושב-ראש הכנסת לא הייתי מאושר מזה, בלי קשר לתוכן הדברים, אבל הייתי אומר שיש פה מין מסורת פרלמנטרית לא הכי מוצלחת.

ענת מאור: אני מקווה שקריאות הביניים וההערה הן לא על חשבון זמני, שכן נרשמתי לרשות הדיבור – – –

שבח וייס: ודאי שלא; להיפך, תקבלי סובסידיה עוד דקה.

ענת מאור: – – – בשני נושאים חשובים מאוד הקשורים לנושא שכולנו שותפים לו, מניעת תאונות הדרכים.

ענת מאור: האחד, אדוני השר, הוא הנושא של הכבישים מהדרום אל הבירה, שקשור לא רק בתאונות הדרכים אלא גם, כמובן, בכלכלה, בפיתוח הדרום, אבל העובדה שהכבישים מהדרום אל הבירה, מאשקלון עד צומת לטרון, הם חד-מסלוליים בלבד, כל התנועה בואכה מבאר-שבע ומאשקלון ומרצועת-עזה היא מקור – זה הוכח סטטיסטית – לתאונות בלתי פוסקות.

ענת מאור: נכון שאני תושבת הדרום ואני מודעת לכך יותר, אבל מחיר הדמים שגבה סיבוב נחשון ומקומות אחרים מחייב היערכות מיידית בכבישים.

ענת מאור: פניתי על כך בשאילתות ובתביעות גם אל שר הבינוי והשיכון הקודם; אבל, אני חושבת, אדוני השר, שהממשלה חייבת לתת לכך פתרון.

ענת מאור: אני מקווה שהעובדה ששר התחבורה הנוכחי הוא מהדרום תחדד את הרגישות ותיעשה בדיקה סטטיסטית כמה תאונות קורות בכביש הקשה הזה, העמוס ביותר, ועכשיו עם האוטונומיה ביתר שאת, וטוב שכך, אבל אין לכך שום תשובה בתשתית התחבורתית.

ענת מאור: מה שמפליא – הכבישים הללו שופצו רק בשנים האחרונות; במקום לעשות אותם דו-מסלוליים הם חד-מסלוליים, והנושא הוא ממש הגורם לתאונות דרכים כבדות מאוד מאוד.

ענת מאור: הסוגיה השנייה, אדוני השר, היא סוגיית הפלאפונים.

ענת מאור: אנחנו חיים בעולם מודרני, אנחנו יודעים שפלאפון הוא מכשיר שיותר ויותר נשים, גברים, בני נוער וחיילים רוכשים אותו, וטוב שכך – אני מקווה שישמרו על מנהגי תרבות שיהלמו מקומות ציבור כמו מליאה או כמו מקומות תרבות ויישמעו פחות צלצולי הפלאפון – אבל הנהגים הנוסעים עם פלאפון ללא דיבורית ומחזיקים אותו בעת נהיגה, להערכתי זה מקור מרכזי מאוד לגידול או לאי-הפחתה של מספר תאונות הדרכים – – –

שבח וייס: זאת עבירה; זה אסור.

ענת מאור: אני פונה אליך, אדוני השר – – –

שבח וייס: זה מוגדר כעבירה.

ענת מאור: זאת עבירה, אבל ככל הידוע לי, ועכשיו היועץ המשפטי של סיעתי בודק זאת, זאת עבירה ללא עונש חמור מספיק עליה – – –

קריאה: – – –

ענת מאור: מה גודל הקנס, בבקשה?

קריאה: 170 או 190 שקל.

ענת מאור: התשובה עונה – – –

שבח וייס: אתם מדברים כבעלי ניסיון.

ענת מאור: לא, לא, תודה על האינפורמציה, זה מה שאמרו לי – – –

קריאה: – – –

ענת מאור: אכן כך.

ענת מאור: אם כן, תודה על האינפורמציה.

ענת מאור: אדוני השר, אני פונה אליך בבקשה, שהקנס בגין עבירה חמורה זו, המהווה גם מפגע בטיחותי, שלא לדבר על מפגע תעבורתי – פשוט מפריעים לתחבורה בכבישים – שהקנס יוגדל באופן משמעותי, ואני שוקלת להגיש הצעת חוק בעניין זה.

ענת מאור: אני מקווה שהממשלה תקדים ותעשה זאת או – – –

קריאה: 1,000 שקל.

ענת מאור: ההצעה היא 1,000 שקל.

ענת מאור: צריך לבדוק זאת בצורה אמיתית, אבל אני מקבלת את זה שהקנס צריך להיות משמעותי מאוד – ייתכן שגם בדרכי הסברה.

ענת מאור: מכל מקום, תרומתי לדיון היתה בשתי הסוגיות הללו, ואני אודה לשר לענייני ביטחון פנים אם יקדם אותן ויעלה אותן בפני הממשלה.

ענת מאור: תודה רבה, אדוני השר.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: רבותי, אנחנו מסיימים היום את הדיון, ליתר דיוק איננו מסיימים אותו אלא הסיכום יבוא בעוד זמן מה.

שבח וייס: אני מתאר לעצמי שחברי הכנסת השמיעו רעיונות רבים מאוד.

שבח וייס: ראיתי את השר לביטחון פנים רושם ורושם, כך שאני בטוח שהרעיונות המזוקקים, ההגיוניים, הסבירים והישימים ודאי נקלטו ויישקלו.

שבח וייס: אנחנו נמשיך, יחד, לתרום למאבק למניעת תאונות דרכים, בעיקר על-ידי דוגמה אישית של חברי הכנסת – אם מותר לי להעיר הערה כזאת – כנהגים.

שבח וייס: תודה רבה לכם.

שבח וייס: אנחנו מסיימים את הישיבה.

שבח וייס: על-פי המסורת זאת מכת פטיש אחת, נכון?

שבח וייס: הישיבה הבאה תתקיים מחר, 2 ביולי 1996, ט"ו בתמוז התשנ"ו, בשעה ארבע, כלומר שעה 16:00.

שבח וייס: אנחנו לא חוזרים, עדיין, למסורת של שעה 15:00, כי אין לנו, עדיין, סדר-יום עמוס.

שבח וייס: אני מתאר לעצמי, שכאשר נקים את הוועדות, נכונן את כל מוסדות הכנסת, ודאי נקבל הודעה על השעות האחרות.

שבח וייס: תודה רבה לכם, שלום.