ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 429, 1996-03-04 00:00

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת, יום שני, י"ג באדר התשנ"ו, 4 במרס 1996.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מבקש בשם הבית להביע תנחומים למשפחות שיקיריהן נרצחו אתמול.

שבח וייס: אנחנו משתתפים ביגונן ובאבלן, ומובן שהמלים לא יכולות לבטא את גודל האסון ואת התהומות שלו ואת הייסורים שמלווים את המשפחות ולדאבון לב ילוו אותן עוד שנים רבות.

שבח וייס: אני רוצה לאחל בשם הבית כולו איחולי החלמה לפצועים, להעלות על נס את העזרה האנושית הגדולה של אנשי חסד של אמת, אנשי מגן-דוד-אדום וכוחות הביטחון, המשטרה וכל כוחות הביטחון, נהגי "אגד", הנהגים האמיצים, וכל הסגל של בתי-החולים והרופאים והאחיות שעושים להצלת נפשות גם בשעה זו, לעודד אותם ולהביע את הוקרתנו ותודתנו.

שבח וייס: העברתי אתמול בשמכם גם מברק תנחומים לנשיא רומניה, הנשיא אליאסקו, ולנשיא הפרלמנט של רומניה, וביקשתי להשתתף בצערן וביגונן של משפחות הפועלים אשר מצאו את מותם כאן יחד עם יהודים ועם קורבן ערבי ממזרח-ירושלים באותו אוטובוס הדמים הנורא של אתמול.

שבח וייס: עכשיו, חברי הכנסת, גם בימים קשים כאלה מנהלים סדר-יום של הבית, ולכן נעבור לעניינים שעל סדר-היום.

שבח וייס: אנחנו נפתח בשאילתות ותשובות.

שבח וייס: שר האנרגיה יואיל בטובו לכבד אותנו בתשובותיו.

שבח וייס: חבר הכנסת ר' נחמן שאל את שר האנרגיה והתשתית ביום כ"ד בשבט התשנ"ו (14 בפברואר 1996): מבין 65 תחנות הדלק ששוחררו מהסדרים כובלים עם החברות הגדולות, אין אף תחנה במערב-ירושלים.

שבח וייס: כך נאמר בכתבה בעיתון "ירושלים".

שבח וייס: רצוני לשאול: 1.

שבח וייס: מדוע זה המצב וכיצד תתאפשר תחרות במשק הדלק באזור ירושלים רבתי?

שבח וייס: 2.

שבח וייס: כיצד יורדו מחירי הדלק בעתיד הרחוק והקרוב?

שבח וייס: 3.

שבח וייס: מה הוא מעמד ההסכמים הכובלים נוכח חוק-יסוד: חופש העיסוק?

גונן שגב: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גונן שגב: הממונה על ההגבלים העסקיים הגיע להסדר עם חברות הדלק "פז" ו"סונול" על מספר תחנות הדלק שישוחררו.

גונן שגב: תחנות הדלק שנבחרו לשחרור מתוך כלל התחנות נקבעו בהסתמך על מעמדן המשפטי ובהתחשבות עד כמה שניתן בפריסה גיאוגרפית.

גונן שגב: 2.

גונן שגב: שחרור תחנות הדלק יתרום ליצירת תחרות בתחום האמור רק אם יוקמו במקביל תחנות דלק חדשות.

גונן שגב: זהו תהליך מורכב מאוד, ומשרד האנרגיה והתשתית פועל כמיטב יכולתו לשחרור מקרקעין על-ידי מינהל מקרקעי ישראל לצורך הקמת תחנות דלק חדשות.

גונן שגב: 3.

גונן שגב: השאלה מה מעמדם של ההסדרים הכובלים בין תחנות הדלק לחברות הדלק לנוכח חוקי היסוד, טרם הוכרעה.

גונן שגב: כל אשר אנו יכולים לומר בשלב זה של הדברים הוא, שכנראה החוקים האמורים יסייעו בחיזוק עמדת משרד האנרגיה והתשתית, כי ראוי להביא חוזים מקפחים אלה לכלל סיום מוקדם ככל הניתן.

גונן שגב: חברת הכנסת נ' חזן שאלה את שר האנרגיה והתשתית ביום כ"ד בשבט התשנ"ו (14 בפברואר 1996): ביום שלישי, 26 בינואר 1996, הודיעה חברת החשמל, כי תיפסק אספקת החשמל לשכונת בבלי בתל-אביב מהשעה 06:00 ועד 18:00, שעות רבות.

גונן שגב: הפסקת החשמל התארכה בשעתיים.

גונן שגב: אזרחים רבים ישבו בחשכה שעות רבות, ללא חימום.

גונן שגב: רצוני לשאול: 1.

גונן שגב: מדוע נמשכות הפסקות החשמל זמן כה רב?

גונן שגב: 2.

גונן שגב: מדוע נמשך התיקון שעתיים מעבר לזמן שצוין?

גונן שגב: 3.

גונן שגב: מה יעשה משרדך לגבי מקרים דומים בעתיד?

גונן שגב: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3–1.

גונן שגב: אני מניח שהשאילתא מתייחסת להפסקת חשמל מיום ג', 16 בינואר 1996, ולא ליום ו', 26 בינואר 1996, שבו לא נעשו עבודות תחזוקה ולא נרשמה הפסקת חשמל כלשהי.

גונן שגב: ביום 16 בינואר 1996 תוכננו על-ידי חברת החשמל עבודות יזומות לשיפורים ברשת החשמל המזינה את שכונת בבלי בשעות 18:00–06:00, ומודעות על כך הופצו לדירות הנוגעים בדבר.

גונן שגב: בעקבות בקשות של התושבים נדחתה תחילת העבודה לשעה 07:00.

גונן שגב: במהלך העבודה, שהיתה מורכבת ורחבת היקף, אירעו שיבושים טכניים בלתי צפויים, שגרמו להארכת משך הביצוע בשעה, נוסף על דחייה שנגרמה עקב שינוי שעות התחלת העבודה.

גונן שגב: חברת החשמל סיפקה במהלך העבודות לחלק מהתושבים אספקת חשמל אלטרנטיבית באמצעות דיזל גנרטור.

גונן שגב: במקרה זה תנאי האזור לא אפשרו מתן גיבוי באמצעות הגנרטור הנייד לכל התושבים.

גונן שגב: חברת החשמל עושה מאמצים כדי לצמצם ככל האפשר את משך העבודות ולמזער את הנזק לתושבים.

גונן שגב: בין היתר, יורחב השימוש בגנרטורים ניידים למטרה זו.

גונן שגב: חבר הכנסת א' ויינשטיין שאל את שר האנרגיה והתשתית ביום כ"ד בשבט התשנ"ו (14 בפברואר 1996): ביישוב בית-חורון קורות לעתים קרובות הפסקות חשמל, אשר נמשכות שעות רבות, למרות הבטחות של חברת החשמל לתקן תקלות בתוך זמן קצר.

גונן שגב: רצוני לשאול: 1.

גונן שגב: מה גורם להפסקות החשמל הרבות והממושכות באזור זה?

גונן שגב: 2.

גונן שגב: מה ייעשה כדי למנוע את ההפסקות?

גונן שגב: 3.

גונן שגב: האם יפוצו תושבי האזור על האי-נוחות בגין הפסקות החשמל?

גונן שגב: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2–1.

גונן שגב: היישוב בית-חורון מקבל את אספקת החשמל שלו באמצעות הקווים של חברת החשמל למחוז ירושלים בע"מ.

גונן שגב: הפסקות החשמל בקו המזין את היישוב נגרמו משתי סיבות: א.

גונן שגב: כתוצאה מעומס רב על הקו.

גונן שגב: בעיה זו נפתרה לאחר שחברת החשמל לישראל חיברה קו נוסף בין תחנת משנה עטרות לרשת של החברה המזרח-ירושלמית; ב.

גונן שגב: הפסקות מתוכננות שנועדו לצורך ביצוע עבודות אחזקה ושיפורים בקו.

גונן שגב: על הפסקות אלה ניתנה הודעה מראש, כמקובל בחברת החשמל לישראל.

גונן שגב: 3.

גונן שגב: הפסקת החשמל כפי שתוארו לעיל אינן מחייבות את חברת החשמל לשלם פיצוי, בהתאם לאמנה שנחתמה בין חברת החשמל לצרכניה.

שבח וייס: אני מודה לכבודו על המאמץ.

שבח וייס: אני לא יודע למה אתה צריך כל כך למהר, לך אין פריימריס.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה ראשונה)

שבח וייס: חברי הכנסת, עכשיו אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

שבח וייס: הצעת חוק-יסוד: חופש העיסוק (תיקון), בקריאה ראשונה.

שבח וייס: את החוק יואיל בטובו להציג שר המשפטים.

שבח וייס: כבודו, בבקשה.

שבח וייס: רשימת הנואמים נסגרה.

שבח וייס: 32 נואמים נרשמו.

דוד ליבאי: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, חוק-יסוד: חופש העיסוק התקבל בכנסת לראשונה בשנת התשנ"ב, והנוסח הנוכחי שלו התקבל בשנת התשנ"ד, בחודש מרס 1994.

דוד ליבאי: מאז נחקק חוק יסוד זה מודעת הכנסת לקיומו, והיא שוקלת אם הצעות החוק המונחות בפניה תואמות את הוראותיו.

דוד ליבאי: הכנסת יודעת וערה לכך, שאם יתקבל כאן

דוד ליבאי: בכנסת חוק אשר פוגע בחופש העיסוק שלא לתכלית ראויה או במידה העולה על הנדרש, יכול בית-משפט העליון לקבוע, כי אין תוקף לאותו חוק וכי החוק "אינו חוקתי".

דוד ליבאי: במשך שנים רבות חוקקה הכנסת חוקים רבים בלי שהיתה צריכה להביא בחשבון כי קיימת נורמה חוקתית אשר מגבילה את כוחה לחוקק חוקים.

דוד ליבאי: כאשר התקבלו חוקי היסוד בדבר זכויות האדם בשנת 1992, היה על הכנסת להחליט מה דינם של חיקוקים אשר התקבלו לפני תחילתם של חוקי היסוד.

דוד ליבאי: הכנסת בחרה בשתי שיטות שונות לגבי שני חוקי היסוד.

דוד ליבאי: בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו נקבע העיקרון של שמירת דינים.

דוד ליבאי: זאת אומרת, שחקיקה אשר היתה בתוקף לפני תחילתו של חוק היסוד תעמוד בתוקפה, ללא הגבלת זמן, גם אם היא אינה עומדת בהוראותיו של חוק היסוד.

דוד ליבאי: לגבי חוק-יסוד: חופש העיסוק בחרה הכנסת בשיטה שונה וקבעה הוראת מעבר מוגבלת.

דוד ליבאי: נקבע, כי החקיקה הקיימת תעמוד בתוקפה לתקופה של שנתיים, אך חקיקה זו תפורש ברוח הוראות חוק היסוד.

דוד ליבאי: הוראה דומה נקבעה בחוק היסוד, אשר החליף את חוק היסוד המקורי בשנת 1994.

דוד ליבאי: תקופת מעבר זו, השומרת על תוקף החוקים מול הוראות חוק-יסוד: חופש העיסוק, עומדת להסתיים ב-10 במרס שנה זו.

דוד ליבאי: חופש העיסוק הוא מזכויות האדם החשובות בשיטתנו המשפטית, אך זכות זו בוודאי אינה עולה בחשיבותה על כבוד האדם, חירות האדם, הזכות לפרטיות וכיוצא באלה.

דוד ליבאי: דא עקא, שלגבי זכויות יסוד חשובות ביותר אלו קבעה הכנסת הוראה של שמירת דינים.

דוד ליבאי: גם בנוסח של חוק-יסוד: החקיקה, אשר גובש בוועדת החוקה, חוק ומשפט, נקבע, כי חקיקה קיימת תעמוד בתוקפה, גם אם היא סותרת חוק-יסוד.

דוד ליבאי: וזאת כדי לשמור על יציבות הדינים, יציבות החקיקה.

דוד ליבאי: מאז קבלתו של חוק-יסוד: חופש העיסוק, החלה עבודה שמטרתה להתאים את החקיקה הקיימת להוראות חוק היסוד.

דוד ליבאי: משרד המשפטים הפיץ לאחרונה תזכיר חוק, הבא לתקן יותר מ-20 חוקים שונים שיש בהם מגבלות עיסוק מטעמי גיל, אזרחות, התנהגות או עיסוקים נוספים.

דוד ליבאי: הצעה זו לתיקון מקיף של חוקים רבים באה להנהיג מדיניות חקיקתית מתואמת, העולה בקנה אחד עם הוראות חוק-יסוד: חופש העיסוק.

דוד ליבאי: נמצאות בשלבי הכנה גם הצעות לתיקון חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, התשי"ח–1958, ופקודת היבוא והיצוא.

דוד ליבאי: התיקונים המוצעים נוגעים למספר רב מאוד של משרדי ממשלה, רשויות ציבוריות אחרות וגופים אחרים, והליך החקיקה, יש להניח, לא יהיה קצר.

דוד ליבאי: נוסף על האמור לעיל, קיימות יוזמות חקיקה מקיפות בנושאים אחדים, שנועדו להחליף את החקיקה הקיימת המשליכה על חופש העיסוק.

דוד ליבאי: הצעת חוק הטיס, למשל, הבאה להחליף את החקיקה הקיימת מתקופת המנדט, ואשר מסדירה מקצועות הקשורים בתעופה, אושרה לאחרונה בוועדת השרים לענייני חקיקה והיא תובא לאישור הכנסת.

דוד ליבאי: הצעה לחוק חדש בדבר פיקוח על מחירים נדונה בוועדת הכספים של הכנסת, לאחר שעברה קריאה ראשונה.

דוד ליבאי: התיקון שאנו מציעים בחוק-יסוד: חופש העיסוק בא לקבוע, כי דברי חקיקה אשר התקבלו לפני קבלת חוק היסוד בשנת 1994 ימשיכו לעמוד בתוקפם שנה אחת נוספת, עד לחודש מרס 1997.

דוד ליבאי: אני רוצה להעיר, שגם אם היה תכנון להתאמת חוקים להוראות חוק היסוד, קיצור זמן עבודתה של הכנסת הנוכחית בשל הקדמת הבחירות לא יאפשר לנו להעביר בכנסת הזאת גם אותם תיקונים שכבר הוכנו לחוקים קיימים, כדי להתאימם להוראות חוק היסוד.

דוד ליבאי: ולכן ההארכה המתבקשת מתבקשת גם מקיצור משך תקופת כהונתה של הכנסת הנוכחית.

שבח וייס: אדוני השר, ברשותך, חשוב מאוד שאתה אתנו כאן, אתה כל הזמן אתנו, אני ממש מתנצל לפניך, אבל זה שייך לקטע הזה שאמרת עכשיו.

שבח וייס: האם אני יכול לבקש ממך משהו?

דוד ליבאי: בוודאי.

שבח וייס: אנחנו נשב ביום חמישי, יום ארוך.

שבח וייס: בשבוע הבא נשב שלושה ימים, ואם יהיה צורך נאריך במשך היום ואחרי-הצהריים, ואפילו בלילות.

שבח וייס: באו אלי הרבה ראשי סיעות שביקשו לסיים את עבודת הכנסת, כלומר לצאת לפגרה בסוף השבוע הבא.

שבח וייס: עם זאת, אני מנסה לשכנע אותם, ואני אנקוט כאן עמדה נחרצת, שגם בשבוע לאחר מכן נשאיר לנו לפחות עוד יום עבודה ארוך מאוד אחד, ואם יהיה צורך – עוד קצת.

שבח וייס: אני מודע לזה שיש פריימריס לשתי המפלגות, אבל אני חושב שאנשים שעושים את העבודה כאן עושים לעצמם גם את הפריימריס.

שבח וייס: מה שאני מבקש ממך, מצד הממשלה, שאחרי שאתה יודע כבר מהו מאגר הזמן, שתזרים לנו את כל מה שלדעתך נחוץ לסיים.

שבח וייס: כי אנחנו יוצאים לפגרה של חג הפסח, יום הזיכרון לשואה, יום העצמאות וכן הלאה.

שבח וייס: אינני בטוח שלאחר מכן נוכל לחזור, כי יישארו לנו שלושה-ארבעה שבועות, וזה לא מקובל לפני בחירות, אלא לכנסים שאתם תקראו לנו בדחיפות, או שאנחנו נבקש.

שבח וייס: אז הנה, זה מה שעומד לרשותך, תעביר בין שרינו בממשלה את העין הסורקת והמקצועית שלך, ותשתמשו בזה.

דוד ליבאי: אני מודה לכבוד יושב-ראש הכנסת על הערתו.

דוד ליבאי: אני גם מסכים עם ההערה הזאת, היא במקומה.

דוד ליבאי: אני אמרתי דברים דומים בישיבה של השרים, כדי שגם השרים יהיו ערים לכך שהם צריכים לתת את העדיפות להשלמת אותם חיקוקים שחשוב לסיים אותם בכנסת הנוכחית.

דוד ליבאי: גם יושבי-ראש ועדות הכנסת ערים לכך.

דוד ליבאי: משום שבכמה מהוועדות הוקדשו שעות רבות של דיונים בהצעות חוק חשובות ביותר, והם מלכתחילה תכננו את האפשרות שהם ימשיכו לעסוק באותם חוקים עוד שבועות מספר, ועכשיו הם מתבקשים לזרז את הליך החקיקה, להקדיש שעות נוספות רבות ביום כדי להשלים כמה מהחוקים החשובים באמת שמונחים לפני ועדות הכנסת וזוכים שם לטיפול רציני.

דוד ליבאי: לכן אנחנו נעשה מאמץ – – –

שבח וייס: אז היוזמה בידיך.

דוד ליבאי: אנחנו נעשה מאמץ גם מצד הממשלה, כמו שאדוני מצד הכנסת, להשלים את מה שניתן להשלים.

שבח וייס: תודה רבה.

דוד ליבאי: התיקון שאני מביא עכשיו בפניכם דרוש כדי למנוע מצב של חוסר ודאות לגבי החקיקה הקיימת, במיוחד החקיקה הכלכלית הענפה, העשויה לפגוע, בדרך זו או אחרת, בחופש העיסוק.

דוד ליבאי: ניתן פירוש רחב בפסיקה למושג חופש העיסוק, וחקיקה בתחומים שונים ומגוונים, לרבות רישוי מקצועות, הסדרת הייבוא והייצוא, הגבלים עסקיים, הגנת הצרכן, דיני עבודה, תכנון הפעילות החקלאית במשק ועוד, אלה יכולים להיות נושא לתקיפה משפטית, לערעור על תוקפם של חוקים והסדרים קיימים.

דוד ליבאי: כדי לאפשר תקופה נוספת לבחינת חקיקה זו, מוצע לתקן את סעיף 10 לחוק היסוד.

דוד ליבאי: התיקון לא ימנע את התערבותו של בית-המשפט במקרים של פגיעה בחופש העיסוק, גם כאשר מדובר בחקיקה קיימת.

דוד ליבאי: בית-המשפט יכול להשתמש בכלים פרשניים, וכך הוא עושה בפועל, כדי לתת לחקיקה פירוש העולה בקנה אחד עם חופש העיסוק.

דוד ליבאי: חקיקת משנה, גם זו שחוקקה לפני חוק היסוד, עומדת כל העת לביקורת שיפוטית.

דוד ליבאי: התיקון רק יקבע, כי בתקופת הביניים בית-המשפט לא יקבע כי חוק של הכנסת הוא חסר תוקף משום שהוא נוגד את חוקי היסוד.

דוד ליבאי: אני כשלעצמי סמוך ובטוח, כי בית-המשפט העליון לא ימהר לבטל הוראה בחוק של הכנסת.

דוד ליבאי: גם אם בית-המשפט העליון יבוא למסקנה שהוראה מסוימת בחוק אינה מתיישבת עם הוראות חוק יסוד, הוא ייתן לנו, לכנסת ולממשלה, שהות מספקת כדי לתקן את החוק ולהתאימו לחוק היסוד ולפסיקת בג"ץ.

דוד ליבאי: עם זאת, מוטב שנעשה אנו ליציבות החוק.

דוד ליבאי: מוטב שהתאמת החוקים הקיימים לחוקי היסוד תיעשה מבעוד זמן וביוזמתנו.

דוד ליבאי: לכן אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, כדי שזו תחזיר לנו הצעת חוק זו לקריאה שנייה ושלישית עוד במושב זה.

דוד ליבאי: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לשר המשפטים.

שבח וייס: שלוש דקות לכל נואם.

שבח וייס: סגרנו את הרשימה.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

שבח וייס: אחריו – חברי הכנסת אריאל ויינשטיין, פיני בדש, יורם לס, חגי מירום, אלי גולדשמידט, רפאל אלול, רון נחמן, עוזי לנדאו, דוד מנע, נעמי בלומנטל, סילבן שלום, נעמי חזן, מיכאל איתן, יהושע מצא, משה גפני, ענת מאור.

אברהם רביץ: אני מבקש להוסיף את שמי לרשימת הנואמים.

שבח וייס: בסדר.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, שר המשפטים, היום יום תענית אסתר, ואקרא קטע מהקינות שאמרנו הבוקר לתענית אסתר, ולצערי הדבר אקטואלי אחרי הפיגועים הטרגיים שהיו בשבוע שעבר ואתמול: "צר ואויב הלטיש עיניו.

יוסף בא-גד: פיהו פער לשאוף עניו.

יוסף בא-גד: עישת בשלו להשמיד קהל המוניו.

יוסף בא-גד: סגל לאבד חרת בנשתווניו".

יוסף בא-גד: לצערנו, כמה שהדבר אקטואלי מאז עמלק, דרך המן, עד היום, ערפאת וה"חמאס".

יוסף בא-גד: כולם רוצים לאבד, להשמיד את קהל עדת ישראל.

יוסף בא-גד: אבל כמו מפלת עמלק והמן, כך תהיה מפלתם של כל הרשעים בדורנו.

יוסף בא-גד: אדוני שר המשפטים, אני אתמוך בחוק.

יוסף בא-גד: הוא חוק טוב, חוק דמוקרטי, חוק שבא לתקן אפליה, חוק שבא לאפשר חופש עיסוק.

יוסף בא-גד: אני רק מבקש בשעת התיקונים, אנא לראות שמורשת ישראל לא תיפגע, שבמסווה זה של חופש העיסוק לא יהיה עודף שוויון שיפגע בכל הקדוש לערכי ישראל.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, כולנו עברנו את הפיגועים ואת הקטל ואת הטרגדיות.

יוסף בא-גד: חשבתי על רעיון, ואני רוצה להעלותו בפניך, וטוב שזה יבוא ביוזמת היושב-ראש: אולי נחליט אנחנו, חברי הכנסת הנמצאים היום כאן, שניסע בקו 18 – קו 18, שכונה אתמול "קו המוות".

שבח וייס: זה ח"י.

יוסף בא-גד: כיודע ביהדות – "וחי בהם".

יוסף בא-גד: חברי הכנסת, לא נבוא במכוניות הפרטיות ובמכוניות השרד אלא ניסע בקו הזה כחברי כנסת ושרים, להראות לעם ישראל שלא רק הם נוסעים בקו החיים, גם אנחנו נכנסים, ובלי ליווי, ובלי אבטחה, כדי להרגיש כחלק מן העם.

יוסף בא-גד: הייתי אומר: העם זקוק ברגעים אלה לעידוד, לכן אני גם לא אומר כל מה שאני חושב על גורמי הפיגוע והדרכים למנוע את הפיגוע, אבל אחדות חייבת להיות.

יוסף בא-גד: אומרים לנו תמיד: ערפאת הבטיח.

יוסף בא-גד: ערפאת הבטיח שאם ואם ואם – יהיה שקט, יהיה שלום, והרי זה כל מה שאנחנו רוצים מאז הסכם אוסלו.

יוסף בא-גד: גם סדאם חוסיין הבטיח לחתניו, אחרת הם לא היו חוזרים.

יוסף בא-גד: הם חזרו, והוא רצח בדם קר לא רק את חתניו, גם את נכדיו, כדי שלא יישאר זכר מאלה שבגדו בו.

יוסף בא-גד: לא ייאמן.

יוסף בא-גד: מתי נבין ויהיה לנו שכל להבין שלא נהיה חתניו של ערפאת?

יוסף בא-גד: אנחנו נכנסים למלכודת, נלכדים במלכודת, ואחר כך תישאר הבטחה שלא קוימה.

יוסף בא-גד: אנא התעשתו.

יוסף בא-גד: אי-אפשר להאמין להבטחות שלהם, עלינו להיות חזקים ולבטוח בבורא עולם.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת בא-גד.

שבח וייס: בקשר לרעיון שלך: החברים שמעו.

שבח וייס: אני מתאר לעצמי שחלק יאמץ את הרעיון.

שבח וייס: כל אחד מאתנו מבטא בדרך כזאת או אחרת את ההזדהות עם תושבי הקטמונים, אחינו ואחיותינו שם, שעוברים באמת סבל כל כך גדול.

שבח וייס: אני יודע שחבר הכנסת דוד מגן ואני ביטאנו את זה בדרך אחרת: אתמול תרמנו דם.

שבח וייס: כל אחד לשיטתו.

שבח וייס: אני לא רוצה לכפות על חבר כנסת שום מסגרת, אני משאיר את זה ליוזמה האישית של חברי הכנסת.

שבח וייס: אבל הרעיון נשמע.

יוסף בא-גד: אני לא רוצה לנסוע לבד.

שבח וייס: בהזדמנות זו אנחנו מעבירים מכאן ברכת הזדהות עם אחיותינו ואחינו בשכונת הקטמונים.

שבח וייס: חברי הכנסת אריאל ויינשטיין, פיני בדש, יורם לס, חגי מירום, אלי גולדשמידט, רפאל אלול, רון נחמן, עוזי לנדאו, דוד מנע, נעמי בלומנטל, סילבן שלום, נעמי חזן, מיכאל איתן, יהושע מצא, משה גפני.

שבח וייס: חברת הכנסת ענת מאור, ואחריה – חבר הכנסת אסעד אסעד.

שבח וייס: אם הוא לא יהיה – חברי הכנסת בנימין טמקין, מאיר שטרית, יצחק לוי, חיים אורון.

שבח וייס: אמשיך לקרוא את השמות אחר כך.

שבח וייס: בבקשה, גברתי, סגנית יושבת-ראש הכנסת, חברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: שלוש דקות לרשותך.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להשתתף באבלן הכבד מנשוא של משפחות חללי פעולת הטרור הנתעבת.

ענת מאור: אני רוצה להביע איחולי החלמה לפצועים.

ענת מאור: אני רוצה לשבח את ההחלטות החשובות שנפלו אתמול בממשלה, את ההיערכות של מערכת הביטחון וזו של המשטרה, ואת התגובות המאופקות והקריאה למצוא פתרונות, ולא דברי הסתה, כפי שנשמעו מראש עיריית ירושלים ומנהיגים מהאופוזיציה.

ענת מאור: זו שעה קשה לכולנו – – –

דב שילנסקי: זה העידן החדש, כפי שנאמר?

דב שילנסקי: זה מאוד לא בסדר.

ענת מאור: חבר הכנסת שילנסקי, בשעה קשה זאת – – –

שבח וייס: סליחה, אני לא שמעתי.

דב שילנסקי: למה את אומרת שיש הסתה?

דב שילנסקי: אנשים דיברו מתוך כאב.

ענת מאור: אמרתי שיצאו נגד ההסתה.

ענת מאור: אם לא הובנתי טוב, אמרתי שאני משבחת את תגובות האופוזיציה, שיצאו נגד הסתה.

ענת מאור: תודה, חבר הכנסת שילנסקי; אם לא הובנתי נכון, זה מה שציינתי.

ענת מאור: בירכתי על התגובות המאופקות שיצאו נגד המיעוט שניסה להתארגן ולהסית.

ענת מאור: תודה על ההערה.

ענת מאור: חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה מאוד לתמוך בהצעתך.

ענת מאור: אני רוצה להזכיר, אדוני השר, שבחוק-יסוד: חופש העיסוק יש לנו שתי בעיות.

ענת מאור: האחת – אנחנו לא במצב של העדר חוקה, אנחנו במצב של חוקה נכה.

ענת מאור: להזכירך, אדוני השר, לפני שבוע העלינו חברת הכנסת גוז'נסקי ואנוכי בשם חברי כנסת רבים את הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות.

ענת מאור: ועדת החוקה, חוק ומשפט, בסיוע משרדך, עומדת להביא, אני מבינה, עוד לפני פיזור הכנסת הנוכחית, שלוש הצעות חוק יסוד: זו של זכויות משפטיות, זו של חופש הביטוי וזו של זכויות חברתיות.

ענת מאור: גם אם לא יעלה בידנו להעביר את שלושתן – דבר שאני תומכת בו מאוד – חובה להעביר את חוק-יסוד: זכויות חברתיות, שכן אנחנו במצב של חוקה נכה.

ענת מאור: לא אחזור על נאומי מלפני שבוע, אבל לא יכול להיות שחוק-יסוד: חופש העיסוק יהיה דגל ואליל ומורה הדרך, ולא יהיה במקביל לו, באותו מעמד ושווה ערך לו, חוק-יסוד: זכויות חברתיות.

ענת מאור: אני חוזרת ופונה אליך, חבר הכנסת רביץ, ואל כל הסיעות הדתיות, לתמוך בנושא של חוק-יסוד: זכויות חברתיות, כמקביל לחוק-יסוד: חופש העיסוק.

ענת מאור: הסוגיה השנייה, אדוני השר, ציינת אותה בדבריך, אבל בדברי ההסבר אין מספיק הבהרות, שלא רק החוקים שצוינו פה צריכים לשמש ריסון ואיזון לחוק-יסוד: חופש העיסוק.

ענת מאור: כל נושא ההתיישבות והחקלאות, כל נושא המחירים – זה ערעור אדיר.

ענת מאור: אני רוצה להזכיר, אדוני השר, דבר שאתה יודע: חוק-יסוד: חופש העיסוק, כפי שחוקק במדינת ישראל, יש בו גרעין חיובי, אבל הוא מאוד קיצוני.

ענת מאור: במעט מדינות מערביות דמוקרטיות הוא קיים בצורה כל כך גורפת.

ענת מאור: לפיכך אני מברכת מאוד על הדחייה, ובתוך השנה הזאת אנחנו רוצים להגן במידה סבירה על החקלאות, על ענפי משק אחרים חשובים ביותר, ולאזן את החוק הזה עם חקיקה נוספת.

ענת מאור: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: חברי הכנסת אסעד אסעד, בנימין טמקין, מאיר שטרית, רחבעם זאבי, חיים אורון, יצחק לוי, יוסף עזרן.

שבח וייס: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי – בבקשה, גברתי.

שבח וייס: שלוש דקות.

שבח וייס: לאחר מכן חברי הכנסת אליעזר זנדברג, אברהם הירשזון, נאוה ארד, דוד צוקר, יגאל ביבי, עובדיה עלי, רענן כהן, דוד מגן.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק שהובא לפנינו הוא פרי האילוץ שקיים, ואין ספק שצריך לתמוך בו ולאפשר למשרד המשפטים להיערך בצורה מסודרת וללא חקיקה חפוזה.

תמר גוז'נסקי: במדינת ישראל עדיין יש הרבה מאוד אפליות בתחום העיסוק; לא רק אפליה בתחום קבלת רשיון טיס, אלא אפילו, למשל, אפליה בקבלה לעבודה במפעל אלקטרוניקה בפעולה הפשוטה ביותר, ששם יש, למשל, אפליה לאומית.

תמר גוז'נסקי: אפשר להביא עוד הרבה דוגמאות אחרות בתחום הזה.

תמר גוז'נסקי: לכן, מן הראוי באמת לקבוע בחקיקה השוואה או תיקון בתחומים האלה.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת את רשותכם לומר כמה מלים בעקבות הפיגוע הנורא שאירע אמש בירושלים והחריד כל אדם שפוי, כל אדם שמכבד את זכות הזולת לחיים.

תמר גוז'נסקי: כל אדם, יהיה הוא יהודי, ערבי, ישראלי או פלשתיני, לא יכול אלא להביע שאט נפש מאותם מבצעי פיגועים, ששופכים את דמם של אזרחים חפים מפשע.

תמר גוז'נסקי: אבל, אני מבקשת, חברי הכנסת, להביע את חששי הגדול, שצעדים שהם צעדים של ענישה קיבוצית, צעדים שבאים לפגוע באוכלוסייה שלמה, ולא לתפוס את האחראים לפיגועי הטרור, כמו למשל הסגר שהוטל על השטחים, בסופו של דבר ישמשו בומרנג נגד כל מי שרוצה לדאוג לביטחונם האישי של תושבי ישראל.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לקבוע בצער, שצעדים כאלה גורמים סבל ומצוקה למאות אנשים.

תמר גוז'נסקי: מחירו של שק קמח בעזה עלה, בשל הסגר, מ-60 שקל ל-120 שקל.

תמר גוז'נסקי: החקלאים ברצועה אינם מסוגלים לייצא את התוצרת; לאמהות אין במה לקנות לא לחם ולא חלב לילדיהן.

תמר גוז'נסקי: אני לא רואה שום טעם ביטחוני בסגר הזה, חוץ מניסיון ללכת לפי הלוך רוח שמישהו חושב שהוא הלוך הרוח הציבורי.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, שאני בטוחה שהלוך הרוח הציבורי הוא, שצריך להמשיך בשלום וצריך להגיע להסדר של הפרדה מדינית, אבל לא הפרדה מינהלית, הפרדה כפויה.

תמר גוז'נסקי: אם הם יחיו במדינתם – הם יוכלו לסחור עם מי שהם רוצים; יוכלו לפתח את הכלכלה שהם רוצים; יוכלו להשקיע היכן שהם רוצים.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר להחזיק את המקל בשני קצותיו.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר, בשם הביטחון, להפוך את רצועת-עזה למין מחנה סגור, סגור מכל צדדיו, בגדר תיל גבוהה, אין יוצא ואין בא: לא מי שזקוקים לטיפול רפואי; לא חקלאי שרוצה לייצא את תוצרתו ולא פועל שרוצה להרוויח את לחמו.

תמר גוז'נסקי: כתוצאה מכך נגרום לכך שעזה תהפוך לסיר לחץ עוד יותר גרוע ועוד יותר מסוכן.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לנצל את ההזדמנות ולפנות בקריאה לראש הממשלה ולכל שרי הממשלה, לנקוט צעדים בוני אמון, צעדים של שיתוף פעולה עם הרשות הפלשתינית במאבק נגד מבצעי טרור, נגד משגרי טרוריסטים, אבל לא נגד אוכלוסייה אזרחית.

תמר גוז'נסקי: תודה, אדוני.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

שבח וייס: חברי הכנסת אליעזר זנדברג, אברהם הירשזון, נאוה ארד, דוד צוקר, יגאל ביבי, עובדיה עלי ורענן כהן – אינם באולם.

שבח וייס: רשות הדיבור לחבר הכנסת דוד מגן, ואחריו – לחבר הכנסת דב שילנסקי.

שבח וייס: רבותי, עכשיו הרשימה באמת סגורה.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מגן, בבקשה.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת דב שילנסקי, ואחריו – חבר הכנסת רביץ, חבר הכנסת פלד, חבר הכנסת אלסאנע, חבר הכנסת זוילי וחבר הכנסת רפאל איתן.

שבח וייס: כפי שאמרתי, אי-אפשר להירשם עוד.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, לכולנו אותה תחושה קשה.

דוד מגן: קשה לעבור לעבודת חקיקה רגילה בלי להעלות את הכאב שמלווה אותנו, את כולנו.

דוד מגן: ואני מנצל את ההזדמנות הזאת שאני עולה על הבמה כדי לשלוח תנחומים למשפחות השכולות ואיחולי החלמה שלמה לפצועים.

דוד מגן: הצעת החוק המונחת לפנינו מצביעה למעשה, בכל הכבוד, על מחדל מחשבתי.

דוד מגן: כשהוצעה ההצעה ובה נקבע פרק הזמן, מ-10 במרס 1994 עד 1996, נטל משרד המשפטים על עצמו את החובה להמריץ את בחינת החוקים הקיימים ולמנוע סתירות לכאורה בין חוקים ישנים שאינם עולים עוד בקנה אחד עם חוק-יסוד: חופש העיסוק, והנה היום מבקש מעמנו שר המשפטים להאריך את התקופה עוד בשנה.

דוד מגן: קשה להצביע בעיניים עצומות על תיקון שהוא למעשה תיקון טכני, המדבר על כך שמשרד המשפטים וזרועות אחרות של הממשלה מבקשים זמן נוסף כדי לעדכן את מערכת החוקים האחרים.

דוד מגן: אני יכול להעיד על משרד עצמאי, רשות עצמאית, על משרד מבקר המדינה, שם בחנו את כל הדברים הנגזרים מחוק-יסוד: חופש העיסוק.

דוד מגן: רק בשבוע שעבר אישרה הכנסת, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, את תיקון מס' 32 לחוק מבקר המדינה, המעניק למבקר המדינה שיקול דעת להענקת היתרים מהותיים בנושאים שונים, כמתבקש וכעולה מחוק-יסוד: חופש העיסוק.

דוד מגן: מדוע המשרדים האחרים של הממשלה והגופים האחרים לא עשו את מה שעשה המשרד הזה, למי מחכים?

דוד מגן: אם כן, אדוני היושב-ראש, לפי בקשתו של שר המשפטים לאשר את הצעת החוק, אני אתמוך בהצעת החוק, כי אנחנו רוצים שספר החוקים שלנו יהיה מסודר, שהחוקה תהיה מסודרת ושהחוקים לא יסתרו את חוקי היסוד.

דוד מגן: אבל אי-אפשר לעשות זאת בלי להביע מחאה על כך שהגופים השונים והזרועות השונות בממשלה לא עשו את אשר התחייבו לפני הכנסת לעשות בתוך שנתיים ימים.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת דוד מגן.

שבח וייס: חבר הכנסת דב שילנסקי, בבקשה.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק שמובא בפנינו עתה הינו חשוב, ויש לי מה לומר לגביו.

דב שילנסקי: אך אשתמש במספר הדקות שיש לי ואדבר על חופש עיסוק שונה, חופש עיסוק שנוצר פה עכשיו, חופש העיסוק ברצח יהודים.

דב שילנסקי: נוצר מצב חופשי, רוצחים יהודים יום אחרי יום, שבוע אחרי שבוע.

דב שילנסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל אחד עם העבר שלו, עם הזיכרונות שהוא נושא.

דב שילנסקי: אתה, אדוני היושב-ראש, ואנוכי, הננו היחידים פה בכנסת שהיו שם ונושאים את הזיכרונות מתקופות השואה.

דב שילנסקי: השואה היא ייחודית ואין דומה לה, אך מחובתנו ללמוד ממנה, ויש אסוציאציות.

דב שילנסקי: אנו במלחמה, זאת מבין סוף סוף גם ראש הממשלה שמעון פרס, אומנם מאוחר מדי, והצעדים שנוקטים הם פחותים מדי.

דב שילנסקי: האסוציאציה שלי במלחמה זו היא: צד אחד צוחק וצד שני בוכה, זהו הגטו.

דב שילנסקי: אך לנו שם לא היתה ברירה, ואילו פה אנחנו במולדת.

דב שילנסקי: אני קורא לממשלה לצאת מהטראומה הזאת, לצאת מהאווירה של הגטו שאליה הכניסו את כולנו.

דב שילנסקי: ואני קורא לעם כולו להתחזק, להתעודד.

דב שילנסקי: כבר עברנו ימים קשים באמונה ובדבקות בארץ-ישראל, נעבור גם את זה.

דב שילנסקי: תנחומים למשפחות השכולות, הבראה ובריאות לפצועים שנמצאים בבתי-החולים ולאלה שכבר השתחררו.

שבח וייס: אנו מאוד מודה לחבר הכנסת שילנסקי ומצטרף לאיחולי ההחלמה ולניחומים.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם רביץ, ואחריו – חבר הכנסת משה פלד; אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אתה יודע שאנחנו בכלל לא חסידי חוקי היסוד, בכלל לא.

אברהם רביץ: אבל התיקון שאתה מביא לחוק-יסוד זה, אני חושב שהוא תיקון נכון, הוא במקום.

אברהם רביץ: כאשר התיקון הזה יגיע לוועדת החוקה, חוק ומשפט, אני אציע אפילו להאריך את המועד משלוש שנים לחמש שנים.

אברהם רביץ: כידוע, חוק-יסוד הוא חוק שעומד לקבוע יסודות לתקופה ארוכה מאוד, וראוי שנבחן את חוק היסוד לאור מערכת החוקים הקיימת לתקופה ארוכה יותר, כיצד הדברים באמת מסתדרים עם החיים בעצמם.

אברהם רביץ: לא ברור שאנחנו נרצה דווקא לשנות חוק רגיל, יכול להיות שנרצה להשאיר אותו, ויכול להיות שנרצה לשנות אותו.

אברהם רביץ: אנחנו צריכים לראות את חוק היסוד בעת פעולתו.

אברהם רביץ: אני חושב, שבכלל היה ראוי שזו תהיה הנורמה של חוקי היסוד כולם, שהם יעמדו למבחן לחמש שנים, לאמור לתקופה ארוכה.

שבח וייס: יש תקדים מסוים בחוקה בארצות-הברית, שם נתנו לסדרה של עקרונות עשר שנים, ואחר כך קראו לזה BILL OF RIGHTS.

אברהם רביץ: יש חוקי יסוד שנבנו עם החיים בעצמם.

אברהם רביץ: לכן, כמובן נתמוך בתיקון הזה לחוק היסוד.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שני משפטים ביחס למצב המיוחד שעם ישראל נמצא בו כיום.

אברהם רביץ: אני לא חכמולוג, אני לא אסטרטג ואינני איש ביטחון מיוחד, בדרך כלל אני סומך על הממשלה ואני מאמין שהיא רוצה שיהיה טוב לעם היהודי; אני סומך על הממשלה.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר דבר שהוא מעבר לפרוגרמה של המין האנושי הרגיל.

אברהם רביץ: לפי עניות דעתי, אנחנו חייבים באמת להיות ראויים לחיות כאן בארץ-ישראל, בארץ המובטחת, חיי שלום ושלווה.

אברהם רביץ: אם באמת נהיה ראויים, נגיע למצב המיוחל הזה.

אברהם רביץ: מובן שאינני עוסק בתכתיבים כיצד כל יחיד ויחיד חייב להתנהג ולהיות ראוי, כל אחד יעשה את חשבון נפשו שלו, אבל כחלק מציבור, כמדינה, כשלטון, אנחנו חייבים יותר להדגיש את מהותנו היהודית, את דמותנו היהודית ואת חיינו היהודיים בארץ-ישראל – בלי להיכנס לפרטים במסגרת זאת – כדי שנהיה ראויים לארץ המובטחת, שהובטחה לנו על-פי תנאים הכתובים בקושאן שנתן לנו הקדוש-ברוך-הוא.

אברהם רביץ: באופן כללי יותר ויותר אנחנו חייבים לאמץ את חוקי התורה, כדי שנהיה ראויים לחיים של שלום וביטחון בארץ-ישראל.

אברהם רביץ: תודה, אדוני.

שבח וייס: אני מתאר לעצמי שאתה מבקש שהארץ המובטחת תהיה גם מאובטחת.

אברהם רביץ: נכון.

שבח וייס: חבר הכנסת משה פלד.

שבח וייס: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת נסים זוילי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני תומך בהצעת החוק שהוגשה ומייחל ליום שבו יונח כאן ויעבור בקריאה שנייה ושלישית חוק-יסוד: זכויות האדם וחירותו.

טלב אלסאנע: רצוני להתייחס לאירוע הקשה שפקד אותנו אתמול.

טלב אלסאנע: לא אחת קורה, שבתוך החושך האפל יש ניצוץ של תקווה, מתוך הבכי אפשר לחוש שמתרחש שינוי במגמה.

טלב אלסאנע: שמעתי הבוקר את יושב-ראש הכנסת, אשר התייחס לתופעה שהייתי רוצה שרבים מאתנו, ערבים ויהודים, יתייחסו אליה.

טלב אלסאנע: זו תופעה חדשה של תחושת אחדות הגורל ותחושת השותפות לא רק בדם שנשפך בירושלים, כשדם קורבנות ערבים ויהודים התערבב ביחד בעקבות מעשה הפשע הנבזה והשפל, שהיה מכוון לרצוח את הניצוץ או התקווה לשלום באזורנו, אלא יש תגובה משותפת, המסמלת שינוי במגמה ואחדות נגד האכזריות, נגד האלימות, ומתן הזדמנות לסיכוי של חיים אחרים באזורנו.

טלב אלסאנע: עתה מתכנסת ועדת המעקב הערבית העליונה בשפרעם, כדי לומר בקול רם: די, מספיק עם שפיכות הדמים הזאת, מספיק עם הפגיעה בחפים מפשע תחת הססמה של אסלאם, או תחת הססמה של מאבק לאומי צודק.

טלב אלסאנע: זה טרור לשם עצמו, זו פגיעה באנשים חפים מפשע, שלא רק שלא מקדמת את העם הערבי הפלשתיני, אלא הופכת את האינטרסים שלו לקורבן הראשון של מעשי הטרור האלה.

טלב אלסאנע: המעשים האלה רחוקים מערכי האסלאם, רחוקים מהערכים של המורשת הערבית, רחוקים ממורשת העם הפלשתיני הגאה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, בבחירות הפלשתיניות האחרונות 90% מהעם הפלשתיני הצביעו בעד יאסר ערפאת, בעד הרשות הפלשתינית, אשר החליטה על נקיטת אמצעים, לדעתי ברורים, קשים ונוקשים נגד פורעי החוק.

טלב אלסאנע: בגישה הזאת היא מסמלת את התמיכה בתהליך השלום, ורק מיעוט קטן מהווה אופוזיציה ומתנגד לתהליך השלום, כשהם רוצים ליטול את החוק לידיים וגם ליטול את עתידם של הפלשתינים ושל היהודים באזור, כדי שהם יקבעו את עתידנו ויעצבו אותו על-ידי המעשים האלימים והשפלים האלה.

טלב אלסאנע: לכן כולנו, מחנה השלום, צריך לומר להם בקול רם:

טלב אלסאנע: לא ניתן לכם להכתיב לנו את עתידנו ואת גורלנו, וכולנו נהיה מאוחדים כדי לקדם את תהליך השלום, כי אנו הרוב, אנו המחנה השפוי והמחנה הנאור.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

שבח וייס: חברי, חבר הכנסת נסים זוילי.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת רפאל איתן.

יוסף אחימאיר: מה עם עשרות האלפים הרוקדים בקלקיליה על האוטובוסים?

טלב אלסאנע: לדעתי, יש מאות אלפים שמתנגדים להם.

נסים זוילי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה לכולנו לחזור לשגרת הכנסת אחרי הימים שאנחנו עוברים.

נסים זוילי: בהקשר זה אני רוצה להגיד רק משפט אחד: המאבק נגד המרצחים האלה הוא מורכב ומסובך.

נסים זוילי: אני רק לא רוצה שמישהו מאתנו יגיע למסקנה שצריך להיכנע להם.

נסים זוילי: לפעמים בהתבטאויות אומללות עלולים לתת תחושה שלתנועות הטרוריסטיות ולמרצחים האלה תהיה אפשרות לקבוע את עתידה של מדינת ישראל, הם יוכלו לקבוע האם התהליך יימשך או ייפסק, הם יוכלו לקבוע האם אנחנו הולכים בדרך זו או בדרך אחרת.

נסים זוילי: היום כולנו צריכים להיות אחראיים, לבכות את מתינו, אנחנו מבכים אותם בכי אמיתי וחורקים שיניים, אבל אסור לנו לתת למרצחים לקבוע את עתידה של המדינה – אני לא מקשר את זה לשום ממשלה ולשום מדיניות – אסור להם להכתיב מה יהיה עתידנו.

נסים זוילי: זו צריכה להיות החלטה מקיר לקיר.

נסים זוילי: אני מקווה, שההחלטות של הממשלה מאתמול יניבו את הפירות המצופים של מאבק שיפסיק בתנאים הקיימים עד כמה שניתן את הטרור.

נסים זוילי: אסור בשום פנים ואופן, שמה שקרה בשבועות האחרונים יביא אותנו למסקנה, שה"חמאס" יקבע מה עתידה של מדינת ישראל.

נסים זוילי: אני מאוד אוהב את השם של החוק – אני מצטער על ששר המשפטים לא נמצא כאן – – –

דוד מגן: הוא כאן, לשמאלך.

נסים זוילי: בסדר.

נסים זוילי: השם של החוק, חוק חופש העיסוק, הוא שם מבטיח.

נסים זוילי: אני שמח שאנחנו מקבלים ארכה של שנה כדי ליישם אותו, ואני יכול לומר את המשמעויות של החוק הזה לגבי ענף אחד, ענף החקלאות.

נסים זוילי: אם החוק הזה עובר כפי שהוא מנוסח, משמעותו לגבי ענף החקלאות היא חיסול המשק המשפחתי במדינת ישראל.

נסים זוילי: אני רוצה להביא שתי דוגמאות קיצוניות.

נסים זוילי: במושבים שלאורך גבול לבנון יושבות 1,500 משפחות, שכל אחת מהן מגדלת כ-2,000 מטילות.

נסים זוילי: הענף היחיד שהן יכולות להתבסס עליו ולהתפרנס ממנו הוא ענף הלול, שבינתיים הוא ענף רווחי.

נסים זוילי: תארו לעצמכם, שבמסגרת חופש העיסוק יבוא אדם אחד עם יכולת כספית וכלכלית, יקים חוות הטלה אחת במקום מקור פרנסתן של 1,500 משפחות.

נסים זוילי: אנחנו עוד לא בנויים למצב שבו נוכל לוותר לחלוטין על התכנון החקלאי.

נסים זוילי: דוגמה שנייה.

נסים זוילי: 1,400 משפחות שמתפרנסות מרפת, מפרות חולבות.

נסים זוילי: או דוגמה של חלוקת מים.

נסים זוילי: יש מיליארד מטרים מעוקבים של מים שמחולקים היום לחקלאים.

נסים זוילי: מחר בבוקר חוואי גדול שרוכש קרקעות בנגב יגיד: לא מעניינת אותי החלוקה שעושה מדינת ישראל, יש לי חופש עיסוק, אני רוצה לטעת, לשתול, לגדל גידולים, תנו לי מה שצריך.

נסים זוילי: לכן, חברים, החוק הזה עלול להיות הרסני מבחינת החקלאות.

נסים זוילי: אני מעריך, ששנה אחת לא תספיק אלא אם כן נוציא ענפים מסוימים מהחוק הזה, או שלא נפעיל אותו לגבי ענפים מסוימים, אחרת הוא יהיה הרסני, ומחרתיים נקום למציאות שלא יהיה אפשר להתמודד אתה.

נסים זוילי: חשובה מחשבה מאוד מעמיקה של הממשלה כדי להביא לכך, שלמרות השם היפה והמושך של החוק הזה, הוא לא יהיה הרסני לגבי ענפים מסוימים.

נסים זוילי: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת נסים זוילי.

שבח וייס: יש פה באמת עניין מאוד מרכזי בפילוסופיה המדינית של חירות הקניין האין-סופית, הליברלית, מול צרכים של תכנון מדינה ושל מדינת רווחה.

שבח וייס: אני לא מכיר כמעט אומה, ודאי שלא אומה עם ערכים סוציאליים, שלא הביאה בחשבון גם חלוקה של עבודה, תכנון לאומי, צדק חברתי.

שבח וייס: על-פי השקפתי, זה לא פחות חשוב מן העיקרון המתייפייף של חופש הקניין.

שבח וייס: שר המשפטים ביקש שנעביר את התשובה שלו ואת ההצבעה למועד אחר היום, מפאת העובדה שצריכים ככל הנראה 61 תומכים בחוק הזה בכל שלביו, אף ששר המשפטים אמר לי, שיש מי שגורס על-פי השקפתו שמספיק בקריאה שלישית.

שבח וייס: אני מחובר לקבוצה הסבורה שמספיק בקריאה שלישית, אבל מי אנחנו מול מי שקובע.

שבח וייס: לפיכך, אדוני השר, אתה תחליט מתי תהיה הצבעה, כאשר יהיה לך הרוב הדרוש.

שבח וייס: אבל אז גם התשובה שלך תהיה ואז יש לי כיסוי תקנוני לדחייה.

דוד ליבאי: נכבדי היושב-ראש, אבקש להשיב בשלב מאוחר יותר.

דוד ליבאי: ראיתי שחברי הכנסת הולכים ומתאספים.

דוד ליבאי: כאשר ביקשתי זאת, מניינם הגיע ל-50.

דוד ליבאי: עכשיו מניינם הגיע כבר ל-60, אבל קשה לכנס אותם מייד ועכשיו.

דוד ליבאי: אם אדוני ייתן שהות-מה, אז אני אשיב מאוחר יותר.

דוד ליבאי: יש תמיכה כללית לתיקון הזה.

שבח וייס: תדריך אותנו או את אחד מסגני כאן, כי יש לנו הסכמה רחבה מאוד סביב החוק.

שבח וייס: בסדר גמור.

שבח וייס: אני מודה לכם מאוד, חברים.

שבח וייס: כאמור, התשובה וההצבעה נדחות, אדוני המזכיר.

שבח וייס: (קריאה ראשונה)

שבח וייס: אנחנו ממשיכים במלאכתנו, חברים יקרים.

שבח וייס: החוק הבא – הצבעה בלבד: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 29) (העלאת אחוז החסימה), התשנ"ג–1993.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מגן, לכמה אתה רוצה להעלות?

דוד מגן: לצערי הרב, נתאפשר רק ל-2% – – –

שבח וייס: קריאה ראשונה.

שבח וייס: בסופה של הקדנציה הקודמת עלה כאן חבר הכנסת גרשון שפט ונאם נאום חוצב להבות על החשיבות של העלאת אחוז החסימה.

אברהם ורדיגר: הוא העניש את עצמו.

שבח וייס: אני התנגדתי והצבעתי נגד.

שבח וייס: יש לי השקפה נגד הדברים האלה ערב בחירות.

שבח וייס: אמרתי לו פה – ניהלתי את הישיבה – גרשון, גרשון, תראה מה שאתה עושה לך, וראה איפה הוא ואיפה האחוז.

שבח וייס: חבר הכנסת דוד מגן, מכיוון שגשר כנראה מתחברת, אני לא יכול לנאום לך את הנאום הזה.

יוסף אחימאיר: בגלל זה התחלף השלטון.

יוסף בא-גד: כבוד היושב-ראש, גם לחבר הכנסת דוד מגן היושב-ראש יגיד: דוד, דוד?

שבח וייס: לא.

שבח וייס: שמעתי שיש איזה סידורי "גשר ותר-לו", אז אני לא אומר.

שבח וייס: חבר הכנסת מגן, נאום והצבעה – בבקשה.

תמר גוז'נסקי: הוא כבר נבלע בקרבו של הליכוד.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הואיל ובהערת אגב הוזכרה תנועת גשר, אני רוצה לבשר לכולם ולהבטיח לכולם, כי תנועת גשר, התנועה החברתית הלאומית, היא תנועה עצמאית.

דוד מגן: כמקובל בעולם הפוליטי, מדי פעם יש הסכמים בין מפלגות, פעם להקמת קואליציה, פעם לריצה.

דוד מגן: אז בנושא הזה – – –

תמר גוז'נסקי: מי יאמין לדברים כאלה?

תמר גוז'נסקי: מי יאמין לכם?

תמר גוז'נסקי: יצאתם בשם "תנועה חברתית", ולאן הגעתם?

דוד מגן: רשם המפלגות, אבל לא זה הנושא.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הכנסת אמורה היתה להצביע בנושא אחוז החסימה כבר לפני למעלה משנה וחצי, העלאתו מ-1%.5 ל-2%, אף שהמחשבה המקורית היתה ל-2%.5.

דוד מגן: הכנסת היום אמורה להצביע, בעוד דקה, על פשרה המדברת על כך, שקודם כול התחולה תהיה לגבי הכנסת החמש-עשרה ולא לגבי הבחירות הקרובות, כדי שהכול יתארגנו בהתאם לצורך.

דוד מגן: עם זאת, צריך לזכור, כי ההצעה המקורית בוועדת החוקה מדברת על התיקונים בחוק-יסוד: הממשלה והבחירה הישירה לראש הממשלה; הרעיון המקורי מדבר שם על 2%.5.

דוד מגן: ויש כאן לכאורה סתירה בין חוק הבחירות לבין חוק-יסוד: הממשלה.

דוד מגן: כדי שהכנסת, בעזרת השם, הכנסת הארבע-עשרה, תוכל לדון על בסיס מוצק בנושא מאוד חשוב, שאולי לעתים הוא גם מעורר מחלוקות, בעניין אחוז החסימה, סוכם עם כל הגורמים אשר עיכבו את ההצבעה עד היום, ובמיוחד סיעת מולדת, כי בעניין הזה ייערך דיון לקראת הכנסת החמש-עשרה, והיום אנחנו נשלים רק את השלב של ההצבעה לעניין 2% בחוק הבחירות לכנסת.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת דוד מגן.

שבח וייס: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 29) (העלאת אחוז החסימה), התשנ"ג–1993, של חבר הכנסת דוד מגן, קריאה ראשונה.

שבח וייס: היא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט, אם אכן יוחלט כך.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – 13 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 29) (העלאת אחוז החסימה), התשנ"ג–1993, לוועדה לא נתקבלה.

שבח וייס: ארבעה תומכים, 13 מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: הנושא הועבר לדור הבא.

שבח וייס: רבותי, שינויי בחירות ערב בחירות.

שבח וייס: ..

שבח וייס: אני רואה חיוך נסוך על פניו של חבר הכנסת דוד מגן כאילו שהוא מרוצה מהתוצאה.

שבח וייס: האומנם?

דוד מגן: הוכח שגשר מתכוונת להיות תנועה גדולה.

שבח וייס: אני לא יודע מה היא מתכוונת, אני יודע מה היא עושה.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה ראשונה)

שבח וייס: הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 3), קריאה ראשונה.

שבח וייס: אדוני שר המשפטים, הבמה שלך.

דוד ליבאי: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, התיקון המוצע לחוק-יסוד: נשיא המדינה הוא פועל יוצא של חוק-יסוד: הממשלה, הידוע יותר כחוק לבחירה ישירה של ראש הממשלה, אשר התקבל בכנסת הקודמת וייכנס לתוקפו עם הבחירות הקרובות לראש הממשלה וכינון הממשלה.

דוד ליבאי: התיקון בא להתאים את הוראות חוק-יסוד: נשיא המדינה להוראות חוק-יסוד: הממשלה החדש ולמנוע סתירה ביניהם.

דוד ליבאי: סעיף 11 לחוק-יסוד: נשיא המדינה קובע בפסקה (2), כי הנשיא פועל לכינון הממשלה, והוא מקבל את התפטרות הממשלה.

דוד ליבאי: עם הנהגת בחירות ישירות לראש הממשלה, נשיא המדינה לא יפעל עוד לכינון הממשלה.

דוד ליבאי: ראש הממשלה הנבחר הוא שיפעל לכינון הממשלה.

דוד ליבאי: כמו כן, על-פי חוק-יסוד: הממשלה החדש, הממשלה אינה יכולה להתפטר.

דוד ליבאי: ראש הממשלה יכול להתפטר על-ידי מסירת כתב התפטרות לנשיא המדינה.

דוד ליבאי: בחוק-יסוד: הממשלה החדש נוספה לנשיא סמכות חדשה וחשובה.

דוד ליבאי: בסעיף 22 לחוק-יסוד: הממשלה נקבע, כי החלטת ראש הממשלה לפזר את הכנסת טעונה אישורו של נשיא המדינה.

דוד ליבאי: לאור השינויים שיונהגו על-פי חוק-יסוד: הממשלה החדש, יש צורך לתקן את סעיף 11 לחוק-יסוד: נשיא המדינה ולפרט את תפקידיו ואת סמכויותיו של הנשיא בהתאמה למבנה החוקתי החדש.

דוד ליבאי: סעיף 12 לחוק-יסוד: נשיא המדינה קובע, כי "חתימתו של נשיא המדינה על מסמך רשמי טעונה חתימת קיום של ראש הממשלה או של שר אחר שהחליטה עליו הממשלה, זולת מסמך הקשור בכינון הממשלה".

דוד ליבאי: גם סעיף זה טעון תיקון, כיוון שהנשיא אינו עוסק עוד בכינון הממשלה.

דוד ליבאי: כנגד זה, יש לקבוע כי מסמך הנוגע לסמכות הנשיא לאשר את החלטת ראש הממשלה לפזר את הכנסת, שהיא סמכות מהותית ועצמאית של הנשיא, אינה טעונה חתימת קיום של ראש הממשלה או של שר משרי הממשלה.

דוד ליבאי: התיקון המוצע הוא על דעתו של כבוד נשיא המדינה עזר ויצמן.

דוד ליבאי: אני מבקש מהכנסת לאשר את התיקון בקריאה ראשונה, ולהעבירו לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, לשם הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אדוני שר המשפטים, שאלה לי אליך: האם על-פי החוק החדש, אחרי שנערוך את תהליך החקיקה, הנשיא יוכל בעצם למנוע את פיזור הכנסת?

שבח וייס: שם כתוב "הסכמתו", ולא "אישורו".

דוד ליבאי: נכון.

שבח וייס: למלה אישורו יש בדרך כלל מסורת חוקתית, ולפיה הכוונה היא לאיזה מין אישור פורמלי.

שבח וייס: מודגשת הסכמתו, ואתה היית בין מחוקקי החוק הזה.

דוד ליבאי: נכון.

שבח וייס: כלומר, האם אדוני מודע לכך שבעצם אנחנו מעבירים כוח שלטוני אדיר לנשיא?

דוד ליבאי: נכון.

שבח וייס: הרבה יותר גדול מכפי שהיה לו לפי המצב הקיים.

דוד ליבאי: והיה והנושא יעמוד על הפרק, אכן יש לנשיא המדינה תפקיד חיוני, ולא אחת המצב הזה יכול להתעורר דווקא בעתות משבר, כאשר נראה לכאורה שיש כנסת לעומתית, וקשה לראש הממשלה ולממשלה לנהל את ענייני המדינה בכנסת, ואז נשאלת השאלה מה לעשות.

דוד ליבאי: יכול להיות מצב, שמצד אחד רוב הכנסת אינה משתפת פעולה עם ראש הממשלה, אבל מצד שני היא לא מבקשת להצביע לו אי-אמון, כי לא נוח לה הדבר, שהרי אם יצביעו אי-אמון לראש הממשלה, הכנסת תתפזר, ולחברי הכנסת אולי נוח שלא להתפזר אבל להמשיך "להציק" לראש הממשלה.

דוד ליבאי: מה אז?

דוד ליבאי: לכן השיטה החדשה עומדת במידה רבה על איזונים, גם איזוני אימה, אם אפשר לומר כך, בין הכנסת לבין ראש הממשלה.

שבח וייס: כן, אבל פה יש איזון בין ראש הממשלה לנשיא.

דוד ליבאי: נכון.

דוד ליבאי: מדוע?

דוד ליבאי: משום שמצד אחר, כל עוד לא נתנסינו בשיטה החדשה, היתה מחשבה שמא ראש ממשלה – אם ננסח זאת בצורה ציורית – יקום בוקר אחד על צד שמאל ויחליט: אני רוצה לפזר את הכנסת.

דוד ליבאי: כדי שהפיזור לא יהיה חפוז, חשבנו שכל עוד השיטה לא נוסתה, מוטב לשים בלם מסוים על ראש הממשלה, שהרי האקט של פיזור הכנסת הוא אקט בעל השלכות כל כך רציניות במשטר דמוקרטי.

דוד ליבאי: לכן אמרנו, שאם ראש ממשלה בדעה שהוא איננו יכול להמשיך ולמלא את תפקידו והכנסת אינה משתפת אתו פעולה, והכנסת אינה רוצה להתפזר – שתהיה גם לו סמכות, אבל הסמכות הזאת תעמוד בביקורת מיידית של אישיות נכבדה ומרכזית במדינה, שהוא יצטרך קודם כול לשכנע אותה שתיתן את הסכמתה, כי אז העם יהיה משוכנע שטובת המדינה לנגד עיניו של ראש הממשלה בפיזור הכנסת, ולא רק קפריזה כלשהי, שאולי תקפה אותו באותו יום.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: ברשותך, אעביר את הקטע הזה לנשיא המדינה, כיוון שהיתה כאילו מיתולוגיה שהחוק החדש מצמצם מאוד את סמכויותיו.

שבח וייס: החוק החדש, באמצעות הסעיף הזה, מעניק כוח פוליטי ממדרגה ראשונה לנשיא בימי משבר, יותר מאשר היה לו.

שבח וייס: ברשותך, נעביר את הקטע הזה מן הפרוטוקול גם לנשיא מדינתנו.

שבח וייס: חברי הכנסת, הדיון מתחיל.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסף בא-גד, שלוש דקות.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת רחבעם זאבי.

שבח וייס: אני סוגר את רשימת הנואמים, רבותי.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, כבוד שר המשפטים, יש לי הצעת תיקון, כבוד היושב-ראש.

שבח וייס: בבקשה.

יוסף בא-גד: אולי צריך לקבוע, שחבר כנסת מתמיד שמדבר בכל נושא, יהיה לו כיסא קרוב יותר, כדי שיוכל לעלות ביתר מהירות.

יוסף בא-גד: אני פשוט רץ כל הזמן ממרחקים.

יוסף בא-גד: זה כבר נאמר באווירה של מחר – של פורים.

שבח וייס: בתור חבר כנסת מתמיד גם בקדנציות הקודמות, נדמה לי שאם אפשר היה לממש את האיחולים של חברי הכנסת, הם היו מאוד ממליצים שהכיסא שלו יהיה מחוץ למליאה, כדי שלא יטריד אותם.

יוסף בא-גד: אם כך, נתפשר ונשאיר את המצב הקיים.

יוסף בא-גד: אדוני שר המשפטים, כבר אמרתי לך שהצעת החוק היא טובה, ואם תזכיר לי להזכיר, כמועמד לראש הממשלה, חשבתי על התיקון הזה.

שבח וייס: האם לא הסרת את מועמדותך?

יוסף בא-גד: מועמד שהסיר את מועמדותו, לכן אני חופשי לדבר היום.

יוסף בא-גד: כמועמד בדקתי היטב את החוק וראיתי דבר מעניין: הכנסת, מתוך אינטרסים אישיים, אף פעם לא תוריד את ראש הממשלה, כי הורדתו היא הורדתה.

יוסף בא-גד: חברי הכנסת מתפזרים אתו, ולכן יכול ראש ממשלה להיבחר מסיעה קטנה ביותר, ותמיד ידאגו שהוא יישאר על כנו, כדי שהם לא ירדו.

יוסף בא-גד: לכן טוב עשית שהעלת הצעה, שגם ראש הממשלה יוכל להחליט להתפטר ולפזר את הכנסת, וטוב שזה בסמכות נשיא המדינה.

יוסף בא-גד: בהזדמנות זו אני מעלה כאן

יוסף בא-גד: הסתייגות קלה להצעת התיקון: נשיא המדינה יישאר עצמאי ובלתי כפוף בדבריו ובהחלטותיו בכל נושא.

יוסף בא-גד: היו עכשיו כמה מקרים שבהם נשיא המדינה העלה הצעות שאולי לא היו לרוחה של הממשלה הנוכחית, ומייד התחיל "עליהום", ואפילו היה חבר כנסת שהעז להעלות הצעה לסתום את הפה לנשיא המדינה.

יוסף בא-גד: הוא עשה זאת בצורה אלגנטית, אך הוא העז להעלות הצעה כזאת.

שבח וייס: רק שנייה, אני מבקש מהסביבה לשמור על שקט.

יוסף בא-גד: דראושה, ידידי, תקשיב.

שבח וייס: אני מבקש מהסביבה של בא-גד לא להפריע לו.

יוסף בא-גד: חבר הכנסת דראושה, תקשיב, אתה יודע שאני אומר דברי טעם, אתה הרי מכיר אותי כבר ארבע שנים כאן.

שלמה בניזרי: מכיוון שאין דיון מדיני, החלטנו לדסקס בינינו את הנושא המדיני.

עבד-אלוהב דראושה: יש בינינו קונסנסוס בכל מה שקשור לנושאים הומניים, אנושיים.

עבד-אלוהב דראושה: אנחנו מגנים את הטרור בשם כל הציבור, יהודי וערבי כאחד.

שבח וייס: אולי גם בא-גד יצטרף לקונסנסוס.

יוסף בא-גד: גם אני מצטרף לקונסנסוס.

יוסף בא-גד: הושיבו אותי בין חברי הכנסת הערבים, ובתחילה דאגתי, אבל התברר שזה לברכה, ויחד עשינו נגד חוק החזיר ונגד צמצום מספר ימי הלימודים לחמישה.

יוסף בא-גד: יחד לחמנו והגענו להישגים יפים, וזה מראה שאפשר שיהיה שיתוף פעולה בין כל האזרחים החיים בישראל.

יוסף בא-גד: דרך אגב, היושב-ראש, שאלו למה לא היה היום דיון מדיני.

שבח וייס: אני יכול להשיב.

שבח וייס: אתה שואל ברצינות?

יוסף בא-גד: כן, חברי כנסת שאלו כאן.

שבח וייס: מכיוון שהממשלה לא ביקשה למסור הודעה, ואני אפילו מבין לרוחה.

שבח וייס: שוחחתי הבוקר גם עם ראש הממשלה וגם עם השר המתאם.

שבח וייס: לדאבון לב, השבוע אנחנו בדיוק במצב הרוח של השבוע הקודם.

שבח וייס: מכיוון שהאווירה היא אווירה של ריסון, נדמה לי שמה שקורה הוא סביר.

יוסף בא-גד: כן, אבל ודאי שאי-אפשר להתעלם מהנושא.

שבח וייס: איש לא מתעלם, כל דובר דיבר.

יוסף בא-גד: אני רוצה לחזור ולסכם את מה שביקשתי: להבטיח בהזדמנות זו שמעלים הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה, שהנשיא יישאר עצמאי גם בדבריו וגם בהחלטותיו.

יוסף בא-גד: אי-אפשר להפוך אותו לבובה העושה את רצון כל ממשלה שתהיה.

יוסף בא-גד: חייב להיות אדם מעל לממשלה, שיש לו דעות, והעם ישפוט לאחר מכן אם הדעות שלו מקובלות או לא.

יוסף בא-גד: כל עוד הוא נשיא, צריך לתת את האפשרות לפחות לאדם אחד, כמו שלדעתי לרבנים הראשיים ולראשי הדתות, להיות אינסטנציה מעלינו.

יוסף בא-גד: הם צריכים להיות עצמאים, ללא כל שיקולים אחרים.

יוסף בא-גד: אני בא לשבח את נשיא המדינה על קריאתו אתמול לעצור את התהליך, לעצור את פינוי חברון ולעשות חושבים מחדש.

יוסף בא-גד: יישר כוח לנשיא המדינה.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את חברי הכנסת רחבעם זאבי, פיני בדש, חגי מירום, אריאל ויינשטיין, עובדיה עלי, מאיר שטרית, דוד מנע, רענן כהן, טלב אלסאנע, ואחריו – את חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, אחרון הנואמים.

יוסף אחימאיר: אבקש לדבר.

שבח וייס: סגרתי את הרשימה, חבר הכנסת אחימאיר.

שבח וייס: לחוק הבא תוכל להירשם.

שבח וייס: טוב, בתור תלמיד שלי באוניברסיטת תל-אביב, האם אוכל לקפח אותך?

שבח וייס: היו לי שני תלמידים היושבים כאן: דראושה באוניברסיטת חיפה, ואתה היית סטודנט שלי באוניברסיטת תל-אביב.

שבח וייס: נעשה איזון ביניכם.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני, אנחנו גאים במורה שלנו.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: בבקשה, כבודו.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני סבור, שהצעת החוק מחויבת המציאות, ותיקוני החקיקה הם מחויבים המציאות, בכל הנוגע לעריכת הבחירות בישראל, כאשר ראש הממשלה נבחר ישירות על-ידי העם והסמכות היא סמכות העם.

טלב אלסאנע: לכן הצעת החוק נכונה, ואני תומך בה.

טלב אלסאנע: בזמן הזה, כאשר מתקיים כאן הדיון, בפעם הראשונה קורה ונופל דבר כזה בקרב העם הערבי הפלשתיני: ברצועת-עזה מתארגנת ומתקיימת תהלוכה המונית של תושבים ערבים פלשתינים, אשר משמיעים את קולם הרם בגנות הפיגועים שהיו בירושלים, מנדים את מבצעיהם ומביעים את תמיכתם ברשות הפלשתינית, שהיא הנציג הלגיטימי והנבחר של העם הערבי הפלשתיני.

טלב אלסאנע: לדעתי, כשנשמע קול כזה ברצועת-עזה, זה הקול שמשקף את הרוב המוחלט של תושבי עזה, שמשמיעים את קולם בעד החיים, בעד תקווה ובעד שלום, ונגד כל הקיצוניים, אם זה כהניסטים, אם זה גולדשטיינים, ואם זה "חמאסניקים", של "עז אל-דין אל-קסאם".

טלב אלסאנע: בזמן הזה, בתקופה הזאת, הקריאה הזאת חייבת לקבל גם תגובה של העם בישראל.

טלב אלסאנע: צריך להשמיע קונסנסוס של חזית אחת של תומכי תהליך השלום, של אלה שרוצים לתת סיכוי לעתיד חדש, לפתיחת דף חדש באזורנו.

טלב אלסאנע: רק אתמול השמיע מנהיג התנועה האסלאמית, שיח' עבדאללה נימר דרוויש, בקול רם, בקול ברור וצלול, שהאסלאם איננו מטיף לרצח.

טלב אלסאנע: להיפך.

טלב אלסאנע: כשהנביא מוחמד היה שולח את הצבא המוסלמי למלחמות, הוא היה מצווה עליהם ארבעה דברים: לא לפגוע בילדים, לא לפגוע בנשים, לא לפגוע בזקנים, ואפילו לא לפגוע בעצים ובמטעים.

טלב אלסאנע: עד כדי כך האסלאם רגיש לפגיעה באנשים חסרי ישע.

טלב אלסאנע: אפילו בזמן מלחמה, אפילו בזמן של קרב, יש חוקים ויש כללים.

טלב אלסאנע: קל וחומר במצבים הקיימים.

טלב אלסאנע: פגיעה בחפים מפשע סותרת ונוגדת את ערכי האסלאם.

טלב אלסאנע: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אומר משפט אחד בשפה הערבית.

שבח וייס: השפה הערבית מוכרת במדינת ישראל ובכנסת.

שבח וייס: בבקשה.

טלב אלסאנע: (נושא דברים בשפה הערבית)

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת אלסאנע, לא ידענו שתעשה את זה ולא הכנו מתורגמן, לכן, למען הפרוטוקול, אני מבקש שתיתן תרגום קצר ותמציתי של דבריך.

טלב אלסאנע: בשמחה.

טלב אלסאנע: אני פניתי מעל הדוכן הזה לבני העם הערבי הפלשתיני וציינתי, שהמעשים האלה אינם תואמים את הערכים של העם הערבי הפלשתיני, את התרבות שלו, ולא את ערכי האסלאם, אשר מטיף לסלחנות ותומך בשלום.

טלב אלסאנע: ואמרתי, שבעידן הזה אנחנו צריכים להשמיע את הקול של הרוב המוחלט, כפי שהתבטא גם במערכת הבחירות האחרונה לרשות הפלשתינית.

טלב אלסאנע: צריך גם להציג לעולם את הפן הנאור, הפן התרבותי ובעל הערכים של האסלאם ושל הלאום הערבי הפלשתיני, בעל הסוגיה ובעל הנושא הצודק במאבקו לזכותו להגדרה עצמית, ולא להציג את המאבק הזה כמאבק של רצח ופגיעה בחפים מפשע.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

שבח וייס: חבר הכנסת עבד-אלוהב דראושה, בבקשה.

שבח וייס: אחריו – חבר הכנסת יוסי אחימאיר, ואחריו – אחרון, חבר הכנסת שלמה בניזרי.

עבד-אלוהב דראושה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה שוב לגנות את המעשה הברברי, הנפשע, שהיה אתמול, וכן את שני הפיגועים שהיו לפני שבוע בירושלים ובאשקלון.

עבד-אלוהב דראושה: הגינוי הזה הוא גינוי חד-משמעי, ברור.

עבד-אלוהב דראושה: בגינוי הזה אני מייצג את הציבור הערבי כולו במדינת ישראל, ואני חושב שאני מייצג גם את רוב רובו של העם הפלשתיני ושל העולם הערבי.

עבד-אלוהב דראושה: שמעתי גינויים למעשים הנפשעים הללו גם בירדן, גם בתימן, משגרירים ערבים מארצות ערב השונות שנפגשנו אתם.

עבד-אלוהב דראושה: כולם מגנים את המעשים הנפשעים הללו.

עבד-אלוהב דראושה: רק קומץ קטן של אנשים רוצים לטרפד את תהליך השלום, אנשים שרוצים לפגוע בשני העמים.

עבד-אלוהב דראושה: ומי שפוגע בחפים מפשע, אזרחים ישראלים, פוגע גם בפלשתינים.

עבד-אלוהב דראושה: והנה, עובדה שגם שלושה פלשתינים נהרגו בפיגוע האחרון.

עבד-אלוהב דראושה: כי מי שמשתמש בטרור איננו מבדיל בין אדם לאדם, הוא פוגע בערכים האנושיים, הדתיים והפוליטיים.

עבד-אלוהב דראושה: ובתקופה הזאת כולנו צריכים לקדם את תהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: אני מגנה את המעשים הללו וקורא לבני העם הפלשתיני כולם לגנות אותם, וגם לפעול כדי להביא לקץ שפיכות הדמים.

עבד-אלוהב דראושה: בעניין הצעת החוק הזאת, אנחנו תומכים בהצעת החוק שתביא לסדר מסוים בתפקיד הנשיא בכל מה שקשור בהרכבת ממשלה ובפירוקה.

עבד-אלוהב דראושה: אבל, אני רוצה להעיר לכבוד נשיא המדינה, מר עזר ויצמן, שתי הערות.

עבד-אלוהב דראושה: הראשונה, אומנם אתה זכית, אדוני הנשיא, בתמיכה רחבה כאן בכנסת, גם בתמיכה שלנו.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לומר, שכל חברי הכנסת הערבים, מכל הסיעות, תמכו בך, כי האמנו שתהיה נשיא שיפעל לקידום השלום באזור הזה.

עבד-אלוהב דראושה: אני מצטער שאתה, כבוד הנשיא, מצהיר הצהרות שנוגדות את התפקיד שלך, כאדם שצריך להיות נייטרלי בוויכוחים הפוליטיים בתוך מדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: במיוחד אני רוצה לצאת בביקורת על דברי הנשיא אתמול, שחזר וקרא שוב להפסקת המשא-ומתן, להשהיית המשא-ומתן עם הפלשתינים.

עבד-אלוהב דראושה: אני רוצה לומר לך, אדוני הנשיא, שבכך אתה פוגע בתהליך השלום.

עבד-אלוהב דראושה: וההערה השנייה.

עבד-אלוהב דראושה: כבוד הנשיא קרא להקמת ממשלת אחדות לאומית.

עבד-אלוהב דראושה: הוא טעה גם בכך שהוא התערב בנושא שאיננו בסמכותו.

עבד-אלוהב דראושה: והוא שוב עושה את התפקיד שהמפלגות צריכות לעשות.

עבד-אלוהב דראושה: הקמת ממשלת אחדות לאומית או לא, זה עניין של המפלגות.

עבד-אלוהב דראושה: זה לא עניין של נשיא המדינה, שבדברים שלו רק מחזק את הימין הישראלי ומחליש את מחנה השלום במדינת ישראל.

עבד-אלוהב דראושה: אני מצטער מאוד על ההצהרות הללו.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: אני מודה לחבר הכנסת דראושה.

שבח וייס: אני כאן קצת בבעיה.

שבח וייס: הושמעו דברי ביקורת, לגיטימיים, על נשיא המדינה.

שבח וייס: אין לנו בעניין זה כללים.

יוסף אחימאיר: תיכף יישמעו דברי שבח.

שבח וייס: לפני כן הושמעו דברי שבח על נשיא המדינה, על-ידי הדובר הקודם.

שבח וייס: כל אחד השעין את דבריו על השקפתו הפוליטית.

שבח וייס: שימו לב.

שבח וייס: חבר הכנסת בא-גד שיבח את הנשיא כיוון שההערות של הנשיא מצאו חן בעיניו.

שבח וייס: חבר הכנסת דראושה ביקר אותו, מכיוון שהשקפותיו לא מצאו חן בעיניו.

שבח וייס: אין מה לעשות, זה פרלמנט חופשי, ואני בטוח שנשיא המדינה יבין את העובדה הזאת.

שבח וייס: לאור העובדה שהוא נשיא פעיל מאוד, הוא בוודאי יקבל בהבנה גם את משבחיו וגם את מבקריו.

שבח וייס: אבל אנחנו בכל זאת מצווים על כבודו.

שבח וייס: אז לקראת המשך הדיון בואו נתרסן ונמצא אולי דרך אחרת להביע את דעותינו על דבריו.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת יוסי אחימאיר, אחריו – חבר הכנסת שלמה בניזרי, ואחריו – אחרון, חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

יוסף אחימאיר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד שר המשפטים, בתחילת דברי אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות השכולות מאתמול ומלפני שבוע, וכן לשלוח איחולי החלמה מהירה ורפואה שלמה לפצועים.

יוסף אחימאיר: סבלם של הפצועים נמשך לאורך ימים ושנים, ואני קורא לעמיתי חברי הכנסת לא לשכוח את הפצועים וללכת לבקר אותם באשר הם.

יוסף אחימאיר: הצעת החוק הזאת אכן מתבקשת לנוכח חוק-יסוד: הממשלה החדש.

יוסף אחימאיר: אלה הם תיקונים טכניים, שאין כל סיבה שלא לאשר אותם.

יוסף אחימאיר: עם זאת, זה חלק מהאנומליה שבחוק הבחירה הישירה, שלפיו ראש הממשלה נבחר ישירות על-ידי העם, והנשיא – על-ידי הכנסת.

יוסף אחימאיר: אני חושב שנצטרך לחשוב הרבה על המצב הזה.

יוסף אחימאיר: חברי הכנסת, לא תיקון כזה או אחר יקבע את מעמד כבוד נשיא המדינה, במיוחד לא בעיני העם.

יוסף אחימאיר: תקבע זאת אישיות הנשיא ודרך השתתפותו בדיון הציבורי.

יוסף אחימאיר: היום יש לנו נשיא, חבר הכנסת דראושה, שקשוב לרחשי לב העם, כפי שאני לפחות נוכחתי לדעת אמש גם במקום הפיצוץ בלב ירושלים וגם בחוצות תל-אביב.

יוסף אחימאיר: יש לנו נשיא, לעניות דעתי, עם שיקול דעת, עם יכולת להשמיע בדרך כלל את הדברים הנכונים, במיוחד במצבים קשים ובאירועים נוראים כדוגמת אלה שעברו עלינו בימים האחרונים.

יוסף אחימאיר: יש לנו נשיא שגם מבין את משמעות האחדות הפנימית המתבקשת, ככל האפשר, במדינה שנתונה במצור מתמיד ובאיומי השמדה בלתי פוסקים.

יוסף אחימאיר: אכן, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני רוצה לחזק את הנשיא בדברים שהוא השמיע אמש.

יוסף אחימאיר: הוא אמר: "כולנו ביחד, ימין ושמאל, צריכים לשבת ולחשוב על פתרונות.

יוסף אחימאיר: נגייס את המוחות הטובים והמנוסים במלחמה נגד הטרור ונמצא את הפתרונות הדרושים.

יוסף אחימאיר: תהליך השלום לא יברח".

יוסף אחימאיר: מה לא מקובל בדברים האלה?

יוסף אחימאיר: במה הדברים האלה הם חד-צדדיים?

יוסף אחימאיר: גם הדברים האחרים שאומר הנשיא: "להשעות בינתיים את השיחות עם הפלשתינים ולהחזיר לארץ את צוות המשא-ומתן עם הסורים.

יוסף אחימאיר: שיחכו, ואחר כך נראה מה קורה"; "נדרוש מערפאת לבטל לאלתר את האמנה הפלשתינית" – חזרו ודרשו את זה דוברי הממשלה, דוברי האופוזיציה, והנשיא משמיע את זה.

יוסף אחימאיר: זה אכן בקונסנסוס.

יוסף אחימאיר: אנחנו דורשים לבטל את סעיפי ההשמדה של מדינת ישראל.

יוסף אחימאיר: "לא מעניינים אותי התירוצים שלו, של ערפאת", אומר הנשיא, ובצדק הוא אומר זאת.

יוסף אחימאיר: והוא דורש, גם כן בצדק, לדחות את הפריסה מחדש בחברון.

יוסף אחימאיר: איך אפשר לצאת מחברון ולהפקיר את תושביה היהודים של עיר האבות לחסדי ה"חמאס" ואש"ף?

יוסף אחימאיר: "להודיע לפלשתינים, שהדיונים על הסדר הקבע, שהיו אמורים להיפתח בחודש מאי, מבוטלים" – צודק הנשיא, אני מחזק את ידיו בדברים האלה.

יוסף אחימאיר: ייתכן, כמו שאמרת, כבוד היושב-ראש, ששבחים שבאים מכיוון פוליטי אחד עלולים להזיק אולי לנשיא – – –

שבח וייס: זה בדיוק מה שיקרה אחרי דבריך.

יוסף אחימאיר: לא נשיא כעזר ויצמן יירתע ויושפע.

יוסף אחימאיר: אני קורא לדוברי השמאל והממשלה להיות קשובים להצעותיו ולפניותיו, לאמור: ישבו יחד ימין ושמאל ודברו ותחשבו על פתרונות.

יוסף אחימאיר: השלום לא יברח.

יוסף אחימאיר: אכן, אנחנו רוצים שלום, אבל שלום אמיתי, לא שלום של חללים ויהודים נרצחים.

יוסף אחימאיר: זה גם מה שרוצה הנשיא, ואני מברך אותו על כך.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת יוסי אחימאיר.

שבח וייס: חבר הכנסת שלמה בניזרי.

שבח וייס: אחריו יסיים את הדיון בקריאה ראשונה בחוק הזה חברי חבר הכנסת שלמה בוחבוט.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מבחינת מצב הרוח, מצב הרוח הלאומי, אנחנו נמצאים במפלס הנמוך ביותר, אבל אני עדיין, ברוך השם, גאה להיות שייך לאומה היהודית.

שלמה בניזרי: אני שומע אתמול אותו אחד מה"חמאס" שמתקשר לרדיו ואומר "אל-שהיד".

שלמה בניזרי: הוא קורא לאחד שרוצח ומפרק את הגופות של האנשים – שהיד.

שלמה בניזרי: אצלנו היהודים, לאורך כל ההיסטוריה, מי נקרא שהיד, מי נקרא אדם קדוש?

שלמה בניזרי: – אדם שמת על קידוש השם, אדם שהיה מוכן למות על הערכים המקודשים של העם היהודי, אבל בדרכו הוא לא לקח את חייהם של אנשים אחרים.

שלמה בניזרי: פה, אצלם, תראו מה זה קדוש: מי שלוקח חיים של אנשים אחרים, אנשים חפים מפשע, אנשים שהם סבים וסבתות, הורים, נכדים, ילדים.

שלמה בניזרי: אנשים תמימים שהולכים לעבודתם, באים וקוטלים את נשמתם – אצלם זה נקרא שהיד.

שלמה בניזרי: זה שהיד?

שלמה בניזרי: זה שד, זה לא שהיד, אחד שבא ולוקח את חייהם של אנשים אחרים.

שלמה בניזרי: ברוך השם, אנחנו גאים להישאר העם היהודי, עם כל הסבל ועם כל היותנו נרדפים.

שלמה בניזרי: כשהיה הרצח של גולדשטיין, בדיוק לפני שנתיים, עמדנו פה וזעקנו, וכל רבני ישראל גינו את המעשה ואמרו, שחלילה וחס, ובתורתנו הקדושה יש התנגדות לכל מעשה של אלימות ולכל מעשה רצח.

שלמה בניזרי: לכן אנחנו מצפים שכל אנשי הדת יעשו כך.

שלמה בניזרי: דיברתי עם חבר הכנסת דראושה ועם חבר הכנסת טלב אלסאנע.

שלמה בניזרי: הם אמרו לי: בעזה יהיו היום כמה כנסים.

שלמה בניזרי: אמרתי: עם כל הכבוד לעזה, ערביי ישראל גם הם נפגעו בפיגוע האחרון, גם הם אזרחים, גם הם צריכים לעשות הפגנות של "שלום עכשיו", שעושים הפגנות של 100,000 ו-200,000 אנשים בכיכר-המדינה.

שלמה בניזרי: אנחנו מוכנים אולי לעזור להם בארגון הכספים, שיביאו 100,000 ערבים, ירימו קול זעקה, ואז אנחנו נהיה בטוחים שבאמת כן רצונם שלא ייפגעו יהודים חפים מפשע.

שלמה בניזרי: אתמול הייתי אצל ראש הממשלה, והוא עדכן אותי בכל הנתונים.

שלמה בניזרי: אמרתי לו: חבל שזה מאוחר, אבל עדיף.

שלמה בניזרי: בתור אזרח, כששמעתי את דבריך ברדיו, קיבלתי רושם שאתה באמת נחוש בדעתך ששלום היהודים קודם לשלום השלום.

שלמה בניזרי: זאת היתה ההתרשמות החזקה שלי, בכך שראיתי את הנחישות שלך לבוא ולדכא את ה"חמאס", להציב לערפאת אולטימטום, שאם הוא לא מטפל בנושא ה"חמאס", אנחנו פשוט מפסיקים את השלום.

שלמה בניזרי: אני החרפתי את עמדותי, אף שאני נקרא אחד שתומך בתהליך השלום, ואמרתי: אם לא ייפסק תהליך הטרור הזה, אם לא נפסיק לקבור את מתינו בצורה כל כך מסיבית – אם יש צורך לחזור לעזה ואם יש צורך לחזור לרמאללה, נחזור, אין מה לעשות.

שלמה בניזרי: אנחנו דיברנו שלום, הם מדברים מלחמה.

שלמה בניזרי: כך נצטרך לעשות אם המחיר שנצטרך לשלם כל שבוע יהיה המחיר הזה, אם אנחנו באמת מוותרים על השלום הזה.

שלמה בניזרי: אבל, מסקנה אחת ברורה בימים טרופים כאלה: אם השם לא ישמור עיר, שווא שקד שומר.

שלמה בניזרי: נטורי קרתא האמיתיים, נוסף על הצבא, נוסף על השב"כ, נוסף על כל הדברים, אלו הם לומדי התורה.

שלמה בניזרי: אנחנו בתור יהודים צריכים לחזק: "אל תראי תולעת יעקב".

שלמה בניזרי: אומרת הגמרא: מה תולעת זו אין כוחה אלא בפה, כך עם ישראל כוחו בתורתו ובתפילתו.

שלמה בניזרי: פנייה אחת, אדוני היושב-ראש, לשר החינוך.

שלמה בניזרי: אתמול שמעתי אותו מבטל מייד את כל שמחת חג הפורים.

שלמה בניזרי: נכון, צריך לצמצם בדברים בפרהסיה, אבל בחגיגיות הפנימיות, בבתי-הספר של הילדים הקטנים, למה ההחלטה השרירותית הזאת מייד לבטל את החגים?

שלמה בניזרי: אתמול בערב התקיימו במדינת ישראל משחקי כדורסל, אתם יודעים את זה?

שלמה בניזרי: אלפים הלכו וצעקו: יאללה "בית"ר", יאללה "מכבי".

שלמה בניזרי: את זה שר החינוך, שהוא ממונה גם על הספורט, לא ביטל.

שלמה בניזרי: מעניין למה.

שלמה בניזרי: אם שם זה לא חג יהודי, אי-אפשר לבטל?

שלמה בניזרי: בשבוע שעבר – ה"אירוויזיון".

שלמה בניזרי: פנו חברי כנסת והתחננו: תבטלו את האירוע הזה.

שלמה בניזרי: מול העיניים של כל עם ישראל בטלוויזיה, זה היה מותר יומיים-שלושה אחרי הפיגוע.

שלמה בניזרי: ועוד כהנה וכהנה.

שלמה בניזרי: כל הביטולים האלה קצת אומרים דורשני.

שלמה בניזרי: אני קורא לכל עם ישראל: אנחנו לא ניתן ל"חמאס" שישבור אותנו ואת החגים שלנו.

שלמה בניזרי: ברגע שאנחנו נכנעים להם, אנחנו מראים: הנה, כל פיגוע שובר את המוראל שלנו.

שלמה בניזרי: כל יהודי יחגוג את חג הפורים בביתו.

שלמה בניזרי: בפרהסיה צריך כמובן למעט.

שלמה בניזרי: צריך בוודאי בלשון "גילו ברעדה" – במקום גילה, שם תהא רעדה.

שלמה בניזרי: השם יתברך יזכה אותנו וימנע מאתנו את כל הפיגועים.

שלמה בניזרי: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת בניזרי.

שבח וייס: חברי הכנסת, כדי לאפשר גם לחברי הכנסת לחגוג את חג הפורים, נסיים היום בשעה 15:00, כידוע לכם.

שבח וייס: ישיבת הכנסת הבאה השבוע תהיה ביום חמישי מן הבוקר עד הלילה.

שבח וייס: חבר הכנסת שלמה בוחבוט – האחרון בקטע הזה של הדיונים שלנו.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הלב דואב, כואב.

שלמה בוחבוט: כאיש שבא ממעלות אני זוכר את התמונות של אותם מרצחים, את הזוועות, איך הוציאו את הילדים הפגועים קשות.

שלמה בוחבוט: זה מה שראינו באוטובוסים האלה.

שלמה בוחבוט: כל אחד בעם ישראל שואל הרבה שאלות:

שלמה בוחבוט: האם זה השלום שאנחנו רוצים?

שלמה בוחבוט: האם עם אותם מרצחים, שהם לא בני אדם, הם חיות טרף, האם אתם אפשר לדבר, האם אתם אפשר להמשיך לעשות עסקים?

יוסף אחימאיר: למה נותנים למרצחי מעלות לחזור לארץ?

שלמה בוחבוט: בינתיים אף אחד עוד לא חזר.

שלמה בוחבוט: חבר הכנסת אחימאיר, אני התנגדתי ואתנגד וגם אעשה הפגנה, אם יהיה צריך, כי אני חושב שרוצחים מהסוג של חוואתמה וחבריו לא צריכים להיכנס לשום מקום במדינה הזאת.

שלמה בוחבוט: שמחתי לשמוע – אומנם קצת באיחור – את החלטות הממשלה.

שלמה בוחבוט: אני חושב, שאת השלום לא צריך להפסיק, את המשא-ומתן לא צריך להפסיק, אבל צריך להיכנס ולהכות בהם עד חורמה.

שלמה בוחבוט: אותם "חמאסניקים" ואותו "ג'יהאד אסלאמי" צריכים לדעת, שזרועה של מדינת ישראל היא זרוע ארוכה ביותר והכוח של צה"ל ושל מערכת הביטחון לא נפל.

שלמה בוחבוט: נהפוך הוא.

שלמה בוחבוט: צריך לחזק את כל המערכות האלה ולתת להן את חופש הביטוי.

שלמה בוחבוט: אני מקווה, אדוני השר דוד ליבאי, שאת החלטות הממשלה מאתמול נראה בשטח, כי חייבים לראות אותן בשטח.

שלמה בוחבוט: העם מצפה לתגובה, וחייבת להיות תגובה.

שלמה בוחבוט: אותם מרצחים חושבים שעם ישראל נמצא בנסיגה, שעם ישראל נמצא עכשיו בהתקפלות והתגוננות.

שלמה בוחבוט: אני יודע, אני נמצא בשטח.

שלמה בוחבוט: כראש עיר של יישוב יהודי-ערבי פנו אלי אתמול ראשי הערבים מהגליל לעשות הפגנה ביום ראשון הקרוב; גם יהודים וגם ערבים צריכים להקים קול זעקה.

שלמה בוחבוט: מכאן, מדוכן הכנסת, אני פונה לכל ערביי ישראל.

שלמה בוחבוט: אני יודע שהיום אתם עם הראש למטה.

שלמה בוחבוט: תצאו לרחובות, תפגינו ותרימו קול זעקה.

שלמה בוחבוט: אותם קאדים, כפי שאמר חבר הכנסת בניזרי – כמו שהרבנים גינו פיגועים שהיו בעם הפלשתיני, אותם קאדים צריכים לגנות את הרוצחים הנתעבים האלה שמצפים להגיע לגן-עדן.

שלמה בוחבוט: הם יגיעו לגיהינום, לגיהינום ולגיהינום.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים.

שלמה בוחבוט: ביום ראשון היה אמור להיות בכרמיאל כנס, פאנל, של פריימריס, של מפלגת העבודה.

שלמה בוחבוט: בגלל האירוע הזה החלטנו להפוך את האירוע ביום רביעי להצדעה לאחדותה של ירושלים ולהשתתפות בצערם של כל הנפגעים, של הפצועים ושל הנרצחים, כי דווקא בעת הזו כולנו צריכים לעשות יד אחת ולהוכיח שירושלים מאוחדת ולעולם לא תחולק.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת שלמה בוחבוט.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנו עוברים להצבעה על הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 3), בקריאה ראשונה.

שבח וייס: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 3) לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

שבח וייס: תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע, שהצעת חוק זו אושרה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הטיפול הפרלמנטרי.

שבח וייס: תודה רבה, רבותי.

שבח וייס: (קריאה ראשונה)

שבח וייס: הסעיף הבא: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 56) (הרכב ועדת שחרורים), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה.

שבח וייס: אדוני שר המשפטים, נא להציג את הצעת החוק.

דוד ליבאי: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, סעיף 50(א) לחוק העונשין, התשל"ז–1977, קובע: "ועדת שחרורים תהיה של שלושה, והם – (1) שופט בית-משפט מחוזי שמינה שר המשפטים, והוא יהיה יושב-ראש הוועדה; (2) נציב בתי-הסוהר או בא-כוחו; (3) רופא או מחנך שמינה שר המשפטים".

דוד ליבאי: החוק המוצע נועד להגדיל את היצע השופטים שניתן למנות כיושבי-ראש ועדת שחרורים – המציאות לימדה כי ההיצע אינו מספיק.

דוד ליבאי: על מנת לחלק את העומס המוטל על שופטי בתי-המשפט המחוזיים בניהול הדיונים בוועדות השחרורים, תפקיד המוטל עליהם מעל ומעבר לתפקידם הרגיל, בין שופטים רבים יותר, אנו מציעים, כי יהיה ניתן למנות גם שופט בית-משפט השלום כחבר ויושב-ראש ועדת שחרורים, ולא רק שופט בית-משפט מחוזי.

דוד ליבאי: כך יגדל מאגר השופטים ששר המשפטים רשאי למנות כיושבי-ראש ועדות השחרורים, מלאכת מינוי הוועדות תתייעל, והנטל המוטל כיום על שופטי בתי-המשפט המחוזיים בלבד יתפזר על פני שופטים רבים יותר, ולפיכך יוקל.

דוד ליבאי: אני מרשה לעצמי להוסיף, כי לאחרונה אירע לא פעם שלא היה ניתן לערוך ישיבה של ועדת השחרורים במועד בשל אי-יכולת להביא שופט שיכהן כיושב-ראש הוועדה.

דוד ליבאי: השופטים עמוסים, הם יושבים בבתי-המשפט שלהם, בתי-המשפט המחוזיים, הם צריכים להתפנות מיום עבודה כדי לשבת בראש ועדות שחרורים.

דוד ליבאי: הסתבר שהעומס על ועדות השחרורים הוא רב, ואינני רוצה להשלים עם התופעה שאסירים ממתינים לבוא לפני ועדת שחרורים כדי שהיא תדון באפשרות שחרורם לקראת סיום ריצוי שני-שלישים מתקופות המאסר, והנה בשל אי-יכולת לגייס שופט למלאכה ולתפקיד נכבד זה הישיבה לא נערכת, האסירים ממתינים, וקרה גם שהמתינו בחלוף שני-שלישים מתקופות מאסרם.

דוד ליבאי: מה שעשינו לאחרונה הוא, שמינינו שופטי שלום לכהונת שופטים בפועל של בתי-משפט מחוזיים אך ורק כדי שיהיו מוסמכים לשבת בראשות ועדות שחרורים.

דוד ליבאי: אבל אין סיבה לעשות כן.

דוד ליבאי: היום אין שום סיבה ששופטי השלום לא ישבו בראש ועדות השחרורים.

דוד ליבאי: אדרבה, עם הפעלת בתי-משפט מינהליים כחלק מבתי-המשפט המחוזיים מוטב, לדעתי, ששופטי שלום יכהנו כיושבי-ראש ועדות שחרורים, ואם רוצים לתקוף את החלטתם, במקום לפנות לבג"ץ יהיה ניתן לפנות לבתי-המשפט המינהליים בעתיד.

דוד ליבאי: לכן, כפי שאמרתי, כדי לייעל את העבודה אני מבקש מכם להסמיך למעשה את שר המשפטים – וזאת על דעת כבוד נשיא בית-המשפט העליון – להסמיך שופטים של בתי-משפט השלום לכהן כיושבי-ראש ועדות השחרורים.

דוד ליבאי: תודה.

אסתר סלמוביץ: תודה רבה לכבוד שר המשפטים.

אסתר סלמוביץ: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

אסתר סלמוביץ: רשימת הנואמים סגורה.

אסתר סלמוביץ: לכל נואם שלוש דקות.

אסתר סלמוביץ: נואם שלא יהיה נוכח במליאה בהיקרא שמו לא יוכל לנאום.

אסתר סלמוביץ: אני מזמינה את חבר הכנסת אלי גולדשמידט – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת רחבעם זאבי – אינו נוכח.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

אסתר סלמוביץ: אחריו – חבר הכנסת יורם לס, ואחריו – חבר הכנסת פיני בדש.

יוסף בא-גד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, כבוד שר המשפטים, ודאי שההצעה היא טובה, להקל את הנטל.

יוסף בא-גד: אני רוצה לספר לך, שר המשפטים, שאתמול הוזמנתי לעדות בבית-המשפט המחוזי בתל-אביב.

יוסף בא-גד: אני רוצה לומר לך, הזדעזעתי ממה שראיתי.

יוסף בא-גד: בקומה שישית, אולם המשפטים מלא עד אפס מקום בקהל.

יוסף בא-גד: התיקים מגיעים בטונות, בכמויות.

יוסף בא-גד: השופטת נאלצה לרוץ מתיק לתיק.

יוסף בא-גד: אין זמן לשמוע.

יוסף בא-גד: אני חושב שכך הצדק לא יכול להיעשות.

יוסף בא-גד: לא היה זמן לשמוע אף אחד והמהירות חגגה.

יוסף בא-גד: אני לא מאשים את השופטת.

יוסף בא-גד: היא עמדה בפני משימה בלתי אפשרית.

יוסף בא-גד: הספסלים היו מלאים, עמדו במעברים, עמדו ליד הדלת, סגרו את הדלת שלא ייכנסו עוד כי המעברים היו מלאים.

יוסף בא-גד: איך אפשר באווירה דחוסה כזאת לעשות צדק?

יוסף בא-גד: לכן הצעתך בוודאי טובה – היא לא נוגעת לזה – ובהזדמנות זו אני מבקש לבדוק להקל על השופטים, פחות תיקים, עם כל המשמעות של הדבר, ובלבד שהצדק ייעשה ולא מתוך לחץ אימים.

יוסף בא-גד: קשה לי לתאר לך את האווירה שהיתה שם.

יוסף בא-גד: בינתיים קיבלתי פה באיתורית ידיעה שתעניין את הקהל.

יוסף בא-גד: בעוד אנחנו מדברים היה פיגוע דקירה בחברון.

יוסף בא-גד: נפצעו שני אנשים.

יוסף בא-גד: אני לא אקרא את שמותיהם, אף שהודיעו באיתורית, שמא המשפחות לא יודעות על כך.

יוסף בא-גד: שני היהודים שנדקרו מצבם בינוני.

אסתר סלמוביץ: חבר הכנסת בא-גד, אתה חושב שאתה עושה עכשיו מעשה אחראי?

אסתר סלמוביץ: סליחה שאני מעירה לך.

יוסף בא-גד: סליחה?

אסתר סלמוביץ: אתה חושב שאתה עושה עכשיו מעשה אחראי?

יוסף בא-גד: כן.

אסתר סלמוביץ: אתה בטוח?

יוסף בא-גד: את רואה ששמות לא קראתי.

אסתר סלמוביץ: שמות לא קראת, אבל יצרת חרדה אצל המוני אנשים.

יוסף בא-גד: אני פונה שוב לראש הממשלה, שיבטל את החלטתו לפרוס מחדש את צה"ל ולפנותו מחברון.

יוסף בא-גד: אני מבקש משר המשפטים להעביר את פנייתי האישית לראש הממשלה, אחרי פיגוע דקירה בשני יהודים בחברון, ואנחנו יודעים את החששות והפחד.

יוסף בא-גד: אני חוזר ומבקש לדחות את הפינוי של צה"ל, מפני שיהודי חברון יקרים לכולנו.

יוסף בא-גד: איש לא ייקח עליו אחריות למאורעות תרפ"ט חוזרים בחברון.

יוסף בא-גד: אנא, יש נושאים שהם מעבר לוויכוח.

יוסף בא-גד: כמו שאנחנו דוממים ואבלים בימים אלה אחרי הפיגועים, אנחנו מבקשים שחברון תוצא מעבר לכל ויכוח, ועד שיהיה בטוח שיש שלום אמיתי, ועד שתוחלף הממשלה, לעכב את הפריסה מחדש של צה"ל מחברון.

יוסף בא-גד: כי בנפשנו הדבר.

עובדיה עלי: חבר הכנסת יורם לס, חבר הכנסת פיני בדש, חבר הכנסת חגי מירום, חבר הכנסת מיכאל איתן, חבר הכנסת רון נחמן, חבר הכנסת בנימין טמקין – אינם.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מנע, בבקשה.

דוד מנע: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני דקות מספר דיבר פה חבר הכנסת אלסאנע וכולו הוד והדר על מצעדי שלום פיקטיביים שיש היום ברצועת-עזה.

דוד מנע: הפעילות של ערפאת וחבריו ברצועת-עזה איננה מספקת, היא זדונית ואיננה מאתרת את הגרעין הגדול של ה"חמאס" שנמצא שם.

דוד מנע: כבר הזכירו מהדוכן ידיעה שעוברת גם בכנסת, נושא של פיגוע הדקירה בחברון, שם נפצעו שני ישראלים, אחד במצב בינוני ואחד במצב קשה.

דוד מנע: לא הספקנו לעכל את הפיגועים האיומים שהיו בשבוע האחרון ואתמול, והנה עוד דקירה, כאשר בעזה מנהלים מסעות של שלום כביכול, של תנועת ה"פתח", בראשותו של ערפאת.

דוד מנע: נגד ה"חמאס" צריך לנהל מלחמה, ובמלחמה הזאת, אם ירצו הפלשתינים להראות מחויבות מסוימת לתהליך של שלום, הם צריכים לעצור מייד את פעילי הזרוע הצבאית של ה"חמאס".

דוד מנע: הם מכירים אותם, יודעים מי הם, יודעים היכן הם נמצאים.

דוד מנע: היום קראתי גם ציטוט של ראש הממשלה שאומר, שערפאת בא ואמר לו, שה"מהנדס" בכלל נמצא בסודן והוא לא ידע שהוא מתחת אפו בעזה, שם השיגה אותו ידן הארוכה של זרועות הביטחון שלנו.

דוד מנע: לכן, כאשר אני בא ואומר שאפשר לעשות הרבה נגד הטרור, זה אומר שצריכים אופנסיבה, מתקפה כוללת, נגד ה"חמאס", נגד הטרור, כפי שצה"ל יודע לעשות, כפי שהשב"כ יודע לעשות.

דוד מנע: רק אם יעשו את הדברים האלה זאת תהיה מלחמה אמיתית בטרור והדברתו.

דוד מנע: חבל שזה נעשה מאוחר מדי.

דוד מנע: אני מברך על הצעדים הללו, אבל אני חושב שהם נעשים קצת מאוחר מדי, כי אילו נקט צה"ל לפני שבועות מספר יוזמה נגד אותה זרוע צבאית של ה"חמאס", הוא יכול היה להגיע אליהם, לאתר אותם, להרוג בם ולעצור אותם.

דוד מנע: התשתית הזאת היא תשתית שחייבים לחסל אותה, ויפה שעה אחת קודם.

דוד מנע: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה.

עובדיה עלי: חבר הכנסת לנדאו, חברת הכנסת בלומנטל, חבר הכנסת שלום, חבר הכנסת הירשזון, חברת הכנסת מאור, חבר הכנסת מצא, חבר הכנסת ויינשטיין, חברת הכנסת ארד, חברת הכנסת גוז'נסקי, חבר הכנסת אלול, חבר הכנסת ביבי, חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת רענן כהן – אינם נוכחים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אסעד אסעד, בבקשה.

אסעד אסעד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, אני מנצל את ההזדמנות הזו שניתנה לי כדי להשתתף בצערן של המשפחות השכולות שאיבדו את יקיריהן גם באירוע של אתמול וגם באירוע שהיה לפני שבוע ולאחל החלמה מהירה לפצועים.

אסעד אסעד: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שגם אתמול וגם לפני שבוע ניסיתי להיכנס לכלי התקשורת, לדבר בשמי ובשם העדה הדרוזית, להשתתף בצערן של המשפחות ולהביע שאט נפש מהפעולות הטרגיות האלה שמתבצעות בלב לבה של ירושלים, אבל ללא הצלחה.

אסעד אסעד: כי לתקשורת יש אליטה מיוחדת, יש פוליטיקאים מיוחדים, והיתר אינם חשובים ואין חשיבות לדעתם.

אסעד אסעד: אני מודה שהיום יש לנו, במסגרת הדיונים בכנסת, ערוץ-33, שמשדר לבתים במדינת ישראל, ובו ניתנה לי ההזדמנות להביע צער ולאחל החלמה לפצועים.

אסעד אסעד: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, זה שמבצע את הטרור, זה שהגיע לאוטובוס, שאיבד צלם אנוש, אינו עובד בחלל ריק.

אסעד אסעד: הוא לא יכול לעבוד בחלל ריק.

אסעד אסעד: סביבו יש מערכת שלמה שבעצם מתקיימת בשטח, ולא צריך להיות ראש אמ"ן או ראש השב"כ כדי לדעת שהיא קיימת, והיא קיימת.

עובדיה עלי: חבר הכנסת אסעד, אתה היית אלוף-משנה בצבא, אתה מכיר את העניין הזה.

אסעד אסעד: הייתי אלוף-משנה בצבא ונלחמתי ונאבקתי עשרות שנים.

עובדיה עלי: בערבה.

אסעד אסעד: בטרור, בגבולות מדינת ישראל ומעבר לגבול.

אסעד אסעד: שמעתי את תוכנית הממשלה, ואני מברך על כך, אבל הפתרון הוא לא זה שיעלו חיילים לאוטובוסים.

אסעד אסעד: כי מי שהצליח להיכנס לאוטובוס עם פצצה יכול להפעיל אותה.

אסעד אסעד: מי שהגיע לתחנת אוטובוס עם פצצה יכול להפעיל אותה.

אסעד אסעד: קו התפר בירושלים פרוץ, ואי-אפשר לסגור אותו – לא הרמטית, לא עכשיו וגם לא אם ישימו גדרות.

אסעד אסעד: זה כמו לתת "אופטלגין" לחולה במחלה ממארת.

אסעד אסעד: טרור מטרתו אחת: ליצור בתוך האוכלוסייה כולה פחד, לזרוע בהלה.

אסעד אסעד: לצערי הרב, הם מצליחים בכך.

אסעד אסעד: מי שצפה אתמול באוטובוסים הריקים שמסתובבים בירושלים ובראיונות בתקשורת עם אנשים שפוחדים, ובצדק, לעלות על אוטובוס, רואה שמטרת הטרור הושגה.

אסעד אסעד: לכן באים היום עם פתרונות איך למנוע מהם לעלות על האוטובוסים.

אסעד אסעד: לא יכולים לעשות זאת.

אסעד אסעד: צריך לפגוע באלה במקומות שהם נמצאים בהם.

אסעד אסעד: רק כך אתה יכול למנוע מאותם מפגעים לצאת מהשטח.

אסעד אסעד: אבל לא יכול להיות – ואני מברך על כך שמסתובבים חיילים בקו התפר, בקרבת האוטובוסים ובתחנות ההסעה למיניהן, אבל זה לא יכול לפתור את הבעיה מהשורש.

אסעד אסעד: צה"ל, שהצליח מאז הקמת המדינה להגיע לכל המקומות ולכל הבסיסים ולכל הבתים, עם יכולת אדירה לפגוע במטרות נקודה, גם בביירות, גם במקומות אחרים, והצליח לשחרר את המטוס עם החטופים מאנטבה – ודאי שהוא יכול לפגוע בתשתיות שנמצאות בקרבת מקום.

אסעד אסעד: לכן הפתרון הוא, אדוני היושב-ראש, ללכת לפגוע בתשתיות הקיימות.

אסעד אסעד: אני אומר עוד הפעם, לא צריך להיות איש מודיעין ולא צריך להיות בשב"כ כדי לדעת שזה קיים.

אסעד אסעד: רואים זאת יום-יום.

אסעד אסעד: שומעים על כך יום-יום.

אסעד אסעד: קח את העיתונות ותקרא, זה מופיע; לא העיתונות העברית דווקא, גם העיתונות האחרת.

אסעד אסעד: תצפה גם בטלוויזיה.

עובדיה עלי: מה מופיע?

אסעד אסעד: תשתיות ה"חמאס", ארגוני הטרור למיניהם, "הג'יהאד האסלאמי", מסתובבים חופשיים, יודעים עליהם, נמצאים בשטח, גם הבסיסים שלהם, ועושים מה שעושים.

אסעד אסעד: לא יודעים את זה?

אסעד אסעד: יודעים.

אסעד אסעד: אם יודעים, צריך לפגוע באלה ששולחים אותם מטורפים שמגיעים אלינו, ולא לשלוח רק חיילים להסתובב בתוך האוטובוסים או ברחבי ירושלים.

אסעד אסעד: זה לא יפתור את הבעיה.

אסעד אסעד: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת אסעד אסעד.

עובדיה עלי: לצערי, אין לי מחליף ולא אוכל לשאת דברים.

עובדיה עלי: אני מקווה שבהצעת החוק הבאה יימצא מחליף ואוכל לומר דברים אחדים.

עובדיה עלי: האם שר המשפטים מבקש לומר דברים?

דוד ליבאי: אפשר לעבור להצבעה, אדוני.

עובדיה עלי: היה צלצול להצבעה.

עובדיה עלי: רבותי, אנחנו מצביעים על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 56) (הרכב ועדת שחרורים), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה.

עובדיה עלי: מי בעד?

עובדיה עלי: מי נגד?

עובדיה עלי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 56) (הרכב ועדת שחרורים), התשנ"ו–1996, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עובדיה עלי: ארבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, הצעת החוק אושרה פה-אחד, והיא מועברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עובדיה עלי: אנחנו ממשיכים בסדר-יומנו: הצעת חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון), התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

עובדיה עלי: יושב-ראש ועדת הכספים אמור להציג את הצעת החוק.

עובדיה עלי: הוא איננו.

עובדיה עלי: גם את הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 2) צריך להציג יושב-ראש ועדת הכספים.

עובדיה עלי: חברת הכנסת נעמי חזן – אינה נוכחת.

עובדיה עלי: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה – אינו נוכח.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מגן – אינו נוכח.

עובדיה עלי: יושב-ראש ועדת הכנסת – אינו נוכח.

עובדיה עלי: רבותי, אני מבין שאנחנו יכולים לנעול את הישיבה.

דוד ליבאי: אולי נעשה הפסקה.

דוד ליבאי: נראה שאנשים לא הסתגלו ללוח הזמנים.

עובדיה עלי: כבוד השר, לפי הלוח האלקטרוני הנוכחות היא רבה.

עובדיה עלי: אני איענה לפניית השר, שלא יגידו שהאופוזיציה מנסה לחבל בעבודת הממשלה.

עובדיה עלי: נעשה הפסקה של עשר דקות.

עובדיה עלי: אני מבקש לדאוג במשך עשר הדקות הקרובות, שמי שצריכים להביא את החוקים יהיו נוכחים כאן.

עובדיה עלי: אני מכריז על הפסקה.

עובדיה עלי: (הישיבה נפסקה בשעה 11:53 ונתחדשה בשעה 12:08.

עובדיה עלי: )

עובדיה עלי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עובדיה עלי: חבר הכנסת אורון, הדרך הנכונה היתה לנעול את הישיבה.

עובדיה עלי: היום גם תענית אסתר וערב פורים, יש קריאת מגילה, ואנשים באים מרחוק.

עובדיה עלי: אבל התחשבתי בדרישות של הממשלה, הבנתי שיש כאן חוקים שחייבים להעביר אותם ולא רציתי לחבל או לפגוע בעבודת הממשלה.

עובדיה עלי: לכן הכרזתי על הפסקה.

עובדיה עלי: אבל אני חושב, שכל מה שהיה כאן – זה פשוט לא תקין ולא יפה.

עובדיה עלי: אלה לא נוהלי עבודה נכונים של כנסת, שבאים, מבקשים ופונים, ואיש מבין אלה שצריכים להציג את החוקים לא נמצא כאן.

עובדיה עלי: זה לא מוסיף כבוד לכנסת, לעבודתה וליוקרתה.

עובדיה עלי: לכן, הפעם נהגתי לפנים משורת הדין.

עובדיה עלי: אני מקווה שבהמשך לא ניתקל בתופעות כאלה, שחברי כנסת שאמורים להציג חוקים, לא יימצאו כאן.

עובדיה עלי: הנושא הוא: הצעת חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עובדיה עלי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גדליה גל.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון), התשנ"ו–1996, שמקורו בהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת רענן כהן, שלקח על עצמו לטפל בתיקוני חקיקה הקשורים לחיילים משוחררים ועוד כהנה וכהנה חוקים.

גדליה גל: החוק קובע, שחייל לא יקבל תגמולים אם החבלה לא אירעה תוך כדי עיסוקו של החייל בעבודה, בעיסוק או בפעילות ספורטיבית, אשר נהוג לקבל עבורם תמורה, בין בכסף ובין בשווה כסף, בין שאושרו כדין לפי פקודות הצבא ובין שלא אושרו, בין שבפועל ניתנה תמורה כאמור ובין שלא ניתנה תמורה.

גדליה גל: קביעה זו לא תחול על עבודה שאושרה על-פי פקודות הצבא מטעמים של מצוקה כלכלית קשה.

גדליה גל: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את החוק בקריאה שנייה ושלישית.

גדליה גל: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים.

עובדיה עלי: חבר הכנסת גדליה גל, אני מבין שכשנותנים לו את האישור לעבוד בעבודה נוספת כתוב בפירוש שזה בא מטעמים של מצוקה כלכלית, ויש דבר כזה בפקודות הצבא.

עובדיה עלי: אנחנו עוברים כעת להצבעה על חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון), התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה.

עובדיה עלי: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

עובדיה עלי: מי בעד סעיף 1 – יצביע.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 5 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

עובדיה עלי: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, החוק אושר בקריאה שנייה.

עובדיה עלי: מי בעד הצעת החוק בקריאה שלישית – יצביע.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 4 נגד – אין נמנעים – אין חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון), התשנ"ו–1996, נתקבל.

עובדיה עלי: ארבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: הצעת החוק אושרה.

עובדיה עלי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

עובדיה עלי: אנחנו עוברים להצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996.

עובדיה עלי: יושב-ראש ועדת הכספים, בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עניינה תיקון של חוק ההגבלים העסקיים בכל הנוגע לניצול מעמד לרעה של מונופול.

גדליה גל: לפי חוק ההגבלים העסקיים, יש סמכות לממונה על ההגבלים העסקיים לקבוע הוראות שונות המתייחסות למונופול, לפקח עליו על מנת למנוע פגיעה בציבור.

גדליה גל: התיקון המוצע מרחיב את סמכויות הממונה ומאפשר לו לקבוע מתי מונופול מנצל לרעה את מעמדו – למשל, קובע רמת מחירים בלתי הוגנת, מתנה התקשרויות בתנאים שונים וכו'.

גדליה גל: משקבע הממונה שהמונופול מנצל לרעה את מעמדו, עומדת קביעה זו לערעור מצד המונופול בפני בית-הדין להגבלים עסקיים.

גדליה גל: במסגרת הערעור מוצע, שנטל הבאת הראיות בעניין זה יוטל על המונופול ולא על הממונה.

גדליה גל: תיקון נוסף קובע, כי ניצול לרעה של מעמד המונופול מהווה עבירה פלילית.

גדליה גל: כמו כן נקבע, כי בית-הדין להגבלים עסקיים יוכל לתת צו מניעה זמני נגד המונופול להימנע מביצוע עבירות על-פי החוק.

גדליה גל: אני מבקש להביא את הצעת החוק, כאמור, לקריאה שנייה ושלישית.

גדליה גל: תודה רבה.

עובדיה עלי: תודה רבה לחבר הכנסת גדליה גל.

עובדיה עלי: אני מבין שיש כאן שני מסתייגים, חברי הכנסת אריאל ויינשטיין וסילבן שלום.

עובדיה עלי: הם אינם נוכחים.

עובדיה עלי: הואיל ושני המסתייגים אינם נוכחים, לא צריך להצביע על ההסתייגויות שלהם.

עובדיה עלי: לכן, אנחנו מצביעים על הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996.

עובדיה עלי: להצעת החוק ארבעה סעיפים.

עובדיה עלי: מי בעד ארבעת הסעיפים בקריאה שנייה – יצביע.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 4–1 – 5 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4–1 נתקבלו.

עובדיה עלי: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

עובדיה עלי: מי בעד הצעת החוק בקריאה שלישית – יצביע.

עובדיה עלי: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 6 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996, נתקבל.

עובדיה עלי: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עובדיה עלי: ובכן, הצעת החוק אושרה בקריאה שלישית.

עובדיה עלי: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 28), התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

עובדיה עלי: חברת הכנסת חזן – אינה נוכחת.

עובדיה עלי: הנושא נמחק מסדר-היום.

עובדיה עלי: מזכיר הכנסת, שלא תהיינה אי-הבנות.

עובדיה עלי: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 9), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עובדיה עלי: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה – אינו נוכח.

עובדיה עלי: הנושא נמחק מסדר-היום.

עובדיה עלי: הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עובדיה עלי: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה – אינו נוכח.

עובדיה עלי: הנושא נמחק מסדר-היום.

עובדיה עלי: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 15), התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה.

עובדיה עלי: שר האוצר אינו נוכח.

עובדיה עלי: הנושא נמחק.

עובדיה עלי: (קריאה ראשונה)

עובדיה עלי: הצעת חוק מיסוי תשלומים ביום בחירות, התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה.

רענן כהן: אני יכול לנמק את זה?

עובדיה עלי: בבקשה.

עובדיה עלי: רבותי, היות שכבר פעם אחת עשינו הפסקה, ומי שמציג את החוקים אינו נוכח, אני מודיע כעת, שלא תהיינה אי-הבנות, אני לא אאפשר להעלות את העניינים האלה.

עובדיה עלי: הנושאים נמחקו מסדר-היום.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך מאוד.

רענן כהן: הצעת החוק הזאת היא בעצם הצעת חוק משותפת של כל סיעות הבית בנושא יום בחירות.

רענן כהן: הגענו להסדר עם האוצר ועם כל הנוגעים בדבר, שלא יחול המיסוי הכלול שמתחייב בחוק, כלומר, לפטור את המפלגות מהמיסוי.

רענן כהן: אני מבקש להביא את הצעת החוק להצבעה ולאשר אותה כדי שנוכל להביא אותה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית ובכך לקדם את מערכת הבחירות.

רענן כהן: אני מודה לך מאוד, אדוני היושב-ראש.

עובדיה עלי: תודה לחבר הכנסת רענן כהן.

עובדיה עלי: הואיל ואת הצעת החוק של הממשלה צריך להציג שר האוצר, והוא אינו נוכח, אני מבקש להעביר את זה ליום חמישי.

עובדיה עלי: הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון מס' 2) (הגדרת גוף ציבורי), התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת דוד מגן – אינו נוכח.

עובדיה עלי: הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 14) (ביטול עבודות פרטיות), התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה, של קבוצת חברי כנסת.

עובדיה עלי: חבר הכנסת דוד מגן – אינו נוכח.

עובדיה עלי: הצעת חוק משכן הכנסת ורחבתו (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עובדיה עלי: יושב-ראש ועדת הכנסת – גם כן אינו נוכח.

עובדיה עלי: רבותי, ישיבה זו נעולה.

עובדיה עלי: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום חמישי, ט"ז באדר התשנ"ו, 7 במרס 1996, בשעה 10:00.

עובדיה עלי: אני מאחל לכולם חג שמח.