ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 189, 1998-03-10 00:00

דן תיכון: חברי הכנסת, יום שלישי, י"ב באדר התשנ"ח, 10 במרס 1998 – ישיבת הכנסת פתוחה.

דן תיכון: הודעה למזכיר הכנסת.

דן תיכון: בבקשה.

א' האן: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת:

א' האן: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן-זוג), התשנ"ח–1998, שהחזירה ועדת העבודה והרווחה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית; והצעת חוק הרשות לקידום מעמד האשה, התשנ"ח–1998, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

א' האן: תודה רבה.

דן תיכון: היום אנו מציינים את יום האשה הבין-לאומי.

דן תיכון: אני רוצה לברך את הנשים שכיבדו את הכנסת באירוע החגיגי שהסתיים לפני כמה דקות, והן יושבות כרגע ביציע המכובדים.

דן תיכון: במיוחד אני רוצה להודות לחברת הכנסת יעל דיין על האירוע המעניין והמרגש.

דן תיכון: מי שראה את הזמרות והשחקניות – שושנה דמארי, מרגלית צנעני, שזה משהו-משהו, יפה ירקוני, חיה סמיר, יונה אליאן, זהרירה חריפאי וחנה מרון – אני רוצה בשם הכנסת להודות להן על המאמץ ועל ההופעה הנהדרת.

דן תיכון: עד שיבוא ראש הממשלה אומר: היום מציינת משפחת העמים את יום האשה הבין-לאומי.

דן תיכון: ברצוני לשלוח מכאן את ברכת הכנסת לנשות ישראל לרגל יום ההזדהות הבין-לאומי עם האשה.

דן תיכון: קידום מעמד האשה הוא משימה כלל-חברתית, לא של נשים בלבד, אלא גם של הגברים.

דן תיכון: הפוליטיקה, רבותי חברי הכנסת, איננה מגרשם של הגברים בלבד.

דן תיכון: לנשים זכויות שוות בו.

דן תיכון: השתתפות נשים בפוליטיקה חשובה וחיונית.

דן תיכון: זה טוב גם במישור הארצי וגם במישור המקומי.

דן תיכון: אולם, למרות עליית חלקן של הנשים בעשייה, ההשתקפות שלהן במערכות הפוליטיות שלנו עדיין מעטה.

דן תיכון: לצערי, רבים עדיין דוגלים באמירה כי "נשים חלשות מכדי לעסוק בפוליטיקה".

דן תיכון: לנשים, שהן מחצית המשאבים והכשרונות האנושיים, מגיע ייצוג הולם הרבה יותר.

דן תיכון: זיהוי הפוליטיקה כפעילות הנוטה יותר חסד לגברים צריך להימחק.

דן תיכון: השנה שוב יסעיר הנושא הפוליטי את המציאות שלנו.

דן תיכון: תיערכנה בחירות לרשויות המקומיות.

דן תיכון: בכל הקשור לנשים, תמונת המצב עגומה מאוד.

דן תיכון: מבין 63 רשויות, רק בראש שתיים מהן – קדומים וסביון – עומדות נשים.

דן תיכון: לנשים רגישות ומעורבות רבה בכל מה שנעשה ביישוב שלהן.

דן תיכון: הן דואגות לרמת החינוך, לבריאות, לאסתטיקה כפי שהיא מתבטאת בחזות העיר.

דן תיכון: רווחת מקום המגורים היא אינטרס שלהן.

דן תיכון: היישוב הוא הבית הגדול שלהן.

דן תיכון: אולם קיימת רתיעה אצל הנשים מלהירתם למערכת הנבחרת.

דן תיכון: קולכן, הנשים, צריך להישמע צלול וברור.

דן תיכון: עליכן לפרוץ את המחסומים, לבחור ולהיבחר.

דן תיכון: בממשלות ישראל כיהנו מאז הקמת המדינה שש נשים בלבד.

דן תיכון: זהו ייצוג כמעט אפסי.

דן תיכון: לא ייתכן כי בפורום הגבוה ביותר של מקבלי החלטות תהיינה הנשים בחוץ.

דן תיכון: במשא-ומתן על תהליך השלום עם הפלסטינים, שעתיד להשפיע על גורל כולנו, נפקד מקומן.

דן תיכון: ואצלנו בכנסת פחת מספר הנשים מתריסר בכנסת השלישית לתשע בלבד בכנסת הנוכחית.

דן תיכון: רק 7.5%, שיעור המסווג את ישראל במקום נמוך בעולם – 63 – לעומת 40% בפרלמנטים של מדינות סקנדינביה, 18% בווייטנם או 9.5% אצל שכנתנו הצפונית, סוריה.

דן תיכון: אין אצלנו חברת כנסת דתית ואין חברת כנסת ערבייה.

דן תיכון: מפלגות רבות מבטיחות לנשים ייצוג, אך לא טורחות ממש לקיימו.

דן תיכון: לי, לפחות, יש סגנית אחת.

דן תיכון: בארץ קהל הנשים משכיל, בעל כישורים מקצועיים ואנושיים ההופכים אותן לנכס.

דן תיכון: מדוע נפקד מקומן בכנסת?

דן תיכון: נשים אינן צריכות למלא רק תפקיד של שחקני משנה, אלא תפקידים ראשיים.

דן תיכון: תרשו לי לצטט מדבריה של גולדה מאיר בהיותה שרת העבודה: "מי שיכתוב את תולדות מפעלנו בארץ מבראשית, את פרקי ההתיישבות והבניין, ההגנה ומלחמת השחרור, מי שילמד על מפעלי הבריאות וההוראה, יהיה מוכרח להדגיש את מקומה של האשה בהישגנו – – – לא יתואר שהמדינה בבניינה תוכל לוותר על כוח היצירה של 50% מהאוכלוסייה".

דן תיכון: אם ישראל רוצה לשמור על המוניטין שלה כמדינה דמוקרטית ושוויונית, חייבת לחול תמורה בייצוג הנשים במערכת השלטונית.

דן תיכון: אשה חזקה לא צריכה לעמוד רק מאחורי הגבר.

דן תיכון: מותר לה להתייצב גם לפניו.

דן תיכון: יפתח את הדיון ראש הממשלה.

דן תיכון: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ישיבת המליאה הזאת מתכנסת על רקע יום האשה הבין-לאומי, שצוין השבוע בכל רחבי העולם וגם אצלנו.

בנימין נתניהו: אף שהדרך ארוכה והמלאכה מרובה, וצריך לעסוק בה לא פחות מאשר בכל יום אחר בימות השנה, בכל זאת יש צורך ביום אחד כזה בשנה כדי לבדוק או לבחון כמה התקדמנו בשנה החולפת, במה לא עשינו מספיק ומהם היעדים לשנה הבאה.

בנימין נתניהו: השנה שחלפה ראתה, לצערנו, עוד מקרים של אלימות נוראה נגד נשים, לרבות עלייה בשיעור מקרי הרצח – 16 נשים שנרצחו על-ידי בני זוגן.

בנימין נתניהו: ראינו עוד אירועים של אפליה בעבודה ובקבלה לעבודה, ועוד תלונות על זלזול והטרדה.

בנימין נתניהו: אבל, באותה נשימה צריך לומר, שהשנה הזאת ראתה גם עלייה גדולה, אפילו עלייה גדולה מאוד, במודעות של נשים לזכויותיהן, ומה שלא פחות חשוב בעיני – בהכרה של הציבור ושל הממסד הממשלתי והאחר בקיומה של הבעיה ובצורך לעשות לתיקונה.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר, שהמודעות שלי לנושא, אדוני היושב-ראש, עלתה בצורה משמעותית בראש ובראשונה בזכותה של רעייתי, שהיא עצמה בעשייתה פועלת בתחום הזה רבות, והיא שחזרה והביאה לתשומת לבי את הצורך לפעול באופן נחרץ ברמה הממשלתית בנושא הזה.

בנימין נתניהו: לכן, גם מן הטעם הזה וגם מן הטעמים האחרים, שהביאו חברי וחברות הכנסת ונציגי ציבור שפנו אלי, חשבתי שיש צורך שהממשלה הזאת תוציא לפועל סוף סוף דבר שאנחנו מדברים עליו כבר 20 שנה.

בנימין נתניהו: קודם כול, בשנה האחרונה התקדמנו בפריצת חומות של דעות קדומות.

בנימין נתניהו: היום יש חיילות שמתקדמות ומצליחות בתפקידים שנחשבו במשך שנים רבות תחומים סגורים בפני נשים.

בנימין נתניהו: אנחנו מבורכים היום בחיילות בקורס טיס.

בנימין נתניהו: יש, כמובן, טייסות ישראליות בחברות תעופה אזרחיות.

בנימין נתניהו: אני מציב את זה כדוגמה, משום שיש תחומים שכשנשים פורצות לתוכם – זה משנה את התפיסה הכוללת גם לגבי תחומים אחרים.

בנימין נתניהו: אני מאמין, שאם נפרוץ את החומות הללו, נוכל להעביר את מסר השוויון בכל תחום אחר.

בנימין נתניהו: כאשר עמדנו כאן

בנימין נתניהו: לפני שנה הבטחתי להקים רשות ממלכתית לקידום השוויון בין נשים לגברים.

בנימין נתניהו: היום אנחנו מקימים אותה.

בנימין נתניהו: ההמלצה להקים את הרשות לקידום מעמד האשה הונחה על שולחנן של ממשלות ישראל מאז דוח ועדת-נמיר, בשנת 1978; כאמור, לפני יותר מ-20 שנה.

בנימין נתניהו: אני שמח על כך שהממשלה הזאת מכוננת אותה.

בנימין נתניהו: הכנסת תתבקש היום לאשר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית את הצעת החוק לקידום מעמד האשה.

בנימין נתניהו: הצעת חוק זו הוכנה על בסיס הצעת החוק הממשלתית שהביאה הממשלה לקריאה ראשונה בתחילת כנס החורף.

בנימין נתניהו: אתם בוודאי זוכרים ואתם יודעים, שעל-פי המסורת אין ראש ממשלה נוהג להציג הצעת חוק בקריאה ראשונה.

בנימין נתניהו: בחרתי לחרוג מהנוהג המקובל במקרה הזה כדי להדגיש את חשיבות הנושא בעיני ואת החשיבות האישית שאני רואה, ועמי כלל חברי הממשלה, בקידומו.

בנימין נתניהו: הצעת החוק הוכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית על-ידי ועדת הכנסת לקידום מעמד האשה, בראשות חברת הכנסת יעל דיין.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר משהו על אופן הכנת החוק.

בנימין נתניהו: בעיני, בענייני מעמד האשה אין ימין ואין שמאל ואין חשבונות של ממשלה מול אופוזיציה.

בנימין נתניהו: כך היה גם במקרה הזה.

בנימין נתניהו: הצטרפו חברות כנסת, שרה ושרים, כולם עשו יד אחת, כי יש רק אופוזיציה אחת לחוק הזה; האופוזיציה לחוק הזה היא הגברים המכים את נשותיהם, המעבידים שמאיימים על עובדת בפיטורין אם תיכנס להיריון והמוסדות שמנהיגים מדיניות שכר מפלה, ומולם וכנגדם כולנו מהווים קואליציה אחת.

בנימין נתניהו: הוועדה לקידום מעמד האשה, בראשות חברת הכנסת דיין, פעלה בנמרצות, בהתמדה ובשיתוף פעולה מלא עם נציגי הממשלה.

בנימין נתניהו: בוועדה נדונו הבעיות העקרוניות והמעשיות.

בנימין נתניהו: אני חושב, שנמצאו להן פתרונות טובים, והחוק שיובא היום להצבעה הוא פרי מאמץ משותף, והוא ראוי לתמיכה מקיר לקיר בבית הזה.

בנימין נתניהו: הרשות שאנחנו מקימים יכולה לפעול מייד על בסיס התקציב שכבר שוריין במשרד ראש הממשלה ושמור לתחום מעמד האשה.

בנימין נתניהו: הרשות הזאת תשלב את כל הגורמים הפעילים בתחום הזה במשרדי הממשלה הנוגעים בדבר, גופים ממלכתיים אחרים, הגופים הציבוריים וההתנדבותיים ומומחים שונים שמטפלים בנושא.

בנימין נתניהו: הנציגים של משרדי הממשלה יהיו, על-פי החוק המוצע, מן הפקידות הבכירה ביותר.

בנימין נתניהו: אני חושב, שהשילוב הזה יאפשר לרשות להוות כור היתוך ליוזמות ולרעיונות חדשים.

בנימין נתניהו: הרי אנחנו לא מיצינו את הנושא, אנחנו רק מתחילים בטיפול בו.

בנימין נתניהו: אני חושב שיהיה פה גם מאגר ידע למקורות ולשימושים.

בנימין נתניהו: זה יהיה גם גוף שמסוגל להציע את הפתרונות הטובים ביותר, ומה שחשוב בעיני – להביא ליישומם המעשי.

בנימין נתניהו: אני מתכוון בקרוב מאוד למנות ראש לרשות הבאה.

בנימין נתניהו: קיבלתי שורה של הצעות, עדיין לפני ההחלטה הסופית, ואני פתוח להצעות נוספות.

בנימין נתניהו: זו הזמנה לא רק לחברי הכנסת, אלא לכל מי שנמצא כאן, וגם למי שלא נמצא כאן, אבל ההכרעה תיפול בקרוב מאוד.

בנימין נתניהו: אני כבר יכול להבטיח לרשות ולמי שתעמוד בראשה את מלוא העזרה והגיבוי של כולנו ואת המחויבות של הממשלה כולה לקידום עבודתה של הרשות.

בנימין נתניהו: אני לא מוכן לסבול את התופעה הממאירה של אלימות נגד נשים, פיזית ומילולית.

בנימין נתניהו: אני לא מקבל בשום אופן את סגירתם של תפקידים ועיסוקים בפני נשים.

בנימין נתניהו: אני לא אשלים לעולם עם קיפוח של נשים בשכר ובתנאי עבודה.

בנימין נתניהו: אני מציין את העובדה שמדובר כאן בנשים, אבל באותה מידה יכולנו לדבר על כל קבוצה אנושית אחרת, משום שמדובר כאן לא רק בזכויות האשה – וזה דבר חשוב בפני עצמו – מדובר כאן בזכויות האדם, וזאת ההבחנה היסודית.

בנימין נתניהו: אני מבקש מחברי הבית לתמוך באופן גורף בהצעת החוק שתובא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית על-ידי חברת הכנסת יעל דיין.

בנימין נתניהו: אני מאחל לכולנו, שבעוד שנה, כאשר נשוב ונציין את יום האשה הבין-לאומי, נוכל לרשום לזכות הרשות החדשה ולזכות החברה הישראלית הישגים מרשימים בתחום השוויון בין המינים.

בנימין נתניהו: ואולי, מי יודע, יגיע היום שבו הכנסת תחליט שאין עוד צורך בקיומה של הרשות, משום שהשוויון בין המינים הפך כבר להיות כל כך מובן מאליו, כל כך נטוע עמוק בתודעת החברה שלנו, כל כך מתקיים ללא עוררין, שהדור הבא של חברי הכנסת יוכל להסתכל אחורה על הפעולה שאנחנו עושים כאן היום ולומר: הם עשו את הנדרש, והיתר כבר יתבצע מאליו.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: השרה לימור לבנת, בבקשה.

דן תיכון: הנושא הוא ציון יום האשה הבין-לאומי.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברות הכנסת, חברי הכנסת, אורחות ואורחים יקרים, זו השנה השנייה שיש לי הכבוד המפוקפק משהו לדבר אחרי ראש הממשלה בהיותי השרה היחידה בממשלה, ולכן זה כבוד מפוקפק.

לימור לבנת: אני מייחלת ליום שבו יהיו כמה שרות, ואז לא תהיה שאלה, או תהיה שאלה איך בדיוק מתבצע התור הזה.

סאלח טריף: אז יריבו השרות מי מהן תדבר.

לימור לבנת: אדרבה ואדרבה, אולי יהיה יום שבו יהיו שרות ויהיה שר אחד.

לימור לבנת: כל הממשלה תהיה שרות, יהיה שר אחד, ואז ניתן לו את זכות הראשונים.

לימור לבנת: אני מבטיחה.

לימור לבנת: יום האשה הבין-לאומי הוא יום שאנחנו מציינים מדי שנה בכנסת, והשנה הוא עומד גם בסימן חגיגות 50 שנה למדינת ישראל.

לימור לבנת: האירוע שהיינו בו עכשיו באולם שאגאל במשכן הכנסת הוא אירוע שאני לא זוכרת כמותו – אירוע כל כך מרשים, כל כך מרגש, כל כך חזק, עם כל כך הרבה נשים מכל כך הרבה תחומים, נשים חזקות, שהגיעו, שהצליחו, שהשיגו, שנלחמו, שנאבקו ועדיין נלחמות ועדיין נאבקות.

לימור לבנת: אני רוצה להגיד תודה לחברת הכנסת יעל דיין, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה בכנסת, ולכל הנשים הטובות והמצליחות שהיו כאן ונמצאות כאן גם עכשיו יחד עם חברות הכנסת, יחד עם כל הפעילות בנושאים הללו, גם אלה שלא פעילות ממש, כל יום, בנושא מעמד האשה.

לימור לבנת: כל אשה שעושה קריירה בפני עצמה היא פעילה בנושא מעמד האשה, אפילו אם היא לא אומרת את זה ואפילו אם לא תמיד היא יודעת את זה ומודעת לזה.

לימור לבנת: ראש הממשלה דיבר כאן כמו שהוא דיבר בשנה שעברה, ואכן בשנים האחרונות יש לכל ראש ממשלה יועצת בנושא מעמד האשה במשרד ראש הממשלה, כדי להדגיש את חשיבות הנושא בעיני כל ראשי הממשלות.

לימור לבנת: אבל אני מרשה לעצמי לומר כאן, שראש הממשלה בנימין נתניהו הוא ראש הממשלה הראשון שאכן עושה, פועל ולוקח את הנושא כמחויבות אישית לא רק שתהיה יועצת, אלא באמת לפעול בנושא הזה.

לימור לבנת: הנושא הזה גם עלה כמה פעמים בישיבות הממשלה.

לימור לבנת: לפני כמה שבועות הקימה הממשלה צוות בין-משרדי לטיפול בנושא האלימות, צוות שהוא חשוב מאוד לתיאום בין כל הגורמים.

לימור לבנת: עניין נוסף, וראש הממשלה הזכיר אותו קודם, הוא ההחלטה על הקמת רשות למעמד האשה, שאנחנו נצביע עליה בשלב מאוחר יותר היום אחר-הצהריים.

לימור לבנת: זו הצעה שכבר שנים רבות מדברים עליה, אבל היא קורמת עור וגידים והיא עומדת לקום ותמונה מי שתעמוד בראשה.

לימור לבנת: כל הדברים הללו מעידים, שאכן ראש הממשלה, הממשלה, כמובן חברות הכנסת, הרבה מאוד חברי כנסת, אבל נדמה לי שגם חלק הולך וגדל מתוך הציבור מבינים, שהנושא הזה הוא נושא חשוב.

לימור לבנת: היום אומרים שזה "פוליטיקלי קורקט" לעסוק בנושא הזה בצורה גלויה, בצורה פתוחה.

לימור לבנת: זה אולי "פוליטיקלי קורקט", אבל מה שחשוב יותר – שזה פשוט קורקט וזה נכון וזה חשוב.

לימור לבנת: אנחנו 50% וקצת מהציבור בארץ, וכך גם במדינות אחרות בעולם, ויש פוטנציאל אדיר של נשים בכל התחומים, שלא ממומש, שלא עושים אתו שום דבר, כשהנשים עצמן מפסידות, החברה סובלת, המשק מפסיד, כולנו מפסידים.

לימור לבנת: נכון, יש היום שלוש מנכ"ליות במשרדי הממשלה, זה הרבה יותר ממה שהיה עד היום, אבל זה כמובן רק תחילת הדרך.

לימור לבנת: היום יש כ-30% דירקטוריות.

לימור לבנת: זאת תולדה של שילוב של שני דברים, של חקיקה של הכנסת, קודם כול, אבל גם של החלטת בג"ץ, של התערבות בג"ץ, וכמובן של השופט בן-דרור, שעומד בראש הוועדה למינוי דירקטורים ומקפיד מאוד על מינוי נשים, שלא יהיו מינויים רק של דירקטורים גברים.

לימור לבנת: אי-אפשר להימנע מלומר, שכאשר תבוא היום אחר-הצהריים הצעת החוק למניעת הטרדה מינית לאישור הכנסת, אנחנו צריכים לזכור שממש אתמול, בעיתוי מדהים, נתן בית-המשפט העליון את דעתו על הנושא של הטרדה מינית וקידם אותנו עשרה צעדים קדימה בנושא הזה ובכל הנושא של מעמד האשה, כתוצאה מהחלטתו אתמול להרשיע את בן-אשר בהטרדה מינית.

לימור לבנת: זו החלטה תקדימית חשובה מאין כמוה, מנומקת כפי שצריך.

לימור לבנת: זו הוכחה, שהשילוב הזה בין הכנסת, באמצעות תהליכי החקיקה, אבל לא רק תהליכי החקיקה אלא גם העלאת המודעות על-ידי הכנסת, על-ידי חבריה וחברותיה – השילוב בין זה ובין בית-המשפט הוא שילוב חשוב ביותר, חיוני, הכרחי, כדי שנוכל להשלים את השגת היעדים שהצבנו לעצמנו.

לימור לבנת: אנחנו מתקדמים ואנחנו מתקדמות לאט מדי, אם כי יש התקדמות.

לימור לבנת: אני חושבת, שביום האשה הבין-לאומי תמיד צריך לדבר על ההתקדמות ותמיד צריך לדבר על מה שעוד נותר לנו להשיג, על מה שעוד צריך לעשות.

לימור לבנת: וצריך לעשות עוד הרבה מאוד דברים.

לימור לבנת: צריך עוד לקדם כל כך הרבה נושאים.

לימור לבנת: היום בחקיקה נקדם חלק מהם.

לימור לבנת: זה לא מספיק, אנחנו נמשיך הלאה להיאבק, והיום יש לנו הרבה יותר שותפות ושותפים מאשר אי-פעם.

לימור לבנת: בשנים האלה הקיטוב בציבור הישראלי הולך וגדל, יש בהן קיטוב בין חילונים לדתיים ובין שמאל לימין ובין מזרחיים לאשכנזים ובין ערי פיתוח לערים גדולות.

לימור לבנת: כל השנים האחרונות אנחנו רואים שהחברה נהיית מקוטבת יותר, ואני חושבת שחשוב יותר מאי-פעם, כל שנה יותר ויותר, ואני חוזרת על הדברים האלה כל שנה, שאנחנו נשתף פעולה כולנו, בציבור, היכן שרק אפשר.

לימור לבנת: נכון, לא על כל דבר אפשר להסכים, גם לא צריך להסכים על כל דבר.

לימור לבנת: במדינות דיקטטוריות מסכימים כביכול על כל דבר.

לימור לבנת: אי-אפשר להסכים בכול, אי-אפשר שלא יהיו מחלוקות.

לימור לבנת: יש מחלוקות ויהיו מחלוקות, והן לגיטימיות.

לימור לבנת: אבל בתוך המחלוקות האלה, במקום שאפשר להסכים, צריך לשתף פעולה וללכת ביחד.

לימור לבנת: אני רואה בשמחה רבה, בגאווה רבה וגם בתקווה רבה את שיתוף הפעולה בין חברות כנסת מכל סיעות הבית, בין חברי כנסת מכל סיעות הבית בנושא החשוב הזה, שעליו אין לנו מחלוקות, שבו אנחנו יכולים לשתף פעולה.

לימור לבנת: אני חושבת שזו הדרך שבה צריך לנהוג גם בנושאים אחרים.

לימור לבנת: שיתוף הפעולה הזה הצעיד אותנו קדימה וימשיך להצעיד אותנו עוד הלאה והלאה גם בעתיד.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: אני חוזר ואומר, דיון לציון יום האשה הבין-לאומי.

דן תיכון: חברת הכנסת יעל דיין, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

יעל דיין: כבוד יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה, השרה לימור לבנת, יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת אהוד ברק, חברי, חברותי ובעיקר היושבות והיושבים ביציע, וברוכה הבאה שרה נתניהו שהצטרפה אלינו – עברנו מהטרקלין, ואני מוכרחה לומר שגם אני התרגשתי.

יעל דיין: כי כמו שאנחנו הרבה פעמים כועסות יחד ואנחנו נאבקות יחד, אנחנו גם יודעות לשמוח ולבכות בכי של התרגשות ושמחה יחד.

יעל דיין: זה היה אירוע, שעובדי הכנסת, שעמדו מסביב וצפו בו, אמרו שאינם זוכרים כמותו בתולדות הכנסת.

יעל דיין: נניח שהם כולם צעירים וזיכרונם אינו מגיע לכדי תחילתה של הכנסת, אבל אני מאוד גאה ומאוד שמחה ומודה לנשים ולגברים שהשתתפו יחד אתנו בשמחה שלנו.

יעל דיין: לא אסתבך כאן, כבוד היושב-ראש, ולא אומר אף מלה על פורים ועל המלכה אסתר, או כפי שקראנו לזה בשעתנו, כשהיינו מתחפשים, "מלכת אסתר".

יעל דיין: אני לא אומר את ההתייחסות הפמיניסטית לסיפורה של אסתר ולא ניכנס לזה, אבל אני מאחלת בהזדמנות זו גם חג שמח לרגל פורים.

יעל דיין: יש שתי מגילות שהן על שמות נשים, מגילת אסתר ומגילת רות, כל אחת וטעמה.

יעל דיין: אנחנו נמצאים לפני מגילת אסתר ותענית אסתר.

יעל דיין: זה אולי חג גדול ליהודים, ואולי יצטרף גם לחג לנשים.

יעל דיין: אני לא אכביר מלים, מכיוון שאני עוד אציג שני חוקים היום.

יעל דיין: הם חוקים גדולים ונכבדים, על אחד מהם דיבר ראש הממשלה שהוא חוק ממלכתי, ואני אדבר עליו בהרחבה.

יעל דיין: אני לא יודעת עד כמה תישאר אתנו, אדוני ראש הממשלה, או אם אתה הולך לפגישה עם יורש העצר הנסיך חסן.

יעל דיין: בכל אופן, אם לא תהיה כאן כאשר החוק יוצג ויוצבע, אני רוצה לומר לך, שלכבוד לי להיות יושבת-ראש הוועדה שמגישה את החוק הזה, שבמשך עשרות שנים נמצא במצעים של כל המפלגות.

יעל דיין: כולנו דרשנו במפלגותינו להקים או רשות ממלכתית למעמד האשה, או מיניסטריון לענייני נשים.

יעל דיין: אני רוצה לציין – ונמצאת כאן יועצת ראש הממשלה למעמד האשה, הגברת אמונה אלון, שפרשה – שהחוק הזה באמת בא להעמיד רשות במקום יועצת, והגברת אלון עזרה לנו הרבה מאוד בקידום החוק.

יעל דיין: נמצאות כאן גם יועצות קודמות, ואני לא יודעת אם נמצאת כאן היועצת האחרונה של יצחק רבין, נאוה ארד, אבל אני רוצה לציין, שביום שישי, ב-3 בנובמבר, יום לפני הירצחו, היא שמה על שולחנו במשרד את החוק הזה בטיוטה שעבדו עליה אז במשרד ראש הממשלה, ויצחק רבין חתם, והחוק הזה מעולם לא מומש משום שסדר-היום השתנה, אבל אחרי מאמץ רב הבאנו את החוק הזה לממשלה דאז.

יעל דיין: אני מוכרחה לציין, שמי שהתנגד אז לא היה ראש הממשלה, שחתם על החוק, אלא שר האוצר, בנימוק הרגיל: לכשירווח; אין לנו שום דבר עקרוני נגד, פשוט השנה אין תקציב לעסוק ב"ענייני נשים", כפי שהם קוראים לזה.

יעל דיין: ובכן, חוק הרשות איננו "ענייני נשים", וחוק איסור הטרדה מינית איננו "ענייני נשים", ואלימות כלפי נשים ורצח של נשים והתעללות בנשים ואי-קידום נשים ופיטורי נשים ואבטלת נשים אינם "ענייני נשים", ועוד שמים את זה במרכאות, כאילו זה מחזור או משהו שלא מדברים עליו.

יעל דיין: והדברים האלה הם תמיד בחזקת סוד: טוב, זו בעיה של נשים.

יעל דיין: אלה בעיות של כולנו, ואנחנו לא נהיה חברה כפי שאנחנו אמורים להיות אם הבעיות האלה לא תיפתרנה.

יעל דיין: מאחר שאנחנו מציינים היום את יום האשה הבין-לאומי, אני רוצה לומר משהו בתחום הבין-לאומי.

יעל דיין: אני מבקשת להביע, ואני רוצה שהכנסת תביע, כפי שעשו פרלמנטים רבים בעולם – ואנחנו נציע את זה בטיוטת הסיכום או בהצעת הסיכום שתוגש – סולידריות עם מצבן האומלל והמזעזע של הנשים, קודם כול באפגניסטן, תחת משטר האימים, משטר הכפייה, משטר ההשתקה, משטר השעבוד של הטליבאן.

יעל דיין: נשים באפגאניסטן, נשים בכאבול, כלואות כמו חיות.

יעל דיין: אסורה עליהן היציאה מהבית, אסורה עליהן היציאה ללימודים, אסורה עליהן היציאה לעבודה.

יעל דיין: הן עטופות מכף רגל ועד ראש.

יעל דיין: מי שחושב שהוא ראה רעלה – לא ראה את הנשים בכאבול, כאשר הן חייבות לצאת החוצה, כאשר הן שוברות את האיסור.

יעל דיין: הנשים האלה, שאסור להן לצאת אפילו לצורכי קבלת סעד רפואי או סעד כלשהו – אנחנו אתן; אנחנו אומרות להן: אתן אחיות שלנו, ואנחנו לא נזנח אתכן.

יעל דיין: כך עשו רוב הפרלמנטים באירופה ובעולם כולו.

יעל דיין: אני מבקשת להזדהות מכאן גם עם הנשים האלבניות בקוסובו.

יעל דיין: זה נשמע רחוק, זה נשמע לא שייך לנו, זה נשמע עולם אחר.

יעל דיין: סוף סוף יש לנו שלוש מנכ"ליות.

יעל דיין: בשנה שעברה לא היתה כלת פרס ישראל אחת, השנה יש שבע; אני מקווה שזה לא איזה מילוי חוב לאחור, אלא זו הצבת רצפה לגבי העתיד.

יעל דיין: אבל אנחנו אומרות: מה שנעשה מחוץ לבועה שלנו – ואכן יש לנו די בעיות של עצמנו – זה לא מענייננו.

יעל דיין: הנשים האלבניות בקוסובו הן כן ענייננו, משום שיש שם טיהור אתני, והטיהור האתני לגבי נשים נעשה באונס וברצח.

יעל דיין: אני מבקשת הזדהות מכאן עם הנשים והילדים באלג'יר, הנמלטים ממקום למקום, מן האונס אל הרצח, מן הרצח אל התועבות שנעשות בהן.

יעל דיין: לצערי, העולם שלנו אינו מורכב רק מהשאלה האם תהיינה ארבע מנכ"ליות או 12 חברות כנסת או, אם ירצה השם, 20 חברות כנסת.

נעמי חזן: 20?

נעמי חזן: – 60.

יעל דיין: 60, אינשאללה.

יעל דיין: אם אמרה את זה אשה, אני מקווה שהיא תשפיע על נשים, שהן מחצית האוכלוסייה, לבחור במספר כזה של נשים שיהוו מחצית הכנסת.

יעל דיין: אני רוצה לסיים – – –

עבד-אלוהב דראושה: את לא מזדהה עם הנשים הפלסטיניות תחת הכיבוש הישראלי?

עבד-אלוהב דראושה: – – –

נעמי בלומנטל: – – –

עבד-אלוהב דראושה: תזכרי את הנשים הפלסטיניות – – –

יעל דיין: חבר הכנסת דראושה, אם אתה רוצה להאשים אותי באיזה דבר שקשור בהזדהות עם פלסטינים, נשים או גברים, תעשה את זה במסדרון, ולא במליאה.

עבד-אלוהב דראושה: אני לא מאשים – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, חבר הכנסת דראושה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יעל דיין: אתה מחפש מיקרופון, המיקרופון לרשותך.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

יעל דיין: אתה תשאל את הנשים הפלסטיניות מי בבית הזה מזדהה אתן, ואל תטיף לי מוסר.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

יעל דיין: אל תטיף לי מוסר, לא על השלום ולא על נשים ערביות.

עבד-אלוהב דראושה: את יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

עבד-אלוהב דראושה: תתביישי לך – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, אני קורא אותך לסדר.

יעל דיין: חבר הכנסת דראושה, יש נשים ערביות ביציע כאן.

יעל דיין: הוועדה שלי, הוועדה בראשותי, וועדת המשנה בראשות חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מטפלות יום ולילה בהישגיהן, במצוקותיהן, בצרותיהן של נשים ערביות.

עבד-אלוהב דראושה: זה לא שייך.

יעל דיין: אל תטיף לי מוסר, לא בעניין השלום, לא בעניין נשים ערביות.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

יעל דיין: אני מבקשת ממך, אתה לא תכתיב לי מה לומר, והלוואי שאתה תדאג לנשים הערביות ולנשים הפלסטיניות, ולא תעסוק בהטפות מוסר.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר פעם שלישית.

דן תיכון: אל תעשה לי עם היד כך, אל תעשה לי עם היד כך.

יעל דיין: אני חושבת, שביום של אחוות נשים אין צורך בגבר שייצג מה שאותן נשים יכולות לייצג בעצמן, ואכן הן עושות כך.

יעל דיין: הן לא צריכות תיווך של שום גבר שנמצא כאן.

יעל דיין: הנשים החרדיות באות ישר אלינו, לוועדה; הנשים הדתיות באות ישר אלינו.

יעל דיין: הנשים החד-הוריות והנשים העקרות והנשים המוכות והנשים האומללות והנשים הערביות והדרוזיות והבדואיות, שאין מה לקנא בהן, ויש להן עוד דרך ארוכה מאוד לשוויון, והנשים העולות והנשים האתיופיות – יש להן כתובת.

יעל דיין: הן לא צריכות היום תיווך של גברים.

יעל דיין: ולכן, תודה, אדוני ראש הממשלה.

יעל דיין: הכתובת היא: גם ועדת הכנסת, גם הנשים וגם הגברים הפמיניסטים בכנסת וגם הרשות החדשה שתוקם, הרשות למעמד האשה.

יעל דיין: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: ועדת הכנסת קבעה הודעות סיעות בשיעור של חמש דקות לסיעה.

דן תיכון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אהוד ברק, ואחריו – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

דן תיכון: חמש דקות, רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, חבר הכנסת דראושה, מה קורה לך היום?

דן תיכון: מהצהריים אתה פעיל.

דן תיכון: חבר הכנסת דראושה, אתה מפריע לנואם.

עבד-אלוהב דראושה: אני יוצא, אדוני, אני יוצא – – –

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנשים הנכבדות שביציע, הכנס – – –

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, הכנסת ריקה.

דליה איציק: איפה ראש ממשלה?

דליה איציק: מה זה צריך להיות?

אלי גולדשמידט: ראש הממשלה הולך, השרה הולכת.

אלי גולדשמידט: זו איזו עקביות של ראש הממשלה הזה.

דליה איציק: רק אתמול הערת להם.

אלי גולדשמידט: אתמול הם לא היו, היום הם אינם.

אלי גולדשמידט: גם לגבי מעמד האשה הם עושים אופוזיציה.

אהוד ברק: מזלזלים ביושב-ראש.

אהוד ברק: אל תיתן להם.

דן תיכון: אני מבקש לקרוא לאחד השרים.

דן תיכון: השרה כאן.

לימור לבנת: אני לא שרה תורנית, עם כל הכבוד.

לימור לבנת: אני צריכה ללכת – – –

יוסי כץ: גם אם את לא מתכוונת, זה מצטייר לא יפה.

דן תיכון: רבותי, אני מבקש.

דן תיכון: אנא המשך.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נשים נכבדות ביציע, הכנס היום מציין את חגיגת יום האשה הבין-לאומי.

אהוד ברק: אני מסתכל מסביב ואני אומר לכם: החגיגה היא חגיגה חלקית.

אהוד ברק: קודם כול, אנחנו רואים, ורואה אתכם כל הציבור, שביום האשה הבין-לאומי אין סביב שולחן הממשלה אף שר אחד או שרה אחת.

רפאל אלול: כלאם פאדי, הכול דיבורים.

אהוד ברק: צר לי לומר את זה ביום חג, אבל ממשלת צללים לא מקפידה להיות אפילו בישיבת הכנסת.

אהוד ברק: אני אומר לכם, הפגיעה היא לא רק בכבודה של הכנסת, בכבודו של היושב-ראש, שבאופן אישי יושב בראש הישיבה הזאת.

אהוד ברק: הפגיעה היא בכבודה של הממשלה ובכבודן של כל הנשים במדינה, שממשלת ישראל לא מוצאת לנכון שיהיה אפילו שר אחד מתוכה בדיון.

אהוד ברק: אבל זו חגיגה חלקית גם משום שהשוויון – שוויון כמו צדקה מתחיל מבית, ואין פה שוויון.

שמריהו בן-צור: – – –

דן תיכון: יש יושב-ראש כנסת לשעבר.

דן תיכון: הוא מציל.

אלי גולדשמידט: יש פה שרים לעתיד.

אהוד ברק: חבר הכנסת בן-צור, אתה חבר כנסת בפעם הראשונה, יחד אתי באותו מועדון, אבל אני כבר הייתי שר.

שמריהו בן-צור: אני בחברה טובה.

דוד צוקר: נעים להיזכר.

אהוד ברק: בממשלה הקודמת לא היית רואה מקרה, שבו מתנהלת ישיבה חגיגית של כנסת ישראל בנושא חשוב מאוד ואין שום שר סביב שולחן הממשלה.

שמריהו בן-צור: אתה יודע שיש ישיבת ממשלה.

רפאל אלול: – – –

דן תיכון: חבר הכנסת רפי אלול, לשם מה זה?

דן תיכון: לשם מה?

נעמי בלומנטל: אתם קיבלתם רשות למעמד האשה?

דליה איציק: – – –

דן תיכון: טוב, רבותי.

דן תיכון: אתן רוצות שנפסיק את הדיון?

דליה איציק: לא, אנחנו רוצים הגנה שלך, שיבוא שר.

דן תיכון: חברת הכנסת דליה איציק, אני מציע לך לקחת את הפרוטוקול ולראות שבכל שנה יש אותה בעיה באותו מעמד.

דן תיכון: אלא שהפעם, לשבחן של חברות הכנסת ייאמר שהן באו לכאן.

שמריהו בן-צור: חל שיפור.

נעמי בלומנטל: הדור פוחת והולך.

אהוד ברק: אני אומר שוב, חגיגה חלקית.

אהוד ברק: בכנסת רק תשע נשים, ואני משוכנע שהייצוג הנמוך הזה חייב להיפסק.

אהוד ברק: בוועידת מפלגת העבודה העברנו חקיקה שמחייבת אותנו, בכנסת הבאה, להתייצב כאן עם 25% נשים ברשימתנו, ובהדרגה להגיע ל-40%.

אהוד ברק: אני קורא לכל סיעות הכנסת להציב בפני עצמן את האתגר הזה ולהציב נשים במוקד הכוח הפוליטי, בקצה של פירמידת ההשפעה, בכנסת, בבית הזה.

אהוד ברק: 51% מהעם, 80% מהמשפחה שלי, והחברה הישראלית לא השלימה את הדרך.

אהוד ברק: אנחנו תקועים בראשית הדרך, ודרך ארוכה מאוד לפנינו.

אהוד ברק: נשים יכולות לתפוס, וחייבות לתפוס, מקום בחברה הישראלית בכל תחום.

אהוד ברק: כמו במערכת המשפט, שאי-אפשר להעלות אותה על הדעת בלי הנשים המובילות בה, כמו במערכת התקשורת, שאי-אפשר להעלות אותה על הדעת בלי הנשים, כמו במערכת החינוך, כך צריך להיות בכל תחום.

אהוד ברק: אנחנו חייבים לפעול, לשבור את תקרת הזכוכית שבולמת נשים מלהתקדם בתחומי פעולה.

אהוד ברק: לא יכול להיות מצב, שבמדינת ישראל ב-1998 אין שכר שווה לעבודה שווה, זהה בדיוק, באותו מקום עבודה.

אהוד ברק: אין מקום שמערכת תהיה אטומה לצרכים המיוחדים של נשים, להשקעה של נשים בהורות, כאשר צריך לעודד אותן לצאת ליזמות עסקית.

אהוד ברק: אנחנו צריכים להחיל חוק שיביא ליום לימודים ארוך לא רק בשל כל התועלות האחרות שלו, אלא גם משום שהוא מאפשרלנשים לצאת למעגל העבודה, ואחד המעגלים היותר-קשים בהבדל בין משפחות שחוצות את קו העוני לבין משפחות שאינן חוצות אותו קשור בשאלה האם שני בני הזוג עובדים או רק אחד מהם.

אהוד ברק: אבל, מעל לכול – הכול מחוויר מול האלימות נגד נשים.

אהוד ברק: 17 נשים נרצחו בשנה שעברה בידי בני זוגן.

אהוד ברק: חובתנו בכל התחומים – משפט, משטרה, רשויות הרווחה, הרגישות בתוך הקהילה – לשים קץ לתופעה הזאת של נשים שלא יכולות, בתוך הבית, עם בני זוגן, להיות בטוחות.

אהוד ברק: אבל, זה יתחיל קודם כול מחינוך, חינוך מהגיל הרך לסובלנות, לכבוד לאדם – לאשה, לנערה, לילדה – באשר הוא אדם.

אהוד ברק: והחקיקה הזאת, שתוביל אל כל הדברים האלה, חיונית.

אהוד ברק: לפני שבועיים נרצחה בירושלים באכזריות נועה אייל.

אהוד ברק: לא הכרתי אותה.

אהוד ברק: הילדים של אחי הכירו אותה.

אהוד ברק: אבל קשה, קשה שלא לזכור, קשה להשתחרר מתמונת הפנים היפות והצוחקות האלה, שנעקרו בבת אחת באונס אלים וברצח אכזרי.

אהוד ברק: כאב לשלוש בנות אני מכיר את ההרגשה כשבת מתעכבת.

אהוד ברק: אני מכיר את החרדה שמלווה אותך.

אהוד ברק: ואני אומר, חובתנו כחברה, מהבית הזה ומכל מקום בציבור, להוביל מאמץ של אכיפה, מאמץ של עשייה, מאמץ של חינוך, מאמץ של עירנות, שיאפשרו לנערה צעירה, לילדה, לאשה צעירה, להגיע הביתה בכל מקום במדינה, ולא למצוא, חלילה, את מותה.

אהוד ברק: וקשה להשתחרר מהמחשבה, שהרוצח המתועב עוד מסתובב חופשי גם היום.

אהוד ברק: הנשים הן כוח אדיר, משאב אדיר של החברה.

אהוד ברק: 43% מהנשים מסיימות בגרות, לעומת 32% מהגברים.

אהוד ברק: 10% מהנשים מגיעות לחינוך גבוה; רק 7.8% מהגברים.

אהוד ברק: עלינו מוטלת האחריות להוביל תוכנית של הזדמנות, אני קורא לה: הזדמנות 2000 לנשים, שתאפשר להן את התנופה קדימה בכל תחומי החיים.

אהוד ברק: קודם כול, אני מברך על הכוונה להקים את הרשות, שתעקוב אחר ביצוע חוקים שקיימים כבר היום ואכיפתם בכל מקום.

אהוד ברק: אני קורא קודם כול לממשלה להתבונן פנימה אל השירות הציבורי ולעקור כל אפליה נגד נשים בתוך השירות הציבורי.

אהוד ברק: ואני קורא לממשלה למצוא דרך לבחון גופים כלכליים ועסקיים שיש לממשלה קשר אתם – באיזו מידה הם מקיימים בתוכם את עקרונות היסוד של שוויון וחופש לנשים.

אהוד ברק: אני קורא לכולנו ליצור סביבת עבודה לנשים, גמישות בשעות עבודה, קשב לצרכים של אשה כהורה, הכשרה לניהול כדי לאפשר לנשים לרוץ קדימה בכל מקומות העבודה ולבטא את עצמן בכל הכוח.

אהוד ברק: קידום נשים הוא אינטרס עליון של החברה.

אהוד ברק: היכולת של הנשים היא המשאב הבולט ביותר שאיננו מנוצל היום בחברה שלנו.

אהוד ברק: אני מתחייב, שכשנחזור אל שולחן הממשלה, קודם כול באירועים האלה כן יהיו שרים ליד שולחן הממשלה.

אלי גולדשמידט: ושרות.

אהוד ברק: ושרות, יותר מאשר בכל ממשלה עד כאן.

אהוד ברק: אני מתחייב, שאנחנו את התוכנית הזאת למתן הזדמנות לנשים בכניסה למאה ה-21 גם נחוקק, גם נוביל וגם נגשים ונמלא.

אהוד ברק: מראשית הדרך שלי בחיים הפוליטיים אני רואה את המחויבות לקידום הנשים כנושא מרכזי ועיקרי.

אהוד ברק: זו לא רק מחויבות שמקורה בשיקולים כלכליים, זו גם מחויבות ערכית.

אהוד ברק: כולנו מחויבים למגילת העצמאות.

אהוד ברק: במלאות 50 שנה למדינה אנחנו צריכים להיות נאמנים לערכים האלה ואכן לפעול לאורם – שוויון לכל אזרחי המדינה, וקודם כול לנשים.

אהוד ברק: תודה רבה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

דן תיכון: אחריה – חבר הכנסת יצחק וקנין.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את ממשלת ישראל ואת ראש הממשלה על העברת החוק – חוק להקמת רשות לקידום מעמד האשה בישראל.

נעמי בלומנטל: זהו צעד חשוב ביותר, מזמן הגיע זמנו, וסוף סוף יוצאים לדרך.

נעמי בלומנטל: ברצוני להודות גם לחברת הכנסת יעל דיין, שהובילה בראשות הוועדה למעמד האשה את החקיקה.

נעמי בלומנטל: לצערי, מה שקורה הוא, שיש פערים עצומים במעמד האשה בין מה שאנחנו שומעים, בין מה שנאמר גם כאן, מעל במת הכנסת, לבין המציאות.

נעמי בלומנטל: אנחנו חייבים לדאוג לקידום נשים, אם זה בפוליטיקה, אם זה בשירות הציבורי, במקומות העבודה, ובכל אתר ואתר.

נעמי בלומנטל: למשל, לגבי אותה תקרת זכוכית, אני בטוחה שכמה וכמה נשים, אולי רוב הנשים בישראל, כשנשאל אותן מהי אותה תקרת זכוכית מפורסמת, הן לא תדענה במה מדובר.

נעמי בלומנטל: אבל מה שקורה בפועל הוא, שהקריאה שלנו היא למעשה לנשים כולן להיות מחויבות כלפי נשים אחרות.

נעמי בלומנטל: לא צריך לראות בזה כאילו אלה שמתקדמות, אלה שמגיעות, אינן דואגות לנשים שנמצאות בשטח, אלה שהיום-יום קשה עליהן.

נעמי בלומנטל: היום יש שילוב קשה מאוד בין עבודה קשה מחוץ לבית וחוסר תנאים נאותים – הן בבית, הן ההוצאות האדירות לעזרה, לטיפול, למעונות היום.

נעמי בלומנטל: הרעיון המרכזי הוא, שצריך להבין שאנחנו כנשים חייבות להיות מחויבות כלפי נשים.

נעמי בלומנטל: מצב זה היה בכנסת הקודמת וקיים גם בכנסת הנוכחית.

נעמי בלומנטל: כל חברות הכנסת מרגישות מחויבות למעמד האשה ולקידומה של האשה בישראל.

נעמי בלומנטל: ולכן, רציתי לנצל את הדקות המעטות האלה שנותרו לי כדי לבוא ולדבר מעט על הבחירות המוניציפליות, משום שלהערכתי חייבים לדאוג לכך שתהיינה יותר נשים ברשויות המקומיות.

נעמי בלומנטל: ולמה כוונתי?

נעמי בלומנטל: נשים ברשויות המקומיות תדאגנה לנשים בקרב האוכלוסייה, לאותם 50%.

נעמי בלומנטל: תראו איזה אבסורד.

נעמי בלומנטל: בדרך כלל, ראש רשות מתמודד לרשות המקומית.

נעמי בלומנטל: מה הנושא הראשון שהוא חורט על לוח בחירותיו?

נעמי בלומנטל: הוא כותב בגדול – חינוך; חינוך, חינוך ושוב חינוך.

נעמי בלומנטל: מי עוסק בחינוך?

נעמי בלומנטל: נשים.

נעמי בלומנטל: נשים הן המורות, נשים הן האמהות שמקבלות את הילדים שחוזרים מבית-הספר.

נעמי בלומנטל: יש נשים ברשויות המקומיות?

נעמי בלומנטל: אחוזים בודדים.

נעמי בלומנטל: אתם יודעים שיש היום שלוש נשים בראש רשויות, לא מהבכירות בוודאי, בסביון, בקדומים ובשומרון.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת שהמצב דל מאוד, אבל גם חברות מועצת עיר כמה יש לנו?

נעמי בלומנטל: באמת זה לא דבר שיש להתגאות בו.

נעמי בלומנטל: באים ומדברים על חינוך.

נעמי בלומנטל: קניות, למשל, באים ושואלים ברשות מקומית איך מקימים מקומות לקניות.

נעמי בלומנטל: באים, מדברים, בונים קניונים אדירים.

נעמי בלומנטל: 50% מהאוכלוסייה שגרה באותה רשות מקומית – אף אחד לא שואל אותן.

נעמי בלומנטל: אין כמעט נציגות של נשים ברשויות המקומיות, מי שואל אותן?

נעמי בלומנטל: את רוצה קניון, את רוצה מכולת, את רוצה "סופר-פארם", את רוצה בית-מרקחת?

נעמי בלומנטל: אף אחד לא שואל אותן.

נעמי בלומנטל: הקשישים, מי דואג לקשישים בדרך כלל?

נעמי בלומנטל: אנחנו הנשים.

נעמי בלומנטל: זו האמא שלנו וזו האמא של הבעל שלנו, ואלה קשישים אחרים באוכלוסייה.

נעמי בלומנטל: אנחנו לא ברשויות המקומיות, לא במקום קבלת ההחלטות.

נעמי בלומנטל: מישהו שואל אותנו אם אנחנו צריכים יותר תאורה או יותר ספסלים או יותר מעונות-יום?

נעמי בלומנטל: רוב הנושאים שרשות מקומית מטפלת בהם הם נושאים שלנשים באותה רשות מקומית יש אליהם הנגישות הברורה ביותר, אבל אף אחד לא שואל אותן, הן בכלל לא במשחק.

נעמי בלומנטל: ודאי שמישהו שרוצה לבנות קניון משלם יותר תמלוגים לאותה רשות מאשר חנות מכולת, אבל אולי אין לי מכונית להגיע לקניון?

נעמי בלומנטל: לכן, אנחנו מוצאים את עצמנו באבסורדים עצומים, כאשר אף אחד לא שואל אותנו, הנשים ברשויות המקומיות, מהם האינטרסים שלנו.

נעמי בלומנטל: אף אחד לא מדבר אתנו, אנחנו לא שם.

נעמי בלומנטל: אנחנו פשוט לא שם.

נעמי בלומנטל: צריך להבין, שאם אנחנו כנשים נהיה שם, אנחנו נדאג, והכוונה היא לדאוג לכל אשה ואשה, לתנאי העבודה שלה, לבריאות שלה.

נעמי בלומנטל: סרטן – אחת מתשע.

נעמי בלומנטל: אילו זה היה קורה לגברים, כולם כבר היו ברחובות, הפגנות.

נעמי בלומנטל: אחת מתשע חולת סרטן בישראל.

נעמי בלומנטל: כמה תקציבים מוקדשים לכך?

נעמי בלומנטל: מעונות-יום, יום לימודים ארוך.

נעמי בלומנטל: אילו היה מדובר בגברים שמקבלים את הילדים כשהם חוזרים מבית-הספר או מן הגן, מזמן היה יום לימודים ארוך.

נעמי בלומנטל: לכן, למעשה נשארת הקריאה הישנה שלנו: בואו, הגברים, הנשים, כולנו כולנו נהיה יחד שותפים למאבק, כדי שתהיה שוויוניות בחברה, כדי לצמצם את הפערים בשכר, כדי שתימנע אלימות.

נעמי בלומנטל: אוסיף בנושא האלימות.

נעמי בלומנטל: קל לכולם לקבל אותנו הנשים כקורבנות, ואז יש אמפתיה עצומה, ואני בעד זה, בוודאי.

נעמי בלומנטל: בנושא של אלימות נגד נשים, אתה שומע, חלילה, שאשה הוכתה על-ידי בעלה, אשה אחרת נאנסה, ואתה בא ואומר: איום ונורא, זו באמת זוועה שזה קורה בחברה שלנו.

נעמי בלומנטל: צריך לפעול נגד התופעה, ודאי שצריך לפעול במלוא הנחישות, במלוא התקציבים, במלוא תשומת הלב, אבל צריך להבין, אנחנו רוצות להיות מקובלות, להיות שוות ערך ושוות כבוד, לא רק כאשר אנחנו קורבנות, לא רק אז אנחנו צריכות את האמפתיה, את הסיוע ואת שיתוף הפעולה.

נעמי בלומנטל: אנחנו דורשות את שיתוף הפעולה המלא שלכם, הגברים, בחקיקה, בייצוג הנשים, בקידום נשים בכל תחום ותחום, כי המאבק הוא מאבק משותף.

נעמי בלומנטל: תודה.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: חבר הכנסת יצחק וקנין, ואחריו – חבר הכנסת אבנר חי שאקי.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאשר אתם נכנסים למשרד שבו נמצאים גבר ואשה, שניהם משוחחים בטלפון ושניהם יושבים על כיסאות זהים, במבט הראשוני, בהבזק המחשבה – אל מי תפנו כמזכירה?

יצחק וקנין: זה אינו תסריט דמיוני ומקרי, אחוז גבוה מכלל האוכלוסייה היה משיב תשובה זהה: האשה היא המזכירה והגבר הוא המנכ"ל.

יצחק וקנין: לאחרונה פורסמו הנתונים, כי בשירות המדינה מכהנות רק שלוש מנכ"ליות לעומת 26 מנכ"לים גברים.

יצחק וקנין: אומנם לאחרונה חל שיפור בכל הסקטורים בשירות המדינה, אולם בתפקידי הניהול הבכירים ייצוג הנשים עדיין מזערי.

יצחק וקנין: יתירה מזאת, כל הסקרים מראים, כי קיים פער משמעותי בשכר לרעת הנשים.

יצחק וקנין: הצעות חוק שונות יכולות לקדם את שוויון הנשים, לקדם את השכלתן, את כניסתן למעגל המשרות הבכירות, אולם לא להוביל לחילון הסטריאוטיפ הנשי.

יצחק וקנין: דימויה של האשה מושתת מחד גיסא על ההתייחסות החברתית-התרבותית כלפיה ומאידך גיסא על התייחסותה האישית כלפי עצמה.

יצחק וקנין: אמרו חז"ל, במסכת בבא מציעא דף נ"ט עמ' ע"ו: "לעולם יהא אדם זהיר בכבוד אשתו, שאין ברכה מצויה בתוך ביתו של אדם אלא בשביל אשתו, שנאמר: ולאברם היטיב בעבורה, וזהו שאמר להם רבא לבני מחוזא:

יצחק וקנין: כבדו נשותיכם כדי שתתעשרו".

יצחק וקנין: דברי חז"ל, שנאמרו בעבר הרחוק, מקבלים משנה תוקף כיום, כאשר לצערנו לא מדובר רק על שמירת כבוד האשה וקידומה.

יצחק וקנין: אנו מצויים בשלב מרוחק ובסיסי יותר, בשלב שבו ההגנה על האשה עדיין פרוצה, בשלב שבו האלימות הפיזית והמילולית חובקת מפלגות, עדות ודתות משכבות שונות, ללא הבדל השכלה ושכר.

יצחק וקנין: המודעות הציבורית עולה, התקשורת מעניקה זמן שידור רב מבעבר, אולם שורש הבעיה לא הצטמק.

יצחק וקנין: עלינו לוודא, כי פתרון המצוקות וההגנה על נשים חסרות הישע יהיו בכמה מישורים: תקציבי הממשלה אשר יופנו למקלטים לנשים מוכות, תקציבים לבניית מקלטים חדשים נוספים ולתפעולם, מתן תקציב לדירות מושכרות לאחר השהות במקלטים ולהוספת עובדים סוציאליים ופסיכולוגים לשירות הציבורי.

יצחק וקנין: מישור נוסף הינו יחס החברה והמשטרה.

יצחק וקנין: על החברה להפגין עירנות ופתיחות כלפי מצוקות נסתרות וגלויות של הנשים.

יצחק וקנין: חובתנו לעורר ולזעזע את המשטרה עד אשר תימנע מכל קלות ראש כלפי פניית נשים.

יצחק וקנין: לא ייתכן כי אשה מוכה תאזור כוח, תפנה למשטרה להתלונן, ותיתקל באדישות ובסירוב.

יצחק וקנין: לא ייתכן כי רק לאחר מקרה רצח ומוות נשאל מה לא עשינו על מנת למנוע זאת.

יצחק וקנין: פתרון מסוג נוסף הינו הפתרון המקדים והכוללני לנשים – קידום הנשים בהשכלה, בקריירה, בניהול ובשכר.

יצחק וקנין: הקשר בין ההשכלה לשכר הינו דו-כיווני: מצד אחד, מי שבא ממשפחה מבוססת יוכל להרשות לעצמו לימודים אקדמיים; מצד שני, בוגרי לימודים אקדמיים יזכו ליתרון משמעותי בשוק העבודה.

יצחק וקנין: כמו בכל העולם, גם אצלנו, מי שמשכיל ישתכר יותר מנטול השכלה.

יצחק וקנין: וכבר אמרו חז"ל "ויבן ה' את הצלע, מלמד שנתן הקב"ה בינה יתירה באשה יותר מבאיש".

יצחק וקנין: על כן, מלבד מה שאנחנו צריכים לעשות כדי לקדם את הנשים בכמה תחומים, עלינו לדעת שהקשר למסורת ישראל חשוב לא פחות מזה שנדאג להעסקתן בעבודות ובמשרות בכירות.

יצחק וקנין: אין ספק שבעבודה מאומצת של כל חברי הכנסת נוכל לפתור חלק גדול מן הבעיות ששמענו עליהן פה היום.

יצחק וקנין: תודה.

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת יצחק וקנין.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחבר הכנסת אבנר חי שאקי, בבקשה.

אבנר-חי שאקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אכן יום חג צריך להיות היום הזה לאשה, והשם "יום האשה הבין-לאומי" יאה ונאה.

אבנר-חי שאקי: רצוי היה מאוד, שביום כזה הכנסת כולה תתלכד סביב הדרישה, התביעה לקדם ולשפר את מעמד האשה בישראל.

אבנר-חי שאקי: אינני מכיר אף גורם בבית הזה שאינו מעוניין בכך, אם כי אולי לא תמיד באותה מידה.

אבנר-חי שאקי: אבל, אי-אפשר שלא להשמיע ביום כזה ובמעמד כזה, בראש ובראשונה, את עמדתה של היהדות, את עמדתה של ההלכה, את עמדתה של תורת ישראל.

אבנר-חי שאקי: בניגוד לדעה הרווחת, כאילו משום שזו הלכה עתיקה הרי מעמדה של האשה בה כביכול פחות – אין לך טעות והטעיה גדולות מאלה.

אבנר-חי שאקי: יחס הכבוד שחכמינו ז"ל נתנו לאשה בא לידי ביטוי בהלכה הקובעת: לעולם יאהב אדם את אשתו כגופו ויכבדנה יותר מגופו.

אבנר-חי שאקי: חיפשתי בשיטות משפט חשובות וגדולות באירופה, באמריקה, למצוא נורמה דומה, קריאה דומה, ולא מצאתי, משום שללא צל של ספק, דווקא תורת ישראל היא המסוגלת להנחות אותנו ואת העולם כולו בדבר היחס הנכון לאשה, שנבראה כדי "להיות עזר כנגדו".

אבנר-חי שאקי: האם מקרה הוא שמרים הנביאה, וכל הנשים אחריה, יצאו, יחד עם משה רבנו, עליו השלום, כדי לשיר את שירת הים הנפלאה?

אבנר-חי שאקי: שדבורה הנביאה מילאה תפקיד אדיר כל כך?

אבנר-חי שאקי: שאסתר, שבעוד יומיים אנו עומדים למעשה לחוג את היום הקשור בה, מילאה תפקיד היסטורי גדול כל כך?

אבנר-חי שאקי: אין צל של ספק, שאין לנו צורך במקצועניות ובמקצוענים כדי לקדם באמת את מעמדה של האשה בישראל.

אבנר-חי שאקי: נכון, יש תחומים שבהם ההישגים שלנו מועטים, אבל אינני חושב שבזה ניתן להאשים גורם מסוים או מגזר מסוים בציבוריות הישראלית.

אבנר-חי שאקי: כשאני קורא את המחקר של ד"ר כרמל שלו, מומחית לזכויות הנשים, שנבחרה לתקופת כהונה שנייה כחברה בוועדת האו"ם לביעור האפליה נגד נשים, שבו היא קובעת כי אין מדינה בעולם שאין בה אפליה לרעה של נשים, ושאפילו במדינות סקנדינביה, שבהן נשים הגיעו למשרות בכירות, יש פערים – אני נמצא למד כי יש פה חולשה כלל-אנושית, שיש לה הסברים היסטוריים, מוסריים וחברתיים, שעל כולנו מוטל להתמודד אתה ולהתגבר עליה.

אבנר-חי שאקי: אין צל של ספק שבחברה הישראלית יש היום מגמה עקבית, החותרת לשפר בהתמדה את מעמדה של האשה ואת מקומה בחברה.

אבנר-חי שאקי: מינוי שלוש נשים מנכ"ליות בשלושה משרדי ממשלה – זהו הישג, הישג חלקי, הישג מקוטע, הישג יחסי אבל הישג.

אבנר-חי שאקי: משמע שהכיוון נכון, המגמה נכונה.

אבנר-חי שאקי: מקור עידוד בנושא זה הוא בוודאי מערכת החינוך.

אבנר-חי שאקי: אין צל של ספק שבה נשים ממלאות תפקיד גדול וחשוב, כמו שנאמר, בצדק, משום שמלאכתן בכך.

אבנר-חי שאקי: כאמהות וכמחנכות הן נתבעות לעמוד ליד ההגה, ואכן הן עושות את מלאכתן להפליא כמורות, כמנהלות, כמנחות, כמפקחות.

אבנר-חי שאקי: ניתן גם לראות זאת באקדמיה.

אבנר-חי שאקי: יותר ויותר נשים מגיעות לעמדות בכירות, אם כי לא לצמרת, לפסגה.

אבנר-חי שאקי: לא מזמן קראתי סטטיסטיקה המדברת על 8% בלבד מן הנשים שהגיעו לפרופסורה המלאה באוניברסיטאות.

אבנר-חי שאקי: בכך לא ניתן אלא לפנות לאוניברסיטאות ולנשים באוניברסיטאות להיאבק ביתר תוקף לשיפור המצב, ואני מאמין שגם תחום זה ניתן לכיבוש, ללא צל של ספק, בדין וביושר.

אבנר-חי שאקי: אני רוצה לדבר עכשיו על כמה תחומים שבהם כולנו חייבים במאמץ הרבה יותר שיטתי, הרבה יותר עקבי, וכוונתי לאלימות נגד נשים הפושה בחברתנו בצורה מדאיגה.

אבנר-חי שאקי: יש אלימות בכבישים – נכון; יש אלימות בבתי-הספר – נכון; יש אלימות במקומות בידור – נכון; אבל האלימות נגד נשים היא המזעזעת ביותר בחומרתה ובהיקפה כאחד.

אבנר-חי שאקי: לא רק התופעה של נשים מוכות, באלפיהן, חייבת להחריד אותנו; גם לא רק העובדה שעדיין אין מספיק מעונות לנשים מוכות.

אבנר-חי שאקי: אני הסתובבתי בארץ, ביקרתי בכמה מעונות, וגיליתי כי רחוקים אנחנו עדיין מלתת תשובה מספקת ומספקת על המצב הקשה הזה של נשים מוכות.

אבנר-חי שאקי: אך עולה על כולנה, ללא ספק, היא תופעת רציחת נשים רבות כל כך בישראל.

אבנר-חי שאקי: 17 נשים נרצחות בשנה אחת.

אבנר-חי שאקי: זו תעודת קלון לכולנו, יהודים וערבים, דתיים וחילונים.

אבנר-חי שאקי: זו רעה חולה, זו תופעה של חולשה, זו תופעה של חברה, שקשה לקרוא לה מתקדמת ונאורה במלוא מובנן של המלים.

אבנר-חי שאקי: מותר לנו לצפות ולקרוא לעצמנו, לפני שאנחנו קוראים לאחרים, לעשות מאמץ עילאי כדי שבשנה הבאה, בעזרת השם, כשנחוג את היום הזה יחד, יהיו הרבה פחות נשים מוכות, חלילה; והרבה פחות אלימות גם בכבישים, בבתי-הספר.

אבנר-חי שאקי: וביחס לנשים, הדבר חייב לעורר חלחלה בכולנו.

אבנר-חי שאקי: אחרי ככלות הכול, האשה היא גם אשה, היא גם אם, היא גם אחות, היא גם בת, והיא גם מחצית האוכלוסייה.

אבנר-חי שאקי: אין כל סיבה שבעולם ששוויון היחס ושוויון ההזדמנויות לא יהיה נכס צאן ברזל במדיניותנו, כדי להביא סוף סוף לשוויון אמת של האשה בחברה הישראלית ובחברה היהודית, שבה במיוחד, כפי שאמרתי, כבודה של האשה ומעמדה של האשה גבוהים ביותר מאז ומעולם ועד עולם.

אבנר-חי שאקי: תודה.

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת אבנר חי שאקי.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, גם אני הייתי רוצה להעמיד על הברכה את הוועדה לקידום מעמד האשה בראשותה של חברת הכנסת יעל דיין, על פועלה, על יוזמותיה.

יוסי שריד: ואם יורשה לי, אני רוצה להביע הוקרה מיוחדת לחברה שיושבת ביציע האורחים, חברתי רות רזניק, שכאשר איש עדיין לא עסק בארץ בנשים מוכות היא היתה החלוצה העוברת לפני המחנה.

יוסי שריד: יש מדדים שונים, אדוני היושב-ראש, מדדים מגוונים כדי לקבוע אם מדינה היא מדינה מפותחת או מתפתחת, מתקדמת או לא כל כך מתקדמת.

יוסי שריד: אחד המדדים האלה, מדד חשוב ומכריע, הוא מעמדה של האשה בחברה.

יוסי שריד: על-פי המדד הזה, לא נוכל לטשטש, ישראל היא לא מדינה מפותחת והיא לא מדינה מתקדמת.

יוסי שריד: אנחנו אפילו לא יכולים להתנחם בנחמה המפורסמת, ובנחמה המפוקפקת, של מקום טוב באמצע.

יוסי שריד: אנחנו לא במקום טוב ולא באמצע.

יוסי שריד: כאשר מדובר במדינות המתוקנות – כמובן אנחנו לא משווים את עצמנו למדינות אחרות – בהשוואה למדינות הדמוקרטיות המתוקנות, המהוגנות, אנחנו במקום די גרוע, ובירכתיים.

יוסי שריד: זה נכון, התקדמנו מאוד בשנים האחרונות ברטוריקה, אבל לא כל כך התקדמנו, בוודאי לא די הצורך, בפרקטיקה.

יוסי שריד: אנחנו דורשים נאה, השתפרנו מהבחינה הזו, אבל אנחנו לא בהכרח מקיימים נאה.

יוסי שריד: עדיין יש פער עמוק ומכאיב בין הדרשה לבין הקיום, ומי יודע כמה זמן עוד יידרש כדי לגשר על הפער הזה, שהוא פער בלתי נסבל.

יוסי שריד: אני רוצה להביא דוגמה דווקא משירות המדינה.

יוסי שריד: עד שאנחנו מלינים על אחרים, על מעסיקים ציבוריים ועל מעסיקים פרטיים, המדינה עצמה לא ממלאת את חובתה.

יוסי שריד: שירות המדינה, שצריך היה לשמש דוגמה לאחרים, אומנם משמש, אבל דוגמה רעה.

יוסי שריד: בשירות המדינה העובדות הן 54.3% מכלל העובדים, כלומר רוב.

יוסי שריד: זה טוב, אבל זה לא טוב, כי בדרגה העליונה יש רק שבע נשים; שבע נשים, שהן 10.8% בסך הכול מכלל העובדים בדרגה הזאת.

יוסי שריד: בדרגה השנייה רק 12% ובדרגה השלישית רק 16%.

יוסי שריד: ואילו בדרגה השמינית ומטה, שימו לב, בדרגה השמינית ומטה – 64.3%.

יוסי שריד: אבל זה עוד לא הכול: גם כאשר האשה כבר מגיעה ותופסת עמדה בכירה, גם אז אין השכר שלה שווה לשכר עמיתיה הגברים.

יוסי שריד: איך אפשר להסביר את התופעה המחפירה והמבישה הזו ואיך אפשר להצדיק אותה?

יוסי שריד: כאילו כדי להוסיף בושה על בושה וכלימה על כלימה, פערי השכר בין נשים לגברים אפילו העמיקו עוד בשנה האחרונה.

יוסי שריד: אם ב-1996 היה הפער 24%, הרי ב-1998 הפער הוא 26%, ולפי כל הסימנים הוא לא עומד להצטמצם בקרוב, אלא דווקא להתרחב.

יוסי שריד: אם בכל זה לא די, אז הנשים הן הקורבנות הראשונים של האבטלה, שגם היא הולכת ומעמיקה, הולכת ומתרחבת.

יוסי שריד: כאשר הממשלה הזו – אני מדגיש, הממשלה הזו – מחוללת מדיניות של מיתון ואבטלה, היא חייבת לדעת שנשים יהיו הראשונות להיפגע.

יוסי שריד: ב-1996 היה שיעור המובטלות 7.8%, ואילו עכשיו, ב-1998, שיעור האבטלה בקרב נשים הוא 9.3%.

יוסי שריד: השיעור הזה גדל מדי יום ביומו.

יוסי שריד: גם הצבא, אדוני היושב-ראש, הוא ככל הידוע חלק מהמדינה, ובעיקר צבא שאנחנו מגדירים אותו כצבא העם.

יוסי שריד: הרבה דברים טובים קרו לחיילות בשנים האחרונות, והן ממלאות היום תפקידים חשובים שלא מילאו בעבר.

יוסי שריד: אנחנו לא מתעלמים מן השיפור ומן ההתקדמות, אבל גם הצבא לא הפנים לגמרי את עקרון השוויון בין נשים לגברים, בין חיילות לחיילים.

יוסי שריד: אני מברך בהזדמנות זו את חברות הכנסת ענת מאור ונעמי חזן, שיחד עם החברות הצעירות שלהן הלכו אתמול לבג"ץ כדי לתבוע את מעמדן של החיילות, שיוכלו להתקבל גם לקורס חובלים.

יוסי שריד: חיילות, חייבים להבין סוף סוף, יהיו בכל מקום וימלאו כל תפקיד.

יוסי שריד: אם יש טייסים יהיו גם טייסות, אם יש חובלים יהיו גם חובלות.

יוסי שריד: ואת התהליך הזה אי-אפשר להפסיק.

יוסי שריד: הוא יימשך ביתר שאת וביתר תוקף והוא ימצה את עצמו עד תום ועד שוויון גמור.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, מהי בעצם הסיבה לכך שישראל עדיין משתרכת אחרי מדינות מתוקנות בעולם ומתקשה לצמצם רווחים?

יוסי שריד: שתי סיבות עיקריות לפיגור הזה: ראשית, החברה הישראלית היא עדיין ביסודה חברה מצ'ואיסטית, וחברה מצ'ואיסטית מפתחת סטריאוטיפים של מין חזק כביכול ומין חלש כביכול.

יוסי שריד: זהו הסטריאוטיפ, האב-טיפוס הישן והרע, שכל כך מאפיין חברות שבטיות מפגרות וארכאיות.

יוסי שריד: חברה גברית שמפגינה את גבריותה היא חברה שאבד עליה כלח והעולם המפותח כבר סתם עליה את הגולל.

יוסי שריד: הסיבה השנייה לפיגור הזה שלנו היא ההתייחסות של ההלכה לאשה.

יוסי שריד: הרבה גילויים מהשוביניזם הגברי מקבלים אישור הלכתי, אישור רשמי וחוקי.

יוסי שריד: לא רק שאין, רחמנא ליצלן, רבניות, ולא רק שאין דייניות, האורתודוקסיה מתנגדת עד היום אפילו לנוכחותה של אשה במועצה דתית, שעל-פי אחריותה ועיסוקיה היא בכלל מוסד לא הלכתי, אלא מוסד ציבורי לכל דבר ועניין.

יוסי שריד: הייתי יכול, חברי הכנסת, תאמינו לי, הביאו כאן כל מיני ציטוטים, יש לי מאות ציטוטים – –

משה גפני: אתה לא יכול בלי זה.

יוסי שריד: – – והייתי יכול להביא ציטוטים מהגמרא וממקורות אחרים כדי להדגים את יחסה המזעזע של ההלכה לאשה, אבל במעמד מעין חגיגי זה אני אסתפק בציטטה אחת מתוך מסכת כלה פרק א': "כל מה שאדם רוצה לעשות באשתו, עושה.

יוסי שריד: כמו מי שקונה חתיכת בשר – –

משה גפני: אתה אפילו לא יודע במה מדובר.

יוסי שריד: – – רוצה אוכל אותה צלויה.

יוסי שריד: רוצה אוכל אותה מבושלת".

משה גפני: אתה הופך אירוע חגיגי לנשק.

יוסי שריד: הייתי מביא עוד ציטטות – – –

אליעזר זנדברג: אבל הזמן הסתיים ואני מבקש לסיים.

נסים דהן: – – –

משה גפני: אתה בור ועם הארץ.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת גפני, אתה הדובר השלישי ברשימה ותוכל לומר את דבריך.

יוסי שריד: אם ככה, אז אני אקרא עוד ציטטות.

יוסי שריד: רציתי לקרוא רק ציטטה אחת.

אליעזר זנדברג: אני מבקש לסיים, חבר הכנסת שריד, מכיוון שהזמן תם מזמן.

רן כהן: – – –

נסים דהן: – – – אתם רוצחים אותן.

רן כהן: לא צריך כוח.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת רן כהן, אני מבקש לאפשר לדובר לסיים את דבריו.

נסים דהן: אתם רוצחים אותן, מסכנות.

רן כהן: – – –

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת כהן, חבר הכנסת דהן.

יוסי שריד: "רוצה אוכל אותה צלויה.

יוסי שריד: רוצה אוכל אותה מבושלת".

משה גפני: כולך מזעזע.

נסים דהן: אי-אפשר לדבר על משהו – – –

יוסי שריד: הטרגדיה היא, אדוני היושב-ראש – ממש דקה ואני מסיים – – –

משה גפני: אלה שטויות, מה שאתה מדבר.

יוסי שריד: הטרגדיה היא, וזו ממש טרגדיה, שאוי לדינים ואוי להלכות שעל-פיהם נחתכים ענייני המעמד האישי, נישואין וגירושין, וכל זה במדינה המתיימרת להיות מדינה מתקדמת ודמוקרטית.

משה גפני: – – –

נסים דהן: אוי למדינה שאתה נמצא בה ואי-אפשר לדבר על רצח נשים, לא מסוגלים לתת הגנה לנשים.

יוסי שריד: גם התמונה – – –

נסים דהן: לא מסוגלים לתת לנשים הגנה.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, לסיום אולי תפסיק אותם קצת.

משה גפני: דבר, דבר, אף אחד לא שם לב אליך.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת דהן, אני מבקש לאפשר לנואם לסיים את דבריו.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת גפני, כזכור וכידוע לך, אתה עומד לדבר בקרוב.

יוסי שריד: מה הם מצווחים ככרוכיה בכל פעם שהם שומעים דבר לא נעים?

משה גפני: דבר, דבר, אף אחד לא שם לב אליך.

יוסי שריד: אני אדבר ואתה תשתוק.

משה גפני: אני לא אשתוק.

יוסי שריד: אז תשתוק, עכשיו אני מדבר.

משה גפני: אני לא אשתוק.

יוסי שריד: טוב, אז לא תשתוק, אז תצווח.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת שריד, דבר, דבר.

יוסי שריד: גם התמונה בבית הזה, אדוני היושב-ראש, היא תמונה עגומה ומתסכלת: רק תשע חברות כנסת.

יוסי שריד: בשום פרלמנט דמוקרטי בעולם אין תמונה כזאת.

יוסי שריד: גם פרלמנט – – –

משה גפני: אתה הדחת אשה מראשות המפלגה.

יוסי שריד: – – – גם פרלמנטים לא דמוקרטיים.

משה גפני: אתה הדחת אשה מראשות המפלגה.

יוסי שריד: המפלגות החרדיות לא שולחות לכאן וגם לא ישלחו חברות כנסת.

יוסי שריד: לצערי, בעניין זה – – –

משה גפני: אתה הדחת אשה מראשות מפלגתך, אתה היחיד שהדיח אשה.

יוסי שריד: בעניין זה גם המפד"ל הולכת בשנים האחרונות, למרבה הצער, בעקבותיהן של המפלגות החרדיות.

יוסי שריד: שתי המפלגות הגדולות שלחו לכאן בסך הכול חמש חברות כנסת.

יוסי שריד: גם תנועתי, מרצ, לא מאושרת מהעובדה שמתוך תשעה חברי כנסת יש לה רק שתי חברות כנסת.

יוסי שריד: אם כי לו היו כל המפלגות מקפידות על אותו יחס, היו נוכחות ופעילות – –

משה גפני: היתה לכם אשה בראשות המפלגה, למה הדחת אותה?

יוסי שריד: – – בבית הזה 30 חברות כנסת ולא תשע.

יוסי שריד: במעמד זה אני מרשה לעצמי לקרוא לכל המפלגות לא רק לומר, אלא גם לעשות – לעשות לתקנת בית הנבחרים והנבחרות שלנו.

יוסי שריד: הכנסת הבאה חייבת להיות שונה, שונה מעיקרה ושונה עד ללא הכר.

יוסי שריד: גם אנחנו במרצ מקבלים על עצמנו את האתגר, וגם אנחנו מצדנו נעשה ככל שרק נוכל כדי לתגבר עוד יותר את הייצוג הנשי מטעמנו.

יוסי שריד: זו ההתחייבות שאנחנו לוקחים על עצמנו.

יוסי שריד: בלי שינוי התמונה הפרלמנטרית ימשיכו להסתכל בבית הזה, ישמעו את מה שאנחנו מדברים – מה שאנחנו מדברים גם היום – וישאלו: על מה בכלל אתם מדברים שם בכנסת, אם בכנסת ישראל עצמה המצב הוא כפי שהוא, כל כך מאכזב, כל כך מפלה וכל כך מבזה?

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת שריד.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

אליעזר זנדברג: אחריה – חבר הכנסת סאלח סלים.

אליעזר זנדברג: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, שיוכל לשאול את כל השאלות מעל הדוכן.

משה גפני: למה הוא הדיח את שולמית אלוני?

רן כהן: תלך לבדוק מי הדיח אותה.

ענת מאור: מי הדיח אותה כשהיא היתה שרת החינוך?

ענת מאור: פתאום אתם מיתממים?

רן כהן: תהיה "פייר", תדע מה עשיתם.

רן כהן: על מה אתה מדבר?

משה גפני: ידידי היקר, ידידי היקר – – –

רן כהן: על מה אתה מדבר?

רן כהן: על מה אתה מדבר?

נסים דהן: רן, רן, תשאל את החברים הכי טובים שלה.

אליעזר זנדברג: חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת סולודקין לפתוח בנאומה.

קריאות: – – –

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת דהן, חברי הכנסת שריד וגפני.

אליעזר זנדברג: רבותי חברי הכנסת, במסגרת הדיונים ביום האשה הבין-לאומי אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת מרינה סולודקין לשאת את דבריה.

אליעזר זנדברג: בבקשה.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, זו הפעם הראשונה בשבע השנים שבהן אני חיה בישראל – – –

קריאות: – – –

אליעזר זנדברג: רבותי, עם כל הכבוד, אני מבקש לאפשר לנואמת לדבר.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת כהן, אני מבקש לאפשר לנואמת לשאת את דבריה.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת שריד, אמרת את דברך הארוך, כפליים כמעט מכל נואם אחר.

אליעזר זנדברג: תן לחברי כנסת אחרים את ההזדמנות להתבטא.

אליעזר זנדברג: בבקשה.

מרינה סולודקין: זו הפעם הראשונה בשבע השנים שבהן אני חיה בישראל – – –

קריאות: – – –

אליעזר זנדברג: חברת הכנסת איציק, עם כל הכבוד, תודה על העזרה.

אליעזר זנדברג: חברת הכנסת דליה איציק, גם את רוצה למנוע מהנואמת לומר את דבריה?

משה גפני: החצי השני של דברים שנאמרו פה היה מיותר.

משה גפני: האמינו לי שכדאי למחוק את הדברים מ"דברי הכנסת".

דליה איציק: אבל זה כתוב שם, בגמרא.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת גפני, אני מבקש ממך.

משה גפני: את מכירה את המסורת הישראלית והיהודית.

משה גפני: זה מה שהיא אומרת?

אליעזר זנדברג: די, מספיק, עד כאן.

אליעזר זנדברג: כל אחד אמר את דברו.

קריאות: – – –

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת שריד, חבר הכנסת שריד.

אליעזר זנדברג: בבקשה, תמשיכי.

מרינה סולודקין: זו הפעם הראשונה בשבע השנים שבהן אני חיה בישראל שאני חשה שאנו באמת מציינים וחוגגים את יום האשה הבין-לאומי.

מרינה סולודקין: בהזדמנות זו אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת, מר דן תיכון, וללשכתו על היוזמה היפה שלהם להעניק שי לכל חברות הכנסת.

מרינה סולודקין: נהניתי מאוד לשמוע את הברכות ביום המיוחד הזה בכלי התקשורת, ובאשקלון, העיר שבה אני מתגוררת, ראיתי לראשונה שכמעט כל חנויות הפרחים נפתחו מוקדם יותר.

מרינה סולודקין: נראה לי שכל ההתייחסות ליום הזה השנה היא שונה.

מרינה סולודקין: זהו סימן מעודד, שבחלקו נובע, לדעתי, מההשפעה של העלייה מחבר העמים, כי שם יום האשה הוא יום חג לאומי.

מרינה סולודקין: במדינה שממנה עליתי לפני שבע שנים נהוג היה, שמהילדים בגן ועד לגברים הנשואים ובעלי המשפחות, כולם ציינו את יום האשה הבין-לאומי כיום שבא להדגיש ערכים כמו להיות אם, רעיה, כלה ואחות.

מרינה סולודקין: ביום הזה אין לי רצון להזכיר שוב את מה שעדיין חסר וגורם לצער ולדאגה; אבל חייבים.

מרינה סולודקין: במדינה שהיתה אחת המדינות הראשונות בעולם שבהן כיהנה אשה בתפקיד ראש הממשלה, בכנסת הארבע-עשרה יש רק תשע נשים, שהן פחות מ-10%.

מרינה סולודקין: במדינה שבה נשים מתגייסות לצבא על-פי חוק, אחוז הנשים בעלות תואר פרופסור הוא זעום ביותר.

מרינה סולודקין: שכרה של אשה עובדת נמוך בממוצע ב-40% מן השכר של הגבר על אותה עבודה.

מרינה סולודקין: נשים המהוות רוב כסטודנטיות לתארים הראשונים באוניברסיטאות אינן יכולות לזכות בגירושין הוגנים ופשוטים, וזכותן לגדל את ילדיהן אינה מובנת מאליה.

מרינה סולודקין: אינני רוצה לדבר ביום זה בפירוט על סממני הברבריות בחברה שלנו, שמוצאים ביטוי ברצח נשים ובאלימות נגדן.

מרינה סולודקין: אני סבורה, שהחברה שלנו נמצאת על פרשת דרכים.

מרינה סולודקין: אנו זקוקים בדחיפות לרפורמות מקיפות בתחום החברתי, הכלכלי, המשפטי והתרבותי גם בכל הנוגע ליחס לנשים.

מרינה סולודקין: הרפורמות הללו לא יקרו מעצמן.

מרינה סולודקין: יש צורך בעבודה מתמדת ומקיפה של כל הרשויות, גם המחוקקת, גם המבצעת וגם השופטת.

מרינה סולודקין: את המטרה הזו נוכל להשיג רק באמצעות לחץ ציבורי חזק והומניזציה של כלי התקשורת הישראליים.

מרינה סולודקין: במשימה הזאת נוכל להצליח רק כולנו ביחד.

מרינה סולודקין: תודה.

אליעזר זנדברג: תודה לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחבר הכנסת סאלח סלים.

אליעזר זנדברג: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת אלכס לובוצקי.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום חג זה אנו שולחים את ברכותינו לכל הנשים בישראל, בעולם ובקרב שכנינו; לכל הנשים, יהודיות וערביות כאחת.

סאלח סלים: אני זוכר שאנחנו עומדים פה כל שנה ואומרים בסוף, שאנחנו מקווים שבשנה הבאה יהיה יותר טוב.

סאלח סלים: זו תקווה לגיטימית, והיא במקומה.

סאלח סלים: לכן, כל שנה צריך לבחון האם המצב הוא באמת טוב יותר, או שיש מה לתקן.

סאלח סלים: לפי דעתי, הרבה דברים עדיין קיימים בחברה הישראלית.

סאלח סלים: מדינת ישראל היא חלק מהעולם המערבי, והנשים בה מקופחות בדיוק כמו במדינה מהעולם השלישי.

סאלח סלים: אפשר להביא המון דוגמאות.

סאלח סלים: חברי הכנסת שדיברו לפני דיברו גם על מספרים.

סאלח סלים: בהמון תחומים האשה מופלית.

סאלח סלים: אני חושב, שכבוד האשה הוא חלק מכבוד האדם.

סאלח סלים: האם כבוד האדם קיים במדינה הזאת?

סאלח סלים: לפי דעתי, לא.

סאלח סלים: יש חלקים גדולים במדינת ישראל, בקרב יהודים וערבים, שכבודם רמוס.

סאלח סלים: מה אפשר להגיד לאלה שיושבים מול משרד ראש הממשלה, שאותם ביקרתי שלשום?

סאלח סלים: הם מחוסרי דיור.

סאלח סלים: יש ביניהם גברים וגם נשים.

סאלח סלים: איך אנשים כאלה יכולים לחגוג?

סאלח סלים: הם גרים בצריפים עם ילדים ותינוקות.

סאלח סלים: צריף אחד נשרף.

סאלח סלים: איזה חג יחגגו אנשים כאלה?

סאלח סלים: מה אפשר להגיד לנשים ביום חגן, לנשים המובטלות שלא מוצאות תעסוקה, לא הן ולא בעליהן?

סאלח סלים: איזה חג יהיה לנשים האלה?

סאלח סלים: מה אפשר להגיד לנשים השכנות שלנו, הנשים הפלסטיניות, שמרעיבים אותן, הן מגיעות למצב של רעב, והן לא מוצאות דרך להביא חלב לילדיהן?

סאלח סלים: האם העיקר הוא שאני אהיה בסדר ולא אכפת לי מהאחרים?

סאלח סלים: גם אנחנו לא בסדר.

סאלח סלים: מה ניתן להגיד לנשים ביום חגן?

סאלח סלים: מה להגיד לנשים שכל יום מסתכלות בטלוויזיה ומחכות לשמוע מה עם הבנים שלהן בלבנון?

סאלח סלים: מה להגיד לנשים האלה, הדואגות מאוד?

סאלח סלים: למה אנשים לא משמיעים את קולם?

סאלח סלים: למה הם לא יוצאים בהמוניהם כדי להחזיר את בנינו מלבנון?

סאלח סלים: אני באמת זורק את השאלה: למה?

סאלח סלים: זו אמא.

סאלח סלים: כל בחור שנופל שם לא נופל במקום, הוא נולד כדי שהוא יחיה.

סאלח סלים: למה אנחנו לא שומעים את קולותיהן של הנשים האלה, עם הגברים שמסכימים גם לזה?

סאלח סלים: יש המון המון גברים שהאשה מפגרת אחריהם בהרבה.

סאלח סלים: אנחנו עדיין רואים, גם בסקטור היהודי וגם בסקטור הערבי, רציחות, רדיפות, השפלה והטרדה; זה עדיין קיים במשטר הדמוקרטי היחיד במזרח התיכון, ויותר במגזר הערבי מאשר במגזר היהודי.

סאלח סלים: במגזר הערבי עדיין, בין תקופה לתקופה, אנחנו שומעים על רצח נשים על כבוד המשפחה.

סאלח סלים: זה כבוד הנעליים, זה לא כבוד המשפחה.

סאלח סלים: אין משפחה שיש לה כבוד והיא רוצחת.

סאלח סלים: אין אדם שיש לו כבוד והוא רוצח.

סאלח סלים: אין דבר כזה ואין מושג כזה, אצל הערבים, שנקרא: לרצוח מישהי על רקע כבוד המשפחה.

סאלח סלים: זה משפט או ססמה שהמציאו, כי מי שרוצח – אין לו כבוד, מי שיהיה.

סאלח סלים: העניין הזה עדיין נמשך ונמשך.

סאלח סלים: מה עשו השלטונות?

סאלח סלים: מה עשו בתי-המשפט?

סאלח סלים: לצערי הרב, מהחג שהיה לפני שנה עד היום היו הרבה דיונים בכנסת, פניות רבות, ועדיין המצב מחמיר, כיוון שחסרים כל מיני דברים שהממסד אחראי להם.

סאלח סלים: הקלה בבתי-המשפט לרוצחים, התייחסות המשטרה לרוצחים, התייחסות המשטרה היא קלה ולא מחמירה, לכן שמענו פה את הסולידריות.

סאלח סלים: אני מסכים עם כל מה שאמרה חברת הכנסת יעל דיין, ואני חושב גם שמקומה של האשה הישראלית יישאר חסר כל זמן שמצבה של האשה הפלסטינית, השכנה שלנו, יישאר כזה.

סאלח סלים: לכן חשוב מאוד שיישמעו קולותיהן של הנשים הישראליות והפלסטיניות ביחד למען שלום, למען זכויות, למען שתי מדינות לשני העמים, שיחיו בכבוד זה לצד זה.

סאלח סלים: תודה.

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת סאלח סלים.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחבר הכנסת משה גפני.

אליעזר זנדברג: אחריו – חבר הכנסת אלכס לובוצקי, ואחריו – חבר הכנסת עבד-אלוהב דהאמשה.

סאלח סלים: מי האחרון?

אליעזר זנדברג: אחרון הדוברים – חבר הכנסת בני אלון.

סאלח סלים: לא.

סאלח סלים: מה השם שלו?

אליעזר זנדברג: יש פה שיבוש.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת דהאמשה הוא הדובר, נכון?

אליעזר זנדברג: כתוב: עבד-אלוהב, וזה לא נכון.

אליעזר זנדברג: לכן אני שואל, אולי יש פה איזו טעות ברישום?

סאלח סלים: – – –

אליעזר זנדברג: אני יודע.

אליעזר זנדברג: כתוב: אלוהב, בגלל זה קראתי, הסתכלתי, ואמרתי: רגע, או שהתבלבלו בשם הפרטי או שהתבלבלו בשם המשפחה.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת דהאמשה הוא הדובר, עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אליעזר זנדברג: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מעמדה של האשה ביהדות – אני חושב שמיותר אם אני אומר, אבל אין לי ברירה, לאחר שאחד הדוברים, בניגוד לכל האחרים, הזכיר את העניין מתוך בורות.

משה גפני: ואני רוצה לומר, שמעמדה של האשה ביהדות הוא מעמד שלפי דעתי לא קיים בשום מקום אחר בכל הספרות, החל מהתורה הקדושה, התורה שבכתב, התורה שבעל-פה, דברי חז"ל, ראשונים, אחרונים, פוסקים.

משה גפני: יש כלל: ואהבת לרעך כמוך.

משה גפני: זה יסוד מוסד ביהדות שצריך לאהוב את הרע, את החבר, כמוני.

משה גפני: אותו דבר.

משה גפני: צריך להתייחס מאן דסני עלך, מה ששנוא עליך, לחברך אל תעביד, אל תעשה לחבר שלך.

משה גפני: על האשה זה לא כתוב.

משה גפני: על האשה כתוב שמכבדה יותר מגופו.

משה גפני: יש חובה הלכתית לכבד את האשה יותר מגופו.

משה גפני: לא מספיק "ואהבת לרעך כמוך".

משה גפני: אני, כמובן, לא אצטט ולא אביא דברים שלהוציא אותם מהקשרם – כשהעולם היה עדיין שרוי בחושך מוחלט מבחינת מעמדה של האשה ועוד דברים אחרים, היהדות היתה אור לגויים.

משה גפני: בכל הנושאים הללו, אשר כתוב על תנאים איך שהם כיבדו את נשותיהם, על אמוראים.

משה גפני: בזכות נשים צדקניות נגאלו ישראל ממצרים.

משה גפני: היציאה לחירות של העם היהודי, היציאה ההיסטורית, שיצאו ממ"ט שערי טומאה, יצאו משעבוד קשה ביותר, בלתי ניתן לתיאור, בזכות מי נגאלנו?

משה גפני: בזכות נשים צדקניות.

משה גפני: לבוא כאן היום ולהטיח דברי בלע בהלכה היהודית – זה מיותר.

משה גפני: אני חושב שאין צורך אפילו להתייחס לזה.

משה גפני: את זה דווקא אומר אדם שהדיח אשה מראשות מפלגה, אבל נניח לו.

משה גפני: אני רוצה להתייחס לכמה נושאים.

משה גפני: הקדוש-ברוך-הוא ברא את העולם, זכר ונקבה בראם.

משה גפני: לכל אחד יש תפקיד בעולם.

משה גפני: אי-אפשר לשנות סדרי בראשית.

משה גפני: אני מציע גם, כאשר אנחנו מדברים על שוויון, שלא לשנות סדרי בראשית.

משה גפני: למשל, אנחנו מדברים על שוויון הזדמנויות בעבודה.

משה גפני: זה עוול – אני נמצא בכנסת תשע-עשר שנים, יש התקדמות בעניין החוקים שנוגעים למעמדה של האשה, התקדמות לא מספקת, אבל התקדמות בשכרה, במעמדה.

משה גפני: לא יכול להיות שגבר שעובד אותה עבודה שעובדת אשה, שכרו יהיה גבוה יותר או תנאיו יהיו טובים יותר.

משה גפני: לא עולה על הדעת, צריך לתקן את זה, זה מתוקן חלקית, זה צריך להיות מתוקן יותר.

משה גפני: אני וסיעתי, סיעתי ואני גם יוזמים, גם תומכים בכל החוקים האלה שנוגעים לעניין.

משה גפני: הגבר לא יולד.

משה גפני: האשה יולדת.

משה גפני: אי-אפשר לשנות את המצב הזה.

משה גפני: כך נברא העולם, ולכן צריך לדאוג לאשה שהיא אם עובדת או שהיא אשה בהיריון, שהיא תוכל להמשיך את עבודתה, שהיא לא תיפגע עקב העובדה הזאת, ועולים פה היום כמה חוקים בעניין הזה גם בנושא של אשה הרה, גם בנושא של אם עובדת, בכל הנושאים שקשורים לעניין אנחנו, כמובן, נתמוך.

משה גפני: אני לא מבין, אבל אולי אקדים לפני זה.

משה גפני: אני רוצה להתריע על השימוש הנורא שעושים בגופה של האשה בפרסום גם בטלוויזיה, גם בשלטי חוצות, והיה יותר מתאים ויותר הגון, במקום לדבר על ההלכה היהודית, לעמוד כאן ולדרוש בתוקף ביום האשה הבין-לאומי להפסיק את זה.

משה גפני: האשה איננה שונה מגבר, אי-אפשר לנצל את כל הנשים, תאבי ממון, אנשים שהם חדלי-אישים, ללכת ולעשות פרסום על גופה של האשה.

משה גפני: זו איננה ההלכה היהודית, זה ההיפך מכך באופן מוחלט, כרחוק מזרח ממערב, כרחוק שמים מארץ.

משה גפני: שותקים על זה.

משה גפני: הטלוויזיה מפרסמת.

משה גפני: אני חוזר ואומר שאנחנו תומכים, נתמוך בכל החוקים שנוגעים למעמדה של האשה, אני רק לא מבין למה, חברת הכנסת יעל דיין, למה צריך להכניס בחוק שאני תומך בו בכל לב, חוק למניעת הטרדה מינית, חוק שלפי דעתי הוא חשוב מאין כמותו, אני תומך בו בשתי ידיים, למה צריך להכניס בו סעיף ולמה תמיד זה נעשה כאשר מדברים על האשה?

משה גפני: למה לא כאשר מדברים על הגבר, על הנושא של נטייתו המינית?

משה גפני: מה זה שייך למעמד האשה, מה זה שייך לחוק של הטרדה מינית, מדוע צריך להכניס את זה, למה?

משה גפני: אינך מאפשרת לי לתמוך בחוק שאני מסכים אתו בכל לב.

משה גפני: מה קשורה נטייתו המינית לחוק שנוגע להטרדה מינית, שפוגעים בבן-אדם – – –

יעל דיין: רק שנייה, מהמקום – – –

אליעזר זנדברג: לא, חברת הכנסת יעל דיין.

אליעזר זנדברג: את מציגה את החוק, ואני מניח שחבר הכנסת גפני – – –

משה גפני: אני פשוט אינני מבין.

משה גפני: העברת חוק שנוגע לאיסור לשון הרע – – –

אליעזר זנדברג: אני מבקש מחבר הכנסת גפני לסיים את דבריו, כי הזמן חלף.

משה גפני: הזמן תם?

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: אין צורך בזה.

משה גפני: למה את צריכה, במקרים כאלה, להעמיד אותי ושכמותי, למה את צריכה להעמיד אותנו נגדך?

משה גפני: נתווכח על הנושא הזה, שלדעתי את טועה בו טעות גדולה.

משה גפני: אז נתווכח על זה.

משה גפני: מה זה קשור לכל הדברים שנוגעים למעמד האשה או להטרדה שאשה צריכה לעבור, בין שהיא נמצאת במקום עבודה ובין שהיא נמצאת בכל מקום אחר?

משה גפני: למה צריך להכניס את זה?

משה גפני: למה צריכה חברת הכנסת נעמי חזן להכניס פה, בחוק, כאשר אנחנו מדברים על מעמד האשה, ידוע בציבור?

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת גפני, אני מבקש לסיים את הדברים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מסיים.

משה גפני: למה זה לא מובא כאשר מדברים על גבר?

משה גפני: מה זה שייך לאשה?

משה גפני: למה האשה צריכה, בחוקים שנוגעים אליה, להכניס דברים שאין להם שום קשר?

משה גפני: לכן – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – אנחנו נתמוך לא רק בדיבורים אלא בשורה של חוקים שתמכנו בהם בכל השנים האחרונות, ואני מקווה שהם ילכו וירבו גם ביוזמתנו בכל מה שנוגע למעמדה של האשה.

משה גפני: אין להפלות אשה משום שהיא כזאת.

משה גפני: להיפך, צריך לעודד אותה.

משה גפני: אשה עושה תפקיד שגבר לא עושה.

משה גפני: ראינו את זה בהיסטוריה, ואנחנו רואים את זה גם היום.

משה גפני: אבל, בשום פנים ואופן אין להכניס דברים שאין להם שום קשר, אלא הם פוגעים במעמדה של האשה.

משה גפני: תודה רבה.

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחבר הכנסת אלכס לובוצקי.

אליעזר זנדברג: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

אלכסנדר לובוצקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאפנה לנושא, אני מבקש להעלות כאן את זכרו של רבה הראשי של תל-אביב, הרב חיים דוד הלוי, שנפטר אתמול.

אלכסנדר לובוצקי: לפני שעה קלה חזרתי מהלווייתו של הרב הלוי, זכר צדיק לברכה, שהיה באמת איש מאוד מקורי, מיוחד ותלמיד חכם גדול.

אלכסנדר לובוצקי: רק לפני שבוע השתתפתי בדיון במכון לדמוקרטיה בנושא שקשור לנושאים שאנחנו מדברים עליהם היום, נושא הנישואין במדינת ישראל, ובנושא הזה הרב חיים דוד הלוי כתב מאמר מאוד מקורי לפני שנים מספר והוא הוזמן להשתתף בדיון.

אלכסנדר לובוצקי: הוא הגיע לדיון, ונהגו נכנס ואמר: "הוא בחוץ, והוא לא מרגיש טוב", ולקח אותו חזרה הביתה.

אלכסנדר לובוצקי: לא שיערתי כמה מצבו היה קשה ואילו מאמצים הוא עשה כדי להשתתף באותו דיון.

אלכסנדר לובוצקי: יהי זכרו ברוך.

אלכסנדר לובוצקי: לגבי הנושא שלנו היום, בשיח הפמיניסטי מקובל להתייחס למאבק בין המינים – כביכול המין הגברי מדכא את המין הנשי.

אלכסנדר לובוצקי: פעמים, הדברים נשמעים מוגזמים, אולם מי שקרא את מגילת אסתר יודע, כי דברים אלה משקפים לעתים מציאות ברורה.

אלכסנדר לובוצקי: בדיון כיצד לנהוג במלכה ושתי שהמרתה את פי המלך אחשוורוש אמר השר ממוכן: "לא על המלך לבדו עותה ושתי המלכה כי על כל השרים ועל כל העמים אשר בכל מדינות המלך אחשורוש.

אלכסנדר לובוצקי: כי יצא דבר המלכה על כל הנשים להבזות בעליהן בעיניהן באמרם המלך אחשורוש אמר להביא את ושתי המלכה לפניו ולא באה.

אלכסנדר לובוצקי: והיום הזה תאמרנה שרות פרס ומדי אשר שמעו את דבר המלכה לכל שרי המלך וכדי בזיון וקצף".

משה גפני: "וכדי".

אלכסנדר לובוצקי: סליחה, זה "וכדי".

אלכסנדר לובוצקי: כלומר, בקבינט של המלך אחוושרוש הטיעון האנטי-נשי הועלה באופן מאוד מפורש.

אלכסנדר לובוצקי: הניסיון היה, במפורש, להעניש את ושתי כדי לדכא את כל הנשים.

אלכסנדר לובוצקי: דרך אגב, נזכיר מדוע רצו להעניש את ושתי – משום שהיא סירבה לבוא אל המלך.

אלכסנדר לובוצקי: מדוע המלך הזמין אותה?

אלכסנדר לובוצקי: לא כדי לשמוע את עצתה או כדי להיוועץ בה, אלא כתוב במפורש במגילה: "להראות העמים והשרים את יפיה כי טובת מראה היא".

אלכסנדר לובוצקי: כלומר, אותה גישה סקסיסטית, שמתייחסת אל האשה כאל אובייקט, כחפץ לתצוגה, זו הגישה שאפיינה את אחוושרוש ואת חצרו.

אלכסנדר לובוצקי: המגילה מדגישה את הגישה הזאת דווקא כדי להנגיד אותה אל הגישה היהודית, שהיא בדיוק הפוכה ואינה מסתכלת על האשה כאובייקט מיני.

אלכסנדר לובוצקי: דווקא במובן הזה הגישה הפמיניסטית והגישה היהודית מאוד קרובות ומשתלבות.

אלכסנדר לובוצקי: אכן, המסורת שלנו והתפיסה המודרנית צריכות להיאבק כתף אל כתף, כדי שהחברה תתייחס אל האשה כבעלת עמדה ולא כבעלת גוף.

אלכסנדר לובוצקי: אגב, כידוע, גם במבחן של אחשוורוש, כדי להיות מלכה המבחן היה בעצם מבחן גופני: "ובהגיע תר נערה ונערה לבוא אל המלך אחשורוש מקץ היות לה כדת הנשים שנים עשר חדש כי כן ימלאו ימי מרוקיהן שישה חודשים בשמן המר וששה חודשים בבשמים ובתמרוקי הנשים".

אלכסנדר לובוצקי: ואז: "ובזה הנערה באה אל המלך – – – בערב היא באה ובבקר היא שבה".

אלכסנדר לובוצקי: אם תרצו, זה מבחן מיני – התייחסות סקסיסטית זולה – אנטיתזה לגישה שלנו.

משה גפני: תחרות מלכת היופי.

אלכסנדר לובוצקי: תחרות מלכת היופי.

אלכסנדר לובוצקי: נדמה לי, שבהחלט יש להדגיש גם את הביקורת היהודית וגם את הביקורת הפמיניסטית על הסוג הזה של אירועים.

תמר גוז'נסקי: איך בחר המלך שלמה את כל נשותיו?

תמר גוז'נסקי: לפי איזה קנה מידה?

תמר גוז'נסקי: אני מבינה שזה על-פי השכלתן ועל-פי ידיעתן בתורה.

אלכסנדר לובוצקי: זו שאלה טובה.

אלכסנדר לובוצקי: היו בהחלט אלמנטים פוליטיים בבחירה הזאת, אבל אני לא חושב או לפחות לא למדנו שהיו אלמנטים זולים וסקסיסטיים.

תמר גוז'נסקי: הביאו את הצעירה ההיא שתחמם את יצועו.

משה גפני: לא.

משה גפני: זה היה דוד המלך.

אלכסנדר לובוצקי: זה היה דוד המלך.

משה גפני: זה משהו אחר.

משה גפני: חבר הכנסת לובוצקי, על שלמה המלך אתה לא יודע, משום שלא כתוב בשום מקום.

אלכסנדר לובוצקי: לא כתוב איך הוא בחר.

תמר גוז'נסקי: – – –

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת לובוצקי, מדוד ושלמה אני מבקש להגיע לימינו אנו ולהתחיל לסיים, כי הזמן חלף.

אלכסנדר לובוצקי: רגע.

אלכסנדר לובוצקי: היא לא נותנת לי.

אליעזר זנדברג: בבקשה.

אלכסנדר לובוצקי: בכל אופן, אני רוצה דווקא להדגיש – ואנסה לקצר כאן – שמהמגילה ניתן ללמוד על חוכמתן הפוליטית של הנשים.

אלכסנדר לובוצקי: בעצם, אסתר היתה הפוליטיקאית האולטימטיבית.

אלכסנדר לובוצקי: תראו מה היא עושה.

אלכסנדר לובוצקי: היא באה למלך ומבקשת ממנו משתה ראשון יחד עם המן.

אלכסנדר לובוצקי: היא מרגישה, באותו משתה, שה-TIMING עוד לא מתאים ועוד אי-אפשר לבקש מהמלך את הבקשה.

אלכסנדר לובוצקי: אולי, לפי חז"ל היא גם רצתה לעורר את קנאתו של המלך בהמן, ואז היא מבקשת משתה – – –

משה גפני: לא אולי.

משה גפני: כך היה באמת.

אלכסנדר לובוצקי: זה בטוח.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת גפני, תן לחבר הכנסת לובוצקי לפתח את התיאוריה שלו.

אלכסנדר לובוצקי: ואז היא מבקשת משתה שני.

אלכסנדר לובוצקי: כפוליטיקאית מאוד מיומנת היא מצליחה להסיר את רוע הגזירה.

אלכסנדר לובוצקי: אגב, אני מוכרח לומר שאפילו זרש, אשתו של המן, מוכיחה במגילה חוכמה פוליטית יותר מבעלה.

משה גפני: זה בטוח שהמן היה פוליטיקאי גרוע.

אלכסנדר לובוצקי: הוא היה גרוע.

אלכסנדר לובוצקי: זרש אומרת לו: "אם מזרע היהודים מרדכי אשר החילות לנפל לפניו לא תוכל לו כי נפול תפול לפניו".

אלכסנדר לובוצקי: אף שהיא לא בבית המלך, היא מבינה את הפוליטיקה ואת המהלכים הרבה יותר טוב ממנו.

אלכסנדר לובוצקי: אני חושב שזה צריך להיות מודל כאן.

אלכסנדר לובוצקי: שמעתי את חברת הכנסת נעמי בלומנטל, שקראה למפלגות, לקראת הבחירות למועצות המקומיות, להכניס נשים לרשימותיהן.

אלכסנדר לובוצקי: אני שמח וגאה בדרך השלישית, שבבחירות הקרובות בקריית-שמונה, שיהיו בעוד שישה שבועות, היא שמה בשלושת המקומות הראשונים שתי נשים.

אלכסנדר לובוצקי: אומנם במקום הראשון יש גבר, דביר פרץ, אבל במקום השני יש אשה, אתי גרין – –

אליעזר זנדברג: אני מבקש לסיים.

אלכסנדר לובוצקי: – – שהיא רב-סרן במילואים, וגם במקום השלישי – ואני עדיין לא רשאי לגלות – יש אשה.

אליעזר זנדברג: והנה, שידור חינם של תעמולת הבחירות בכל מה שנוגע לעיריית קריית-שמונה.

אליעזר זנדברג: בכל זאת, חבר הכנסת לובוצקי, אני מבקש לסיים את התשדיר וגם לסיים את הנאום.

משה גפני: איזה מקום ריאלי בטוח שם?

אלכסנדר לובוצקי: אני מקווה שזה יהיה מודל גם למפלגות האחרות ואפילו ליהדות התורה.

אליעזר זנדברג: משפט אחרון.

משה גפני: – – –

אלכסנדר לובוצקי: אומר באמת הערה אחרונה – אסתר גילתה לא רק מנהיגות פוליטית, אלא גם מנהיגות דתית מאוד משמעותית.

אלכסנדר לובוצקי: היא אומרת למרדכי: "לך כנוס את כל היהודים הנמצאים בשושן וצומו עלי ואל תאכלו ואל תשתו שלושת ימים", ומרדכי עושה כדבריה: "ויעבר מרדכי ויעש ככל אשר צותה עליו אסתר".

אלכסנדר לובוצקי: לפי חז"ל, הוא קבע צום באמצע חג הפסח בעצם בפקודתה של אסתר המלכה.

אלכסנדר לובוצקי: זו מנהיגות דתית קלסית.

אלכסנדר לובוצקי: יותר מזה – חז"ל מספרים לנו, שחכמי אותו דור היססו להכניס את מגילת אסתר לכתובים, ואסתר פנתה אליהם ואמרה: "כתבוני לדורות".

אלכסנדר לובוצקי: היתה כאן מנהיגות משמעותית של אשה לא רק לאותו דור אלא גם משהו שנשאר לדורות הבאים.

אלכסנדר לובוצקי: נדמה לי, שבימים אלה, אם נלמד את הלקח הזה ממגילת אסתר, שנשים יכולות לגלות כשרון ומנהיגות, גם פוליטית וגם דתית, וניישם את המסקנה הזו כאן ועכשיו במדינת ישראל, ממילא נפתור גם את הבעיות האחרות.

אלכסנדר לובוצקי: תודה רבה.

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת אלכס לובוצקי.

רחבעם זאבי: תדבר על מוניקה לוינסקי – – –

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת אלכס לובוצקי.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – לחבר הכנסת בנימין אלון, אחרון הדוברים.

אליעזר זנדברג: אם חברי כנסת או סיעות מבקשים להגיש הצעות סיכום, אני מבקש לעשות זאת בהקדם.

משה גפני: אני מוכן שמגילת אסתר תהיה הצעת סיכום.

אליעזר זנדברג: אתה מתכוון גם לקרוא אותה מעל הדוכן?

משה גפני: אין צורך.

משה גפני: אני חושב שזו הצעה שתהיה מקובלת על כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לי ויכוח מהותי לגבי זכויות היסוד של הנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני גם בין אלה שתמכו ויתמכו בכל התיקונים החברתיים, אף שלדעתי זה לא מספיק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין בזה די.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין ספק שלאשה מגיעות זכויות שוות בכל מה שקשור לתנאים סוציאליים בכל מקום ובכל מצב חברתי שבו היא נמצאת, אבל נדמה לי שאין זה עיקר הבעיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה של הנשים היא בכך שמתייחסים אליהן בחברה הנקראת חברה מודרנית כאל אובייקט מיני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מצד אחד, מביאים אותן כאובייקט מיני לכל דבר ועניין, וזה הרי נמצא בכל מקום, בכל פרסומת ובכל טלוויזיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומצד אחר, אומרים, רגע, צריך לכבד אותן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אכן, חייבים לכבד את האשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכבוד הזה מחייב להתייחס אליה קודם כול כאל בן-אדם ולא כאל אובייקט לכיוון זה ולכיוון אחר, ואז נדמה לי שיהיו לנו הרבה פחות בעיות והרבה פחות חוקים לחוקק ולתקן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תאמינו לי, כל החוקים וכל התיקונים וכל הטלאים האלה לא יעשו את המלאכה השלמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במלאכה השלמה צריך להתייחס אחרת מן העיקר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הנשים הן אחיות לגברים, הן שוות גם לפי מה שהאל רצה וקבע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יודעים שלפי דת האסלאם אין אדם יכול להיכנס לגן-עדן אם הוא נפטר כאשר אמו כועסת עליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רצון האלוהים הוא מרצון ההורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכבד הורים, לכבד אם ואב, להתייחס אליהם בכבוד בכל מהלך החיים זה דבר יסודי שאין בלעדיו ואין לעבור עליו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מושרש ויסודי בהרבה מאוד מקומות, לא רק במסורת של הנביא מוחמד, עליו השלום, אלא גם בקוראן ובפסוקים ברורים ומפורשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מאוד מצטער שבחברה המודרנית, החברה שמלאה שינויים וזיגזגים, דברים שסטו מן העיקר, לוקחים את האמהות, ובמקום לאפשר להן למלא את תפקידן, התפקיד שהן היו רוצות בו, שמים אותן בכל מיני מקומות ובכל מיני אפיזודות כאלה ואחרות שאינן יאות ואין מתאימות להן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך לשים את הנשים בעת זיקנה ובעת חולשה בכל מיני בתי-אבות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה שלא תישאר ותמשיך להיות מלכה בבית, והבן שלה והנכדים שלה, גברים ונשים, כולם יכבדו אותה ויישאו אותה על כפיים ויעשו לה הכול טוב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה צריך פעם בשנה רק להגיד יום האם או יום האשה הבין-לאומי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה רק פעם בשנה, ולשכוח אותן בכל יתר הימים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למה שבכל ימי השנה האשה לא תישאר מלכה ותהיה אם ותהיה מכובדת ויתייחסו אליה בכבוד?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם בשנה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וביתר 364 ימים לשכוח את הכול ולעשות ממנה אובייקטים ושעבודים לצרכים שלגמרי רחוקים מכבוד ומיחס אנושי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תמכתי בחוקים, אנחנו נתמוך בכל החוקים, אבל נדמה לי שחברותי ואנו כולנו לא עושים די ולא תופסים את השור בקרניו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הדבר טעון שינוי יסודי גם בגישה החברתית, גם בגישה האנושית, וצריך לדעת דבר יסודי אחד: לא עושים טובה לאף אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה דבר מן היסוד שלאשה מגיעות זכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא צריך לתת לה אותן ולא צריך לשלול אותן ממנה מלכתחילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רק בדרך הזו ובגישה נאורה ונכונה, נדמה לי, נוכל להתקדם ולהגיע לעמק השווה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה איננה רק בעיית האשה בישראל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה היא בעיה של הנשים בכלל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא בעיה גם של האשה הפלסטינית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא בעיה של האשה באשר היא אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא בעיה של כל בני-האדם אשר חיים בחוסר שוויון ובעוול משווע גם מבחינה חברתית וגם מבחינות נוספות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שאל כאן היושב-ראש למה הוא לא רואה בכנסת אשה ערבייה ואשה דתית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר שזה חלק מהפער החברתי הגדול ומתנאי האי-שוויון שאנו חיים בהם ומכירים אותם ונזכרים בהם יום יום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אני רוצה לבשר לכבוד היושב-ראש: כולי תקווה שלא ירחק היום ובבית הזה תהיה לא רק אשה ערבייה אלא אשה ערבייה ודתית בו-זמנית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נמלא את הבקשה הזאת, בעזרת השם ובהקדם האפשרי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אסכם בשפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מגיע לנשים שנדבר אליהן בלשונן.

שבח וייס: היתה פעם ראש עיר ערבייה, הגברת חורי, בכפר-יאסיף.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומכהנות עכשיו בערים גם נשים ערביות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו רוצים להגיע גם לזה, ואני מקווה שזה גם יהיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: גבירותי הנשים הנכבדות, אמהותינו בכל העולם, נושא הדיון היום הוא הנשים והשירות עבור הנשים, שמטרתו למנוע את הקיפוח החברתי הפוגע בנשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש כמה הצעות חוק המיועדות למטרה זו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני טוען, כי חוקים אלה אינם מספיקים, חרף העובדה שאני מסכים עם החוקים הללו ותומך בהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו אומרים, כי יש לאשה זכות בסיסית להיות אם ובעלת בית, בידיה זכויות, ואין לשלול ממנה את זכויותיה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנו פונים אליה בהיבטים חברתיים חשובים ושונים: כאשה, כבעלת ביתה וכאם, ובה בעת אנו שבים ומתקנים את החוקים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לדעתי, יש לתקן את המצב מיסודו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רמזתי פה על ההיבט האסלאמי בנושא זה, שכן אללה יתעלה ויתגדל, חפץ שלא יהיה ולא יעשה דבר, אלא ברצון שני ההורים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על כל מוסלמי להבין את ערכה של האם, וכי היא שלטת, אללה חפץ לרצותה, ואיש לא ייכנס לגן העדן אלא ברצונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עלינו לנקוט את הגישה הבסיסית הזו ביחסינו כלפי האם הנכבדה, בכל ימות השנה, ולא רק ביום אחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לכבד את זכותה זו מיסודה ולהרחיק את כל הרעלים, כפי שכינו אותם המודרניסטים, כשניסו, לא פעם, להפוך את האשה לסחורה מינית ולמוצר תעמולתי לסיפוק הצרכים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה העושק, אשר תוקף את נשותינו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לעקרו משורש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לשם כך נדרשת הכוונה חברתית ותרבותית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: על הנשים להכיר בזכותן הבסיסית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התיקון לא יעשה פה ושם, אלא יתבטא במגמה הנכונה, אך גם היא אינה מספקת למניעתו המוחלטת של הקיפוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: )

אליעזר זנדברג: תודה רבה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחבר הכנסת בנימין אלון, אחרון הדוברים.

שבח וייס: אנחנו דנים בחוק והולכים להצביע על החוק?

אליעזר זנדברג: לא, חבר הכנסת וייס.

אליעזר זנדברג: אנחנו בסיומו של הדיון.

אליעזר זנדברג: הצעת החוק עומדת להיות נדונה מייד.

שבח וייס: אחרי בני אלון אני יכול להעיר הערה קצרה?

אליעזר זנדברג: הערה קצרה, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה חברת הכנסת יעל דיין, גברתי היועצת האחרונה לראש הממשלה למעמד האשה – – –

שבח וייס: איך קוראים לה?

בנימין אלון: זה חסוי.

שבח וייס: אני אגיד.

בנימין אלון: בנושא הזה של מעמד האשה – ואנחנו פה בדיון סיעתי, ואני אחרון הנואמים במסגרת הזאת לפני שנרד לחוקים הספציפיים – יש פה נושא חשוב ומרכזי, ואומר אותו בקצרה.

בנימין אלון: כולנו יודעים שלפעמים התנ"ך והיהדות הם המקור לתנועות רוחניות ורעיוניות, כמו חג היובל הזה שאנחנו עכשיו מציינים פה, יובל המדינה, וגם האירוע המרגש שהיה היום בטרקלין שאגאל היה מחובר אל שנת ה-50, שנת היובל.

בנימין אלון: לצערי, יש כאלה בכנסת המתרגשים מהמלה "לויטיקוס", שמשמעותה ספר ויקרא בעברית, שחרותה על פעמון החירות בפילדלפיה שבאמריקה.

בנימין אלון: שם מצוטטים הפסוקים מפרק כ"ה בספר ויקרא: "ושבתם איש אל אחזתו", ושם כתוב: "וקראתם דרור בארץ לכל ישביה, יובל היא תהיה לכם – – – ואיש אל משפחתו תשבו.

בנימין אלון: יובל היא שנת החמשים שנה תהיה לכם".

בנימין אלון: זו דוגמה אחת מיני רבות לכך שאנחנו היינו מקור השראה לרעיונות של חופש ושל שוויון, של קדמה ושל צדק.

בנימין אלון: אבל צריך גם לדעת שיש צד אחר למטבע, והוא לא פחות חשוב, שאומר שרעיונות חברתיים צודקים, שמופיעים מן הצדק החברתי שלא בא מן התורה, אלא בא מדרישות צודקות לצדק חברתי, רעיונות כאלה מגיעים אלינו ונקלטים על-ידינו באהבה, בשמחה ובכבוד, ואנחנו מצווים לבחון אותם ולפעמים טיפה "לגייר" אותם, כי לפעמים הם יכולים להיות רעיונות כאלה שהביקורת היהודית, עם ההיסטוריה המפוארת, עם המקורות ועם כל מה שאנחנו נושאים באמתחתנו, יש לה יכולת הביקורת, הסינון והטיהור, ולפעמים אנחנו קולטים את הדברים כמות שהם.

בנימין אלון: אחת התנועות היותר-מבורכות של החברה האנושית היא התנועה הזאת, שאנחנו בעיצומה של מהפכה לשוויון הזדמנויות ולהעלאת כבוד האשה.

בנימין אלון: אין צורך להביא ציטטות וציטוטים ודיוקי דיוקים על כבוד האשה ביהדות.

בנימין אלון: יש הרבה ציטוטים כאלה, וחבר הכנסת, הפונדמנטליסט הידוע יוסי שריד, מוצא לו איזה מקור גמרא או מדרש ומנסה לעשות פרובוקציה.

בנימין אלון: הפסדת את זה, חבר הכנסת שבח וייס.

בנימין אלון: אפילו בדיון המברך והמשמים הזה הוא הצליח להרגיז חברי כנסת דתיים, כאשר הוא הביא איזה ציטוט – שאילו הוא היה יודע איך חז"ל מפרשים אותו – באיזו מתירנות שמופיעה כמסקנה מן הגמרא שהוא ציטט, ולא אחזור על זה.

בנימין אלון: לא משנה, הוא תפס קטע והוא מנסה לנגח בו.

בנימין אלון: אני רק אומר כעיקרון, ששתי התנועות האלה עבדו ועובדות אצלנו ביחד.

בנימין אלון: השראה והשפעה לעולם כולו, שבאה ממקורותינו, כמו קליטת הדברים היפים והמתוקנים מהמתוקנות שבאומות, ומן המתוקן והיפה שבתנועות החברתיות.

בנימין אלון: אחד הדברים היפים האלה הוא המהפכה הנפלאה הזאת, שנותנת לנו הזדמנות להיכנס לשנת ה-50 – וקראתם דרור בארץ לכל יושביה ותשובו איש אל משפחתו ואיש לאחוזתו, יחד עם התקדמות הדרור והחירות של האשה, שזה דבר חשוב וברוך כשלעצמו.

בנימין אלון: לסיום דברי, אינני מרגיש צורך להוכיח שמעמד האשה והתנועה לקידום מעמד האשה מקורם מן היהדות.

בנימין אלון: זה דבר מיותר.

בנימין אלון: גם אם מקורם הוא מתנועת קדמה חברתית חיובית, הרי זה מאומץ על-ידינו וברוך ומבורך.

בנימין אלון: מצד שני, לקיחה סלקטיבית של מקורות והבאתם בצורה מגוחכת ופונדמנטליסטית, בין שזה על-ידי חבר הכנסת שריד ובין שזה בא מצד שני, הרי זו לקיחה שמקטעת את הישר האין-סופי בצורה לא צודקת, לא יפה ולא נחוצה.

בנימין אלון: אני מסיים את דברי בתקווה, שבאמת נזכה כולנו כאחד, נשים כאנשים, להתקדם בארץ הזאת, להתבסס בה ולקרוא דרור לכל יושביה עליה.

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת בנימין אלון.

אליעזר זנדברג: חברי הכנסת, הוגשה הצעה אחת לסיכום הדיון.

אליעזר זנדברג: לפני כן הערה לחבר הכנסת וייס.

אליעזר זנדברג: בבקשה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לך.

שבח וייס: הקשבתי לרוב הדיון, והוא חשוב.

שבח וייס: גם כשהייתי יושב-ראש הכנסת ציינו את המועד הזה, ועכשיו עושים בהוד ובהדר, ובצדק.

שבח וייס: מכל הדיון, וזה שייך לסדר הדיון, אנחנו בית פוליטי, נעלמה הבעיה המרכזית של תת-ייצוג מחפיר ומשפיל של נשים בפוליטיקה הישראלית.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת וייס, אני שמעתי נואמים אחדים שהזכירו את הנושא, גם ברמה הסטטיסטית וגם ברמה הערכית.

אליעזר זנדברג: הדברים נאמרו פעם אחר פעם.

שבח וייס: אני מקווה שזה גם מופיע בהודעה, כי אני מוכן לספק את הסטטיסטיקה.

שבח וייס: אין היום בעולם המערבי מקום עם נומך כזה של ייצוג בשלטון המקומי ובשלטון המרכזי.

שבח וייס: פשוט שפל.

שבח וייס: כדאי באור הגדול הזה לציין גם את הצל הזה.

שבח וייס: אם הזכירו, אני מתנצל.

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת וייס.

אליעזר זנדברג: הודעת סיכום הדיון במליאת הכנסת לציון יום האשה הבין-לאומי 1998, על דעת הסיעות הליכוד-צומת-גשר, העבודה, מרצ, המפד"ל, חד"ש-בל"ד, ישראל בעלייה, מולדת, מד"ע-רע"ם והדרך השלישית.

אליעזר זנדברג: תציג את ההצעה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למד"ע-רע"ם יש הצעת סיכום אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא יודע על זה בכלל.

אליעזר זנדברג: למען הפרוטוקול, אני מבקש להבהיר, שההצעה לא כוללת את סיעת מד"ע-רע"ם, אשר תגיש הצעה נפרדת.

תמר גוז'נסקי: הודעת סיכום הדיון במליאת הכנסת לציון יום האשה הבין-לאומי 1998, על דעת הסיעות הליכוד-צומת-גשר, העבודה, מרצ, המפד"ל, חד"ש-בל"ד, ישראל בעלייה, מולדת והדרך השלישית.

תמר גוז'נסקי: בשנת היובל לישראל, הכנסת רואה לה כמשימה להשלים בחקיקה ובאכיפה, בחינוך ובמשק, סגירת הפערים בין נשים לגברים, מניעת אפליית נשים בשל היותן נשים ומניעת אלימות כלפיהן.

תמר גוז'נסקי: הכנסת רואה באשה שוות זכויות לגבר, ריבונית להחליט על גורלה ואורחות חייה, בהיותה אישיות משפטית אוטונומית.

תמר גוז'נסקי: הכנסת תשמור על שוויון זכויות הנשים המעוגן בעקרונות הצדק הטבעי, במגילת העצמאות, בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וברוח מסורת ישראל.

תמר גוז'נסקי: הכנסת דורשת לאפשר השתתפותן של נשים, בתנאים שווים לגברים, בחיים המדיניים, החברתיים, המשפחתיים, הכלכליים והתרבותיים לרווחתה של החברה ולפיתוחו המלא של הכוח הטמון בנשים.

תמר גוז'נסקי: הכנסת רואה בדאגה עמוקה את התגברות האלימות כלפי נשים והעלייה במספר רציחות נשים על-ידי בני זוגן ועל רקע "חילול כבוד המשפחה", ותקדם חקיקה להגברת הענישה וההרתעה כדי להקטין את הנגע.

תמר גוז'נסקי: הכנסת מצטרפת לפרלמנטים ולארגונים בעולם שהביעו סולידריות עם מאבקן של הנשים באפגניסטן, בקוסובו ובאלג'יר.

תמר גוז'נסקי: הכנסת נחושה בדעתה להוציא אל הפועל את העקרונות והאמצעים שיקנו זכויות שוות לנשים ולקדם נשים בכל התחומים באמצעות חינוך, העדפה מתקנת, אכיפת חוקי השוויון וסגירת הפערים בשכר.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אליעזר זנדברג: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה מגיש הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת מד"ע-רע"ם.

אליעזר זנדברג: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – 1.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת למנוע כל אפליית נשים לרעה בכל התחומים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 2.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לאלה שעושקים את הנשים לחדול ממעשיהם ולא להתייחס לאשה כאל אובייקט למימוש אינטרסים מסחריים ואחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: 3.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכנסת קוראת לגישור על הפערים החברתיים בכל המגזרים החברתיים, בכלל זה אפליית ערבים לרעה, אשר גורמת, בין היתר, לאפליית הנשים הערביות לרעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

אליעזר זנדברג: תודה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רק רוצה לומר משפט אחד, אדוני היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו היינו מסכימים עם כל הבית, ואני מסכים עם ההצעה של הבית, אבל פשוט לא שאלו אותנו, ולא יכול להיות שההצעה תוגש בשמנו, תוך התעלמות כזאת.

אליעזר זנדברג: זאת הצעת מחאה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הדגשתי פה גם צד אחר של העניין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין לנו מחלוקת.

אליעזר זנדברג: אנחנו ניגשים להצבעה.

אליעזר זנדברג: ראשית אנו נצביע על הצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת מד"ע-רע"ם.

אליעזר זנדברג: אפשר להצביע.

קריאה: נגד.

קריאה: למה נגד?

קריאה: כי היא הצעה לא טובה.

קריאה: הצבעה מס' 1 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה – 7 נגד – 7 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ע' דהאמשה לא נתקבלה.

אליעזר זנדברג: שבעה בעד, שבעה נגד, אין נמנעים, ההצעה לסיכום הדיון מטעם סיעת מד"ע-רע"ם לא נתקבלה.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, ההצבעה שלי לא נקלטה.

אלי גולדשמידט: אני מבקש להוסיף את קולי בעד ההצעה.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת גולדשמידט מוסיף את קולו.

אליעזר זנדברג: מכאן שיש שמונה בעד ושבעה נגד.

אליעזר זנדברג: ההצעה נתקבלה.

אליעזר זנדברג: אנו עוברים להצבעה על הצעה לסיכום הדיון של – – –

משה גפני: מה עם הצעת הסיכום שלי, מגילת אסתר?

אליעזר זנדברג: אתה לא הגשת אותה בכתב ולא קראת אותה מעל הדוכן, חבר הכנסת גפני.

אליעזר זנדברג: כך דורש הפרוטוקול.

אליעזר זנדברג: בפעם הבאה – יש גם ספר תהילים שאפשר להציע אותו בתור הצעת סיכום.

אליעזר זנדברג: אנו עוברים להצבעה על ההצעה לסיכום הדיון מטעם סיעות הליכוד-גשר-צומת, העבודה, מרצ, מפד"ל, חד"ש-בל"ד, ישראל בעלייה, מולדת והדרך השלישית.

אליעזר זנדברג: אפשר להצביע.

אליעזר זנדברג: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי – 18 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת ת' גוז'נסקי נתקבלה.

אליעזר זנדברג: 18 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אליעזר זנדברג: אני קובע, שההצעה לסיכום הדיון במליאת הכנסת לציון יום האשה הבין-לאומי 1998, של סיעות הליכוד-גשר-צומת, העבודה, מרצ, מפד"ל, חד"ש-בל"ד, ישראל בעלייה, מולדת והדרך השלישית – נתקבלה פה-אחד.

אליעזר זנדברג: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אליעזר זנדברג: אנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח–1998, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אליעזר זנדברג: תציג את החוק יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת יעל דיין.

אליעזר זנדברג: בבקשה.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעוד אנחנו יושבים כאן ודנים בנושא מעמד האשה – – –

אליעזר זנדברג: חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לדוברת לשאת את דבריה בלי הפרעה.

אליעזר זנדברג: חברי הכנסת גולדשמידט, איציק, אורי אור, אני מבקש.

יעל דיין: בעוד אנחנו יושבים ומתדיינים, נאמר לי – ולא שמעתי את זה במו אוזני – שהיום אחר-הצהריים אירע עוד רצח של אשה.

קריאה: – – –

יעל דיין: עכשיו.

יעל דיין: אירע עוד רצח של אשה בידי בעלה או בן זוגה.

ענת מאור: – – –

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: הנה לא הפסדתי מזה שלא שמעתי רדיו.

יעל דיין: ביקשתי את הפרטים, אבל זה הרי לא משנה.

יעל דיין: הפרטים הם: האם זה נעשה בסכין, או האם זה נעשה בחבל חנק?

יעל דיין: האם זה נעשה עם חמש תלונות במשטרה ולמרות חמש תלונות במשטרה?

יעל דיין: האם היא היתה או לא היתה במקלט?

יעל דיין: מבחינת הסטטיסטיקה, היום בצהריים דיברנו על 26 מקרי רצח של נשים בידי בני זוגן בשנת 1997, ואמרנו: טפו-טפו, אם עד כה יש ב-1998 ארבע רציחות של נשים בידי בני זוגן, אולי המספר הזה מעיד על ירידה מסוימת.

יעל דיין: בכל אופן, אנחנו כבר נמצאים בחודש מרס, ואולי בפרופורציה הזו המספרים ירדו.

יעל דיין: והנה היום חזרנו למעשה לאותה פרופורציה של השנה שעברה, ואני מציינת את זה לא משום שזה קשור בחוק, אלא משום שזה קשור בציון יום האשה הבין-לאומי ובעבודה שלנו.

יעל דיין: גם ביום האשה, גם ביום חג, אנחנו מחויבים – – –

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת גולדשמידט, פעם נוספת, חברת הכנסת דיין מסיעתכם מבקשת לומר את דברה.

אליעזר זנדברג: היא מציגה כאן הצעת חוק חשובה, שהיתה גם מאוד קונטרוברסלית בקריאה הראשונה.

אליעזר זנדברג: אני מבקש לאפשר לה לשאת את דבריה.

יעל דיין: אנחנו נצרכים לאותן מלים ולאותן הוקעות שאנחנו נצרכים להן ביום הבין-לאומי המציין את האלימות כלפי נשים.

יעל דיין: והנה חשבנו שהיום יום חג ואת האלימות נשאיר לציון יום המאבק באלימות, ובצער רב אני מציינת את זה.

יעל דיין: עם זאת, נמצאת כאן השרה לימור לבנת, ואני רוצה לציין שבשבוע הבא מתכנסת ועדת המנכ"לים בפעם הראשונה – ואני כיושבת-ראש הוועדה אשתתף גם כן – לדון, עם מנדט מהממשלה, לפי החלטת ממשלה, ולנסות, בלשון העם, "להתלבש" על הנושא הזה, לעשות הצלבות, לראות היכן אנחנו יכולים לעשות, או יכולנו ולא עשינו, ולחבר את כל הקצוות: משרד הרווחה, המשרד לביטחון פנים, משרד החינוך ומשרדים אחרים, כדי לבדוק כל מקרה לגופו.

יעל דיין: שוב, בשבוע הבא נתכנס, והנה בינתיים יש לנו תוספת לכאב ולסטטיסטיקה.

יעל דיין: אני מתכבדת להציג – אדוני היושב-ראש, זה מפריע.

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת אורי אור, אני מבין שזה סוג של תורנות שעוברת מאחד לאחד, בין חברי הכנסת ממפלגת העבודה, להפריע לחברת הכנסת ממפלגת העבודה לשאת את דבריה.

אלי גולדשמידט: למה שלא תעשה כמו מורה טוב?

אלי גולדשמידט: תפריד בינינו.

אלי גולדשמידט: זו הדרך היחידה – – –

אליעזר זנדברג: אי-אפשר להפריד.

אליעזר זנדברג: אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת דיין להציג את הצעת החוק.

יעל דיין: נמסר לי – פשוט מבחינת האינפורמציה – ששם האשה שנרצחה היום הוא רויטל אמזלג, בת 24, אם לתינוקת בת חודשים אחדים.

יעל דיין: היא נרצחה בדקירות סכין על-ידי בעלה.

יעל דיין: בני הזוג נפרדו בשל מחלוקת.

יעל דיין: לטענת משפחתה, רויטל הגישה כמה תלונות במשטרה, אולם לא נעשה דבר בעניינה.

יעל דיין: הבעל נמלט, המשטרה מחפשת אותו.

יעל דיין: כלומר, שלא כמו במקרים אחרים שבהם הבעל התאבד או הסגיר את עצמו, כפי שקורה בחלק גדול מהמקרים שבהם הרצח מתבצע על-ידי בן זוג, כאן הבעל נמלט.

יעל דיין: מפקד משטרת חיפה מוסר שהחשוד ברצח מוכר למשטרה.

יעל דיין: אנחנו, כמובן, מחכים להודעה, שלא משנה כרגע לגבי רויטל, שהרוצח יימצא, ושוב נבדוק ונראה – קצת מאוחר מדי הפעם – היכן הלקונה, היכן לא נכנסנו בזמן, היכן אפשר היה לדעת שזה רצח ידוע מראש ולא עשינו די.

יעל דיין: אני מתכבדת להציג בפני הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת החוק למניעת הטרדה מינית.

יעל דיין: היוזמות הראשונות החתומות על החוק הזה הן חברות הכנסת יעל דיין – אנוכי – דליה איציק, נעמי בלומנטל, תמר גוז'נסקי, נעמי חזן, סופה לנדבר, ענת מאור ומרינה סולודקין; במלים פשוטות, כל חברות הכנסת, למעט השרה לימור לבנת, שאינה יכולה להיות חתומה על הצעת חוק פרטית.

יעל דיין: הצעת החוק הזו עברה קריאה ראשונה, והיא מוגשת עכשיו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, עם הסתייגויות.

יעל דיין: קרה משהו מוזר, ואני רוצה לומר כאן כמה מלים ולהקדים את דברי התודה לסיכום שבא עם ההסתייגויות.

יעל דיין: בגלל אווירה ציבורית, בגלל הדיון שהתקיים בקריאה הראשונה, כפי שאמר כבוד היושב-ראש, בגלל הגיחוכים ובגלל ה"חי-חי-חים" שנשמעו בדיון בקריאה הראשונה, בגלל דיונים אפילו בתקשורת – – –

אליעזר זנדברג: חברת הכנסת דיין, אני חייב להעיד שבקריאה הראשונה הדיון היה מאוד רציני.

אליעזר זנדברג: הוויכוח היה ויכוח אמיתי.

אליעזר זנדברג: אני הייתי כאן וראיתי.

יעל דיין: אתה לא רק היית, אלא גם השתתפת וגם התנגדת לחוק – –

אליעזר זנדברג: נכון, בנקודות מסוימות.

יעל דיין: – – ואני מכבדת את הדברים שאמרת.

יעל דיין: לא התכוונתי אליך אישית.

יעל דיין: אני לא הייתי קוראת לחלק מהדיון כאן דיון רציני, ובוודאי לא לזה שהיה אחר כך בתקשורת.

יעל דיין: הוא קיבל ממדים, שהחוק, כמובן, איננו עוסק בהם כלל, כי הדבר הכי קל זה לעשות אמריקניזציה של משהו, לעשות מזה ניפוח עניין ולהגיד כפי שנאמר, והופיעו בתקשורת חברי כנסת שלא התבטאו במליאה ואמרו בתקשורת: מה, עכשיו לא יהיה אפשר לתת מחמאה ולא יהיה אפשר לחזר, ואת הורגת את החיזור במדינת ישראל; ואנחנו חברה חופשית ואנחנו רוצים לחזר ואנחנו רוצים רומנטיקה, ואת לוקחת מאתנו את הרומנטיקה; וכל מי שייתן סתם מחמאה, לא משנה אם זה לעובדת שלו או לחברה שלו או לפקודה שלו או לעובדת שלו, או שהוא ילטף מישהי בצורה אבהית – ותיכף אגיע לאבהות בעניין – היא ישר תרוץ, והתורים יתמשכו בבתי-המשפט, וזה יהיה בלתי נסבל, ויהיו תלונות שווא ויהיה ניצול של החוק הזה, וכן הלאה וכן הלאה.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שחברי הכנסת הנכבדים שטענו את הטענות האלה אינם יודעים על מה הם מדברים.

יעל דיין: על שולחנה של כל חברת כנסת כאן, על שולחנו של כל ארגון שעוסק בנושא של אלימות במשפחה או אלימות בכלל, או אלימות כלפי נשים, יש מאות אם לא אלפי תלונות של נשים שלא הייתי מתארת אותן ככאלה שמתלוננות תלונת שווא, או כמי שמתלוננות כי הן פשוט רוצות קצת רומנטיקה, כי יש להן אכזבה רומנטית – נשים מפוטרות, נשים מושעות, גברים שמנצלים, גברים שסוחטים, גברים שסוחטים באיומים.

יעל דיין: התלונות הרבות ביותר, וחייבים לומר את זה, הן באמת על הטרדה במקום העבודה, והתלונות הקשות הן במקום שיש סמכות או מרות או תלות של המוטרדת במטריד.

יעל דיין: אני משתמשת כאן בלשון נקבה, אבל שיהיה ברור, אנחנו מדברים גם בלשון נקבה וגם בלשון זכר, ומדובר גם על גברים מוטרדים.

יעל דיין: קל מאוד להגיד: את מגזימה, כאן לא אמריקה, את לוקחת מאתנו את הרומנטיקה.

יעל דיין: זה לא רומנטי, חברי הכנסת וכבוד היושב-ראש.

יעל דיין: זה לא רומנטי כאשר אשה שהיא עולה חדשה ואם לילדים והיא איננה מבינה את השפה, והיא זקוקה לפרנסה כי היא אם חד-הורית, או מפני שבעלה מובטל – מנוצלת מינית.

יעל דיין: היא מנוצלת מינית לא ברמה הפלילית – גם ברמה הפלילית היא לא רצה להגיש תלונה – אבל ברמה הזו של סחיטה, ש"אם לא תיתני לי ואם לא תבואי אתי למחסן"; או: "בואי סתם נתמזמז" – מלה שהיא לא יודעת מהי בכלל, אבל היא מבינה והיא נפחדת, והיא יודעת שתלוי בזה גם כבודה, כי "אחרת אני אספר".

יעל דיין: ואני אספר לא בעיר גדולה שבה הסיפורים האלה נעלמים, אלא אני אספר בקריית-מלאכי, או אני אספר בשלומי, או באיזה פרבר כזה או אחר, שכולם מכירים אותה, והילדים בבית-הספר ידעו.

יעל דיין: "אני אספר שנתת לי", או: "אם לא תיתני לי, תשכחי ממקום העבודה".

יעל דיין: העובדה היא, לצערי הרב, שמספר התלונות שמגיעות אלינו ואל שולחננו הוא עצום לעומת מספר התלונות שנמסרות במשטרה, כי הנשים לא נוח להן, וזה מבזה, וזה משפיל, ואין חוק שעוסק בשטח האפור, כי יש חוק שעוסק במעשים מגונים, ויש חוק לגבי אינוס, ויש פסיקה שהיא מאוד לקולא, גם בעבירות מין חמורות.

יעל דיין: אשה צריכה לחשוב אלף פעמים, בעיקר אם היא אם לילדים ואם פרנסתה תלויה בזה, אם היא הולכת להתלונן, או שהיא עוזבת את זה ולא מאבדת את מקום העבודה.

יעל דיין: אני מזכירה את זה רק כדי להחזיר אותנו למישור הרציני והאמיתי של בעיה חמורה מאוד בחברה שלנו, של שטח אפור שלא היה לו חוק עד עכשיו, ועכשיו אנחנו מגיעים לחקיקה שנוגעת לכולם.

יעל דיין: היא נוגעת לפקודה ולקצין, היא נוגעת לשוטרת ולבוס שלה, או לקצין שלה במשטרה, היא נוגעת לסטודנטית ולמדריך או לפרופסור שמלמד אותה.

יעל דיין: היא נוגעת למועסקת ולממונה עליה, וגם לעובד כלפי עובדת.

יעל דיין: זאת אומרת, אנחנו מכסים כאן את כל האפשרויות כדי להגן על האשה, ותיכף אומר לא רק איך אנחנו מגינים עליה, אלא גם מה הן החובות שאנחנו מטילים עליה.

יעל דיין: אני רוצה להודות, מעל לכול, וכפי שאמרתי אני עושה את זה לפני, לד"ר אורית קמיר, שלקחה את החוק שאני הגשתי עם חברות הכנסת, שהיה חוק די מצומצם ומצמצם שעסק בהטרדה מינית של, בדרך כלל, נותני שירות – כך נקרא החוק במקור – נותני שירות, ששם יש יחסים של מרות, תלות או סמכות, ולפיכך אנחנו מדברים על הטרדה מינית במסגרת מאוד מצומצמת.

יעל דיין: ד"ר אורית קמיר הציעה לנו, עדיין בלי שזה יהיה נושא אחר, להרחיב את החוק.

יעל דיין: החוק הזה עבר קריאה ראשונה במתכונתו הקודמת, והוא מגיע לקריאה שנייה ושלישית בעקבות ההרחבה והדיון המעמיק של עשרות שעות בחוק הזה עם משפטנים ומומחים ונציגי משרדי ממשלה וכן הלאה.

יעל דיין: אני מודה לה.

יעל דיין: אני מודה מאוד למחלקה הפלילית של משרד המשפטים, ובראש הדיונים בנושא הזה עמדה גלוריה ויסמן, מהמעולות והמקצועיות בתחום.

יעל דיין: היו לנו הרבה ויכוחים אתה, אבל היא עסקה בחלק הפלילי, שעבר במלואו וכלשונו, ללא הסתייגויות ממשלה.

יעל דיין: אני רוצה להודות למרב ישראלי ממשרד המשפטים, שייצגה את משרד המשפטים בחלק שעסק בהטרדה מינית כעוולה אזרחית.

יעל דיין: אני רוצה להזכיר, ממשרד המשפטים, גם את דן אורנשטיין, ובמשרד העבודה את המשפטן מיכאל אטלן, שהביא לנו את ההיבט של תיקון לדיני עבודה.

יעל דיין: אציין עם כל הלב ובתודה אין-סופית, כמובן, את היועצת המשפטית של הוועדה, אתי בנדלר, שדי "שיגענו" אותה.

יעל דיין: אני מקווה שהיא לא תראה בזה הטרדה מינית, אבל ממש הטרדנו אותה עד קצה היכולת.

יעל דיין: היא נתנה לחוק הזה את כל מה שיועץ משפטי יכול לתת.

יעל דיין: אני מברכת אותה על שהגענו להשלמתו.

יעל דיין: היו גם אנשים שאינם ממשרדי ממשלה, בראשם המשפטנית רחל בנזימן משדולת הנשים; הפרופסור לדיני עבודה רות בן-ישראל, שאין מומחית ממנה בדיני עבודה.

יעל דיין: היא כתבה וכותבת ופרסמה, והיא השהתה את הספר האחרון שלה בימים האחרונים בדפוס כדי להכניס בו את החוק הזה, בהנחה שהוא יעבור.

יעל דיין: השתתפה אתנו בכל הדיונים גם קצינת ח"ן ראשית, משום שהחוק הזה מתייחס גם לצבא ולשירות הצבאי.

יעל דיין: השתתפו אתנו נציגות מהמשטרה וסגן-אלוף חני כספי, שהיא נציגת הפצ"ר בוועדה בנושא הזה.

יעל דיין: שמענו, כמובן, נציגי מעסיקים וארגוני נשים.

יעל דיין: בחוק הזה אנחנו מדברים למעשה על שלושה היבטים, ואני אקצר.

יעל דיין: אנחנו מדברים על ההיבט הפלילי, על ההיבט של הטרדה מינית כעוולה אזרחית, ואנחנו מדברים על ההיבט של תיקון בדיני עבודה.

יעל דיין: הנקודות העיקריות שכדאי להדגיש הן קודם כול הגדרת הטרדה מינית, ולא אקרא את כל הסעיפים.

יעל דיין: החוק מונח על שולחנכם, אבל זו פעם ראשונה שחוק מגדיר מה הן הקטגוריות שאפשר לומר לגביהן הטרדה מינית.

יעל דיין: זו לא מחמאה, זה לא רומנטי וזה די מגעיל, תסלחו לי על המלה.

יעל דיין: אלה דברים שאנחנו רוצים שהאשה או הגבר יהיו מוגנים מפניהם.

יעל דיין: אנחנו מדברים על קטגוריות – פלילית, אזרחית ובדיני עבודה.

יעל דיין: אנחנו מדברים על סחיטה באיומים כמשמעותה בחוק העונשין, על מעשים מגונים כמשמעותם בחוק העונשין, על הצעות חוזרות בעלות אופי מיני המופנות לאדם אשר הראה למטריד כי אינו מעוניין בהצעות האמורות.

יעל דיין: זה באמת לב-לבו של החוק.

יעל דיין: ההצעות צריכות להיות חוזרות, והמוטרד צריך להראות סירוב.

יעל דיין: לא תהיה אחר כך טענה: בסדר, היא הסכימה וכו'.

יעל דיין: היא חייבת להראות, והיא חייבת להראות לא פעם אחת, אלא להראות ולחזור ולהראות.

אליעזר זנדברג: חברת הכנסת דיין, בדיון בקריאה הראשונה, נדמה לי שהניסוח באחד מהנושאים המרכזיים בוויכוח היה אחר: יותר מפעם אחת סירבה.

אליעזר זנדברג: האם הצעות חוזרות פירושן יותר מפעמיים?

יעל דיין: אנחנו אומרים: לא מספיק הצעה אחת.

יעל דיין: הצעה אחת זה בתור הצעה, הטרדה.

יעל דיין: פעם אחת זה בתום-לב.

יעל דיין: אבל שיהיה ברור, ואני אומרת את זה בלשון העם, בלשון הילדים שלנו: כשהיא אומרת "לא", היא מתכוונת לא.

יעל דיין: ואם זה לא ברור והוא מנסה עוד הפעם, והיא אומרת "לא" בפעם השנייה, עזוב אותי מהפעם השלישית.

יעל דיין: כי אחד יכול להגיד: זו דרך החיזור שלי.

יעל דיין: אני שלוש פעמים מתעקש, ואני יודע שאשה אוהבת להגיד שלוש פעמים "לא", ואני יודע שבפעם הרביעית היא תגיד לי "כן".

יעל דיין: ואחד יגיד: מניסיוני חמש פעמים היא אמרה "לא", ובפעם השישית אמרה "כן".

אורי אור: הבנו את זה.

אורי אור: זה בסדר.

יעל דיין: לא, כבוד היושב-ראש ביקש לדעת אם זה רק פעמיים.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שעל-פי דיני עבודה של היום מספיק סירוב אחד.

יעל דיין: בדיני עבודה, כאשר יש יחסי מרות או תלות, מספיק סירוב אחד.

יעל דיין: כאן אנחנו אומרים: התייחסות חוזרת ונשנית, ואנחנו אומרים: כאשר המוטרד הראה למטריד כי אינו מעוניין בהצעות האמורות.

יעל דיין: זה עדיין מפקיד בידי המוטרד את החובה.

יעל דיין: בין השאר, היו הסתייגויות, ואני לא הסכמתי לקבל אותן.

יעל דיין: היו הצעות תיקון שבאו ואמרו: יכול להיות שהיא במצב שהיא לא יכולה לסרב.

יעל דיין: למשל, נתנו את הדוגמה של סטודנטים.

יעל דיין: יחסי עבודה זה דבר אחר, שם יש מרות וניצול המרות.

יעל דיין: אבל אמרו לי: למה לא תכניסי סטודנטית גם כן, שהיא לא חייבת להראות למטריד שהיא מסרבת?

יעל דיין: וסירבתי.

יעל דיין: אנחנו מדברים על שתי קטגוריות כאלה, שגם ההסכמה והעדר הסירוב אינם מנקים את המטריד, כלומר קטין, כלומר חסר ישע, כלומר מטופל בנסיבות פסיכיאטריות, ששם נוצרים יחסי תלות שאי-אפשר לקחת ולומר: כן היתה הסכמה, לא היתה הסכמה.

יעל דיין: המטופל פסיכיאטרית לא יכול, או לא יכולה, להראות את ההסכמה או את הסירוב, משום שהיא נתונה בידי או תחת מרות ובתלות נפשית במטפל, ואותו דבר לגבי ניצול מרות.

יעל דיין: אבל סטודנטית?

יעל דיין: בבקשה, אני אביא לכם קטע מפסיקת בית-המשפט העליון שניתנה אתמול.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שאני מתייחסת אל אשה בגירה לא כאל חסרת ישע.

יעל דיין: אנחנו מדברים כאן לא על אונס ולא על אלימות חמורה.

יעל דיין: הטרדה מינית?

יעל דיין: בבקשה, גברתי המוטרדת, לכי להתלונן.

יעל דיין: החובה חלה עלייך.

יעל דיין: לא הבאת ראיות, לפעמים זה מלה מול מלה, ולפעמים זו תלונה שהיא תלונה שצריך יהיה להוכיח אותה, ולכן אנחנו נעודד ונעשה קמפיין ציבורי בכל העניין החינוכי של החוק הזה, כדי שתהיינה עדויות ותהיינה ראיות, ולא תהיינה תלונות שווא.

יעל דיין: אבל חובת הסירוב היא עלייך וחובת התלונה היא עלייך, ואנחנו נספק לך את הצינור היכן להתלונן, בפני מי להתלונן.

יעל דיין: נחייב את המעביד ואת המוסד החינוכי, אם אנחנו מדברים על סטודנטים.

יעל דיין: הוטרדת?

יעל דיין: תהיה לך כתובת.

יעל דיין: אנחנו מציעים כאן, בהסתייגות של חברת הכנסת נעמי חזן, שאני אמליץ לקבל אותה, שלגבי מוסדות להשכלה גבוהה יהיה קיים אותו סידור כמו לגבי מקומות עבודה.

יעל דיין: תקנון – בבקשה, הוראות – בבקשה, כתובת – בבקשה, הגדרה של מה מותר ומה אסור, חובת המעביד כמו חובת מוסד חינוכי להעביר בצורה המוחלטת, אחרת חלה עליו אחריות שילוחית.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שמלבד קטין, חסר ישע, מטופל תוך ניצול תלות, או/ו תוך ניצול מרות, אנחנו מדברים על הטרדה מינית ועל התנכלות.

יעל דיין: מאחר שיש הטרדה מינית חוזרת ונשנית, ויש התנכלות שהיא פגיעה – זה קיים גם בדיני עבודה – שהיא פגיעה בנוסף, כלומר, לא מספיק ההטרדה עצמה שעליה חל עונש, אלא יש כאן עבירה נוספת שבדרך כלל נובעת מההטרדה המינית, וזו פגיעה – פגיעה במקום העבודה, או פגיעה במוניטין, או פגיעה בכל דבר אחר.

יעל דיין: זאת איננה ההטרדה המינית עצמה, אבל היא סוג של התנכלות: אני לא אספר, אני כן אספר, אני אפרסם, אני אלך לכאן, סחיטה ואיומים – אלה כבר התנכלויות שעליהן הוא מקבל עונש, נוסף על ההטרדה המינית עצמה.

יעל דיין: אני רוצה להפנות אתכם, אף שזה לא נכלל בחוק, לבית-המשפט העליון, שישב אתמול – – –

אליעזר זנדברג: חברי הכנסת איציק ובוים, גפני וריבלין, אם אפשר.

יעל דיין: אני חושבת שזה יעניין אותך, חבר הכנסת ריבלין.

יעל דיין: אתמול, וזה אולי צירוף מקרים – – –

אליעזר זנדברג: חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: הוא מדבר על ההסתייגות של חבר הכנסת אלון, ואני מנסה לשכנע אותו – – –

אליעזר זנדברג: בכל זאת, חברת הכנסת דיין מבקשת לכוון אליך דברים של בית-המשפט העליון.

ראובן ריבלין: אני יושב במקומי.

יעל דיין: אני רוצה לומר שאולי יש בזה צירוף מקרים, אבל אתמול פסק בית-המשפט העליון, בהרכב של נשיא בית-המשפט העליון השופט ברק, השופט זמיר והשופטת שטרסברג-כהן, פסקו פסיקה בערעור לגבי הטרדה מינית שאירעה בסמינר הקיבוצים.

יעל דיין: המטריד הובא לדין משמעתי.

יעל דיין: המטריד נדחה פעם ופעמיים ופעם נוספת, ולמרות זאת מנהלת הסמינר השעתה אותו, ואז הוא הגיש תלונה נגדה, והיא קיבלה נזיפה ממשרד החינוך, בטענה שאין חיה כזאת, זאת אומרת ההטרדה המינית היתה בסך הכול איזו ג'סטה אבהית – הבן-אדם חיבק אותה, הבן-אדם ניסה לנשק אותה, הוא הציע לה הצעות כאלה ואחרות, והיא כן התלוננה, והוא המשיך והיא המשיכה להתלונן.

יעל דיין: היא התלוננה לא למשטרה אלא לבית-דין משמעתי, שזה לגמרי בסדר.

יעל דיין: אומר בית-המשפט העליון, שפוסק כמובן בעד המתלוננת ובעד התובעים, עושה לנו דבר שהוא שירות טרם זמנו אולי; הוא כותב בפסיקה אתמול, בסעיף 14, מצטט את החוק שאנחנו עדיין לא הצבענו עליו, במלואו, וכותב שהונחה הצעת חוק, וועדת הכנסת לקידום מעמד האשה דנה, ומשתמש בכל הטיעונים שבחוק שלנו, עוד לפני שהחוק בכלל קיים בספר החוקים, אבל בהחלט משתמש בזה לטיעוני הפסיקה.

יעל דיין: אני מאוד גאה, אני גם מודה לשופטים, אבל אני גם מרגישה טוב מאוד שיש כאן פסיקה מנומקת של בית-המשפט העליון עם כל סעיפי החוק, בעיקר אותו חלק שנוגע להגדרות של הטרדה מינית.

יעל דיין: אני מציינת את זה, אני ציינתי את החלק הפלילי.

יעל דיין: אני רוצה לציין, שאנחנו מדברים כאן על עוולה אזרחית, אפשרות לתביעת נזיקין, דבר שקיים במקרים של עבירות מין כאלה ואחרות, ומעט מאוד ממומש.

יעל דיין: היה סיפור האונס בשמרת, שנים אחר כך הגישה הבחורה תביעה אזרחית, כי הרי הם זוכו וחלקם זוכו לגמרי, ואחר כך זה הגיע לבית-המשפט העליון, ואחר כך היתה פסיקה מחמירה, אבל היא הגיעה בכוחות עצמה לתביעת נזיקין הרבה יותר מאוחר.

יעל דיין: אנחנו כאן בנושא של הטרדה מינית מכניסים את האפשרות לתבוע נזיקין, גם ללא הוכחת נזק, בשיעור שאיננו עולה על 50,000 שקל.

יעל דיין: אנחנו קבענו 100,000 שקל, משרד המשפטים חשב שלפחות בשלב הראשון שהחוק קיים בתי-המשפט עלולים לתת זיכוי מוחלט ולא לחייב בסכום כל כך גדול, ולכן הסכמנו להוריד את זה.

יעל דיין: זה מופיע בחוק – אפשרות לתביעת נזיקין ללא הוכחת נזק עד 50,000 שקל, צמוד וכן הלאה, כנהוג.

יעל דיין: אני רוצה לומר, ביחס לסעיף של דיני עבודה, ששותפה פעילה, כפי שאמרתי, מלבד הגברת אתי בנדלר, שבלעדיה לא היינו יכולים לצעוד צעד, היתה פרופסור רות בן-ישראל, והסעיפים שמשנים את דיני העבודה, משנים גם את חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, וגם מתייחסים לערכאות שבהן המתלוננת או המוטרדת או המוטרד יוכלו להישפט.

יעל דיין: אנחנו קובעים כאן ביודעין כפילות של ערכאות, מאחר שאם הדבר נעשה במסגרת יחסי עבודה יש לנו עניין, וזה על דעת משרד העבודה ומשרד המשפטים, שגם בית-הדין לעבודה יהיה כתובת לתביעות כאלה.

יעל דיין: העובדה שעד עכשיו היו רק שבע-שמונה תביעות בסך הכול, ואנחנו יודעים מניסיוננו שעיקר הבעיה היא במקומות העבודה – אנחנו רוצים לאפשר ולתת סמכות לבית-הדין לעבודה לדון בתביעות על הטרדה מינית.

יעל דיין: בתי-הדין לעבודה קיבלו את זה.

יעל דיין: הם יעברו השתלמות והכשרה מתאימה, כמו שאר השופטים, משום שאנחנו כאן עוסקים בחוק שהוא גם חדשני וגם חדש, כך שתהיה כאן כפילות של ערכאות: גם בית-הדין לעבודה, גם בית-המשפט הרגיל יוכלו לקבל את התלונות בגין הטרדה מינית, ואותו דבר לגבי עוולה אזרחית.

יעל דיין: נרשמו הרבה מאוד הסתייגויות.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שהחוק הזה הוא בעתו.

יעל דיין: החוק הזה הוא בעתו ולו רק משום ניסיוננו הרב בהעדר הטיפול.

יעל דיין: אנחנו מחייבים כאן את המעביד ואת מקום הלימודים.

יעל דיין: אנחנו מחייבים אותו בשורה של חובות, שאם הוא עמד בהן, המעביד, לא המטריד, לא יהיה חייב באחריות פלילית.

יעל דיין: זה כולל גם את הצבא, והצבא עושה את זה.

יעל דיין: הצבא יהיה מודל.

יעל דיין: אנחנו – משרד המשפטים ומשרד העבודה – נספק דוגמאות וניתן למקומות עבודה קטנים וגדולים יותר זמן להיערך.

יעל דיין: הצבא עושה את זה כבר בפועל, ואנחנו לוקחים את הצבא כמודל.

יעל דיין: כל חיילת שמתגייסת מקבלת הדרכה; כל חייל וכל קצין בקורס קצינים מקבלים הדרכה מדויקת.

יעל דיין: הם יודעים מה זו הטרדה מינית, הם יודעים מה העונש הצפוי להם.

יעל דיין: דרך אגב, בצבא ההחמרה היא מאוד מאוד קשה.

יעל דיין: בצבא לא מקבלים, וזה דבר שלא מקובל עלי, הטרדה מינית גם אם היא בהסכמה.

יעל דיין: זאת אומרת, כל יחסים שהם בין קצין ופקודה אינם מקובלים, גם אם הם נעשו בהסכמה.

יעל דיין: כאן נכנס החוש הרומנטי שלי.

יעל דיין: אלה אנשים בני אותו גיל.

יעל דיין: אם הם פנויים והם משרתים יחד, אני לא חושבת שצריכה להיות בעיה אם יש הסכמה.

יעל דיין: אבל הצבא בחר להקשות יותר מאשר להקל.

תמר גוז'נסקי: בצדק.

יעל דיין: היה לנו ויכוח ארוך על זה, והשאלה היא מתי נגמר הצבא ומתחילה האזרחות לא במובן של השנים, כי אנחנו לא רוצים שנשים או גברים בני 18 עד 22 יתנזרו, אלא האם כשהם יצאו מחוץ לגבולות המחנה זה בסדר.

יעל דיין: הצבא אומר: לא אם היא פקודה ישירה שלו, וכן הלאה וכן הלאה.

יעל דיין: מה שאני רוצה לומר הוא, שהצבא מאורגן, ואנחנו נשתמש במודל הצבאי.

יעל דיין: עכשיו, בעזרת שדולת הנשים, התקבלה הצעה, שלפיה יראו לכל טירונית סרט הדרכה מתאים.

יעל דיין: יש הוראות מאוד מפורטות, והן צריכות להיות נראות לעין.

יעל דיין: לא מספיק שיש חוק ושיש ידע על זה, זה צריך להיות גלוי לעין.

יעל דיין: זה צריך להיות ברוסית, זה צריך להיות באמהרית וזה צריך להיות בערבית, כדי שמישהו לא יוכל לומר: לא ידעתי.

יעל דיין: לא המטריד, שיוכל להגיד: לא ידעתי, כוונתי היתה אבהית, ולא המוטרדת, שלא תגיש תלונה, כאשר יהיה ברור ויהיה מפורסם היכן ואיך להגיש תלונה.

יעל דיין: גם היא לא תוכל להגיד: לא ידעתי, לא סירבתי, כן סירבתי.

יעל דיין: יהיה ברור לה מה עליה לעשות.

יעל דיין: אני חושבת שאנחנו מתייחסים כאן לנשים הבגירות במלוא האחריות לגבי עצמן.

יעל דיין: אנחנו מוסרים את זה בידיהן.

יעל דיין: אנחנו מטפלים באלה שיש להן תלות, שהן אינן יכולות להגיב בצורה המתבקשת בחוק.

יעל דיין: אבל כל השאר, לרבות סטודנטיות – בבקשה תסרבי.

יעל דיין: תסרבי פעם אחת, תסרבי פעם שנייה, תלכי לוועדת משמעת.

יעל דיין: האוניברסיטה ומקום העבודה יגידו לך לאן ללכת.

יעל דיין: תתבעי, תתלונני, אל תרפי.

יעל דיין: כמובן, במקרים שאינם נופלים במסגרות האלה, תפני למשטרה ותגישי תלונה לפי החוק הזה, שאני מקווה שיעבור.

יעל דיין: בחוק נקבע עונש מרבי להטרדה מינית – שנתיים מאסר, כמובן, לפי הקריטריונים המופיעים כאן, ולהתנכלות – שלוש שנים מאסר.

יעל דיין: אני מאוד מודה על תשומת הלב.

יעל דיין: אני אעלה עוד הפעם, כאשר אענה על ההסתייגויות.

יעל דיין: תודה רבה.

אליעזר זנדברג: תודה לחברת הכנסת יעל דיין על הצגת הצעת החוק באופן רחב וממצה.

אליעזר זנדברג: חברי הכנסת, אנו ניגשים להסתייגויות.

אליעזר זנדברג: ראשונת המסתייגים היא חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אליעזר זנדברג: שתי הסתייגויות, הווי אומר עשר דקות.

אליעזר זנדברג: אין חובה.

אליעזר זנדברג: ההערה מכוונת לא רק לחברת הכנסת גוז'נסקי אלא גם לכל הבאים אחריה.

אליעזר זנדברג: אחריה – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

אליעזר זנדברג: גם לו שתי הסתייגויות, כלומר עשר דקות.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת יעל דיין, את חברות הוועדה ואת כל הצוות המשפטי הנפלא שעזר לנו בגיבוש הצעת החוק.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה אות כבוד לכנסת, שאנחנו מגיעים ביום שבו מציינים את שוויון האשה עם הצעת החוק החשובה הזאת.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה, במסגרת הדקות שניתן לי לדבר, להדגיש כמה נקודות, נוסף על הדברים החשובים שאמרה חברת הכנסת יעל דיין.

תמר גוז'נסקי: דבר ראשון, אני רוצה להדגיש, שנקודת המוצא של הצעת החוק הזאת, בניגוד למה שקיים בארצות אחרות, איננה רק שאלת שוויון ההזדמנויות, כפי שזה קיים, למשל, בארצות-הברית, או אפליה על רקע של מין, אלא מטרת החוק הזה נאמרה בסעיף הראשון: "לאסור הטרדה מינית כדי להגן על כבודו של אדם, על חירותו ופרטיותו, וכדי לקדם שוויון בין המינים".

תמר גוז'נסקי: אבל, אני מדגישה את העניין של כבוד האדם וחירותו, כי כולנו מודעים לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

תמר גוז'נסקי: לכן, הצעת החוק הזאת קושרת את מניעת ההטרדה המינית עם תפיסת עולם רחבה, שאומרת שהאדם הוא אוטונומי, יש לו חירות, יש לו פרטיות, והטרדה מינית היא חדירה גסה ובוטה לפרטיות ולחירות שלו, והיא רמיסת הכבוד שלו.

תמר גוז'נסקי: חשוב שהדברים האלה ייאמרו, משום שהרבה פעמים, כאשר מדובר על הטרדה מינית, תופסים בעיקר את הנושא של פגיעה פיזית באשה או בגבר.

תמר גוז'נסקי: יש דוגמאות שונות של ליטוף בניגוד לרצון האשה, של התחככות וכל מיני דברים מהסוג הזה.

תמר גוז'נסקי: הצעת החוק שמונחת לפנינו היום לקריאה שנייה ושלישית מדברת לא רק על הנושא של פעולות או פגיעות מהסוג שתיארתי, אלא גם על דבר חשוב מאוד, והוא מתקשר עם כבוד האדם וחירותו – הזכות של אדם, של אדם עובד, למשל, לעבוד בסביבה שאין בה הטרדה מינית במובן של יצירת האווירה.

תמר גוז'נסקי: הדבר הזה הוא חשוב מאוד, כי יצירת אווירה הרבה פעמים נתפסת בעצם כאיזו התחכמות של הישראלי המצוי.

תמר גוז'נסקי: הוא רוצה כל היום לספר בדיחות גסות, הוא רוצה כל היום להתחכם ולהשמיע כל מיני אמירות, והוא לא מכוון את האמירות לאדם מסוים, הוא לא מכוון את האמירות לאשה המסוימת הזאת, אבל האשה הזאת עובדת שולחן לידו, והוא, באמירות שלו, בהתנהגות שלו, יוצר אווירה עוינת, אווירה שמפריעה לאשה הזאת לעבוד.

תמר גוז'נסקי: זה צעד מתקדם.

תמר גוז'נסקי: למה אני מדגישה את זה?

תמר גוז'נסקי: כי כל מיני עוולות אחרות מטופלות גם בחוק העונשין.

תמר גוז'נסקי: כל מיני הטרדות, ביזוי וכו' כבר מטופלים, אבל שום חוק במדינת ישראל לא אסר יצירת אווירה כזאת.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה, בהקשר זה, להסתמך על דעת גדולים.

תמר גוז'נסקי: בפסק-הדין שניתן אתמול בנושא שכבר הוזכר פה קודם לכן, בנושא המרצה – – –

בנימין אלון: תמר, אני רוצה לשאול שאלה.

בנימין אלון: למה החוק הזה דורש שיהיה מופנה לאדם ספציפי?

תמר גוז'נסקי: אני אסביר.

תמר גוז'נסקי: בחוק שלנו מדובר גם על מצבים שבהם ההטרדה המינית לא מכוונת לאדם מסוים במובן הזה שהיא מבזה אותו אישית, אלא היא יוצרת אווירה עוינת.

תמר גוז'נסקי: אני אקרא פסקה אחת מהחלטת בית-המשפט העליון.

תמר גוז'נסקי: השופט זמיר אומר, בין היתר: "ביטויים בעלי אופי מיני גס וכיוצא באלה התבטאויות בעלות אופי מיני, שיש בהן כדי להעכיר באופן ממשי את סביבת העבודה או הלימודים או לפגוע באופן אחר ביכולת לתפקד כראוי בסביבה זאת.

תמר גוז'נסקי: בהתאם לנשוא ההטרדה, הטרדה מילולית יכולה להיות אישית או סביבתית".

תמר גוז'נסקי: בהקשר זה אני רוצה להתייחס לסעיף 3(א)(5) – "התייחסות מבזה ומשפילה המופנית לאדם ביחס למינו או למיניותו, לרבות נטייתו המינית".

תמר גוז'נסקי: זה בדיוק הסעיף שיש עליו חילוקי דעות.

תמר גוז'נסקי: לדעתי, זה בדיוק הסעיף שמתייחס באופן ברור מאוד ליצירת אווירה עוינת.

תמר גוז'נסקי: הוא מדבר על התייחסות מבזה ומשפילה המופנית לאדם באשר הוא אדם.

תמר גוז'נסקי: זה לא לאדם מסוים.

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: תשווי לנוסח בפסקה (3), שגם הוא מופנה לאדם.

בנימין אלון: זו ההגדרה בחוק.

תמר גוז'נסקי: תקשיב, הטרדה מינית היא התייחסות מבזה ומשפילה, ולעניות דעתי, התייחסות מבזה ומשפילה כוללת את עניין יצירת האווירה העוינת במקום העבודה.

תמר גוז'נסקי: לכן זה סעיף חשוב מאוד.

תמר גוז'נסקי: אם מוחקים את הסעיף הזה מהחוק, מוציאים את אחד החידושים הכי חשובים שיש בו.

תמר גוז'נסקי: נקודה נוספת שאני מבקשת לומר היא בקשר להתייחסות בסעיף 3(6)(ג), בעניין ניצול מרות.

תמר גוז'נסקי: חברת הכנסת יעל דיין הדגישה, שההשקפה הבסיסית אומרת, שמי שמנסים להטריד אותו צריך להביע התנגדות, וזה דבר בסיסי לאורך החוק הזה, משום שאנחנו לא רוצים שמעשים שנעשים בין שני אנשים בוגרים מרצונם החופשי ייחשבו הטרדה, כאשר הם נעשים מרצון חופשי.

תמר גוז'נסקי: אכן, הטרדה מינית זה כאשר אחד הצדדים – כלומר, הצד המוטרד – אומר: אני לא רוצה, אני לא מעוניין, אני לא יכול, אני לא יכול לסבול, תפסיק, ומיני התנגדויות שכאלה.

תמר גוז'נסקי: לכן, ברור לאורך כל החוק שזאת הכוונה, והחוק הזה בא להעצים נשים, לחזק נשים לגלות התנגדות.

תמר גוז'נסקי: אשה, בדרך כלל, לא יעמוד להגנתה אם היא תגיד: לא התנגדתי, ואחר כך היא תגיד: הטרידו אותי.

תמר גוז'נסקי: למה?

תמר גוז'נסקי: אם לא התנגדת, כנראה לא הטרידו אותך.

תמר גוז'נסקי: אבל יש מקום אחד שבו מדובר על ניצול מרות, וכאן יש שאלה מאוד מאוד קשה.

תמר גוז'נסקי: במקום העבודה יש יחסים בין עובדים ומערכת שלמה של נותני שירותים וכו'.

תמר גוז'נסקי: אבל כאשר אדם, שהוא בעל המרות, מנסה לנצל את המרות הזאת ומאיים על האשה, מציע לה הצעות ומתנה את ההצעות האלה במשהו, וזה אפילו לא קרה; הוא אומר לה: אם לא תעשי כך וכך, אני אפטר אותך מהעבודה.

תמר גוז'נסקי: אבל בפועל הוא לא פיטר אותה, הוא לא עשה שום דבר.

תמר גוז'נסקי: בעצם, הוא רק ניסה לשחק בנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: מאחר שהוא ניצל את המרות שלו וניסה להפחיד אותה ובעצם ניסה למנוע ממנה את ההתנגדות מאחר שהוא נותן מרות – שם אנחנו אומרים, שאמירה אחת כזאת שלו היא כבר הטרדה, אפילו אם הדבר הזה לא בוצע.

אליעזר זנדברג: חברת הכנסת גוז'נסקי, כאשר מדובר על ניצול, הדוגמה שנתת ברורה לחלוטין.

אליעזר זנדברג: ניצול יכול להיות גם בעניין סובייקטיבי ולא רק עניין אובייקטיבי.

אליעזר זנדברג: כלומר, נסיבות שבהן צד אחד חושב שיש ניסיון לנצל את המרות.

אליעזר זנדברג: האם במסגרת הדיון אתם הולכים לטפל בזה?

אליעזר זנדברג: אם הניצול הוא אובייקטיבי או סובייקטיבי?

תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש את המושג "ניצול מרות".

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אם בעל התפקיד מציע לעובדת איזו הצעה מגונה, או שהוא מתחכך בה שלא לרצונה בכל מיני דברים, והוא לא מנצל את המרות במובן הזה שהוא מפחיד אותה ואומר לה שהוא הולך לפטר אותה או מי יודע מה – זו הטרדה רגילה.

תמר גוז'נסקי: מבחינתי, היא צריכה להגיד: לא.

תמר גוז'נסקי: אבל יש לפעמים סיטואציות, שאתה לא יכול לצפות מקורבן שיגיב.

תמר גוז'נסקי: הרבה פעמים בשאלת אונס מדובר על הסכמה או על אי-הסכמה של האשה.

תמר גוז'נסקי: זאת שאלה קלאסית.

תמר גוז'נסקי: הרבה קורבנות אומרים, שברגע שזה קורה הן נאלמות דום, הן משתתקות, הן חשות שיתוק בכל האיברים והן לא אומרות: לא.

תמר גוז'נסקי: לכן, זאת בעיה קשה ביותר.

תמר גוז'נסקי: אני משווה את זה למין אונס מילולי.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, שהכוונה היא שאז מספיק מעשה אונס מילולי אחד כזה.

תמר גוז'נסקי: אבל בדרך כלל אנחנו בהחלט מצפים שהאשה תתנגד, מצפים שהאשה תאמר: לא.

תמר גוז'נסקי: לכן דובר גם על התנכלות או על הטרדה חוזרת ונשנית.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, פעם אחת היא אמרה: לא, פעם שנייה אמרה: לא, וכו'.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, שצריכה להיות מערכת של רצון של האשה או של הגבר, תלוי במקרה, לומר: זה לא.

תמר גוז'נסקי: ההתייחסות יכולה להיות לאשה המסוימת, נניח לגבי המראה החיצוני שלה, אבל היא יכולה גם להתייחס ולומר דברים על נשים בכלל.

תמר גוז'נסקי: וכאן הכוונה למיניות.

תמר גוז'נסקי: כלומר, התייחסות שהיא התייחסות לקבוצה ששמה נשים, או לקבוצה ששמה גברים, או לקבוצה ששמה הומוסקסואלים וכו', שהכוונה שלה היא בעצם לבזות ולהשפיל, גם היא תיחשב הטרדה.

תמר גוז'נסקי: לכן, אדוני, אני רוצה לומר, שהחוק הזה היום, אחרי פסיקת הבג"ץ, אם הוא לא היה מונח היום על שולחן הכנסת, אחרי הבג"ץ הזה היתה הכנסת חייבת לשבת ולחוקק דברים.

תמר גוז'נסקי: כי הבג"ץ עסק במקרה של עבירה משמעתית.

תמר גוז'נסקי: בעצם הוא עסק בתחום מאוד ברור, בקבוצה מאוד מסוימת.

תמר גוז'נסקי: החוק הזה אומר – כולם.

תמר גוז'נסקי: זה אומר, לא רק מעביד לעובד, אלא גם שכן לשכנה, גם עוברי אורח שבאופן קבוע נפגשים, נגיד, באותה תחנת אוטובוס כל בוקר; זו מערכת כוללת של כל החברה הישראלית.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהחוק הזה, לכשייושם, לכשילמדו המוטרדים להגן על כבודם ולהתנגד להטרדה, הוא ייצור מערכת יחסים חדשה, בריאה יותר, נכונה יותר ושוויונית יותר במדינת ישראל, לתפארת כבוד האדם וחירותו.

תמר גוז'נסקי: תודה.

אליעזר זנדברג: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

אליעזר זנדברג: רשות הדיבור לחבר הכנסת ראובן ריבלין – שתי הסתייגויות, כלומר עשר דקות.

אליעזר זנדברג: אחריו – חבר הכנסת יונה יהב, אשר למיטב ידיעתי איננו בבניין, ואנחנו שולחים לו איחולי החלמה.

אליעזר זנדברג: חברת הכנסת ענת מאור היא הבאה בתור.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מברך את חברת הכנסת יעל דיין, יושבת-ראש הוועדה, על נחישותה, על היצמדותה למטרה ודבקותה בה, כאשר קבעה נורמה מובנת לפני שבית-המשפט העליון קבע נורמה.

ראובן ריבלין: אני חושב בהחלט, שאלה שחושבים שהאקטיביזם המשפטי יכול להביא לידי ערבוב הרשויות במדינת ישראל – טוב תעשה הכנסת אם היא זו שתקבע את הנורמות ותיתן לבתי-המשפט לפרש אותן.

ראובן ריבלין: אם כי יש בהחלט מצב, שדברים משתנים, כאשר חוק מסוים נותן פתרון לזמן מסוים, בעוד האווירה, ההתייחסות, השיטה מחייבת את האנשים לשנות את דעתם או שמביאה את האנשים לשנות את דעתם.

ראובן ריבלין: בית-המשפט מתאים לפעמים, כפי המשפט הנוהג וכפי שהיה ה-COMMON LAW באנגליה, שהיה אחת משיטות המשפט שהביאו לידי כך שהמשפט בישראל התפתח בין על-פי חוק ובין על-פי נוהג.

ראובן ריבלין: אני מברך את אלה שחשבו, בבחינת מחשבה תחילה, והביאו לידי מצב, שביום שבו פורסם פסק-דין חשוב ביותר, המחוקק אמר: אתה רואה, בית-המשפט, אנחנו גם ערים לכל אותן נטיות לב ואנחנו ערים לכל אותם צרכים של הציבור.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים לקבוע נורמה.

ראובן ריבלין: לא טוב שבית-משפט גם קובע נורמה וגם מאשים לפי הנורמה וגם מרשיע לפי נורמה.

ראובן ריבלין: שהרי אין עונשין בלא שמזהירין.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שנמניתי עם אלה שהיה להם איזה חשש כאשר דובר על הטרדה מינית בקריאה הראשונה, והפרשנות הרחבה שכביכול ניתנה לה על-ידי אותם חברים שהשתתפו בדיון הראשון.

ראובן ריבלין: בדיון הראשון לא הזכרתי את ימי נעורי, והרי גם נער הייתי וגם זקנתי וגם אני הייתי בן דור המדורות, אם כי לא בן דור הלוחמים; אבל הייתי מאותם ילדים, שהלוחמים הם שהנחו אותנו גם באווירה של מדינת ישראל שקמה, וגם בתקופת המאבק.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שחייתי על השירים: "היי בובה מותק, בואי לרקוד", כדבר שהוא מובן מאליו, ופעמים היינו אומרים זאת לכל אשה.

ראובן ריבלין: ואשה היא לא בובה.

ראובן ריבלין: אבל האווירה היתה כזאת שכך נהגנו, ואיש לא נעלב בזמנו כאשר אמרנו כך.

ראובן ריבלין: יותר מכך: "יש לה עיניים כמו שני ספלי קפה טורקי; יש לה מותניים כמו לגיטרה חשמלית".

ראובן ריבלין: ומנגינת המשורר, שהוא לא משורר מטעמנו, היא מנגינה הולכת ומסתלסלת, והיא כל כך נפלאה.

ראובן ריבלין: המנגינה עצמה מתארת את תכונותיה הנפלאות של אותה אשה.

זאב בוים: גיטרה איטלקית, לא חשמלית.

ראובן ריבלין: גיטרה איטלקית, סליחה.

ראובן ריבלין: זה "כמו לגיטרה איטלקית".

ראובן ריבלין: "יש לה עיניים" – – –

אליעזר זנדברג: נדמה לי שזה נכנס לגדר הגימיקים.

ראובן ריבלין: אני רק אומר זאת מבחינת הסלסול שבא לתאר את תכונותיה הגופניות של האשה; "כמו לגיטרה איטלקית".

ראובן ריבלין: יש כאלה שאוהבים גיטרה איטלקית, יש כאלה שלא אוהבים גיטרה איטלקית.

ראובן ריבלין: המשורר, חשקה נפשו לתאר ערגתו לאהובתו אשר אותה ביקש, בתארו אותה כאחת שהיא בעלת מותניים כגיטרה איטלקית.

ראובן ריבלין: יש כאלה האומרים: קצת רחבה, יש כאלה האומרים: קצת צרה.

אליעזר זנדברג: גיטרה איטלקית זה סוג של תקן.

אליעזר זנדברג: אתה יודע.

ראובן ריבלין: על כל פנים, הדבר הזה היום, חלילה, יכול להתפרש בעיני מאן דהוא כאילו מדובר פה באיזה דבר אסור.

ראובן ריבלין: יכול אני להרגיע אתכם, אנשי, אזרחי ותושבי מדינת ישראל, חוק זה לא ימנע מאתנו לומר: הי, בובה, בואי לרקוד.

ראובן ריבלין: חוק זה לא ימנע מאתנו את האפשרות לשיר שירי הלל אלו לאלו, אלה לאלו ואלו לאלה.

ראובן ריבלין: לאחר שהזהרתי את עצמי בכמה ישיבות שזכיתי להשתתף בהן של הוועדה שקידמה את הצעת חוק זו, אנחנו יכולים בשקט, בביטחון ותוך ראייה מלאה של הנושא בכללו לבוא ולומר:

ראובן ריבלין: חוק זה טוב שיחוקק על מנת למנוע מכל אותם בני עוולה, העושים שימוש באותו רצון כן, באותו רצון אמיתי של בני זוג להשפיע זה על זה, או להרעיף אהבה זה על זה, ואין בחוק זה כדי למנוע, חלילה, או לפגוע, או ליצור מצב שהרומנטיקה תיעלם, חלילה, ממשכננו, מהווייתנו, מאווירתנו ומחברתנו.

ראובן ריבלין: פה מדובר במצב שבו בן-אדם עושה שימוש לרעה.

ראובן ריבלין: פה אנחנו מדברים על מצב שבו אדם פוגע בזולתו, בין שזה גבר באשה ובין שזאת אשה בגבר.

ראובן ריבלין: נכון, במושבתנו רבה יותר ההטרדה של גברים כלפי נשים.

ראובן ריבלין: הדברים שאנחנו ערים להם ויודעים אותם הם מתוך כך שהתלוננו בפני אותן רשויות, או בפני אותם אנשים שפועלים ונמצאים באותה מסגרת שבה ניתן לנצל לרעה את האפשרות של בוסית המעסיקה עובד, או בוס המעסיק עובדת, במצב שבו סטודנטים, חלילה, נמצאים מול הפרופסור שלהם, הדוקטור שלהם, או המדריך שלהם, או בכל מקום שבו יש איזו השפעה או יכולת להשפיע על יחסים בין בני-אדם, והיכולת של בן-אדם שנדמה לו שהוא חייב להיענות, להיעתר, או להיכנע לכל דרישה או שיגיון-מוח של כל אדם שהוא בעל סמכות לבוא ולעשות אותם דברים, שאנחנו יודעים ועדים להם ושבית-המשפט העליון נתן היום את דעתו עליהם, אם כי כדבר שהוא הערת אגב, עדיין לא כהלכה.

ראובן ריבלין: אבל טוב עשינו אנחנו בכנסת הזאת וטוב עשו חברת הכנסת יעל דיין וכל אותם חברים בוועדה אשר באו וישבו שבעה תמימים על מנת לבוא ולקבוע נורמות שאנחנו רואים אותן כנורמות מחייבות.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שראיתי כמה הסתייגויות ונתתי את לבי להן.

ראובן ריבלין: אחת ההסתייגויות היא הסתייגותו של חבר הכנסת בני אלון.

ראובן ריבלין: בסעיף 3, סעיף קטן (א), פסקה (5), נאמר: "התייחסות מבזה או משפילה המופנית לאדם ביחס למינו או למיניותו, לרבות נטייתו המינית".

ראובן ריבלין: היה לי חשש שמא אנחנו מערבבים שני תחומים שאינם ממין אותו עניין.

ראובן ריבלין: היה לי חשש באותה עת, כאשר שמעתי את הסתייגותו המלומדת של חברי הטוב, חבר הכנסת המצוין בני אלון, שבא ואמר:

ראובן ריבלין: מדוע אנחנו נבוא ונערב אותו נושא של נטייה מינית, שהוא כבר נכנס וקנה לו שביתה בתוך החקיקה הישראלית ובחוקי-יסוד?

ראובן ריבלין: מדוע אנחנו נביאו גם כאן ונבוא ונקבע, שבמסגרת הטרדה מינית יכול להיות מצב שבו אדם יהיה למשל ולשנינה בעיני או בפי חבריו בגלל נטייתו המינית?

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שכבוד השופט לשעבר וממלא-מקום נשיא בית-המשפט העליון, חיים כהן, ציטט בזמנו מהגמרא לאמור: אין אנו אפוטרופסין על העריות, כל המבקש למחול על כבודו, כבודו מחול.

ראובן ריבלין: יש אפילו שחושבים שאפילו לא נטייה מינית הינה עניין של מחילה על כבוד.

ראובן ריבלין: באמת שאלתי את עצמי שש פעמים: האם נטייה או הטרדה מינית צריכה לבוא בין גבר לאשה, או בין אשה לגבר?

נואף מסאלחה: חבר הכנסת גפני, אתה מסכים עם הנטייה המינית שחבר הכנסת ריבלין מדבר עליה?

ראובן ריבלין: אני מדבר אל חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: הרי דיברנו קודם.

משה גפני: לא שמעתי.

ראובן ריבלין: כתוב: אין אנו אפוטרופסין על העריות.

ראובן ריבלין: זה כתוב במסכת כתובות.

משה גפני: זה כתוב במסכת כתובות.

משה גפני: אבל מה זה נוגע לנו?

ראובן ריבלין: התייחסתי למה שאמר בזמנו השופט חיים כהן.

ראובן ריבלין: באנו וקבענו נורמה בארץ הזאת, שאיננו מתייחסים לאדם בשל כל נטייה שלו, ובין היתר גם נטייתו המינית.

ראובן ריבלין: יש כאלה שחושבים שזה טוב.

משה גפני: זה לא קשור לחוק הזה בכלל.

ראובן ריבלין: לא, סעיף 5 פה מדבר על כך.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מסביר מדוע החוק הזה קשור או לא קשור לכך ומדוע בעניין זה אני לא אתמוך בהסתייגות.

ראובן ריבלין: זאת משום שדנו בנושא זה בוועדה, ואני חושב שיש צורך להדגיש עניין זה, אם כי אני בטוח שיושבת-ראש הוועדה, כאשר היא תענה במענה לשון על ההסתייגויות, גם היא תאמר דבר.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להוסיף בעניין זה ולומר, שלהערכתי חוק זה בא למנוע הטרדה מינית לא רק בין גבר לאשה ובין אשה לגבר, אלא גם בין גבר לגבר וגם בין אשה לאשה.

ראובן ריבלין: אם יש הטרדה בקשר לנטייתו המינית של בן-אדם, טוב נעשה אם נבוא ונאמר: הרף לכם.

ראובן ריבלין: נכון שיש אצלנו מגזרים מסוימים שבהם כאשר יש נטייה כזאת מוציאים אותה לעיני השמש על מנת לדכאה, מבחינה זו שאם אתה אומר לבן-אדם במקום מסוים: הרף לך מהיותך בעל נטייה כזאת או אחרת, הוא כבר משתנה.

ראובן ריבלין: עם כל הצניעות, למדתי וחקרתי, ונטייה מינית היא דבר שנולדים אתו.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר עברנו את הנושא הזה פעמים רבות, השאלה הזאת נשאלה והיא נכללה גם בחוק-יסוד.

ראובן ריבלין: אם נתנו וביקשנו להניח לכל אדם, לפי נטייתו המינית, לחיות את חייו – טוב עשתה הוועדה וטוב עשה החוק אם קבע את סעיף 5 כסעיף שיהווה גם כן אחת מאותן פעולות, או מאותן הפגנות המהוות הטרדה מינית.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

נואף מסאלחה: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

נואף מסאלחה: לחבר הכנסת יונה יהב יש חמש הסתייגויות.

נואף מסאלחה: הוא לא בבניין ולכן הוא לא מהמניין.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ענת מאור, יש לך שלוש הסתייגויות.

נואף מסאלחה: רבע שעה לרשותך.

נואף מסאלחה: בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדיון הוא בחקיקה חשובה ביותר.

ענת מאור: אבל איני יכולה שלא להתחיל ולהזכיר, לרגל יום האשה הבין-לאומי, שציינו אותו היום בכנסת, את הכתם עם הירצחה של רויטל אמזלג מקריית-מוצקין, בת 24, אם לתינוקת, וזאת למרות המאבק, המאמצים, הטיפול וגם מודעות יתר של המשטרה.

ענת מאור: כל פעם אנחנו רואים פרצה וחזרה, נסיגה ובעיות, ואנחנו לא יכולים להתעייף, ולא יכולים לחדול מלבלום את התופעה שבה עוד אשה נכנסת לסטטיסטיקה האיומה של רצח נשים על-ידי בעליהן.

ענת מאור: מהקטע הזה אני רוצה, ברשותך, לציין בהערכה רבה את האירוע המאוד מרגש, כי לנו, חברות הכנסת, לא יצא לדבר היום כאן, וטוב שלא יצא.

ענת מאור: אני שמחה שהגברים נאבקו על המקום ועל הבמה כדי להתייחס לנושא קידום נשים, שכן רק שותפות של שני המינים בבעיה חברתית, ולא רק שלנו הנשים, היא התורמת.

ענת מאור: אני רוצה לציין, חברת הכנסת יעל דיין, בהערכה רבה, את האירוע הממש מרגש – – –

משה גפני: ראש המפלגה שלך לא נתן לאשה לדבר.

ענת מאור: חבר הכנסת גפני, ברשותך, מדובר פה בחקיקה רצינית, אבל השימוש הציני שאתה עושה במחלוקת, ואני רוצה להגיד לך שהשרה שולמית אלוני זכתה היום בכל ההוקרה, גם מאתנו במפלגתה ולאורך כל הדרך – אני לא רוצה להזכיר מה עשיתם לה כשהיא היתה שרת החינוך, אז ההצטדקות הזאת עכשיו מיותרת – ולשמחתי מקיר לקיר, להוקרה ולהערכה כחלוצה שהתחילה את המאבק למען נשים.

ענת מאור: העוצמה שהיתה שם, של יוצרות ונשים בתפקידים מרכזיים ומנכ"ליות, נשים מכל שדרות הציבור, מההתיישבות העובדת, ונשים ערביות ונשים מזרחיות ועולות חדשות וותיקות – – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת גפני – – –

ענת מאור: זה היה הכוח הנשי – –

נואף מסאלחה: – – – 22% של – – –

ענת מאור: – – ועל כך באמת ברכות.

משה גפני: – – –

נואף מסאלחה: 22% נשים.

משה גפני: – – –

ענת מאור: אני רוצה, ברשותכם – – –

משה גפני: פעם ראשונה – – –

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת.

ענת מאור: אני בכל אופן חושבת, שהשרה לשעבר שולמית אלוני היתה מאושרת שחבר הכנסת גפני נהפך לסניגורה הראשי.

ענת מאור: אני ממש מברכת על כך ואני רוצה את שותפותך ואת עזרתך בהגנה על כל נושא הנשים ובהכנסת נשים לכל סיעות הבית, ובזה נשתף פעולה.

ענת מאור: אני רוצה, ברשותכם, לסיים בהערה נוספת.

ענת מאור: כיושבת-ראש ועדת משנה לקידום נשים בעבודה ובכלכלה, איני יכולה שלא להסב את תשומת הלב לכך, שליד חצי הכוס המלאה של ההישגים – יש הרבה יותר נשים עובדות והרבה יותר נשים מתקדמות – חלה נסיגה בשנה-וחצי–שנתיים האחרונות בשלושה תחומים חשובים.

ענת מאור: ראשית – בשירות הציבורי.

ענת מאור: אנחנו מקבלים כל שלושה חודשים דוח, ואני מצטערת לציין, שאף שהפער ירד מ-1992 עד 1996 מ-29% ל-24%, בשנתיים האחרונות הוא גדל מ-24% ל-26%, וזאת שאלה של מדיניות, של אכיפה ושל יישום.

ענת מאור: הדבר החמור לא פחות הוא העלייה באבטלה.

ענת מאור: אנחנו מרבים היום לדבר על העלייה באבטלה, והמספר יגיע עוד מעט ל-200,000, הוא כבר קרוב ל-180,000.

ענת מאור: את הנתונים ששדולת הנשים הביאה לנו במחקר, שאבטלת הנשים גדולה יותר, אנחנו יודעים, אבל כל פעם שרואים את זה – מדובר בפנים.

ענת מאור: השיעור גדל מ-7.8% ל-9.3%.

ענת מאור: אין די בכך שנקים רשות למעמד האשה, ואין די בכך שנעשה קמפיינים, אם בסוף נשים, 10% מהן, אין להן עבודה, ובמגזר הערבי רק 16% עובדות.

ענת מאור: הדבר האחרון: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ב-10 במרס, לקראת 1 באפריל.

ענת מאור: זאת ציניות לדבר על קידום נשים – וביד השנייה לא לאפשר העלאת שכר מינימום.

ענת מאור: חברות וחברי הכנסת, 80% מבין מקבלי שכר המינימום הם נשים.

ענת מאור: לכן, אי-אפשר לציין את האירוע הזה, וב-4 באפריל להיות שותפים לפגיעה בנשים ששכרן הוא הנמוך ביותר, כמובן גם בגברים.

ענת מאור: לחוק למניעת הטרדה מינית – אני חושבת שעשינו דבר גדול.

ענת מאור: אני רוצה עוד הפעם להודות ליושבת-ראש הוועדה על העבודה הרצינית הרבה.

ענת מאור: אישית אני חושבת, שעורכת-הדין רחל בנזימן וד"ר אורית קמיר, שהביאו ידע, תרומה, ומשרד המשפטים – פשוט היו דיונים מרתקים, מעניינים וחשובים.

ענת מאור: אני שמחה לשמוע מחברי כנסת שבקריאה הראשונה היו להם השגות והערות – אני חושבת שהתוצר שהוועדה הביאה הוא תוצר מאוזן, כי הוא גם מוקיר, מעריך, את האהבה, את החיזור ואת הניסיון.

ענת מאור: אף אחד לא בא פה להחזיר אותנו לא לימי הביניים ולא לאיזו התנזרות ונזירות.

ענת מאור: נהפוך הוא, אנחנו בעד חברה מגוונת, שיש בה קשרים בין גברים לנשים ואהבה פורחת.

ענת מאור: אין קשר בין אהבה וחיזור לבין מניעה מוחלטת של השפלה, ניצול והטרדה.

ענת מאור: אני חושבת שאת זה השגנו, כי ממה נפשך?

ענת מאור: הרי צריך לקרוא את רוח החוק ולדעת שמדובר על מה שבהגדרת ההטרדה המינית – – –

נואף מסאלחה: חברת הכנסת גוז'נסקי.

ענת מאור: אני רוצה לומר גם לציבור מה הכנסנו – –

נואף מסאלחה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

ענת מאור: – – בהגדרת הטרדה מינית: א.

ענת מאור: סחיטה באיומים.

ענת מאור: לא נראה לי שמישהו יכול לפרש סחיטה באיומים כאהבה.

ענת מאור: ב.

ענת מאור: מעשים מגונים.

ענת מאור: הרי זה מוגדר בחוק העונשין.

ענת מאור: ג.

ענת מאור: הצעות חוזרות בעלות אופי מיני.

ענת מאור: רק כאשר הן בעלות אופי מיני ורק כאשר הן חוזרות, אמרו את זה קודמותי וקודמי – נאמר הסירוב, ושהפעולה חוזרת ונשנית.

ענת מאור: אפשר לחזר, אפשר להתחיל, אבל צריך גם להקשיב אם הצד השני מעוניין או לא, לא רק "בזק בין-לאומי", להקשיב איש אל רעותו, אשה אל רעותה, גבר אל אשה, מעוניין או לא מעוניין.

ענת מאור: לנסות – בבקשה, אבל אם אומרים "לא", זה "לא", ואם חוזרים אז מתחילה בעיית ההטרדה.

ענת מאור: אני רוצה בהחלט לצרף את תמיכתי המובהקת בסעיף 3(א)(5) – "התייחסות מבזה או משפילה המופנית לאדם ביחס למינו או למיניותו, לרבות נטייתו המינית".

ענת מאור: חברי הכנסת שהגישו את ההסתייגות, נכון שזה כבר מצוין גם במקומות אחרים, אבל כאשר מדברים על הטרדה מינית, הרי אי-אפשר להוציא אוכלוסייה כל כך חשובה וכל כך רגישה מכלל ההגדרה בחוק הזה עצמו.

ענת מאור: לכן אני מקווה שההסתייגות תורד מרצון ובהסכמה.

ענת מאור: כפי שציינו רבים, יצא בצירוף מקרים אדיר, שבעצם בג"ץ אתמול הביא לנו את השי המכובד ביותר ליום האשה הבין-לאומי.

ענת מאור: אנחנו סימנו שישה קריטריונים, ואנחנו שומעים מבג"ץ, ממש באותה רוח, באותו היגיון, מה זאת הטרדה, את שבעת הקריטריונים של הטרדה על יסוד מין, הטרדה אישית והטרדה סביבתית, הטרדה גופנית ומילולית, פגיעה ממשית, חוסר הסכמה, ניצול מעמד ומבחן אובייקטיבי.

ענת מאור: כאשר זה עומד בשבעת הקריטריונים – מדובר על הטרדה, על ביזוי, על השפלה, על כפייה, ואז זאת עבירה שחייבים להישפט עליה.

ענת מאור: לכן, אני מברכת מאוד על החוק ועל האיזון שבו.

ענת מאור: אני רוצה לציין שני נושאים שהעליתי על מנת לבסס יותר את האיזון, ולא מתוך ניגוח של החוק, כי מקובלים עלי דברי עורכות-הדין והמומחים, שבינתיים אנחנו צריכים לעודד את הגשת התלונות, כי נכון לכרגע יש בושה, חשש, אימה, ואנחנו לא במצב של תלונות שווא ושל פגיעה, בכלל, בגברים המחזרים.

ענת מאור: זה מקובל עלי מאוד.

ענת מאור: עם זאת, אני רוצה להסב את תשומת לבכם, חברי הכנסת, לסעיף 3(6)(ג).

ענת מאור: אנחנו, בהגדרת הטרדה מינית, עמדנו, לדעתי בצדק, על כך שנוסף על השפלה, דיכוי ועלבון, חייבים להיות שני אקטים מצד האשה כאשה בוגרת, כאשה ריבונית, כאשה אחראית לחייה, וכולנו כאלה: א.

ענת מאור: סירוב; ב.

ענת מאור: שזה יהיה חוזר ונשנה.

ענת מאור: בשלושה מקרים הצענו לבטל זאת – עם שניים אני מסכימה לחלוטין – לבטל את הצורך בפעולה חוזרת ונשנית.

ענת מאור: לגבי קטינים וחסרי ישע מקובל עלי לגמרי.

ענת מאור: גם בחוק הגנה על חסרי ישע וקטינים ביססנו מעמד אחר לאדם מבוגר לעומת קטין וחסר ישע – שאלה הם, כמובן, גמלאים או נכים במצב שלא יכולים להתגונן.

ענת מאור: גם לגבי מטופל במצב נפשי, גופני – מקובל עלי.

ענת מאור: אני חושבת, חברי הכנסת, ופה יש לי מחלוקת עם עורכות-הדין שאני מעריכה אותן מאוד, עם עורכת-הדין רחל בנזימן ועם פרופסור רות בן-ישראל, שיחסי מרות בעבודה, עם כל הרגישות שבהם ועם כל החשיבות, בכל זאת מחייבים את האשה – את החובה לסרב, ואת הצורך שהפעולה תהיה חוזרת ונשנית, אחרת אנחנו נותנים שער, נישה – אני לא אומרת שכולן תנצלנה אותם – רחבים מדי לשימוש, שהוא יכול להיות לא לפי רוח החוק ומה שהתכוונו אליו.

ענת מאור: אני רוצה להדגיש, חברות וחברי הכנסת, שלנו יש עניין שנשים וגברים שמוטרדים מינית יתלוננו ושתהיה אווירה ויהיה גיבוי ציבורי לכך.

ענת מאור: אנחנו תמיד יודעים, שהמינון והאיזון זה שם המשחק.

ענת מאור: כאשר דבר מוקצן – יש קושי.

ענת מאור: אני מצטערת על כך שלא הצלחתי לשכנע בוועדה, שסעיף 3(6)(ג), זאת אומרת זה האומר שלא יהיה צורך בסירוב או בפעולה חוזרת ונשנית גם לגבי עובד במסגרת יחסי עבודה כאשר יש ניצול של מרות ביחסי עבודה – אני חושבת שלא היה צריך להכניס את זה.

ענת מאור: עם זאת, אני נענית לפניית יושבת-ראש הוועדה.

ענת מאור: אני לא אעמיד עניין זה להצבעה, כי לא הצלחתי לשכנע בוועדה, ואנחנו נראה מה יהיה.

ענת מאור: אני מקווה מאוד שלא יהיה בזה שימוש לרעה, אלא נהפוך הוא.

ענת מאור: אני בכלל מקווה, שהחוק כן יפתח דרך ליותר אומץ ופתיחות, או למניעת ההטרדה, שזה הכי רצוי.

ענת מאור: אבל, אם נראה שיש פה הגנה לא רק על חסרי ישע ועל מטופל או מטופלת, אלא גם שימוש גורף מדי, אני חושבת שהוועדה תצטרך לשוב ולדון בכך.

ענת מאור: ההסתייגות הבאה – שאני מודה שהעליתי אותה רק לאחר הדיונים בוועדה ומתוך הסכמה עם יושבת-ראש הוועדה ועם היועצת המשפטית, וכמובן בסיוע שלה; ובהזדמנות זו אני רוצה גם להודות מאוד לאתי בנדלר על עבודתה הנפלאה, ובוודאי יושבת-ראש הוועדה תעשה כן – מדברת על מצב של ניצול לרעה.

ענת מאור: ראשית, אני רוצה לציין, שבכל חוק יש ניצול לרעה.

ענת מאור: כל מי שהיום מוטרד מהניצול לרעה צריך להיות מוטרד מאוד מאלה שמנצלים לרעה את הביטוח הלאומי, ויש כאלה שעושים זאת, ובמיליוני שקלים, את כל חוקי מס הכנסה, ומאלה שמגישים תלונות שווא ביחסים בין-אישיים.

ענת מאור: כלומר, הניצול לרעה הוא בעיה קריטית של החברה שלנו, כשבעצם נורמות וערכים קובעים הרבה פעמים הרבה יותר מחוקים.

ענת מאור: בהחלט, צריך להוקיע ניצול לרעה, אבל אל ניטפל רק לחוק הזה.

ענת מאור: אני אומרת זאת כדי למתן את ההסתייגות שלי.

ענת מאור: עם זאת, דווקא כיוון שחשוב בעיני שהחוק יתבסס ויעוגן במציאות החיים, נדמה לי שצריך במקרה של ניצול לרעה של החוק להטיל איזה קנס.

ענת מאור: לפיכך, ההסתייגות שלי אומרת: "מבלי לגרוע מהוראות סעיף 81 לחוק העונשין, אם קבע בית-משפט או בית-דין לעבודה – – – כי תביעה או תלונה שגרמה למשפט הוגשה ללא יסוד" – "ללא יסוד" זה לא בתום-לב – "יחייב את התובע, או את המתלונן, לאחר שנתן לו הזדמנות סבירה לטעון את טענותיו לעניין זה, בפיצויים בשיעור שייראה לו בנסיבות העניין".

ענת מאור: זה בא כדי לאפשר שער גדול ורחב להטרדות מוצדקות, חמורות וקשות, וכדי לא לאפשר לזות-שפתיים על ניצול לרעה של החוק.

ענת מאור: אני מקווה שלא זו תהיה התמונה.

ענת מאור: כלומר, ההטרדה המינית תיעלם מהשירות הציבורי, ממקומות העבודה, מיחסי אנוש ומהצבא, ונשים תהיינה נשים סוברניות, מחוזרות ואוהבות, כמו גברים שמחוזרים ואהובים, והאהבה תפרח.

ענת מאור: אבל, שלא תהיה בה השפלה, ולא תהיה בה כפייה, והחוק – ישתמשו בו במקרים הנכונים והראויים, ללא בושה ופחד.

ענת מאור: אבל, אם נראה שיש בו שימוש שפוגע בסוף במתלוננות ובמתלוננים הראויים והצודקים, אז אני מקווה שהוועדה תחזור ותדון.

ענת מאור: הרי לא עלינו לסיים את כל המלאכה.

ענת מאור: החוק מאוד חדיש ומאוד מהפכני.

ענת מאור: לכן מצאתי לנכון להציג את הדברים ולשתף את הציבור, ואת חברי הכנסת כמובן, בלבטים, וזאת דווקא מתוך הערכת החוק ומתוך מחשבה שאנחנו מביאים משהו מאוד מאוזן ומאוד חיובי, שיהיו בו – ואני מסיימת במשפט שפתחתי בו – הרבה אהבה, הרבה חיזור והרבה פריחה, בלי הטרדה ובלי כפייה של יחסים.

ענת מאור: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה לך.

נואף מסאלחה: איך מבדילים בין חיזור להטרדה, כשחברת הכנסת יעל דיין לא מקבלת אפילו את ההסתייגות שלך, שתהיה לפחות אזהרה פעם אחרת?

נואף מסאלחה: זאת אומרת, איך אמרת: הלוך ושוב.

נואף מסאלחה: אתן מחמירות, לא?

נואף מסאלחה: שלוש הסתייגויות לחבר הכנסת בנימין אלון.

נואף מסאלחה: אדוני, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי, שיש לו, בצניעות, שמונה הסתייגויות.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה חוק חשוב מאוד.

בנימין אלון: טוב שהוא מגיע לשולחן הכנסת.

בנימין אלון: אני אתמוך בו בשמחה.

בנימין אלון: אני חושב שאנחנו עוזרים לסייע כאן ביצירת נורמה של כבוד הדדי.

בנימין אלון: אשה היא לא חפץ מיני, ולא ייתכן שיהיה סגנון תרבותי שמתייחס אל האשה כאל חפץ מיני כשהיא אומרת: בבקשה, אל תדבר אלי ככה.

בנימין אלון: זה לא ייתכן.

בנימין אלון: זה הגיוני, זה מובן מאליו, זה מכובד וזה יהודי.

בנימין אלון: אני אתמוך בחוק הזה, כי הוא חוק כבוד האדם.

בנימין אלון: אני חושב שהוא חוק חשוב, ויישר כוח לוועדה, ליושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת דיין, ליועצת המשפטית אתי בנדלר ולכל מי שסייע בהכנתו.

בנימין אלון: דווקא בגלל תמיכתי בחוק הזה, יש לי הסתייגות, שלצערי חברי הכנסת ריבלין וענת מאור לא הבינו את פשרה, כי לא היתה לי הזדמנות להסביר זאת.

ענת מאור: – – – להקשיב.

בנימין אלון: אני אסביר.

בנימין אלון: ודאי שאתם צודקים שניכם, רבותי חברי הכנסת מאור וריבלין – אם מר X, שהוא, נניח, מנהל בית-ספר לאמנויות הבמה, יאמר לסטודנט בוגר שלו, וקטין זה בכלל בעיה אחרת:

בנימין אלון: אם לא תשכב אתי, אני לא אקדם אותך או לא אתן לך ציון – ברור שזו הטרדה מינית, ואני אינני זקוק לסעיף הזה שהוכנס כאן.

בנימין אלון: להיפך, רבותי חברי הכנסת, החוק כולו אינו מבדיל.

בנימין אלון: אין שום היגיון הלכתי, אנושי או חוקי להבדיל לגבי אדם שמטריד מינית ומנצל את מרותו גם ללא סירוב וכשהוא לא צריך לנצל את מרותו כשהוא פונה למישהו אחר – זה עוד יותר, זה חטא על פשע.

בנימין אלון: הוא מטריד אותו והוא מציע לו הצעות מגונות.

בנימין אלון: זה ברור, וזו גם הפרשנות הפשוטה של החוק.

בנימין אלון: אבל, יש רק חריג אחד בחוק הזה, ובצדק, ועל זה התעכבו כל חברי הכנסת בוועדה וכאן, שאומר שלא צריך שהאשה או שהמוטרד יאמר "לא", וזאת כשיש יחסי מרות: כשזה מרצה עם סטודנטית, כשזה מעביד ועובד.

בנימין אלון: רק החריג הזה צריך להיות כזה קשוח ונורמטיבי.

בנימין אלון: אבל, הסעיף שמוצע כאן, הוא פשוט איננו הטרדה מינית.

בנימין אלון: הסעיף שממנו אני מסתייג, ואקרא אותו, הוא לא HARASSMENT, הוא לא SEXUAL HARASSMENT, כלומר הוא לא הטרדה.

בנימין אלון: לפי הסעיף הזה שכתוב כאן, ותסלחו לי על הדוגמאות שאביא, אם יקום מישהו ויאמר: בני אלון, אתה זכר ארור – הוא עבר עבירה.

בנימין אלון: אני לא צריך להגיד לו: אל תאמר את זה.

בנימין אלון: הוא פגע בי במיני, ביזה והשפיל.

בנימין אלון: הוא לא צריך לומר את זה לי.

בנימין אלון: הוא לא צריך לומר את המשפט הזה.

בנימין אלון: חברת הכנסת דיין, אל תיעלבי.

יעל דיין: אני לא נעלבת.

יעל דיין: אני אענה לך כאשר אענה לך.

בנימין אלון: אם, חס ושלום, יאמר מישהו: חברת הכנסת יעל דיין נקבה ארורה – הוא עבר על החוק.

בנימין אלון: חברת הכנסת דיין לא צריכה לומר לו לא לעשות את זה.

בנימין אלון: זה מה שכתוב כאן בסעיף הזה, ואקרא אותו: "התייחסות מבזה או משפילה המופנית לאדם ביחס למינו או למיניותו".

בנימין אלון: מה שכתוב אחרי זה – "לרבות נטייתו המינית", זה בכלל לא נצרך, כי המלה "מיניותו" בוודאי כוללת גם את הנטייה המינית.

בנימין אלון: להרגשתי, הוסיפו גם את זה כדי לרצות אנשים שירגישו שמתייחסים אליהם.

בנימין אלון: ההיפך, ממעטים את העניין.

בנימין אלון: לפי החוק הזה, אם יאמר מישהו: האדם הזה והזה הוא הומו – הוא לא אמר את זה בהטרדה.

בנימין אלון: הוא ביזה אותו.

בנימין אלון: אתם תגידו: אתה מסכים שיבזו?

בנימין אלון: רבותי, אם בחוק הישראלי אין מה שיש לנו במקורות: "המלבין פני חברו ברבים", אם יש לקונה בחוק הישראלי בעניין של לבזות ולהשפיל בן-אדם, אם זה ברבים ואם זה ביחיד, אז צריך להשלים את זה.

בנימין אלון: זה לא צריך להיות בהקשר של הטרדה מינית.

בנימין אלון: זה יכול להיות בכל מיני הקשרים.

בנימין אלון: אפשר לבזות בני אדם בהרבה דרכים.

בנימין אלון: מדוע זה נכנס?

בנימין אלון: אילו הייתי בוועדה בדיון הספציפי הזה, אני משוכנע שהייתי משכנע את חברי הוועדה.

בנימין אלון: ואז הציעה היושבת-ראש שאגיש את זה כהסתייגות, ולכן אני מגיש את זה כאן.

בנימין אלון: ניסיתי למצוא איזה "היכי תמצי", איזו מציאות שאני לא יכול להאשים בה אדם בעבירת הטרדה מינית אם יש לי פסקה (3) לבד.

בנימין אלון: כל הטרדה מינית, שהיא הטרדה, קיימת בסעיפים הקיימים.

בנימין אלון: בפסקה (5) פשוט אין הטרדה, ולכן זה גם לא כתוב.

בנימין אלון: כתוב: "התייחסות מבזה או משפילה המופנית לאדם ביחס למינו או למיניותו, לרבות נטייתו המינית".

בנימין אלון: חברת הכנסת גוז'נסקי, אני מצטער, את טעית בהבנת הפשט, כהבנתי לפחות.

בנימין אלון: כי המלים "המופנית לאדם" מנוסחות גם בפסקה (3) וגם בפסקה (5).

בנימין אלון: אין שום אפשרות לפרש, ש"המופנית לאדם" של פסקה (5) זה רק יצירת סביבה עוינת, ואילו פסקה (3) מחייבת פנייה ספציפית.

בנימין אלון: זה לא היגיון, ואני לא מאמין שיש שופט שכך יפרש את זה.

בנימין אלון: "מופנית לאדם" פירושו, שגם על-פי פסקה (5), אם אני אראה לאשה לסבית תמונה שמבזה אותה, אבל לא אומר שזה מכוון אליה, אני לא אוכל להשתמש בחוק הזה, גם אם אני ארמוז בכל מיני צורות.

בנימין אלון: רק אם זו תהיה הפנייה לאדם.

בנימין אלון: אין שום הבדל.

בנימין אלון: גם בפסקה (3) כך.

בנימין אלון: אם אני אראה את זה בצורה ששופט יבין שזה היה מופנה אליה, אז כן.

בנימין אלון: אבל זה חייב להיות ספציפי.

בנימין אלון: לדעתי, פשוט פסקה (5) היא פסקה פמפלטית, פלקטית, ולכן חורה לי.

בנימין אלון: כי מה הסכנה של החוק הזה?

בנימין אלון: החוק הזה הוא טוב, החוק הזה חייב לעבור, והוא יוסיף עדינות, יושר, כבוד והתעדנות בחברה הישראלית.

בנימין אלון: מה הסכנה שבו?

בנימין אלון: שיקרה מה שקרה באמריקה: שיש חקיקה אבל יש מין התארגנות כזאת, לפעמים כך זה נדמה, לבוז לחקיקה הזאת בכל מיני בדיחות ובאווירה צינית.

בנימין אלון: הרבה פעמים זה קורה בגלל תגובת-יתר של תלונות שלא קשורות לעניין.

בנימין אלון: סתם, ייהפך למין ספורט כזה.

בנימין אלון: אם רוצים להרוס את החוק הזה, נשאיר את הסעיף הזה, לא נקבל את ההסתייגות שלי, ומייד אחרי קבלת החוק יבוא המתלונן הראשון, או המתלוננת הראשונה, ותאמר: הוא אמר בעיתון או בפנייה אלי או בכל מקום אחר, והזכיר את שמי וקרא לי "נקבה ארורה" או "זכר ארור" או "הומו עלוב" או "לסבית נוראה".

בנימין אלון: לא משנה.

בנימין אלון: אין פה חוות דעת ערכית.

רחבעם זאבי: מספיק שהיא תגיד: הוא אמר לי "יענטל".

בנימין אלון: נכון, יכול להיות.

בנימין אלון: אין פה חוות דעת ערכית שלי, וזו הטעות של חברי הכנסת שחשבו שאני עוסק בנושא הזה.

בנימין אלון: ההיפך.

בנימין אלון: מה, זה הגיוני שאותו אדון X שפורסם בעיתונים שמטריד מינית את הסטודנטים שלו, שהוא יצא זכאי מהחוק הזה?

בנימין אלון: מדוע?

בנימין אלון: מה פתאום?

בנימין אלון: אבל מה שכאן כתוב, פשוט, לדעתי איננו ממין העניין, איננו שייך לכאן.

בנימין אלון: זה סעיף שבטעות נפל פה.

בנימין אלון: אני מאוד מבקש מהשכל הפתוח של יושבת-ראש הוועדה, לחשוב שנית ואולי להסכים להסתייגות שלי.

בנימין אלון: כך אבקש מכל חברי וחברות הכנסת הנוכחים כאן.

בנימין אלון: אני חושב, שהדיון הזה, כמו הדיון בקריאה ראשונה, הוא דיון חשוב.

בנימין אלון: אני חושב, שלא צריך לזלזל גם בטענות, שאני לא מסכים אתן, לגבי המשמעויות של החוק באופן כללי.

בנימין אלון: נטשתי את הסעיף הקטן שעסקתי בו.

בנימין אלון: יש עניינים של תרבויות שונות.

בנימין אלון: יש עניינים שאנשים מתרגלים לסגנונות שונים.

בנימין אלון: אני כשלעצמי לא אהבתי אף פעם, אינני אוהב ואינני רוצה לאמץ את הסגנון הכאילו "סחבקי" הזה, שמתייחס אל האשה כאל משהו שונה ממני.

בנימין אלון: לי לא יגידו "מותק" ויציעו לי "בוא תשכב אתי", סתם ככה, כשעוברים לידי בפרוזדור.

בנימין אלון: אבל לומר לאשה זה מותר.

בנימין אלון: למה?

בנימין אלון: כי היא אשה.

בנימין אלון: זה לא צנוע, זה לא מקובל עלי.

בנימין אלון: אני חושב, שהחוק הזה הוא במקום ובזמן, וכך צריך להיות.

בנימין אלון: ההסתייגות הזאת, אם היא תתקבל, תשאיר את החוק רק בתחום ההטרדה המינית.

בנימין אלון: אם היא לא תתקבל, חוק ההטרדה המינית יפתח פתח לענייני הלבנה, ביזוי והשפלה, שדבר אין להם עם הטרדה מינית, ושיחטיאו את המטרה כולה.

בנימין אלון: תודה.

נואף מסאלחה: תודה רבה לחבר הכנסת בני אלון.

נואף מסאלחה: שמונה הסתייגויות לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

משה גפני: כמה הסתייגויות יש לו?

נואף מסאלחה: יש לו שמונה.

נואף מסאלחה: זאת אומרת, יש לו 40 דקות, אם הוא רוצה.

נואף מסאלחה: זו זכותו.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנוכחים, אני בעד החוק, אבל אני בעד זה שהחוק יהיה מאוזן ולא יעשה אותנו למגוחכים.

רחבעם זאבי: לפי דעתי, המציעה או המציעות הגזימו מאוד בסעיפים ובסעיפי משנה, כדי להפוך את החוק הזה לדמוני.

רחבעם זאבי: אני אוכיח את מה שאני אומר.

רחבעם זאבי: אני בעד החוק מפני שאני נגד הטרדות; לא רק הטרדות מיניות, גם הטרדות רגילות.

רחבעם זאבי: מטרידים מישהו בטלפון, מטרידים מישהו באלימות, מטרידים מישהו בחסימת כביש.

רחבעם זאבי: אני נגד כל ההטרדות.

רחבעם זאבי: אבל אני נגד הטרדות מיניות גם מפני שאני בן לאמא, נכד לשתי סבתות, אב לשלוש בנות וסב לעשר נכדות.

רחבעם זאבי: אני רוצה לשמור על כבודן של כל אלו וגם של כל הנשים האחרות בישראל ולא רק בישראל.

רחבעם זאבי: צריך לשמור על כבוד האשה.

זאב בוים: אולי נבקש ממציעת החוק, שהיא כל כך דואגת, שתקשיב ותשמע מה שאומרים, אדוני היושב-ראש?

רחבעם זאבי: אני לא יכול לחייב אותה.

רחבעם זאבי: אני יושב פה מתחילת הדיון ומקשיב לכולם.

רחבעם זאבי: מי שרוצה, מקשיב.

רחבעם זאבי: מי שלא רוצה, לא מקשיב.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת זאב בוים, זה בסדר, אבל הוא גם מדבר לכנסת, אליכם, לשכנע אתכם בהסתייגויות שלו.

רחבעם זאבי: אתם גוזלים לי זמן ואין לי הרבה, רק 40 דקות.

זאב בוים: חברת הכנסת דיין – – –

רחבעם זאבי: חבר הכנסת בוים, תן לי להמשיך.

זאב בוים: היא תמיד אומרת – – –

רחבעם זאבי: אתה לא מבין שזו הפגנה?

רחבעם זאבי: תן לה להיות בחוץ.

רחבעם זאבי: אני התחנכתי בבית יהודי שבו בליל שבת, בזמירות ליל שבת, היינו שרים ביחד את "אשת חיל מי ימצא", ואני ממשיך כך עם ילדי.

רחבעם זאבי: אני חושב שברוב הבתים היהודיים, אפילו בבתים חילוניים, נהנים לקרוא את הזמירות האלה מתוך משלי ל"א.

רחבעם זאבי: אני אטריח את הכנסת ואקרא זאת עוד הפעם, כדי שזה ייכנס גם ל"דברי הכנסת": "אשת חיל מי ימצא ורחק מפנינים מכרה.

רחבעם זאבי: בטח בה לב בעלה ושלל לא יחסר.

רחבעם זאבי: גמלתהו טוב ולא רע כל ימי חייה.

רחבעם זאבי: דרשה צמר ופשתים ותעש בחפץ כפיה.

רחבעם זאבי: היתה כאניות סוחר ממרחק תביא לחמה.

רחבעם זאבי: ותקם בעוד לילה ותתן טרף לביתה וחק לנערותיה.

רחבעם זאבי: זממה שדה ותקחהו מפרי כפיה נטעה כרם.

רחבעם זאבי: חגרה בעוז מתניה ותאמץ זרועתיה.

רחבעם זאבי: טעמה כי טוב סחרה לא יכבה בלילה נרה.

רחבעם זאבי: ידיה שלחה בכישור וכפיה תמכו פלך.

רחבעם זאבי: כפה פרשה לעני וידיה שלחה לאביון.

רחבעם זאבי: לא תירא לביתה משלג כי כל ביתה לבש שנים.

רחבעם זאבי: מרבדים עשתה לה שש וארגמן לבושה.

רחבעם זאבי: נודע בשערים בעלה בשבתו עם זקני ארץ.

רחבעם זאבי: סדין עשתה ותמכר וחגור נתנה לכנעני.

רחבעם זאבי: עז והדר לבושה ותשחק ליום אחרון.

רחבעם זאבי: פיה פתחה בחכמה ותורת חסד על לשונה.

רחבעם זאבי: צופיה הליכות ביתה ולחם עצלות לא תאכל.

רחבעם זאבי: קמו בניה ויאשרוה בעלה ויהללה.

רחבעם זאבי: רבות בנות עשו חיל ואת עלית על כלנה.

רחבעם זאבי: שקר החן והבל היפי אשה יראת ה' היא תתהלל.

רחבעם זאבי: תנו לה מפרי ידיה ויהללוה בשערים מעשיה".

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, אם שמת לב, מי שכתב את משלי הקפיד לתת את כל הפיאור וההדר והתארים האלה לאשה היהודייה בסדר אלף-ביתי.

רחבעם זאבי: מאל"ף – "אשת חיל", ועד – "תנו לה", תי"ו.

רחבעם זאבי: על זה התחנכתי, על זה גדלתי, ועל זה הייתי רוצה שגם חוקי ישראל יהיו מבוססים.

רחבעם זאבי: כאמור, אני נגד חוק שיגרום לכך שיהיה זלזול בחוק, מפני שיש בו הגזמה, וכל הגזמה יש בה משום הוצאת הכוונה אל מחוץ לגדר.

רחבעם זאבי: אני בטוח בכוונתן הטובה של חברות הכנסת שהציעו את ההצעה, אבל הן קצת נסחפו; נסחפו קצת הרבה.

רחבעם זאבי: אמרה לנו פה המציעה, שיש היום אוזלת יד של המשטרה בכל מיני תלונות.

רחבעם זאבי: כלום אם מחר יהיה חוק חדש, לא תהיה אוזלת יד?

רחבעם זאבי: זה מבטיח שלא תהיה אוזלת יד?

רחבעם זאבי: ממתי כתיבת חוק מבטיחה שהמשטרה תפעל ותיתן את הסעד הנדרש למתלוננות?

רחבעם זאבי: אמרתי שאני בעד החוק, ואני קורא את מטרת החוק ומסכים אתה מלה במלה: "חוק זה מטרתו לאסור הטרדה מינית כדי להגן על כבודו של אדם, על חירותו ועל פרטיותו, וכדי לקדם שוויון בין המינים".

רחבעם זאבי: השכילו המציעות לא להציע את החוק רק לגבי הטרדת אשה, כי זו יכולה להיות גם הטרדה הפוכה; לא ביחס שווה, ודאי שזה יותר נדיר, אבל יש גם הטרדה של אשה לגבר, יש הטרדה של גבר לגבר ויש הטרדה של אשה לאשה.

רחבעם זאבי: אנחנו יודעים מהחיים, שיש הרבה נקמנות בחיים שלנו, על-ידי ניצול אמירת ההטרדה.

רחבעם זאבי: תפתחו את יומני המשטרה, תפתחו את הדיווחים מבתי-המשפט וגם הכרוניקה העיתונאית שמביאה לנו לא מעט סיפורים על נקמנות.

רחבעם זאבי: ההוכחה הכי טובה היא, שלפעמים הן נזכרות אחרי חצי שנה.

רחבעם זאבי: אני אומר "נזכרות", ואני צריך להגיד "נזכרים", כי זה יכול להיות גם הפוך.

רחבעם זאבי: כשנזכרים להתלונן מאוחר, סביר שמדובר בנקמנות.

רחבעם זאבי: אולי היה לה נוח ואולי גם נעים, אולי לא נוח, אבל היא הסכינה עם זה, היא הסכימה לכך, זה היה בסדר, אבל פתאום, כאשר מקום העבודה עמד בצמצומים או שהבוס מצא פגמים כאלה ואחרים או שפיטרו אותה או לא העלו אותה בדרגה – היא נוקמת.

רחבעם זאבי: החוק, כפי שהוא כתוב פה, מזמין את זה.

רחבעם זאבי: במקרה לגמרי, כאשר הציעו את הצעת החוק הזאת, היתה בערוץ השני הצגה, שמראה בדרך היתולית עד כמה אנחנו יכולים להגיע לידי גיחוך, כאשר דברים מסוג זה יתפסו את ספר החוקים שלנו.

רחבעם זאבי: זהו מחזה יפה, ורציתי להביא אותו גם לוועדה למעמד האשה בשלב הדיונים על הבאה לקריאה שנייה ושלישית, אבל יושבת-ראש הוועדה פסלה את הקלטת שהיתה ברשותי.

רחבעם זאבי: הנימוק שלה היה, שזה לא ברמה.

רחבעם זאבי: אני לא יודע אם בבית הזה ובוועדות האלה לא נאמרים דברים הרבה פחות ברמה, אבל זהו סרט שמוקרן לעם ישראל בערוץ השני, שיש לו מועצת מנהלים ויש לו ביקורת ציבורית.

רחבעם זאבי: הסרט אמר כך – אחד הבוסים במקום עבודה אמר בתמימות רבה לפקידה שלו: "הציצי החוצה".

רחבעם זאבי: הוא התכוון שהיא תציץ החוצה, אבל היא הבינה פירוש אחר לגמרי, שאני לא צריך לתת אותו, כי כל אחד מבין.

רחבעם זאבי: מאותו רגע החל מחול שדים, החלה הליכה במסלול ייסורים כזה, שהוא נאלץ להפסיק לעבוד, למכור את ביתו כדי לשכור עורכי-דין, אשתו וילדיו עזבו אותו, "עליהום" ציבורי סביבתי, וכולם אמרו: מה פתאום הוא אמר לפקידה שלו "הציצי החוצה"?

רחבעם זאבי: כל מה שהוא אמר הוא – הציצי החוצה, הסתכלי החוצה.

רחבעם זאבי: זאת אומנם הבאה עד כדי אבסורד, אבל על-ידי הבאה עד כדי אבסורד אני רוצה להראות גם את האבסורד שיש בהגזמה בחוק הזה.

רחבעם זאבי: כשמגזימים חוטאים למטרה.

רחבעם זאבי: יש נורמות בחברה שלנו.

רחבעם זאבי: החברה שלנו היא חברה פתוחה, מעורבת.

רחבעם זאבי: יש לה ספרות, יש לה שירה, יש לה מחזות ויש לה אפילו אופרה, ובכל אלה תמצאו את היחס בין המינים – את החיזור, את הרדיפה בין המינים, את המתח בין המינים.

רחבעם זאבי: זה חלק מהוויית חיינו.

רחבעם זאבי: אתן רוצות לחזור לימי הביניים?

רחבעם זאבי: דווקא אתן?

רחבעם זאבי: חברות הכנסת הנאורות – ואני אומר את זה לא בציניות.

רחבעם זאבי: אתן, המתקדמות, הפרוגרסיביות, רוצות להחזיר אותנו לימי הביניים?

רחבעם זאבי: אסור יהיה לי להגיד לעלמה, שאני חושב שיש לה צמות יפות, שיש לה צמות יפות ועיניים יפות?

רחבעם זאבי: מייד יגידו לי שזה לא כתוב בחוק, אבל זה בהחלט כתוב בחוק.

רחבעם זאבי: זה מוחבא בחוק.

רחבעם זאבי: אסור יהיה לחזר.

רחבעם זאבי: הרי כל חיינו שזורים בחיזורים.

רחבעם זאבי: תסתכלו בסרטים, לכו למחזות, תקראו את השירים ואפילו תקראו את התנ"ך.

רחבעם זאבי: אם היה החוק הזה בימי שלמה המלך, שיר השירים היה בניגוד לחוק, והיו מכריזים על שלמה המלך, שאומר דברים כאלה.

רחבעם זאבי: אקרא קצת מהתנ"ך כי יש לי זמן.

נואף מסאלחה: אתה חובש כיפה ואתה יכול לקרוא מהתנ"ך.

רחבעם זאבי: בכל פעם שאני קורא תנ"ך, לא רק כאן אלא גם במקום אחר, אני חובש כיפה.

רחבעם זאבי: כך חינך אותי אבי.

רחבעם זאבי: ובכן, אומר שלמה המלך: "הנך יפה רעיתי, הנך יפה, עיניך יונים, מבעד לצמתך, שערך כעדר העזים שגלשו מהר גלעד.

רחבעם זאבי: שניך כעדר הקצובות שעלו מן הרחצה שכלם מתאימות ושכלה אין בהם.

רחבעם זאבי: כחוט השני שפתותיך ומדבריך נאוה, כפלח הרמון רקתך מבעד לצמתך.

רחבעם זאבי: כמגדל דוד צוארך בנוי לתלפיות.

רחבעם זאבי: אלף המגן תלוי עליו כל שלטי הגבורים.

רחבעם זאבי: שני שדיך כשני עפרים תאומי צביה הרעים בשושנים".

רחבעם זאבי: אמרו לנו בנעורינו, שהפירוש המקובל ביהדות הוא, שאלה דברי הבורא לכנסת ישראל, וזה לא דברים בינו לבינה.

רחבעם זאבי: אבל אם תעצרו עשרה אנשים ברחוב, הם יגידו לכם שזה בינו לבינה ולא בין ריבונו של עולם לכנסת ישראל.

רחבעם זאבי: וממשיך שלמה המלך ואומר: "שובי שובי השולמית, שובי שובי ונחזה בך, מה תחזו בשולמית כמחלת המחנים.

רחבעם זאבי: מה יפו פעמיך בנעלים בת נדיב, חמוקי ירכיך כמו חלאים מעשה ידי אמן.

רחבעם זאבי: שררך אגן הסהר אל יחסר המזג, בטנך ערמת חטים סוגה בשושנים.

רחבעם זאבי: שני שדיך כשני עפרים תאמי צביה.

רחבעם זאבי: צוארך כמגדל השן, עיניך ברכות בחשבון על שער בת רבים, אפך כמגדל הלבנון צופה פני דמשק.

רחבעם זאבי: ראשך עליך ככרמל ודלת ראשך כארגמן מלך אסור ברהטים.

רחבעם זאבי: מה יפית ומה נעמת אהבה בתענוגים.

רחבעם זאבי: זאת קומתך דמתה לתמר ושדיך לאשכלות – – – ויהיו נא שדיך כאשכלות הגפן וריח אפך כתפוחים.

רחבעם זאבי: וחכך כיין הטוב הולך לדודי למישרים, דובב שפתי ישנים.

רחבעם זאבי: אני לדודי ועלי תשוקתו".

רחבעם זאבי: אלו מלים.

רחבעם זאבי: הכול ישר לפרקליטות.

נואף מסאלחה: דראושה ידע מתי להיכנס.

נואף מסאלחה: הוא שמע אותך שם.

רחבעם זאבי: דראושה הוא במקצועו מורה ובהכשרתו למורה, הוא גם קרא את הדברים האלה ודברים אחרים.

נואף מסאלחה: ודאי.

נואף מסאלחה: הוא היה גם מפקח.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני לא מבין למה "אפך כמגדל הלבנון" זה מחמאה.

רחבעם זאבי: אני לא אחראי לזה, אף-על-פי שאני רחבעם בן שלמה.

רחבעם זאבי: לא במקרה שמי רחבעם, כי שם אבי שלמה, והוא רצה להמשיך את המסורת.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת דראושה, זה שיר השירים.

רחבעם זאבי: תנו לי להמשיך.

רחבעם זאבי: "אנהגך אביאך אל בית אמי תלמדני, אשקך מיין הרקח מעסיס רמוני, שמאלו תחת ראשי וימינו תחבקני".

רחבעם זאבי: תיאורים פלסטיים, אירוטיים.

רחבעם זאבי: לגיטימי.

רחבעם זאבי: כל ספרות העולם.

עבד-אלוהב דראושה: גם זאת הטרדה מינית?

רחבעם זאבי: בוודאי, לפי ההגדרות של החוק המוצע.

שבח וייס: לא, זה מרצון.

רחבעם זאבי: "אחות לנו קטנה ושדים אין לה, מה נעשה לאחתנו ביום שידבר בה.

רחבעם זאבי: אם חומה היא נבנה עליה – – – ושדי כמגדלות".

רחבעם זאבי: אני יכול להמשיך, אבל אני עוד רוצה לדבר על דברים אחרים.

רחבעם זאבי: הבאתי רק קצת, ויכולתי להביא – לא רק מהספרות היהודית, אלא גם מ"אלף לילה ולילה", מהתרבות של שכנינו הערבים – תיאורים מאוד פלסטיים, קלאסיים, שגדלים עליהם 100 מיליון או 150 מיליון ערבים מוסלמים בעולם.

רחבעם זאבי: יכולתי להביא מהתרבות של המערב, מכל תרבות שהיא, תיאורים, שלפי ההגדרות האלה המוצעות בחוק הם פסולים.

רחבעם זאבי: לכן, בנקודה הזו אני מסכם ואומר: יש נורמות בחברה שלנו, שהיא חברה פתוחה ומעורבת, ואני שואל אתכן, המציעות, האם אתן רוצות ליצור מחיצות, להפסיק את החיזורים, אסור יהיה יותר להחמיא, אסור יהיה יותר להזמין, אסור יהיה לעגוב?

רחבעם זאבי: כולנו מכירים את השיר הקלאסי שהיה לפני עשור או שניים במצעד הפזמונים: "כשאת אומרת לא, למה את מתכוונת?".

רחבעם זאבי: מי לא זמזם את זה, בחברה הפתוחה?

רחבעם זאבי: לא במאה-שערים ולא בבני-ברק, אבל בישראל שרו את זה אז 2-3 מיליוני בני אדם: "כשאת אומרת לא, למה את מתכוונת?".

רחבעם זאבי: ודומני שכתב את זה חיים חפר, וזו הנורמה הציבורית המקובלת אצלנו.

רחבעם זאבי: כבר אמרתי: תקראו ספרות, תראו סרטים, תראו כיצד מתאהבים, תראו כיצד מחזרים.

רחבעם זאבי: אסור לחוקק חוקים נגד מקרים שוליים וזניחים ולגזור גזירות על הציבור כולו.

רחבעם זאבי: אני שואל את המציעות: לאן אתן חותרות?

רחבעם זאבי: בכך אולי תגוננו מפני מקרה קשה, פסול, רע, אי-פה אי-שם, אבל תיצרו אווירה של הפרדה בין המינים.

רחבעם זאבי: לזה אתן מתכוונות?

רחבעם זאבי: אני בטוח שלא, כי אני מכיר את המציעות ואני יודע שהן כולן נאורות ומתקדמות.

רחבעם זאבי: הן לא התכוונו לזה.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת דראושה, מינשן אללה.

עבד-אלוהב דראושה: אני מסביר לו מה קראת.

רחבעם זאבי: אחר כך אני אסביר לו.

רחבעם זאבי: תן לי לדבר בלי הפרעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רק רוצה לשאול – – –

רחבעם זאבי: כבר אמרתי שזה צריך להיות בשני הכיוונים: גם להגנה על הגבר, גם להגנה על גבר מפני גבר וגם להגנה על אשה מפני אשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וגם להגנה על הגבר מפני האשה.

רחבעם זאבי: יש אשה שמחזרת אחרי אשה, ואם זה יהיה באותן הגדרות קשות, קשוחות ומוגזמות של המציעה, צריך גם להגן עליהן.

רחבעם זאבי: המחוקקות לא שמו לב, שחלק מהחיזורים או חלק מהיחסים בין המינים הם בכלל לא בדיבורים, אלא על-ידי דיבור בעיניים.

רחבעם זאבי: יש מושג "קריצת עין".

רחבעם זאבי: זה יהיה חיזור?

רחבעם זאבי: אני אקרוץ בעין, זה יהיה חיזור?

רחבעם זאבי: היא תסובב את הראש, או היא תקרוץ לי בעין, ואני אסובב את הראש, זה יהיה סירוב?

רחבעם זאבי: אני אקרוץ פעם שלישית, זו כבר תהיה סיבה לתלונה במשטרה.

רחבעם זאבי: יש גם בני אדם שאין להם שליטה בעיניים או בגבות, והם קורצים בלי להתכוון.

רחבעם זאבי: אני יכול לספר לכם סיפור – בלי להזכיר שם – על שר בישראל שהגיע לעיר בירה באמריקה הלטינית וביקש חדר, והוא קורץ תמיד.

רחבעם זאבי: לא שהוא קורץ ומתכוון להביע בזה משהו, אלא אין לו שליטה.

רחבעם זאבי: הוא היה קורץ – אני לא אומר את השם – ואז פקידת הקבלה במלון הבינה מה שהבינה, וכשהוא ביקש חדר, היא שלחה לו לחדר מישהי.

רחבעם זאבי: ואז הוא נבהל וירד בחזרה ואמר: לא, לא, אני רוצה חדר, לא מה ששלחתם לי.

רחבעם זאבי: אז שלחו לו ממין זכר.

רחבעם זאבי: והוא ירד פעם שנייה.

רחבעם זאבי: אני מספר את זה בלי להזכיר את השם.

רחבעם זאבי: זה סיפור מהחיים.

רחבעם זאבי: אולי חבר הכנסת שבח וייס יודע במי עסקינן.

שבח וייס: לא, אני לא מנחש.

רחבעם זאבי: אז אחר כך אני אגלה לך, אני לא רוצה שזה ייכנס ל"דברי הכנסת", אבל זה סיפור מהחיים.

רחבעם זאבי: ובכן, איך תוכיחו שזו הטרדה?

רחבעם זאבי: לא רק קריצה, בכלל כל אמירה של כל אשה שתבוא ותתלונן, או של כל גבר שיבוא ויתלונן – איך תוכיחו את ההטרדה?

רחבעם זאבי: אומרים לי: בעניין זה אל תדאג, זה בחוק הראיות.

רחבעם זאבי: מה אתם רוצים, לסבך את חוק הראיות בדבר שאין סיכוי להוכיח אותו?

רחבעם זאבי: הלוא מי שתרצה לנקום במעבידה או בחברה שנטש אותה או באיש שהיא לא אוהבת או ביריב פוליטי או ביריב חברתי או בכל מי שתרצה לנקום – תגיד: הוא הטריד אותי מינית; הוא אמר לי, הוא הציע לי הצעות מגונות.

רחבעם זאבי: איך תוכיחו את זה?

רחבעם זאבי: החוק לא נותן את דעתו על זה, וכאמור, שלחו אותי לחוק אחר.

רחבעם זאבי: שמונה ההסתייגויות שלי הן כלהלן: בסעיף 3(א) אני מבקש להוריד, להסיר, את סעיפי משנה (3) ו-(4).

רחבעם זאבי: את פסקה (6)(ג) אני מציע לנסח בדרך אחרת, וזה מתייחס לאותו דבר שדיברתי עליו קודם, הלוא הוא עניין הקריצה.

רחבעם זאבי: אני מוחק את סעיף קטן (ג) כפי שהוא כתוב, ואני מציע שאחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "על אף הוראות סעיפים קטנים (א) ו-(ב), הצעות או התייחסויות הנעשות באמצעות שימוש בעיני אדם, לא ייחשבו להטרדה מינית", ואם לא נכסה את זה, תישאר פה לקונה – כך קוראים לזה?

רחבעם זאבי: – תישאר פה קרחת, ואתם תראו שאנחנו ניפגש בעניין זה בבתי-המשפט, כי יהיו כאלה שירצו לעשות שימוש בחוק הזה.

רחבעם זאבי: ולכן את פסקה (6)(ג) בהצעת החוק אני מציע למחוק ולכתוב את (6)(ג) כפי שפה מצוין.

שבח וייס: יש פה גם סכנה לראש הממשלה.

שבח וייס: חבר הכנסת זאבי, אני זוכר שבמערכת הבחירות התמונה הכי נפוצה של נתניהו, שהיה אז ראש האופוזיציה, היתה מין חיוך עם קריצה לקהל.

רחבעם זאבי: כן, אבל זה לכל המינים.

שבח וייס: אז זה בסדר.

רחבעם זאבי: זה לכל המינים, אז אולי זה בסדר, אבל אני מכיר אנשים – – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רמון, אתה בעד החוק?

חיים רמון: אני לא חייב להשיב.

חיים רמון: אני שומע.

נואף מסאלחה: אני מצביע כפי שאתה אומר לי.

רחבעם זאבי: כפי שאני מכיר אותו, הוא בא לשמוע אותי כדי להשתכנע.

רחבעם זאבי: ובכן, אני מתקדם לסעיף 5.

רחבעם זאבי: אני מציע לבטל את סעיפי משנה (ב) ו-(ג), מפני שהעונשים שמוצעים פה הם עונשים כבדים מאוד, ויש גם הסתייגות של הממשלה לגבי גובה העונשים.

רחבעם זאבי: צריך להשאיר את זה לשופטים, כדי שהם יוכלו לתת מה שהם רוצים לתת, ולא להגזים בקביעה כל כך דרקונית בחוק.

רחבעם זאבי: את סעיף 6 כולו אני מציע לבטל.

רחבעם זאבי: בסעיף 7 יש דברים קשים מאוד.

רחבעם זאבי: למשל, כל עניין התקנון הזה.

רחבעם זאבי: מחייבים את כל מקומות העבודה שיש בהם 25 עובדים ומעלה בתקנונים.

רחבעם זאבי: אני מניח שבמשך הזמן יהיה התקנון המצוי, כמו שיש לנו התקנון המצוי בנושאים אחרים.

רחבעם זאבי: התקנון צריך להיות תלוי במקום העבודה, ואם הוא לא יהיה תלוי, אז יתלו את המעביד או את המנהל במקום העבודה.

רחבעם זאבי: יותר מזה, חיבור התקנון טעון אישור של הוועדה לקידום מעמד האשה.

רחבעם זאבי: רוצים לסתום את הכנסת?

רחבעם זאבי: כל מקום עבודה בישראל – 5 מיליוני או 6 מיליוני בני אדם באלפי מקומות עבודה – שיש לו 25 עובדים ומעלה יחבר תקנון, ואת התקנון הוא יצטרך להביא לאישור של הוועדה לקידום מעמד האשה; או שלא הבנתי, והכוונה היא שרק מה ששר המשפטים יקבע בכללים יבוא לאישורה של הוועדה לקידום מעמד האשה.

רחבעם זאבי: ואני שואל, מדוע רק הוועדה לקידום מעמד האשה?

רחבעם זאבי: הרי לא רק אני, אלא כבר קודם גם חברי כנסת אחרים אמרו, שיכולה להיות גם הטרדה בכיוון ההפוך.

רחבעם זאבי: מדוע הוועדה לקידום מעמד האשה?

רחבעם זאבי: אולי ועדת הכנסת צריכה לאשר את זה, אולי ועדת החוקה, חוק ומשפט?

רחבעם זאבי: מדוע דווקא הוועדה לקידום מעמד האשה?

רחבעם זאבי: הרי הטרדה יכולה להיות גם בכיוון אחר.

רחבעם זאבי: לכן, את כל סעיף 7 אני מציע לבטל.

רחבעם זאבי: אני מציע לבטל גם את סעיף 8.

רחבעם זאבי: אני רוצה להוכיח, שלא באתי להטריד ואני לא מתנגד לחוק, ולא אנצל את כל 40 הדקות שכבוד היושב-ראש בטובו העמיד לרשותי, אבל אני רוצה לחזור על משפט אחד או שניים מתוך מה שאמרתי.

רחבעם זאבי: אינני נגד החוק.

רחבעם זאבי: אני בעד החוק, כי אני חושב שצריך למנוע הטרדות לסוגיהן – לא רק הטרדה מינית, אלא כל הטרדה.

רחבעם זאבי: אם יש לקונות אחרות, צריך את כל ההטרדות להעביר מן העולם, לבטל בחקיקה, ואולי יש חקיקה, ואני כהדיוט משפטי לא יודע על זה.

רחבעם זאבי: ואני בעד דגש על חקיקה נגד הטרדה מינית, מפני שזו בעיה, אבל לא להגזים.

רחבעם זאבי: רבותי – במקרה זה לא הייתי צריך להגיד "רבותי", אלא "גבירותי המציעות" – כשאתן מגזימות בחקיקה ומגיעות כל כך רחוק, עם עונשים כל כך קשים, אתן תשיגו בדיוק את ההיפך: החוק הזה יהפוך לדבר שיגחכו עליו, יעקפו אותו, מהר מאוד תהיה דרישה ציבורית מהכנסת לבטל את החוק הזה או לשנות אותו, לעדן אותו, לייפות אותו, לרכך אותו.

רחבעם זאבי: על הכנת החוק הזה ישבו הרבה זמן, וכל הזמן רק הוסיפו עוד סעיף ועוד סעיף כדי לקבל בסוף את המוצר הזה, שהוא מוצר קשה מאוד.

רחבעם זאבי: זהו חוק יפה, חוק בסיסי, אבל יש להוציא ממנו את כל העוקצים שמניתי.

רחבעם זאבי: תודה, אדוני.

נואף מסאלחה: תודה רבה לחבר הכנסת רחבעם זאבי.

נואף מסאלחה: חסכת 15 דקות מרצונך.

נואף מסאלחה: שתי הסתייגויות לחברת הכנסת נעמי חזן, עשר דקות, בבקשה.

נואף מסאלחה: אחריה – שר המשפטים.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כאחת ממציעות החוק אני רוצה לברך את חברת הכנסת יעל דיין, שהובילה את החוק ואת החקיקה.

נעמי חזן: הדיונים בוועדה היו באמת ארוכים, רציניים וממצים.

נעמי חזן: אני רוצה להודות לעורכת-הדין ד"ר אורית קמיר, לעורכת-הדין רחל בנזימן, לעורכת-הדין אתי בנדלר ולמנהלת הוועדה דנה גורדון.

נעמי חזן: חבר הכנסת זאבי, "כשאת אומרת לא, למה את מתכוונת?

נעמי חזן: " – כשאני אומרת "לא" וכשנשים אומרות "לא", הן מתכוונות לומר "לא".

רחבעם זאבי: לי יש ניסיון אחר.

נעמי חזן: זה ידוע לנו, אדוני.

נעמי חזן: שלילי.

נעמי חזן: זאת אומרת, לא זה לא זה לא.

נעמי חזן: הנקודה המרכזית שלך, אם הבינותי נכון, היתה, שהטרדה מינית פסולה, אבל חיזור בהסכמה זה לגיטימי.

נעמי חזן: לא רק לגיטימי, אני אוסיף: גם רצוי.

נעמי חזן: דרך אגב, אני מתנצלת, אדוני היושב-ראש, שמרוב אירועי יום האשה הבין-לאומי המתמשכים איבדתי את קולי.

נעמי חזן: השיב לך, אדוני חבר הכנסת זאבי, שופט בית-המשפט העליון יצחק זמיר אתמול בפסק-דין מלומד, שעליו חתומים גם כבוד נשיא בית-המשפט העליון אהרן ברק וכבוד השופטת טובה שטרסברג-כהן, ותרשה לי לקרוא בפניך בדיוק את ההתייחסות לנקודה המרכזית שלך.

נעמי חזן: "גם אם בציבור מסוים או במקום מסוים, יהיה זה מקום עבודה או מוסד לימודים, מקובלת התנהגות חופשית בתחום המין, בדיבור או במעשה, אין בכך כדי לתת הכשר להטרדה מינית.

נעמי חזן: הטרדה מינית עוברת את גבול ההתנהגות החופשית, שכן התנהגות חופשית צריכה את הרצון החופשי של שני הצדדים.

נעמי חזן: לפיכך, הטרדה מינית היא תמיד, בכל ציבור ובכל מקום, פסולה.

נעמי חזן: היא פסולה משום שהיא נכפית על-ידי אדם אחד בניגוד לרצונו של אדם אחר, בתחום המין, שהוא לפי מהותו תחום שמור, יותר מכל תחום אחר, לרצון הדדי.

נעמי חזן: היא פסולה גם משום שהיא מערבת מין בשאינו מינו.

נעמי חזן: היא מתייחסת לאדם על-פי מינו, באופן פוגע, מקום שצריך להתייחס אליו על-פי מילוי תפקידו או רמת הישגיו במקום העבודה או במוסד הלימודים.

נעמי חזן: " הייתי יכולה להמשיך ולקרוא מתוך פסק-הדין הזה.

רחבעם זאבי: אני מסכים אתו.

נעמי חזן: על כן אתה בוודאי מסכים גם עם פסיקתו.

רחבעם זאבי: אני לא יודע מה הוא פסק.

נעמי חזן: שהוא מצא בבית-המשפט העליון, מדינת ישראל נגד זוהר בן-אשר, מרצה שאומנם עבר עבירה של הטרדה מינית במקום מסוים.

נעמי חזן: זה הפתיח.

נעמי חזן: פסק-הדין ארוך, והוא מתייחס בדיוק לנקודה המרכזית שאתה העלית.

נעמי חזן: אבל חשוב לי יותר לומר, שאנחנו המחוקקים העלינו בכובד ראש את הצעת החוק הזאת, שמתחמת את הגבול בין יחסים חופשיים בין בני-אדם לבין הטרדת אדם בשל מינו.

נעמי חזן: ולדעתי, זו הסיבה לכך שהצעת החוק הזאת, שתיהפך, אני מקווה, בתוך דקות ספורות לחוק, היא הצעת חוק כל כך נאורה, כל כך מתקדמת וכל כך צודקת.

נעמי חזן: אני רוצה להתייחס, ולא אמצה את כל הזמן שעומד לרשותי, לכמה נקודות.

נעמי חזן: אפתח בוויכוח שנוצר בין חבר הכנסת בני אלון לבין חברת הכנסת תמר גוז'נסקי לגבי סעיף 3(א)(5) – "התייחסות מבזה או משפילה המופנית לאדם ביחס למינו או למיניותו, לרבות נטייתו המינית".

נעמי חזן: חבר הכנסת אלון, אני הקשבתי לטיעונים שלך באמת בכובד ראש, וטענת אותם היטב.

נעמי חזן: אני חושבת, שכאשר אנחנו מדברים על התייחסות מבזה או משפילה המופנית לאדם, הרי זה מאוד ספציפי, זה לא כללי.

נעמי חזן: זה מופנה כלפי אדם מסוים בשל מינו או מיניותו או נטייתו המינית, וההתנהגות הזאת חוזרת על עצמה.

בנימין אלון: לא צריך.

נעמי חזן: כן צריך, בגלל אלמנטים אחרים, מרכיבים אחרים בחוק, החזרה על העניין, החזרה על הסירוב.

בנימין אלון: לא, הסעיף הזה – לא צריך.

נעמי חזן: לא, אתה מדבר על הגדרות.

נעמי חזן: אבל הטרדה מינית מוכחת רק אם יש התנהגות שחוזרת ונשנית.

נעמי חזן: זה בהמשך החוק.

נעמי חזן: אתה התמקדת בדבריך – – –

בנימין אלון: בפסקה (6) כתוב: "הצעות או התייחסויות כאמור בפסקאות (3) או (4)", הן לא צריכות חזרה ביחס למרות.

בנימין אלון: פסקה (5) – לא צריכים חזרה בכלל.

בנימין אלון: זאת הבעיה בסעיף הזה.

בנימין אלון: לא צריך סירוב, זה חד-פעמי.

תמר גוז'נסקי: אין פה הצעה קונקרטית, אז גם לא צריך להיות סירוב קונקרטי.

נעמי חזן: ודאי.

בנימין אלון: היא טוענת שיש.

נעמי חזן: אולי תיתן לי להסביר את מה שאני מבינה; זה הרבה יותר פשוט, משום שאני מדברת עכשיו.

נעמי חזן: אתה צודק בעניין שזה חייב להיות מופנה כלפי אדם מסוים.

נעמי חזן: אם זה מבזה או משפיל, וזה נעשה, תסלח לי, ברבים, זה יוצר אקלים בעייתי.

נעמי חזן: אבל בהחלט צריך לחשוב על הדברים שאמרת, ואני עושה את זה באמת בכובד ראש.

נעמי חזן: נקודה שנייה שאני רוצה להתייחס אליה מתייחסת למוסדות להשכלה גבוהה.

נעמי חזן: אני סברתי, שצריך להטיל אלמנטים מסוימים של החוק הזה במפורש גם על מוסדות להשכלה גבוהה, מה גם שהרבה מהמקרים של הטרדה מינית אנחנו מוצאים דווקא במוסדות להשכלה גבוהה, ביחסים שבין מרצים לסטודנטיות.

נעמי חזן: גם קראתי בעיון רב עבודה שנעשתה על-ידי כמה תלמידות בפקולטה למשפטים בעניין הזה.

נעמי חזן: יש לי הצעה מהותית אחת, שאני מבקשת כן לקבל אותה, וזו תוספת לסעיף 7, תוספת של סעיף קטן (ז), שאומרת, שבכל מה שקשור לכללים המופנים כלפי מעבידים, בכלל זה גיבוש תקנון – ואגב, חבר הכנסת זאבי, תקנון כזה קיים עכשיו בצה"ל, בעקבות פעולה שלי.

נעמי חזן: זה מודל לתקנון.

נעמי חזן: אני מקווה מאוד, שהמעבידים ייקחו את התקנון שגובש בצבא ויעבירו אותו גם למקומות עבודה.

נעמי חזן: אני מבקשת להחיל את הדרישה הזאת גם על מוסדות להשכלה גבוהה, בהתייחס גם לפסק-הדין של בית-המשפט העליון וגם למציאות הקיימת במוסדות להשכלה גבוהה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נואף מסאלחה: יש לשר המשפטים ארבע הסתייגויות.

נואף מסאלחה: שר המשפטים איננו, ואני מבקש מיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת יעל דיין, להתייחס להסתייגויות, ואחר כך אנחנו עוברים להצבעה.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, זה אחר-צהריים כל כך ארוך שהתחלפו כמה יושבי-ראש, וזכו הנשים ומעמד האשה שהיה יושב-ראש ואחר כך היה עוד יושב-ראש ועוד יושב-ראש, גם בהליך של הדיון הסיעתי וגם עכשיו בדיון בהסתייגויות לחוק שהצגתי.

יעל דיין: אני אתייחס לחברת הכנסת מאור.

יעל דיין: האם היא נמצאת כאן?

נואף מסאלחה: איננה, אבל אולי היא תשמע אותך.

נואף מסאלחה: דברי.

יעל דיין: אני אתייחס לכמה הסתייגויות.

יעל דיין: מאחר שההסתייגויות נדונו בוועדה בפירוט רב, לא התקבלו בוועדה כתיקונים, אחרי דיון עמוק ורחב, ולפיכך הוצגו כהסתייגויות, אני אינני מוצאת חובה – מה גם שחלק מחברי הכנסת אמרו לי שהם מבקשים הסתייגות על מנת לדבר ולהתייחס לחוק, וחלקם אף הצהירו מראש שהם יסירו את ההסתייגות ולא יביאו אותה להצבעה.

יעל דיין: אני רוצה להתייחס להסתייגויות של חברת הכנסת נעמי חזן, משום שאני מציעה לקבל את אחת ההסתייגויות, ואני אודיע על איזו הסתייגות אני מציעה להצביע בחיוב, ואת ההסתייגות האחרת אני מניחה שאת תסירי, כך שיהיה ברור שאותה הסתייגות שאת מביאה להצבעה היא ההסתייגות שחברי הוועדה ואנוכי תומכים בה.

יעל דיין: מה שאנחנו מדברים עליו כאן זה למעשה תוספת לחוק, שאנחנו רוצים להצביע בעדה, הסתייגות שתהווה תיקון, תוספת לחוק, ותאמר בעצם, שאנחנו רואים – – –

נואף מסאלחה: לאיזה סעיף את מתכוונת?

יעל דיין: לסעיף 7, שבסופו יבוא סעיף קטן (ז).

יעל דיין: אני רוצה להתייחס להסתייגות הזו ולומר, שאנחנו חייבנו מקומות עבודה בפרסום תקנון מפורט שיסביר מהי הטרדה מינית, לאן לפנות במקרה של הטרדה, מהי הכתובת, וזו חובה שחלה על המעביד, בין שזה מוסד קטן – זה יכול להיות מוסך של 25-20 איש וזה יכול להיות צה"ל, שהוא גם כן מעביד לצורך זה.

יעל דיין: כל חיילת שמתגייסת צריכה לקבל את הנתונים, והצבא עושה את זה יפה מאוד בצורת חוברת מאוירת ומסודרת עם כתובות לאן לפנות ומה החובות שחלות עליה ומה הזכויות שיש לה בנושא הזה של הטרדה מינית.

יעל דיין: התוספת של חברת הכנסת חזן מציעה להחיל אותם תנאים על המעביד, כאשר המעביד הוא מוסד חינוכי, כדי שלא יהיו מקרים כמו הפסיקה שכולנו ציטטנו ממנה היום, שסטודנטית תגיד שהיא לא ידעה, שלא אמרו לה, והמטריד הפרופסור יגיד שהוא לא ידע, שהוא היה אבהי, הוא היה אמהי, הוא היה ככה, הוא היה אחרת.

יעל דיין: אנחנו מחייבים את המוסד, בכוונה שהסטודנטיות הן בגירות לכל דבר, הן לא חסרות ישע, הן לא קטינות והן לא מטופלות, וגם לא חלים עליהן יחסי מרות במובן של ניצול מרות בעבודה.

יעל דיין: לכן, סטודנטית, בן-אדם מבוגר – האוניברסיטה או מקום ההשכלה חייב להציג לה אותם תקנונים והפניה וכתובות, ואני מציעה להצביע בעד ההצעה הזו, פשוט משום שמצאנו שחלק גדול מן התלונות שנמצאות היום בבית-הדין לעבודה, נמצאות כתוצאה מהטרדה מינית במוסדות שבהם לא היה תקנון.

יעל דיין: בדקנו ומצאנו, שאין שום דבר שיוצר האחדה.

יעל דיין: אם בטכניון יש, באוניברסיטת חיפה אין.

יעל דיין: במקום אחד זה בית-דין משמעתי, במקום שני זה לא מתפרסם, יש תקנון אבל המוסד לא טורח להביא אותו לידיעת הרבים.

יעל דיין: לכן, אני אציע לקבל את ההסתייגות לסעיף 7.

יעל דיין: היו כאן שתי הסתייגויות של שר המשפטים.

יעל דיין: אני רוצה להעיר, מאחר ששר המשפטים איננו כאן וגם השרה לבנת, שהיתה אמורה כאילו להופיע במקומו, איננה, זה לא משום שהם מזלזלים, אלא להיפך – ההסתייגויות של שר המשפטים היו טכניות גרידא, והוא חשב שאין זה משנה אם הן – – –

נואף מסאלחה: – – –

יעל דיין: בסדר, אנחנו נצביע.

יעל דיין: – – – אני מבקשת להסיר אותן, הן לא הסתייגויות, וזה אחרי שיחה גם עם – – –

ראובן ריבלין: מי שלא מנמק אין לו הסתייגות.

יעל דיין: לגבי הממשלה זה כנראה לא קיים.

נואף מסאלחה: גם אם השר איננו – חייבים.

נואף מסאלחה: יש הבדל בין שר לחבר כנסת.

יעל דיין: אני חושבת, מאחר שעבדנו מאוד בצמוד עם נציגי משרד המשפטים, לגבי כל סעיפי החוק, והם הסכימו לסעיפים כפי שהם מופיעים בחוק, ההסתייגויות באו לאחר מכן – ואני אזכיר דוגמה אחת מתוך שתי ההסתייגויות, היא פשוט לטובת האסתטיקה החקיקתית.

יעל דיין: דיבר כאן חבר הכנסת זאבי על הגשת תלונה תוך 24 שעות.

יעל דיין: משרד המשפטים ביקש, שכאשר מגישים תלונה על עוולה משפטית – אנחנו לא חשבנו שצריך לתת לזה זמן של יותר משלוש שנים.

יעל דיין: בחוק הנזיקין יש שבע שנים, ואנחנו חשבנו שלא מן הראוי על הטרדה מינית – לא על אונס ולא על חבלה חמורה – שזה עדיין בתחום העוולות הפחות חמורות, לתת שבע שנים ואחר כך לצפות ששופט יבין מדוע היא חיכתה שבע שנים.

יעל דיין: זה נראה לי – – –

רחבעם זאבי: לא אמרתי 24 שעות.

יעל דיין: סליחה, אז הבנתי או קראתי הסתייגות שאולי לא דיברת עליה, על תקופת התיישנות מאוד קצרה.

יעל דיין: אנחנו מבקשים שלא לתת תקופת התיישנות כה ארוכה, מה גם שהחוק הזה הוא חדש.

יעל דיין: בתי-המשפט עלולים לפרש את זה כך או אחרת.

יעל דיין: לא הייתי רוצה לתת לנשים שמטרידים אותן את הזכות והאפשרות לשקול שבע שנים, זה המון זמן.

יעל דיין: אנחנו מדברים על נשים בגירות, אנחנו לא מדברים על קטינות.

יעל דיין: שבע שנים היא תחכה, ואז היא תבוא ותגיד: הוא ליטף אותי ואמרתי "לא" והוא ליטף אותי עוד הפעם.

יעל דיין: לו אני השופט, הייתי שואל אותה: למה לא באת קודם?

יעל דיין: ואז היא תגיד: החוק מאפשר לי שבע שנים, אז חיכיתי.

יעל דיין: לגבי תביעת נזיקין, אם היא תובעת אחרי שלוש, ארבע, חמש, שש שנים, זה גם כן נראה לי יותר מדי.

יעל דיין: אני חושבת, שזה, שוב, עניין של נורמה.

יעל דיין: אני חושבת, שנשים שיודעות שיש להן אפשרות להתלונן – תואלנה ותתלוננה בתוך זמן סביר.

יעל דיין: כמובן, יש בעיה של סיכון מקום העבודה על-ידי הגשת תלונה, ולכן אמרנו: לא שנה.

ראובן ריבלין: מתי תהיה הצבעה?

יעל דיין: ההצבעה מייד.

יעל דיין: היה צלצול?

נואף מסאלחה: היה.

נעמי חזן: היה צלצול לפני עשר דקות.

יעל דיין: אני מבקשת להסיר את כל ההסתייגויות.

יעל דיין: אני לא רוצה להחזיק את הבית ולענות אותה תשובה שענו כבר לפחות שתי חברות כנסת וחבר כנסת אחד לחבר הכנסת בני אלון.

יעל דיין: לגבי ההסתייגות שלך לסעיף שמגדיר השפלה וביזוי בשל מיניותו – אני חושבת שיש כאן אי-הבנה מסוימת.

ראובן ריבלין: בשל מיניותו, ובגלל נטייתו המינית – – –

יעל דיין: אבל זו לא ההסתייגות.

יעל דיין: ההסתייגות היא למחוק את הסעיף.

יעל דיין: אין לי בעיה למחוק את הסיפא, משום שאני יודעת מה שאולי בתי-המשפט יודעים ואולי כאן לא כולם יודעים, שמיניותו כוללת את הזהות המינית שלו, אם היא זהות כזו או אחרת.

ראובן ריבלין: הסיפא יכול להתפרש כעבירה.

ראובן ריבלין: בגלל נטייתו, זה יכול להיות ישירות גם בגלל הנטייה – – –

יעל דיין: אין לי שום בעיה עם הסיפא, אבל אז צריך לשנות את ההסתייגות, ואני לא יודעת איך נעשה את זה טכנית.

יעל דיין: אני לא יכולה לקבל את ההסתייגות, כלומר, למחוק את הסעיף, ואין הסתייגות למחוק רק "בשל נטייתו המינית".

יעל דיין: אם תתקבל ההסתייגות למחוק את הסעיף, יש לנו בעיה, משום שלסעיף הזה היו טיעונים מאוד כבדים.

יצחק וקנין: בשביל מה צריך את הסעיף הזה?

יעל דיין: אתה שואל אותי עכשיו?

יעל דיין: אתה היית כאן כששלושה חברי כנסת הסבירו את זה?

יצחק וקנין: אנחנו רק מכבידים על החוק הזה שאת מביאה, במקום לשחרר את זה במהירות.

יעל דיין: אני מצטערת.

יעל דיין: חבר הכנסת וקנין לא שמע כאן.

יצחק וקנין: אני לא צריך לשמוע, מספיק שאני קורא.

יעל דיין: אתה לא צריך לשמוע?

יעל דיין: אתה שואל אותי שאלה בשביל מה צריך את הסעיף, ואתה אומר: אני לא צריך לשמוע?

יצחק וקנין: מספיק שאני קורא; אני מבין למה את מתכוונת.

יעל דיין: אם אתה מבין, אני שמחה מאוד.

יעל דיין: אני מקווה שאתה מבין גם את שאר הסעיפים ומקבל אותם.

יצחק וקנין: אני מקבל את כל הסעיפים.

יצחק וקנין: את הסעיף הזה אני לא מקבל.

יעל דיין: לפי דעתי, אתה לא מקבל אותו בגלל המלים: "ונטייתו המינית", שמקפיצות פיוזים.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: מה זה שייך?

יעל דיין: יכולת להגיש הסתייגות.

יעל דיין: אתה חבר ועדה אפילו.

יצחק וקנין: אני מקבל את ההסתייגות של חבר הכנסת בני אלון.

יעל דיין: בסדר, אדוני.

יעל דיין: אני מניחה שאחרת לא היית נשאר עד שעה כה מאוחרת.

יעל דיין: אני מבקשת להסיר את ההסתייגות שהגיש חבר הכנסת בני אלון.

יעל דיין: אם הבעיה שלו היא לגבי התוספת של "נטייה מינית", אני אשמח לקבל תיקון לחוק, ואנחנו נדאג לזרז את זה ואפילו להפוך את זה לחוק ממשלתי, שמשאיר את הסעיף ומוחק ממנו את הסיפא.

יעל דיין: אם כל הסעיף, כפי שהוסבר כאן חזור והסבר, לא נראה לו, מובן שהוא יעמיד את זה להצבעה.

משה גפני: – – –

יעל דיין: שניכם באורח פלא לא מבינים אותו צירוף – – –

נואף מסאלחה: חברת הכנסת יעל דיין, למה את מתעצבנת?

נואף מסאלחה: אני יודע שעבר עלייך יום קשה.

נואף מסאלחה: אל תתעצבני, אנא ממך.

נואף מסאלחה: זכותך לא לענות להם.

משה גפני: את יכולה למחוק את המלים – – –

יעל דיין: אני מוכנה, אין לי בעיה עם זה, אלא שכרגע אין על השולחן הסתייגות שמציעה למחוק.

יעל דיין: ההסתייגות של חבר הכנסת בני אלון – למחוק את כל הסעיף – תעלה להצבעה, ואם היא תעבור, מה שמאוד לא מקובל עלי וזה לא כהצעת הוועדה, אנחנו נגיש תיקון.

יעל דיין: אני לא אמשוך את החוק בגלל הקטע הזה.

יעל דיין: נגיש מייד מחר תיקון ממשלתי שיציע להחזיר את הסעיף ונעבור את הסיבוב הזה עוד הפעם.

בנימין אלון: – – –

יעל דיין: מאוד לא נעים לי לתת לך דוגמאות והתבטאויות שנופלות בדיוק בקטגוריה הזו של ביזוי והשפלה בשל מיניותו.

יעל דיין: לא הפכתי פתאום להיות שיה טהורה, אבל הרבה מאוד דברים שנאמרו מעל הדוכן הזה משיגים את ההיפך והופכים להיות הכותרת של מחר.

יעל דיין: אני מבטיחה לך דוגמאות לרוב, מאוד לא נעימות, בלשון מאוד לא נעימה.

יעל דיין: אני לא אעשה את זה מעל הדוכן.

יעל דיין: אני מבקשת – למעט ההצעה של חברת הכנסת חזן, שציינתי אותה, ואני אצעק: בעד, בעד – להסיר את כל ההסתייגויות לחוק למניעת הטרדה מינית.

יעל דיין: תודה רבה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש חצי דקה.

נואף מסאלחה: זה לא מקובל, אבל בבקשה.

רחבעם זאבי: אדוני היושב בראש, אני ישבתי מתחילת הדיון בלי לצאת אף לרגע.

רחבעם זאבי: כשאני באתי לדבר, מציעת החוק, יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, יצאה הפגנתית החוצה ושבה אחרי שאני סיימתי לדבר.

רחבעם זאבי: בדברי תשובתה היא לא התייחסה כהוא זה לשמונה הסתייגויות שלי, היא התייחסה אל כל האחרים.

רחבעם זאבי: בעשר שנות חברותי בכנסת אינני זוכר תופעה זאת, ואני מוחה על זה.

רחבעם זאבי: אין לי סעד בתקנון, אבל מותר לי להכניס לפרוטוקול, שזה לא יפה.

רחבעם זאבי: אני גם אזכיר עוד דבר אחד.

רחבעם זאבי: היה חוק אחר של יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, שהיה בניגוד לקואליציה, לממשלה, והחוק הזה עבר בקול שלי.

רחבעם זאבי: ניגשה אלי חברת הכנסת יעל דיין ואמרה לי: אתה שווה נשיקה.

רחבעם זאבי: לא הגשתי על זה תלונה כהטרדה מינית.

נואף מסאלחה: תודה רבה.

נואף מסאלחה: הדברים שלך נשמעו.

נואף מסאלחה: אני מקווה שחברת הכנסת יעל דיין לא עשתה את זה בכוונה.

זאב בוים: גם כשהעירו לה היא לא תיקנה את זה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת גוז'נסקי, אני לא יכול להגיד שהחברות הן חסרות סבלנות, כי זו גם כן התייחסות למיניות.

נואף מסאלחה: אני בטוח שכולנו באנו להצביע על החוק, ואנחנו עוברים להצבעה, בלי נאומים.

תמר גוז'נסקי: אני מסירה את כל ההסתייגויות.

נואף מסאלחה: בסדר.

נואף מסאלחה: אני מודה לך.

בנימין אלון: אני מסיר את הסתייגותי.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רובי ריבלין?

ראובן ריבלין: מסיר.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ענת מאור?

ענת מאור: מסירה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת בני אלון מסיר.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על שם החוק כהצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: מי בעד ומי נגד?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 3 בעד שם החוק – 19 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

נואף מסאלחה: 19 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: שם החוק אושר כהצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 1 כהצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

נואף מסאלחה: 19 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: גם סעיף זה אושר כהצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: סעיף 2, חבר הכנסת ראובן ריבלין?

ראובן ריבלין: מסיר.

בנימין אלון: מסיר.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת ראובן ריבלין ובני אלון מסירים, ולכן אין הסתייגויות לסעיף 2.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 2, לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 2 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 נתקבל.

נואף מסאלחה: 19 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: גם סעיף 2 אושר לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, לסעיף 3, סעיף קטן (א), פסקאות (1) ו-(2), אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: יש הסתייגות של חבר הכנסת יונה יהב לפסקה (3).

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יונה יהב איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יונה יהב איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רחבעם זאבי, מצביעים?

רחבעם זאבי: כן.

נואף מסאלחה: בסדר.

נואף מסאלחה: מי בעד?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 3(א)(3) – 3 נגד – 14 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 3(א)(3) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: שלושה בעד, 14 נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של חבר הכנסת זאבי לא התקבלה.

נואף מסאלחה: פסקה (4) – חבר הכנסת יונה יהב איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת זאבי, אתה רוצה שנצביע על פסקה (4)?

רחבעם זאבי: כן.

נואף מסאלחה: מי לפסקה (4), לפי הצעת חבר הכנסת זאבי?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 3(א)(4) – 3 נגד – 14 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 3(א)(4) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: שלושה בעד, 14 נגד.

נואף מסאלחה: ההסתייגות לא התקבלה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת בני אלון, האם אתה בעד הצבעה לפסקה (5)?

בנימין אלון: כן.

נואף מסאלחה: כן.

נואף מסאלחה: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בנימין אלון לפסקה (5)?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ב' אלון לסעיף 3(א)(5) – 5 נגד – 13 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ב' אלון לסעיף 3(א)(5) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: חמישה בעד, 13 נגד.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של חבר הכנסת בני אלון לא התקבלה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת יונה יהב איננו.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רחבעם זאבי לפסקה (6), האם אתה בעד להצביע?

רחבעם זאבי: כן.

נואף מסאלחה: כן.

נואף מסאלחה: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת זאבי לפסקה (6)?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 3(א)(6) – 4 נגד – 12 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 3(א)(6) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: ארבעה בעד, 12 נגד.

נואף מסאלחה: גם ההסתייגות של חבר הכנסת זאבי לפסקה (6) לא התקבלה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ענת מאור, את בעד שנצביע?

ענת מאור: אני נענית לפניית יושבת-ראש הוועדה ומסירה את הסתייגותי.

נואף מסאלחה: בסדר.

נואף מסאלחה: תודה רבה, את מוותרת.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נעמי חזן, מסירה?

נעמי חזן: מסירה.

נואף מסאלחה: מסירה.

נואף מסאלחה: אנחנו עדיין בסעיף 3(א)(6)(ב) – אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: אחרי סעיף קטן (ב) – הסתייגות של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

נואף מסאלחה: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת רחבעם זאבי?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי אחרי סעיף 3(ב) – 3 נגד – 13 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי אחרי סעיף 3(ב) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: שלושה בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: אני מבין שלסעיף 3 לא התקבלה שום הסתייגות.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, מי בעד סעיף 3 לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 14 נגד – 4 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נואף מסאלחה: 14 בעד, ארבעה נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 3 התקבל לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: לסעיף 4 אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 4 לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 4 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 4 נתקבל.

נואף מסאלחה: 18 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 4 התקבל כהצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: אנחנו עוברים לסעיף 5.

נואף מסאלחה: בסעיף קטן (א) אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: בסעיפים קטנים (ב) ו-(ג) יש לחבר הכנסת רחבעם זאבי הסתייגות.

נואף מסאלחה: מי בעד ההסתייגות שלו?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 5(ב) ו-(ג) – 2 נגד – 13 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 5(ב) ו-(ג) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: שניים בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של חבר הכנסת רחבעם זאבי לסעיף 5 לא התקבלה.

נואף מסאלחה: סעיף 5 נשאר בלי הסתייגויות.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 5, כהצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 5, כהצעת הוועדה – 17 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 5, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נואף מסאלחה: 17 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 5 התקבל כהצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: אנחנו עוברים לסעיף 6, לחבר הכנסת זאבי יש הסתייגות, מי בעד ההסתייגות שלו?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 6 – 2 נגד – 14 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 6 לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: שניים בעד, 14 נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של חבר הכנסת זאבי לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: לשר המשפטים יש הסתייגות לסעיף קטן (ב), ואנחנו חייבים להצביע.

נואף מסאלחה: מי בעד ההסתייגות של שר המשפטים?

קריאה: – – –

שבח וייס: השר איננו, לא צריך להצביע.

נואף מסאלחה: לא, אומרים שכשהסתייגות היא של שר, צריכים להצביע.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 6(ב) – 2 נגד – 13 נמנעים – אין ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 6(ב) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: שניים בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: כך קיבלתי עצה, אני לא יודע, אני לא רוצה להתווכח וכבר הצבעתי.

נואף מסאלחה: שניים בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף קטן (ב) לא התקבלה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, לסעיף קטן (ג) יש עוד הסתייגות של שר המשפטים.

נואף מסאלחה: מי בעד?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 6(ג) – 1 נגד – 15 נמנעים – אין ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 6(ג) לא נתקבלה.

שבח וייס: – – –

נואף מסאלחה: יכול להיות שאתה צודק, אבל לא החסרתי הצבעה, אולי הוספתי הצבעה, אז אנא מכם.

שבח וייס: זה רשיון לשרים לא להיות.

נואף מסאלחה: בעד – 1, נגד – 15, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 6(ג) לא התקבלה.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 6, כהצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 6, כהצעת הוועדה – 18 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 6, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נואף מסאלחה: 18 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 6 התקבל.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת שבח וייס וחברי הכנסת, קיבלתי פרשנות, כמו שאתה לפעמים מקבל, אף שאתה בקיא, שכך קבע היועץ המשפטי של הכנסת, אז אפשר לדון בזה אחר כך.

נואף מסאלחה: סעיף 7, חברי הכנסת, יש הסתייגות של חבר הכנסת זאבי.

נואף מסאלחה: בבקשה, מי בעד?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 7 – 2 נגד – 12 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 7 לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: שניים בעד, 12 נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של חבר הכנסת זאבי לא התקבלה.

נואף מסאלחה: עכשיו ההסתייגות של חברת הכנסת נעמי חזן, שתומכת בה יושבת-ראש הוועדה.

נואף מסאלחה: מי בעד?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות של חברת הכנסת נ' חזן לסעיף 7 – 17 נגד – 1 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת נ' חזן לסעיף 7 נתקבלה.

נואף מסאלחה: 17 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההסתייגות התקבלה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, מי בעד סעיף 7 לפי הצעת הוועדה עם ההסתייגות של חברת הכנסת נעמי חזן שהתקבלה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 7, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 15 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 7, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

נואף מסאלחה: 15 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 7 התקבל גם עם ההסתייגות של חברת הכנסת נעמי חזן.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, לסעיף 8 יש הסתייגות של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

נואף מסאלחה: מי בעד?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 8 – 3 נגד – 13 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ר' זאבי לסעיף 8 לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: שלושה בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של חבר הכנסת זאבי לא התקבלה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, מי בעד סעיף 8, לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 23 בעד סעיף 8, כהצעת הוועדה – 18 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 8, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נואף מסאלחה: סאלח סלים מסתכל על זאבי איך הוא מצביע.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, אין לך תעסוקה חוץ מאשר להסתכל איך מצביע סאלח סלים?

נואף מסאלחה: אני אוהב אותך, מותר.

נואף מסאלחה: אני אוהב אותך; זו לא הטרדה מינית.

נואף מסאלחה: 18 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 8 נתקבל.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, הוא לא יחשוב שזו הטרדה מינית – – –

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, סעיף 8 התקבל כהצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, לסעיפים 9 עד 11 אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: מי בעד הסעיפים 9 עד 11 לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 11-9 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 11-9 נתקבלו.

נואף מסאלחה: 19 בעד, אין נגד.

נואף מסאלחה: אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיפים 9 עד 11 התקבלו לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף 12.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני תומך בחוק הזה ואני אצביע בעדו בקריאה שלישית.

משה גפני: אבל אני מסתייג לחלוטין מסעיף 3(א)(5).

קריאה: – – –

נואף מסאלחה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, האם את לא סומכת על היושב-ראש, לפחות בצניעות?

נואף מסאלחה: נעבור להצבעה על סעיף 12.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ענת מאור, האם את מוותרת על הסתייגותך?

ענת מאור: אני נענית לבקשה ואני מוותרת.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, נעבור להצבעה על סעיף 12, כהצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 25 בעד סעיף 12 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 12 נתקבל.

נואף מסאלחה: 19 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 12, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, לסעיף 13 אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 13 כהצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 26 בעד סעיף 13 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13 נתקבל.

נואף מסאלחה: 19 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: גם סעיף 13 נתקבל לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי מוותרת על הסתייגותה לסעיף 14.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 14 כהצעת הוועדה?

בנימין אלון: אפשר לחבר סעיפים ולהצביע יחד.

נואף מסאלחה: לא, לא.

נואף מסאלחה: היתה הסתייגות שהיא ויתרה עליה.

נואף מסאלחה: אנא, סמכו עלי.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 27 בעד סעיף 14 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 14 נתקבל.

נואף מסאלחה: 18 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: גם סעיף 14 נתקבל.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, נעבור לסעיף 15.

נואף מסאלחה: לסעיף 15, פסקה (3), יש הסתייגות של שר המשפטים.

נואף מסאלחה: מי בעד ההסתייגות של שר המשפטים?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 15(3) – 4 נגד – 12 נמנעים – אין ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 15(3) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: בעד – 4, נגד – 12, נמנעים אין.

נואף מסאלחה: ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 15, פסקה (3), לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: נעבור להסתייגות נוספת של שר המשפטים לסעיף 15, פסקה (5).

נואף מסאלחה: מי בעד ההסתייגות?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 15(5) – 4 נגד – 10 נמנעים – אין ההסתייגות של שר המשפטים לסעיף 15(5) לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: ארבעה בעד, עשרה נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: גם ההסתייגות השנייה של שר המשפטים לא נתקבלה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, מי בעד סעיף 15 כהצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 30 בעד סעיף 15, כהצעת הוועדה – 16 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 15, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נואף מסאלחה: 16 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 15, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, לסעיפים 18-16 אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיפים 18-16, כהצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 18-16 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 18-16 נתקבלו.

נואף מסאלחה: 19 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיפים 18-16, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, חבר הכנסת סלים, שוב תשאל אותי למה אני מעיר לך?

נואף מסאלחה: החוק נתקבל בקריאה שנייה, עם ההסתייגות של חברת הכנסת נעמי חזן.

נואף מסאלחה: אם נתקבלו הסתייגויות המחייבות שינוי במספור סעיפי החוק, יתוקן המספור בהתאם.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת יעל דיין, אני שואל אותך – – –

יעל דיין: אני מבקשת להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

יעל דיין: אני מודה למצביעים.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, נעבור להצבעה על הצעת החוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח–1998, בקריאה שלישית.

נואף מסאלחה: מי בעד?

נואף מסאלחה: מי נגד?

משה גפני: אני בעד, עם ההסתייגות בסעיף 3.

משה גפני: הצבעה מס' 32 בעד החוק – 18 נגד – 1 נמנעים – אין חוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח–1998, נתקבל.

נואף מסאלחה: 18 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: החוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח–1998, נתקבל בקריאה שלישית, עם ההסתייגות של חברת הכנסת נעמי חזן.

נואף מסאלחה: אני מודה לכם ולחברת הכנסת יעל דיין.

נואף מסאלחה: עכשיו, חבר הכנסת סאלח סלים, דבר מה שאתה רוצה.

סאלח סלים: אני מבקש להצביע על הצעת החוק בקריאה רביעית.

נואף מסאלחה: הצבעה רביעית – יפה.

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להעיר הערה לסדר.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת שבח וייס, בבקשה.

שבח וייס: אדוני היושב-ראש, אני מכבד מאוד את הדרך שבה אתה מנהל את ההצבעות.

שבח וייס: זה יוצא מן הכלל.

שבח וייס: אני גם מכבד את העצות של סגנית מזכיר הכנסת, הגברת שושנה כרם, שהיא רוויית ניסיון ומאוד אחראית.

שבח וייס: עם זאת, לקראת ההמשך, אם תהיינה הסתייגויות של שר – וזה לא מתוך קנטרנות כלפי הממשלה – אני חושב שצריך להיות יחס שווה לשרים ולחברי הכנסת, מפאת כבודה של הכנסת.

שבח וייס: אם זה חשוב להם – הם צריכים להופיע.

שבח וייס: אם הם לא מופיעים – אני חושב שצריך לנהוג כלפיהם ממש כמו כלפי חברי כנסת, בעיקר לאור העובדה שהם לא באים יותר מדי פעמים.

שבח וייס: למשל, חבר הכנסת יונה יהב לא נמצא אתנו כאן, כי הוא חולה, וזו הזדמנות לאחל לו החלמה מכל הלב.

שבח וייס: אנחנו לא הצבענו על ההסתייגויות שלו, אף שיש לו סיבה.

שבח וייס: ושר לא בא, והצבענו.

שבח וייס: אני מבקש שלהבא, אם מישהו לא יהיה כאן, הוא יפסיד.

שבח וייס: על כל פנים, זאת דעתי.

נואף מסאלחה: אני מודה לך, חבר הכנסת שבח וייס, ידידי.

נואף מסאלחה: אתה סמכות בעיני.

נואף מסאלחה: היית יושב-ראש הכנסת ואתה גם סגן יושב-ראש הכנסת.

נואף מסאלחה: אתה מבין.

נואף מסאלחה: אני בדעה שלך.

נואף מסאלחה: אבל למען הזהירות, אשאל גם את היועץ המשפטי לכנסת, אם יש גרסה אחרת שלו, ולא של מישהו אחר; אחרת, הייתי סומך על מה שאתה אומר לי.

שבח וייס: בסדר.

שבח וייס: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הרשות לקידום מעמד האשה, התשנ"ח–1998, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

נואף מסאלחה: תציג את החוק יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת יעל דיין, בבקשה.

יעל דיין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לפתוח הפעם בכמה מלים של תודה לאנשים שעשו במלאכה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אני מבקש שקט.

יעל דיין: תודה רבה לחברי הכנסת על העברת החוק הקודם.

יעל דיין: אני רוצה לומר, שאלה לא שני חוקים שמועלים היום באופן מקרי.

יעל דיין: חוק למניעת הטרדה מינית וחוק הקמת הרשות לקידום מעמד האשה אינם שני דברים תלושים זה מזה, ולא סתם העלינו את שני החוקים האלה והכנו אותם בוועדה כדי שהם יהיו מוכנים לקריאה שנייה ושלישית היום.

יעל דיין: יש חשיבות רבה גם לחקיקה בתחום האלימות, כמו חוק מניעת הטרדה מינית, וגם לחקיקה מבנית שקשורה בכתובת, במבנה וברשות.

יעל דיין: זאת אומרת, הכוונה היא לתת לנשים איזו מסגרת שדרכה הן תוכלנה לפעול; מסגרת שתהיה אמונה על קידומן, שיהיו לה שיניים ושלא תהיה סתם עוד איזו שדולה או עוד איזה לובי, אף שכל הכבוד לשדולות וללובים.

יעל דיין: ראש הממשלה הציג למעשה את החוק, ואין טעם שאחזור על הדברים.

יעל דיין: החוק הוא חוק ממשלתי.

יעל דיין: אני חייבת להזכיר פעם נוספת, שיום לפני הירצחו חתם יצחק רבין על טיוטה של החוק הזה, בניגוד לדעתו של שר האוצר שלו.

יעל דיין: סליחה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, השר, חבר הכנסת ראובן ריבלין, חבר הכנסת בני אלון, אנא מכם.

יעל דיין: עם כל הברכות שכבר הרעפתי על ראשו, כוונותיו וביצועיו של ראש הממשלה, אני חייבת להזכיר, שהחוק הזה לא נולד אתמול ולא יתום החוק, אלא באמת יצחק רבין, כפי שרצו הנסיבות, חתם עליו ביום שישי שלפני הירצחו.

יעל דיין: אני חייבת לציין, שאז התנגד שר האוצר, בייגה שוחט, לחוק בגלל עלויות.

יעל דיין: הוא אמר: כרגע אי-אפשר; אם אתם רוצים תחילת הקמת רשות בעוד שנתיים-שלוש שנים – בבקשה, אבל השנה אני לא מתקצב רשות ממלכתית נוספת.

יעל דיין: והוא התנגד.

יעל דיין: לפי דעתי, החוק היה עובר, אבל אני שמחה מאוד שעכשיו הגיעו הימים הטובים.

יעל דיין: אנחנו השקענו הרבה מאוד עבודה בחוק הזה, כדי שהוא יהיה באמת לרצון ציבור הנשים בישראל.

יעל דיין: אני רוצה להודות שוב לאתי בנדלר, היועצת המשפטית של הוועדה לקידום מעמד האשה.

יעל דיין: לא רק שאני מודה לך, אתי, ולא רק שהעבודה היתה פשוט מצוינת, אלא לעבוד על שני החוקים האלה במקביל – אני לא חושבת שזה מגיע לאיזה יועץ משפטי בכנסת, אלא אם הוא מקבל על כך משכורת כפולה.

יעל דיין: הכוונה שלנו באמת היתה להגיע היום עם שני החוקים האלה, ולא הבאנו בחשבון את הגודל של החוקים, לא רק את הגודל הפיזי של מספר הדפים, אלא מבחינת התכנים.

יעל דיין: אני רוצה, יותר מכול, להודות למשפטנים של משרד ראש הממשלה, יואב מני – – –

נואף מסאלחה: אבי בלשניקוב, למה אתה פעיל מדי?

נואף מסאלחה: חברי הכנסת ריבלין ובלומנטל.

יעל דיין: – – – ליועץ המשפטי במשרד ראש הממשלה, יואב מני, לסיגל קוגוט, יועצת משפטית במשרד המשפטים, ולרחל בנזימן, שהיתה הרוח החיה מטעם שדולת הנשים – המשפטנית רחל בנזימן.

יעל דיין: החוק הזה, סבוך ככל שיהיה, איננו דורש כאן דיון מקיף.

יעל דיין: אני אסתפק בלומר, שהחוק מקים רשות ממלכתית פחות או יותר כיחידת סמך במשרד ראש הממשלה.

יעל דיין: הרשות הזאת מורכבת משלושה גופים – יש מנהלת הרשות, שממונה על-ידי ראש הממשלה על-פי קריטריונים שנקבעים בחוק; יש מינהלת הרשות, שזו קבוצה מצומצמת, שמיוצגים בה גם גופים ציבוריים ארגוניים וגם, במספר הגדול יותר, משרדי ממשלה רלוונטיים, כלומר משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך, משרד החוץ וכן הלאה.

יעל דיין: מעבר לזה, זאת אומרת – אמרנו: מנהלת, אמרנו: מינהלת, הגוף הרחב יותר זו ועדה מייעצת, שבה יש ייצוג רציני מאוד לגופים לא ממשלתיים המוכרים לנו, ארגוני נשים וכן הלאה, וכן למומחים, כשמדובר כאן בעיקר על אפשרות של אקדמאיות שמנהלות פקולטות לשוויון בין המינים וכן הלאה וכן הלאה.

יעל דיין: מיותר לומר, שהדבר הראשון שהוועדה עשתה היה לתקן את החוק המקורי ואת שמו.

יעל דיין: שמו המקורי היה: רשות לשוויון בין המינים.

יעל דיין: אנחנו, על המקום – אולי אנחנו לא כל כך מתקדמים אלא נאיביים, אנחנו רוצים לשמוע זאת באוזניים: החוק נקרא עכשיו, בהסכמה כמובן, חוק הרשות לקידום מעמד האשה, ולא לקידום השוויון בין המינים.

יעל דיין: אני בטוחה, שהרשות הזאת, שתקום במהרה, כי יש לה זמן תחילה די קצר, תספק מה שאולי מיניסטריונים או משרדים ממשלתיים מספקים לתחומים שונים.

יעל דיין: בהעדר מיניסטריונים לנשים, עדיף לנו רשות כזאת, ממלכתית, אומנם עם מינויים מטעם ראש הממשלה, אבל עם כר פעולה נרחב לשיתוף פעולה בין ממשלה לארגונים, ואין לי ספק שזה יהיה לרווחת הנשים בישראל ולקידומן.

יעל דיין: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה לחברת הכנסת יעל דיין.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים למסתייגים.

נואף מסאלחה: ראשונה – חברת הכנסת נעמי חזן, שש הסתייגויות, יש לך חצי שעה.

נואף מסאלחה: אחריה – חברת הכנסת ענת מאור.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני ארגיע אתכם ואומר, שאין לי כל כוונה לנמק את שש ההסתייגויות, אף-על-פי שחלקן מהותיות.

נעמי חזן: ברצוני לומר משפטים ספורים בלבד.

נעמי חזן: לדעתי, הצעת חוק זו היא אולי הצעת החוק החשובה ביותר שהועלתה מבחינה מוסדית וכל מה שקשור לשוויון בין המינים ולמעמד האשה במדינת ישראל, שכן היא מאפשרת למעשה ריכוז של סמכויות של גיבוש מדיניות ושל אכיפה בכל הקשור למעמד האשה.

נעמי חזן: הצעה זו היא תולדה של המלצה של ועדת-נמיר משנת 1978, היא הוגשה על-ידי, לפני שש שנים, ועל-ידי כל חברות הכנסת כהצעת חוק פרטית, היא אומצה על-ידי ראש הממשלה המנוח יצחק רבין ממש ערב הירצחו, היא הוגשה פעם נוספת בקדנציה הזאת כהצעת חוק פרטית ואומצה – – –

נואף מסאלחה: אדוני השר ישי.

נעמי חזן: – – – בסיועה של היועצת למעמד האשה של ראש הממשלה הנוכחי, אמונה אלון, ועל-ידי ראש הממשלה, ועל כן אנחנו מסיימים עכשיו תהליך חקיקה ארוך, לדעתי מאוד מאוד משמעותי.

נעמי חזן: אנחנו בפעם הראשונה נוכל להקים רשות לקידום מעמד האשה במדינת ישראל.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש לי כמה הסתייגויות, אני לא אנמק אותן.

נעמי חזן: לדעתי, הרשות לקידום מעמד האשה חייבת לצאת לדרך, ואני מברכת על המוגמר, או כמעט מוגמר, מודה שוב לחברת הכנסת יעל דיין על הטיפול הרציני מאוד בהצעת חוק זו, ליועצים המשפטיים גם של משרד ראש הממשלה וגם של הוועדה – עורכת-הדין אתי בנדלר, ושוב תרשה לי, אדוני היושב-ראש, להודות למנהלת הוועדה דנה גורדון.

נעמי חזן: אני מודה לכולן.

נעמי חזן: צר לי שזה עולה בשעת לילה מאוחרת כזאת, כי ייתכן מאוד שהכותרת של מחר תהיה, בעצם, חוק ההטרדות המיניות, אבל אני רוצה שיירשם לפחות ב"דברי הכנסת", שהחוק הזה, המקים רשות למעמד האשה במדינת ישראל, הוא החוק החשוב ביותר, לדעתי, מאז חוק שיווי זכויות האשה, התשי"א–1951.

נעמי חזן: תודה, אדוני היושב-ראש.

נואף מסאלחה: תודה רבה, חברת הכנסת חזן.

נואף מסאלחה: ממש חסכת בזמן.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת ענת מאור, יש לך שתי הסתייגויות, עשר דקות.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אני מוכנה מפה – – –

נואף מסאלחה: בבקשה, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להפוך את ההסתייגויות לשתי אמירות וברכה.

ענת מאור: אני רוצה לחזק את הדברים שנאמרו קודם בדבר חשיבותו של החוק הזה.

ענת מאור: אני חושבת, חברת הכנסת חזן, שהוא לא החשוב ביותר מאז 1951 אבל הוא חשוב מאוד.

ענת מאור: החלפת ההמלצה של דוח-נמיר מ-1978 על הקמת רשות במינוי יועצת יצרה עיוות, כי אנחנו צריכים רשות עם סמכות, ולא עצות שאחר כך לא עושים עמן דבר.

ענת מאור: לכן, זה מבורך.

ענת מאור: אני רוצה לציין, שיש פה תהליך חיובי, שהיוזמה התחילה מחברת הכנסת נעמי חזן ומחברות הכנסת כולן.

ענת מאור: אנחנו רואים איך הוועדה וחברי הכנסת הקרינו והשפיעו על ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, שנרצח, ועל ראש הממשלה הנוכחי, וכך זה הובא, כהצעה שבאה לידי גמר ובשלות היום.

ענת מאור: הערה שנייה, לגבי האכיפה: חוקים, ככל שיהיו טובים, אם לא יהיה בהמשך להקמת הרשות מנגנון אכיפת חוקי שוויון וחוקי נשים בפרט, כפי שקיים באנגליה, כפי שקיים בקנדה, אנחנו נישאר עם חקיקה טובה מאוד ועם מציאות עגומה.

ענת מאור: הערה אחרונה: חברי הכנסת, אני חושבת שאנחנו צריכים לתבוע מהממשלה שיהיו לרשות תקציבים וסמכויות.

ענת מאור: אני מקווה שלא נתרום, באישור הצעת החוק היום, למצב שבו יש רשות אבל האבטלה בקרב נשים הולכת וגדלה, פערי השכר הולכים וגדלים, כמו שקרה בשנתיים האחרונות, ואז החוק הזה יהיה רק מסכה שמתאימה לפורים אבל לא למציאות פוליטית.

ענת מאור: לכן, אני מברכת על הצעת החוק, ואנחנו לא יכולים ואסור לנו להרפות מהמאבק, שלא ייווצר מצב שחוק לחוד ומציאות שפוגעת בנשים תהיה לחוד.

ענת מאור: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נואף מסאלחה: תודה לחברת הכנסת ענת מאור.

נואף מסאלחה: גם את חסכת בזמן.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת בנימין אלון, יש לך הסתייגות אחת.

נואף מסאלחה: אחריך – חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, גם אני אתחשב בשעה ולא אטריד את חברי הכנסת.

בנימין אלון: אומר רק, שהרשות הזאת, שתקום, אם ירצה השם, אחרי שיאושר החוק, היא דבר חשוב.

בנימין אלון: אני מציין לשבח את המעורבות של ראש הממשלה בנימין נתניהו בדבר הזה.

בנימין אלון: אני מציין לשבח את העשייה, שהיא חוצה מפלגות לעניין שכזה.

בנימין אלון: אני מקווה, שהרשות, כשתקום, תמשיך לקדם את הדברים בגישה עניינית, כשם שהחוק הזה גובש בגישה עניינית ולא מפלגתית.

בנימין אלון: אני מקווה מאוד שהרשות תקדם את עניין שוויון ההזדמנויות.

בנימין אלון: אני מצטער שהשם שונה.

בנימין אלון: זו אמורה להיות באמת רשות לקידום ולשוויון הזדמנויות בין המינים ולקידום מעמד האשה, בצורה עניינית וחוצה מפלגות.

בנימין אלון: תודה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת בנימין אלון, תודה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

נואף מסאלחה: אני מבקש שתצלצל.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא אנצל את מלוא זמני להסתייגויות.

נעמי בלומנטל: ברצוני לברך על החוק המאוד חשוב הזה.

נעמי בלומנטל: זו הקמת רשות.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך במיוחד את הממשלה הנוכחית, ואת ראש הממשלה, על היוזמה שהוא לקח לידיו לקדם חוק חשוב זה: הקמתה של רשות לקידום מעמד האשה בישראל.

נעמי בלומנטל: יש הרבה מה לעשות בתחום הזה של מעמד האשה, הרבה מעבר למה שנראה על פני השטח.

נעמי בלומנטל: הדברים הרבה יותר עמוקים, הרבה יותר כאובים והרבה יותר משמעותיים ממה שנראה על פניו.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך גם את עורכת-הדין אתי בנדלר, שתרמה רבות לחקיקת החוק הזה.

נעמי בלומנטל: יישר כוח למנהלת הוועדה, למזכירת הוועדה ולכל אלה שעסקו במלאכת חקיקה חשובה זאת: היועץ המשפטי, משרד היועץ המשפטי במשרד ראש הממשלה, היועצים המשפטיים של הגופים השונים.

נעמי בלומנטל: בל נשכח את ארגוני הנשים ואנשים שלקחו חלק בחקיקה הזאת, השתתפו, נתנו וסייעו; וכן גם חברי הוועדה.

נעמי בלומנטל: הייתי גם רוצה לציין את יועצות ראש הממשלה לשעבר, ביניהן: עורכת-הדין אתיה שמחה, נאוה ארד, וכמובן אמונה אלון וניצה שפירא-ליבאי.

נעמי בלומנטל: למעשה, אמונה אלון דחפה את החוק הזה, ובמקרה היא רעייתו של חבר הכנסת בני אלון.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר, שאני שמחה שתם עידן יועצות ראש הממשלה למעמד האשה, ומעכשיו תהיה רשות לקידום מעמד האשה.

נעמי בלומנטל: שוב, אני רוצה לציין את התרומה הרבה של ראש הממשלה לחקיקתו ולהעברתו של החוק להקמת רשות זאת.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר רק, שאני מצפה שיהיו התקציבים הראויים, ונדרשים תקציבים, כדי שלרשות הזאת יהיו שיניים ותהיה לה דרך להתמודד עם כל המטלות שמוטלות עליה.

נעמי בלומנטל: תודה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יעל דיין: סליחה.

נואף מסאלחה: את רוצה לענות?

נואף מסאלחה: בבקשה.

יעל דיין: מאחר שהיה צלצול ואני לא רואה את חברי הכנסת המסתערים בהמוניהם – –

נואף מסאלחה: חבר הכנסת בני אלון, יש זמן.

יעל דיין: – – אני מבקשת לחזור למשהו.

יעל דיין: חברת הכנסת חזן הקדימה אותי, ואני מרוב חוקים ומרוב עומס לא אמרתי את המובן מאליו בעיני, שהחוק הזה הוא חוק ממשלתי, ובמקביל לו הונחה הצעת חוק פרטית בהובלת חברת הכנסת חזן.

יעל דיין: כמובן, הכוונה היתה, ובסופו של דבר הצליחה בזה חברת הכנסת חזן, גם לדרבן, משום שאנחנו סבלנו מהשהיות אין-סופיות.

יעל דיין: זה חוק, שבקלי קלות עובר קריאה טרומית, כי למה לא?

יעל דיין: ואחר כך הוא מתעכב, והממשלה אומרת: יש חוק ממשלתי בדרך.

יעל דיין: החוק של חברת הכנסת נעמי חזן וחברותיה היה כמובן דרבון, משום שהסכמנו לחכות לחוק הממשלתי, אבל נתנו להם בהחלט הסכמה עם הגבלה של זמן.

יעל דיין: כך הגיעו שני החוקים, וגם החוק הממשלתי, לקריאה ראשונה הרבה יותר מוקדם משהוא היה מגיע אילולא הצעת החוק הפרטית של חברת הכנסת נעמי חזן.

יעל דיין: מצד שני, אני חייבת לומר, שאני שמחה שזה חוק ממשלתי.

יעל דיין: אני חושבת שדבר קרדינלי כזה כמו הקמת רשות ממלכתית, טוב לו שיהיה מעוגן בחקיקה ממשלתית, משום שהממשלה היא זו שצריכה אחר כך לקדם אותו, לתמוך אותו, לתקצב אותו ולהפעיל אותו.

יעל דיין: לא הייתי רוצה לכפות על ממשלה חוק פרטי שמחייב אותה להקים רשות ממלכתית.

יעל דיין: אני מבקשת לדחות את כל ההסתייגויות לחוק זה ולהעביר אותו לפי הצעת הוועדה.

יעל דיין: תודה רבה.

נואף מסאלחה: תודה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על חוק הרשות לקידום מעמד האשה, התשנ"ח–1998.

בנימין אלון: כולם מסירים את ההסתייגויות.

נואף מסאלחה: כן.

נואף מסאלחה: אני רוצה לשאול.

נואף מסאלחה: לשם החוק – חברות הכנסת נעמי חזן וענת מאור?

נעמי חזן: מסירות.

נואף מסאלחה: מסירות.

ענת מאור: את כל ההסתייגויות אני מסירה.

נואף מסאלחה: חבר הכנסת בני אלון?

בנימין אלון: כן.

נואף מסאלחה: כן.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, את משאירה את ההסתייגות שלך לשם החוק?

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, תעני לי.

נואף מסאלחה: לשם החוק יש הסתייגות.

נעמי בלומנטל: מסירה.

נואף מסאלחה: מסירה.

נואף מסאלחה: אם כך, מי בעד שם החוק לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 33 בעד שם החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

נואף מסאלחה: עשרה בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: שם החוק אושר לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אני מבקש לא לדבר תוך כדי הצבעה.

נואף מסאלחה: לסעיפים 1 ו-2 אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיפים 1 ו-2 לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 2-1 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

נואף מסאלחה: תשעה בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיפים 1 ו-2 התקבלו לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: אנחנו עוברים לסעיף 3.

נואף מסאלחה: יש הסתייגות לסעיף קטן (ג).

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נעמי חזן מסירה?

נעמי חזן: מסירה.

נואף מסאלחה: טוב.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 3 לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: חבר הכנסת רובי ריבלין, אתה מפריע לי ואני שומע אותך.

נואף מסאלחה: תן לי לנהל את ההצבעה.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 35 בעד סעיף 3 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 3 נתקבל.

נואף מסאלחה: עשרה בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: גם סעיף 3 התקבל לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: לגבי סעיף 4, אני מבין שחברת הכנסת נעמי חזן מסירה.

נואף מסאלחה: סעיף 4 לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 36 בעד סעיף 4 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 4 נתקבל.

יעל דיין: בעד.

ענת מאור: למה היא מסירה את כל ההסתייגויות?

נואף מסאלחה: 12 בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 4 התקבל לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: סעיף 5 – חברת הכנסת נעמי חזן הסירה.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 5, לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 37 בעד סעיף 5 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 5 נתקבל.

נואף מסאלחה: 12 בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 5 התקבל לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: לסעיף 6 אין הסתייגויות וכך גם לסעיף 7.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיפים 6 ו-7 לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: חברת הכנסת דליה איציק, שבי בבקשה במקומך ותשתתפי אתנו בהצבעות.

נואף מסאלחה: קודם אני הצבעתי במקומך.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 38 בעד סעיפים 7-6 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 7-6 נתקבלו.

נואף מסאלחה: 12 בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: גם סעיפים 6 ו-7 התקבלו לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: סעיף 8 – אני מבין שחברת הכנסת חזן מסירה את ההסתייגות.

נעמי חזן: אדוני, בכאב רב.

יעל דיין: תודה רבה.

נואף מסאלחה: היא מסירה את ההסתייגות בכאב רב.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 8, לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: אני מציע שעם ישראל ישמע את הכאב.

נואף מסאלחה: אנחנו ברצון מצביעים.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 39 בעד סעיף 8 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 8 נתקבל.

יעל דיין: נגד הכאב ובעד ההצעה.

נואף מסאלחה: 12 בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 8 התקבל לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: סעיף 9 – חברת הכנסת נעמי בלומנטל, את מסירה?

נעמי בלומנטל: כן.

נואף מסאלחה: בסדר.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת נעמי חזן?

נעמי חזן: מסירה.

נואף מסאלחה: בלי כאב רב.

נעמי חזן: לא.

נעמי חזן: כל ההסתייגויות שלי – – – אבל, למען שלום בית...

נואף מסאלחה: בסדר.

נואף מסאלחה: אם כך, אתם מסירים את כל ההסתייגויות לסעיף 9.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 9 לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 40 בעד סעיף 9 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 9 נתקבל.

נואף מסאלחה: עשרה בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיף 9 התקבל לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: סעיפים 10 עד 16 – אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיפים 10 עד 16 לפי הצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 41 בעד סעיפים 16-10 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 16-10 נתקבלו.

נואף מסאלחה: עשרה בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: סעיפים 10 עד 16 התקבלו, לפי הצעת הוועדה.

נואף מסאלחה: אנו עוברים לסעיף 17.

נואף מסאלחה: הסתייגות לחברת הכנסת בלומנטל.

נעמי בלומנטל: אני מורידה את ההסתייגות.

נואף מסאלחה: מי בעד סעיף 17 כהצעת הוועדה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 42 בעד סעיף 17 – 9 אין – נגד נמנעים – אין סעיף 17 נתקבל.

נואף מסאלחה: לסעיפים 18 עד 24 אין הסתייגויות.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 43 בעד סעיפים 24-18 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 24-18 נתקבלו.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, הצעת חוק הרשות לקידום מעמד האשה, התשנ"ח–1998, נתקבלה בקריאה שנייה.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת דיין, לא נתקבלו הסתייגויות.

נואף מסאלחה: אני מבין שאני ממשיך לקריאה שלישית?

יעל דיין: אני מבקשת להעביר את הצעת החוק לקריאה שלישית, ואני מודה לחברי הבית.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, מי בעד הצעת חוק הרשות לקידום מעמד האשה, התשנ"ח–1998, בקריאה שלישית?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 44 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשות לקידום מעמד האשה, התשנ"ח–1998, נתקבל.

נואף מסאלחה: 12 בעד, אין נגד ואין נמנעים.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, חוק הרשות לקידום מעמד האשה, התשנ"ח–1998, נתקבל בקריאה שלישית.

נואף מסאלחה: אני מברך את היוזמים ואת הנשים.

נואף מסאלחה: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק פ/1209, הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הגדרת מעביד), התשנ"ז–1997, מאת חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת.

נואף מסאלחה: הנמקה מהמקום, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להגיש הצעת חוק בשם קבוצת חברי כנסת, שבאה להחיל את הסעיף שאוסר אפליה גם על מי שמועסק באמצעות קבלן כוח-אדם.

תמר גוז'נסקי: עד עכשיו החוק הזה מוחל רק ביחסים ישירים של עובד ומעביד.

תמר גוז'נסקי: לכן החוק הזה חשוב מאוד לעובדי חברות כוח-אדם, ובמיוחד לנשים.

תמר גוז'נסקי: היועצת המשפטית של משרד העבודה הציעה לי כמה תיקונים, ואני מקבלת אותם, ואני מקווה שהחוק יעבור.

תמר גוז'נסקי: תודה.

נואף מסאלחה: אדוני השר עונה?

אליהו ישי: אני בעד.

נואף מסאלחה: השר בעד.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

נואף מסאלחה: מי בעד ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הגדרת מעביד), של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי כנסת, להכנה לקריאה ראשונה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 45 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הגדרת מעביד), התשנ"ז–1997, לדיון מוקדם בוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

נואף מסאלחה: 13 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: הצעת החוק נתקבלה, והיא מועברת לוועדת העבודה והרווחה להכנה לקריאה ראשונה.

נואף מסאלחה: (הצעת קבוצת חברות הכנסת)

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנו עוברים להצעת חוק פ/1519, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הרעת תנאי עובדת הרה), התשנ"ז–1997, של חברת הכנסת מרינה סולודקין וקבוצת חברות הכנסת.

נואף מסאלחה: הנמקה מהמקום.

נואף מסאלחה: בבקשה.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר בראשית דברי ברצוני להציג בפניכם את הנוסח המתוקן של הצעת החוק, כפי שסוכם עם משרד העבודה והרווחה: "אחרי סעיף 9 לחוק עבודת נשים, התשי"ד–1954, יבוא: 9(ב).

מרינה סולודקין: מעביד לא ירע הרעה מוחשית בתנאי עבודתה של עובדת שהיא בהיריון אלא אם הוכיח כי קיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת, שאינן קשורות להיריון".

מרינה סולודקין: ביום מיוחד זה, שבו תשומת הלב של כולנו מופנית אל נשים, במיוחד אל נשים בהיריון, אני מבקשת את תמיכת כל חברי הבית בהצבעה על התיקון המוצע.

מרינה סולודקין: תודה.

נואף מסאלחה: אדוני שר העבודה והרווחה?

אליהו ישי: אני תומך בשמחה רבה.

נואף מסאלחה: השר תומך בשמחה רבה.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הרעת תנאי עובדת הרה), התשנ"ז–1997, של חברת הכנסת מרינה סולודקין.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 46 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הרעת תנאי עובדת הרה), התשנ"ז–1997, לדיון מוקדם בוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

נואף מסאלחה: 14 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: הצעת החוק אושרה, והיא מועברת לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה ראשונה.

נואף מסאלחה: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אני מבין שאנחנו עוברים בהסכמה להצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (ידוע בציבור), התשנ"ח–1997 – הצעה מס' פ/1752, של חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת.

נואף מסאלחה: תנמק מהמקום חברת הכנסת נעמי חזן.

נואף מסאלחה: בבקשה.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לחברת הכנסת בלומנטל על שהרשתה לי לבוא לפניה.

נעמי חזן: אני מתכבדת להציג את הצעת החוק לתיקון פקודת הנזיקין (ידוע בציבור), שתאפשר לכלול את הידועים בציבור בכל הנוגע לפיצויים על-פי פקודת הנזיקין וחוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים.

נואף מסאלחה: לאיזו ועדה להעביר את הצעת החוק?

נעמי חזן: לוועדה לקידום מעמד האשה.

נואף מסאלחה: אני מבין שהשרה לימור לבנת איננה נמצאת להשיב.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, מי בעד ההצעה להעביר לוועדה לקידום מעמד האשה את הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (ידוע בציבור), התשנ"ח–1997, של חברת הכנסת נעמי חזן וקבוצת חברי הכנסת, כדי להכינה לקריאה ראשונה?

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 47 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (ידוע בציבור), התשנ"ח–1997, לדיון מוקדם בוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

נואף מסאלחה: עשרה בעד, אין נגד, נמנע אחד.

נואף מסאלחה: הצעת החוק אושרה, והיא מועברת לוועדה לקידום מעמד האשה להכנתה לקריאה ראשונה.

נואף מסאלחה: התשנ"ז–1997

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנו עוברים להצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – מתן קצבת ילדים עד סוף שנת הלימודים), התשנ"ז–1997, הצעה מס' פ/1434, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

נואף מסאלחה: בבקשה.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהצעת החוק הזו אני למעשה מציעה, שבמשפחות חד-הוריות קצבת הילדים לא תהיה רק עד גיל 18, אלא עד תום הלימודים של הילד, כל זמן שהילד לומד בתיכון.

נעמי בלומנטל: אם הממשלה תרצה להגביל את מספר החודשים לעניין זה, אני אהיה מוכנה למגבלות שהממשלה תטיל.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, זה חוק של ועדת העבודה.

נואף מסאלחה: אדוני השר.

אליהו ישי: בכפוף להסתייגויות שחברת הכנסת הסכימה עליהן, אני מסכים.

נואף מסאלחה: השר מודיע, שבכפוף להסתייגויות שלו – לא הסתייגויות, אתה יכול להגיד הסכמות, כי עדיין הן לא הסתייגויות – שהסכימה להן המציעה, הוא מסכים.

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – מתן קצבת ילדים עד סוף שנת הלימודים), התשנ"ז–1997.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת בלומנטל, לאיזו ועדה?

נעמי בלומנטל: הוועדה לקידום מעמד האשה.

תמר גוז'נסקי: ועדת העבודה.

נואף מסאלחה: אם כך, אני מעביר את הצעת החוק לוועדת הכנסת שתחליט.

נואף מסאלחה: הצבעה מס' 48 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – מתן קצבת ילדים עד סוף שנת הלימודים), התשנ"ז–1997, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נואף מסאלחה: 12 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

נואף מסאלחה: ההצעה אושרה, והיא עוברת לוועדת הכנסת.

נואף מסאלחה: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אני מסכסך ביניהן.

נואף מסאלחה: עד עכשיו היתה הרמוניה וסחפתם אפילו אותו.

נואף מסאלחה: אני יושב שעתיים וחצי.

נואף מסאלחה: את רואה, ריב נשים.

נואף מסאלחה: החוק התקבל.

נואף מסאלחה: (הצעת חברת הכנסת נ' בלומנטל)

נואף מסאלחה: חברי הכנסת, אנו עוברים להצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה לעובדת שיילודה אושפז), הצעה מס' פ/1485.

נואף מסאלחה: בבקשה, חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מוצע בהצעת החוק הזאת לאפשר לכל אם שתינוקה נזקק לאשפוז העולה על שבועיים במהלך חופשת הלידה להאריך את חופשת הלידה בארבעה שבועות.

נעמי בלומנטל: כמו-כן, הצעת החוק הזו מדברת על שינוי בפיצול של חופשת הלידה.

נעמי בלומנטל: היום יש מגבלות שאינן הגיוניות, משום שלא אחת נולדים פגים, והאם או ההורים צריכים להישאר זמן רב יותר ליד הרך הנולד.

נעמי בלומנטל: לכן יש בהצעה הזאת גם שינוי מבחינת חלוקת חופשת הלידה.

נעמי בלומנטל: ההצעה הזאת היא בשותפות עם שדולת הנשים בישראל.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: זו הצעת חוק יצירתית.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: הצבעה מס' 49 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה לעובדת שיילודה אושפז), התשנ"ז–1997, לדיון מוקדם בוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

דוד טל: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת דליה איציק יחד עם קולו של חבר הכנסת דוד טל.

דוד טל: 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, ועל כן הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה לעובדת שיילודה אושפז), התשנ"ז–1997, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל, תעבור לוועדה לקידום מעמד האשה.

דוד טל: הזוג), התשנ"ו–1996

דוד טל: אנחנו עוברים להצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – המשפט החל על יחסי ממון בין בני הזוג), התשנ"ו–1996, הצעה מס' פ/21, של חברת הכנסת ענת מאור.

דוד טל: בבקשה, חברת הכנסת מאור, הנמקה מהמקום.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק באה לאפשר, שדיני ישראל לגבי יחסי הממון בין בני זוג יגברו על דיני מקום מגוריהם או מקום חתונתם של בני זוג שעלו לישראל.

ענת מאור: כך תימנע אפליה נגד נשים בישראל, במקומות שבהם החוק מפלה נשים ביחסי ממון בין בני זוג.

ענת מאור: קיבלתי מהממשלה פנייה לעכב את הדיון בקידום החוק, ואני נענית לפנייה מאחר שהתברר לי שמינו ועדה ציבורית בראשות השופט חשין, שיש לי כל ההערכה לפועלו ולעבודתו.

ענת מאור: אנחנו נחכה להמלצות ונקדם את זה יחד עם הצעת חוק ממשלתית.

ענת מאור: כך יימנעו קיפוח ואפליה מנשים שסבלו מהמצב הנוכחי לאורך כל השנים.

ענת מאור: אין פה בעיות של שינוי כל יחסי הממון, ולכן אני מודה לממשלה שתמכה בהצעת החוק.

דוד טל: גברתי מבקשת לא להצביע על זה?

ענת מאור: לא.

ענת מאור: אני מבקשת להצביע על זה.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – המשפט החל על יחסי ממון בין בני הזוג) – העברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד טל: הצבעה מס' 50 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – המשפט החל על יחסי ממון בין בני הזוג), התשנ"ו–1996, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

דוד טל: שמונה בעד, אין מתנגדים ונמנע אחד.

דוד טל: הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד טל: התשנ"ז–1996

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק פרטית, מס' פ/993, של חברת הכנסת דליה איציק, הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – איזון משאבים בין בני זוג), תשנ"ז–1996.

דוד טל: הנמקה מהמקום.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד מלה טובה לחברתי, חברת הכנסת יעל דיין.

דליה איציק: אני רוצה לומר, שהיה פה כינוס מאוד מרשים, ויש רושם שגם חלק מחברי, חברי הכנסת הגברים, כפי שאמר לי חיים רמון, קצת מבוהלים.

ראובן ריבלין: אנחנו עזר כנגדכם.

דליה איציק: אתה יודע מה אומר על זה רש"י: זכה – עזר, לא זכה – כנגדו.

זאב בוים: זכה – עזר, לא זכה – עמור.

דוד טל: זכה עזר ויצמן, לא זכה – – –

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, התחייבתי בפני שר המשפטים, כמו חברתי חברת הכנסת ענת מאור, לעכב את הדיון עד שיבוא השופט חשין ויביא את דבריו הנבונים והחכמים בסוגיה הסבוכה והמורכבת, ביחסים בין בני זוג בסוגיית הממון.

דליה איציק: לכן, אני מבקשת שנצביע היום, והצעת החוק הזאת תעבור לטיפולה של חברת הכנסת יעל דיין, כיושבת-ראש הוועדה, אלא אם כן יבוא השופט חשין עם הצעותיו, ואנחנו נקבל אותן.

דליה איציק: כידוע לך, אדוני היושב-ראש, בדרך כלל לנשים יש פחות כספים, כך זה יוצא, והרבה פעמים, כאשר חלוקת הכספים נעשית מחדש, מי שיוצאת פחות נשכרת היא האשה.

דליה איציק: משום כך צריך להביא בחשבון פרמטרים נוספים, שמוסברים בהצעת החוק, ואני מבקשת שנצביע עליה.

דליה איציק: תודה רבה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – איזון משאבים בין בני זוג).

דוד טל: הצבעה מס' 51 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 7 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון – איזון משאבים בין בני זוג), התשנ"ז–1996, לדיון מוקדם בוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

דוד טל: שבעה בעד, מתנגד אחד ונמנע אחד.

דוד טל: הצעת החוק של חברת הכנסת דליה איציק תועבר לוועדה לקידום מעמד האשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, איך עבר החוק של – – –

דוד טל: אני לא הייתי כאן.

דוד טל: אני מבין שהקדימו אותו.

משה גפני: אני נמצא פה מהבוקר.

משה גפני: אני באתי להצבעה.

דוד טל: צר לי, לא ניהלתי את הישיבה ולכן לא אוכל לענות.

דוד טל: אני מניח שתוכל לקבל תשובות מסגן המזכיר.

משה גפני: אני חבר כנסת שנמצא פה כל הזמן.

משה גפני: מה זה בהסכמה?

משה גפני: אני לא מבין את זה.

משה גפני: זה לא יכול להיות.

משה גפני: צריכה להיות הסכמה של כולם.

ראובן ריבלין: אנחנו גם מסכימים שהוא כל הזמן נמצא פה.

תמר גוז'נסקי: אם יש דבר קריטי בשבילך – שב.

דוד טל: חבר הכנסת גפני, נאמר לי שנשאלה השאלה אם יש מי מבין היושבים באולם המליאה שמתנגד.

משה גפני: מותר לי ללכת לאכול?

משה גפני: אני יושב פה מהבוקר.

משה גפני: אני לא מבין את זה.

דוד טל: אני מציע שתבדוק את העניין הזה עם סגן המזכיר.

הצעת חוק-יסוד: (הצעת חבר הכנסת א' רובינשטיין)

דוד טל: אנחנו עוברים להצעת חוק פרטית, מס' פ/1522, של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, הצעת חוק-יסוד: שיווי זכויות האשה.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת רובינשטיין.

אמנון רובינשטיין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני רוצה לברך את חברת הכנסת יעל דיין ואת חברות הכנסת האחרות, חברות ועדת הכנסת למעמד האשה, על האירוע שהיה היום וגם על היבול המרשים של הצעות חוק, בכללן שני חוקים חשובים מאוד.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר, שספק רב בלבי אם יש הרבה פרלמנטים בעולם שבהם נחוג יום האשה הבין-לאומי במעשי חקיקה חשובים כמו אלה שקיבלנו, חלקם בקריאה שנייה ושלישית וחלקם בקריאה מוקדמת.

אמנון רובינשטיין: הצעת החוק שלי היא מסוג אחר.

אמנון רובינשטיין: אני מתייחס לאחד החוקים הראשונים שקיבלה הכנסת: חוק שוויון זכויות האשה, או כלשונו אז: חוק שיווי זכויות האשה, התשי"א–1951.

אמנון רובינשטיין: זהו אחד החוקים הקונסטיטוציוניים הראשונים שקיבלה הכנסת הראשונה.

אמנון רובינשטיין: הסעיף הראשון שבו ממצה את העיקר: "דין אחד יהיה לאשה ולאיש לכל פעולה משפטית; וכל הוראת חוק המפלה לרעה את האשה, באשר היא אשה, לכל פעולה משפטית – אין נוהגים לפיה".

אמנון רובינשטיין: על החוק הזה ועל הסעיף הזה אמר שופט בית-המשפט העליון, השופט זילברג, זיכרונו לברכה, שזהו חוק אידיאולוגי, מהפכני ומשנה סדרי חברה, ואכן זה נכון.

אמנון רובינשטיין: בשנת 1951 זה היה באמת דבר מהפכני.

אמנון רובינשטיין: אם כך, תשאלו: למה לי לחזור להצעת החוק הזאת?

אמנון רובינשטיין: למה לי לשריין את סעיף 1 ואת סעיף 2 בחוק שיווי זכויות האשה?

אמנון רובינשטיין: – מהסיבה הפשוטה, שסעיף 1 זה, שמדבר על אי-אפלייתה של האשה, הוא חוק רגיל, ואפשר לבטל אותו בחוק רגיל וברוב רגיל וברוב מקרי, ואילו אני מבקש להפוך אותו לחוק-יסוד, לחלק מהחוקה הכתובה של מדינת ישראל; לשים את החוק הזה באותה דרגה כמו חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק; למנוע מצב, שבו רוב כלשהו של הכנסת, רוב מקרי של הכנסת, יוכל בעתיד – אני מדגיש, בעתיד – לפגוע בדין שאין מפלים את האשה לרעה.

אמנון רובינשטיין: ומכיוון שהחוק הזה נתקבל בשעתו על-ידי הכנסת כולה, ללא חילוקי דעות, קיוויתי שהוראה כזאת, שמשריינת את סעיף 1, הסעיף האידיאולוגי הבסיסי הזה, תתקבל בהסכמה.

אמנון רובינשטיין: להפתעתי הרבה, ממשלת ישראל מתנגדת להצעת החוק הפשוטה, האלמנטרית והחיונית הזאת.

אמנון רובינשטיין: למה?

אמנון רובינשטיין: הייתי מבין אם היה כאן איזה עניין של חשש מהתנגשות על רקע של דת ומדינה, חופש הנישואין, כאילו רוצים להביא לכאן, רחמנא ליצלן, לנישואים אזרחיים.

אמנון רובינשטיין: לא שאני מתנגד לזה; אתם יודעים שאני תומך בכך, אבל זה לא כאן.

אמנון רובינשטיין: להיפך, חוק שיווי זכויות האשה קובע במפורש, שהוא לא בא לפגוע בדיני איסור והיתר לנישואין ולגירושין, לדאבוני, לאכזבתי; אבל אני מבקש לשריין רק את סעיפים 1 ו-2.

אמנון רובינשטיין: איזו עילה יש לממשלה להתנגד לדבר אלמנטרי כזה, שקובע שבמערכת החוקים החוקתיים של מדינת ישראל, על משקל חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, יהיה דין שווה לגבר ולאשה?

אמנון רובינשטיין: זה פשוט נשגב מבינתי.

אמנון רובינשטיין: יש כאלה שאולי יאמרו: זה מובן מאליו.

אמנון רובינשטיין: לא, זה לא מובן מאליו, בשום פנים ואופן.

אמנון רובינשטיין: כל הרעיון של חוקי-היסוד הוא, שאתה משריין דברים מובנים מאליהם, לאותם ימים שבהם יימצא רוב מקרי של הכנסת שזה לא יהיה לו מובן מאליו.

אמנון רובינשטיין: כשאנחנו מדברים על כבוד האדם וחירותו, מובן מאליו שהכנסת מכבדת את האדם וחירותו.

אמנון רובינשטיין: למה בכל זאת קיבלו את החוק?

אמנון רובינשטיין: למה זה הפך לחוק משמעותי?

אמנון רובינשטיין: למה הוא מופעל בבתי-המשפט?

אמנון רובינשטיין: למה הוא הפך למודל לחינוך בבתי-הספר?

אמנון רובינשטיין: למה המונח "כבוד האדם וחירותו", מאז הכנסנו אותו לחוק-יסוד, הפך כל כך נפוץ?

אמנון רובינשטיין: – משום שאנחנו שריינו את המובן מאליו.

אמנון רובינשטיין: אבל, אנחנו יודעים מתוך ההיסטוריה של מדינות אחרות, של פרלמנטים אחרים, שדברים מובנים מאליהם לא מובנים מאליהם בכנסות עתידיות, ואגב, לפעמים לא בזדון, לפעמים בשוגג, לפעמים מתוך איזו מחשבה שהחריג מצדיק כאן את התערבות הכנסת.

אמנון רובינשטיין: ואנחנו רוצים לומר, שלשוויון הזכויות של ציבור הנשים בישראל יש מעמד חוקתי, כמו כל העקרונות האחרים הנמצאים על ספר, דהיינו בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

אמנון רובינשטיין: ובכוונה לא ניסחתי זאת מחדש, בכוונה לקחתי את חוק שיווי זכויות האשה, משום שהוא חוק שנתקבל בקונסנסוס בכנסת הראשונה.

אמנון רובינשטיין: כמובן, לקראת הקריאה הראשונה אפשר יהיה לשנות את ניסוחו ולהתאימו למציאות המודרנית, וגם להשתמש בטרמינולוגיה מודרנית.

אמנון רובינשטיין: לכן אני מעלה זאת כאן.

אמנון רובינשטיין: על-פי המוסכם עם הממשלה, לא תהיה תשובת שר ולא תהיה הצבעה היום, אבל אני מקווה, שעד היום שבו תינתן תשובת השר ועד יום ההצבעה לעתיד לבוא, הממשלה תשנה את עמדתה ותבוא לקראת אותו דבר מובן מאליו, שאת זכויות האשה משריינים בחוק.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

ענת מאור: מותר לשאול את חבר הכנסת רובינשטיין שאלה?

דוד טל: אם זה בקצרה, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, תודה.

ענת מאור: חבר הכנסת רובינשטיין, הצעת החוק נראית לי חשובה ביותר, וגם ההיגיון מחייב שזה יהיה חוק-יסוד.

ענת מאור: שאלתי היא: האם שקלת לשלב זאת בתוך חוק-יסוד: זכויות חברתיות, שכבר עבר קריאה ראשונה?

ענת מאור: לא זה שמנסים להריץ עכשיו, אלא החוק שכבר עבר.

אמנון רובינשטיין: לא, חברת הכנסת ענת מאור, יש הבחנה.

אמנון רובינשטיין: חוק-יסוד: זכויות חברתיות עוסק בזכויות ציבוריות כלליות.

אמנון רובינשטיין: כאן אנחנו עוסקים בעקרון השוויון, שדרך אגב, נמצא היום בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

אמנון רובינשטיין: אנחנו רוצים להחיל אותו גם על העיקרון הזה של שוויון זכויות בין גבר לאשה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: (עובד עצמאי), התשנ"ח–1998

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 4) (עובד עצמאי), של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

דוד טל: חברת הכנסת נעמי בלומנטל תעלה ותבוא ותציג את ההצעה.

משה גפני: אני מבקש הודעה.

דוד טל: בבקשה, בקצרה.

דוד טל: הזמן קצר והמלאכה מרובה, והעובדים דוחקים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי.

משה גפני: עלתה קודם הצעת חוק של חברת הכנסת נעמי חזן.

משה גפני: אני הייתי פה כל היום, ושינו את סדר-היום, וכתוצאה משינוי בסדר-היום לא באתי להצביע.

משה גפני: רציתי להצביע נגד.

משה גפני: מעבר לעובדה הזאת, הכנסת החליטה להעביר את הצעת החוק שלה לוועדה לקידום מעמד האשה, שעה שאין לזה שום שייכות לוועדה הזאת.

משה גפני: זה שייך לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

משה גפני: אין לי אף לא אפשרות – ואני יושב פה כל היום – על-פי תקנון הכנסת, לומר שזה צריך להידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שהיא הוועדה הרלוונטית.

משה גפני: מדובר בהצעת חוק המדברת על ידוע בציבור, על דיני נזיקין.

משה גפני: מה זה קשור לוועדה לקידום מעמד האשה?

משה גפני: לא מדובר על אשה, לא מדובר על קידום מעמד, לא מדובר על דבר שקשור לוועדה לקידום מעמד האשה.

תמר גוז'נסקי: אבל היתה החלטה, זה כבר עבר – – –

משה גפני: מדובר על דיני נזיקין, על ידוע בציבור – בן זוגו, או ידוע בציבור – וזה קשור – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

דוד טל: חברת הכנסת גוז'נסקי, רק שנייה.

משה גפני: לא, חברת הכנסת גוז'נסקי, אמרו שזה עבר לוועדה לקידום מעמד האשה.

ענת מאור: – – – להחליט בין שתי הוועדות.

תמר גוז'נסקי: – – –

דוד טל: חבר הכנסת גפני, בכל מקרה אדוני יוכל לפנות לוועדת הכנסת, גם אם זה לא עבר לוועדת הכנסת.

משה גפני: אבל חברת הכנסת גוז'נסקי אומרת שזה עבר לוועדת הכנסת.

תמר גוז'נסקי: – – –

דוד טל: אדוני יכול לפנות לוועדת הכנסת בין שזה עבר לוועדת הכנסת ובין שזה לא עבר לוועדת הכנסת, ובא שלום על העולם.

דוד טל: תודה.

תמר גוז'נסקי: – – –

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: גברתי חברת הכנסת בלומנטל, בבקשה.

דוד טל: מדובר בהצעת חוק דמי מחלה.

נעמי בלומנטל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להודות גם על חוקים קודמים שהוגשו במשך היום – יום האשה הבין-לאומי – על תמיכת הממשלה בחוקים, ולהודות במיוחד לשר העבודה והרווחה, חבר הכנסת אלי ישי.

נעמי בלומנטל: חוק נוסף שאני מביאה כאן הפעם הוא חוק שמדבר על דמי מחלה בגין היעדרות בשל מחלת ילד – לבן זוג של עובד עצמאי, ואני אפרש.

נעמי בלומנטל: על-פי המצב החוקי שקיים היום, הורה שבן זוגו הינו עובד עצמאי, ימי המחלה שהוא נוטל בגין מחלת ילדיו אינם נחשבים כימי מחלה.

נעמי בלומנטל: זה נשמע אבסורדי, אבל כך זה היה עד עכשיו בחוק.

נעמי בלומנטל: בעיני, זו הצעת חוק צודקת, היא מתקנת מצב שקיים היום, שהוא מצב בלתי צודק.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, גברתי.

דוד טל: חברי הכנסת, מי שרוצה לשאת דברים מעל הדוכן מתבקש לאשרר את ההשתתפות.

דוד טל: חבר הכנסת רחבעם זאבי – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח סלים – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון נמצא.

דוד טל: אדוני רוצה לדבר?

דוד טל: הוא מוותר.

דוד טל: חבר הכנסת אברהם שוחט – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת ראובן ריבלין.

ראובן ריבלין: מוותר.

דוד טל: מוותר לטובת השעה, וחבר הכנסת שבח וייס בוודאי מוותר, וחבר הכנסת אחמד סעד לא נמצא.

דוד טל: אשר על כן, נותרה לנו כחצי דקה כדי שיעבור פרק זמן מתאים עד ההצבעה.

דוד טל: אדוני רוצה לומר משהו?

אליהו ישי: לא.

דוד טל: לא רוצה לומר משהו.

דוד טל: אם כן, חברי הכנסת, ניגש להצבעה על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 4) (עובד עצמאי), התשנ"ח–1998, של חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

דוד טל: חברי הכנסת, אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 52 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 4) (עובד עצמאי), התשנ"ח–1998, לוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

דוד טל: אם כן, עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אני קובע, שהצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 4) (עובד עצמאי), של חברת הכנסת נעמי בלומנטל, תעבור לוועדת העבודה והרווחה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 18) (היעדרות מעבודה בשל היריון), התשנ"ח–1998, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת.

דוד טל: תציג את החוק חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

דוד טל: בבקשה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להציג בקריאה ראשונה את הצעת חוק עבודת נשים, שעוסק בהיעדרות מהעבודה בשל היריון.

תמר גוז'נסקי: חוק עבודת נשים קובע בסעיף 7(ה), שניתן להיעדר מהעבודה לצורך בדיקות שגרתיות שקשורות בהיריון.

תמר גוז'נסקי: אבל, הסעיף קובע היום, שאת האישור ניתן לקבל רק בתחנות לבריאות המשפחה.

תמר גוז'נסקי: בתוקף השינויים שחלו בשנים האחרונות, נשים רבות עושות את הבדיקות האלה לא בתחנות, ויש בדיקות שהתחנות לא מבצעות כלל, וממילא צריך להגיע לקופת-חולים.

תמר גוז'נסקי: לכן, ההצעה היא שעל האישור יוכל להיות חתום גם רופא נשים, ויש פה הגדרה מי זה רופא הנשים שיהיה מותר לו לחתום על אותו טופס.

תמר גוז'נסקי: הדבר הזה חשוב מאוד לנשים הרות עובדות, שיוכלו להיעדר מהעבודה ולבצע את הבדיקות שהן כל כך חשובות לבריאות האשה ולבריאות היילוד.

תמר גוז'נסקי: תודה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חברי הכנסת סאלח סלים, אברהם שוחט; חבר הכנסת בני אלון – מוותר, חבר הכנסת עזמי בשארה – איננו באולם.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מוותר.

דוד טל: מוותר.

דוד טל: יש מישהו מהנוכחים שרוצה לדבר?

דוד טל: לא.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 18) (היעדרות מעבודה בשל היריון), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: אפשר להצביע.

תמר גוז'נסקי: לוועדת העבודה והרווחה.

תמר גוז'נסקי: הצבעה מס' 53 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 18) (היעדרות מעבודה בשל היריון), התשנ"ח–1998, לוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

דוד טל: אם כן, עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: אני קובע, שהצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 18) (היעדרות מעבודה בשל היריון), התשנ"ח–1998, של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי וקבוצת חברי הכנסת, תועבר לוועדת העבודה והרווחה.

דוד טל: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת-חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 25), התשנ"ח–1998, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד טל: יציג את החוק חבר הכנסת ראובן ריבלין בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אף שבוועדת החוקה, חוק ומשפט הייתי מבין חברי הכנסת שהסתייגו עקרונית מחוק זה, הנני מתכבד בשם יושב-ראש הוועדה, אשר לא נמצא כאן, ויושב-ראש ועדת המשנה שחלה, חבר הכנסת והשר לשעבר משה שחל – ואנחנו מאחלים לו רפואה שלמה – להציג את החוק.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שלבנו, חברי הכנסת בוועדת החוקה, חוק ומשפט, לא היה שלם עם תיקון זה, שכן חשבנו לתומנו, שחוק השלוחות, חוק המועצה להשכלה הגבוהה, תיקן וסידר את כל מה שכרוך בנושא של השתלמות סטודנטים שסיימו לימודיהם בשלוחה של אוניברסיטה מוכרת בחוץ-לארץ.

ראובן ריבלין: חוק זה נקרא בפי הוועדה "חוק מנצ'סטר", משום שהוא נוגע לשלוחה מיוחדת אחת של אוניברסיטה הפועלת בישראל.

ראובן ריבלין: סעיף 25 לחוק לשכת עורכי-הדין קובע רשימה של אנשים הזכאים להיחשב כבעלי השכלה משפטית גבוהה לעניין סעיף 24 לחוק, תנאי אשר בהצטרפו לסיום תקופת ההתמחות ולעמידה בבחינות לשכת עורכי-הדין – מהווים תנאי לקבלת רשיון לעריכת-דין.

ראובן ריבלין: ברשימת האנשים הזכאים להיות מוכרים כבעלי השכלה משפטית לעניין חוק זה מופיע בסעיף 25(2) "בוגר בלימודי משפט במוסד בחוץ-לארץ שהוכר על-ידי האוניברסיטה העברית".

ראובן ריבלין: עם חקיקת חוק השלוחות – חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 11), התשנ"ח–1998 – הכיר המחוקק בתואר שניתן על-ידי שלוחה בישראל של מוסד להשכלה גבוהה בחוץ-לארץ, בהתמלא תנאים מסוימים הקבועים בחוק, כתואר שניתן על-ידי מוסד האם.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל מכירה במספר רב של אוניברסיטאות בחוץ-לארץ המעניקות השכלה משפטית גבוהה, כגון אוניברסיטאות בהונגריה, באוקראינה, באיטליה, באנגליה ועוד, ומאפשרת לבוגריהן לגשת לבחינות בדיני ישראל מטעם לשכת עורכי-הדין, ולאחר הבחינות להתחיל בהתמחות במשפטים בארץ, ולימים, לאחר מעבר הבחינות, לשמש כעורכי-דין בעלי רשיון על-פי חוק לשכת עורכי-הדין.

ראובן ריבלין: עם חקיקת חוק השלוחות, נראה בעליל כי דין השלוחה כדין מוסד האם, ועל כן יש להכיר בתואר שניתן על-ידי שלוחה בישראל כתואר מוכר במוסד האם לכל דבר ועניין.

ראובן ריבלין: דא עקא, נוצר ספק אם התיקון בחוק השלוחות הינו חד-משמעי ומחייב את האוניברסיטה העברית להכיר גם בשלוחה.

ראובן ריבלין: עלי לומר, ידידי הטובים, שרוב חברי הכנסת בוועדת החוקה, חוק ומשפט סברו, שאין צורך באשרור נוסף, משום שהאוניברסיטה מחויבת על-פי חוק זה לעשות את המובן מאליו.

ראובן ריבלין: לצערנו הרב, נתקלנו בסירוב של האוניברסיטה העברית, ורקטור האוניברסיטה הופיע בפנינו ואף הביע, כמושכל למשפטים, כפרופסור למשפטים, את חוות דעתו, שאין היועץ המשפטי לממשלה צודק כאשר הוא קובע שהאוניברסיטה מחויבת לתת אותה הזדמנות לתלמידים שגמרו כאן בשלוחה, כאילו סיימו את לימודיהם באוניברסיטת האם בחוץ-לארץ.

ראובן ריבלין: ומכיוון שנוצר ספק אם תיקון בחוק השלוחות הינו חד-משמעי, ואם הוא באמת מחייב את האוניברסיטה להכיר גם בשלוחה, הסכימה הממשלה להותיר את הצעת החוק הממשלתית על כנה בשינויים המחויבים, והצעת חוק זו באה להסיר ספק ולהכיר, לצורך חוק לשכת עורכי-הדין, בשלוחה הפועלת בישראל על-פי רשיון מאת המועצה להשכלה גבוהה, לרבות בשלוחה שפעלה בישראל לפני התיקון בחוק השלוחות, ואשר קיבלה רשיון פעולה זמני מאת המועצה להשכלה גבוהה, ולראות את תאריה כתארים הניתנים על-ידי אוניברסיטת האם לכל דבר ועניין, לרבות חוק לשכת עורכי-הדין.

ראובן ריבלין: זאת על מנת לאפשר לתלמידים אלה לגשת לבחינות לשכת עורכי-הדין בדיני ישראל, להמשיך בהתמחות במשפטים בישראל, ובסופה של הדרך לגשת לבחינות ההסמכה של לשכת עורכי-הדין ולהיות מוסמכים כעורכי-דין.

ראובן ריבלין: ראוי להדגיש, כי בישראל כבר לומדים כמה מאות סטודנטים כאלה, והאינטרס הלאומי הישראלי הוא, כי סטודנטים אלה ילמדו בישראל ולא ייאלצו להרחיק למדינות הים כדי לרכוש השכלה משפטית בארצות נכר.

ראובן ריבלין: אנחנו יודעים שחוק זה בא לתקן את העוול שעלול היה להיגרם לסטודנטים אשר ביקשו השכלה וידעו שהם לומדים משפטים על מנת להיות עורכי-דין, ולבם הרחום והחנון של חברי הכנסת דאג שמא תיפול חלילה איזו שערה משערות השכלתם ארצה והם לא יוכלו לממש אותה הבטחה שניתנה להם.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת טל אפילו שכנע אותי לסגת מכל הסתייגויותי, אף שאיננו שמחים ואיננו אוהבים חוקים שהם מיוחדים לעניין מסוים, וחוק זה יכול להיות שיצטרך להביא בעקבותיו חוקים נוספים לגבי אותם תלמידים שלומדים בארץ מקצוע כלשהו, שלאחר מכן יצטרך לקבל רשיון מאיזה מוסד בארץ.

ראובן ריבלין: למרות כל ההסתייגויות האלה, ומתוך דאגה ועל מנת להסיר ספק מלב תלמידים שלמדו בארץ וקיבלו כדין ובדין את השכלתם ואת היכולת שלהם להמשיך ולהתמודד במאבקם לקבל רשיון עורך-דין, אנחנו מגישים את ההצעה הזאת לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אני אישית מסיר את הסתייגותי, אדוני.

דוד טל: אני מודה לך מאוד, אדוני.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות.

דוד טל: חבר הכנסת אלון, אתה מוריד את ההסתייגות?

בנימין אלון: לא.

דוד טל: אתה רוצה לנמק, בבקשה.

דוד טל: הסתייגות לשם החוק.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לי הרבה מה לומר, ואמרתי גם בוועדה.

בנימין אלון: חברי הכנסת שנמצאים כאן ולא היו בדיוני הוועדה אינם מכירים את הפרטים.

בנימין אלון: אני חושב שזה חוק שפוגע בחקיקה.

בנימין אלון: חוק מיותר, כך אמרו אנשי משרד המשפטים בעצמם כאשר הגישו אותו, אפילו חוק מזיק, והוא חוק לגופו של מוסד, ואני מביע את מורת-רוחי מהחקיקה.

בנימין אלון: אני אתנגד בהצבעה.

בנימין אלון: לא אפרט כאן יותר, כי אינני חושב שחברי כנסת שלא היו נוכחים בכל השלבים יודעים את הפרטים.

בנימין אלון: אני בכל אופן מתנגד לחוק הזה.

בנימין אלון: תודה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות לשם החוק של חבר הכנסת בנימין אלון.

דוד טל: אתן לו את הזמן כדי שיגיע בזמן למקום מושבו.

בנימין אלון: אני מסיר את ההסתייגויות.

דוד טל: מסיר?

דוד טל: אז ברוך השם אנחנו מצביעים כרגע על שם החוק כהצעת הוועדה.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 54 בעד שם החוק – 7 נגד – 1 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

דוד טל: אני קובע ששם החוק כהצעת הוועדה התקבל.

ראובן ריבלין: אני ביקשתי לקרוא לחוק במקום "חוק מנצ'סטר", "חוק שניידר", שזה השוער של "מנצ'סטר יונייטד".

דוד טל: זה נרשם לנו.

דוד טל: חבר הכנסת דדי צוקר לא נמצא.

דוד טל: ההסתייגות לסעיף 1 של חבר הכנסת בנימין אלון, אדוני מוריד אותה?

בנימין אלון: כן.

דוד טל: אם כן, אנחנו מצביעים על סעיף 1 כהצעת הוועדה.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 55 בעד סעיף 1 – 7 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

דוד טל: סעיף 1 כהצעת הוועדה התקבל.

דוד טל: לסעיפים 2 ו-3 אין הסתייגויות.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 2 ו-3, לפי נוסח הוועדה.

דוד טל: הצבעה מס' 56 בעד סעיפים 3-2 – 8 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 3-2 נתקבלו.

דוד טל: אני קובע שסעיפים 2 ו-3 התקבלו לפי נוסח הוועדה.

דוד טל: החוק עבר בקריאה שנייה.

דוד טל: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מבקש להוסיף את שמי להצבעה הקודמת.

דוד טל: אני מבקש להוסיף את חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה להצבעה.

ראובן ריבלין: תשאל את עצמך אם להעביר את זה לקריאה שלישית.

דוד טל: שאלתי את עצמי וקיבלתי תשובה חיובית, ואנחנו עוברים לקריאה שלישית לחוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 25), התשנ"ח–1998.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 57 בעד החוק – 10 נגד – 1 נמנעים – אין חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 25), התשנ"ח–1998, נתקבל.

דוד טל: אני קובע שחוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 25), התשנ"ח–1998, התקבל.

דוד טל: תודה רבה, חברי הכנסת.

דוד טל: התשנ"ח–1998

דוד טל: אנחנו עוברים לדיון הבא בהצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה.

דוד טל: יציג את החוק השר אליהו ישי.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה, לטובת השעה, לומר שאני חוזר על דברי שנאמרו בשבוע שעבר בעניין הצעת החוק הזו, ולכן אחסוך את הקריאה מחדש של הצעת חוק שהייה שלא כדין.

אליהו ישי: לא צריך לקרוא.

דוד טל: בגלל הצלצול?

סאלח סלים: היה צלצול להצבעה.

דוד טל: היה צלצול להצבעה כבר קודם.

דוד טל: אנחנו נעבור על רשימת הדוברים.

דוד טל: יש מישהו מהדוברים שרוצה לדבר?

סאלח סלים: בטח.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח סלים, בבקשה.

ראובן ריבלין: – – –

סאלח סלים: לקואליציה יש רוב, מה אתם רוצים?

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין מה זה.

סאלח סלים: זה חלק מהוויכוח שלי.

נעמי בלומנטל: טעבאן.

סאלח סלים: אינתי טעבאנה, אני לא טעבאן.

דוד טל: בגלל השעה המאוחרת, אני קובע שכל דובר שיעלה ידבר רק שתי דקות.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח סלים מתחיל.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אף שאני יכול להסכים שזו שעה מאוחרת, בשבילי זו עוד שעה מוקדמת, אבל החוק הזה, לפי דעתי, הוא כל כך חשוב, אז בואו נדבר עליו ברגיעה, אפילו שאנחנו פוליטיקאים; נדבר גם על התועלת וגם על הנזק שבו.

סאלח סלים: על מה מדובר בחוק הזה?

ראובן ריבלין: – – –

סאלח סלים: רגע, רגע, חבר הכנסת ריבלין, אתה בוויכוח – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אני מבקש לא להפריע לחבר הכנסת סאלח סלים.

דוד טל: בתום שתי דקות אני מפסיק.

דוד טל: בבקשה.

סאלח סלים: אבל זה לא באשמתי, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: זה נכון, אבל תמשיך.

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: חברי הכנסת, אני שב ואומר, מי שלא אשרר את השם שלו כאן, אני אדלג עליו.

דוד טל: בבקשה.

סאלח סלים: על מה מדבר החוק הזה?

סאלח סלים: אם מישהו מהשטחים הכבושים הפלסטיניים, מהשכנים שלנו, שמדינת ישראל הולכת לעשות שלום אתם, נתפס כשהוא פה בלי אישור, מעמידים אותו למשפט, ומעמידים למשפט גם את זה שהוא עבד אצלו.

סאלח סלים: אני בעד סדר.

ראובן ריבלין: – – –

זאב בוים: גם בשווייץ זה ככה.

ראובן ריבלין: מה אתה מוחה?

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת בוים, בואו נאפשר לו לסיים.

דוד טל: זמנו תם, ואתם גזלתם מזמנו.

ראובן ריבלין: הוא שואל ואנחנו עונים לו.

דוד טל: לא, לא, הוא ישאל שאלה רטורית, ואתה לא תשיב לו, אדוני.

סאלח סלים: חברי חברי הכנסת, נוסף על העניין הלאומי, ונוסף על העניין הלאומני, ונוסף על העניין הפוליטי, הרי בואו נסכם, כשלי טוב ולשכן שלי לא טוב, אז גם לי לא יהיה טוב.

סאלח סלים: לכן יש בישראל עובדים זרים.

סאלח סלים: מדברים על 250,000-200,000, חלק נמצאים באופן רשמי וחלק לא.

זאב בוים: מגרשים אותם.

סאלח סלים: לא מגרשים אף אחד.

סאלח סלים: טובת מדינת ישראל, לפי דעתי, אומרת, שהשכנים שמדינת ישראל כבשה אותם ושרפה את האדמה מתחת לרגליהם, שהם יעבדו ותהיה להם פרנסה, כי אם אין להם פרנסה ויש להם עוצר ויש להם רעב, אז הם יפנו לעבודות אחרות, הם יפנו לדברים אחרים.

ראובן ריבלין: למה מדינת ישראל כבשה אותם?

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אני מבקש מאוד.

סאלח סלים: לכן, כמה שיש בזה פוליטיקה, אבל אתם, חברי הליכוד או חברי הקואליציה, אם הייתם באמת מעוניינים ברווחה ובשקט של העם היהודי, הייתם מסכימים שהעם הפלסטיני, שהוא שכן שלנו, שיעבדו פה, כי אם הם לא יעבדו ולא תהיה להם פרנסה אז הם יתחילו לגנוב ויתחילו לעשות פיגועים ויתחילו לעשות כל מיני דברים.

זאב בוים: מישהו מדבר על זה שהם לא יעבדו?

דוד טל: אני מודה לך מאוד, תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה, שתי דקות.

דוד טל: אף לא הפרעה אחת, בבקשה, מהאגף השמאלי.

ראובן ריבלין: במלחמת ששת הימים תקפנו וכבשנו.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, בתום הדיון יהיה לך זמן להתווכח אתו.

זאב בוים: מי אמר שלא רוצים שהם יעבדו?

דוד טל: חבר הכנסת בוים, אדוני רוצה שאנחנו נישאר כאן עד אחת בלילה היום?

דוד טל: אני יכול לעשות את זה בכיף.

דוד טל: אני נהנה מהעבודה שלי כאן מלמעלה.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם אני הייתי רוצה לחסוך מזמנם של חברי הכנסת, אלמלא הגיעה לידיעתי חדשה מאוד מסעירה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הערב, קרוב לשעה 19:00, היו יריות לעבר רכב של פועלים פלסטינים שהיו בדרכם הביתה, שלושה מהנוסעים נרצחו ותשעה פצועים קשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה נעשה במצב הזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להתיר להם לשהות פה עם פחות מחסומים, פחות חיילי צה"ל ופחות רציחות – לא נותנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מבקשים מאתנו לאשר חוק שמכביד את העונשים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לאפשר להם ללכת ולבוא כמו בני אדם ולעבוד לפרנסתם – בהרבה מקרים לא נותנים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש פה מדיניות שצריך לשנות אותה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני כבר שלחתי מברק לשר הביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדיניות של יד קלה על ההדק חייבת להיפסק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדיניות שכאילו דמם של פלסטינים הוא זול יותר או מצריך מין אמתלה כזאת, ולא עושים יותר שום דבר, חייבת להיפסק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שאנשים שעוברים לתומם ברכב את המחסום יירו כולם עד האחרון שבהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ומה הטענה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חשדנו שאולי רצו לדרוס מישהו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מעידים שם שלא היתה שום דריסה, שלא היה שום ניסיון כזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרכב עבר במחסום בקלות ובאטיות, כפי שכולם עוברים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שצריך, גם בשעה מאוחרת כזאת, לתת את הדעת לא רק על החוק ועל העונשים האלה, אלא גם על המדיניות כולה, ובזה נצא נשכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: אדוני השר רוצה להשיב?

אליהו ישי: לא.

דוד טל: לא רוצה להשיב.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה.

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 58 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

דוד טל: בעד – 9, נגד – 5, אין נמנעים.

דוד טל: הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 3), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה, תועבר לוועדת הפנים.

תמר גוז'נסקי: ועדת העבודה מאז ומתמיד.

בנימין אלון: ועדת הפנים.

צבי הנדל: ועדת החוקה.

דוד טל: חברי הכנסת, למה לריב בשעה כזאת.

דוד טל: נעביר את זה לוועדת הכנסת, והיא אשר תחליט.

דוד טל: תודה.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 22), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה.

דוד טל: יציג את הצעת החוק כבוד שר העבודה והרווחה.

דוד טל: רשימת הדוברים לאחר מכן.

דוד טל: מי שרוצה לאשרר, יאשרר.

דוד טל: אם לא מאשררים בדקות הקרובות, אני סוגר את הרשימה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהצעת חוק זו שבעה תיקונים לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995.

אליהו ישי: שלושה מבין התיקונים המוצעים הם טכניים במהותם: סעיפים 1 ו-7 להצעת החוק באים לתקן טעויות ניסוח שנפלו בנוסח המשולב משנת 1995.

אליהו ישי: תיקון נוסף מתייחס לסעיף 57א לחוק, שהתקבל בשנת 1996.

אליהו ישי: סעיף זה מאפשר תשלום דמי לידה גם ל"אם המיועדת" וגם ל"אם היולדת" – חוק ההסכמים לנשיאת עוברים.

אליהו ישי: בנוסח הסעיף נשמטו המלים "אם מיועדת", ומוצע לתקן טעות זו.

אליהו ישי: התיקונים שבסעיפים 4 ו-5 להצעת החוק נוגעים לביטוח אבטלה.

אליהו ישי: התיקון הראשון נוגע לתקופת האכשרה המזכה בדמי אבטלה.

אליהו ישי: תקופת אכשרה הינה תקופה שבעדה זכאי עובד לשכר מאת מעבידו ואשר בעדה שולמו דמי ביטוח אבטלה.

אליהו ישי: לפיכך, ימי מחלה שבעדם העובד זכאי לשכר מאת המעביד נכללים בתקופת האכשרה המזכה בדמי אבטלה.

אליהו ישי: ואולם אם ביטח המעביד את העובד בביטוח דמי מחלה בקופת גמל, העובד לא זכאי לתשלום ממעבידו בימי מחלתו.

אליהו ישי: כמו-כן, סעיף 161(ג) לחוק קובע, כי נוסף על תקופת עבודה שבעדה שולמו דמי ביטוח אבטלה, תוכרנה כתקופות אכשרה גם תקופות שבעדן לא שולמו דמי ביטוח, כגון: ימי אבל וימי שירות סדיר ומילואים בצה"ל.

אליהו ישי: מוצע להוסיף על תקופות אלה גם תקופת "חופשת מחלה".

אליהו ישי: תיקון זה ישווה את מעמדו של העובד הזכאי לדמי מחלה מקופת גמל בימי מחלתו למעמדו של העובד הזכאי לשכר ממעבידו בתקופת מחלתו.

אליהו ישי: בתיקון השני, בפרק "ביטוח אבטלה", מוצע לבטל את סעיף 169 לחוק, הקובע סכום מרבי בשיעור של עד 150% מהשכר הממוצע כסכום דמי האבטלה שלו זכאים בני זוג הזכאים לדמי אבטלה בעד אותה תקופה.

אליהו ישי: הוראה זו נקבעה בשנת 1973.

אליהו ישי: אז קיבלו מרבית הזכאים לדמי אבטלה סכום שלא עלה על 75% מהשכר הממוצע.

אליהו ישי: ואולם בשנת 1994 הועלתה תקרת ההכנסה משלוש פעמים לארבע פעמים השכר הממוצע.

אליהו ישי: בעקבות העלאת התקרה עשוי אחד מבני הזוג להיות זכאי לדמי אבטלה בסכום העולה על 150% השכר הממוצע, ואולם לפי הוראת סעיף 169 לחוק, אם גם בן הזוג השני מובטל, יהיו שני בני הזוג זכאים לדמי אבטלה בסכום נמוך מזה ששולם לאחד מהם בטרם הפך גם בן זוגו למובטל.

אליהו ישי: מוצע לפיכך לבטל את ההוראה שבסעיף 169.

אליהו ישי: בסעיף 6 להצעת החוק מדובר בהארכת תוקף הוראת השעה שבסעיף 237 לחוק שבפרק "ביטוח סיעוד".

אליהו ישי: סעיף זה קובע, כי המוסד יקצה מדי שנה עד 10% מאומדן גביית דמי ביטוח סיעוד לפיתוח שירותים קהילתיים למוגבלים ולפיתוח שירותים הניתנים במוסדות סיעודיים.

אליהו ישי: עוד קובע סעיף זה, כי עד 15% מאומדן הגבייה של דמי ביטוח סיעוד יוקצו למימון החזקה שוטפת של מספר האנשים שנוספו למוסדות סיעוד.

אליהו ישי: מוצע להאריך את תוקפה של הוראה זו עד ליום 31 בדצמבר 1999.

אליהו ישי: התיקון המוצע בסעיף 2 להצעת החוק הפך למיותר, שכן תיקון זה התקבל לפני כשבוע כחלק מהצעת חוק פרטית שאושרה בקריאה שנייה ושלישית.

אליהו ישי: אני מציע לתמוך בהצעת החוק ובהעברתה לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת שבח וייס – לא נמצא.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי מוותרת?

תמר גוז'נסקי: כן.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד סעד – לא נמצא.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 22), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה.

דוד טל: בהנחה שהחוק יעבור, הוא יועבר לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

דוד טל: מי בעד ומי נגד – אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 59 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 22), התשנ"ח–1998, לוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

דוד טל: אם כן, עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: אני קובע שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 22), התשנ"ח–1998, תועבר לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשאילתות ותשובות של שר העבודה והרווחה.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה יעלה ויבוא וישיב לנו על השאילתות הבאות.

דוד טל: חבר הכנסת ח' דיין שאל את שר העבודה והרווחה ביום כ"ו בחשוון התשנ"ח (26 בנובמבר 1997): אנו מתבשרים, כי יש עלייה של 1.3% באבטלה, המגיעה לשיא של 150,000 דורשי עבודה באוקטובר.

דוד טל: רצוני לשאול: 1.

דוד טל: האם המצב ידוע למשרדך?

דוד טל: 2.

דוד טל: מה יעשה משרדך כדי שהגידול באבטלה יפחת?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: כן.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: הסיבות לאבטלה הן בעיקרן כלכליות, ולפיכך צמצום האבטלה מחייב הנעת כלים כלכליים שעיקרם בידי משרד האוצר ובנק ישראל.

אליהו ישי: משרדי מסייע במישור של עזרה למובטלים על-ידי גישור למקומות תעסוקה שבנמצא ועל-ידי הכשרת כוח-אדם בדרכים שונות.

אליהו ישי: בהקשר זה החל להתבצע לאחרונה פרויקט מפנ"ה – מדיניות פעילה נגד האבטלה – שהינו פרויקט בין-משרדי, ובמסגרתו מסייעים נקודתית לקבוצת יישובים מוכי אבטלה.

אליהו ישי: המשימה הגדולה שעל סדר-יומי, אשר מחייבת את כולנו – וזו גם התשובה – היא: צמצום מספר הפועלים הזרים בארץ למינימום.

אליהו ישי: חבר הכנסת ש' בן-עמי שאל את שר העבודה והרווחה ביום כ"ה בכסליו התשנ"ח (24 בדצמבר 1997): בהצעות עבודה רבות בלשכת התעסוקה מצוינות מגבלות גיל למועמדים, כך גם במודעות "דרושים" בעיתונים.

אליהו ישי: מהכתבה המצורפת עולה, כי לשכת התעסוקה מתאימה עצמה לנורמה הזו במקום להילחם בה, על אף חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, ובעידן שבו מדובר על קריירות מצטרפות.

אליהו ישי: רצוני לשאול: האם קיימת מדיניות של המשרד כלפי תופעה זו, מה היא, ומה הן דרכי האכיפה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) משרדנו מודע לבעייתיות הנובעת ממצבים של העדפת מעסיקים את העובדים הצעירים יותר.

אליהו ישי: מצב זה מנוגד למדיניות המעוגנת בחוק שירות התעסוקה, סעיף 42א, שלפיה בשליחה לעבודה אין להפלות אדם לרעה בשל גילו, מינו, גזעו, דתו וכיו"ב.

אליהו ישי: ואולם בחוק זה, סעיף 42ב, נקבע גם, כי "אין רואים הפליה כאשר אופיו או מהותו של התפקיד – – – מונעים שליחתו או קבלתו של אדם לעבודה הנדונה".

אליהו ישי: תיתכן בעייתיות מסוימת בשלב המיון והקליטה של העובד על-ידי המעסיק, אשר משיקולים כלכליים ומשיקולים אחרים – פוטנציאל, יכולת הסתגלות והתפתחות ועוד – מעדיף לקלוט צעיר על פני מבוגר יותר.

אליהו ישי: בנסיבות אלה ייתכנו מצבי אפליה של העובד המבוגר לעומת העובד הצעיר.

אליהו ישי: מצבים אלה עלולים גם לקבל ממדים גדולים יותר במשק שבו תהליכי הליברליזציה וההפרטה מוגברים, האבטלה גוברת ומתרחבת העסקה דרך חברות כוח-אדם – ביטול זיקת חובה שבחוק.

אליהו ישי: משרדנו מקיים פעולות אכיפה נרחבות בתחום חוקי העבודה השונים, אך נראה שתחום ספציפי של זיהוי נסיבות "אפליה בשל גיל" הוא בעייתי לביצוע, קל וחומר לנוכח התהליכים במשק הישראלי.

אליהו ישי: חבר הכנסת מ' לוי שאל את שר העבודה והרווחה ביום ב' בטבת התשנ"ח (31 בדצמבר 1997): מפרסומים רבים בעיתונות עולה, כי חברות פרסום מציעות סכומי עתק לתינוקות ולילדים עבור הופעה בפרסומת, או לחלופין בדוגמנות, זאת חרף החוק האוסר העסקת ילדים מתחת לגיל 15.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: האם נכון הדבר?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: מה הם הצעדים שיינקטו לנוכח התופעה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: אין בידינו מידע מבוסס המעיד על תשלומי עתק לילדים המופיעים בפרסומות.

אליהו ישי: התופעה קיימת ומציבה בעיות מורכבות, במיוחד בגלל המעורבות של הורים ועידודם את השתתפות ילדיהם בפרסומות.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: הנחיתי לבדוק את ההיבטים השונים של הבעיה ולגבש תוכנית פעולה, שבה מרכיבי הסברה ויצירת מודעות, שינויים בחקיקה, היערכות ארגונית להפעלת פיקוח, אכיפה והטלת סנקציות הן על חברות ומעסיקים והן על הורים.

אליהו ישי: חבר הכנסת ח' פורת שאל את שר העבודה והרווחה ביום ב' בטבת התשנ"ח (31 בדצמבר 1997): בשבועות הקרובים יופיעו כמה ילדים קטנים במסגרת ה"פסטיגל".

אליהו ישי: ידוע לי, כי הילדים מועסקים במופעים הללו בתנאים קשים ולא סבירים.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: האם נכון הדבר?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: האם קיבלו מארגני האירוע היתר ממשרדכם להעסקת הנ"ל? 3.

אליהו ישי: מה הוא מספר הקטינים שניתן להם היתר כזה בתחומי התרבות – תיאטראות וכו' – ואחרים?

אליהו ישי: 4.

אליהו ישי: מה ייעשה בנדון?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: ה"פסטיגל" הינו מופע לילדים המתקיים מדי שנה, ומועסקים בו גם ילדים ונוער.

אליהו ישי: בהיתר מפורטים תנאים מגבילים להעסקת הילד והנער – מספר שעות מקסימלי ביום ובשבוע, סידורי הפסקות למנוחה, סידורי הסעה לאחר המופע וכו'.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: כן, המארגנים פנו בהתאם לתקנות לקבלת היתר, והמשרד נתן היתר העסקה.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: בכל שנת 1997 ניתנו 12 היתרים להעסקת ילדים ונוער במופעים ציבוריים.

אליהו ישי: 4.

אליהו ישי: הסדרי הפיקוח והאכיפה של החוק ישופרו עוד בעתיד.

אליהו ישי: סוגיה זו תוצב על סדר-היום בשל המורכבות הנובעת ממעורבות הורים בעידוד ילדיהם להשתלב במופעים ובפעילויות דומות.

אליהו ישי: חבר הכנסת ד' צוקר שאל את שר העבודה והרווחה ביום ב' בטבת התשנ"ח (31 בדצמבר 1997): המיתון במשק הוא עמוק, ואחוזי האבטלה עולים מדי חודש.

אליהו ישי: במקביל אנו מתבשרים על בניית אזורי תעשייה חדשים ביש"ע, באזורים המרוחקים ממוקדי האבטלה והמצוקה.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: מה הוא אחוז האבטלה שיש כיום במדינת ישראל?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: מה הוא אחוז האבטלה של תושבי יש"ע הישראלים?

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: כמה משפחות חיות בישראל מתחת לקו העוני?

אליהו ישי: 4.

אליהו ישי: כמה מהמשפחות הישראליות החיות מתחת לקו העוני נמצאות ביש"ע?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שיעור הבלתי-מועסקים ביולי–ספטמבר 1997 הינו 8.7%.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: אין בידינו נתונים עדכניים על מובטלים ישראלים ביש"ע.

אליהו ישי: ב-1996 שיעור המובטלים היה 6.3% – לעומת 6.7% בממוצע הארצי.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: ב-1996 עמד מספר המשפחות מתחת לקו העוני על כ-202,000.

אליהו ישי: 4.

אליהו ישי: אין מידע על תחולת העוני של ישראלים תושבי יש"ע.

אליהו ישי: להערכתנו, ממדי העוני באזורים אלה נמוכים במקצת מהממוצע הארצי.

אליהו ישי: חבר הכנסת מ' לוי שאל את שר העבודה והרווחה ביום ב' בטבת התשנ"ח (31 בדצמבר 1997): ממידע שהגיע אלי נמסר, כי ילדים המוצאים מביתם באזור חיפה ממתינים שנים במוסדות עד למציאת בית קבוע.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: האם נכון הדבר?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: כיצד יפעל משרדך לשינוי מדיניות שכזו?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: אין מדיניות של החזקת ילדים במוסדות כחלופה לחיים בקהילה.

אליהו ישי: ואולם, נראה כי קיימת בעייתיות מסוימת בתחום זה.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: הוריתי על הקמת צוות מקצועי שיבחן את כל נתוני הילדים המוחזקים במסגרת המעונות "שבתאי לוי" ו"נעמת" (חדרה), כדי לוודא שאין החזקה מיותרת של ילדים בהם.

אליהו ישי: גם לעיכוב בהכרעות בתי-המשפט בנוגע לאימוץ ילדים יש השפעה על מצב זה.

אליהו ישי: חבר הכנסת י' לנקרי שאל את שר העבודה והרווחה ביום ט' בטבת התשנ"ח (7 בינואר 1998): נודע לי, כי המוסד לביטוח לאומי מונע זכאות מפעוטות מוגבלים.

אליהו ישי: מקרהו של ל"ב – שמו המלא מופיע במקור – מפתח-תקווה מבהיר את העוול המתקיים עקב הקושי המהותי בהגדרת הזכאות לקצבת פעוט נכה באופן מציאותי.

אליהו ישי: רצוני לשאול: האם שוקלים לשנות את הקריטריונים בתקנות של המל"ל לאישור גמלת פעוט נכה, נוכח המציאות שאתה מתמודדות המשפחות?

אליהו ישי: אם לא – מדוע?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הזכאות לגמלה לילד הנכה משתנה מעת לעת, ובתקופה הקרובה יושלם מחקר של הביטוח הלאומי, בשיתוף "מכון ברוקדייל", הבודק השפעתן של מוגבלויות שונות של ילדים על המעמסה ועל יכולת התפקוד של משפחות.

אליהו ישי: היום ניתנת גמלה לפעוט עד גיל שלוש רק במצבי נכות חמורים ביותר, לפי מבחן התפתחות רפואי, שמוגדר בתקנות.

אליהו ישי: הילד שעניינו פורסם בשל אי-זכאות לגמלה אומנם לא זכאי על-פי התקנות הקיימות, ובית-הדין לעבודה גם אישר את קביעת הביטוח הלאומי.

אליהו ישי: החל מגיל שלוש, הילד נבדק על-פי מידת החריגה שלו בביצוע פעולות יום-יום בהשוואה לילד הרגיל – הליכה, אכילה, שליטה בהפרשות ועוד.

אליהו ישי: המבחן מותאם לגיל הילד.

אליהו ישי: החל מ-1 בינואר 1998 אושר תיקון חשוב, המאפשר תשלום גמלה למפרע לילדים העונים על תנאי הזכאות.

אליהו ישי: חברת הכנסת ע' מאור שאלה את שר העבודה והרווחה ביום ט' בטבת התשנ"ח (7 בינואר 1998): הובא לידיעתי, כי ההשתתפות בקורס ההכשרה המקצועית מזכה את בוגריו בתעודה על-תנאי בלבד, ואינה מבטיחה תעסוקה בתחום הנרכש.

אליהו ישי: בנוסף, הלשכה אינה מכסה הוצאות נסיעתם של משתתפים שאינם מתגוררים בקרבת מקום והוצאות ספרי לימוד.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: האם נתונים אלו נכונים?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: האם יינתנו הנחיות אשר יקלו על מבקשי העבודה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

אליהו ישי: הנתונים נכונים חלקית.

אליהו ישי: האגף להכשרה מקצועית אינו מעניק תעודות על-תנאי בתחום ההכשרה המקצועית למבוגרים.

אליהו ישי: הוצאות נסיעה של מקבלי הכשרה המתגוררים ביישובים המוגדרים "מוקדי אבטלה" מכוסות במלואן.

אליהו ישי: מי שמתגוררים ביישובים אחרים במחוזות צפון ודרום מקבלים כיסוי בסך 50% מהוצאותיהם.

אליהו ישי: חסרי יכולת כלכלית יכולים לפנות לקבלת סיוע בהוצאות נסיעה לוועדת חריגים.

אליהו ישי: אין סיוע מיוחד לרכישת ספרים.

אליהו ישי: קורסי ההכשרה מתקיימים במקצועות שבהם קיים ביקוש לעובדים על סמך בדיקות וסקרי שוק, ואומנם אחוז גבוה ממסיימי ההכשרה משתלבים במקומות עבודה.

אליהו ישי: לא ניתן לסייע מעבר למתואר בגלל מגבלות תקציב.

אליהו ישי: חברת הכנסת נ' בלומנטל שאלה את שר העבודה והרווחה ביום ט"ז בטבת התשנ"ח (14 בינואר 1998): נודע לי, כי אין הכרה דיפרנציאלית ותקציבית לגבי חירשים בתקנות עבודה סוציאלית, ולא קיימת מחלקה המטפלת בלקויי שמיעה באופן פרטני.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: מה הן חובותיו של משרדך כלפי אוכלוסיית החירשים בארץ, הן מבחינה תקציבית והן מבחינה חוקית?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: אילו תוכניות מטעם משרדך קיימות עבור אוכלוסייה זו? 3.

אליהו ישי: האם תוקם מחלקה במשרדך לטיפול בצורכיהם?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: לחירשים קיימים שירותי שיקום כמו לכל אוכלוסיית מוגבלים אחרת.

אליהו ישי: השירות לאדם החירש מותאם לצרכיו ולרמת תפקודו.

אליהו ישי: איננו מצדדים בטיפול נפרד בכל קבוצת מוגבלות או ליקוי, וגישה זו נהוגה שנים רבות גם באגפי השיקום של הביטוח הלאומי ושל משרד הביטחון.

אליהו ישי: לפיכך, אין גם הפרדה תקציבית בהתאם, מלבד בתחום הבסיסי של גמלאות הביטוח הלאומי.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: נוסף על שירותי מרכזי השיקום, תעסוקה מוגנת ונתמכת, קורסים להכשרה מקצועית, הדרכה ותמיכה, ניתן סיוע לאוכלוסיית החירשים הבוגרת לרכישת מכשירי שמיעה בשנים 1996, 1997 ו-1998.

אליהו ישי: ילדים חירשים נהנים גם מסיוע בתחום זה על-פי כללי מערכת הבריאות.

אליהו ישי: ב-1997 סייע אגף השיקום במשרדי בכ-3.5 מיליוני ש"ח לשמונה ארגונים הפועלים למען ילדים ובוגרים עם בעיות שמיעה וחירשות, לקידום שירותי רווחה, קייטנות, שיקום חברתי ופרויקטים ייחודיים.

אליהו ישי: כמיליון ש"ח הועברו לסיוע בשירותי תרגום, לסיוע ברכישת פקסימיליות, לרכישת גלאי בכי להורים עם תינוקות ואיתוריות רוטטות באזורי עימות.

אליהו ישי: כן מממן אגף השיקום אחזקה של 55 ילדים בשתי פנימיות בעלות שנתית של 6.15 מיליוני ש"ח.

אליהו ישי: אני מקווה, שב-1998 נוכל לקבל סיוע כספי לפחות ברמה דומה, בתמיכת ועדת הכספים והלובי החברתי.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: אין כל הצדקה להקים מחלקה ייחודית ונפרדת לחירשים.

אליהו ישי: צורכיהם מחייבים טיפול במערכת אינטגרטיבית.

אליהו ישי: חברת הכנסת ת' גוז'נסקי שאלה את שר העבודה והרווחה ביום ט"ז בטבת התשנ"ח (14 בינואר 1998): לאחרונה פורסם, כי חברות גז מתקינות צוברי גז תת-קרקעיים עבור בנייני מגורים ללא היתרים כנדרש.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: האם הקמת צובר גז בבניין מגורים חייבת ברישוי משרד העבודה, ואם כן – מה הוא הליך הרישוי?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: לכמה מ-50 צוברי הגז הקיימים בבנייני מגורים בבת-ים, לדוגמה, נתן המשרד רשיון?

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: מה עושה המשרד כדי למנוע הקמת צוברי גז ללא רשיון?

אליהו ישי: 1.

אליהו ישי: כן, הקמת צובר גז תת-קרקעי – בישול – חייבת אישור מפקח עבודה מחוזי של משרדנו.

אליהו ישי: אין צורך באישור לגבי התקנת בלוני גז מיטלטלים.

אליהו ישי: ההליך מחייב בדיקת תוכנית ההטמנה וביקור מפקח במקום כדי לוודא ביצוע כנדרש כלפי כללי הבטיחות.

אליהו ישי: אישור המפקח מהווה המלצה בפני הרשות המקומית למתן רשיון.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: רישום האישורים מתבצע על בסיס מחוזי, ולפיכך היה קושי לערוך זיהוי ובדיקה של כ-50 הצוברים המוזכרים.

אליהו ישי: על-פי העיקרון והפרקטיקה: לכל 50 הצוברים חייב להיות אישור.

אליהו ישי: ידוע לנו על מקרה אחד בבת-ים שבו לא הוקפד על קבלת אישור פיקוח, והצובר סולק.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: כללי הפעולה בתחום צוברי הגז ברורים לכל הגורמים הרלוונטיים.

אליהו ישי: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר העבודה והרווחה ביום ט"ז בטבת התשנ"ח (14 בינואר 1998):

אליהו ישי: ב-31 בדצמבר 1997, במהלך הפגנה שנערכה ליד ביתך, הבטחת לקבוע למר י"ק – שמו המלא מופיע במקור – פגישה עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.

אליהו ישי: מר ק' פנה במכתבים המצורפים ללשכתך על מנת שתקבע לו את הפגישה המובטחת.

אליהו ישי: נודע לי, כי בשיחת טלפון עם סמנכ"ל הביטוח הלאומי, מר אפי שני, נאמר למר ק', כי אין שום סיבה שייפגש עם המנכ"ל.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: מדוע פניותיו של מר ק' לא נענות?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: כיצד בכוונתך לקיים את הבטחתך לנ"ל?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

אליהו ישי: תופעת ה"הומלסים" בישראל חבר הכנסת י' שטרן שאל את שר העבודה והרווחה ביום ט"ז בטבת התשנ"ח (14 בינואר 1998): בעיתון "מעריב" מ-4 בינואר 1998 פורסם, כי בשלושה-וחצי החודשים האחרונים נפטרו ארבעה "הומלסים" בתל-אביב.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: מה הם המספרים הידועים של ה"הומלסים" בערי ישראל?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: אילו צעדים נוקט משרדך כדי להתמודד עם התופעה?

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: האם יש פעילויות ספציפיות אשר מביאות בחשבון ש-60% מה"הומלסים" הם עולים חדשים?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: בשנת 1997 זוהו כ-1,000 דרי רחוב ברחבי הארץ.

אליהו ישי: במצטבר בארבע השנים האחרונות היה קשר כלשהו בשירותי הרווחה עם כ-3,000 דרי רחוב.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: משרדי מרכז את התוכניות לעזרת דרי הרחוב, הכוללות: מתן מחסה, הבטחת מזון, ביגוד ותיווך לשירותי בריאות, ביטוח לאומי, שיכון, קליטה ומערכות נוספות.

אליהו ישי: כן עודד משרדנו הקמת שבע יחידות שירות אזוריות מיוחדות ברשויות מקומיות לעזרת דרי הרחוב, בשיתוף פעולה עם משרדי ממשלה נוספים – שיכון, קליטה ואחרים.

אליהו ישי: בירושלים ובתל-אביב יש שיתוף פעולה מיוחד עם ארגונים וולונטריים.

אליהו ישי: כן פותחו שתי מסגרות ארציות לסיוע בהחלמה רפואית וכן לגמילה מאלכוהול.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: כ-50% מדרי הרחוב הם עולים חדשים, ולפיכך אנו משתפים בכל התוכניות את נציגי משרד הקליטה.

אליהו ישי: כל עולה המאותר ומוכן לקבל עזרה, יקבלה.

אליהו ישי: כן אציין את פעולות האיתור והמניעה המאפיינות את העשייה למען אוכלוסייה זו.

אליהו ישי: חבר הכנסת א' שוחט שאל את שר העבודה והרווחה ביום כ"ג בטבת התשנ"ח (21 בינואר 1998):

אליהו ישי: ב-7 בינואר 1998 פורסמו בעיתונות הערכות שר העבודה, כי מספר דורשי העבודה יגיע בחודשים הקרובים ל-200,000.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: כיצד עומדים הדברים מול ההערכות האופטימיות של האוצר, כי במהלך 1998 תגיע הצמיחה במשק ל-5%?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: כאשר יהיו 200,000 מובטלים, כמה מקבלי ביטוח אבטלה יהיו, ומה המשמעות הכספית של מספר זה?

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: מה יעשה משרד העבודה בנוגע לבעיית האבטלה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

אליהו ישי: תקוותי היא, שתקציב 1998 ייצור תנאים הדרושים למיצוי יכולת הצמיחה, ובעקבות זאת יביא לצמצום ממדי האבטלה.

אליהו ישי: עד להשגת יעדים אלה יעמוד שיעור הצמיחה על 2%–3% בלבד.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: גידול מספר המובטלים ל-200,000 יביא לגידול מספר מקבלי דמי האבטלה ל-114,000 איש בחודש, לעומת 100,000 כתחזית בתקציב המדינה ל-1998.

אליהו ישי: המשמעות התקציבית של גידול זה היא – 330 מיליון ש"ח בשנה.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: משרדי אינו מחזיק בכלים המרכזיים להטיית המהלכים הכלכליים ולפתרון בעיית האבטלה.

אליהו ישי: משרדי יקדם תוכניות נקודתיות ביישובים שבהם ריכוזי מובטלים ויפעיל תוכניות פיתוח כוח-אדם להתאמתו לצרכים המשתנים.

אליהו ישי: חבר הכנסת ש' וייס שאל את שר העבודה והרווחה ביום כ"ג בטבת התשנ"ח (21 בינואר 1998): מקובלת ההנחה, שגם בשנת היובל למדינה עדיין מתקיים מיתאם גבוה בין עוני ודלות הכנסות לבין הרקע החברתי והמוצא העדתי, בכלל זה המיעוטים בישראל.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: האם ההנחה נכונה?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: האם אפשר לפרט? 3.

אליהו ישי: מה ייעשה ליצירת שינוי ממשי במצב?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

אליהו ישי: הפערים הכלכליים לפי מוצא ורקע עדתי קיימים, אך הם הצטמצמו עם הזמן.

אליהו ישי: נתונים מדויקים על פערים כלכליים וחברתיים ביחס למוצא עדתי אינם בנמצא בשל הטשטוש בתחום המוצא.

אליהו ישי: ההכנסה הפנויה המשוקללת לנפש אצל יהודים ממוצא מזרחי היתה בשנת 1996 ברמה של כ-88% מההכנסה הממוצעת במשק, ואילו אצל הלא-יהודים המצב קשה יותר: הכנסתם היא 65% מההכנסה הממוצעת במשק.

אליהו ישי: הן אצל המזרחיים והן אצל הלא-יהודים חל שיפור ברמת ההכנסה לעומת שנות ה-80.

אליהו ישי: נתונים דומים נמצאו גם בבדיקת ממדי העוני לפי מוצא:

אליהו ישי: ממדי העוני על-פי מוצא בתהליך צמצום בקרב משפחות יהודיות.

אליהו ישי: אצל המשפחות הלא-יהודיות נמצא גם כן צמצום פערים.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: ביטול הפערים הוא משימה ארוכת טווח, שתלויה בטיפוח החינוך, הדיור, הבטחת ההכנסה ועוד בשכבות החלשות.

אליהו ישי: מערכות הבטחת ההכנסה אינן יכולות לסייע דיפרנציאלית על-פי מוצא.

אליהו ישי: לאחרונה הופעלו תוכניות למלחמה בעוני, ששיפרו את מצבן הכלכלי של האוכלוסיות החלשות שקשורות היטב עם ה"מוצא".

אליהו ישי: בוטלה ההבחנה בין משרתים בצה"ל לבין לא משרתים בתחום קצבאות הילדים, דבר ששיפר את מצב המשפחות הלא-יהודיות.

אליהו ישי: כן תוקן שכר המינימום בשיעור ניכר.

אליהו ישי: צעדים אלה ונוספים יוסיפו לתרום לצמצום הפערים הכלכליים.

אליהו ישי: חבר הכנסת א' זנדברג שאל את שר העבודה והרווחה ביום א' בשבט התשנ"ח (28 בינואר 1998): במסגרת פרויקט "ההורים והילדים" אשר מתבצע בבני-עי"ש, שכרו כ-150 משפחות קשישים דירות בסמוך לילדיהן.

אליהו ישי: בעוד זמן-מה עתיד הפרויקט להסתיים, וקיים חשש כי הקשישים לא יוכלו להמשיך להתגורר בסמוך לבני משפחותיהם, בשל עליית שכר הדירה והכנסתם הזעומה.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: כיצד יפתור משרדך את בעייתם של התושבים הקשישים במסגרת פרויקט "ההורים והילדים" בבני-עי"ש?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: האם קיימת תוכנית לבנות הוסטל במקום?

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: אם לא – מדוע?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: זקנים חסרי דיור מקבלים סיוע בשכר דירה ממשרד הבינוי והשיכון, ולפי הנסיבות, הם נעזרים בילדיהם ובמשפחתם בהשלמת ההוצאות.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: במסגרת תוכנית הדיור המוגן, המשותפת למשרד השיכון ולמשרדנו, מוקמים ברחבי הארץ הוסטלים לעולים ולוותיקים, ובהם מסופק סל שירותים לזקן.

אליהו ישי: בעוד חודשים אחדים ייפתח הוסטל אזורי במזכרת-בתיה, שגם ייתן מענה לזקנים באזור, לרבות לזקנים מבני-עי"ש.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: אין צורך ואין הצדקה להקים הוסטל מיוחד בבני-עי"ש.

אליהו ישי: הדיור המוגן במזכרת-בתיה ייתן מענה לחלק מן הקשישים, ואילו אחרים ימשיכו לחיות בשכר דירה בקהילה, כמו זקנים רבים אחרים, ועם סיוע בשכר דירה לזכאים ממשרד השיכון.

אליהו ישי: חבר הכנסת ז' בוים שאל את שר העבודה והרווחה ביום ט"ו בשבט התשנ"ח (11 בפברואר 1998): לדעתי, עבודת העובדים הזרים בארץ מדאיגה בהיקפה ובחומרת תופעות הלוואי שלה.

אליהו ישי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ישי: כמה עובדים זרים יש בארץ?

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: האם עדיין מייבאים עובדים זרים ארצה?

אליהו ישי: 1.

אליהו ישי: נכון ל-1 בפברואר 1998, יש 90,820 עובדים זרים בעלי היתר עבודה.

אליהו ישי: המדיניות היא לצמצם היקף זה של עובדים.

אליהו ישי: להערכתנו, עוד כ-100,000 עובדים זרים לא חוקיים שוהים בארץ.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: כן, עדיין מייבאים עובדים זרים ארצה, אך על בסיס תנאים קפדניים ומחמירים יותר מבעבר.

אליהו ישי: אנחנו לא מייבאים בתוספת, אלא יש אנשים שסיימו את התקופה שלהם וחוזרים למקומם, כאשר המגמה היא לצמצם בהדרגה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת בוים, אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת ע' ברעם שאל את שר העבודה והרווחה ביום ט"ו בשבט התשנ"ח (11 בפברואר 1998): מחריף מצב התעסוקה בנצרת-עילית, שבה עומד כיום שיעור האבטלה על כ-10%.

דוד טל: מפעלים רבים בדרכם להיסגר, תוך פיטורי עובדים רבים.

דוד טל: מצורפת בזה כתבה בנושא.

דוד טל: רצוני לשאול: 1.

דוד טל: האם משרד העבודה והרווחה ער לנתונים?

דוד טל: 2.

דוד טל: כיצד יתמודד משרדך עם בעיה זו? 3.

דוד טל: האם אין הפגיעה באוכלוסיית העולים מצדיקה טיפול מיוחד?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: יש לפעול למניעת סגירת מפעלים, גם אם הדבר כרוך זמנית בסבסוד כלכלי נלווה.

אליהו ישי: האחריות לכך נתונה בידי משרד האוצר.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: הפגיעה היא מנת חלקם של עולים, אך גם של ותיקים.

אליהו ישי: משרדנו הפעיל לאחרונה את פרויקט מפנ"ה לטיפול נקודתי ביישובים מוכי אבטלה.

אליהו ישי: הפרויקט מתבסס על שיתוף פעולה בין-משרדי ומבטיח תוצאות טובות.

אליהו ישי: במסגרת הפרויקט מוצע לדורשי העבודה סל שירותים, ובו פיתוח והכשרת כוח-אדם, קורסים להשלמת השכלה, סדנאות לחיפוש עבודה, הכשרה פנים-מפעלית, וכן פתרונות זמניים כמו שילוב בעבודות נדרשות.

דוד טל: אדוני השר, אני מודה לך מאוד על התשובות.

דוד טל: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת, מטעם ועדת הכנסת:

ש' כרם: החלטת שכר חברי הכנסת (תיקון), התשנ"ח–1998; החלטת שכר חברי הכנסת (פדיון חופשה ליושב-ראש הכנסת) (השוואת תנאים), התשנ"ח–1998; וכן החלטת גמלאות לנושאי משרה ברשויות השלטון (חברי הכנסת ושאיריהם) (תיקון), התשנ"ח–1998.

ש' כרם: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: אנחנו עוברים להצעת חוק להנצחת זכרו של מנחם בגין, התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת ראובן ריבלין וקבוצת חברי כנסת.

דוד טל: יציג את החוק חבר הכנסת ראובן ריבלין.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני חודשים מספר עמדתי כאן, וניסיתי לגעת במיתוס ששמו בגין.

ראובן ריבלין: ניסיתי לגעת בחרדת קודש שבה מזכירים מאות אלפי ישראלים, עד היום, את השם בגין.

ראובן ריבלין: הבהרתי כבר אז, כי קטונתי עד מאוד מלהעריך את משמעותה של דמות זו בהיסטוריה של הציונות הארץ-ישראלית ושל מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אמרתי אז, ואני רואה לנכון לומר זאת גם עתה, כי מנחם בגין הוא זיכרון חי בלבם של מאות אלפי ישראלים, החשים עד היום, ומנחילים את תחושתם לבניהם, כי רק בזכות מנחם בגין זכו הם להפוך לחברים שווים בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: בבתים, בחנויות, בשווקים ובמשרדים של עשרות אלפים מהם תלויה תמונתו של בגין.

ראובן ריבלין: עבורם מסמל בגין תחושה ברורה, פשוטה, קיומית, בסיסית כל כך – תחושה של כבוד.

ראובן ריבלין: לא עבורם הוגשה הצעת החוק.

ראובן ריבלין: הם אינם זקוקים לה.

ראובן ריבלין: הצעת החוק הוגשה עבור בני הנוער, והיא נתמכת כאן בחתימתם של כמעט כל חברי הכנסת, ובחתימתם של שרי הממשלה, וראש הממשלה בכללם, ואושרה גם על-ידי ועדת החינוך להכנה לקריאה ראשונה; עבור בני הנוער שבעיניהם, תודה לאל, הכול כבר מובן מאליו: המדינה, החירות, הדמוקרטיה, תהליך השלום וכן גם את תחושת הכבוד.

ראובן ריבלין: הצעת החוק הוגשה ואושרה, והמרכז להנצחת בגין ולהנחלת מורשתו ההיסטורית קום יקום, כיוון שבני נוער רבים לא ידעו את מנחם בגין כפי שלא ידעו אף את בן-גוריון.

ראובן ריבלין: ובגין הרי ראוי להנצחה מיוחדת כמו בן-גוריון, לא רק בזכות היותו ראש ממשלה.

ראובן ריבלין: בגין הוא פנומן היסטורי, שחותמו טבוע בעשרות שנות היסטוריה ציונית וישראלית.

ראובן ריבלין: הוא מרכיב מרכזי בזהותם, בישראליותם של רבים.

ראובן ריבלין: הוא זה שפתח את שעריה של הזהות הקולקטיבית בפני רבים כל כך אשר חשו מנוכרים, אפילו זרים, במשך שנים רבות.

ראובן ריבלין: ברור לי שהכנסת כולה מבינה זאת, ויעידו עשרות החתימות על הצעת החוק.

ראובן ריבלין: וממילא ברור, כי הנצחת דמותו של מנחם בגין ראוי שתיעשה בדבר חקיקה מיוחד, אשר מבטא את עוצמת השפעתה ברבדים העמוקים ביותר של החברה הישראלית.

ראובן ריבלין: ולכן, אחרי שאושרה ההצעה בקריאה טרומית, ואחרי שאישרה ועדת החינוך את הצעת החוק, אני מבקש שהכנסת תשוב ותאשר את ההצעה גם בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: לפני סיום, אדוני היושב-ראש, אינני יכול להימנע מלציין בעיה חוקתית שהתעוררה בהקשר של הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: לא רק רובם המוחלט של חברי הכנסת חתם על ההצעה, גם רוב שרי הממשלה, ואף ראש הממשלה, הצטרפו להצעת החוק, שהממשלה לא התנגדה לקבלתה, כמובן.

ראובן ריבלין: אכן, קיימת שאלה, אם רשאים שרים וסגני שרים להציע הצעות חוק פרטיות.

ראובן ריבלין: מחד גיסא, אין הכנסת רואה בכך בעיה, שהרי סעיף 134 לתקנון הכנסת קובע, כי כל חבר כנסת רשאי להגיש הצעת חוק, ואינו מסייג קביעה גורפת זו גם כלפי שרים שהם חברי כנסת.

ראובן ריבלין: מאידך גיסא, קיימת הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה, האוסרת על שרים וסגני שרים להגיש הצעות חוק פרטיות, והיא אף מחייבת אותם למשוך הצעות שהגישו טרם מינוים לתפקידי שרים או סגני שרים.

ראובן ריבלין: אך מסתבר, כי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה הורה על מחיקת שמותיהם של ראש הממשלה, השרים וסגני השרים שחתמו על הצעת חוק זו – הצעת חוק ההנצחה למנחם בגין.

ראובן ריבלין: נוצר מצב מוזר ובלתי מתקבל על הדעת: הממשלה היא זו שמדפיסה, לגמרי במקרה, את החוברות הכחולות של הצעות החוק המונחות לפניכם.

ראובן ריבלין: בעצם, היא פועלת כקבלנית משנה של הכנסת.

ראובן ריבלין: שהרי הכנסת היא האחראית באופן בלעדי לניסוחן של הצעות חוק, כמו כל החוקים עצמם.

ראובן ריבלין: אך כאן פלשה הרשות המבצעת לתחומה של הרשות המחוקקת והחליטה על דעת עצמה למחוק בעצם חלק מהצעת החוק.

ראובן ריבלין: איש לא שאל את דעתי כמציע הצעת החוק, או את דעתם של החברים שחתמו על הצעת החוק, או את דעתה של ועדת החינוך.

ראובן ריבלין: איש גם לא שאל את השרים או את ראש הממשלה לדעתם.

ראובן ריבלין: האם פעלו השרים בחוסר סמכות, עד כי חתימתם היא VOID, כלומר בטלה למפרע?

ראובן ריבלין: אינני חושב כך, ולפי מסמך שהגיע לידי, גם במשרד המשפטים לא הסכימו כולם עם הוראתו של יהושע שופמן, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

ראובן ריבלין: מכל מקום, ברור שאת הכנסת מחייב רק התקנון, ולכן מוזר עד מאוד שהמשנה ליועץ המשפטי נטל לעצמו חירות למחוק את שמות שרי הממשלה מהצעת החוק.

ראובן ריבלין: ביקשתי אפוא אתמול מחבר הכנסת פנחסי, יושב-ראש ועדת הכנסת, לקיים ישיבה בעניין בימים הקרובים ולהזמין את נציגי היועץ המשפטי לממשלה ואת היועצים המשפטיים של הכנסת.

ראובן ריבלין: מכל מקום, אבקש את תמיכתכם.

ראובן ריבלין: חברי חברי הכנסת, בשעה מאוחרת זו אבקש, הנני העני ממעש, לבוא לפניכם ולבקש את הצבעת

ראובן ריבלין: כם על מנת להעביר את ההצעה בקריאה ראשונה, כמו גם בכל שלבי החקיקה שיסתיימו בקרוב, כדי שיוחל בבניית המרכז להנצחת זכרו של מנחם בגין כבר בשנת היובל למדינה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דוד טל: חן-חן לדובר.

דוד טל: חברי הכנסת, אני סוגר את הרשימה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה; לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת זאב בוים, בבקשה.

צבי הנדל: רציתי לתמוך, אבל אמרת שאתה עני ממעש – – –

דוד טל: אבל התחינה שלו התקבלה, ואני לא יכול שלא להסכים עם זה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מקומו של מנחם בגין, זכרו לברכה, בתודעה ההיסטורית של עמנו הוא מעניין מאוד, כי מה שקרה למנחם בגין בחייו – שההערכה לגביו עשתה תפנית של 180 מעלות.

זאב בוים: מאדם נרדף, מנודה ומושמץ לאיש נערץ, אהוב על כל חלקי העם, אהבה חוצה יריבות פוליטית ומפלגות; מאופוזיציונר לאומי-קיצוני לראש ממשלה, שהביא בפעם הראשונה אחרי כמעט 100 שנות קונפליקט בינינו לבין האומה הערבית לשלום עם העם, עם האומה הערבית הגדולה.

זאב בוים: לפני חודשים מספר העברנו כאן את החוק להקמת המרכז להנצחת זכרו של ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

זאב בוים: ובצדק נעתרה הכנסת ונעתרו חברי הכנסת לפניית המשפחה, ידידי המשפחה וכל מוקירי זכרו של יצחק רבין.

זאב בוים: יש הבדל מסוים, שאולי אעמוד עליו בדקה האחרונה שאדבר.

זאב בוים: על ההבדל הזה אני רוצה להגיד יישר כוח ליוזמתו של חבר הכנסת, ידידנו רובי ריבלין, מביא הצעת החוק הזאת.

זאב בוים: כיוון שאין לחשוב שמי ממשפחתו של מנחם בגין היה בא ומבקש את הקמת המרכז הזה.

זאב בוים: נדמה לי, ויתקן אותי חבר הכנסת רובי ריבלין, שמכל באי הבית הזה, שרים וחברי כנסת שחתמו על ההצעה, אני משוכנע שאחד לא חתם עליה – והוא בני בגין עצמו.

זאב בוים: בני בגין, בנו של מנחם בגין.

ראובן ריבלין: זה היה בניגוד לדעתם.

זאב בוים: אני אומר את זה לזכותו של האבא מנחם בגין – אשרי האיש שאלה הם בניו ובנותיו וזו המורשת של צניעות וענווה שהנחיל למשפחתו.

זאב בוים: כאן באו תלמידיו, ורובי ריבלין בראשם, כדי לעשות את הדבר הנכון – להנציח את זכרו של מנחם בגין במורשת של עם ישראל בדורות האלה.

דוד טל: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אליהו גבאי.

טלב אלסאנע: הוא לא אחרון הדוברים.

טלב אלסאנע: ביקשתי לדבר.

דוד טל: הוא אחרון הדוברים.

דוד טל: אתה ביקשת, רשמו אותך, קראנו בשמך, אבל אדוני לא היה באולם המליאה.

דוד טל: מה לעשות?

דוד טל: אני מנהל את הישיבה, לא אתה.

דוד טל: חבר הכנסת גבאי, בבקשה.

טלב אלסאנע: יצאתי לשתות מים.

דוד טל: חברי הכנסת.

דוד טל: תואיל בטובך לשבת.

טלב אלסאנע: אני לא רוצה להתווכח.

דוד טל: לא צריך להתווכח.

דוד טל: אם תשב במליאה יקראו לך ותעלה למעלה.

דוד טל: אתה לא יכול להסתובב מחוץ למליאה ולבקש אחר כך את רשות הדיבור.

דוד טל: קרה קודם מקרה דומה עם חבר הכנסת גפני.

דוד טל: אני לא רוצה להקפיד כאן, אבל אם אדוני ישב באולם המליאה יקראו לו, ואני מבטיח לך שכל הזכויות שלך יישמרו כאן.

טלב אלסאנע: אין שום בעיה.

טלב אלסאנע: אני רק מעיר, אני לא מתווכח.

דוד טל: אתה יודע שאתה לא צודק גם הפעם.

דוד טל: חבר הכנסת גבאי, בבקשה.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת לא צודק?

דוד טל: פשוט קראנו לך, אבל אדוני לא היה כאן.

דוד טל: מה לעשות?

טלב אלסאנע: הלכתי לשתות מים.

דוד טל: תירוץ דומה היה לחבר הכנסת גפני.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

סאלח סלים: – – –

דוד טל: חבר הכנסת סלים, קולך נשמע למרחוק.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

סאלח סלים: באתי לעזור לך, אדוני היושב-ראש, כדי להשתיק את חבר הכנסת אלסאנע.

דוד טל: אני מוותר על העזרה שלך בשעה מאוחרת זו.

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אוריד לך את זה מהזמן.

דוד טל: למה?

דוד טל: קדימה.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זכות וכבוד לכל אחד מאתנו אשר שותף בהצבעה על החוק הזה.

אליהו גבאי: אין ספק שבמרכז מנחם בגין שיקום יהיו המורשת ההיסטורית, הרעיונית והמחשבה של מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

אליהו גבאי: אבל אני רוצה לציין נקודה אחת מעל במה זאת.

אליהו גבאי: אם יש מקום שהוא מונצח בו בכל עיר וכל יישוב, אלה שכונות השיקום, שבזכותו הפכו משכונות מצוקה ושכונות עוני לשכונות לתפארת.

אליהו גבאי: זה הודות לרעיון שהוא הגה, שכל קהילה יהודית בעולם תאמץ שכונת מצוקה ותהפוך אותה לשכונה פורחת.

אליהו גבאי: אני חושב, שמקומות אלה, שהם פורחים בארץ, הם נקודות ציון, כבוד לו וכבוד לכולנו.

אליהו גבאי: תודה רבה.

דוד טל: תודה לך, אדוני.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע יעלה, יבוא ויאמר את דברו.

סאלח סלים: יישר כוחך.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח סלים, אתה עוד הפעם עוזר לי?

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לנוכח השעה המאוחרת, לא אאריך.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין דברים מספר, שלדעתי טוב וחשוב לציין אותם.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה לשעבר, המנוח מנחם בגין, למרות הדעות המהפכניות והגישה הימנית שהיו לו, הצליח להתעלות מעל עצמו ולפתוח דף חדש בהיסטוריה של המזרח התיכון.

טלב אלסאנע: לדעתי, הצעד שהוא עשה, בשים לב לדעות ולתפיסת העולם שהיו לו, ראוי להוקרה.

טלב אלסאנע: יש לציין, שבקמפ-דייוויד לא נחתם רק הסכם שלום עם מצרים, שהביא לנסיגה מלאה ושלמה מכל סיני, לרבות הסרת התנחלויות, אלא ההסכם גם כלל פרק שלם לגבי הסכם שלום בקשר למאבק עם העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: בקמפ-דייוויד הוזכרו בפעם הראשונה, בצורה מפורשת וחד-משמעית, הזכויות הלגיטימיות הלאומיות של העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: גם הוזכרה זכותם להחזיק משטרה פלסטינית חזקה.

טלב אלסאנע: כך גם לגבי ה"מינה האוס" במצרים.

טלב אלסאנע: לדעת גורמים, היה פספוס היסטורי מצד הפלסטינים.

טלב אלסאנע: אילו הם היו משתלבים בעניין באותו זמן, בשים לב להתפתחויות, לדעתם זה היה מוביל גם להסכם שלום עם הפלסטינים.

טלב אלסאנע: עכשיו, הדרישה שלנו היא, שראש הממשלה הנוכחי, מר בנימין נתניהו, לא רק שהוא צריך לגרום למפנה, אלא עליו לאמץ את דרכו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, על מנת שהוא ישכיל ויהיה שותף לשלום היסטורי כאן ויזכה לפרס נובל לשלום.

ראובן ריבלין: הוא היה הראשון שביקש את ביטול הממשל הצבאי.

טלב אלסאנע: אני חושב שזה ההבדל בין מנהיג בעל שיעור קומה כמו מנחם בגין לבין מר נתניהו, שממשיך להיות מנהיג קטן, שאיננו מתעלה מעל עצמו, שמשועבד למפד"ל, לימין הקיצוני, ואיננו מוכן אפילו ליישם הסכמים שהוא חתום עליהם.

טלב אלסאנע: זה ההבדל בין אדם שרוצה בשלום לבין אדם שמסכל את השלום.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת אלסאנע.

דוד טל: נעבור להצבעה על הצעת חוק להנצחת זכרו של מנחם בגין, התשנ"ח–1998, בקריאה ראשונה.

דוד טל: אפשר להצביע.

דוד טל: מי בעד?

דוד טל: מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 60 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להנצחת זכרו של מנחם בגין, התשנ"ח–1998, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

דוד טל: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד טל: הצעת החוק להנצחת זכרו של מנחם בגין, התשנ"ח–1998, תועבר לוועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

דוד טל: (קריאה ראשונה)

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון.

דוד טל: אנא מכם, עוד חמש דקות של שקט ואנחנו נסיים.

דוד טל: נעבור להצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשנ"ח–1998.

דוד טל: חברת הכנסת גוז'נסקי מפריעה לי.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע גם הוא מפריע לי.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח סלים גם הוא לא עוזר לי.

דוד טל: אני חוזר ואומר: הנושא הוא הצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשנ"ח–1998, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת עזמי בשארה.

דוד טל: חבר הכנסת בשארה, בבקשה, יעלה ויבוא.

סאלח סלים: יש הסכמה כללית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בשארה, אני תומך בחוק שלך בזה שאני הולך.

עזמי בשארה: לא, הממשלה מסכימה.

עזמי בשארה: הממשלה בעד.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, מדובר בהארכת תוקפה של הוראת שעה, הספקת החשמל לבתים שנבנו ללא רשיון, אבל אינם מיועדים להריסה לפי דוח ועדת-מרקוביץ.

עזמי בשארה: הוראת השעה הזאת היתה אמורה להיות לשנתיים.

עזמי בשארה: המשרדים הנוגעים בדבר לא הספיקו לחבר את כל הבתים האלה לחשמל.

עזמי בשארה: אנחנו מבקשים להאריך את תוקף הוראת השעה לשנתיים נוספות.

עזמי בשארה: בוועדה קוצר הזמן לשנה.

עזמי בשארה: הממשלה מסכימה.

עזמי בשארה: משרד התשתיות מסכים.

עזמי בשארה: לדעתי, בזמנו זה עבר בבית הזה כמעט ללא התנגדויות.

עזמי בשארה: אני מציע שהצעת החוק תעבור בקריאה ראשונה.

עזמי בשארה: החוק שאנחנו מאריכים את תוקפו הוא בעצם חוק מת.

עזמי בשארה: הצעת החוק הזאת היא מ-1 במרס.

סאלח סלים: – – –

עזמי בשארה: אבל אמרת את דבריך בוועדת הפנים.

עזמי בשארה: עזוב כבר.

עזמי בשארה: אמרת את דבריך.

עזמי בשארה: זו קריאה ראשונה.

עזמי בשארה: אין דיון.

עזמי בשארה: תגיד את דבריך בקריאה שנייה.

עזמי בשארה: אתה יכול להגיש הסתייגויות בקריאה שנייה.

עזמי בשארה: תודה רבה לך, אדוני.

דוד טל: תודה.

דוד טל: האם יש מישהו מהנוכחים שרוצה לומר משהו?

דוד טל: חבר הכנסת אלון, בבקשה.

סאלח סלים: אני אחריו?

דוד טל: אם אדוני מאוד יבקש, אהיה מוכרח לקבל את בקשתו.

דוד טל: האם יש אולי עוד מישהו שבכל זאת רוצה לומר דברים?

דוד טל: אולי חבר הכנסת טלב אלסאנע?

טלב אלסאנע: לא, תודה.

דוד טל: אחרון הדוברים יהיה סאלח סלים.

דוד טל: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

דוד טל: שתי דקות לרשותך.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני יודע שחברי הכנסת כולם, לרבות חברי הכנסת הערבים, עייפים.

בנימין אלון: אבל הם רוצים להעביר את הצעת החוק הזאת, הצעת חוק הספקת החשמל.

בנימין אלון: אני התנגדתי לה מסיבה אחת.

בנימין אלון: אני בעד יחס אנושי לכל בני האדם, בלי הבדלים.

בנימין אלון: אבל מדובר כאן בסך הכול בבנייה לא חוקית.

תמר גוז'נסקי: מי שמדבר על בנייה לא חוקית.

דוד טל: חברת הכנסת גוז'נסקי, אוסיף לו את הזמן הזה.

בנימין אלון: מדובר כאן בהתנחלות שיטתית לא חוקית.

עזמי בשארה: קיבלנו את הכסף ממוסקוביץ.

בנימין אלון: מדובר בהתנחלות לא חוקית שפולשת לאט לאט ובתוך תחומי המדינה באופן שיטתי, וכך היא קובעת דונם ועוד דונם, עוד עז ועוד עז; היא קובעת עובדות ואחר כך גם מצליחה להשיג את אישור הממשלה – וזה מה שמעניין – גם לחיבורי חשמל וגם לקביעות רטרואקטיביות שיאושרו.

עזמי בשארה: ראינו תוכניות מיתאר.

בנימין אלון: אני יודע, חבר הכנסת בשארה, אני מכיר את ועדת-מרקוביץ, הייתי בוועדה.

בנימין אלון: אני פשוט רוצה להביע את דעתי ואת מורת רוחי מחוסר העירנות הממשלתית ומחוסר תכנון כולל לנושא הזה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח סלים – – –

תמר גוז'נסקי: – – –

דוד טל: חברת הכנסת גוז'נסקי, יש איזון.

דוד טל: אחרון הדוברים, ואנחנו עוברים להצבעה.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, לפי דעתי, הצעת החוק הזאת מראה עוד הפעם את האפליה שקיימת במדינת ישראל, כי לפני 13 שנה סימנה ועדת-מרקוביץ בתים שחורים, בתים לבנים, בתים אפורים, ונאמר שם שלבתים לבנים ואפורים צריך לתת חשמל.

סאלח סלים: אלה בתים שוועדת-מרקוביץ לא הסכימה או לא יצא להרוס אותם.

סאלח סלים: לכן, זה שיש עד היום בתוך מדינת ישראל, בגבול או בתוך תוכנית המיתאר, בתים שעוד צריך לתת להם חשמל – לפי דעתי זו בושה.

סאלח סלים: מה שאמר חבר הכנסת בני אלון – כאילו זה בלי תוכנית מיתאר.

סאלח סלים: מתי הכיבוש, איפה שאתה גר, איפה שאתה תומך בסיפוח של השטחים הכבושים – למה, הכיבוש פעל לפי תוכנית מיתאר?

סאלח סלים: לפי החלטות האו"ם?

סאלח סלים: לפי החלטות מועצת הביטחון?

סאלח סלים: על אילו חוקים אתה מדבר?

סאלח סלים: אתה מדבר על חוקים?

סאלח סלים: אתה?

סאלח סלים: לכן, אני חושב שזו שוב נקודה שחורה שבמה שנקרא: הדמוקרטיה הישראלית.

סאלח סלים: לכן, חשוב מאוד שהממשלה תפתור את הבעיה הזאת, כי האנשים האלה סבלו שנים רבות מזה שלא ניתן להם להתקשר עם חברת החשמל.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מודה לך, אדוני.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת עזמי בשארה.

דוד טל: מי בעד, מי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 61 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשנ"ח–1998, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

דוד טל: להלן התוצאות: בעד – 7, נגד – 1, אין נמנעים.

דוד טל: הצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשנ"ח–1998, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת עזמי בשארה, תועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

דוד טל: חברי הכנסת, אין לי אל מי לפנות, הכנסת תשוב ותתכנס מחר, אם ירצה השם, בשעה 11:00, ותסיים את דיוניה בשעה 14:00 – תענית אסתר.

דוד טל: הישיבה נעולה.

דוד טל: תודה רבה.