ישיבת מליאה, כנסת 14, פרוטוקול מספר 27, 1996-10-22 00:00

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

דן תיכון: היום יום שלישי, ט' בחשוון התשנ"ז, 22 באוקטובר 1996.

דן תיכון: ישיבת הכנסת פתוחה.

דן תיכון: רבותי, אני מתנצל על האיחור, אבל האורח הגיע באיחור, והפגישה עם חברי הכנסת, עם חברי הנשיאות וראשי הסיעות התארכה בכמה דקות.

דן תיכון: על כך אני מתנצל.

ש' יעקבסון: נא לקום.

ש' יעקבסון: כבוד הנשיאים! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני הנשיאים.

ש' יעקבסון: )

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת.

דן תיכון: אדוני נשיא מדינת ישראל.

דן תיכון: אדוני נשיא צרפת.

דן תיכון: אני מקדם אותך, אדוני הנשיא, בברכת ברוך הבא.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, האם כבוד נשיא צרפת יישא דברים בפני הבית?

דן תיכון: לא, אדוני חבר הכנסת.

רחבעם זאבי: האם הבית הזה פחות חשוב, שלפניו הוא לא יישא דברים כשם שהוא עשה מול התכנסות כנופיות אש"ף?

קריאות: – – –

דן תיכון: רבותי.

רחבעם זאבי: האם אוכל לקבל תשובה?

דן תיכון: חבר הכנסת גנדי, תקבל תשובה במעמד אחר.

דן תיכון: אנא, הואל לשבת.

דן תיכון: תודה.

דן תיכון: די, נגמר.

רחבעם זאבי: האם אקבל תשובה באמת?

דן תיכון: אתה תקבל תשובה ממני, בלשכתי, בעוד כמה דקות.

רחבעם זאבי: תודה רבה.

רחבעם זאבי: אתם לא מתביישים שהוא מבזה את הבית הזה?

רחבעם זאבי: על פניו התנהגותו היא אנטישמית.

קריאות: – – –

אופיר פינס-פז: טוב שלא נכנסת לאולם עם "עוזי".

דן תיכון: רבותי, רבותי.

דן תיכון: חבר הכנסת זאבי, תודה רבה.

דן תיכון: רבותי – חלף, נגמר.

דן תיכון: לא לעזור לי.

דן תיכון: חבר הכנסת מסאלחה, לא צריך לעזור לי.

דן תיכון: תודה רבה.

דן תיכון: בכנסת יושבים 120 נציגים של כל ההשקפות, של כל הזרמים הקיימים במדינת ישראל.

דן תיכון: יושבים בבית הזה חברי כנסת יהודים, מוסלמים ונוצרים.

דן תיכון: יושבים כאן ילידי תימן וילידי פולין.

דן תיכון: אין בכל האזור הזה שבו אתה מבקר בימים האלה עוד פרלמנט אחד הנותן במה חופשית, לעיני הזרקורים, לכל דעה והשקפה, תהיה מקוממת ושונה ככל שתהא.

דן תיכון: אנחנו גאים על כך ומתברכים בכך.

דן תיכון: זו שעתה היפה של הדמוקרטיה הישראלית.

דן תיכון: ביקורך באזור, אדוני הנשיא, השלישי בשנה זו, מתקיים באחת התקופות הרגישות והגורליות למדינת ישראל ולאזור כולו.

דן תיכון: באלה הימים תוכרענה שאלות הקשורות לעתיד האומה ולעתידם של משפחות ובודדים.

דן תיכון: חלק מן ההחלטות תהיינה קשות, כואבות ואפילו פוגעות.

דן תיכון: האי-ודאות גדולה והחששות כבדים.

דן תיכון: לכן, הנחמה היחידה היא, שהחלטות אלה תהיינה שלב נוסף בדרך לעתיד בטוח יותר ושקט יותר.

דן תיכון: אין זה המקום, אדוני הנשיא, ואין זה הזמן לפתוח בדיון בסוגיות פוליטיות ומדיניות, שהרי הביקור קצר ודברי כבוד הנשיא לא נשמעו בכנסת.

דן תיכון: אין זה סוד, כי הנושאים העומדים בראש סדר-היום שלנו אינם מוסכמים על הכול, וחילוקי הדעות – גם בקרב הקהילה הבין-לאומית – לעתים קשים ומרים.

דן תיכון: גם אתך, אדוני הנשיא, יש לנו ויכוח, והדברים שאתה משמיע אינם ערבים תמיד לאוזניהם של כל אזרחי המדינה, ולמרות חילוקי דעות אלה אני בטוח, כי אתה אומר אותם מתוך שכנוע פנימי עמוק ומתוך רצון כן לתרום את חלקך במשא-ומתן הגורלי, בדיוק כפי שגם חברי הבית הזה, על כל הבדלי ההשקפות ביניהם, מאוחדים ברצונם להגיע לשלום.

דן תיכון: חילוקי הדעות הפוליטיים בינינו לא יעיבו גם על היחסים בין שני העמים.

דן תיכון: העם בישראל מכבד ומעריך את העם הצרפתי, מוקיר את תרבותו ויודע את ההיסטוריה שלו, ואלה מתעלים לעתים על הפוליטיקה והמדיניות.

דן תיכון: ביקרת הבוקר בירושלים.

דן תיכון: אני בטוח שיכולת לחוש את חשיבותה של העיר הזאת מכל אבן, מכל סמטה ומכל דוכן בשוק.

דן תיכון: ירושלים היא בירתנו היחידה, לא היתה לנו עיר בירה אחרת זולתה, ואין אחרת.

דן תיכון: בנושא זה, שלא כמו בנושאים אחרים, יש רוב מוחץ בישראל.

דן תיכון: ביקורך הקצר, אדוני הנשיא, לא יאפשר לך לתור את הארץ לאורכה ולרוחבה, לראות את יופיה ולעקוב אחר הישגיה, לא יזדמן לך לראות את התעשייה, את החקלאות, את הקליטה ואת התרבות.

דן תיכון: רק מי שרואה את אלה יוכל להכיר את העם הזה, את אופיו, את נחישותו, כמו גם את ההבדלים ואת המפריד.

דן תיכון: אני משוכנע כי עוד יתאפשר לך לקיים כאן ביקור ממצה וארוך יותר.

דן תיכון: אני מאחל לך בשמי ובשם כל חברי הכנסת המשך ביקור מוצלח ופורה.

ש' יעקבסון: כבוד הנשיאים! אנא לקום.

ש' יעקבסון: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת הנשיאים מאולם המליאה.

ש' יעקבסון: ) (תרועת חצוצרות)

דן תיכון: נא לשבת.

דן תיכון: רבותי חברי הכנסת, הפסקה לחמש דקות.

דן תיכון: תודה רבה.

דן תיכון: (הישיבה נפסקה בשעה 16:36 ונתחדשה בשעה 16:42.

דן תיכון: )

מאיר שטרית: אני פותח בזאת את הישיבה, רבותי.

חיים רמון: איפה יושב-ראש הכנסת, אדוני?

מאיר שטרית: אני כרגע יושב-ראש הכנסת, לא מוצא חן בעיניך?

חיים רמון: אם זה היה קבוע, זה היה מוצא חן בעיני.

מאיר שטרית: אני מבקש למסור הודעה מאת יושב-ראש הכנסת, שמלווה כרגע את נשיא צרפת בצאתו החוצה, הוא יגיע לכאן ונתחלף שוב.

מאיר שטרית: אני מבקש להביא את הודעתו של יושב-ראש הכנסת במלים הללו: אני מביע את זעמה של הכנסת כולה על המעשה הנפשע שנעשה הבוקר בחברון, על-ידי יהודי שפגע בחברות הכנסת יעל דיין ונעמי חזן, שהיו בסיור שקיימה במקום הוועדה לקידום מעמד האשה.

מאיר שטרית: אין לסבול פגיעה כלשהי בחבר הכנסת העלולה לשבש את פעילותו כמחוקק וכחבר הבית העליון של המדינה.

מאיר שטרית: יש לעקור מן השורש מעשים כגון אלה, ועל כולם לשקוד שיהא מחננו טהור.

מאיר שטרית: זכאים החברה בישראל, זכאים נבחריה שלא ידעו פחד ורתיעה בבואם למלא את שליחותם כחברי הכנסת.

מאיר שטרית: קיבלתי פנייה מחברים אחדים שרוצים להתבטא בעניין.

מאיר שטרית: חבר הכנסת חגי מירום, בבקשה.

חגי מירום העבודה): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לשבח את יושב-ראש הכנסת על הודעתו זו.

חגי מירום העבודה): ההודעה במקומה.

חגי מירום העבודה): הכנסת כולה צריכה להתנער ממעשי אלימות המכוונים אל חבר כנסת כלשהו בשל תפיסת עולמו ואמונתו.

חגי מירום העבודה): אנחנו, אדוני היושב-ראש, נמצאים בימים אלה במרחק של שנה מיום הירצחו של ראש ממשלתנו יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

חגי מירום העבודה): המעשים שהחלו לפני יותר משנה בהפגנת אלימות, בהתייחסות אל ראש הממשלה דאז, זיכרונו לברכה, כאל רוצח, לא פסקו מלהופיע ברחוב הישראלי ולהיות חלק מחיינו.

חגי מירום העבודה): המעשה הזה, אשר כוון פיסית נגד חברת הכנסת יעל דיין, שפיכת תה רותח עליה, על גופה, על צווארה, הוא אלימות שעלולה להוביל אותנו שוב למעגל בלתי נסבל של אלימות כלפי אישים פוליטיים.

חגי מירום העבודה): אני מקווה שהכנסת כולה תתאחד בהתנערותה מזוועה כזאת, לא תנוח ולא תשקוט עד אשר יעמידו את הפוגעים בחברת הכנסת יעל דיין ובחברת הכנסת נעמי חזן לדין.

חגי מירום העבודה): אינני מוכן להסכים עם דברים ששמעתי, כאילו האיש אשר שפך את הרותחין האלה על חברת הכנסת יעל דיין, ורותחין ממש, האיש הזה לא נעצר, לא נחקר ואין כוונה להעמידו לדין.

חגי מירום העבודה): אני מעלה כאן, מעל בימת הכנסת, תביעה משלטונות החוק להעמיד לדין את מי שעשה את המעשה הזה, וציבורית – להתאחד בהתנערות מן האלימות המטורפת הזאת, אשר עלולה, חלילה, להביא לפגיעה בנפש, לאחר שהיום היתה פגיעה בגוף, בחבר מחברי הכנסת.

חגי מירום העבודה): תודה רבה, אדוני.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת חיים רמון, באותו עניין.

שאול יהלום: כל אחד יכול לדבר?

מאיר שטרית: אם אתה מבקש, בבקשה.

מאיר שטרית: אני אתן גם לך.

מאיר שטרית: חבר הכנסת חיים רמון.

מאיר שטרית: רבותי, אני מבקש להסתפק בדקה.

מאיר שטרית: אלה בסך הכול הערות מחוץ לסדר-היום, ולכן הסכמתי בחפץ לב לתת לאנשים להתבטא בעניין.

גדעון עזרא: אפשר לדעת מה היה שם?

רענן כהן: מה היה שם?

יהושע מצא: הוא שואל ברצינות.

מאיר שטרית: אני אספר לך.

מאיר שטרית: חברת הכנסת יעל דיין וחברת הכנסת נעמי חזן ביקרו בחברון – – –

תמר גוז'נסקי: הוועדה למעמד האשה.

מאיר שטרית: רגע.

מאיר שטרית: ביקרו בחברון במסגרת ביקור של הוועדה למעמד האשה של הכנסת.

מאיר שטרית: בזמן הביקור שפך מישהו מחברון תה רותח על חברת הכנסת – – –

רחבעם זאבי: לא מחברון, מירושלים.

מאיר שטרית: בחברון הוא שפך עליה תה רותח.

מאיר שטרית: על כן ההתבטאות.

מאיר שטרית: חברים, רשות הדיבור לחבר הכנסת חיים רמון.

שאול יהלום: מה מצבה?

רפאל אלול: היא פצועה וחבושה.

שאול יהלום: היא בבית-חולים?

רפאל אלול: לא, היא כאן.

נסים דהן: ברכת רפואה שלמה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת חיים רמון, בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשבועיים האחרונים הולך גל האיומים ומתגבר, כאילו הקיצונים המטורפים רוצים לציין את יום השנה לרצח יצחק רבין, זכרו לברכה, בפגיעה פיסית נוספת ואולי אפילו ברצח פוליטי נוסף.

חיים רמון: אני קורא לכל חלקי הבית להתנער מכל הזדהות עם גורמים קיצוניים אשר מסרבים לקבל את כללי הדמוקרטיה.

חיים רמון: יש לנו ויכוח קשה ונוקב בבית הזה.

חיים רמון: הרבה מאוד דברים צריכים להיעשות, אבל, לצערי, לא מעט גם חברי הכנסת בבית הזה מבצעים ומזדהים עם גורמים שאינם מקבלים את כללי הדמוקרטיה.

חיים רמון: ההזדהות הזאת יש בה משום הזדהות גם עם מעשים קיצוניים.

חיים רמון: יש הבדל בין תמיכה באנשים אשר מתנגדים להיערכות מחדש בחברון לבין הזדהות ותמיכה באנשים בחברון שאומרים שהם לא יקבלו החלטות ממשלה והם יפעלו בכוח והם יפעלו באלימות והם ישתמשו ברצח, והיום זו רק ההתחלה.

חיים רמון: לכן, אני קורא לאותם חלקים, דווקא לאותם חלקים בבית הזה שמזדהים עם האידיאולוגיה, שלא יזדהו עם הפרחחות, עם הקנאות, עם הקיצוניות ועם האנטי-דמוקרטיות, שתוביל לקץ הדמוקרטיה הישראלית.

מאיר שטרית: תודה לחבר הכנסת חיים רמון.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

מאיר שטרית: רבותי, אבקש בקצרה.

מאיר שטרית: אם אתם לא מחדשים משהו, אז בקצרה.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, למותר לציין שאני מצטרף לדברי הגינוי החריפים, וכל דבר גינוי לא יהיה חריף מספיק בשביל לבטא את שאט הנפש מהמעשה.

אלי גולדשמידט: טוב עשה יושב-ראש הכנסת שפתח את הישיבה בדברי הגינוי.

אלי גולדשמידט: אבל, אדוני היושב-ראש – אני רוצה, אם אפשר, את הקשבתך – אני מבקש להציע הצעה.

אלי גולדשמידט: אנחנו מגנים, אנחנו כותבים, אנחנו מבטאים את זעזוענו ממעשים כל כך קשים.

אלי גולדשמידט: אני מציע שהכנסת תבטא באקט סמלי את היחס שלה או את שאט הנפש שלה מהמעשה שנעשה.

אלי גולדשמידט: אני מציע, שבתום דברי הגינוי תפסיק הכנסת את ישיבתה למשך חצי שעה.

אלי גולדשמידט: זה לא יפגע באופן דרסטי בסדר-היום של הכנסת, אבל זה יבטא את הרעיון, שהבית הזה כולו מזדהה עם דברי הגינוי בצורה מלאה, חד-משמעית, וללא שום סייג.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר, שכאשר פגעו בחברת הכנסת יעל דיין היום, ניפצו את שמשות הדמוקרטיה במדינת ישראל – של כל אחד ואחד בבית הזה.

אלי גולדשמידט: וזה קורה יומיים לפני האזכרה במלאות שנה להירצחו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

אלי גולדשמידט: אני חושב שזה המינימום.

אלי גולדשמידט: אפשר אולי לחשוב על רעיון אחר.

אלי גולדשמידט: הרעיון שעלה אצלי באופן ספונטני זה שהכנסת לא תחזור לסדר-היום הרגיל שלה, אלא לאחר מחצית השעה של הפסקה.

אלי גולדשמידט: תודה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נעשתה נבלה היום בחברון כאשר מישהו, אינני יודעת את שמו, העז לפגוע בחברת הכנסת יעל דיין ובעצם לסכן את חייה.

תמר גוז'נסקי: הפעולה הנפשעת הזאת לא זכתה למענה הולם מצד המשטרה ורשויות החוק, וככל ששמעתי, האדם שעשה את זה הובל לתחנת המשטרה ושוחרר מייד.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שהכנסת כולה צריכה לתבוע מהמשטרה, מהפרקליטות ומכל מי שמעורב בנושא לבדוק כיצד זה קרה שהאדם הזה לא נעצר מייד ולבדוק כיצד ייעשו ההליכים כדי שהוא יועמד במהרה לדין.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לומר עוד, ברשותך, אדוני היושב-ראש, שהכנסת הזאת צריכה להיות ערה לעובדה, שמי שמשלים עם מעשי נבלה והתעללות יומיומיים באוכלוסייה הערבית בחברון, שמי שמשלים עם כך שיורקים ומשתינים על הערבים השכנים שגרים ליד המתנחלים, בסופו של דבר מגיע למצב שבו שופכים מים רותחים על חברת כנסת.

תמר גוז'נסקי: הדמוקרטיה שלנו נמצאת במצב מאוד מסוכן.

תמר גוז'נסקי: יש בה חריצים, יש בה סדקים, משום שאנחנו לא משנים את המצב הלא-נורמלי הזה שקיים בחברון.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהגיע הזמן שנבין זאת.

תמר גוז'נסקי: תודה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת רענן כהן.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת גדעון עזרא.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מגיעים לרגע שבו חלק מחברי הכנסת, בעיקר מן המרכז והשמאל – נצטרך ללכת עם הגנה של ביטחון בפעילותנו הציבורית.

רענן כהן: אנחנו נמצאים בהרס הדמוקרטיה.

רענן כהן: החברה נמצאת בקיטוב חברתי חמור מאוד, המסוכן לאחדותה.

רענן כהן: אם הכנסת לא תביע את דעתה בצורה החריפה ביותר על מה שקרה היום, אם לא נהרהר לעצמנו בעניין הזה, כי אז פשוט הבית הזה מסכן את הדמוקרטיה של מדינת ישראל.

רענן כהן: לכן אני פונה אליך – אסור לעבור על מה שקרה לסדר-היום, אסור לשתוק, צריך למצוא את הדרך לומר את הדברים בצורה החריפה ביותר, למען ביטחון מדינת ישראל, למען ביטחון הכנסת.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת רענן כהן.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גדעון עזרא.

מאיר שטרית: אחריו – חברת הכנסת נעמי חזן.

גדעון עזרא: אנחנו זוכרים היטב את מה שקרה לפני שנה.

גדעון עזרא: אנחנו צריכים, לפי דעתי, ליישם את הלקחים מלפני שנה.

גדעון עזרא: ומעבר לגינוי של כל מעשה אלימות, חובה עלינו לעשות דברים מספר.

גדעון עזרא: האחד, לפנות לכל האנשים השפויים במדינה הזאת ולבקש מהם שכל שביב של מידע כזה או אחר, אינפורמציה כזאת או אחרת, יעבירו לשלטונות הביטחון בעוד מועד.

גדעון עזרא: דבר שני, אני פונה לשלטונות הביטחון: אנא מכם, בכל מקרה של ספק, יש לכם היכולת, יש לכם הכוחות, תפעלו בנחישות להכניס אדם למעצר מינהלי – ולא להסתפק בדברים שאין בהם תועלת ואין בהם ערך.

גדעון עזרא: והדבר השלישי – אני חושב שחשוב לכולנו שלא נעשה זה כנגד זה פרובוקציה מסוג כזה או אחר, ופה, בבית הזה, נראה דוגמה אישית כיצד צריך להתנהג.

גדעון עזרא: תודה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

מאיר שטרית: חברת הכנסת נעמי חזן.

מאיר שטרית: אחריה – חבר הכנסת שאול יהלום.

נעמי חזן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חוזרת עכשיו מסיור של הוועדה לקידום מעמד האשה בחברון, ואני מוכרחה להודות שאני חוזרת מחברון בעצב רב.

נעמי חזן: ראשית, כמה יהודים התנפלו על חברת הכנסת יעל דיין ועלי, ובין היתר אמרו עלינו שאנחנו רוצחות; אני מצטטת.

נעמי חזן: לא פעם אחת ולא פעמיים הטיחו בנו האשמה שאנחנו רוצחות – – –

שבח וייס: בוגדות.

נעמי חזן: בוגדות – – –

שבח וייס: בדם ואש חברון תיפדה.

נעמי חזן: ואחרי זה, חבר הכנסת שבח וייס, התיזו על חברת הכנסת יעל דיין הרבה – ועלי קצת – מים רותחים.

נעמי חזן: אם אנחנו מסוגלים להידרדר למצב כזה, מצבנו בכי רע.

נעמי חזן: אבל, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, זיהיתי מייד את האדם ששפך את התה – –

תמר גוז'נסקי: את הנמושה.

נעמי חזן: – – ניגשתי לחיילי מג"ב, ביקשתי שיעצרו אותו, ליוויתי אותו עם החיילים לתוך תחנת המשטרה ליד מערת-המכפלה.

נעמי חזן: לתומי חשבתי, שאם אני מובילה אדם לתוך תחנת המשטרה בידי שוטרי מג"ב, בעקבות המהומה, הוא ייעצר.

נעמי חזן: חזרתי לברר את מצבה של חברת הכנסת יעל דיין, והסתבר לי בתוך דקות ספורות שהאדם נכנס לתחנה ושוחרר על-ידי השוטרים שם.

נעמי חזן: ובכן, חטא על פשע: הסתה, אלימות, חבלה גופנית בחברי כנסת, ואז – חוסר יכולת של השלטונות לעצור את האדם.

נעמי חזן: כנסת ישראל חייבת למחות על הפגיעה בכבודה ובכבוד חבריה.

נעמי חזן: אבל היא חייבת גם להתעצם ולדאוג לכך, שכל אדם שמתנהג בצורה כזאת ומביאים אותו לתחנת משטרה – ייעצר וייבדק.

נעמי חזן: לכן אני פונה לעמיתי חברי הכנסת בבקשה: אנחנו מבצר הדמוקרטיה, ואנחנו רוצים לא רק לחוקק ולהתנהג כדמוקרטים, אלא גם לדאוג לאכיפת הדמוקרטיה במדינת ישראל.

נעמי חזן: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: תודה רבה לחברת הכנסת נעמי חזן.

מאיר שטרית: חבר הכנסת שאול יהלום, ואחריו – חבר הכנסת שבח וייס.

מאיר שטרית: רבותי, אנשים רשומים, אני נתתי לכל מי שביקש לדבר, אני מבקש להסתפק בדקה, להיות תכליתי וממצה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להצטרף לגינוי המעשה, ובמידת הצורך – אינני רואה כאן את חברת הכנסת יעל דיין – לאחל לה רפואה שלמה, אם היא מאושפזת.

תמר גוז'נסקי: רפואה לא תזיק לה.

שאול יהלום: אין כל ספק שהעושים מעשים נפשעים אשר כאלה מן הראוי שייענשו בכל חומרת הדין.

שאול יהלום: אני רוצה להעיר הערה נוספת, בפרט בעקבות דבריו של חבר הכנסת חיים רמון.

שאול יהלום: כאשר אנחנו מגנים מעשים בשולי החברה, של אנשים בודדים שלוקחים את החוק לידיהם, לכמה מחברינו יש, כנראה, תכונה לצרף לכך, באותה הזדמנות, כמה דברים פוליטיים ולהתקיף גם חברי בית שנמצאים בקשר עם חוגים אלה ואחרים.

שאול יהלום: אני מציע לך, חבר הכנסת חיים רמון, ככל שתתמקד ונתמקד כולנו בגינוי המעשה עצמו, כן נעשה את הדבר הנכון ונעצים את הגינוי.

שאול יהלום: ברגע שאתה קושר דברים שלא ממין העניין ומאשים חלקים מהבית, ועל-ידי זה אתה גורם לכך שאתה הופך את העניין לפוליטי – אתה בעצמך מחליש את הגינוי.

שאול יהלום: אין שום קשר – – –

חיים רמון: אני מציע שלא תעמדו בקשר עם גורמים אנטי-דמוקרטיים; זה הכול – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת רמון – לא ויכוח.

מאיר שטרית: אני מבקש.

שאול יהלום: לפני שבוע ימים, עשרות סופרים ואנשי רוח פרצו שלושה מחסומים – – –

עמנואל זיסמן: – – –

חיים רמון: – – –

מאיר שטרית: חברי הכנסת זיסמן ורמון, אני מבקש שתפסיקו להפריע.

עמנואל זיסמן: אתה גרמת לכל זה.

מאיר שטרית: למה אני גרמתי?

מאיר שטרית: אני מבקש שתפסיקו להפריע.

מאיר שטרית: רשות הדיבור כרגע לשאול יהלום, והוא צריך לסיים.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, לפני שבוע פרצו 50 סופרים ואמנים שלושה מחסומי צה"ל; ויש חלק מחברי הבית, אולי יותר מחבריו של חיים רמון, שקושרים קשרים עם אנשים אלה שהם פורצי חוק ומתנגדי הצבא.

שאול יהלום: אני אומר את זה רק כתגובה על דבריך, חבר הכנסת רמון.

שאול יהלום: מובן שלא הייתי מעלה את זה.

שאול יהלום: לכן, אני אומר, הבה נגנה אותם אנשים שעושים מעשים אשר לא ייעשו.

שאול יהלום: לא נצרף לזה כל מיני מגמות שיש לנו בנושאים הפוליטיים.

שאול יהלום: תודה.

תמר גוז'נסקי: – – –

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת יהלום.

מאיר שטרית: חבר הכנסת שבח וייס.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת מקסים לוי.

מאיר שטרית: אני מבקש להתמקד בנושא הזה בלבד.

שבח וייס: קודם כול אני רוצה להצטרף לדברי הגינוי של קודמי ושל יושב-ראש הכנסת.

שבח וייס: התופעה הזאת כל כך טיפוסית לצמיחתו של פאשיזם.

שבח וייס: ככה מתחילים הפאשיסטונים הקטנים.

שבח וייס: הם קודם כול חכמים על חלשים.

שבח וייס: יש להם תאווה מיוחדת להכות ולהזיק לנשים.

שבח וייס: בהתחלה קוראים להם מטורפים; אחר כך יש סביבה אוהדת של המטורפים; אחר כך יש סביבה מבינה; אחר כך יש מחנה של אומרי "אבל": תגנה אותו אבל לא את אחרים; אחר כך יש כאלה שכל הזמן יוצרים אווירה של בוז וזלזול בעם אחר; אחר כך הם מתנכלים למי שרוצה לראות בעם האחר עם שווה.

שבח וייס: זה התהליך, חברים.

שבח וייס: אלה לא מטורפים, אלה לא בודדים.

שבח וייס: אחרי כל התבטאות שלי ברדיו ובעיתון לזכרו של יצחק רבין, אני מקבל 30-20 מכתבי איומים מהאגף הפאשיסטי של מדינת ישראל.

שבח וייס: במדינת ישראל צומח פאשיזם על רקע המשך היחסים שלנו עם הפלשתינים, על רקע היחסים בתוכנו, וזו תופעה טיפוסית לחלאה הפאשיסטית שהתפשטה בארצנו.

שבח וייס: זה אסון, ופה – פעולה כוללת ולא חמקמקת ולא "אבל" ולא להגיד שזה לא פוליטי.

שבח וייס: זה חלק מהאקולוגיה החדשה פה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת שבח וייס.

מאיר שטרית: חבר הכנסת מקסים לוי.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

מקסים לוי: דיברו על הגינויים, כולנו עוד נדבר עכשיו במליאה, ואני מציע הצעה לסדר שתסיים את העניין.

מקסים לוי: ודאי שכל אחד מן היושבים כאן מגנה את הדבר הזה, כי התופעה הזאת תעמיק אם נעבור לסדר-היום ולא נקבע שמליאת הכנסת כולה, על כל חלקי הבית, מגנה את התופעה הזאת, מבקשת משלטונות הביטחון או ממשטרת ישראל להעמיד לדין את האשם ולעדכן את מליאת הכנסת מה עשו זרועות הביטחון כדי לעצור את האדם הזה.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת מקסים לוי.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת סאלח סלים.

אופיר פינס-פז: אני מצטרף, כמובן, לגינוי הרחב שנשמע כאן בבית, ואני שמח שבאמת כל חלקי הבית מגנים את המקרה הנורא שקרה היום בחברון.

אופיר פינס-פז: אני רוצה רק לומר: לא יעזור כלום, חבר הכנסת יהלום, דבר דבור על אופניו והדברים קשורים.

אופיר פינס-פז: בשבוע שעבר תלו על המודעות לציון שנה לרצח יצחק רבין מודעות של תנועת "כך", מודעות על מאיר כהנא.

אופיר פינס-פז: זה לא היה במקרה, זה היה מתגרה, זה היה מבזה, זה היה משפיל, זה היה "דווקא", והמשטרה לא עצרה את המדביקים, אף שכולם יודעים מי היו המדביקים.

אופיר פינס-פז: נותנים לדברים לקרות.

אופיר פינס-פז: יש איזו תחושה, שהדברים מותרים, שלא צריך לנקוט יד חזקה, ודבר גורר דבר.

אופיר פינס-פז: הקריאה מהבית הזה, אדוני היושב-ראש, צריכה להיות קריאה חד-משמעית למשטרה, לגורמים שצריכים לאכוף את החוק – כי יש חוק, צריך רק לאכוף אותו – לא לוותר, לא להקל ראש.

אופיר פינס-פז: דמו של איש ציבור אינו הפקר, לא גופו, גם לא זכרו.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סאלח סלים, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטרף למגנים, ואני מתפלא על אלה שמתפלאים כי קרה דבר כזה.

סאלח סלים: במקרה היום ביקרנו בבית-לחם, והנשיא ערפאת שמח לקבל אותנו בתור ועדת הפנים של הכנסת.

סאלח סלים: כשנכנסנו אליו הוא הושיט יד, וחלק מחברי הכנסת סירבו להושיט לו יד.

סאלח סלים: לכן הוא גירש אותם משם.

סאלח סלים: אני לא מתפלא על האזרח הפשוט כשחברי כנסת מתנהגים כך.

סאלח סלים: הוא שאל אותם: בשביל מה באתם אם אתם לא רוצים להושיט יד?

סאלח סלים: לכן הם גורשו.

סאלח סלים: אני לא מתפלא על אזרח שעושה דבר כזה בזמן שאצלנו בכנסת, רק בשבוע שעבר פאשיסט אחד מחברי הכנסת קיבל 18 קולות לייצג את הכנסת.

סאלח סלים: הבעיה נמצאת פה, לא רק ברחוב, כשחלק מחברי הכנסת הם ממש פאשיסטים, עם דעות פאשיסטיות, והם יושבים פה.

סאלח סלים: הוא קיבל 18 קולות, וזו בושה לכנסת ישראל שהוא קיבל 18 קולות.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת סאלח סלים.

מאיר שטרית: אתם הסכמתם להחליף?

מאיר שטרית: אם כן, חבר הכנסת סאלח טריף.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף, כמובן, לכל הודעות הגינוי, ואני שמח שהן באות מכל חלקי הבית, אבל מה שחמור בעיני הוא מה שסיפרה לנו חברת הכנסת נעמי חזן, שמשטרת ישראל מתייחסת כל כך בקלות לעבירה שבעיני היא חמורה כל כך, וכך צריך להתייחס לתקיפה פיסית נגד איש ציבור, נגד חברת כנסת.

סאלח טריף: איך זה יכול להיות שמשטרת ישראל לא עוצרת מייד אדם שפוגע בצורה ברוטלית, קשה כל כך, בחברת כנסת שבאה לבצע את תפקידה?

סאלח טריף: לכן רציתי כבר להודיע לבית, שנקיים מחר בירור בוועדת הפנים ונזמין את מפקד המחוז לבוא ולהסביר איך לא עוצרים אדם שתוקף נבחר ציבור בו במקום.

סאלח טריף: תאר לך, אם חבר הכנסת זיסמן היה תוקף מישהו, מה המשטרה היתה עושה, חס וחלילה.

חגי מירום: למה דווקא זיסמן?

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, תרשה לי בתחילת דברי לקדם בברכה את האורחים ביציע הכבוד.

טלב אלסאנע: אני רוצה לצטט משורר גרמני בשם נימלר, שאמר: כאשר באו לעצור את הקומוניסטים, לא מחיתי כי אני לא קומוניסט; וכאשר באו לעצור את הסוציאל-דמוקרטים, לא מחיתי כי אני לא סוציאל-דמוקרט; וכאשר באו לעצור את הקתולים, לא מחיתי כי אני לא קתולי; וכאשר באו לעצור אותי, לא היה מי שישמיע קול מחאה.

טלב אלסאנע: אני סבור, שהיינו צריכים להעמיד את הפושעים האלה במקומם, לא היום אלא לפני הרבה זמן, כשהרב לוינגר השתולל בחברון, כשהכנופיות האלה עשו ככל העולה על רוחן ברכושם, בכבודם ובנפשם של בני העם הפלשתיני.

טלב אלסאנע: היינו צריכים להשמיע קול צעקה גם כשבתי-המשפט הטילו עונשים אומללים, מצחיקים, על אותם פושעים.

גדעון עזרא: גם בתל-שבע, גם בתל-שבע.

טלב אלסאנע: אני סבור, כבוד היושב-ראש, שזה לא מאוחר מדי – ויפה שעה אחת קודם.

טלב אלסאנע: עדיף שנתאחד היום מאשר נצטער אחר כך.

מאיר שטרית: תודה רבה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מאיר שטרית: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, הייתי עם הוועדה לקידום מעמד האשה, כחבר הוועדה, חוויתי את החוויה, ואני אומר לכם: אני לא הופתעתי.

עבד-אלוהב דראושה: אלה הן הנורמות בשטחים, זו ההתנהגות של המתנחלים.

עבד-אלוהב דראושה: אני כבר נפגעתי כמה פעמים מהתנהגות של מתנחלים, כאשר שוטרים וחיילים ואנשי משמר הגבול עמדו לידי, ואף אחד לא הגן.

עבד-אלוהב דראושה: זה מה שקרה היום.

מקסים לוי: אתה רואה מה אתה עושה?

עבד-אלוהב דראושה: תפסיק, אני לא קטעתי אותך.

עבד-אלוהב דראושה: תפסיק, תשתוק בינתיים, אתה לא היית שם.

מקסים לוי: אני יכול לצעוק יותר ממך.

מקסים לוי: אל תגנה את כולם.

עבד-אלוהב דראושה: אתה לא היית שם, אתה לא יודע.

עבד-אלוהב דראושה: תשמע מה שאומר.

עבד-אלוהב דראושה: מה שהיה שם הוא, שחברת הכנסת יעל דיין התראיינה לאיזו טלוויזיה, ומסביבה היו כולם – שוטרים, חיילים, אנשי משמר הגבול.

עבד-אלוהב דראושה: אני עמדתי לידה, עם חברי כנסת אחרים.

עבד-אלוהב דראושה: ניגש חרדי – אני לא יודע – דתי, עם זקן, בן 55-54, מתנחל או לא מתנחל – אני לא יודע, באמת לא חקרתי את זה, אף אחד לא חקר את זה – ניגש עם כוס תה רותח ושפך אותו על הפנים ועל החזה שלה.

עבד-אלוהב דראושה: כולם עמדו מהצד, אף אחד לא נגע בו.

עבד-אלוהב דראושה: כשהתחלנו לזעוק בא איזה חייל, לא שוטר, לא איש משמר הגבול – – –

גדעון עזרא: מה היה בתל-שבע?

גדעון עזרא: מה אתה מדבר?

תמר גוז'נסקי: מה זה שייך לעניין?

עבד-אלוהב דראושה: חבר הכנסת גדעון עזרא, אתה גזען לא פחות מהם.

מאיר שטרית: רבותי, אם לא ייפסק הוויכוח, אני אפסיק את הדיון בנושא הזה.

מאיר שטרית: אני נותן לכל אחד לדבר בשקט במסגרת של דקה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת עזרא.

עבד-אלוהב דראושה: מה שמדאיג אותי הוא לא אותו אדם עצמו, מדאיג אותי שאחרי שסרן בצבא לקח אותו והכניס אותו לתחנת המשטרה, באו שני שוטרים ושחררו אותו, ובחוץ המתנחלים צהלו ולקחו אותו בשמחה.

עבד-אלוהב דראושה: לאחר מכן הגיע פקד מהמשטרה ואני אמרתי לו: הנה משחררים אותו, תעצור אותו.

עבד-אלוהב דראושה: הוא אמר: שתבוא יעל דיין בעצמה, תגיש תלונה, ואחר כך נלמד את הנושא.

עבד-אלוהב דראושה: אמרתי לו: אבל בינתיים תעכבו אותו אצלכם במשטרה.

עבד-אלוהב דראושה: מה אתם משחררים אותו?

עבד-אלוהב דראושה: הוא שאל אותי: אתה מכיר את השוטרים ששחררו אותו?

עבד-אלוהב דראושה: אתה מזהה אותם?

עבד-אלוהב דראושה: אמרתי לו: אני לא מכיר אותם, אני לא מזהה אותם, אבל הנה האיש עומד בצד, כי הוא עוד לא עזב את המקום.

עבד-אלוהב דראושה: אבל אף אחד לא זז, לא משמר הגבול, לא המשטרה, לא חיילים; ושחררו אותו.

עבד-אלוהב דראושה: לכן, ההתנהגות הפסולה היא לא של האדם הבודד אלא של המערכת.

עבד-אלוהב דראושה: יש לכם נורמות פסולות.

עבד-אלוהב דראושה: הפאשיזם היהודי פועל בשטחים.

עבד-אלוהב דראושה: דעו לכם, שכל עוד אין הפסקה של ההתנחלויות ושל הכיבוש, החברה היהודית במדינת ישראל מידרדרת.

עבד-אלוהב דראושה: עכשיו הם פוגעים בערבים, פוגעים בשמאלנים, אחר כך יפגעו בכם, בימין.

גדעון עזרא: – – –

עבד-אלוהב דראושה: לא רחוק היום שמה שקרה ליצחק רבין עלול, חס וחלילה, לקרות למישהו מהימין, כי לגביהם גם אתם בוגדים אם תסכימו לפשרה בחברון.

עבד-אלוהב דראושה: זה מה שקורה, ואף אחד לא חושב על זה.

עבד-אלוהב דראושה: לא מספיק לגנות.

עבד-אלוהב דראושה: צריך לומר את האמת כפי שהיא.

עבד-אלוהב דראושה: הפאשיזם היהודי פועל בשטחים.

עבד-אלוהב דראושה: צריך להשתחרר מהכיבוש כדי לשים קץ לפאשיזם.

מאיר שטרית: רבותי, יש לנו עוד שלושה דוברים.

מאיר שטרית: אני מבקש לא להפריע לאף אחד מהם לדבר במסגרת של דקה.

מאיר שטרית: אלה לא הצעות לסדר-היום.

מאיר שטרית: אנחנו רוצים לסיים את הנושא הזה ולעבור לסדר-היום שלנו.

מאיר שטרית: אני מזמין את הדובר הבא, חבר הכנסת אלכס לובוצקי.

אלכסנדר לובוצקי: אדוני היושב-ראש, בשבת הבאה נקרא את פרשת השבוע על אברהם אבינו: "וישא עיניו וירא והנה שלשה אנשים נצבים עליו.

אלכסנדר לובוצקי: וירא וירץ לקראתם מפתח האהל וישתחו ארצה.

אלכסנדר לובוצקי: ויאמר אדני אם נא מצאתי חן בעיניך אל נא תעבר מעל עבדך.

אלכסנדר לובוצקי: יקח נא מעט מים ורחצו רגליכם והשענו תחת העץ" וכו'.

אלכסנדר לובוצקי: אומר רש"י: "ורחצו רגליכם, כסבור שהם ערביים".

אלכסנדר לובוצקי: אברהם אבינו ראה שלושה אנשים עומדים, חשב שהם ערביים, רץ לקראתם, הזמין אותם להכנסת אורחים אצלו באוהל.

אלכסנדר לובוצקי: מי שפגע היום בחברת הכנסת יעל דיין ליד קברו של אברהם אבינו ביזה את זכרו של אברהם אבינו ואינו ראוי להיקרא כמי ששומר על הגחלת והחותם של אברהם אבינו.

אלכסנדר לובוצקי: תודה רבה.

חגי מירום: הוא עשה את זה גם ליד קברו של יימח שמו גולדשטיין.

מאיר שטרית: תודה רבה לחבר הכנסת לובוצקי.

מאיר שטרית: חבר הכנסת עזמי בשארה.

מאיר שטרית: אני מבקש לשמור על השקט, בלי הערות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מי שפגע היום בחברת הכנסת יעל דיין לא ביזה את אברהם אבינו אלא פגע בחברת הכנסת יעל דיין, נבחרת ציבור שיש לה חסינות.

עזמי בשארה: הפגיעה בה ובגופה היא העניין, לדעתי.

עזמי בשארה: לא צריך לחפש כל מיני פירושים סביב אברהם אבינו.

עזמי בשארה: אם נברח מזה, לא יהיה אפשר להבין בשביל מה הדיון המיוחד הזה בנושא.

נסים דהן: רצו להגן עליך, תודה רבה.

עזמי בשארה: חבר הכנסת שבח וייס דיבר גם בשמי כאשר הזכיר את הפאשיזם הזוחל כאן.

עזמי בשארה: אבל אם אנחנו כבר מנצלים את הבמה הזאת לדיאלוג, אני רוצה להגיד לחבר הכנסת יהלום, שהעניין הוא לא רק בשפיכת מים רותחים על מישהו – דבר מגונה בכל מקרה.

עזמי בשארה: בדיוק כמו שגינוי רצח רבין אינו רק גינוי לשמו.

עזמי בשארה: רצח הוא דבר גרוע, שפיכת מים רותחים היא דבר גרוע.

עזמי בשארה: אבל הרצח הוא רצח פוליטי של ראש ממשלה נבחר, לא סתם רצח, וזה מה שחמור.

עזמי בשארה: כך חמור גם שמתנחל כובש בחברון שפך מים רותחים על חברת כנסת שנבחרה בצורה דמוקרטית ויש לה חסינות.

עזמי בשארה: זו מסגרת העובדות, וזה מה שחשוב.

עזמי בשארה: אין להשוות את זה לסופרים שפורצים לעיר נצורה, חברון, בשביל להזדהות עם תושביה.

עזמי בשארה: אין מה להשוות.

עזמי בשארה: בכך שהשווית את המעשה של הסופרים, שאף אחד מהם לא פורע חוק ולא משתמש באלימות, שהלכו להזדהות עם אנשי חברון הנצורה בזמן מצור מכוער ואכזרי, אתה עשית בנאליזציה של המעשה שנעשה נגד חברת הכנסת יעל דיין.

עזמי בשארה: החשוב הוא הפגיעה בדמוקרטיה והפוליטיות של העניין; לא שפיכת המים הרותחים על גופה של יעל דיין, אלא המעשה האלים נגד חבר כנסת, נבחר ציבור, על-ידי מתנחלים פורעי חוק.

עזמי בשארה: תארו לעצמכם, אם כך הם עושים לחברי כנסת, מה הם עושים לילדים ערבים חסרי ישע בשטחים, מה הם עושים כשאין אף אחד וכשאנחנו לא מקיימים דיונים כאלה.

עזמי בשארה: על זריקת אבן זרועות הביטחון עוצרות עד תום ההליכים, למשך חודשים רבים.

עזמי בשארה: האיש הזה נתפס ביד והוא כבר שוחרר.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: דיברת שלוש דקות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת נסים דהן, בבקשה.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, גם אנו מצטרפים לכל דברי הגינוי והמחאה שהעלו כאן חברי הכנסת על המעשה הנפשע, על האלימות נגד חברת כנסת.

נסים דהן: אבל בהזדמנות זו, מכיוון שידידי חברי הכנסת באו חשבון, תרשו לי גם כן לבוא אתכם חשבון.

נסים דהן: אני מוחה על כך שהיתה כאן מחאה על כך שנפגעה חברת הכנסת, שכבודה במקומה מונח.

נסים דהן: אבל כאשר חבר הכנסת רביץ נפגע על אמונתו ובמילוי תפקידו ונדחף, לא על-ידי תושב סתם אלא על-ידי שוטרים שהיו אמורים לשמור על החוק – בשעה שהוא מחה על חילול שבת הוא נדחף על-ידי שוטרים ונפגע – איש מחברי הכנסת לא אמר מלה.

נסים דהן: חבר כנסת נפגע במילוי תפקידו.

נסים דהן: מישהו דיבר?

סאלח סלים: – – –

נסים דהן: למה לא דיברתם?

נסים דהן: הוא סוג ב'?

מאיר שטרית: חבר הכנסת דהן, חבר הכנסת סלים – לא ויכוח.

סאלח סלים: אבל צריך לדייק.

מאיר שטרית: כמו שאתה אולי לא דייקת, גם הוא לא מדייק.

מאיר שטרית: חבר הכנסת דהן, אני מבקש לסיים.

נסים דהן: אני חוזר: אנחנו מוחים, אנחנו מגנים את מה שהיה היום בחברון.

נסים דהן: אנחנו נגד, וכפי שאמרתי בקריאת ביניים – אנחנו שולחים לה ברכת רפואה שלמה.

נסים דהן: אבל אם אנחנו רוצים לשמור על כבודו של האדם – כל אדם באשר הוא אדם, ולא משנה באיזה צד של המפה הפוליטית הוא נמצא.

נסים דהן: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.

מאיר שטרית: אחריו – חבר הכנסת יונה יהב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, תופעות האלימות בשטחים, תופעות הפאשיזם הגואה, אין להן גבול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי היום בחברון, ראיתי איך נוהגים שם בציבור שלם של פלשתינים ביד קשה, בנשק שלוף, על-ידי אזרחים שקוראים להם מתנחלים ועל-ידי הצבא כאחד.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר אחד, חלאת אדם, בא ופוגע בחברת כנסת, אף אחד לא פוצה פה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הגיע הזמן לשים קץ לעניין הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: השחתה זו תשחית בסופו של דבר כל חלקה טובה במדינה הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם משחיתים הכול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שרואה ולא פוצה פה ונותן לדברים האלה להשתולל, בסופו של דבר גם הוא ייכווה באש הזאת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מגנה, כמובן, גם את התנהגותם של חברי כנסת שהלכו לבית-לחם ונהגו מנהג לא יפה לכל אדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת יונה יהב, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת חיים אורון.

יונה יהב: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לברך אותך על כך שסטית מסדר-היום ואפשרת לנו להביע את עמדותינו בנושא כל כך כאוב.

יונה יהב: חבל, חבל מאוד ששולחן הממשלה ריק.

יונה יהב: זה לא עניין בין-סיעתי, של סיעה זו או אחרת.

יונה יהב: כאן אני בא ואומר דבר קשה: הולך ומתארגן הרצח הפוליטי הבא במדינת ישראל.

יונה יהב: מה שקרה בחברון לחברת הכנסת יעל דיין הוא פשוט חזרה כללית.

יונה יהב: תראו את העיתונים של הימים האחרונים.

יונה יהב: כבר יושבים 120 רבנים – פינוי חברון, התאבדות.

יונה יהב: פסק ההלכה שגרם למה שקרה בשנה שחלפה חוזר בריטואל, ולא משנה מי בשלטון, ימין או שמאל.

יונה יהב: השיטה ממשיכה.

יונה יהב: לכן, חבל מאוד שהוויכוח או ההתבטאות הזאת או הכינוס הזה, דובר מפה ודובר מפה, בגינוי של המעשה – נעשים כלאחר יד, שלא על-פי סדר-היום, בלי שחברי הממשלה ישובים במקומותיהם ואומרים את מה שיש להם לומר, כי זה לא עניין פרטי וספונטני, שאנחנו צריכים להודות לחבר הכנסת חגי מירום שהעלה אותו.

יונה יהב: לכן אני בא ואומר: ראו, הוזהרנו כולנו, ולא משנה איזו השקפת עולם אנחנו מייצגים כאן בבית.

מאיר שטרית: תודה לחבר הכנסת יונה יהב.

מאיר שטרית: אחרון הדוברים – חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מאוד דיברו אלי דבריו של חבר הכנסת אלכסנדר לובוצקי, ואני מבין שכך הוא ביטא באופן הקיצוני ביותר את הסתייגותו מהמעשה.

חיים אורון: מה שמאוד דיבר אלי בדבריו זה שהוא לא המשיך בשום "אבל", כי ברגע שאנחנו מתחילים ב"אבלים" אנחנו נמצאים במקום אחר.

חיים אורון: אם אין אמירה בוטה וחד-משמעית לגבי מקרים מהסוג הזה ומתחילים להשוות, וכל חבר כנסת מתחיל לספר איך קרה לו ששוטר דחף אותו בהפגנה אחת, בשתי הפגנות, במאה הפגנות, ולעתים הוא הגיש על כך תלונה ולעתים הוא לא הגיש על כך תלונה – שום דבר לא יעזור.

חיים אורון: לא בזה מדובר.

חיים אורון: מדובר בחזרה של מה שחשבנו שלא יחזור והוא כן חוזר, ואוי לנו שכך קורה.

חיים אורון: וכבר קראו את קטעי הכרוניקה של הימים האחרונים: עוד פעם הוראה של רבנים, עוד פעם אמירה שזו התאבדות, עוד פעם פסק הלכה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אורון, אני מבקש לסיים.

חיים אורון: אני מסיים.

חיים אורון: עוד פעם מסתובב חבר כנסת עם "עוזון" – ממציאים שמות – כלי משחית, מול חיילים ועושה איגוף מימין ואיגוף משמאל.

חיים אורון: מה זה משדר, מה זה אומר למי שרואה את זה בטלוויזיה?

חיים אורון: זה אומר שאם חבר הכנסת יכול להסתובב עם "עוזי" מול חיילים, הרי מישהו יכול לעשות דבר אחר.

חיים אורון: והפסיקו עם ה"אבלים" הללו.

חיים אורון: מחרתיים נשתתף כולנו באחד הימים הקשים של הכנסת הזאת.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אורון, נא לסיים.

חיים אורון: לכן אני חושב, שאי-אפשר להרפות מן האמירות החריפות הללו, ושום אמירה חריפה פה לא מיותרת.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: רבותי, אני חושב שאסכם נכונה את הדיון אם אומר, כמעט על דעת כל חברי הבית שדיברו פה – ונתתי לכל מי שביקש לבטא את דעתו – שהכנסת מגנה בחריפות רבה את המעשה הנפשע הזה שנעשה בחברון כלפי חברות הכנסת שהיו שם במסגרת תפקידן בוועדה למעמד האשה, ואנחנו קוראים לשלטונות החוק ולמשטרה לעצור את האשמים ולהעמיד אותם לדין.

עבד-אלוהב דראושה: – – –

מאיר שטרית: אני לא רוצה להיכנס לעניין של ועדות חקירה.

רענן כהן: – – –

מאיר שטרית: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, והנושא הראשון:

מאיר שטרית: הודעת ועדת העבודה והרווחה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק הבאות – – –

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, ביקשתי לפני כן להעיר הערה.

מאיר שטרית: אני לא מאשר היום חריגות נוספות מסדר-היום.

רענן כהן: לא בנושא הזה.

נעמי חזן: חבר הכנסת רענן כהן, הערה בנושא הקודם או בנושא אחר?

רענן כהן: אני רוצה להעיר משהו לגבי מסמך שהוגש על-ידי מזכיר הכנסת.

נעמי חזן: בבקשה, אדוני, אבל תעשה את זה במהירות.

נעמי חזן: יום קשה עבר עלינו היום.

רענן כהן: כן, יום קשה מאוד.

רענן כהן: אני מודה לך מאוד, גברתי היושבת-ראש.

רענן כהן: הונח כאן מסמך של ועדת הכנסת: "על-פי סעיף 131 לתקנון, קובעת ועדת הכנסת את סדרי הדיון בתקציב השנתי לשנת 1997 והצעות החוק הנלוות כדלהלן".

רענן כהן: אני לא רוצה לפרט את המסמך, אבל אי-אפשר לדבר על תקציב הכנסת ועל הצעות החוק הנלוות.

רענן כהן: "הנלוות" זה חוק הסדרים במשק המדינה, ואני רוצה שיהיה כתוב במפורש: חוק הסדרים במשק המדינה.

רענן כהן: אי-אפשר להגניב את חוק הסדרים במשק המדינה דרך איזו פסקה שאיש לא יודע מה תוכנה.

רענן כהן: הדברים האלה חייבים להיאמר כאן.

רענן כהן: אמרתי את זה בוועדת הכנסת.

רענן כהן: חבל שמזכיר הכנסת או מי שהניח את המסמך על שולחן הכנסת הניחו אותו בנוסח הזה, שהוא לא הנוסח שהיה צריך לנקוט, כפי שהערתי, וחשוב שהערה זו תיאמר גם כאן.

נעמי חזן: תודה רבה, אדוני.

נעמי חזן: אנחנו נברר את העניין.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש.

נעמי חזן: בבקשה, חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אני מבקש לומר לידידי חבר הכנסת רענן כהן, כמי שנכח בדיון הזה: זה הנוסח שהתקבל בוועדה, ואני מצטער שאתה מעיר את זה.

מאיר שטרית: זה הנוסח המדויק שהתקבל בוועדה, ולא היה שום שינוי בנוסח הכתוב שאושר בהצבעה בוועדת הכנסת.

רענן כהן: לא, סליחה, אני הערתי – – –

מאיר שטרית: אני הייתי בוועדה.

רענן כהן: אתה לא הקשבת – – –

מאיר שטרית: – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת כהן, נברר את העניין במזכירות הכנסת ונודיע דבר.

נעמי חזן: מזכיר הכנסת מודיע, שהנושא הזה הוא מעניינה של ועדת הכנסת.

נעמי חזן: אני מציעה לך, חבר הכנסת כהן, לפנות לוועדת הכנסת בהקדם האפשרי כדי להבהיר את העניין.

נעמי חזן: על-פי החלטת הוועדה נודיע דבר גם במליאה.

רענן כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה – – –

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הודעת ועדת העבודה והרווחה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק.

נעמי חזן: בבקשה, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

מקסים לוי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, אני מודיע במליאת הכנסת על רצונה של ועדת העבודה והרווחה להחיל את דין הרציפות על הצעות החוק הבאות:

מקסים לוי: הצעת חוק הגנה על עובדים (חשיפת הפרת חיקוק ופגיעה בטוהר המידות), התשנ"ו–1996, הצעות חוק מס' 2518.

מקסים לוי: לא אחת קורה, שעובדים שהגישו תלונות על מעשים בלתי תקינים במקום העבודה, מוצאים את עצמם חשופים להתנכלות ולרדיפה מצד המעבידים, ולעתים אף מפוטרים מעבודתם בשל כך.

מקסים לוי: הצעת חוק זו באה להגן על העובדים במצבים האמורים בדרך של הקניית סמכות מיוחדת לבית-הדין לעבודה לפסוק פיצויים או לתת צו מניעה כנגד פגיעה בתנאי העבודה או פיטוריו של העובד.

מקסים לוי: הצעת החוק השנייה, שגם לגביה מבקשת ועדת העבודה והרווחה להחיל את דין הרציפות, היא הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (הגדלת קצבה לגמלאי משרד התקשורת), התשנ"ד–1993, הצעות חוק מס' 2210.

מקסים לוי: חברת "בזק" הוקמה ב-1 בפברואר 1984, ורשות הדואר החלה לפעול ב-1 באפריל 1987.

מקסים לוי: עובדי משרד התקשורת, שעברו לחברת "בזק" או לרשות הדואר, קיבלו תוספת מפעלית בגובה של 20% על שכרם בממוצע וכן תוספת של שתי דרגות לכל העובדים, אך העובדים שפרשו לגמלאות לפני כן לא קיבלו כל תוספת, אף שאופי העבודה לא השתנה.

מקסים לוי: הצעת חוק באה לתקן את העיוות בגמלאות של עובדי משרד התקשורת שפרשו לפני שהחלו לפעול ברשות הדואר ובחברת "בזק".

נעמי חזן: אני מודה ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

נעמי חזן: אני מזכירה לחברי הכנסת, שסיעות רשאיות להציע בתוך שבועיים שדין רציפות לא יחול על הצעות חוק.

קריאה: – – –

נעמי חזן: אין הצבעה בשלב הזה.

נעמי חזן: עוד מעט תהיה הצבעה, אבל בנושא אחר.

נעמי חזן: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת שאול יהלום, למסור את הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק חופש המידע, התשנ"ו–1996.

נעמי חזן: אדוני.

שאול יהלום: גברתי היושבת-ראש.

שאול יהלום: על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, אני מתכבד להודיע לכנסת על רצונה של ועדת החוקה, חוק ומשפט להחיל את דין הרציפות על הצעת חוק חופש המידע, התשנ"ו–1996.

שאול יהלום: על-פי הוראות חוק הרציפות, כל סיעה הרוצה בכך, או הממשלה, רשאיות להציע בתוך שבועיים שדין הרציפות לא יחול על הצעת החוק.

שאול יהלום: אם תוגש הצעה כזו, תחליט הכנסת בעניין.

שאול יהלום: אם לא תוגש הצעה כזו, או אם תוגש ותידחה, תמשיך ועדת החוקה, חוק ומשפט לדון בהצעת החוק, ורשאית היא לנהוג בדיונים שנתקיימו בכנסת הקודמת כאילו היו אלה דיוניה שלה.

שאול יהלום: אני רוצה לומר, שהחלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט על הבאת הבקשה למליאת הכנסת בדבר החלת חוק הרציפות התקבלה ביום רביעי, ג' במרחשוון, 16 באוקטובר 1996.

שאול יהלום: תודה.

נעמי חזן: אני מודה לך, אדוני.

נעמי חזן: ועכשיו, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 57) (ענישה בעבירות מין), התשנ"ו–1996.

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 1 בעד הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 16 נגד – 1 נמנעים – אין הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 57) (ענישה בעבירות מין), התשנ"ו–1996, נתקבלה.

נעמי חזן: אני מבינה שהחוק עובר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נעמי חזן: תודה.

נעמי חזן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נעמי חזן: חברי הכנסת, הסעיף הבא בסדר-היום הוא הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (היטלים וארנונה) (תיקון מס' 13), התשנ"ז–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

נעמי חזן: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אברהם רביץ.

נעמי חזן: אדוני.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עניינה מתן הקלות במס הכנסה לתושבי יישובי גבול הצפון.

אברהם רביץ: ההצעה הזאת מדברת על הקלות מעבר להקלות הקיימות כיום, וזאת על-פי החלטות הממשלה בעקבות מבצע "ענבי זעם".

אברהם רביץ: המצב כיום הוא, שתושבי יישובי גבול הצפון זכאים להנחה במס בשיעור של 10%, בהתאם לתקנות מס הכנסה שתוקפן יפוג ביום 31 בדצמבר 1996.

אברהם רביץ: הצעת החוק הנוכחית, שעברה בקריאה ראשונה, מאריכה את תוקפן של תקנות אלה עד ל-31 בדצמבר 1998, ומעניקה סמכות לשר האוצר להגדיל את שיעור ההנחה מ-10% ל-15% לכל היותר.

אברהם רביץ: אם מדובר בתושבי קריית-שמונה, ההנחה המרבית תהיה עד לתקרה של 20% מן ההכנסה החייבת במס.

אברהם רביץ: הכוונה של הצעת החוק ברורה, והיא לעודד תושבים להישאר ביישובי גבול הצפון ועל-ידי כך לחזק יישובים אלה.

אברהם רביץ: אנחנו מודעים לכך שהצעת החוק באה לחזק את התושבים שמצבם הוא בינוני ומעלה, כי מדובר כאן על הקלות במס.

אברהם רביץ: לצערנו, יש שם תושבים רבים שאינם משלמים מס כלל וכלל, אבל יש עניין לחזק את היישובים על-ידי כך שנגרום גם לאוכלוסייה קצת יותר חזקה להסכים להמשיך ולהתגורר בהם.

אברהם רביץ: לכן, חברי הכנסת, אני מציע לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אברהם רביץ: תודה.

נעמי חזן: אני מודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אברהם רביץ.

נעמי חזן: יש כמה מסתייגים.

נעמי חזן: ההסתייגות הראשונה לשם החוק היא של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

נעמי חזן: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, יש לך שתי הסתייגויות.

נעמי חזן: אם את רוצה לנמק אותן בו-זמנית, יש לך עשר דקות.

נסים דהן: לפי התקנות החדשות, באותו נושא זאת הסתייגות אחת.

שמריהו בן-צור: – – –

נעמי חזן: זה למיטב ידיעתי, ואני אתייעץ.

נעמי חזן: בינתיים, חמש דקות על ההסתייגות הראשונה לשם החוק; זה לא באותו נושא.

נעמי חזן: גברתי חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הקלות והטבות שניתנות לתושבים המתגוררים בפריפריה, במרחק מהמרכז, יש בהן היגיון, שכן הן מעודדות תושבים לגור באותם אזורים, ומקילות עליהם נוכח ההוצאות שלהם, שהן גבוהות יותר.

תמר גוז'נסקי: עם זאת, אני חושבת שהצעת החוק המונחת לפנינו איננה כוללת את כל היישובים לפי קריטריונים כלכליים, אלא כוללת יישובים בצורה שרירותית למדי.

תמר גוז'נסקי: בהקשר זה אני מבקשת להציג את התפיסה שלנו, של הכנסת, את התפיסה של הממשלה לגבי עידוד תושבים.

תמר גוז'נסקי: בדיוק באותו שבוע שבו דובר על מתן ההקלות האלה השמיע שר בכיר בממשלה שוב את הססמה החלודה, שחשבנו שהיא כבר קבורה באיזה מחסן ולא יעלו אותה עוד, את הססמה החלודה של ייהוד הגליל.

תמר גוז'נסקי: בעצם זה עומד בסתירה מוחלטת, נדמה לי, למה שאנחנו צריכים להבין בעידוד התושבים בצפון הארץ.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהנוסחה שהכנסת צריכה לאמץ לעצמה היא פיתוח הגליל, פיתוח צפון הארץ לטובת כל תושביו, יהודים וערבים, בני כל העדות, בני כל הדתות, ולא לפי העיקרון שעכשיו מנסים השר שרון והממשלה כולה לקבוע.

תמר גוז'נסקי: הנושא הוא חמור ביותר.

תמר גוז'נסקי: היישובים הערביים בגליל סובלים ממחנק בלתי רגיל בגלל תוכניות המיתאר שאינן מאושרות, וכשהן מאושרות הן מצופפות אותם, ויש יישובים שאין להם מקום לא להקים בית-ספר ולא להקים מוסד ציבורי כלשהו.

תמר גוז'נסקי: ודאי שאין מקום לבנות בתים לבנים ולזוגות הצעירים.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נמצאים במצב שבו אין אזורי תעשייה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו נמצאים במצב שבו מפעלים קטנים שקמו בתוך היישובים, ובעיקר מפעלי טקסטיל, עומדים בפני סגירה.

תמר גוז'נסקי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני חושבת שאנחנו צריכים היום, בדיון הזה שאנחנו מנהלים בקשר להקלות ליישובי הצפון, להציג את הנושא הזה במלוא החומרה.

תמר גוז'נסקי: הגיע הזמן לשים קץ לכל ביטויי האפליה, לשים קץ לכל הניסיון להפריד אזרחים לפי דתם או לפי לאומיותם ולתת הקלות וסיוע לפי קריטריון כלכלי.

תמר גוז'נסקי: אילו הלכו לפי קריטריון כלכלי, אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה יודע כמוני, שיש עוד הרבה מאוד יישובים בגליל שאינם מקבלים את ההטבות ואת ההקלות למרות מצבם הכלכלי הקשה, למרות השיעור הגבוה מאוד של פועלים ומשפחות שחיים מתחת לקו העוני שיש בהם.

יצחק וקנין: – – – מדובר על יישובי הצפון.

תמר גוז'נסקי: אני יודעת במה מדובר, אדוני.

תמר גוז'נסקי: אני יודעת במה מדובר, ואמרתי שאני לא מתנגדת להקלות שניתנות לקריית-שמונה או למושבים בגבול הצפון, אבל השאלה שלי היא מה הקריטריונים שיש לממשלה כשהיא מגישה הצעת חוק כזאת.

תמר גוז'נסקי: תודה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: גברתי, דיברת אומנם חמש דקות אבל יש לך עשר, אם את רוצה אותן.

אברהם רביץ: היא מיצתה את הנושא.

נעמי חזן: אם מיצית את הנושא – – –

תמר גוז'נסקי: אבל את אמרת לי רק חמש דקות.

נעמי חזן: אני חוזרת ואומרת, חברי הכנסת, כל הסתייגות היא חמש דקות.

נעמי חזן: אין שינוי בתקנון בעניין הזה.

נעמי חזן: מה שכן, אם חבר כנסת מגיש הסתייגות לסעיף מסוים, ואחר כך, לחלופין, לחלופי חלופין על ההסתייגות באותו נושא – רק חמש דקות.

נעמי חזן: לחברת הכנסת גוז'נסקי יש שתי הסתייגויות.

נעמי חזן: לכן את רשאית, אם את רוצה, לדבר עשר דקות.

נעמי חזן: יש לך עוד חמש דקות.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, גברתי.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת, בהמשך לנושא הזה, להציע לחברי הכנסת לתמוך בהסתייגות שלי לסוף סעיף 1.

תמר גוז'נסקי: הבעיה שלנו, לדעתי, היא בגליל, ויושב-ראש הוועדה רמז על הנושא הזה.

תמר גוז'נסקי: הבעיה היא, שהחוק הזה נותן רק הקלות במס הכנסה ולכן הוא מתייחס רק לאותם אזרחים שמשלמים מס הכנסה, לאלה שהכנסתם היא, נניח, 3,000 שקל ומעלה.

תמר גוז'נסקי: הוא לא מתייחס לרבים מהתושבים בגליל שמשתכרים שכר מינימום או מעט מעל שכר המינימום.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שנחוץ, שנוסף על ההקלות במס הכנסה אנחנו נתבע מהממשלה להכין תוכנית לפיתוח כלכלי ולהגדלת מספר המועסקים בגליל, במיוחד ביישובי הצפון.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לנו בעיה מחמירה והולכת גם בצפון וגם בדרום.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאנחנו עומדים בפני תופעה של גידול באבטלה.

תמר גוז'נסקי: הגידול הזה לא יתחלק באופן שווה בין כל חלקי הארץ.

תמר גוז'נסקי: מניסיון העבר וגם ממה שקורה היום כבר אפשר לומר, שאותם יישובים שגם בשנות הגיאות של התעסוקה היו בחזקת כיסי אבטלה יהפכו עכשיו להיות לא כיסי אבטלה אלא בורות עמוקים של אבטלה, גם בצפון וגם בדרום.

תמר גוז'נסקי: והשאלה היא האם הממשלה מוכנה לקחת על עצמה להכין תוכנית, שהיא תתחייב לה, לפיתוח כלכלי ולהגדלת מספר המועסקים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהדגש בתוכנית כזו לא צריך להיות בניסיון נואש למצוא עוד כמה משקיעים שישקיעו משהו, אלא הדגש צריך להיות בהגדלה, למשל, של תחום חשוב מאוד כמו תחום השירותים הציבוריים שבו ניתן להעסיק עובדים, או תחום התיירות שבו ניתן להעסיק עובדים, גם נשים.

תמר גוז'נסקי: תחומים חשובים כאלה היו נותנים פתרונות אמיתיים.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לנו בהצעת החוק הזאת, הייתי אומרת, משום תרומה קטנה מאוד לפתרון אמיתי של המצוקה המחמירה והולכת בגליל ובנגב, ובהקשר של החוק הזה – של יישובי הצפון.

תמר גוז'נסקי: תודה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: יש הסתייגויות נוספות; הסתייגות של חבר הכנסת בייגה שוחט.

 אברהם-בייגה שוחט: אני פה.

נעמי חזן: באת ממש בשנייה האחרונה.

 אברהם-בייגה שוחט: לכן רצתי.

נעמי חזן: אדוני, יש לך שתי הסתייגויות, עשר דקות.

נעמי חזן: בבקשה.

 אברהם-בייגה שוחט: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני הגשתי את ההסתייגויות כדי שאוכל לומר לממשלה הנוכחית כמה דברים בעניין קיום התחייבויות.

 אברהם-בייגה שוחט: כאשר הותקף הגליל ובמשך שבועות מספר הומטרו פגזים על יישובי קו העימות בגליל – יישובים עירוניים, עיריות, מועצות, כפרים של ערבים, כפרים של דרוזים – אלפי אנשים פונו מהמקומות האלה, בעיקר מקריית-שמונה.

 אברהם-בייגה שוחט: אנשים לא יכלו לנהל אורח חיים תקין, היו הפסדים עצומים לאנשים שניהלו עסקים, התיירות נפגעה, החקלאות נפגעה.

 אברהם-בייגה שוחט: היינו במצב, שהרבה מאוד שנים לא היינו במצב דומה לו, באזור שלם, בחבל ארץ שהותקף במשך זמן כה רב.

 אברהם-בייגה שוחט: ביקש ממני ראש הממשלה דאז שמעון פרס שאקח על עצמי לבדוק מה צריך לעשות כדי לתת תשובה הולמת על הבעיות שנוצרו באותה תקופה, וכדי לתת איזה מתווה לפתרון אפשרי לתושבים שגרים באותו אזור, אשר חיו חיים אחרים לגמרי בהשוואה לכלל אזרחי ישראל, אלה שבתל-אביב ואלה שבירושלים, אלה שבנתניה ואלה שבבאר-שבע, שכן לא היה לזה אח ורע – שאוכלוסייה שגרה באזור כזה היתה במצב כל כך מסוכן, כל כך מפחיד וכל כך בלתי אפשרי.

 אברהם-בייגה שוחט: לקחתי אתי את כל מנכ"לי משרדי הממשלה ונסעתי ליומיים-שלושה לאזור קו העימות.

 אברהם-בייגה שוחט: עברתי מיישוב ליישוב וממקום למקום ונפגשתי באופן פרטני עם ראשי היישובים, עם כל אחד במקומו, ולאחר מכן בשני מפגשים גדולים, וניסיתי לראות מה הם הדברים המעיקים וכיצד יכולה ממשלת ישראל לתת תשובה שתספק פתרון חלקי, אבל לא מבוטל, למצב החדש שנוצר, וכיצד אנחנו צריכים להתייחס לאוכלוסייה של למעלה מ-100,000 איש – אם סופרים את כל היישובים ביחד, את המושבים ואת הקיבוצים, את הכפרים הדרוזיים ואת הכפרים הערביים, את נהרייה, את קריית-שמונה ואת מעלות.

 אברהם-בייגה שוחט: בנינו תוכנית שעלותה קרוב למיליארד שקלים, במשך שלוש שנים, והיא מקיפה פעילויות כל משרדי הממשלה, במגמה ליצור מסגרת מחייבת.

 אברהם-בייגה שוחט: זו לא היתה החלטה של דקלרציה בממשלה.

 אברהם-בייגה שוחט: אני הבאתי לממשלה מסמך מסודר, ממוין לפי משרדי ממשלה, ממוין בחלקו לפי יישובים.

 אברהם-בייגה שוחט: יצרנו גם מדרג ברמת הטיפול בין קריית-שמונה לשאר המקומות.

 אברהם-בייגה שוחט: קריית-שמונה היא יישוב שסבל יותר מכל יישוב אחר.

 אברהם-בייגה שוחט: בערך 95% מהנזקים הישירים היו בקריית-שמונה.

 אברהם-בייגה שוחט: יישוב זה היה באופן מתמשך מטרה לפעולות של ה"חיזבאללה", ולכן חשבנו שבקריית-שמונה צריך לטפל ביתר אינטנסיביות.

 אברהם-בייגה שוחט: היום הובא לכאן תיקון שמתייחס לנושא של הקלות במס הכנסה.

 אברהם-בייגה שוחט: בקשר לכך אני רוצה לומר, שהגדלנו את ההקלה במס הכנסה בקריית-שמונה מ-10% ל-20% פטור, ובשאר יישובי קו העימות – ל-15% פטור.

 אברהם-בייגה שוחט: אם אינני טועה, אני כבר לא זוכר בדיוק את המספרים, העלות היא למעלה מ-100 מיליון שקל – הורדה בהכנסות המדינה והקלות לאלה שגרים שם.

בנימין אלון: 50 מיליון.

 אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות.

 אברהם-בייגה שוחט: אני לא זוכר בדיוק.

 אברהם-בייגה שוחט: בסיכומו של דבר זה חלק מאותו קטע של 900 מיליון שקל שאמרנו שצריך לפרוס בשלוש שנים לחיזוק האוכלוסייה.

 אברהם-בייגה שוחט: הוספנו תקציבים לכבישים, לחינוך, למכללת הגליל, תקציבי פיתוח למשרד הפנים; ובמשרד העבודה והרווחה, אדוני שר העבודה והרווחה, הקלנו בתשלומים למעונות יום, מתוך מגמה שההורים ישלמו פחות; הכשרה מקצועית; פעולות של משרד התעשייה והמסחר; הגדלת ההלוואה העומדת במסגרת הלוואת מקום, בהיקפים גדולים מאוד בקריית-שמונה ופחות בשאר היישובים.

 אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שהממשלה עשתה מעשה מאוד נכון כשאימצה המלצות שעסקו במכלול.

 אברהם-בייגה שוחט: אני יודע, שאם שוב תהיינה, חס וחלילה, פעולות איבה, כל הדברים האלה, כל הפעולות האלה אולי מקילות את החיים במהלך ההחיים השוטף, אבל אם יש, חס וחלילה, הפגזה, מצבם של האנשים קשה מאוד, מאוד לא נוח, אבל אנחנו נדע שכאזרחי המדינה, כממשלה, אנחנו עושים את המקסימום כדי שלאנשים שגרים שם יהיה קל יותר.

 אברהם-בייגה שוחט: למה רציתי לעלות ולהציג את ההסתייגויות שלאחר מכן, לפנייתך, אני אוריד אותן ולא אעמוד על הצבעתן?

 אברהם-בייגה שוחט: לדעתי, הממשלה חייבת למלא בקצב הנדרש את החלטת הממשלה הקודמת.

 אברהם-בייגה שוחט: אני בטוח שגם בממשלה הזאת, השרים והתומכים בה בבית הזה רוצים שההתחייבות תמולא.

 אברהם-בייגה שוחט: זאת לא החלטה פוליטית, זו החלטה שמתייחסת ליישובים שיש בהם מגוון של ראשי מועצות, מכל המפלגות.

 אברהם-בייגה שוחט: חלקם היו אז תומכי קואליציה והיום הם באופוזיציה, חלקם היו באופוזיציה והיום הם תומכי קואליציה.

 אברהם-בייגה שוחט: אבל לעם ישראל יש מחויבות כלפי האוכלוסייה הזאת.

 אברהם-בייגה שוחט: אני מנצל את ההזדמנות הזאת – ובשביל זה עליתי אל הדוכן – כדי לקרוא לממשלה ולשרי הממשלה לתת עדיפות מתוך תקציבם.

 אברהם-בייגה שוחט: אני קורא לשרי הממשלה, לשר האוצר, לכל אלה שעוסקים בעניין, לכבד את ההתחייבות הזאת.

 אברהם-בייגה שוחט: זו התחייבות שהיא המינימום שאנחנו יכולים לתת לאלה שחיים בקו עימות בתנאים קשים, לפעמים כלכליים ולפעמים ביטחוניים.

 אברהם-בייגה שוחט: חובה על כולנו, על הממשלה, על כל אזרחי ישראל לתת להם את התחושה, שאנחנו אתם ועושים הכול למענם.

 אברהם-בייגה שוחט: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת אברהם בייגה שוחט.

נעמי חזן: אני מזמינה את חבר הכנסת שלום שמחון, שיש לו הסתייגות אחת עם חבר הכנסת אברהם הירשזון, שאיננו.

נעמי חזן: חבר הכנסת שמחון, הסתייגות אחת – חמש דקות.

נעמי חזן: בבקשה.

שלום שמחון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר העבודה והרווחה – ובהזדמנות זו אני גם רוצה לאחל לך הצלחה בתפקידך – שמעתי פה את חבר הכנסת בייגה שוחט בנושא ההבטחות של הממשלה הקודמת ליישובי קו העימות לאחר שביום שישי האחרון נזדמן לי, לבקשתם של ראשי היישובים בקו העימות, להופיע אתם בהפגנה לפני ישיבת הממשלה כאן בירושלים, לנוכח העובדה שהבטחות הממשלה הקודמת לא מיושמות על-ידי הממשלה הזאת.

שלום שמחון: מדובר על תוכנית שפירט אותה קודם לכן חבר הכנסת שוחט, תוכנית שאמורה להימשך שלוש שנים, בהשקעה של מיליארד שקל, ביישובי קו העימות; תוכנית שיש לעשות עוד הרבה כדי לממשה.

שלום שמחון: גם אני קורא לשר האוצר ולממשלה הנוכחית ליישם את החלטות הממשלה הקודמת, שהיו החלטות בזכות, ואכן, הן החלטות שמימושן מגיע ליישובי קו העימות, וצריך לממש אותן בהקדם.

שלום שמחון: אני חייב לציין, חברת הכנסת גוז'נסקי, שדי הופתעתי מהצעת ההסתייגות שלך, כי הטבות במס לתושבי קו העימות ניתנות על-פי קריטריונים שווים.

שלום שמחון: ל"קטיושות" אין שום מבחן כלכלי.

שלום שמחון: ה"קטיושה" לא מכירה את הנושא הכלכלי; כשהיא פוגעת, היא פוגעת.

שלום שמחון: חבר הכנסת וקנין ואני יושבים בקו העימות מאז היינו צעירים – ה"קטיושות" שפגעו ביישובים שלנו לא מכירות שום דרך אחרת.

שלום שמחון: נדמה לי שהיישובים ערב-אל-עראמשה, תרשיחא, מעליא, חורפיש, פסוטה ויישובים אחרים מצויים בתחומי הקריטריונים שהביא יושב-ראש ועדת הכספים היום.

שלום שמחון: לכן אני לא מבין על איזו אפליה את מדברת.

שלום שמחון: חברי הכנסת שנמצאים בוועדת הכספים – נדמה לי שגם בסיעה שלך יש מישהו – ראו איך אני עומד על כך שלא יצאו מתוך הרשימה יישובים ערביים שהיו אמורים להיות בתוכה.

שלום שמחון: לכן, אני מציע שבעניין לא זכאים ביישובי קו עימות לא נדבר על קריטריונים שהם לא שווים, כי נדמה לי שהם שווים.

שלום שמחון: יש הבחנה ברורה מאוד שמדברת על קו גבול מסוים.

שלום שמחון: לכן הגשתי את ההסתייגות שלי, כי דווקא בהסתייגות שלי נופלים כמה יישובים שנמצאים, על-פי ההגדרות של משרד הביטחון, בתחום קו העימות, והם לא נהנים מהטבת המס המתוכננת.

שלום שמחון: ידיו של שר האוצר כבולות מבחינת היכולת להכניס את אותם יישובים פנימה.

שלום שמחון: בהסתייגות הזאת אני רוצה לאפשר לו להכניס אותם יישובים שזכאים לכך, בזכות ולא בחסד.

שלום שמחון: אני אמנה אותם.

שלום שמחון: מושב עין-יעקב ספג לא מעט "קטיושות" במבצע "ענבי זעם".

שלום שמחון: מושב נתיב-השיירה – כנ"ל.

שלום שמחון: מושב פקיעין – כנ"ל.

שלום שמחון: קיבוץ געתון – כנ"ל.

שלום שמחון: מושב שדה-אליעזר, לראשונה הגיעו ה"קטיושות" גם אליו, והוא מוגדר כיישוב קו עימות.

שלום שמחון: כל היישובים האלה אינם נכללים ברשימה שהוגשה אתמול לוועדת הכספים.

שלום שמחון: לכן אני מציע שהמלים "אין לגרוע מהן או להוסיף עליהן" יימחקו, על מנת שלא לכבול את ידיו של שר האוצר ובעצם לאפשר ליישובים האלה להיכלל.

שלום שמחון: ונדמה לי שעברנו אתמול על הרשימה לפרטי פרטים ולא מצאנו שום יישוב אחר שלא נמצא בפנים, זולת היישובים האלה שהזכרתי; נדמה לי שיש יישוב אחד נוסף, והוא מושב כנף.

שלום שמחון: אומנם הוא בגזרה אחרת, אבל הוא בגזרת עימות וגם אותו צריך לכלול בתוך הרשימה הזאת.

שלום שמחון: על כן הייתי מעוניין היום שנאפשר לא לכבול את ידיו של שר האוצר ונעביר את ההסתייגות הזאת עם הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, על מנת להיטיב עם יישובי קו העימות.

שלום שמחון: אנחנו לא עושים להם שום טובה, נהפוך הוא.

שלום שמחון: אלה דברים שמגיעים להם בזכות ולא בחסד.

שלום שמחון: לכן, ייטב לכולנו אם נאפשר להצעת החוק הזאת לעבור היום בקריאה שנייה ושלישית.

שלום שמחון: זה מעשה קטן, שבו נסמן לחברי הממשלה להמשיך הלאה ולמלא את כל ההתחייבויות שהובטחו ליישובי קו העימות בעת מבצע "ענבי זעם".

שלום שמחון: תודה.

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת שמחון, לא טענתי שהחוק לא מפצה את היישובים הערביים.

תמר גוז'נסקי: דיברתי על דברים אחרים.

תמר גוז'נסקי: דיברתי על אלה שלא משלמים מס הכנסה ודיברתי על קריטריונים כלכליים.

שלום שמחון: גם בעניין מס הכנסה, בקריית-שמונה יש אוכלוסייה שיכולה לא להיות בקריית-שמונה.

שלום שמחון: כדי שהאוכלוסייה בקריית-שמונה תהיה אוכלוסייה שאכן מורכבת מכל הגוונים, צריך לשמור גם על האוכלוסייה הזאת.

אלי גולדשמידט: אתה מציע להוריד את הסיפא.

אלי גולדשמידט: השאלה היא אם בהשמטת הסיפא אתה מאפשר הוספה.

אלי גולדשמידט: אולי כדאי לכתוב ששר האוצר רשאי להוסיף לרשימה.

שלום שמחון: גם זו אפשרות.

שלום שמחון: כל היישובים האלה הוגדרו על-ידי משרד הביטחון כיישובים שהם בקו עימות.

שלום שמחון: מאחר שהיתה פסיקת בג"ץ שלא להכניס לרשימה יישובים נוספים, הוא בעצם כבול.

שלום שמחון: אם נסיר את הסעיף הזה, הוא יוכל לכלול אותם.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אברהם רביץ, להשיב למסתייגים.

נעמי חזן: אדוני.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, אני אבקש, כמובן, שלא לקבל את ההסתייגויות, ואני גם מבקש לומר מלים מספר.

אברהם רביץ: חברת הכנסת גוז'נסקי, את יודעת שיש כלל שאומר: כל המוסיף גורע.

אברהם רביץ: אני חושש מאוד, שההסתייגות שלך, לפחות בניסוחה, מתכוונת להפוך את ההקלה ליישובי הצפון למין דקלרציה, למין הצהרה שאין מאחוריה שום דבר.

אברהם רביץ: כי מה את מציעה?

אברהם רביץ: את מציעה לומר, ששר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, יקבע תוכנית לפיתוח כלכלי ולהגדלת מספר המועסקים ביישובי גבול הצפון.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לך, כחניך ועדת הכספים, שאין מאחורי הצהרה כזאת שום דבר.

אברהם רביץ: זה פשוט חבל.

אברהם רביץ: לו היית מנסחת זאת בצורה ממשית – אולי היתה לזה משמעות.

אברהם רביץ: לכן, אני חושב שהכוונה שלך ודאי רצויה, אבל לו היינו מקבלים את ההסתייגות שלך בצורה שבה נוסחה, היינו מרוקנים מתוכן את הצעת החוק, שבאה בכל זאת להיטיב עם חלק מהאוכלוסייה, ולא לכך את מתכוונת.

אברהם רביץ: לכן, אני מציע שאולי בהזדמנות אחרת תגישי הסתייגות שתבטא את רצונך.

אברהם רביץ: חבר הכנסת שוחט, אני מבין שאתה מסיר את הסתייגויותיך.

 אברהם-בייגה שוחט: שכנעת אותי.

אברהם רביץ: לחבר הכנסת שמחון, חבר הוועדה הנכבד, אני רוצה לומר שדיברנו על כך בוועדה ויש לנו כוונה – ואני מקווה שנצליח לעשות זאת במסגרת חוק ההסדרים – לעבור על רשימת היישובים.

אברהם רביץ: אתה יודע, שבוועדה גם הזכירו, שיש כמה יישובים שמצבם הוא כזה, שלא ראוי שהם יהיו בתוך הרשימה.

אברהם רביץ: מצבם טוב מאוד, אף-על-פי שהם נמצאים שם בסביבה.

אברהם רביץ: לכן, חשוב מאוד שנעבור מחדש על הרשימה, שבעצם אנחנו מתבססים עליה בהצעת החוק הנוכחית.

אברהם רביץ: אני גם חושב שהצורה שבה הגשת את ההסתייגות יכולה להקשות את קבלת החוק בכללותו.

אברהם רביץ: הרי החוק מרשה לשר האוצר – ואם אנחנו לא הולכים על כמה יישובים בשמותיהם הנקובים, אנחנו יכולים להגיע למצב ששר האוצר לא יוכל לתת, יהיו בג"צים למיניהם וכל הדברים האלה.

אברהם רביץ: מכיוון שאנחנו נמצאים לפני הדיון בחוק ההסדרים, ושם תבוא הרשימה מחדש ונדון בה, אני מציע שתוותר על הסתייגויותיך בשלב הנוכחי ונקבל את הצעת החוק, שבוודאי באה לשפר במידה ניכרת, הכול במסגרת המס, היא באה להקל על תושבים ולאפשר להם להמשיך להתגורר ביישובי הצפון.

אברהם רביץ: אני מודה לכם.

אברהם רביץ: אני מציע להסיר את כל ההסתייגויות.

אברהם רביץ: תודה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (היטלים וארנונה) (תיקון מס' 13), התשנ"ז–1996.

נעמי חזן: נתחיל בהצבעה על ההסתייגויות לשם החוק.

מיכאל איתן: רגע, רגע, האם ירוק זה בעד או נגד?

נעמי חזן: תגיד לי אתה.

נעמי חזן: אני חושבת שהיתה אתמול בעיה כלשהי.

לימור לבנת: ירוק זה איכות הסביבה.

נעמי חזן: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, האם את מוותרת?

תמר גוז'נסקי: כן.

נעמי חזן: חבר הכנסת שוחט, האם אתה מוותר על ההסתייגויות לשם החוק?

 אברהם-בייגה שוחט: כן.

נעמי חזן: אם כך, חברי הכנסת, נצביע על שם החוק.

נעמי חזן: מי בעד?

נעמי חזן: מי נגד?

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 2 בעד שם החוק – 25 נגד – אין נמנעים – 1 שם החוק נתקבל.

נעמי חזן: 25 חברים בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

נעמי חזן: על כן, שם החוק התקבל.

נעמי חזן: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מה עם ההסתייגות לסעיף 1?

תמר גוז'נסקי: אני משאירה את ההסתייגות השנייה.

נעמי חזן: נצביע ידנית.

נעמי חזן: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת גוז'נסקי לסעיף 1?

נעמי חזן: מי נגד?

נעמי חזן: בעד ההסתייגות של חברת הכנסת ת' גוז'נסקי לסעיף 1 – מיעוט

נעמי חזן: ההסתייגות של חברת הכנסת ת' גוז'נסקי לסעיף 1 לא נתקבלה.

נעמי חזן: ההסתייגות נפלה.

נעמי חזן: חבר הכנסת שמחון, האם אתה מוותר?

שלום שמחון: לא.

נעמי חזן: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת שמחון לסעיף 1?

נעמי חזן: מי נגד?

נעמי חזן: בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ש' שמחון לסעיף 1 – מיעוט

נעמי חזן: ההסתייגות של חבר הכנסת ש' שמחון לסעיף 1 לא נתקבלה.

נעמי חזן: ההסתייגות נפלה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

נעמי חזן: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נעמי חזן: סעיף 1 עבר בקריאה שנייה.

נעמי חזן: חברי הכנסת, אנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (היטלים וארנונה) (תיקון מס' 13), התשנ"ז–1996.

נעמי חזן: ההצבעה החלה.

נעמי חזן: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסדרים במשק המדינה (היטלים וארנונה) (תיקון מס' 13), התשנ"ז–1996, נתקבל.

נעמי חזן: אם כן, אני קובעת שברוב של 27 בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים, עברה הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (היטלים וארנונה) (תיקון מס' 13), התשנ"ז–1996, בקריאה שלישית.

נעמי חזן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת.

נעמי חזן: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושבת-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת החלטות ועדת הכנסת בנושאים האלה: מועדי המושב השני של הכנסת הארבע-עשרה, וכן סדרי הדיון בחוק התקציב לשנת 1997 והצעות החוק הנלוות.

ש' כרם: תודה.

ש' כרם: מינוי שר לענייני ערבים

נעמי חזן: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום – הצעות דחופות לסדר-היום מס' 520, 529, 532, 553, 554 ו-577, בנושא: מינוי שר לענייני ערבים.

נעמי חזן: המציע הראשון הוא חבר הכנסת עזמי בשארה.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת מיכאל קליינר.

נעמי חזן: המסגרת היא שלוש דקות, רבותי.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הנושא הדחוף על סדר-יומנו הוא מינוי שר לענייני ערבים – משרה שטוב עשתה הממשלה הקודמת שביטלה אותה כליל.

עזמי בשארה: לא שהיא השיגה שוויון בהכרח, אבל בכך שהיא ביטלה את המשרה הזאת היא לפחות סימנה לערבים בישראל אינדיקציה מסוימת לגבי המדיניות או הכוונות שלה.

עזמי בשארה: הכוונות של הממשלה הקודמת, לפחות, היו כוונות אינטגרטיביות.

עזמי בשארה: הממשלה הזאת חזרה לתפקיד, שנדמה לי שהשר הראשון שכיהן בו היה השר עזר ויצמן.

עזמי בשארה: הוא מונה כשר לענייני ערבים.

עזמי בשארה: אחריו מונה – – –

תמר גוז'נסקי: היה פעם שר המיעוטים.

עזמי בשארה: דרך אגב, גם השר הזה לא נקרא השר לענייני ערבים, אלא לענייני הלא-יהודים.

עזמי בשארה: אין דבר כזה ערבים.

עזמי בשארה: לא קיים מושג כזה.

עזמי בשארה: הרי אנחנו לא ערבים, אלא לא-יהודים.

עזמי בשארה: זה מה שאנחנו.

עזמי בשארה: גם אין ערבים, יש בסך הכול בני מיעוטים.

עזמי בשארה: המלה ערבים – חס וחלילה שתופיע באיזה מסמך רשמי.

עזמי בשארה: לא כך קוראים לנו.

עזמי בשארה: קוראים לנו בני מיעוטים.

עזמי בשארה: על כל פנים, השרים היו עזר ויצמן, אחריו אהוד אולמרט, משה ארנס, דוד מגן ועכשיו השר קצב.

עזמי בשארה: אנחנו חושבים – ולדעתי חושב כך רוב הציבור הערבי בארץ, או לפחות חלק גדול ממנו – שעצם קיומה של המשרה, בלי קשר למי מכהן במשרה, מה הוא יכול לעשות, באילו תקציבים הוא פועל וכו', הוא בעיה.

עזמי בשארה: אנחנו חושבים שצריך להעביר את המשרה הזאת מן העולם, כי לאזרח הערבי צריכה להיות זיקה ישירה למשרדי הממשלה.

עזמי בשארה: אין לנו צורך במתווך בין האזרחים הערבים לבין משרדי הממשלה וגם לא בממונה, ומתווך יהפוך לממונה על ענייני הערבים.

עזמי בשארה: אין צורך בממונה על ענייני הערבים.

עזמי בשארה: האזרחים הערבים הם אזרחי המדינה, וצריכה להיות להם גישה ישירה למשרדי המדינה.

עזמי בשארה: לדעתי, ההוכחה הטרייה ביותר לכך שאין בכוונת הממשלה או הממסד במדינה הזאת לצעוד באמת בכיוון של שוויון היא קיומו של המשרד הזה, קיומה של המשרה הזאת.

עזמי בשארה: זו הוכחה שמצטרפת להוכחה הטרייה השנייה, מהשבוע שעבר, ונשיאות הכנסת סירבה לדון בה כהצעה דחופה לסדר-היום.

עזמי בשארה: זו ההזדעקות הציבורית והממסדית בעניין ייהוד הגליל והסכנה האיומה של היתכנות רוב ערבי בגליל, כאילו שכאשר הערבים מביאים ילדים לעולם הם קושרים מזימות בכך.

עזמי בשארה: משרד השיכון הקים ועדת חירום – כאילו הוא במלחמה – לייהוד הגליל.

עזמי בשארה: עצם המלה "ייהוד" מעליבה אותנו.

עזמי בשארה: היום יש רוב יהודי בגליל, יכול להיות רוב ערבי, בכל מקרה מדובר ברוב של אזרחי מדינת ישראל.

עזמי בשארה: אבל אלה הם אזרחים מהסוג הלא-נכון, אזרחים לא יהודים, כלומר אזרחים סוג ב'.

עזמי בשארה: אסור שיהיה רוב מהסוג הזה בגליל.

עזמי בשארה: זו היתה ההוכחה הטרייה השנייה שהכיוון של הממסד – לדעתי גם של הממסד השולט בתקשורת, אבל גם בממשלה – הוא לא כיוון של שוויון.

עזמי בשארה: אין לי שום דבר אישי נגד השר קצב, יש לנו בעיה עם המשרד.

עזמי בשארה: אני רוצה להזכיר משהו, אף שחושבים שאין בעיה עם המינוי הזה.

עזמי בשארה: הרי את מי כבר ימנה נתניהו מבין שרי הליכוד בממשלה – את צחי הנגבי כאחראי לענייני ערבים?

עזמי בשארה: או את בני בגין?

עזמי בשארה: אז מונה השר קצב.

עזמי בשארה: חושבים שלשר קצב אין עבר בענייני ערבים ושלא היה לו שום קשר עם האוכלוסייה הערבית – – –

ראובן ריבלין: למה אתה חושב שבני בגין לא רואה את האזרח הערבי ואת האזרח היהודי בשוויון מלא?

עזמי בשארה: אני לא חושב.

נעמי חזן: חבר הכנסת ריבלין, כרגע מדובר על מינוי קצת אחר, לדעתי.

נעמי חזן: חבר הכנסת בשארה, משפט אחד קולע.

ראובן ריבלין: הוא ידוע כליברל בעולם כולו.

עזמי בשארה: הוא ליברל, נכון, אבל הוא ליברל אידיאולוגי.

ראובן ריבלין: יש הרבה אידיאולוגים גם – – –

עזמי בשארה: לאומן קיצוני יהודי, לדעתי; אבל על זה נדון פעם אחרת.

עזמי בשארה: חבר הכנסת ריבלין, אני מוותר על ההערה, בסדר?

נעמי חזן: חבר הכנסת בשארה, משפט אחרון.

עזמי בשארה: השר קצב התחיל את דרכו בנושא מסוים עם האוכלוסייה הערבית, זו היתה ועדת-קצב בתחילת שנות ה-80 – אני חושב שחלק מהבית הזה זוכר את זה.

עזמי בשארה: היתה ועדה שכונתה ועדת-קצב לקביעת סיוע לסטודנטים וגובה שכר הלימוד.

עזמי בשארה: אפילו ראשי האוניברסיטאות יצאו בגינוי נגד ההמלצות של הוועדה הזאת, שעשתה עוול לסטודנטים הערבים, כאשר נתנה סיוע לאנשים שגרים בעיירות פיתוח וששירתו בצה"ל.

עזמי בשארה: קצב התחיל את דרכו בהמלצות שהפלו את הסטודנטים הערבים ואת הציבור הערבי בארץ.

עזמי בשארה: אני מקווה לפחות שמאז שינה השר קצב את דעותיו בנושאים הללו בהתייחסותו לאוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: אבל זה לא משנה את העיקרון.

עזמי בשארה: העיקרון הוא שהמשרה הזאת צריכה לעבור מהעולם.

עזמי בשארה: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מזמינה את חבר הכנסת מיכאל קליינר.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת חגי מירום.

נעמי חזן: יש מספר רב של מציעים בנושא הזה – אנא, שלוש דקות.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מינוי שר לענייני מיעוטים הצליח להוציא משלוותם את חברי הכנסת הערבים ואת האוכלוסייה שהם אמורים לייצג.

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – –

מיכאל קליינר: יש לנו יושבת-ראש שמקפידה על הזמן, אלה רק שלוש דקות, ואני רוצה לומר את דברי.

נעמי חזן: חבר הכנסת וליד צאדק, בעוד רגע יש לך שלוש דקות.

טלב אלסאנע: שימנו שר לענייני יהודים.

מיכאל קליינר: כאזרחים שווי זכויות המקטרים על אפלייתם לרעה, על חוסר התייחסות לבעיותיהם המיוחדות – – –

משה קצב: חבר הכנסת קליינר – – –

תמר גוז'נסקי: נו, באמת, הגזמת.

משה קצב: איך אתה יודע שהוצאו משלוותם חברי הכנסת הערבים וגם זה הוציא משלוותם אזרחים ערבים?

מיכאל קליינר: אמרתי: את הציבור שהם אמורים לייצג; הקפדתי מאוד.

מיכאל קליינר: אגיע למה הם מייצגים – אחרי ששמענו את חבר הכנסת עזמי בשארה בקטע השני של דבריו – – –

טלב אלסאנע: – – –

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש.

נעמי חזן: אתן לך את שלוש הדקות נטו.

נעמי חזן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתחיל במנהג חדש – הרי אתה אמור לנאום, אבל אתה נואם לפני שאתה נואם, אתה נואם, ואתה נואם אחרי שאתה נואם.

נעמי חזן: אם תרשה לי, שלוש הדקות שלך יהיו נטו; אבל תיתן לחבר הכנסת קליינר לנאום.

מיכאל קליינר: מכיוון שזו מיטת סדום של שלוש דקות, בניגוד למנהגי רשמתי את דברי כדי לומר את כל מה שאני יכול במסגרת שלוש דקות.

מיכאל קליינר: – – – על חוסר התייחסות לבעיותיהם המיוחדות ועל קמצנות מכוונת בהפניית משאבים, הזדעקו הם וחבריהם מהשמאל כדי לבטל את רוע הגזירה, מינוי שר שתפקידו יהיה לטפל בבעיות ולשפר את מצבם.

מיכאל קליינר: הם טוענים שרע להם היום.

מיכאל קליינר: אבל אם יהיה להם טוב יותר מצבם יהיה גרוע יותר.

מיכאל קליינר: נמצא שהם מחפשים להיות במצב של המקטר הכרוני, המקטר בכל מצב.

מיכאל קליינר: אתה נותן לו מה שהוא מבקש – הוא מקטר; אתה לא נותן – הוא גם מקטר.

טלב אלסאנע: זה נאום?

טלב אלסאנע: הוא בא להשפיל.

מיכאל קליינר: עד כאן מדובר בתופעה נסבלת, לגיטימית בדמוקרטיה.

מיכאל קליינר: אבל את עיקר דברי אני רוצה לייחד לתופעות שהן לא לגיטימיות והן מעבר למה שנסבל, בייחוד על רקע הסכם השלום עם ממלכת ירדן וההסכם ההולך ומתגבש עם הרשות הפלשתינית.

מיכאל קליינר: למשל, זעקות השבר בעניין ייהוד הגליל.

מיכאל קליינר: שמענו גם קודם – כיצד מעזים אלה החפצים בייהוד הגליל להטיל ספק בנאמנות הנחרצת, הבלתי מתפשרת, נטולת הסייגים של אזרחי ישראל הערבים הנאמנים והמסורים, שבמאבק המדיני המסובך בין ישראל לבין ערפאת מזדהים ללא סייג עם המדינה היהודית, כמובן, עם דגלה, עם המנונה ועם עקרונות היסוד שהביאו להקמתה.

מיכאל קליינר: כמובן, אני מבין ללבם, לבעייתם, אבל אינני מקבל את הצביעות, את ההתחסדות ואת גלגול העיניים.

מיכאל קליינר: מצד אחד, הם מרשים לעצמם להזדהות עם האינתיפאדה ועם המאבק האלים נגד ישראל על שטחי יהודה ושומרון וירושלים, מרשים לעצמם לייעץ לערפאת, לייצג את ערפאת, להזדהות עם ערפאת, לא למתוח עליו ולו מלה אחת של ביקורת; מצד שני, הם מצפים שלא נטיל ספק בנאמנותם, כאילו מדובר באזרחים טובים המשרתים צבא, כאילו מדובר בחיילים דרוזים או יהודים או בדואים המשתתפים בהדיפת ההתקפות של מיידי האבנים והצלפים בשטחי יהודה, שומרון, עזה וירושלים.

מיכאל קליינר: אני שואל את עצמי בקול: כאשר ערפאת משיג הישג מדיני על חשבון נתניהו, האם אתם, ערביי ישראל, או המייצגים שלהם, שמחים או נעצבים אל לבכם?

מיכאל קליינר: האם כאשר ישראל נאלצת לוותר על שטח שנרכש בדם אתם מבסוטים או מאוכזבים?

סאלח סלים: זה לטובת העם היהודי, לא רק לטובת הערבים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זו גזענות, זו הסתה.

מיכאל קליינר: גברתי היושבת-ראש, נתת לי שלוש דקות.

נעמי חזן: מדדת שלוש דקות ארוכות.

נעמי חזן: אני מבקשת – משפט אחרון.

מיכאל קליינר: האם בכל העולם ניתן להצביע על אזרח כלשהו במדינה כלשהי שנאבק למען מסירת בירתו לידי עם אחר?

מיכאל קליינר: מי שרוצה למסור את בירת מדינתו לעם אחר, חזקה עליו שיש לו סיבה טובה לכך, חזקה עליו שמאווייו הם מאווייו של אותו עם, חזקה עליו שהוא בעצם חלק בלתי נפרד מאותו עם, ומאבקו של אותו עם הוא מאבקו הלאומי האחד והיחיד.

מיכאל קליינר: אחמד טיבי לא מייעץ לערפאת חינם, הוא מקבל תמורה, הצלחת ערפאת על חשבון מדינת ישראל היא שכרו.

מיכאל קליינר: מי שמתבטא בהתחסדות דמגוגית נגד ייהוד הגליל מפרש לא נכון את הערכים התרבותיים, הדמוקרטיים והאנטי-גזעניים של מדינת ישראל.

נעמי חזן: חבר הכנסת קליינר, משפט אחרון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: דמגוגיה.

מיכאל קליינר: אין להתבלבל בין ערכים אלה ולפרש אותם כנכונות להיות נאיבים, "פראיירים", מטומטמים, מגישי לחי שנייה.

מיכאל קליינר: ייתכן שיש מי שסוברים שאנו לא לומדים מההיסטוריה ומצפים שנתנדב לארגן לטיבי ולחבריו רוב בגליל שיכשיר את הקרקע לאינתיפאדה הבאה.

נעמי חזן: חבר הכנסת קליינר.

מיכאל קליינר: משפט אחרון באמת.

מיכאל קליינר: למרות הנאמר, אני, כמובן, בעד מינוי השר קצב ומקווה ומאחל לו שישפר את תנאי חייהם של האזרחים שהופקד עליהם, בייחוד אלה המזדהים עם המדינה ומשרתים בצה"ל.

סאלח סלים: המשרד הזה קיים 50 שנה, לא עוזר שום דבר.

נעמי חזן: אני מזמינה את חבר הכנסת חגי מירום, ואחריו – את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נעמי חזן: חבר הכנסת מירום, אם תוכל לתת דוגמה – שלוש דקות.

חגי מירום: לא, חס וחלילה, אני לא טוב בדוגמאות כאלה.

חגי מירום: מה בוער?

חגי מירום: אין פה סדר-יום מי יודע מה.

נעמי חזן: תנסה.

נעמי חזן: בבקשה.

חגי מירום: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אורחים נכבדים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לידידי השר קצב: כל מה שאומר כאן אין בו דבר וחצי דבר אישי; אני רואה בך ידיד, ואני מעריך אותך מאוד באופן אישי.

חגי מירום: הדברים שאומר כאן נובעים מתפיסת העולם שלי ולא מופנים אליך אישית, חלילה.

חגי מירום: אני מוכרח לומר, שהמינוי הזה של שר לענייני ערבים עומד בעיני, כאזרח וכמשפטן, בסתירה גמורה לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו ולכללי השוויון שנשאבו אל החוקה שלנו, אל חוקי היסוד שלנו, דרך מגילת העצמאות, אשר קובעת שוויון זכויות מלא וגמור לכל אזרחי הארץ הזאת, ללא הבדל דת, מין, גזע וכיוצא באלה.

חגי מירום: מה אנחנו עושים כאן?

חגי מירום: ממנים שר לענייני ערבים לסקטור של אזרחים מאזרחי המדינה שהוא שווה זכויות ושווה חובות בארץ הזאת.

חגי מירום: אל תבואו אלי מייד עם עניין השירות הצבאי, מפני שאנחנו יודעים את הבעיה.

חגי מירום: במשך שנים, אדוני השר, חתרנו בכל כוחנו להגברת השוויון, ליחס שווה, למתן זכויות, ואנחנו יודעים באיזה פיגור נמצאת מדינת ישראל, באשר במשך 48 שנותיה לא יצרנו מערך שוויוני ומלא וגמור לאזרחים הערבים במדינה.

חגי מירום: אני מסתכל, אדוני השר, על שורת נושאים, שלפי תחושתם של ערביי מדינת ישראל הם אבן נגף, הם בעיה.

חגי מירום: אם ניקח, למשל, את נושא הרשויות המקומיות והיישובים הבלתי מוכרים – ויש כאלה גם בצפון וגם בדרום, בנגב – מי יפתור אותו?

חגי מירום: השר לענייני ערבים יטפל בעניין הזה?

חגי מירום: או שמא שר הפנים יטפל בעניין הזה, מפני שהוא השר המופקד על נושא הרשויות המקומיות ובאמצעות משרדו צריך להכיר ביישובים בלתי מוכרים?

תמר גוז'נסקי: חבר הכנסת מירום, זה שר לענייני בחירות לשנת 2000.

תמר גוז'נסקי: לא ברור לך?

תמר גוז'נסקי: לא הסבירו לך?

חגי מירום: אני מסתכל על בעיות הדת.

חגי מירום: ניקח, למשל, את נכסי הווקף.

חגי מירום: ואני שואל את עצמי, מי יטפל בסוגיות הללו, שהן סוגיות שקשורות לדת ולאמונה של המגזר הערבי, ובמידה מסוימת גם לנכסים.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים שר – – – שאתם עשיתם פטרונות ולא נגעתם בנקודות.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים שר בגלל כל אותן שנים נוראיות שאתם הייתם בשלטון.

חגי מירום: רגע, חבר הכנסת ריבלין, תן לי לדבר.

חגי מירום: מי יטפל בזה אם לא משרד הדתות?

חגי מירום: הן משרד הדתות יטפל בזה.

חגי מירום: אדוני שר התיירות, אני מדבר במקרה על פרויקט שנוגע לך, פרויקט נצרת-2000.

חגי מירום: הן אתה יודע איזה פרויקט חשוב הוא הפרויקט הזה, כמה משאבים החליטה מדינת ישראל להשקיע בפרויקט הזה, ועד כמה אנחנו נושאים את עינינו לראות את העיר נצרת ולהצעיד אותה אל שנת 2000.

חגי מירום: מי יטפל בעניין הזה?

חגי מירום: שר לענייני ערבים?

חגי מירום: או שר התיירות?

חגי מירום: במקרה יש לנו כאן אותו שר.

חגי מירום: אבל אני יכול להביא שורה ארוכה של עניינים שקשורים לחינוך, לתקני הוראה, למבנים וכיוצא בזה.

חגי מירום: מהו הדבר הזה שפתאום אנחנו ממנים כאן שר לענייני ערבים, ומה גדר סמכויותיו?

חגי מירום: אחת משתיים – או שלא ניטלו סמכויות ממשרדי הממשלה המטפלים באזרחים הערבים במדינת ישראל, או שכן ניטלו מהם סמכויות, ובכל מקרה, אנחנו נמצאים פה במצב לא קונסטיטוציוני בלתי סביר לחלוטין.

חגי מירום: אני אומר כאן לחברי הכנסת: אני לא נוהג להרבות בבג"צים.

חגי מירום: אדוני השר, חשוב שתדע, הדבר הזה מחייב – אם המממשלה לא תחזור בה מן המינוי – פנייה לבית-המשפט הגבוה לצדק על מנת להבין האם ניתן שתהיה אפליה כזו בין אנשים ואזרחים במדינת ישראל או לא.

חגי מירום: אני פשוט אינני מקבל את העניין הזה מן היסוד.

חגי מירום: היו שנים, בראשית ימי המדינה, כאשר היו בעיות ביטחוניות קשות ביותר במדינת ישראל, היה פה ממשל צבאי, היו פה שרים לענייני – – –.

חגי מירום: עברנו את הימים הללו – אנחנו בתקופה של שלום, אנחנו בתקופה שהמגזר הערבי במדינת ישראל מוכיח כל יום את נאמנותו למדינה הזאת.

חגי מירום: חושבים אחרת, מצביעים פוליטית אחרת, מביעים עמדות שקשורות לתחושת הלב שלהם כלפי העם הפלשתיני.

חגי מירום: אבל בסך הכול, במה שנקרא "בגדול", בראייה כוללת – המגזר הערבי השתלב ורואה עצמו חלק מאזרחי מדינת ישראל – – –

נעמי חזן: חבר הכנסת מירום, לסיום.

חגי מירום: אז מהו הדבר הזה?

חגי מירום: אני רוצה להגיד כאן:

חגי מירום: אם אכן אישרה הממשלה מינוי כזה, אני סבור שלפי סעיף 39(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, צריך להביא את העניין לאישור הכנסת, כי על-פי סעיף 39(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, כאשר ניטלות סמכויות ממשרד או מועברות – – –

בנימין אלון: למה בג"ץ?

בנימין אלון: למה צריך אישור הכנסת?

חגי מירום: למה?

חגי מירום: אולי אפשר להימנע מבג"ץ?

בנימין אלון: אתה הצעת בג"ץ.

חגי מירום: תראה, אני הייתי מקווה ומאמין, שראש הממשלה יבוא לכנסת, יציג את המינוי הזה, ואתה, חבר הכנסת בני אלון, לא תיתן את ידך למינוי כזה, ותאמר שהוא לא שוויוני, ותאמר שהכנסת אינה יכולה לקבל אותו, ואז אין צורך לפנות לבג"ץ.

חגי מירום: אפשר שהכנסת לא תקבל את זה.

חגי מירום: כיום זה לא מוצג כמו דבר שעומד בכלל לאישורה של הכנסת.

סאלח סלים: – – –

חגי מירום: אני אומר פה: לא את מחאתם של האזרחים הערבים אני נושא כאן, מעל הדוכן הזה, אלא דווקא את מחאתם של האזרחים היהודים שוחרי השוויון במדינת ישראל אני נושא פה בדברי.

חגי מירום: תודה רבה.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: חבר הכנסת מירום, האם אתה מוכן להזכיר עוד הפעם את הסעיף בחוק-יסוד: הממשלה?

חגי מירום: 39(ב).

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: אני מזמינה את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

נעמי חזן: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר קצב, אני, כחברי וכקודמי, מעריך אותך, ומתוך הערכה לך ולדעותיך אני מצפה שתראה במינוי הזה העלבה ותודיע על סירובך לקבל את התפקיד הזה.

טלב אלסאנע: מה היית חושב אילו במרוקו, למשל, היו ממנים שר לענייני יהודים, או בעירק היו ממנים שר לענייני יהודים?

חגי מירום: מינו שם שר יהודי, אבל לא לענייני יהודים.

טלב אלסאנע: אם כבר, אתה יודע שהממשלה הזאת היא הרשות המבצעת.

טלב אלסאנע: אם יש לנו שר – זו הרשות המבצעת שלנו; אולי גם נעשה לנו כנסת שלנו – כנסת לענייני ערבים, ונעשה בתי-משפט לענייני ערבים.

טלב אלסאנע: גם לפי הגישה של הממשלות הקודמות, הרי לא כל הערבים הם ערבים, גם בהם יש חלוקה.

טלב אלסאנע: יש מוסלמים – גם שר לענייני מוסלמים, גם שר לענייני נוצרים, גם שר לענייני דרוזים; לעשות את החלוקה הזאת.

יונה יהב: מה עם הבדואים?

טלב אלסאנע: כן, גם.

טלב אלסאנע: יש לי שאלה אליך: יש מקרים של נישואי תערובת, למשל שערבי נשוי ליהודייה – האם אתה תהיה השר של הבן שלהם?

טלב אלסאנע: איפה ההגדרה של ערבי לצורך העניין הזה?

טלב אלסאנע: לדעתי, זה מצב משפיל.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה שיא הגזענות.

טלב אלסאנע: לדעתי, זו חוצפה.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה מימוש האפרטהייד שהיה בימים האפלים והחשוכים של דרום-אפריקה.

טלב אלסאנע: מדינת ישראל בעידן הזה מקבלת ומאמצת.

טלב אלסאנע: מה עשתה הממשלה הזאת לפני המינוי של כבוד השר קצב?

טלב אלסאנע: – שלחה את גדעון עזרא, מאחר שהוא היה מומחה לענייני הביטחון, שב"כ, כדי שיסתובב בין השבטים והכפרים הערביים, כי הם רואים ביישובים הערביים בעיה ביטחונית, הם לא רואים בהם תושבים ואזרחי המדינה שצריך להתמודד עם הבעיות שלהם כמו שמתמודדים עם כל בעיה: שר התעשייה והמסחר יתמודד עם בעיות התעשייה והמסחר; שר האוצר – עם בעיות התקציבים; שר הפנים – עם ענייני תכנון ובנייה או תקציבים לרשויות המקומיות.

טלב אלסאנע: הם לא רוצים להתמודד, הם רוצים להתנער מאחריות, ולכן מטילים עליך, כבוד השר קצב, את התפקיד הזה, ללא סמכויות.

טלב אלסאנע: אני זוכר את השר מגן שהיה שר לענייני ערבים; מה הוא היה עושה?

טלב אלסאנע: הדבר היחיד שעשה השר מגן אז, כשהיה השר לענייני ערבים, ביישובים הבדואיים בנגב – הוא מינה 12 שיח'ים לפני הבחירות.

טלב אלסאנע: זה הדבר האחד והיחיד שהוא עשה – מינוי שיח'ים.

סאלח טריף: מכובד מאוד.

טלב אלסאנע: האם זה הדבר שהיה חסר לנו?

טלב אלסאנע: איך תתמודד עם העוני ביישובים הערביים?

טלב אלסאנע: איך תתמודד עם אבטלה?

טלב אלסאנע: איך תתמודד עם העדר אזורי תעשייה?

טלב אלסאנע: כשאני שומע כאן את חבר הכנסת קליינר מדבר על האוכלוסייה הערבית – הרי כאן

טלב אלסאנע: הימין קרא לרבין בוגד.

טלב אלסאנע: אני רוצה תעודת יושר מהימין?

טלב אלסאנע: מה אני מצפה שיגידו לגבינו?

טלב אלסאנע: הרי כל אחד שנלחם למען שוויון זכויות, חבר הכנסת רובי ריבלין – במגילת העצמאות נאמר, שמדינת ישראל תבטיח שוויון מלא בזכויות בתחום הפוליטי, החברתי והתרבותי.

טלב אלסאנע: מגילת העצמאות מהווה השקפת עולם, בסיס ויסוד במדינת ישראל כמדינה דמוקרטית, או שזו הכרזה לשם עצמה?

טלב אלסאנע: זו אשליה כדי לרמות את העולם כאילו מדובר במדינה דמוקרטית?

טלב אלסאנע: מה עם האמנה לזכויות האדם, שמדינת ישראל אשררה אותה וקיבלה אותה על עצמה והפכה אותה לחלק מהמערכת הנורמטיבית במדינת ישראל?

טלב אלסאנע: איפה זכויות האדם בעניין הזה?

טלב אלסאנע: מדוע צריך שיהיה הבדל בינינו לבין האוכלוסייה היהודית במדינה?

טלב אלסאנע: למה אין שר לענייני העולים החדשים, שר לענייני הפועלים האתיופים?

סאלח טריף: אסביר לך, חבר הכנסת אלסאנע.

סאלח טריף: אתה דיברת על מרוקו.

סאלח טריף: במרוקו מינו שר יהודי לשר התיירות.

סאלח טריף: בישראל מינו שר תיירות כשר לענייני ערבים.

טלב אלסאנע: לכל האוכלוסייה במרוקו.

טלב אלסאנע: זה שר התיירות ברדוגו.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת סאלח טריף, זה אבסורד.

טלב אלסאנע: במרוקו אין משטר דמוקרטי, לכל הדעות; יש מלך, והאוכלוסייה היהודית מהווה שם כ-10,000 מתוך 20 מיליון, זאת אומרת אחד לאלף – במשטר לא דמוקרטי.

טלב אלסאנע: הלכו ומינו שר יהודי כשר התיירות לכל האוכלוסייה, לכל המדינה.

טלב אלסאנע: לעומת זאת, כאן האוכלוסייה הערבית מהווה 20% מתושבי המדינה.

טלב אלסאנע: לא ממנים שר, אבל מה – ממנים אפוטרופוס, מחזירים אותנו לתקופה של הממשל הצבאי, מחזירים אותנו לתקופה של הנציב העליון.

טלב אלסאנע: אנחנו לא צריכים אפוטרופוס, לא רוצים נציב עליון, אנחנו מודים לממשלה על המתנה, אנחנו מחזירים אותה, ואנחנו רוצים שהשר משה קצב ישרת את האוכלוסייה הערבית כשר התיירות.

טלב אלסאנע: אני חוזר ומדגיש: אנחנו מלאים הערכה לשר קצב.

טלב אלסאנע: אני חושב שהתפקיד הזה והמשרה הזאת הם בושה למדינת ישראל.

נעמי חזן: אני מודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע, ומזמינה את חבר הכנסת רחבעם זאבי.

נעמי חזן: אחריו – חבר הכנסת וליד צאדק.

נעמי חזן: בבירור שערכנו עכשיו בעניין חוק-יסוד: הממשלה, סעיף 39(ב), ייתכן מאוד שעל-פי דבריו של חבר הכנסת חגי מירום הצעה מהסוג הזה מחייבת את אישור הכנסת.

נעמי חזן: אני אבקש, גברתי סגנית המזכיר, להתייעץ עם היועץ המשפטי של הכנסת לגבי הפרשנות לסעיף 39(ב), האם המינוי הזה מחייב את אישור הכנסת.

נעמי חזן: אנחנו ממשיכים בהצעות הדחופות.

נעמי חזן: בינתיים הדבר תלוי ועומד.

נעמי חזן: אדוני חבר הכנסת זאבי, בבקשה.

רחבעם זאבי: גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת הנוכחים, אדוני השר, ראש הממשלה החליט למנות את השר קצב כשר לענייני ערבים, נוסף על תפקידו כשר התיירות.

רחבעם זאבי: אינני יודע אם מדינת ישראל זקוקה לשר לענייני ערבים.

רחבעם זאבי: אולי מפלגת הליכוד זקוקה לשר כזה.

רחבעם זאבי: אבל אם כבר יש שר כזה, הרי השר משה קצב מתאים לתפקיד בשל אישיותו, יושרו וכישוריו, וגם מפני שהוא סגן ראש הממשלה, ואני מאחל לו הצלחה בתפקיד הזה.

רחבעם זאבי: עסקנים פוליטיים ערבים, כמו חברי כנסת ממד"ע או ראש עיריית שפרעם, שהוא גם יושב-ראש ועדת המעקב של ערביי ישראל – –

טלב אלסאנע: – – –

רחבעם זאבי: – – יצאו בצעקה, שהמינוי מיותר, שהם אזרחים במדינה כמו כל אזרחיה והם אינם זקוקים למשרד מיוחד שיטפל בבעיותיהם.

רחבעם זאבי: כשהם אומרים כך הם סותרים את החלטתם להקים ולקיים מסגרת ספרטיבית של ערביי ישראל הנקראת בשם ועדת המעקב של ערביי ישראל.

סאלח סלים: זו זכותם.

רחבעם זאבי: אם דין ערביי ישראל כדין כל האזרחים, מדוע יש להם מסגרת נפרדת, ביקורתית ואופוזיציונית, שאפילו הזדהתה בעבר עם אויבינו?

רחבעם זאבי: הגיע הזמן שמדינת ישראל תקיים הערכת מצב לאומית רצינית בנושא ערביי ישראל, אל מול תהליך הפלשתיניזציה הגובר אצלם לעומת הזדהותם בעבר עם מדינת ישראל.

סאלח סלים: אבל הם פלשתינים.

רחבעם זאבי: ערביי ישראל חיים בדילמה קבועה של נאמנות לארצם מול נאמנות לעמם, כפי שביטא זאת פעם המנוח סגן שר הבריאות עבדול-עזיז זועבי.

רחבעם זאבי: בדרך כלל הם, ערביי ישראל, ידעו להשיב על הדילמה הזאת בתבונה והם לא הרימו ידם על המדינה, שנתנה להם קדמה ופיתוח.

רחבעם זאבי: כך היה כל עוד היתה השפעה לזקנים בחברה הפטריארכלית הזאת.

רחבעם זאבי: אבל עם חלוף הזמנים וחלוף הדורות הולכת ומשתלטת על החברה הערבית בישראל השקפה אחרת והזדהות מופקרת עם הפלשתיניזציה האלימה.

רחבעם זאבי: ערביי ישראל נהנים מכל הזכויות האזרחיות בלי שיחויבו במילוי כל החובות האזרחיות, כמו חובת השירות הצבאי, תשלום מסים ובנייה לפי חוקי התכנון והבנייה.

רחבעם זאבי: כך הם נהנים מהפיתוח והקדמה של מדינת ישראל, מורעפים עליהם תקציבים, אמצעים, חינוך, פיתוח, שירותי בריאות, כבישים, מים זורמים וכו'.

רחבעם זאבי: ערביי ישראל זוכים ברווחה ובפיתוח יותר מכל חברה ערבית אחרת במזרח הקרוב.

רחבעם זאבי: ועל כך הם משיבים לנו היום בהתבטאויות שטנה ואיבה בכנס באום-אל-פחם ובזריקת אבנים על אוטובוסים בנגב.

רחבעם זאבי: מדינת ישראל צריכה לתבוע מערביי ישראל, כתנאי לקבלת הזכויות הלאומיות, את מילוי החובות האזרחיות.

רחבעם זאבי: צריך לתבוע מהם שירות בצבא – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, הוא צריך לסיים.

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, היושב-ראש קובע מתי הוא מסיים.

דוד טל: עם כל הכבוד וההערכה, כשאתה עומד על הדוכן אני מאפשר לך לסיים את דבריך ואת הרעיון שאתה נושא.

דוד טל: אני מבקש ממך לא להתערב בשיקולים של היושב-ראש, עם כל הכבוד.

רחבעם זאבי: מי זה היה?

רחבעם זאבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע?

רחבעם זאבי: ובכן, חבר הכנסת אלסאנע – – –

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבין שיש לך היום נציגות נכבדה, ואני מקדם אותה בברכה, אבל אל תנצל את המעמד הזה.

דוד טל: אני לא אתן לך.

רחבעם זאבי: חבר הכנסת אלסאנע דיבר חמש דקות, חבר הכנסת חגי מירום דיבר שבע דקות, חבר הכנסת קליינר – שש דקות, וחבר הכנסת עזמי בשארה דיבר חמש דקות ו-21 שניות.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש שתמשיך.

רחבעם זאבי: אני הלוא ידעתי מה מחכה לי, מיושבת-הראש הקודמת, אז הכנתי את עצמי.

טלב אלסאנע: – – –

רחבעם זאבי: מדינת ישראל צריכה לתבוע מערביי ישראל, כתנאי לקבלת הזכויות הלאומיות, את מילוי החובות האזרחיות.

רחבעם זאבי: צריך לתבוע מהם שירות בצבא, או, לחלופין, שירות לאומי במשך תקופה זהה לשירות הצבאי.

רחבעם זאבי: צריך לתבוע מהם תשלום מסים – –

סאלח סלים: הם משלמים מסים.

רחבעם זאבי: – – והיום רק כ-7% במגזר הערבי משלמים מסים.

רחבעם זאבי: וצריך לתבוע מהם – – –

סאלח סלים: הם משלמים מסים.

דוד טל: חבר הכנסת סלים, אתה מבקש שאני אאפשר לחבר הכנסת זאבי לדבר פה עוד שעה?

דוד טל: בוא ניתן לו לסיים.

סאלח סלים: הערבים בישראל משלמים מסים.

דוד טל: בוא נאפשר לו לסיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

רחבעם זאבי: – – – וצריך לתבוע מהם שלא יפרו את חוקי התכנון והבנייה ויחדלו להשחית את נופיה של ארצנו האהובה.

רחבעם זאבי: אם הם לא ממלאים את החובות האזרחיות, יש לשלול מהם את הזכויות האזרחיות.

רחבעם זאבי: נראה בהם תושבים ולא אזרחים.

סאלח סלים: – – –

טלב אלסאנע: זו גזענות.

דוד טל: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה שתשימו לב.

דוד טל: אם תמשיכו להפריע כך, אני לא אאפשר לכם לדבר מעבר לזמן, אתן לכם לדבר רק במסגרת הזמן.

דוד טל: אני מבקש לשמור על השקט.

סאלח סלים: – – –

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: אני לא אאפשר לכם להפריע לדובר; בפירוש לא.

דוד טל: אחרת אני לא אגונן גם עליכם כשתעמדו כאן.

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: ועכשיו, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה שותק, וחבר הכנסת זאבי מדבר.

טלב אלסאנע: הגזענות שלו זו בושה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקש ממך, יש לך מספיק הזדמנויות לומר את זה.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, בבקשה.

רחבעם זאבי: הם מביאים את הטרור שהם שותפים לו מהשדות לבניין הכנסת.

סאלח סלים: אתה טרוריסט.

רחבעם זאבי: אתם טרוריסטים.

רחבעם זאבי: אתם טרוריסטים.

רחבעם זאבי: אתם לא נותנים לזולתכם לדבר.

רחבעם זאבי: רק לכם מותר לדבר?

רחבעם זאבי: מישהו הפריע לכם כשדיברתם?

סאלח סלים: אתה טרוריסט, אתה פאשיסט.

דוד טל: חבר הכנסת סלים, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

רחבעם זאבי: אתם אנשי טרור, אתם מביאים את הטרור לבית הזה.

סאלח סלים: אתה טרוריסט, אתה פאשיסט.

סאלח סלים: לא הערבים פאשיסטים – אתה גזען, אתה פאשיסט.

דוד טל: חבר הכנסת סלים, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

סאלח סלים: אתה גזען, אתה פאשיסט.

דוד טל: חבר הכנסת סלים, קראתי אותך לסדר בפעם השנייה.

דוד טל: אני מבקש.

סאלח סלים: לא הערבים הם הגזענים, הפאשיסטים.

סאלח סלים: אתה טרוריסט.

דוד טל: חבר הכנסת סלים, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

דוד טל: סדרנים, אני מבקש להוציא אותו החוצה.

סאלח סלים: אתה גזען, אתה פאשיסט.

דוד טל: חבר הכנסת סלים, הואל נא בטובך לצאת החוצה.

דוד טל: (חבר הכנסת ס' סלים יוצא מאולם המליאה.

דוד טל: )

רחבעם זאבי: טרוריסט, החוצה.

רחבעם זאבי: לך אל ערפאת, לך אל ערפאת.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש, אל תעזור לי.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, הוא טרוריסט, והוא שותף של רוצחים – – –

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, אני לא אאפשר לך.

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

טלב אלסאנע: איך אתה מרשה לו?

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, תמשיך ותסיים, בבקשה.

רחבעם זאבי: משפט אחרון.

רחבעם זאבי: ממשלה הקוראת לעצמה ממשלה לאומית צריכה לעשות זאת.

רחבעם זאבי: במקום לעשות זאת התמנה שר לענייני ערבים, שבוודאי יראה את עיקר תפקידו בטיפול בזכויותיהם של הערבים הישראלים ולא ייגע בחובותיהם האזרחיות.

רחבעם זאבי: חבל שכך נהגה הממשלה הזאת, שמאכזבת ומאכזבת.

רחבעם זאבי: תודה, אדוני.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת זאבי.

דוד טל: חבר הכנסת וליד צאדק חאג'-יחיא, בבקשה.

טלב אלסאנע: על מה אתה לוחץ לו יד?

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אנחנו יכולים להיות חלוקים בדעות, אבל חברות צריכה להישמר כאן, בבית הזה.

דוד טל: זה לא גורם לשום דבר אחר.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אל תלמד אותי, חבר הכנסת טלב אלסאנע, מה אני צריך לעשות – –

דוד טל: נכון מאוד.

וליד צאדק חאג'-יחיא: – – אל תלמד אותי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אני לא רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת רחבעם זאבי, מכיוון ששלוש הדקות שניתנו לי אינן ארוכות מספיק כדי לענות לו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני רוצה להיות קשור לעניינים שכתבתי ואני רוצה לדבר עליהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: קודם כול, אני רוצה להבהיר הבהרה שאינה ניתנת לפירוש אחר, שההתנגדות למינוי השר לעניינים ערביים אינה דבר אישי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מכבד ומוקיר את השר קצב, באופן אישי אני מכבד אותו, אך משקעים של העבר וניסיון העבר לימדו אותנו, שאנחנו צריכים להתנגד לעניין הזה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: בעבר מונו שרים – לא רק שר לענייני תיירות ושר לענייני ערבים שמילא את תפקידם איש אחד, אלא גם שר לעניינים מסוימים במגזר הערבי – ולא הצליחו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני, אדוני השר, לא רוצה שתיכשל, לכן אני מציע לך, היות שלא ראוי לך הכישלון, לא לקבל את התפקיד הזה, מכיוון שהתפקיד הזה נועד אך ורק לשרת את העניינים הפוליטיים הצרים, המפלגתיים, שרואים במגזר הערבי מאגר של קולות ומאגר לענייני בחירות.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני השר, הייתי משנה את דעתי מקצה לקצה אם היית עולה לבמת הכנסת בעוד ארבעה-חמישה חודשים – אני נותן לך ימי חסד, יותר ממאה ימי חסד – ואומר: אני רוצה באמת לספר לכם על ההישגים שהשגתי למען המגזר הערבי; אני רוצה לספר לכם שממדי העוני במגזר הערבי צומצמו; אני רוצה לספר לכם שבעיות החינוך צומצמו; אני לא רוצה להגיד שנגמרו, נפתרו – צומצמו; בעיות פיתוח אזוריות נפתרו; המגזר הערבי שולב בתוך המגזר היהודי, בלי שהסתכלו אם זו חלוקה דמוגרפית אתנית או חלוקה אזורית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הייתי מאוד מאוד שמח אם היית בא ואומר: אני רוצה לפתור את הבעיה של הערבים בנגב, שהיא בעיה מבישה, כואבת, בעיה שמטביעה אות קין על מצחו של כל אחד מאתנו.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הייתי מאוד שמח אם היית בא ואומר: באמת עשיתי משק משותף למגזר היהודי ולמגזר הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אתמול שמעתי את שר האוצר, שדיבר על ההתפתחות ועל גידול היצוא ועל הגידול בכל מיני ענפים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני השר, הוא דיבר אך ורק על המגזר היהודי, כי המגזר הערבי אינו שותף לפיתוח הכלכלי, אינו שותף לעשייה הכלכלית והחברתית של המדינה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הייתי מאוד שמח אם היית בא אחרי מאה ימים, אבל אני מבטיח לך שאתה לא תעשה את זה, מכיוון שכל הכוונות הטובות וכל המאמצים שהיית משקיע לא היו מביאים את הבעיות לידי פתרון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לכן הייתי מציע לך, אדוני השר, מכיוון שאתה לא ראוי לכישלון, לא לקבל את התפקיד, כדי שלא ידבק בך אפילו רבב של בושה וכישלון.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הבעיה, אדוני השר, איננה בעיית מינוי שר זה או אחר, למרות הכבוד האישי שאני רוחש לך.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הבעיה היא כמה תקציבים אנחנו מקציבים למגזר הערבי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הפער העצום בין המגזר היהודי למגזר הערבי, אם זה בשירותים, אם זה במועצות המקומיות, אם זה בכל מיני ענפים אחרים, זועק לשמים מבחינת התקציבים.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לכן אני חושב, שניהול המגזר הערבי מחוץ למפה הכללית, הארצית והאזורית של כל מקום ומקום הוא מקור לספקות והוא מקור למחשבה שעלינו לעשות את זה בצורה אחרת, ולא נחזיר את האוכלוסייה הערבית בשנת 1996, בשלהי המאה ה-20, לתקופה של הממשל הצבאי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני מאוד חושש שמדיניות של הפרדה תביא – ואני אומר את זה בצער ובכעס – למגמה של היפרדות, וזה דבר מסוכן לכולם.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת וליד חאג'-יחיא.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש גבול לאטימות, והגבול צריך להיות ברור.

משה קצב: אני רוצה לשאול את חברי הכנסת המציעים שמתנגדים למינוי – אני מודה לכולם שאיש מכם לא התנגד למינוי שלי באופן אישי, ולהיפך, היה לי הרבה יותר קל אם הייתם מתנגדים לי אישית, כי אז היה היגיון בהעלאת הנושא על סדר-היום – איזה היגיון יש בהעלאת הדרישה שלא למנות שר כאשר לאחר רצח יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ראש הממשלה הקודם, שמרבית

משה קצב: כם הייתם שותפים בקואליציה שלו, כן מונה שר וכולכם מילאתם פיכם מים, לא פציתם פה, לא נקפתם אצבע, לא העליתם את הנושא?

משה קצב: איפה היית, טלב אלסאנע?

משה קצב: איפה היית אתה כל הקדנציה הקודמת?

טלב אלסאנע: לא היה מינוי של שר.

משה קצב: יש לי חדשות בשבילך: אין לך מושג מה עשתה הממשלה שתמכת בה בראשותו של שמעון פרס, אין לך מושג בעניינים שנוגעים למגזר הלא-יהודי, למגזר הערבי.

טלב אלסאנע: – – –

משה קצב: חבר הכנסת טלב אלסאנע, עכשיו אתה תקשיב לי.

משה קצב: מכתבו של יוסי ביילין כשר בממשלה מיום 28 בנובמבר 1995, שבועות אחדים לאחר הרצח.

משה קצב: איפה אז היית אתה?

משה קצב: יוסי ביילין מודיע, בחתימת ידו – – –

טלב אלסאנע: – – –

משה קצב: תקשיב עכשיו אתה.

משה קצב: מודיע יוסי ביילין בחתימת ידו: "על-פי החלטת ראש הממשלה שמעון פרס, נושא הטיפול במגזר הערבי עובר לתחום אחריותי כשר בממשלה".

משה קצב: עכשיו אתה מוכן לעלות לבמה ולהתנצל ולחזור בך מכל מה שהטחת על גזענות, על חוצפה?

טלב אלסאנע: – – –

משה קצב: אתה מוכן לעלות?

משה קצב: יש לך אומץ לב ציבורי ואחריות לעמוד פה ולהתנצל על כל מה שאמרת?

טלב אלסאנע: גם אם זה היה, אנחנו מתנגדים לזה.

משה קצב: את חברי הכנסת האחרים אני לא מכיר.

משה קצב: אתה מוכן לעלות לבמה להתנצל – –

טלב אלסאנע: על מה?

משה קצב: – – על כך שהשתמשת בביטויים גסים בנוגע למינוי שהוא דומה לחלוטין למינוי שהיה בקדנציה הקודמת?

טלב אלסאנע: אנחנו הסכמנו למינוי ההוא?

משה קצב: היית שותף והצבעת אמון בממשלה ההיא.

משה קצב: מה אתה מנסה להסתיר פה?

משה קצב: איפה האחריות שלך?

משה קצב: איפה אומץ הלב הציבורי שלך?

משה קצב: איפה ההגינות שלך?

משה קצב: איפה היושר הציבורי שלך?

טלב אלסאנע: – – –

משה קצב: תקום ותגלה עכשיו.

משה קצב: לא, אדוני, אני לא אעבור לסדר-היום, גם אני אומר את מה שיש לי לומר כלפיך.

עזמי בשארה: אף אחד לא טען שבזמן הממשלה ההיא – – –

משה קצב: אהה, עכשיו זו דרך נסיגה לא כל כך אלגנטית.

משה קצב: תחפש דרך אחרת לסגת, לא כך.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, הממשלה מחויבת לפעול לקידום האוכלוסייה הערבית ולהעלאת רמת השירותים הממלכתיים והמוניציפליים גם יחד.

משה קצב: אנחנו מכירים בכך, שבמשך עשרות שנות קיומה של המדינה, עקב מטלות קשות של מלחמות, צרכים ביטחוניים, קליטת עלייה, לא יכולנו להבטיח למגזר הערבי את ההיקף ואת רמת השירותים הממלכתיים והמוניציפליים שהוא היה ראוי להם.

משה קצב: אין גם להתעלם מן ההישגים.

משה קצב: אף אחד מכם לא מצא לומר מלה אחת טובה על מה שעשו הממשלות בעבר לטובת המגזר הערבי, אף מלה טובה.

משה קצב: הכול שחור?

משה קצב: כל האמצעים כשרים להשיג רווח פוליטי, חבר הכנסת טלב אלסאנע?

משה קצב: כל האמצעים כשרים?

משה קצב: לנצל בצורה צינית את המצוקה של הציבור הערבי – ויש מצוקה; לפרוט על נימים עדינות של רגשות; לנצל בצורה צינית את הדמוקרטיה הישראלית באופן שפוגע גם בי כאזרח?

משה קצב: לנצל ניצול ציני את הרגישות שלנו לערכים אנושיים?

טלב אלסאנע: מה הסמכויות של השר לענייני ערבים?

משה קצב: לא יעזור לך כלום, חבר הכנסת טלב אלסאנע, עכשיו אתה תשמע אותי עד הסוף.

טלב אלסאנע: מה הכלים שניתנים בידי השר לענייני ערבים?

משה קצב: אתה תשמע אותי עד הסוף.

משה קצב: אתה תוכל להתעשת רק אם תקום ותחזור בך מכל מה שאמרת.

משה קצב: אם לא – אין בך שום הגינות.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אולי אתה מקבל את ההצעה של השר?

דוד טל: זה כבוד גדול לומר: טעיתי.

טלב אלסאנע: גם אז הייתי נגד, וגם היום אני נגד מינוי כזה של שר לענייני ערבים.

רחבעם זאבי: – – –

דוד טל: חבר הכנסת זאבי, אני מבקש ממך.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני לא מסכים לדיאלוג.

משה קצב: חבר הכנסת טלב אלסאנע פשוט הופתע מהגילוי שלי, והוא קצת מבולבל; לא נורא – תן לו כמה דקות להתעשת.

שבח וייס: אולי המינוי היה סודי?

משה קצב: המינוי לא היה כל כך סודי.

משה קצב: או שאנשים פה רוצים לדבר בשני קולות, אדוני חבר הכנסת שבח וייס, או שרוצים לטמון את ראשם בחול.

משה קצב: אני לא שייך לא לאלה ולא לאלה.

ראובן ריבלין: – – –

עזמי בשארה: גם אצל הממשלה הקודמת היתה אפליה.

עזמי בשארה: אתה לא מגלה שום דבר חדש.

משה קצב: אני לא תמכתי בממשלה הקודמת, אתם תמכתם בה.

דוד טל: חבר הכנסת בשארה, קריאת ביניים – זה בסדר, אבל אני מבקש לאפשר לשר להמשיך.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, כל ניסיון, גם של מנהיגים בציבור הערבי, גם של חברי כנסת מכובדים, ליצור חיץ ותסיסה בין אזרחי ישראל הערבים לבין חלקים מקרב יתר אזרחי המדינה יהיה בומרנג אדיר.

משה קצב: אני רוצה להזהיר אתכם, רבותי – מוטלת עליכם אחריות גדולה.

אופיר פינס-פז: זה אפרופו "נתניהו טוב ליהודים"?

משה קצב: תשאל את חבר הכנסת חגי מירום אם גם הוא מוכן להתנצל על מה שאמר פה, כי הוא תקף ואמר, שממשלות קודמות לא מינו שום שר לענייני ערבים, אלא רק בתקופת ממשלות הליכוד, בעבר הרחוק.

סאלח טריף: רבין לא מינה.

משה קצב: לפני שבועיים היו ערבים שצעקו "מוות ליהודים".

משה קצב: מי ששמע זאת, ואפילו אם גינה, צריך להבין, שניסיון להעיף בליסטראות, לתקוף, לגנות, לראות את הדברים בצורה פסימית ורק את השחור משחור, רק את חצי הכוס הריקה – הוא צריך להבין, שבניסיונות שלו להפיק רווחים פוליטיים, הגלישה לעבר הקריאה "מוות ליהודים" היא קרובה מאוד.

משה קצב: מוטלת עליכם כערבים ועלינו כיהודים ועל כל חלקי הבית אחריות גדולה מאוד.

משה קצב: האם אנחנו מסוגלים לגבש פה עם אחד מלוכד, למרות כל חילוקי הדעות הפוליטיים, עם כבוד הדדי, עם אחווה, עם מאמץ אמיתי להגיע לשוויון בין כל חלקי האוכלוסייה, בין כל האזרחים?

משה קצב: גם אני לא תמים ואינני חדש בחיים הפוליטיים.

משה קצב: קל מאוד להתסיס, והכנסת נימות לאומניות היא הדבר הכי מסוכן.

משה קצב: אתם תאבדו את השליטה ולא תוכלו, גם אם תרצו, להחזיר אותם למסלול שתרצו בו.

תמר גוז'נסקי: הממשלה הזאת מדברת על לאומנות של אחרים?

תמר גוז'נסקי: זה חידוש.

משה קצב: אני מדבר בשם הממשלה, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

משה קצב: לא שמעתי אותך גם כאשר היית שותפה לממשלה הקודמת, בראשותו של שמעון פרס, אפילו פעם אחת, לא שמעתי אותך ואת חברייך עומדים לימינו של שמעון פרס בוויכוח עם יאסר ערפאת.

משה קצב: תמיד צדק יאסר ערפאת?

משה קצב: אף פעם שמעון פרס לא צדק בוויכוח עם יאסר ערפאת?

משה קצב: אתם תמיד חייבים להתייצב לימינו של יאסר ערפאת?

תמר גוז'נסקי: זה הוויכוח שלנו עכשיו?

תמר גוז'נסקי: אנחנו מתייצבים לצד השלום, ואתה יודע זאת היטב.

משה קצב: השלום רק אצל יאסר ערפאת?

תמר גוז'נסקי: מי אמר?

טלב אלסאנע: – – –

משה קצב: לא מנהיגות קיצונית עם עמדות קיצוניות יכולה להביא ישועה לערביי ישראל.

משה קצב: להיפך, עם כל חילוקי הדעות הפוליטיים – ואתם יכולים בהחלט להיאבק בבית הזה על הקמת מדינה פלשתינית, אך נחוצה מנהיגות שקולה ואחראית, שאיננה דוחפת לקיצוניות ואיננה יוצרת קרעים.

משה קצב: אנחנו מחפשים את הכבוד ההדדי עם ערביי ישראל, את ההבנה, את השותפות, את האחווה.

משה קצב: האם אתם מסוגלים לתרום את חלקכם כדי להשיג את אלה, כמנהיגי הציבור הערבי, או שאתם רואים את הייעוד שלכם בהשגת רווחים פוליטיים ובדחיפת הציבור הערבי כמה שיותר לקיצוניות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עוד לא בממשלה – – –

משה קצב: תן לי, שמעתי אתכם בסבלנות, לא הפרעתי לכם.

משה קצב: שמעתי אתכם באיפוק רב.

משה קצב: מה בסך הכול עשתה הממשלה?

עזמי בשארה: אולי תגיד לנו מה הצורך במשרה הזאת?

עזמי בשארה: לא בזבזת על זה אף מלה.

עזמי בשארה: אתה דיברת על יוסי ביילין – בסדר; אתה מוכן להחליף אתו גם את הדעות הפוליטיות?

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול שאלה.

דוד טל: חבר הכנסת בשארה, אולי השר יתייחס בסוף דבריו למה שאתה מבקש?

משה קצב: אתה מוכן לשמוע את הנאום עד הסוף, או שמספיק לך לשמוע חצי נאום?

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, יש לך כל הזמן רק שאלות.

דוד טל: אני רוצה לשמוע ממך פעם גם תשובות, אבל לא עכשיו, אחר כך.

טלב אלסאנע: יש לי שאלה לשר, אדוני היושב-ראש.

טלב אלסאנע: ברשותך, אני אשתוק אחר כך עד סוף הישיבה, אבל עכשיו אני מבקש לשאול.

דוד טל: בלי תנאים, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

משה קצב: אל תעמיד לי תנאים, אני לא צריך ממך שום רשות.

משה קצב: אם תפריע, יוציאו אותך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דוד טל: חבר הכנסת דהאמשה, אתה רוצה עכשיו להלהיב ולהתסיס?

דוד טל: למה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שידבר על הנושא.

דוד טל: עכשיו השר מדבר ואנחנו שותקים.

דוד טל: חבר הכנסת דהאמשה, אני מבקש את עזרתך.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסייע לציבור הערבי.

טלב אלסאנע: המינוי הזה יפתור את הבעיות?

משה קצב: אדוני היושב-ראש, אני מבקש.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מודיע לך שאקרא אותך לסדר בפעם השלישית – – –

משה קצב: הממשלה רוצה לטפל במגזר הערבי ברמה הבכירה ביותר.

משה קצב: מה הפסול בכך?

משה קצב: למה צריך המינוי הזה לעורר זעם רב כל כך?

משה קצב: לעניות דעתי, הציבור הערבי צריך לומר לממשלה: כל הכבוד, לקחו חבר מתוך הממשלה – – –

רחבעם זאבי: סגן ראש ממשלה.

משה קצב: תודה.

מקסים לוי: הרבה מאוד ראשי רשויות שאני מכיר מביעים הוקרה והערכה לממשלה על המינוי שלך, אדוני השר.

מקסים לוי: אל תשמע לעצתם של אלה שלא רוצים את טובת המגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה אתה עשית – – –

מקסים לוי: אני עשיתי יותר ממך.

מקסים לוי: אני הייתי יושב-ראש מרכז השלטון המקומי.

מקסים לוי: מה אתה עשית למען המגזר הערבי?

מקסים לוי: אני עשיתי יותר ממך.

משה קצב: חבר הכנסת מקסים לוי, אם הממשלה תצליח לסייע לציבור הערבי, מאין יביא חבר הכנסת טלב אלסאנע את הקולות?

מקסים לוי: נכון.

משה קצב: למה אתה רוצה לכרות לו את הענף שהוא יושב עליו?

משה קצב: הרי בשבילו, ככל שיהיה יותר גרוע לציבור הערבי, כך הוא יצא נשכר.

טלב אלסאנע: מה התפקיד של הממשלה?

טלב אלסאנע: למה הממשלה לא פעלה – – –

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקש ממך לשבת.

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אדוני רוצה לעזור לי היום?

ראובן ריבלין: לא, חס וחלילה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, אני פונה אל השפויים ואל השקולים ושואל: מה רע בכך שיש לציבור הערבי כתובת בתוך הממשלה להצגת הבעיות שלו?

משה קצב: מה רע בכך?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יותר טוב שהממשלה – – –

משה קצב: מה הפסול בכך, ששר בממשלה, כל אימת שיש צורך, יכול להעלות נושאים בוערים שמציקים לציבור הערבי ומטרידים אותו?

משה קצב: מה הפסול בכך?

משה קצב: זה לא יביא אולי ברכה, אולי תועלת?

טלב אלסאנע: המינוי הזה היה קודם.

טלב אלסאנע: זה תרם?

משה קצב: קל וחומר.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה וחצי.

דוד טל: די.

רחבעם זאבי: – – –

סאלח טריף: החצי זה תקדים.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, דווקא מתוך כך שהממשלה מכירה בחשיבות הנושא, ויש נושאים רבים הקשורים לאוכלוסייה הערבית והם אינם נמצאים בתחום מוגדר של משרד ממשלתי זה או אחר – ואם היה לכם פקיד שתלטן, היה טוב יותר?

משה קצב: אתם מדברים אתי על מאגר של קולות, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי מדברת על בחירות בשנת 2000?

תמר גוז'נסקי: כן.

משה קצב: מי עשה שימוש מפלגתי ציני בציבור הערבי בכל מערכות הבחירות מאז קום המדינה אם לא את והשותפים שלך במפלגת העבודה?

תמר גוז'נסקי: איזה שימוש ציני?

משה קצב: עשרות שנים אתם ניצלתם את הקולות במגזר הערבי וראיתם בהם רזרבואר של קולות כדי להצליח בבחירות ותו לא.

תמר גוז'נסקי: – – –

קריאות: – – –

משה קצב: אתם מיניתם עסקנים לצורך גריפת קולות ערב הבחירות, אתם ומפלגת העבודה, במשך עשרות שנים.

עזמי בשארה: – – – לפעילי הליכוד בכפרים הערביים כשאתה היית שר התחבורה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת בשארה, תודה על הערת הביניים.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

עזמי בשארה: – – –

דוד טל: חבר הכנסת בשארה, די, הערת ביניים ותו לא.

ראובן ריבלין: הם היו טובים.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אני מבקש.

ראובן ריבלין: מלה טובה לפעילי הליכוד.

עזמי בשארה: – – –

דוד טל: חבר הכנסת בשארה, בבקשה ממך.

משה קצב: גם כשעושים משהו טוב זה לא מוצא חן בעיניך?

משה קצב: אדוני היושב-ראש, מי שירצה להסתייע בי, על יתרונותי ועל חסרונותי, על מעלותי ועל מגבלותי – אני עומד לרשותו; כל גורם במגזר הערבי.

משה קצב: מי שלא ירצה – מה אני יכול לעשות?

משה קצב: לא אוכל לכפות עליו.

משה קצב: אני מעמיד את עצמי, עם כל הכלים שיש לי, עם כל העוצמה שיש לי, עם המעמד שיש לי, לרשות הציבור הערבי במדינת ישראל.

משה קצב: ירצו לקבל אותי – אהלן וסהלן, בכבוד ובגאווה; לא ירצו לקבל אותי – אצטער.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הבעיה, אדוני השר, היא לא אישית.

וליד צאדק חאג'-יחיא: שוב, העניין הוא לא אישי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: העניין הוא פיתוח תוכנית חומש ופתרון בעיות כלכליות.

דוד טל: חבר הכנסת וליד צאדק, השר הזכיר בתחילת דבריו שהוא מבין שזה לא אישי והוא שמח שזה לא אישי.

דוד טל: אין טעם לחזור על כך.

משה קצב: אני מצטער שזה לא אישי, כי אם זה היה אישי, היתה להם לפחות עילה מוצדקת לתקוף.

משה קצב: אם זה לא אישי, זה בוודאי לא מוצדק.

משה קצב: הלוואי שזה היה אישי.

משה קצב: אז הייתי אומר: אינני ראוי לכך.

מקסים לוי: – – –

משה קצב: יותר מכך, אדוני – יש בממשלה משרדים רבים שעוסקים במגזר הערבי, אבל יש גם נושאים רבים שאינם נופלים בתחום של משרד ממשלתי זה או אחר, ואני בהחלט רוצה לראות את עצמי כמי שמסייע, חבר הכנסת וליד צאדק, בשילוב העסקים במגזר הערבי עם העסקים במגזר היהודי, בפיתוח התעשייה במגזר הערבי, ביוזמות כלכליות לטיפוח התעשייה במגזר הערבי, בתוכניות המיתאר שבהן יש בעיות קשות מאוד, בבעיות דיור, בבעיות תעסוקה, בבעיות חינוך, רווחה, בשילוב הערבים במשרדי הממשלה – עולם ומלואו.

משה קצב: כל זה מפריע לכם?

משה קצב: כל זה מפחיד אתכם?

משה קצב: כל זה גורם לך לרתיעה כזו, לעמוד ולדבר על חוצפה של הממשלה, חבר הכנסת טלב אלסאנע?

משה קצב: איזו חוצפה יש בכך שהממשלה רוצה לעזור לציבור הערבי?

טלב אלסאנע: היא לא יכולה לעזור – – –

משה קצב: אדוני היושב-ראש, היו דברים מעולם.

משה קצב: כפי שאמרתי, גם הממשלה הקודמת, בראשותו של שמעון פרס, מינתה בנובמבר 1995 יועץ מיוחד לטיפול במגזר הערבי, קבעה שר מיוחד לטיפול במגזר הערבי, ואני רוצה לומר לכם: אני בכלל לא מתרגש מדברי הביקורת שלכם על המינוי.

משה קצב: אני מרשה לעצמי לומר שבעניין הזה אתם לא מבטאים את דעת הקהל ברחוב הערבי.

משה קצב: יש לי מספיק אינדיקציות כדי לדעת שבעניין הזה התחלקתם, והציבור הערבי לא אתכם.

משה קצב: תודה, אדוני.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: מה אדוני מציע?

משה קצב: להעביר לוועדה.

שבח וייס: יש הצעה אחרת.

דוד טל: תיכף אאפשר לחברי הכנסת.

דוד טל: יש כאן לפני כמה הצעות אחרות.

דוד טל: חבר הכנסת בנימין אלון, במסגרת הדקה, רוצה להציע להסיר את הצעתו של חבר הכנסת עזמי בשארה.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת אלון.

דוד טל: אני מבקש להקפיד על הזמן.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד האורחים שביציע, צריך שר לענייני ערבים, כי רבים מחברי הכנסת הערבים – אני לא אכליל – לא עושים דבר למען הסקטור שלהם ורק מסכסכים בין הערבים לבין כל אזרחי ישראל, מסיתים וממרידים אותם, ממרידים אותם באספות ובמחאות, מקימים בבניין הזה שדולה להפיכת ירושלים לבירתה של פלשתין.

בנימין אלון: אני בטוח שכל הקהל ביציע וכל אזרחי ישראל הנאמנים סולדים מהפעילות הזאת של רוב חברי הכנסת הערבים – לא כולם – שרוצים בסך הכול דבר אחד: לעשות את כל הבניין הזה לשדולה אחת למען הקמתה של מדינה פלשתינית במקום מדינת ישראל, לתפארת יאסר ערפאת ושיח' אחמד יאסין, והם לא יצליחו בדבר הזה; אני רק מקווה שלא מאוחר מדי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

דוד טל: תודה לחבר הכנסת בני אלון.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח טריף מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת מיכאל קליינר.

דוד טל: בבקשה.

קריאות: – – –

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה מפריע עכשיו לחבר הכנסת סאלח טריף.

סאלח טריף: אדוני היושב-ראש, אדוני השר קצב, אני לא רוצה לדבר על העניין הזה באופן פוליטי, אלא באופן ענייני לגמרי.

סאלח טריף: ראשית, אני רוצה לציין עובדה – יצחק רבין המנוח אכן לא מינה שר, ומה שאמרת לגבי חבר הכנסת ביילין היה נכון ואמת; אבל אפילו יצחק רבין עשה שינוי במבנה של מוסד היועץ לענייני ערבים, משום שגם אז היתה רגישות גדולה למינוי שר לענייני ערבים.

סאלח טריף: אני חושב שהרגישות קיימת גם עכשיו, ולכן אני לא רוצה לייעץ לחברי חברי הכנסת הערבים בעניין הזה.

סאלח טריף: למשל, העדה הדרוזית תבעה שכל הטיפול בה יהיה ישיר, וכך היה וכך קיים, אבל בעניין הזה אני חושב שכוונותיך טובות.

סאלח טריף: לכן אף אחד לא העלה באופן אישי טענה אחת או חצי טענה נגד השר קצב.

סאלח טריף: כסגן שר הפנים בתקופה מסוימת, אני יודע שיש בעיות גדולות ורבות בתחום הפיתוח, בתחום תוכנית-אב לפיתוח במגזר הערבי, ואם אתה יכול באמת ובתמים לטפל בעניין הזה, ואמרת שאתה הכתובת, אני חושב שזה רק יועיל למגזר הערבי, וכך אנחנו רוצים לקוות.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת סאלח טריף.

דוד טל: חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת חגי מירום.

דוד טל: בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, א'דויוף אל-כרים, אורחים נכבדים, כבוד השר אומר שהממשלה רוצה לטפל בציבור הערבי ברמה הטובה ביותר, ואני שואל: האם לא טוב יותר, והאם לא תהיה זאת רמה טובה יותר, כבוד השר, שאכן תטפל בציבור הערבי בדיוק כפי שמטפלים בציבור היהודי, כפי שהחוק קובע וכפי שמגילת העצמאות קובעת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה יותר טוב מזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם מינויך כאפוטרופוס או כמוכתר או כשר לעניין זה – נקרא לזה איך שנקרא – הוא טיפול טוב יותר, זו הרמה הטובה ביותר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה רוצה שפיות; מה שפוי יותר, מה הגון יותר, מה צודק יותר?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה אומר – מי שבא אלי, אהלן וסהלן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שלא רוצה – ככה זה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה, אנחנו מבקשים נדבות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנשים יבואו לקבל ממך טובות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה שר ממונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה חייב להיות ממלכתי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה חייב לשרת את כולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא זו הגישה?

משה קצב: אתה רוצה שאני אכנס אליך הביתה בכוח?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא, אל תיכנס אלי הביתה, אבל תן לי את הזכויות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אל תפלה אותי לרעה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אני בא או לא בא, חובתך הממלכתית היסודית, המינימום, היא שאתה תיתן לכולם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שאני רוצה לשמוע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שבשתי הנקודות האלה לפחות תעשו עוד יותר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.

דוד טל: חבר הכנסת ראובן ריבלין מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד טל: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן ראש הממשלה, שר התיירות והשר לענייני ערבים – – –

נסים דהן: שרת התקשורת יושבת כאן.

ראובן ריבלין: גברתי שרת התקשורת; חברת הכנסת גוז'נסקי, אנחנו מדברים אל השר.

לימור לבנת: הוא מדבר אל השר המשיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלסאנע, לו תלמידי זאב ז'בוטינסקי ומנחם בגין היו בשלטון מאז 1948, לא היה צריך שום שר לענייני ערבים, לא היה צריך לטפל בענייני ערבים, כי אנחנו מעולם לא היינו פטרונים של אותם אזרחים החיים אתנו כאן בארץ-ישראל, כי נגזר עלינו לחיות יחד.

ראובן ריבלין: היום יש לנו כל מיני בעיות בכל מיני מוקדים ויש כל מיני שרים.

ראובן ריבלין: יש שר לענייני עלייה.

ראובן ריבלין: מדוע צריך שר לענייני עלייה?

ראובן ריבלין: הם לא אזרחים?

ראובן ריבלין: יש בעיות בגלל הפטרונות של השותפים שלכם, של מפא"י ושל מפלגת העבודה, שחברתם אליהם.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ההשוואה לא טובה.

ראובן ריבלין: הפטרונות שלהם הביאה למצב של אי-שוויוניות שלא היה עולה על דעתנו, והיום אנחנו צריכים לחסל את הדבר הזה, ויפה שעה אחת קודם, כי בנפש כולנו הדבר.

ראובן ריבלין: אני מבקש, לכן, להסיר את ההצעה מסדר-היום, ולהודות שאנחנו מקווים שבפעם הבאה שחס וחלילה יתחלף שלטון כבר לא יצטרכו באמת שר לענייני אזרחים אלה או אחרים, כי כולנו נהיה שווים בארץ הזאת.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת ריבלין.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי מבקשת להסיר את הצעתו של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

דוד טל: בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לחברי הבית, שבממשלה הראשונה נקבע ששר המשטרה יהיה גם שר לענייני מיעוטים.

תמר גוז'נסקי: שמו היה בכור שטרית.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שזה לא היה מקרי שהחליטו ששר המשטרה צריך לעסוק דווקא בערבים.

תמר גוז'נסקי: והנה, חלפו קרוב ל-50 שנה, התחלפו ממשלות, והאפליה נותרה בעינה, לפי כל נתון ולפי כל מדד, אם זה בבתי-הספר ואם זה בענייני קרקע ואם זה במצב העוני ואם בכל תחום אחר.

תמר גוז'נסקי: עכשיו אני רוצה להזכיר לך, השר קצב, שאתם הייתם בשלטון 15 שנה, וראה זה פלא, חזרתם לשלטון וגיליתם את האפליה.

תמר גוז'נסקי: במשך 15 שנות השלטון שלכם, בניגוד למה שאמר חבר הכנסת רובי ריבלין, לא הושג שוויון.

ראובן ריבלין: היה שיפור גדול, רק לא בבת אחת.

תמר גוז'נסקי: לא הושג שוויון ולא היה שיפור.

תמר גוז'נסקי: יש בעיה בסיסית גם בממשלה הזאת וגם בממשלה הקודמת – האם רואים באוכלוסייה הערבית במדינת ישראל אזרחים שווי זכויות ומכאן מתחילים את המסע של השוויון, או רואים בהם אזרחים שכל הזמן צריך לחשוד בהם, שכל הזמן צריך לטעון שהם מסיתים וללחום בהם.

תמר גוז'נסקי: זאת השאלה.

דוד טל: תודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

דוד טל: חברי הכנסת, יש הצעה להעביר את הנושא – – –

נסים דהן: השר מבקש להסיר.

משה קצב: אני מבקש להסיר את כל ההצעות.

דוד טל: אם כך, נעבור להצבעה.

דוד טל: מי בעד הסרת כל ההצעות ומי בעד העברתן לוועדה?

לימור לבנת: בעד זה להסיר.

דוד טל: מתקנים אותי כאן שהצבעה בעד היא על קיום דיון במליאה והצבעה נגד היא להסיר את ההצעה.

רחבעם זאבי: – – –

דוד טל: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 14 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דוד טל: חברים, אני קובע שההצעה הוסרה מעל סדר-היום.

דוד טל: חברי הכנסת, הנושא הבא הוא הצעות לסדר-היום מס' 426 ו-585: יום השנה ה-40 לטבח בכפר-קאסם.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, בתחילת דברי אני רוצה לקדם בברכה את המשלחת מכפר-קאסם לרגל הדיון הזה לציון 40 שנה לטבח הנוראי שהיה ב-29 באוקטובר 1956.

טלב אלסאנע: אני אתחיל את נאומי בשפה הערבית, ואחר כך אעבור לתרגם לחברי הכנסת שלא יודעים ערבית, ואני אתרגם מלה במלה את הדברים שאני אומר בערבית.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בערבית; להלן תרגומם לעברית: "אל תחשיבו את אלו אשר נהרגו למען האל למתים, אלה חיים הם, ואצל האל הריבון פרנסתם.

טלב אלסאנע: " ביום 29 בחודש אוקטובר השנה חל יום הזיכרון ה-40 לטבח כפר-קאסם הנורא, שאותו ביצעה קבוצה של פושעים ממשמר הגבול נגד חפים מפשע מבני עמנו ומשפחתנו בכפר-קאסם.

טלב אלסאנע: מספר ההרוגים הגיע ל-49, ומספר הפצועים ל-13.

טלב אלסאנע: אנו על סף יום הזיכרון ה-40, ועדיין מהדהדות המלים של החיילים הרוצחים עד עתה – "תקצרו אותם".

טלב אלסאנע: בעזרת האל, הריני מצטט את מה שנאמר בהודעה מטעם המועצה המקומית כפר-קאסם – קציר זה הניב שיבולים הדבקות בארץ ויודעות את ערכן, קציר זה הינו מנורה המאירה את דרכם של אנשי המאבק לקראת החירות מבני עמנו הפלשתיני הגאה.

טלב אלסאנע: עלינו ועל כולם לדעת, כי הכחשת העושק מגבירה את פגיעתו הרעה של העושק, והגורם הטוב ביותר להרתעת העושק הינו ההתנגדות אליו תוך אחדות השורה, העמידה בתוקף על האמת וההגנה על זכותנו לחיות בכבוד ובחירות במולדתנו, אשר אין לנו מולדת זולתה.

טלב אלסאנע: מכיוון שגם אם טבח כפר-קאסם מציין שלב פוליטי לגבי מדינת ישראל וההנהגה השלטת בה ביחס לערבים בישראל, הרי המנטליות אשר חוללה את טבח כפר-קאסם עדיין קיימת, והיא הסיבה הישירה למעשי הטבח אשר אירעו לאחר מכן בסברה ובשתילה ובירושלים, אשר הפכה להיות עצמה קורבן למנטליות זו, כאשר נשלחה היד לרצוח את ראש הממשלה רבין.

טלב אלסאנע: הפשעים אשר נעשו כדי להוריד את עמנו על ברכיו ולפגוע בכבודו התנפצו על סלעי עמידתו האיתנה, דבקותו הלאומית, לכידותו במאבק ותודעתו הלאומית ההולכת ומתפתחת וכן גם גאוותו בכבודו העצמי והלאומי.

טלב אלסאנע: בעמידתו האיתנה מתגשמים דברי המשורר הערבי הגדול: אם יחפוץ העם יום אחד בחיים, לא תהיה לגורל ברירה אלא להיענות לו, ולא תהיה ללילה ברירה אלא להתבהר, ולא תהיה לכבלים ברירה אלא להישבר.

טלב אלסאנע: באשר לפשע הנורא נגד בני עמנו מכפר-קאסם, הריני נזכר בדברי משוררנו ג'בראן ח'ליל ג'בראן: הריגת אדם ביער הינה פשע בל יכופר.

טלב אלסאנע: בהזדמנות זו ברצוני לצרף את קולי אל קול בני משפחתנו מבני כפר-קאסם והמועצה המקומית כפר-קאסם, ולאמור לכולם, לכל בני עמנו, כדי שנזכור ולא נשכח, אנו מאיצים בכל מי שתחושה לאומית וקשר אל האדמה מפעמים בעצמותיו להשתתף בעצרת הארצית אשר תיערך בכפר-קאסם ביום שלישי, 29 באוקטובר 1996, בשעה 18:00.

טלב אלסאנע: ) אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטט עכשיו את הדברים מתוך ההזמנה שיצאה מהמועצה המקומית כפר-קאסם.

טלב אלסאנע: 40 שנה חלפו מאז טבח כפר-קאסם, שבו נורו למוות 49 אזרחים, נשים, גברים וטף, בשובם מעבודתם.

טלב אלסאנע: יום השנה ה-40 לטבח מצוין השנה תחת הססמה: "רק ההכרה בטבח תבטיח שלא יישנה".

טלב אלסאנע: טבח זה, שלא מש מהזיכרון של העם הפלשתיני ושל העמים הערביים, נמחק כליל מהזיכרון הרשמי של מדינת ישראל וממשלותיה השונות.

טלב אלסאנע: מעשי הטבח שבוצעו נגד העם הפלשתיני, מסברה ושתילה ועד הטבח הנורא במתפללים בשעת התפילה בחברון, מצביעים עד כמה עמוקות הן האלימות והגזענות המושרשות בחברה הישראלית.

טלב אלסאנע: דבר זה קיבל ביטוי מסוכן ביותר אף בתוך החברה הישראלית עצמה, ברצח ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

טלב אלסאנע: הביטוי "אללה ירחמו" – זיכרונם לברכה – שהשתמש בו מפקד היחידה שביצעה את טבח כפר-קאסם, מזדקר מהמסמכים ההיסטוריים ומהמאמרים הנכתבים על הנושא עד היום.

טלב אלסאנע: העובדה שהנהגת המדינה דאז לא קיבלה עליה אחריות לטבח והעונשים המגוחכים שהוטלו על האחראים הישירים לטבח יוצרים אצל תושבי כפר-קאסם תחושה של זלזול עמוק בחייו של האדם הערבי.

טלב אלסאנע: אחרי 40 שנה ממשיך כפר-קאסם לסבול מאותה מדיניות של אפליה וקיפוח בכל תחומי החיים.

טלב אלסאנע: מדיניות זו מקבלת היום ביטוי חריף ביותר בתוכנית אשר במסגרתה הוקם אזור התעשייה החדש של ראש-העין על אדמותיהם של אנשי כפר-קאסם, דבר שמונע כל התפתחות עתידית של הכפר.

טלב אלסאנע: הדו-קיום והשלום האמיתי מחייבים, ראשית לכול, הכרה בעוול שנגרם לתושבי כפר-קאסם ולכלל התושבים הערבים בישראל.

טלב אלסאנע: יום השנה ה-40 לטבח יוקדש להעמקת המודעות הציבורית ולהבאת דברה של האוכלוסייה הערבית בפני דעת הקהל העולמית והמקומית.

טלב אלסאנע: מטרתנו לגייס את כל הכוחות להגנה על זכות הערבים לחיות כשווי זכויות במולדתם.

טלב אלסאנע: מכאן, לדעתי, צריך להפנות ולהדגיש את חשיבות השתתפותם של חברי כנסת ושרים בממשלה ביום הזה, שיתקיים בכפר-קאסם ביום שלישי הבא, 29 באוקטובר, בשעה 18:00.

טלב אלסאנע: בתאריך הזה, ב-29 באוקטובר, נורו ונרצחו בכפר-קאסם 49 תושבים ערבים – נשים וגברים.

טלב אלסאנע: ולא רק זה, אלא שהממשלה דאז נקטה ניסתה בשיטתיות להשתיק כל פרסום ולמנוע מדעת הקהל בישראל לעלות על העוול והפשע הנוראי שבוצע כלפי אנשים חפים מפשע, אשר כל הפשע וכל החטא שלהם היה שחזרו מעבודתם לבתים שלהם ולכפר שלהם.

טלב אלסאנע: זה היה רצח המוני, אכזרי, פשע מתועב נגד אזרחים חפים מפשע.

טלב אלסאנע: בקציר הדמים בכפר-קאסם היו 49 הרוגים.

טלב אלסאנע: בין ההרוגים היו 12 נשים, עשרה נערים כבני 14 ושבעה ילדים בני שמונה.

טלב אלסאנע: מבין משפחות קורבנות הרצח נמצא כאן אתנו ביציע הכבוד עלי, שאמו נרצחה כשהיה בן שש, כשהיתה בחודש השמיני להיריונה.

טלב אלסאנע: בין קורבנות הרצח היו אבות ואמהות עם בניהם ובנותיהם.

טלב אלסאנע: ספא עבדאללה סרסור, בת 45, נרצחה עם שני בניה – ג'ומעה בן 16 ועבדאללה בן 14; עות'מאן עבד עיסא, בן 30, נרצח עם בנו פתחי, ילד בן 12, כאשר היו בדרכם, האב ובנו, עם העדר שלהם.

טלב אלסאנע: כל הפשע שעשו – שהם חזרו מהמרעה לכפר שלהם.

טלב אלסאנע: זינב טאהא, אשה בת 45, נרצחה עם בתה בקריה בת 17.

טלב אלסאנע: נוכח חומרת הפשע, היה גם ניסיון לטשטש ולחפות על האחראים העיקריים.

טלב אלסאנע: לשכת ראש הממשלה דאז פרסמה, ב-11 בנובמבר 1956, הודעה האומרת, כי ביום 29 באוקטובר 1956 הוכרז עוצר בכמה כפרים שעל הגבול המזרחי לשם שמירת חיי אנשי הכפר – שימו לב, רבותי חברי הכנסת:

טלב אלסאנע: העוצר הזה הוטל לשם שמירת חיי אנשי הכפר – ושמירתו הוטלה על גדוד של משמר הגבול, ותושבי הכפרים שמעו על העוצר שנקבע מן השעה חמש בערב עד השעה שש למחרת בבוקר.

טלב אלסאנע: בכפרים אחדים שבו כמה תושבים לביתם לאחר תחילת העוצר ונפגעו על-ידי משמר הגבול.

טלב אלסאנע: זו היתה ההודעה.

טלב אלסאנע: ומה כותב נתן אלתרמן לגבי הודעה זו?

טלב אלסאנע: הוא כותב: "אחרי שנתחוורו לך קמעה קמעה פרטיו של אותו מעשה מחריד,/ אחרי שנתגלו לך אופלו וממדיו וקמו חשופים כמו גלעד,/ שיווית כנגדו את הודעת הממשלה, ההודעה על 'נפגעים', ההודעה העמומה-החוורורית,/ ולא ידעת אם אומנם אליו היא מתכוונת.

טלב אלסאנע: .. כי תהום בין העובדות המבעיתות ובין ההד".

טלב אלסאנע: הנאשמים ברצח כפר-קאסם הועמדו לדין.

טלב אלסאנע: היו 11 נאשמים, והתמונות שמצטיירות מתוך העדויות מסמרות שיער.

טלב אלסאנע: בתשובה על שאלת המג"ד, מלינקי, למפקד החטיבה, שדמי, לגבי גורלם של אזרחים שיחזרו מעבודתם אל הכפר בלי לדעת על העוצר והעלולים להיתקל בכניסה לכפר בשוטרי מג"ב, השיב לו מפקד החטיבה: אינני רוצה סנטימנטים, אללה ירחמו.

טלב אלסאנע: אלה היו המלים שנחרטו בזיכרונם של הערבים במדינת ישראל, וכן כי בין 43 הרוגים במבוא המערבי של הכפר היו שבעה ילדים וילדות: ריאד בן שמונה, ג'מאל בן 11 – – – כבוד היושב-ראש זו הצעה רגילה.

טלב אלסאנע: זה שבע דקות ולא חמש דקות.

דוד טל: הצעה רגילה, אני רוצה לתקן אותך, זה עשר דקות ולא שבע דקות.

דוד טל: קיבלת את כל עשר הדקות.

דוד טל: קיבלת עשר דקות תמימות, אבל תסיים את הרעיון.

טלב אלסאנע: ב-26 בפברואר 1959 הורשע אלוף-משנה שדמי בחריגה מסמכות.

טלב אלסאנע: תשמעו מהי העבירה שבה הורשע – עד כדי סיכון חיים, הטלת עוצר בלי סמכות חוקית ביום הרצח בכפר-קאסם.

טלב אלסאנע: אבל בית-הדין הטיל עליו, רבותי – אתם יודעים איזה עונש?

טלב אלסאנע: – עונש סמלי של נזיפה וקנס בסך 10 פרוטות.

טלב אלסאנע: הנידונים האחרים ערערו.

טלב אלסאנע: בית-הדין הצבאי הקל בעונשם.

טלב אלסאנע: אחר כך הרמטכ"ל הקל בעונשם.

טלב אלסאנע: אחר כך נשיא המדינה תרם את תרומתו.

טלב אלסאנע: מוזר מאוד.

טלב אלסאנע: מוזר מאוד, שעשר שנים בלבד לאחר משפטי נירנברג, ובמדינת ישראל אשר קמה על הריסות מחנות הריכוז וההשמדה באושוויץ, ברגן-בלזן, ולאחר לחץ של דעת הקהל – מתנהל משפט כזה במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אחד הפושעים הנידונים, שלמה עופר, אשר הורשע ברצח, אמר בריאיון לעיתון "העיר" שהתפרסם לרגל 30 שנה לטבח: היינו כמו הגרמנים – הכוונה הנאצים – אשר היו עוצרים את המשאיות, מורידים את היהודים ויורים עליהם.

טלב אלסאנע: כך אנחנו.

טלב אלסאנע: אין הבדל.

טלב אלסאנע: ביצענו הוראות, כמו שהחייל הגרמני ביצע הוראות בזמן המלחמה לחיסול היהודים.

טלב אלסאנע: ובקשר לירי לכיוון הפצועים ציין: היתה שם פקודה, ואין מקום למחשבה.

טלב אלסאנע: זה לא היה קשה.

טלב אלסאנע: לא חשבת על כלום.

טלב אלסאנע: האנשים הגיעו ברכבים, הורדנו אותם וירינו עליהם.

טלב אלסאנע: לא היססנו בקשר לילדים או נשים.

טלב אלסאנע: קו ההגנה של הרוצחים בבית-המשפט היה כמו קו ההגנה של הרוצחים במשפטי הנאצים: קיבלנו הוראות, ביצענו הוראות.

טלב אלסאנע: המעשה עצמו מצביע על תפיסה, על מנטליות שגדלה והתפתחה, וזו הסכנה הטמונה בה.

בנימין אלון: – – –

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון, עוד רגע תהיה לך זכות דיבור של דקה.

טלב אלסאנע: טיפוח המפלצת הזו לא רק מאיים – – –

דוד טל: חבר הכנסת אלסאנע, אני מבקש שתסיים.

טלב אלסאנע: הוא לא רק מאיים על הערבים.

טלב אלסאנע: הוא מאיים על הכול.

טלב אלסאנע: הוא מאיים גם על יהודים, הוא איים גם על יצחק רבין.

טלב אלסאנע: אני סבור שצריך לפעול באופן מיידי ולא לראות כקורבן רק את האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: על מנת למנוע הישנות של התופעה המחרידה הזאת, צריך שמדינת ישראל תהיה מאוחדת סביב הגינוי, קבלת האחריות וההתנצלות כלפי האוכלוסייה הערבית בתוך מדינת ישראל.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: על מנת שתופעה כזו לא תישנה ולא תחזור על עצמה לעולם.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר רק עוד משפט אחד.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בערבית; להלן תרגומם לעברית: לכל חללי עמנו מטבח כפר-קאסם, לכל חללי העם הפלשתיני, עליהם ישרו הרחמים, ואנו מתפללים אל האל, כי יכניסם לגן-עדן שלו.

טלב אלסאנע: )

בנימין אלון: ג'יהאד, ג'יהאד, שהיד, שהיד.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון, אני מבקש.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקש, התחלת לרדת מהדוכן, אינני מרשה לך לחזור.

טלב אלסאנע: – – –

דוד טל: אתה אל תאמר לי מה לומר.

דוד טל: אני מבקש ממך לרדת מהדוכן ולחזור למקומך.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון, אני מבקש ממך להפסיק להתסיס כאן את המליאה.

דוד טל: תפסיק.

דוד טל: חבר הכנסת סאלח סלים, בבקשה.

סאלח סלים: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני מברך את חברי, ראש המועצה והמשלחת הנכבדה מכפר-קאסם.

סאלח סלים: דרכם אני גם שולח ברכות לתושבים ולאזרחים בכפר-קאסם.

סאלח סלים: 40 שנה לטבח, 40 שנה לטבח.

סאלח סלים: נטבחו אנשים בלי שעשו דבר.

סאלח סלים: סתם התלבשו עליהם.

סאלח סלים: ב-29 באוקטובר 1956 ביצע כוח של משמר הגבול, תחת פיקודם של שמואל מלינקי ואלוף-משנה שדמי, טבח אכזרי בתושבי כפר-קאסם.

סאלח סלים: בשעה 17:00 הטיל הכוח עוצר על הכפר.

סאלח סלים: הפועלים והאיכרים שחזרו ממקום עבודתם ושלא ידעו על העוצר שהוטל על הכפר נטבחו באכזריות מירי שוטרי משמר הגבול.

סאלח סלים: 49 איש ואשה נהרגו, גם ילדים, ועשרות נפצעו.

סאלח סלים: חלק מבין הפצועים חיים עד היום הזה בכפר-קאסם.

סאלח סלים: השלטונות הישראליים ניסו להאפיל על הטבח, אולם מאמציהם של חברי הכנסת דאז, חבר הכנסת תופיק טובי וחבר הכנסת מאיר וילנר, שהגיעו למקום על אף ניסיונות למנוע את הגעתם לכפר, חשיפת העובדות על-ידם והלחץ הבין-לאומי הכריחו את הממשלה להעמיד לדין את האחראים הישירים לטבח.

סאלח סלים: פסקי-הדין במשפט הידוע עד היום – זה כבר הפך לפתגם, אגורת שדמי.

סאלח סלים: 49 אנשים, המחיר שלהם בדמוקרטיה הישראלית הוא גרוש.

סאלח סלים: זו בושה למדינת ישראל, זו בושה למשפט במדינת ישראל.

סאלח סלים: גרוש.

סאלח סלים: פסקי-הדין במשפט, הידוע כאגורת שדמי, היו ביזיון לקורבנות, למערכת המשפט, למדינת ישראל, שהוסיפה חטא על פשע כאשר ניסתה הממשלה דאז לסלף את העובדות.

סאלח סלים: תושבי כפר-קאסם, האוכלוסייה הערבית כולה והכוחות הדמוקרטיים היהודיים בישראל מציינים מדי שנה את זכרם של הקורבנות.

סאלח סלים: הטבח בכפר-קאסם לא היה תולדה של שגגה ולא של חוסר תיאום, לפי דעתי.

סאלח סלים: הטבח, כמו מעשי טבח נוספים, היה פרי תכנון מחושב לביצוע מדיניות תוקפנית, מלחמתית, מתגרה, של ממשלת ישראל, כפי שהאצ"ל ניסה להטיל אימה על תושבי דיר-יאסין על-ידי ביצוע טבח בתושביו – – –

ראובן ריבלין: איך אפשר להשוות את זה?

ראובן ריבלין: בכפר-קאסם קרתה טרגדיה נוראה לעם היהודי כמו לעם הערבי.

ראובן ריבלין: באותו יום אנחנו מדברים על דגל שחור שמתנוסס.

ראובן ריבלין: זה הפך לקלסיקה של המשפט והצדק בישראל.

ראובן ריבלין: אתה מדבר על דבר שהיה במלחמה.

ראובן ריבלין: אתה מערבב מין בשאינו מינו.

ראובן ריבלין: זאת היתה מלחמה, ובמלחמה היו דברים נוראים.

ראובן ריבלין: למה אתם משתמשים באומללים האלה – – –

סאלח סלים: אנשי כפר-קאסם היו חיילים?

סאלח סלים: היתה מלחמה במצרים.

סאלח סלים: מה הקשר של אנשי כפר-קאסם למלחמה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: – – –

ראובן ריבלין: – – –

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אני מבקש ממך לא להפריע למהלך הישיבה.

סאלח סלים: אפשר למנות, לצערי הרב, עשרות מקרים שהיה בהם טבח.

סאלח סלים: את זה ההיסטוריה אומרת.

סאלח סלים: ב"יום האדמה" היתה מלחמה?

סאלח סלים: הצבא הרג שישה אנשים מסח'נין ומעראבה.

סאלח סלים: ב"יום האדמה" אנשים זעקו על סבלם, זעקו נגד גזלת האדמה.

סאלח סלים: היה הרמטכ"ל רפול, שר דהיום.

סאלח סלים: הוא הרג שישה אנשים.

סאלח סלים: לצערי הרב, עשרות מקרים קרו.

בנימין אלון: רפול היה הרמטכ"ל ב"יום האדמה"?

סאלח סלים: רפול היה הרמטכ"ל.

סאלח סלים: מה אתה יודע חוץ מגזענות.

סאלח סלים: תפסיק לבלבל את המוח.

בנימין אלון: תבדוק, תבדוק – – –

דוד טל: חבר הכנסת אלון, אני מבקש לא להפריע לחבר הכנסת סלים.

בנימין אלון: רפול היה בזמנו – – –

דוד טל: כעובדה, רפול היה רמטכ"ל.

דוד טל: הוא לא אומר מתי.

סאלח סלים: כאשר עיני העולם היו מופנות אל המלחמה התוקפנית נגד מצרים, זה נוצל, כי העולם היה עסוק במלחמה.

סאלח סלים: אז תקפו את כפר-קאסם, כפר שקט.

סאלח סלים: הוא לא עשה דבר, הוא לא גרם נזק לשום צד.

סאלח סלים: הוא לא גרם נזק לא לצה"ל ולא למדינה.

סאלח סלים: אנשים פשוטים חזרו מהעבודה ואפילו לא ידעו שיש עוצר.

סאלח סלים: אז חיסלו אותם מתוך מחשבה שאף אחד לא ידע על הטבח הנוראי וכדי לגרש את התושבים מכפר-קאסם, ממולדתם.

סאלח סלים: כך ניסתה ממשלת ישראל להשיג מהטבח בכפר-קאסם, אולם טבח שמבוצע בהוראת ממשלה חמור שבעתיים, ובמיוחד כאשר הטבח מבוצע נגד אזרחיה.

סאלח סלים: ממשלת ישראל, כחלק ממדיניותה הגזענית – לצערי, זו ההרגשה, אלה החיים שלנו, זה מה שאנחנו רואים.

סאלח סלים: יש דברים שדיבר עליהם השר.

סאלח סלים: השגנו את זה אחרי מאבק קשה, אדוני השר.

סאלח סלים: לעשות ביוב באיזה כפר – זה עלה לנו במאבק אדיר.

סאלח סלים: להביא תאורה, להביא מים לאנשים שישתו – זה לא הושג בקלות.

בנימין אלון: אתה עסוק בדברים – – – תעבוד למען הכפר שלך.

סאלח סלים: אולי תלך למצוא משהו לעשות.

טלב אלסאנע: אטימות כזאת עוד לא ראיתי.

סאלח סלים: ממשלת ישראל דאז, שניסתה להשכיח את הטבח, והממשלות שבאו אחריה, המשיכו באותו קו.

סאלח סלים: לא למדו ולא ילמדו דבר עד היום הזה.

סאלח סלים: מסקנות לא הוסקו ולקחים לא הופקו.

סאלח סלים: לכן אין פלא שב-40 השנה שאחרי טבח כפר-קאסם בוצעו מעשי טבח נוספים מתוך דבקות באותה תפיסה, שבאמצעות טבח או מעשי טבח רבים אפשר לגרום לעם או לחלק ממנו לנטוש את בתיו, אדמתו ומולדתו.

סאלח סלים: כאשר אנו מציינים את יום השנה לטבח כפר-קאסם, מעבר לצורך בכיבוד זכרם של הקורבנות, אנו מבקשים שהעם בישראל ילמד וידע; ואני מדבר אליכם, אתם האנשים שיושבים בבית, לא לאלה שיושבים פה – פה אטומים, לא שומעים, לא רואים, לא רוצים לשמוע, כי 40 שנה עברו ולא נעשה דבר, וטבח אחרי טבח.

סאלח סלים: כאשר אנו מציינים את יום השנה לטבח כפר-קאסם, מעבר לצורך בכיבוד זכרם של הקורבנות אנו מבקשים מהעם בישראל שילמד את הלקח החשוב ביותר, והוא ששלום – – – אדוני, ארבע דקות הפריעו לי, ספרתי.

בנימין אלון: – – –

סאלח סלים: אתה גם יושב-ראש?

דוד טל: חבר הכנסת סלים, עכשיו תאמר לי עוד שתי דקות.

דוד טל: בבקשה, תסיים.

סאלח סלים: אנו מבקשים שהעם בישראל ילמד את הלקח החשוב ביותר, והוא, ששלום וביטחון לא יושגו על-ידי דיכוי עם, ויהיה הדיכוי אכזרי ככל שיהיה.

סאלח סלים: שלום וביטחון לעם בישראל ולעמי האזור יושגו רק במתן כבוד לכל העמים ובעיקר לזכותם להגדרה עצמית ולמדינה עצמאית.

סאלח סלים: חשוב מאוד שממשלת ישראל הנוכחית תלמד את הלקח הזה, וטוב מאוחר מאשר בכלל לא.

סאלח סלים: חברי הכנסת, שנים רבות, ובמיוחד מאז הכיבוש ב-1967, התרענו על קולת העונשים המוטלים על מבצעי פשעים חמורים שמבצעים רוצחים למיניהם נגד ערבים, ועל התייחסות המתחשבת במניעיהם של מבצעי הפשעים.

סאלח סלים: חזרנו ואמרנו, שעונשים אלה לא רק שלא ירתיעו פושעים, אלא הם עלולים לעודד אותם.

סאלח סלים: הזהרנו מפני התפשטות הנגע הזה והסכנה שתקעקע את היסודות הדמוקרטיים של המדינה.

סאלח סלים: לכן, אני פונה היום ודורש להקים ועדת חקירה ממלכתית, וזה עוד לא מאוחר.

סאלח סלים: כשהכנסת דנה בבעיית ילדי תימן, שהיתה לפני 50 שנה, הוחלט להקים ועדת חקירה.

סאלח סלים: לכן, 40 שנה עברו – – –

דוד טל: חבר הכנסת סלים, לסיים בבקשה.

סאלח סלים: אומר משפט אחרון.

סאלח סלים: יש להקים ועדת חקירה כדי שתגלה מי נתן את ההוראה על ביצוע הטבח הנפשע בכפר-קאסם וכדי להעמיד לדין את כל האחראים, אלה שבחיים ואלה שעברו לעולם האחר, לרבות עריכת משפט חוזר למבצעי הטבח, שקיבלו גזרי-דין שמבזים את הקורבנות, את מדינת ישראל ואת מערכת המשפט.

דוד טל: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת סאלח סלים.

דוד טל: אדוני השר משה קצב, בבקשה.

משה קצב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל לא עברה לסדר-היום לאחר אותה התרחשות איומה, טרגית, שכולנו כואבים אותה, מתייסרים בה ומזדהים עם המשפחות מכפר-קאסם.

משה קצב: אני דוחה מכול וכול כל ניסיון לתת לאירוע הטרגי, להרג שהתרחש לפני 40 שנה, פירוש פוליטי, מדיני, לאומי.

משה קצב: שום ממשלה יהודית לא יכולה ולא מסוגלת לתת הוראות כאלה, ודברים כאלה לא קרו מעולם בתולדות העם היהודי, וגם לא יקרו.

משה קצב: אינני עוסק כאן בפנקסנות.

משה קצב: באתי לכאן כדי להביע את כאבה העמוק של הממשלה ואת ההזדהות שלנו עם המשפחות השכולות.

תמר גוז'נסקי: מה דעתך על הרעיון של הקמת ועדת חקירה?

משה קצב: במדינה שנמצאת במאבק קיומי מרגע לידתה, עשרות שנים לפני לידתה ועשרות שנים לאחר לידתה, מתרחשות טעויות טרגיות מהסוג הזה.

משה קצב: אינני חושב שיש מקום להתחיל לחטט בפצעי העבר.

משה קצב: אנחנו צריכים להסתכל קדימה, איך אנחנו מיישבים את הקונפליקט בין ישראל לבין עמי ערב.

משה קצב: שיחות השלום, התהליך המדיני, עשיית שלום – הם שצריכים להיות לנגד עינינו.

משה קצב: נקווה שנוכל להגיע אל המנוחה ואל הנחלה.

משה קצב: הסבל שעבר העם היהודי הוא סבל שעל-פי כל קנה מידה היסטורי, בתולדות האנושות, אין לו אח ורע.

משה קצב: אבל אינני רוצה גם להמעיט מסבלם של הפלשתינים ושל ההרוגים מכפר-קאסם.

משה קצב: יהי זכרם ברוך.

דוד טל: מה אדוני השר מבקש?

משה קצב: ככל שיחפצו.

דוד טל: תודה רבה.

סאלח סלים: אני מבקש דיון במליאה.

משה קצב: אל תהפכו את העניין לפוליטי.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון מבקש להסיר את ההצעה של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד טל: בבקשה, במסגרת של דקה.

טלב אלסאנע: כבוד השר, דיון במליאה – – –

משה קצב: מה תעשה במליאה?

תמר גוז'נסקי: נחשוב על הדברים.

תמר גוז'נסקי: מבחינה היסטורית, זה לא כלול בספרי הלימוד וזה לא כלול בתוכניות הלימוד.

תמר גוז'נסקי: האמן לי – – –

ראובן ריבלין: זה כלול בספרי הלימוד.

ראובן ריבלין: זה לא נכון, זה כלול בספרי הלימוד.

דוד טל: חברי הכנסת, אני מבקש את תשומת לבכם.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה שוב מפריע.

דוד טל: מה יהיה?

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקש.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל אדם שנברא בצלם אלוקים, כמובן, מזדעזע מדברים בלתי מוסריים.

בנימין אלון: אבל צריך כשרון מיוחד, כמו שיש לחבר הכנסת טלב אלסאנע, לקרוא בסוף – – –

טלב אלסאנע: – – –

בנימין אלון: דבר בנימוס.

בנימין אלון: שמע נא.

בנימין אלון: צריך כשרון מיוחד כדי להסית, להמריד ולצטט פסוק מהקוראן, שכולם בדיוק מבינים אותו, שאלה הקדושים, אלה הקדושים, כשהוא רומז להם, לכל שאר השהידים – – –

טלב אלסאנע: – – –

בנימין אלון: אחר כך צריך לבוא חבר הכנסת סאלח סלים ולהגיד, שממשלת ישראל עשתה את זה במזיד, בידיעה, בכוונה.

בנימין אלון: כך הם מכינים את האנשים ומסיתים אותם, שממשלת ישראל ומדינת ישראל רוצות להשמיד אותם.

בנימין אלון: זו פשוט המרדה שיטתית.

בנימין אלון: אחר כך הם מקימים פה שדולה.

בנימין אלון: עוד לא שמעתי תגובה ראויה מהממשלה ומהבית על החוצפה הזאת.

בנימין אלון: זה בניגוד לחוק-יסוד: ירושלים, להקים בבניין הזה שדולה להפיכתה של ירושלים לבירת פלשתין.

דוד טל: חבר הכנסת אלון, תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת ראובן ריבלין מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת סאלח סלים.

דוד טל: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, משפחות שכולות, אנשי כפר-קאסם, עם ישראל בכה ובוכה על הטרגדיה שהיתה בכפר-קאסם.

ראובן ריבלין: עם ישראל לא עבר מעולם לסדר-היום על טרגדיית כפר-קאסם.

ראובן ריבלין: זו היתה פעם ראשונה שבה עם ישראל היה אחראי לחוק ולסדר בארץ-ישראל ונכשל.

ראובן ריבלין: פסק-הדין בנושא כפר-קאסם, המדבר על פקודה בלתי חוקית שדגל שחור מתנוסס מעליה, הפך להיות אבן יסוד בדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: כל האנשים שאהבתם נתונה לאדם שנברא בצלם, כל האנשים שמאמינים שיהודים וערבים יחיו בארץ הזאת במדינה יהודית, יחד, משום שנגזר עליהם לחיות, יודעים שעם ישראל לא צריך יום זיכרון לכפר-קאסם, כי כפר-קאסם הפך ליום זיכרון קבוע אצל כל אדם שנברא בצלם אנוש במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני בא ואומר: אל יעשו הון פוליטי, חלילה, מהטרגדיה האיומה שלכם.

ראובן ריבלין: אין לי ניחומים לכם, משום שאין ניחומים למעשה שנעשה אז.

ראובן ריבלין: אבל הטרגדיה היתה טרגדיה משותפת, וכל מה שאנחנו צריכים לבקש זה שלא תהיינה טרגדיות נוספות.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת רובי ריבלין.

דוד טל: דברים של טעם.

דוד טל: חבר הכנסת וליד חאג'-יחיא מבקש להעביר את הצעת חבר הכנסת טלב אלסאנע לוועדה.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

קריאה: מה השר מבקש?

דוד טל: השר פתוח להצעות.

משה קצב: אני מציע להעביר לוועדה, על דעת חברי הכנסת טלב אלסאנע וסאלח סלים.

דוד טל: חבר הכנסת וליד חאג'-יחיא, בבקשה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אדוני, עברו באמת 40 שנה, 40 שנה של כאב, 40 שנה של טראומה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אני חושב שהמלים היפות, שאני מאוד מעריך אותן – וגם המלים הן דברים טובים – – –

דוד טל: הן נאמרו בכנות.

דוד טל: אתה מוכרח להסכים אתי.

וליד צאדק חאג'-יחיא: הן נאמרו, ואני מקווה שהן נאמרו בכנות רבה.

וליד צאדק חאג'-יחיא: אבל הטראומה שאוחזת באנשים – ואני חושב שבין אלה שיושבים כאן יש שחוו את הטראומה הקשה ההיא, או ההורים שלהם – הטראומה של כפר-קאסם רודפת אותנו, ערביי מדינת ישראל.

וליד צאדק חאג'-יחיא: לכן, כדי שננקה את עצמנו, נסיר את הטראומה, נסיר את הפחדים ונסיר את כל המשקעים של העבר – אני חושב שראוי לדון בעניין הזה במסגרת ועדת חקירה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אתה הצעת להעביר זאת לוועדה.

דוד טל: רבותי, אני מבין שאין שום התנגדות שהנושא יעבור לוועדת החינוך של הכנסת.

דוד טל: נעבור להצבעה.

דוד טל: מי בעד העברת – – –

טלב אלסאנע: אני מציע להעביר את הנושא לוועדה לענייני ביקורת המדינה.

ראובן ריבלין: לא, לא, לוועדת החינוך, אדוני.

וליד צאדק חאג'-יחיא: ועדת הכנסת.

דוד טל: אתם חלוקים?

דוד טל: נעביר את זה לוועדת הכנסת והיא תחליט.

דוד טל: מי בעד העברת הנושא לוועדת הכנסת?

דוד טל: אני מתחיל.

דוד טל: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

דוד טל: אם כן, 12 בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

דוד טל: אני קובע שהנושא של יום השנה ה-40 לטבח בכפר-קאסם הועבר לוועדת הכנסת.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא – דיון בנושא: התרסקות מטוס TWA, בעקבות הצעותיהם לסדר-היום של חברי הכנסת האשם מחאמיד, ענת מאור, דליה איציק, רפאל פנחסי ושאול יהלום, שהועלו ביום 23 ביולי 1996.

דוד טל: אני מתחיל בסדר הדוברים, ואני מכריז כאן שאני סוגר את הרשימה.

דוד טל: חבר הכנסת יונה יהב.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, גברתי – – –

בנימין אלון: גם אם אף אחד מהמציעים לא נמצא?

דוד טל: אני סבור שזה בהתאם לתקנון, לא, גברתי?

דוד טל: לא ממש.

תמר גוז'נסקי: צריך להיות מישהו שיפתח את הדיון.

דוד טל: אני מוכן לקבל את התיקון.

דוד טל: היות שאין מי שיפתח את הדיון, לא נדון.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: יש נושא אחר?

דוד טל: בזה תם סדר-היום?

דוד טל: הקלתם עלי.

דוד טל: בזה תם סדר-היום.

דוד טל: חברי הכנסת, ישיבת הכנסת תיפתח, בעזרת השם, מחר, יום רביעי, י' בחשוון התשנ"ז, 23 באוקטובר 1996.

דוד טל: אני מכריז על נעילת הישיבה.