ישיבת מליאה, כנסת 13, פרוטוקול מספר 432, 1996-03-12 00:00

שבח וייס: מורי ורבותי, אני פותח את ישיבת הכנסת המיוחדת כאן, וברשותכם, אעבור לדוכן הסמוך.

שבח וייס: כבוד נשיא מדינת ישראל הנשיא ויצמן, גברת ראומה ויצמן, אורחנו המכובד מאוד הנשיא דמירל נשיא טורקיה, הגברת דמירל, אדוני ראש הממשלה ושר הביטחון שמעון פרס, המשלחת המכובדת-מאוד שהגיעה יחד עם נשיא טורקיה לבקר בארצנו, שרים, חברי כנסת, שרים וחברי כנסת לשעבר, אורחים יקרים, קהל מכובד מאוד, אני שמח מאוד לארח במשכן הזה את הנשיא דמירל, נשיאה של טורקיה.

שבח וייס: מדינת ישראל מקדמת בברכה נשיא ופמליה חשובה, ובתוכה שרים מרכזיים של מדינה חשובה ומרכזית בחלק עולם זה.

שבח וייס: מדינה מוסלמית, מדינה דמוקרטית, מדינה שבמשך דורי דורות בגווניה השונים ובגדליה השונים ובעוצמותיה השונות היתה לה השפעה מכרעת על החיים הציבוריים, על השלטון, על התרבות, על חיי הדת והכלכלה של אזור גדול מאוד בעולם, ובעיקר על האזור הזה.

שבח וייס: לעם היהודי קשרים ארוכים עם העם הטורקי, אדוני הנשיא דמירל.

שבח וייס: כבר הזכירו נשיא מדינת ישראל, הנשיא ויצמן, וראש הממשלה במפגשים שהתקיימו אתמול את רוחב הלב, את חום הלב של העם הטורקי בעת צרה לישראל.

שבח וייס: כאשר גורשו היהודים מספרד ונעו בדרכי אירופה, חשופים לפיגועים, לצרות ולאסונות, פתח העם הטורקי את שעריו ואת לבו וקיבץ לתוכו את הקהילה, אפשר לה חיים שלמים, חופשיים, חופש דת.

שבח וייס: מאוחר יותר, בעת ההתרחשות הגדולה של תחיית העם היהודי לקראת בניין הבית השלישי כאן, בארצו ההיסטורית, כאשר ארץ-ישראל היתה תחת השלטון העות'מאני, בדרך כלל וכמעט ברוב הזמנים, נהנו היהודים מחסות אוהדת, מיחס של הבנה, מחופש דת, וחיו עם השליטים הטורקים כאן ברמה גבוהה של סובלנות.

שבח וייס: הדברים אומנם השתנו במידה מסוימת במשך מלחמת העולם הראשונה, אבל ברצף היסטורי אפשר לדבר על אותה מידה של סבלנות וסובלנות.

שבח וייס: בתקופת השלטון הבריטי השאיר שלטון המנדט קטעים שלמים של המשפט הטורקי בהווי המשפטי בארץ-ישראל.

שבח וייס: אנחנו אימצנו אותם, ועד היום יש לנו יותר קטעים של המשפט הטורקי מאשר בטורקיה של היום.

שבח וייס: זה מין מוזיאון היסטורי של היחסים בינינו.

שבח וייס: בתקופת מלחמת העולם השנייה מצאו יהודים ניצולי שואה שערי הצלה בטורקיה.

שבח וייס: מאז הקמת מדינת ישראל היו לנו יחסים עם טורקיה.

שבח וייס: היו תקופות שהיחסים האלה היו בצל הפרובלמטיקה של מורכבות הסכסוך באזור ובצל העובדה, שטורקיה כמדינה מוסלמית וכמדינה חשובה ומרכזית כאן, היו לה גם קשרים עמוקים עם ארצות ערב.

שבח וייס: בתקופה של טרם הסכמי השלום היה לעתים מסובך לקיים קשרים גם אתנו וגם עם חלק מארצות ערב, ולמרות זאת היו יחסים.

שבח וייס: בשנים האחרונות הלכו היחסים האלה והתפתחו ושגשגו, הם קיבלו בכל פעם קטע נוסף בתחום התרבות, הכלכלה, המחקר, האקדמיה, הצבא, בתחום המדינאות.

שבח וייס: העם הטורקי, הדמוקרטי הטורקי, המערכת הפרלמנטרית הטורקית, ובראש ובראשונה אישית הנשיא דמירל, הם אוהדים את תהליך השלום, הם כואבים אתנו את כאב הטרוריזם שפוגע, פוצע ומטביל את השלום הזה בכל פעם בים של דמעות.

שבח וייס: והנשיא של טורקיה יהיה גם שותף מחר בשארם-אל-שיח' לניסיון הבין-לאומי החשוב להירתם באמת למאבק נגד הטרור, שהוא אויב האנושות, אויב הסדר הציבורי העולמי, אויב של כל תהליכי השלום בעולם ואויבם של בני אדם.

שבח וייס: הצטרף אלינו בינתיים ראש האופוזיציה שלנו, חבר הכנסת בנימין נתניהו, ואני מקבל אותו בברכה.

שבח וייס: אדוני הנשיא דמירל, אתה פוגש כאן ציבור גדול של אורחים, ציבור גדול של פרלמנטרים.

שבח וייס: הפרלמנט שלנו מייצג את הדמוקרטיה במיטבה.

שבח וייס: אתה פוגש כאן יהודים, ותיקים ועולים, דתיים ודתיים פחות; אתה פוגש כאן אזרחי ישראל הערבים, ערבים מוסלמים וערבים נוצרים וערבים מוסלמים, בדואים ודרוזים וצ'רקסים; את כוהני הדתות שלהם, את ראשי השלטון המקומי; אתה פוגש כאן גם את ראשי השלטון המקומי היהודי והמשותף; אתה פוגש כאן דמוקרטיה משגשגת, אדירת הישגים.

שבח וייס: אנחנו יושבים כאן ליד יצירת המופת, שטיחי המופת של שאגאל, שהם תיאור תמציתי מדהים של ההיסטוריה שלנו: בין שמים לארץ, בין הריאליזם, שלפעמים היה אכזר, לבין החלומות המופלאים והרוחניות שלנו, עד שהגענו וחזרנו לכאן, לחוף מבטחים.

שבח וייס: הכנסת הזאת, לב לבה של הדמוקרטיה, הכנסת הזאת בלבה של ירושלים, בירת ישראל הנצחית, מקדמת אותך, אדוני הנשיא, את רעייתך, את שריך, את השגריר שלנו בטורקיה, את כל הקהל החשוב הזה, ובעיקר אותך, בהרבה אהדה ובהערכה עמוקה מאוד למפעלך.

שבח וייס: (מחיאות כפיים) אני מזמין עכשיו את ראש ממשלת ישראל ושר הביטחון לשאת דברים.

שמעון פרס: אדוני נשיא המדינה, אורחנו הנכבד נשיא הרפובליקה של טורקיה והמשלחת שלה, כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אדוני הנשיא, העם בישראל, הממשלה והכנסת מקדמים אותך בברכה חמה, מתוך כבוד והוקרה לאישיותך ולמנהיגותך וברגשי ידידות והערכה עמוקים מאוד לארצך ולעמך הגדול.

שמעון פרס: שני עמנו הם עתיקי יומין, והדבר טבע בהם חותם בל יימחה.

שמעון פרס: בלבו של העם היהודי תישמר לעד פינה חמה לארצך, שהעניקה מקלט ובית לנרדפים רבים, מגורשי ספרד ופורטוגל.

שמעון פרס: לא נשכח את דמותו של המנהיג הדגול, האב המייסד של טורקיה החדשה, מוסטפא כמאל אתא טורק, אשר הורה לקלוט בטורקיה יהודים נרדפי גרמניה הנאצית.

שמעון פרס: ארצנו קשורה בארצך הגדולה בעבותות היסטוריים רבים.

שמעון פרס: ב-400 מתוך 500 השנים האחרונות היתה הארץ שלנו חבל באימפריה העות'מאנית, והנוכחות הטורקית הותירה כאן עקבות רבים.

שמעון פרס: חומת ירושלים, שבנה הסולטן סולימאן המפואר, לא הרחק מכאן, היא אולי המונומנט הבולט ביותר, אך המורשת הטורקית ניכרת גם בספר החוקים של ישראל, בנוף האנושי שלנו ובביטויי הלשון הנקוטים בפינו.

שמעון פרס: קהילה חשובה של יוצאי טורקיה, המונה למעלה מ-130,000 איש, העשירה את ישראל בנופך תרבותי מיוחד: לחן של איסטנבול, חן של איזמיר, טעם של אסיה הקטנה.

שמעון פרס: טורקיה וישראל מקיימות קשרים רצופים זה 47 שנים.

שמעון פרס: קשרינו ידעו עליות ומורדות, אך הידידות נותרה איתנה, והאהדה שרחש העם בישראל לעמך היתה תמיד חזקה ויציבה.

שמעון פרס: העולם האקדמי שלנו נשבה אף הוא בקסמיה של טורקיה, ובאוניברסיטאות של ישראל מצוי אחד מריכוזי המחקר הגדולים בעולם של ההיסטוריה הטורקית.

שמעון פרס: אדריכל התקומה של ישראל, דוד בן-גוריון, הנשיא השני, יצחק בן-צבי, וראש הממשלה השני, משה שרת, היו בצעירותם חניכי המכללות בקושטא, ואחדים מהם אפילו קיוו להיות חברים בפרלמנט הטורקי.

שמעון פרס: למזלנו, הם עלו לארץ; אולי גם למזלכם.

שמעון פרס: אנחנו רואים אפוא בטורקיה ידידה משכבר הימים ובעלת ברית בהתהוות של היום.

שמעון פרס: אנחנו גאים לציין את הידוק הקשרים בין טורקיה לישראל בשנים האחרונות והסתעפותם בכל התחומים.

שמעון פרס: ארצכם היתה למחוז מבוקש מאוד להמוני תיירים מישראל.

שמעון פרס: היקף הסחר הדו-צדדי הלך וגדל והולך וגדל.

שמעון פרס: חיזוק הקשרים הכלכליים בינינו יקבל ביטוי חשוב במהלך ביקורך זה, כאשר שרי החוץ שלנו יחתמו על חמישה הסכמים כלכליים, ובראשם הסכם לכינונו של אזור סחר חופשי בין מדינותינו.

שמעון פרס: ההסכמים הללו יאפשרו ליזמים ולאנשי עסקים להוסיף ולמצות ביתר שאת את הפוטנציאל הרחב לשיתוף פעולה ולתועלת הדדית.

שמעון פרס: גם בתחום שיתוף הפעולה הביטחוני והצבאי בינינו חלו התפתחויות חשובות, שיש בהן עדות וביטוי לעומק ההבנה הנרקמת והולכת בינינו.

שמעון פרס: שמחנו לתמוך במאמציה של טורקיה בתהליך אישור הסכם המכס עם האיחוד האירופי, ונוסיף לשתף פעולה גם בזירה הבין-לאומית להשגת מטרות משותפות.

שמעון פרס: טורקיה היא גיאוגרפית במערב, אך היסטורית במזרח.

שמעון פרס: מקומה באירופה ותפקידה במזרח התיכון הם ייחוד פוליטי, שמשמעותו רבה בקיום קשרים חדשים בין שני האזורים.

שמעון פרס: בשנים האחרונות הוכיחה ממשלת ישראל את רצונה ואת נחישותה לצעוד לקראת פיוס היסטורי עם שכנינו הערבים ולכונן מציאות חדשה של יציבות ושלום במזרח התיכון – לא עוד מלחמות.

שמעון פרס: חלק חשוב מן המטרה כבר הושג, אך לפנינו עוד דרך ארוכה וקשה.

שמעון פרס: כוחות אפלים של רשע ואלימות אינם בוחלים באמצעים כדי להכשיל את דרכנו.

שמעון פרס: מעשי טרור רצחניים בערי ישראל, בשמה של פנאטיות דתית נפשעת ומעוותת, גרמו לנו קורבנות יקרים.

שמעון פרס: אך החלטתנו נחושה להילחם בטרור השפל ללא ליאות, לגדוע את זרועו ולמגרו.

שמעון פרס: הטרור מתעלם מגבולות, ועל כן אסור שגבולות ימנעו מאתנו להילחם בו.

שמעון פרס: לא נניח לו להסיט אותנו מיעדנו ונוסיף לקיים מדיניות פעילה, אחראית ושקולה להשגת ביטחון ושלום לארצנו ולאזור כולו.

שמעון פרס: אנו משוכנעים בכורח ובאפשרות ההיסטורית לסיים את עידן המלחמות ושפיכות הדמים במזרח התיכון ובכך שאין לדחות זאת.

שמעון פרס: אנחנו רואים בטורקיה עמוד תווך באזור ושותף חיוני בעיצוב המדיניות החדשה.

שמעון פרס: טורקיה החילונית, טורקיה הדמוקרטית והפלורליסטית, היא מוקד חשוב מאין כמוהו בהבטחת יציבותו של המזרח התיכון.

שמעון פרס: אדוני הנשיא, ארצך, שרוב אזרחיה הם מוסלמים, מקרינה שיקול דעת ואומרת שלום.

שמעון פרס: היא משמשת עדות, כי הקנאות החשוכה זרה לרוח הדת ולתרבות האנושית.

שמעון פרס: הססמה שטבע אתא טורק: "YURTTA SULH, CIHANDA SULH", כלומר: שלום בבית – שלום בעולם, המנחה את מדיניות הפנים והחוץ של טורקיה, הולמת היטב את השאיפות ואת הערכים המשותפים לשני עמינו.

שמעון פרס: מיקומה הגיאו-אסטרטגי של טורקיה, יציבותה, כלכלתה החופשית ותרבותה הסובלנית והדמוקרטית, מקנים לה מעמד חיוני, ממתן ומייצב באזור כולו.

שמעון פרס: התפקיד החשוב ביותר שמילאה טורקיה במלחמת המפרץ סייע לבלום את השאיפות המגלומניות של שליט עירק, שחתר להגמוניה אזורית לאומית ובלתי מרוסנת.

שמעון פרס: סמיכותה של טורקיה לחבר המדינות ולמרחב המוסלמי של ברית-המועצות לשעבר מעניקה לה תפקיד מפתח בעידוד ההליכה של הרפובליקות המוסלמיות האלה אל עתיד מתקדם ומבטיח.

שמעון פרס: מדינת ישראל רוחשת כבוד עמוק לכל אמונה ולכל דת.

שמעון פרס: האסלאם היא אחת משלוש הדתות הגדולות בתקופתנו.

שמעון פרס: כחמישית מאוכלוסייתה של מדינת ישראל היא בני מיעוטים, מרביתם מוסלמים.

שמעון פרס: הם שותפים לתרבותה הדמוקרטית של המדינה, בכבוד, בסובלנות, באחריות ובחופש דת מלא, ללא סייג.

שמעון פרס: דת האסלאם, החובקת כמיליארד ו-300 מיליון בני אדם ברחבי העולם, מגלמת תרבות גדולה וערכים משותפים, שהם ברובם משותפים לכל הדתות המונותאיסטיות.

שמעון פרס: פרקי היסטוריה רבים מעידים על סובלנות בין-דתית שהולידה תור זהב ופריחה תרבותית אדירה.

שמעון פרס: כל אימת שהדתות גילו סבלנות – ידע העולם שלום.

שמעון פרס: כל אימת שהחרבות נשלפו – נרמס כבודו של האדם.

שמעון פרס: ואולם, דומה שבאסלאם עצמו מתמודדות כיום שתי אסכולות.

שמעון פרס: האחת – פנייה לאחור, אל העבר, להתבדלות, להסתגרות, לאלימות ולקנאות דתית.

שמעון פרס: השנייה – פנייה קדימה, אל העתיד, לפתיחות, לנאורות, לסובלנות ולקידמה.

שמעון פרס: ההתמודדות הזאת היא גורלית לכולנו.

שמעון פרס: תוצאותיה תשפענה על גורל הציוויליזציה האנושית לקראת המאה ה-21.

שמעון פרס: הרפובליקה של טורקיה, מתוך נאמנות לעקרונות ולדרך שקבע אתא טורק, אשר חתר לשילובה של טורקיה בציוויליזציה של המערב, ניצבת בקוטב הנאור, המתקדם של עולם האסלאם בימינו.

שמעון פרס: האסכולה הדמוקרטית, שטורקיה היא הנציגה המובהקת שלה, מוכיחה בעליל, כי אין סתירה בין דמוקרטיה לבין אמונה, בין שלום לבין דת, בין מסורת לבין קידמה.

שמעון פרס: ניצחונה של האסכולה הזאת הוא אינטרס חיוני של העולם התרבותי כולו, והאומות הדמוקרטיות חייבות להושיט יד מסייעת לטורקיה ולחזק את דרכה ואת מנהיגותה במרחב המוסלמי הקרוב שמסביבנו.

שמעון פרס: ברנרד לואיס, בספרו על טורקיה המודרנית, מביע אמון בחוסנה ובעתידה של הרפובליקה החדשה, ומייחס את הצלחת המהפכה והניסיון הדמוקרטי הטורקי לסגולות המאפיינות טורקים רבים: ביטחון עצמי שליו, אחריות – אני מצטט אותו – ומעל לכול, אומץ לב אזרחי.

שמעון פרס: התכונות הללו, אדוני הנשיא, ולמעלה מהן, מגולמות באישיותך.

שמעון פרס: המנהיגות שהענקת לארצך לאורך שנים רבות ופוריות זכתה להערצה כללית.

שמעון פרס: אתה מוסיף להוביל ביד אמונה את הקו הנאור של מודרניזם וקידמה בעולם המוסלמי.

שמעון פרס: אנחנו מוקירים את החלטתך לפני ארבע שנים, כראש ממשלה, להעלות לראשונה את דרג היחסים בין שתי מדינותינו לדרג מלא של שגרירויות.

שמעון פרס: הקשר שלך עם ישראל אינו חדש.

שמעון פרס: ידוע לי שכמהנדס מים ביקרת כאן בשנות ה-50, כדי לבחון מקרוב את מפעל המים הלאומי שלנו – המוביל הארצי.

שמעון פרס: ידעת כי עם אדמה יוצרים חקלאות אך עם מים מעצבים מדיניות חקלאית.

שמעון פרס: הוכחת שאתה מדינאי של מים, לא רק של יבשה.

שמעון פרס: שמעתי רבות על פרויקט המים הלאומי שלכם, שבמרכזו עומד השימוש הנכון במים להפרחת שטחי ארץ חדשים.

שמעון פרס: הפרויקט הזה הוא מקור גאווה לטורקיה, והוא יקר ללבך במיוחד.

שמעון פרס: הנני מוצא קו משותף לטורקיה ולישראל בנחישותנו שלנו שלא להיכנע להרגלי המים, לבזבוז המים, ולהעמיד את נוזל החיים היקר במרכז מפעלינו הלאומיים.

שמעון פרס: טורקיה וישראל שותפות למאמץ להוציא את המדבר מן האדמה, את המגבלות מן המים ואת האלימות מן האנשים.

שמעון פרס: אנו שותפים למאמץ לסלק את הסכסוכים ואת האיבה מאזורנו.

שמעון פרס: זוהי שותפות לקידמה אנושית, לרווחת האדם, לשאיפות שגשוג ושלום של ממש.

שמעון פרס: ברוח זו אני מברך אותך, אדוני הנשיא, ידיד ישראל ומנהיג רב-פעלים וברוך השראה לעמך הגדול.

שמעון פרס: ברוך בואך בצל קורתנו.

שמעון פרס: HOSH GELDINIZ.

שמעון פרס: ברוך הבא.

שמעון פרס: (מחיאות כפיים)

שבח וייס: אני מודה מאוד לראש הממשלה ושר הביטחון שלנו.

שבח וייס: הצגתי לפני כן בפני האורח המכובד שלנו והפמליה שלו את הציבור קבוצות קבוצות.

שבח וייס: יש סכנה בכך שמתחילים בראשית טקס להציג את כולם, כך שאני מחלק את זה מנות מנות.

שבח וייס: אדוני הנשיא דמירל, גברת דמירל, מכובדי, מקבלים את פניך כאן נציגים של כל זרועות החברה והשלטון של מדינת ישראל לצד "עמך", כיאה למשטר דמוקרטי.

שבח וייס: לצד מי שהצגתי קודם ובמרכזם, ממולך, יושבים נשיא מדינת ישראל לשעבר, הנשיא הרצוג, ורעייתו; יושבת מבקרת המדינה שלנו; יושבים שופטי בית-המשפט העליון בהווה ובעבר, ובתוך הקהל מעורבים בין כוהני הדתות השונות, חברי הכנסת, השרים והשרים לשעבר, סגל דיפלומטי גדול וחשוב מאוד, שגודלו משקף את ההתפתחות העצומה ביחסי החוץ של מדינת ישראל בשנים האחרונות, ומנהלים של משרדי ממשלה, וגם קהל, עד כמה שיכולנו להזמין כאן במקום החשוב הגדול אבל עדיין המצומצם הזה.

שבח וייס: יש לי הכבוד להזמין את חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

שבח וייס: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני נשיא המדינה, מר עזר ויצמן, הגברת ויצמן, אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, מכובדים, אדוני נשיא טורקיה, סולימאן דמירל, והגברת דמירל, תרשה לי לומר מלה אישית.

בנימין נתניהו: אחת המלים הראשונות שאני למדתי לומר בכלל היתה מלה טורקית "אק-מק".

בנימין נתניהו: אתה רואה כאן שרבים בקהל יודעים לומר אותה גם כן.

בנימין נתניהו: את המלה הזאת למדתי מפי אמי, משום שזו היתה אחת המלים הראשונות שהיא למדה לומר בפתח-תקווה, מושבה ישראלית ראשונה, או אחת מהן, שבה היא נולדה לפני מלחמת העולם הראשונה.

בנימין נתניהו: סיפרתי על כך בביקור בירדן לנסיך חסן, והוא הסב את תשומת לבי לעובדה, שגם הוא נולד למשפחה שדיברה טורקית, משום שסבו, המלך עבדאללה, לפני שהיה מלך היה ציר בפרלמנט הטורקי.

בנימין נתניהו: לכן, במובן הזה, בוודאי לכולנו יש קשר אישי כזה או אחר לשלטון העות'מאני שהיה כאן, ובמובן העמוק יותר, לנו, לעם היהודי, יש קשר מתמשך עם ארצך מאז היו הקהילות היהודיות הענפות והמשגשגות באסיה הקטנה כבר בימי הבית השני, דרך, כמובן, היהודים שמצאו בעקבות גירוש ספרד מקלט בטורקיה, וטורקיה לא רק שימשה מפלט, היא גם שימשה, נקרא לזה קן שילוח להתיישבות או ליישובה המחודש של ארץ-ישראל, כשיוסף נשיא, באמצע המאה ה-16, יצא מטורקיה, בא והתיישב בטבריה וביסס אותה כמרכז רוחני יהודי וגם כמרכז לתחייה היהודית הלאומית, שמעולם לא ויתרנו עליה.

בנימין נתניהו: לכן הקשר הזה הוא קשר עמוק וטבעי, הוא קשר היסטורי במלוא מובן המלה, והוא הגיע במאה ה-20 לכלל ביטוי אולי בדבר העמוק ביותר שמאחד אותנו במאה הזאת, וזו ההתייצבות המשותפת שלנו לצד אחד של המתרס, לצד החופש מול השעבוד.

בנימין נתניהו: טורקיה היא אחת משתי המדינות הגדולות במזרח התיכון, עמים גדולים, ארצות גדולות, שפנתה לחופש, לקידמה, לדמוקרטיה, והוכיחה שאין שום ניגוד בין הדת לבין הערכים הללו.

בנימין נתניהו: בעוד אירן, המדינה השנייה, העם השני ניסה ללכת בדרך הזאת, ולצערנו, עד רגע זה, נכשל ושקע במחשכי הפנאטיות, הרי טורקיה היא מודל, דוגמה ומופת לאפשרות השנייה, כמובן בהנהגתו של אתא טורק, אבל בהנהגת מנהיגי טורקיה שבאו אחריו, ואתה בראשם.

בנימין נתניהו: השותפות הזאת, של העמים הדמוקרטיים החופשיים, התבטאה בחצי המאה האחרונה בהתייצבות המשותפת שלנו, הרשמית והבלתי-רשמית, במאבק לעצירת ההתפשטות והתוקפנות הסובייטית באזורנו.

בנימין נתניהו: מאחר שבאה הברכה והתוקפנות הזאת נעלמה, הרי אנחנו עכשיו מוצאים את עצמנו, לצערנו עדיין, מול כוחות שמאיימים על תפיסת עולמנו, על דרך חיינו.

בנימין נתניהו: יש כוחות חדשים, חלקם לא חדשים אלא ישנים, של פנאטיות דתית וקיצוניות לאומית, והם פוגעים בכם, כפי שהם פוגעים בנו.

בנימין נתניהו: אנחנו אויבים משותפים לאותה פנאטיות, ומטרה משותפת להם.

בנימין נתניהו: אנחנו נאבקים יחד נגדם משום שאנחנו יודעים, שאת השלום שאתם רוצים להשיג ואנחנו רוצים להשיג, אנחנו חייבים לבסס קודם כול על-ידי בניית חומות מגן נגד אותם קיצונים, מפני שהשלום מחייב את מיגור הטרור.

בנימין נתניהו: אין אפשרות לדו-קיום בין הטרור לשלום.

בנימין נתניהו: את זה מבינה טורקיה היטב, את זה גם אנחנו מבינים.

בנימין נתניהו: יש לכם ולנו גם שכנה משותפת, סוריה.

בנימין נתניהו: לכם יש שמונה מדינות שגובלות בכם, לנו פחות.

בנימין נתניהו: אם אינני טועה, הגבול הארוך ביותר שלכם הוא הגבול עם סוריה, למעלה מ-800 קילומטר.

בנימין נתניהו: סוריה תובעת מאתנו חבל ארץ והיא תובעת מכם חבל ארץ.

בנימין נתניהו: היא מנצלת את התוהו ובוהו שקיים בדרום-לבנון כדי לשלח בנו את שלוחיה, ה"חיזבאללה", והיא גם משלחת נגד טורקיה את שלוחיה האחרים.

בנימין נתניהו: אני רוצה להבהיר לך, אדוני הנשיא, שבתפיסת השלום שלנו אין שום אפשרות שמישהי מאתנו, טורקיה או ישראל, תשלם מחיר, אחת על חשבון רעותה, על מנת להשיג את השלום, לא במים ולא בשום נכס אחר.

בנימין נתניהו: אין שום סיבה שטורקיה תיפגע מהסדר שלום כולל, שאנחנו דוגלים בו במזרח התיכון, לרבות עם סוריה.

בנימין נתניהו: אנחנו מאמינים, שבכוחות משותפים, במאמץ הבין-לאומי המשותף להדביר את הטרור, לעצור את הפנאטיות, לעצור את התוקפנות, זהו הצד השני של אותו שיתוף פעולה מבורך שהתחיל בינינו, שיתוף פעולה טכנולוגי, כלכלי וגם ביטחוני, ואני מאמין שביחד, בעבודה משותפת, נגיע לשלום אזורי מלא, שלום שיביא ברכה לטורקיה, לישראל, לעמי ערב ולעולם כולו.

בנימין נתניהו: בזה אנחנו רואים בטורקיה, כמו גם בדברים אחרים, שותפים מלאים.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר לך, אדוני הנשיא, ביחס לטורקיה כמו ביחס לשלום, במהות העמוקה של הדברים, אין שום אופוזיציה ואין שום קואליציה בישראל.

בנימין נתניהו: בעניין הזה תמצא את העם כולו, שמיוצג פה לפניך, שותף מלא ונאמן.

בנימין נתניהו: (מחיאות כפיים)

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת בנימין נתניהו.

שבח וייס: הנשיא דמירל הוא פרלמנטר ותיק, הוא הפרלמנטר בטורקיה.

שבח וייס: הוא היה גם כמה פעמים ראש ממשלה.

שבח וייס: לכן המסגרת הזאת, שבה משתקפת האחדות שלנו, אבל גם חוסר האחידות שלנו, אני משוכנע שהיא קרובה מאוד להווי הדמוקרטי והפוליטי שלו.

שבח וייס: מורי רבותי, יש לי הכבוד והזכות להזמין את אורחנו המכובד מאוד, את הנשיא דמירל, לשאת דברים.

שבח וייס: הנשיא דמירל, בבקשה.

סולימאן דמירל: ,MR.

סולימאן דמירל: SPEAKER ,HONORABLE MEMBERS OF THE KNESSET ,SHALOM

סולימאן דמירל: OF THE FRIENDLY PEOPLE OF ISRAEL.

סולימאן דמירל: WE KNOW YOU ARE PASSING

סולימאן דמירל: MOMENTS OF FATE, WE ARE CONFIDENT YOU WILL OVERCOME TODAY'S .

סולימאן דמירל: CHALLENGES

סולימאן דמירל: ASSASSINATION OF PRIME MINISTER YITZHAK RABIN – PREVENTED

סולימאן דמירל: BELOVED SON OF ISRAEL, WHOSE VISION AND COURAGE BROUGHT US

סולימאן דמירל: THE WORDS OF THE LATE YITZHAK RABIN, DURING HIS HISTORIC

סולימאן דמירל: PEOPLES AND CULT

סולימאן דמירל: URES IS GROWING BY THE DAY.

סולימאן דמירל: REVIVAL OF OLD

סולימאן דמירל: BECOMES THE DOMINANT FACTOR IN HUMAN RELATIONS, STRIFE AND .

סולימאן דמירל: CONFLICT GIVE PLACE TO HARMONY AND PEACE

סולימאן דמירל: TURKEY WHOLEHEARTEDLY SUPPORTS THE MIDDLE EAST PEACE

סולימאן דמירל: ABOUT A GOLDEN OPPORTUNITY FOR COUNTRIES IN THE REGION TO

סולימאן דמירל: BEFORE US, IN THE MIDDLE EAST, LIES A VAST POTENTIAL.

סולימאן דמירל: ONE

סולימאן דמירל: ,MR.

סולימאן דמירל: SPEAKER ,MEMBERS OF THIS PILLAR OF DEMOCRACY

סולימאן דמירל: CHANGING WITH IT.

סולימאן דמירל: MANY OF THE GREAT ISSUES OF OUR TIME

סולימאן דמירל: THE DAWN OF A NEW CENTURY, THE WHEELS OF FORTUNE BRING US

סולימאן דמירל: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, שלום.

סולימאן דמירל: לכבוד הוא לי להפנות דברים לחברי הכנסת, הנציגים של העם הידידותי בישראל.

סולימאן דמירל: אנחנו יודעים שאתם עוברים ימים קשים ושהסכנה לשלום הגיעה לממדים מאיימים, אולם כעם אשר עבר ימים ועתות הרי גורל, אנו בטוחים שאתם תתגברו על כל הקשיים.

סולימאן דמירל: אני הוזמנתי לשאת דברים בפני כנסת נכבדה זו בנובמבר שעבר, אך הטרגדיה אשר זעזעה את העולם, הרצח של ראש הממשלה יצחק רבין, מנעה ממני לעשות כן.

סולימאן דמירל: היום, בפניכם, אני מבקש להוקיר את זכרו של בן אהוב לעם ישראל, אשר חזונו והאומץ שגילה הביאו אותנו לנקודת מפנה זו במצב במזרח התיכון.

סולימאן דמירל: הוא ימשיך להיות בלבנו כהשראה לעשות את הנס, את הבלתי-אפשרי לאפשרי, וכך גם לנצח.

סולימאן דמירל: המלים של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, בעת נאומו ההיסטורי בעצרת האו"ם, באוקטובר שעבר, עדיין מהדהדות באוזני.

סולימאן דמירל: הוא אמר: הדרך עוד ארוכה, עלינו לעבור עדיין כברת דרך ניכרת.

סולימאן דמירל: עם זאת, יכול אני להבטיחכם, שאנו נחושים בדעתנו להמשיך עד אשר נביא שלום לכלל האזור למען ילדינו, למען נכדינו ולמען ילדיהם אחריהם.

סולימאן דמירל: זהו תפקידנו, זהו חזוננו, ואנו נמלא אחריו עד תום.

סולימאן דמירל: דברים אלה אמר מר רבין.

סולימאן דמירל: ואומנם, כפי שאומר פתגם יהודי עתיק, גדול הוא מי שיודע להפוך אויב לחבר.

סולימאן דמירל: היום, מלים אלה של ראש הממשלה רבין מהדהדות בקול בהיר וחזק באוזני כולנו, כאשר רוחנו נפלה לנוכח הידיעות על פעולות הטרור המכוערות ברחובות הערים הגדולות.

סולימאן דמירל: אנו מבטאים את זעמנו ואנו מגנים ומוקיעים בתוקף את אלה שמוחם המעוות והמרושע תכנן התקפות פחדניות אלה.

סולימאן דמירל: אדוני היושב-ראש, מכובדי, העמים של טורקיה וישראל יודעים ידוע היטב, שחירות וביטחון שלובים יחדיו.

סולימאן דמירל: אימצנו ללבנו את הזכות המקודשת מכל הזכויות, הזכות לחיים.

סולימאן דמירל: מחובתה של המדינה לדאוג לאזרחיה, לדאוג לשלומם ולביטחונם, כי אם זכות זו מתערערת, אם זכותם לחיות מתערערת, הרי שהכול הוא בבחינת אשליה.

סולימאן דמירל: אני מזכיר זאת משום שגם ארצכם וגם ארצי לוחמות בטרור, ולא משנה מה מקורו ומה העילה לו.

סולימאן דמירל: השימוש בטרור הוא מרושע, הוא פחדני, הוא מכעיס, והוא מצדיק גינוי תקיף וגם נקיטת אמצעים מהירים, ולאלתר, על-ידי המדינה, כי הטרור מאיים על הדמוקרטיה בהפרה שטנית של זכויות האדם, בהפרת הזכות לחיים.

סולימאן דמירל: אנו מצטערים על שיש מדינות שעדיין אינן מבינות זאת.

סולימאן דמירל: הטרור אינו יודע גבולות ואינו יודע נקיפות מצפון, ואם דרך אחת מובילה אל הטוב, הרי שרבות דרכי הרע.

סולימאן דמירל: שני עמינו חוו חוויות קשות בגלל הטרור.

סולימאן דמירל: יותר מ-9,000 אנשים חפים מפשע, גברים, נשים, ילדים וקשישים בטורקיה, חיילים, מורים, נפלו קורבן לטרור בעשר השנים האחרונות.

סולימאן דמירל: הטרוריסטים הפציצו בתי-ספר, בתי-חולים, בתים, ולא הותירו אחריהם אלא הרס חסר פשר.

סולימאן דמירל: הטרוריסטים ממשיכים להתקיים כל עוד מדינות אחרות מזינות אותם.

סולימאן דמירל: אנחנו מגנים בתוקף כל מדינה אשר תומכת בטרור.

סולימאן דמירל: יתירה מזאת, עליכם לדעת, שאלה אשר נותנים מחסה לטרוריסטים, שנותנים להם את הסיוע החומרי, ואלה שעוצמים עין מול הטרור צריכים לדעת, שיום אחד גם הם ייפלו קורבן לאותם טרוריסטים שהם תמכו בהם.

סולימאן דמירל: אין דרך שהטרור יצלח.

סולימאן דמירל: ההיסטוריה הוכיחה שהטרור הורס את עצמו.

סולימאן דמירל: יתירה מזאת, אותם טרוריסטים שעושים את הפעולות האלה בשם האסלאם הם שמכתימים את שמה של הדת כאשר הם טוענים כי הם פועלים על-פיה.

סולימאן דמירל: האסלאם הוא לא אלים, הוא סובלני.

סולימאן דמירל: האסלאם מלמד על היופי שבחיים.

סולימאן דמירל: האסלאם דוגל בערכי המוסר הנעלים ביותר.

סולימאן דמירל: איש אינו יכול להניח לטרור להכפיש את התדמית של אחת מדתות העולם הקדושות ביותר, המטיפה לאהבה ולחמלה.

סולימאן דמירל: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, השלום הוא דבר יקר מציאות.

סולימאן דמירל: אי-אפשר להשיג אותו בבת אחת, ואף לא במשך כל חיי אדם.

סולימאן דמירל: עלינו לעבוד קשה כדי לזכות בו ולהנחיל אותו לדורות הבאים, כדי שהם עצמם ירגישו יותר ביטחון ויהיו מאושרים יותר מכפי שאנו היום.

סולימאן דמירל: עלינו לזכור, שלעתים בקשת השלום גובה מחיר יקר.

סולימאן דמירל: אנו מקווים, שניסיונות הטרור האחרונים, אשר מאיימים להרוס את תהליך השלום, לא ישבשו את הדו-שיח בין כל הצדדים, כי השגת השלום כה חשובה לכולנו.

סולימאן דמירל: העמים במזרח התיכון עברו ימים קשים.

סולימאן דמירל: כשרואים אנו את האור בקצה המנהרה, אל לנו להסס, או לחזור לאחור.

סולימאן דמירל: עלינו להמשיך בתנופה.

סולימאן דמירל: עם זאת, אין להגיע להסכם שלום כל עוד אחד מן הצדדים תומך בטרור ועושה בו שימוש ככלי במדיניותו.

סולימאן דמירל: משום כך, מדינות האזור צריכות לנסות לפעול על בניית אמון לחיסול הטרור.

סולימאן דמירל: שנות איבה אפשר להחליף רק ביחסי שכנות רגילים, באמצעות סבלנות ועמדה חיובית.

סולימאן דמירל: אני מודע לכך שאין זו משימה קלה.

סולימאן דמירל: אני מאמין מכל הלב, שמאמציכם לא יהיו לשווא.

סולימאן דמירל: שלום מלא ייקבע במזרח התיכון, וזה יבוא ברוגע, על דרך הרוגע, שיתוף הפעולה, הסובלנות והשגשוג.

סולימאן דמירל: התלות הכלכלית שתבוא בהכרח היא שתסלק את רגשות החשדנות, חוסר הביטחון והאי-ודאות אשר עדיין שוררים בין עמי האזור.

סולימאן דמירל: חברי כנסת נכבדים, אנחנו חיים בעולם הולך ומתכווץ, שבו יחסי הגומלין בין עמים ותרבויות גדלים מיום ליום.

סולימאן דמירל: התחייה של איבות העבר, של הטרור האתני, של שנאת זרים – כל אלה עלולים רק לסכן את התנועה הדינמית לקראת גלובליזציה.

סולימאן דמירל: כאשר האיבה הממושכת תימוג אט אט והסובלנות תהפוך למלת מפתח ביחסים בין בני אדם, אזי מריבות וסכסוכים יפנו את מקומם להרמוניה ולשלום.

סולימאן דמירל: אנחנו לא נרצה, כמובן, שהתרבות והציוויליזציה יימוגו וייהרסו.

סולימאן דמירל: המטרה שלנו צריכה להיות לחיות בשלום, ואין זה משנה מה צבעו של אדם, מה גזעו, מה מינו, כפי שהדברים חקוקים בכל ההצהרות האוניברסליות לזכויות האדם.

סולימאן דמירל: הדברים שראיתי היום ואתמול הם משמחים מאוד.

סולימאן דמירל: כמו ידידינו בישראל, אנחנו בטוחים ששלום אמת, משיגיע, יסייע לשיתוף פעולה אזורי.

סולימאן דמירל: טורקיה תומכת בכל לב בתהליך השלום של המזרח התיכון, אשר משיושלם בהצלחה יביא עמו הזדמנויות רבות לארצות רבות ולכל האזור, אשר יקצה את מאמציו ומשאביו לקידמה ולפיתוח, ולא לחשדנות מתמדת.

סולימאן דמירל: יש במזרח התיכון פוטנציאל גדול.

סולימאן דמירל: אין צורך בהרבה דמיון כדי לצפות איך שיתוף הפעולה האזורי ישפיע על רווחת העמים של המזרח התיכון.

סולימאן דמירל: ברגע שייקבע שיתוף פעולה שכזה, הוא ירחיב ויתפשט גם לארצות אחרות.

סולימאן דמירל: משום כך עלינו לתפוס את ההזדמנות ולהמשיך את התנופה של השינוי ההיסטורי באזורנו.

סולימאן דמירל: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, אתם נמצאים במשכן שהוא עמוד התווך של הדמוקרטיה היום.

סולימאן דמירל: כאשר התמונה הגיאוגרפית משתנה, גם גורלנו משתנה.

סולימאן דמירל: הרבה מן הבעיות המרכזיות של זמננו תיפתרנה בעתיד הקרוב.

סולימאן דמירל: בפרוץ המאה הבאה יביא לנו גלגל המזל תקוות חדשות ואתגרים חדשים בארצות הבלקן, בים השחור, בקווקז, במזרח התיכון ובמרכז אסיה.

סולימאן דמירל: אנו חשים, שמתפקידנו היום לקדם את הערכים, את ערכי הדמוקרטיה ואת כלכלת השוק בכל האזור.

סולימאן דמירל: טורקיה עשירה ברקע דמוקרטי.

סולימאן דמירל: היא מסורה לממשל חילוני.

סולימאן דמירל: יש לה גם כן ניסיון רב בשוק החופשי, וזאת בד בבד עם הקשרים ההיסטוריים, התרבותיים והמסורתיים עם עמי האזור.

סולימאן דמירל: כל זה מאפשר לנו לקבל על עצמנו את המשימה החיונית והנועזת הזאת.

סולימאן דמירל: משום כך אנחנו מתייחסים לשיתוף פעולה כלכלי מוגבר כאל אמצעי חשוב.

סולימאן דמירל: אנו מאמינים, שהתלות ההדדית מבחינה כלכלית והגברת יחסי הסחר במדינות האזור – כל אלה יביאו להשפעה חיובית, שתרכך את תקופת המעבר בארצות אלה ותתרום ליישוב מחלוקות וקונפליקטים.

סולימאן דמירל: בהקשר זה תפקידנו המוביל בתוכנית לשיתוף פעולה כלכלי בים השחור וארגון שיתוף הפעולה הכלכלי זכו להצלחה.

סולימאן דמירל: כל זה הוכיח, כי תריסר מדינות המתפרסות מהבלקן ועד מרכז אסיה מייצגות שוק של 600 מיליון איש והן גם בעלות משאבים מגוונים.

סולימאן דמירל: הן מחויבות על-פי היוזמות לשיתוף פעולה כלל-אזורי בתחומי הסחר, התקשורת, ההשקעה, הטכנולוגיה, הכרייה, הסביבה וכן על בסיס בילטרלי וחד-צדדי המערבים גם את המדינה וגם את המגזר הפרטי.

סולימאן דמירל: חשיבות טורקיה גדלה עם היווצרות המדינות החדשות בקווקז ובמרכז אסיה.

סולימאן דמירל: העמים אשר גרים ברפובליקות העצמאיות האלה הם אחינו, הם רואים בטורקיה מודל לפיתוח כלכלי ופוליטי.

סולימאן דמירל: אנו עושים כמיטב יכולתנו לסייע להם.

סולימאן דמירל: אנחנו מעמידים תשתיות חדשות ואשראי כדי לייבא סחורות וכדי שיוכלו לקיים תוכניות פיתוח שאפתניות.

סולימאן דמירל: טורקיה היא קרש קפיצה, יזמים זרים משקיעים אצל עמיתיהם הטורקים בארצות אלה בכל התחומים.

סולימאן דמירל: כאשר אני מזכיר את עתידה של טורקיה, הרי שהצטרפותה לאיחוד המכסים בתחילת השנה וכן שאיפתנו להפוך בסופו של דבר חברה מלאה באיחוד האירופי מציעות לנו הזדמנויות נוספות.

סולימאן דמירל: בהזדמנות זו הייתי רוצה להודות לראש הממשלה שמעון פרס ולממשלה על הסיוע שנתנו לנו, כי הם כבר חברים באיגוד המכסים.

סולימאן דמירל: אני מביע להם הוקרה.

סולימאן דמירל: זה גם מייצג את חשיבותה של טורקיה באזור.

סולימאן דמירל: המשק הטורקי הוא דינמי וצומח.

סולימאן דמירל: לפי משרד המסחר האמריקני, טורקיה נחשבת, ובצדק, כאחד מעשרת השווקים העולים.

סולימאן דמירל: והרי יש לנו הבסיס התעשייתי החזק ביותר בין אוסטריה ליפן.

סולימאן דמירל: אנחנו כבר השותף העשירי בגודלו של האיחוד האירופי.

סולימאן דמירל: מיקומנו וגם הקשרים הייחודיים שיש לנו עם מדינות מרכז אסיה, המזרח התיכון, הקווקז והבלקנים נותנים ממד חדש ויכולים לחזק גם את ההשקעה וגם את הסחר בחלק זה של העולם.

סולימאן דמירל: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כל אלה מעידים על העובדה, שלטורקיה יש עתיד מבטיח בתמונה הגיאו-פוליטית המשתנה בתקופה שלאחר המלחמה הקרה.

סולימאן דמירל: אני יכול להבטיחכם, שלאחר 50 שנה של קשרים טובים עם ישראל ועם הפוטנציאל הגדול הקיים בישראל – אנחנו מעוניינים במיוחד לחזק ולהגביר את שיתוף הפעולה.

סולימאן דמירל: דבר זה כולל שיתוף פעולה עם ארצות שלישיות בכל מיני עסקות משותפות בחוזים ובכספים.

סולימאן דמירל: המשק שלנו משלים במידה מרובה את המשק הישראלי, ושני הצדדים מעוניינים לחזק את הקשרים.

סולימאן דמירל: עצם החתימה במהלך ביקורי על הסכם הסחר החופשי בין טורקיה לבין ישראל הוא גם כן צעד חשוב להקלת הסחר וההשקעה במדיניותינו, ובטווח ארוך – להבאה לכלל שילוב כלכלי הדוק יותר.

סולימאן דמירל: ההסכם יפתח אופקים חדשים ליזמים משני הצדדים.

סולימאן דמירל: אנו נהנים מיחסים מיוחדים שמן הראוי שנקדם אותם ככל שניתן.

סולימאן דמירל: הביקורים רמי הדרג שהתבצעו בין שתי המדינות בשנתיים האחרונות חיזקו גם הם את היחסים בינינו בצורה סדירה, אך פעולות הגומלין בכל התחומים ובכל הרמות יחזקו בוודאי את הקשרים בינינו ויגוונו אותם.

סולימאן דמירל: עלינו להמשיך בקשרים רגילים גם בדרג הפרלמנטרי.

סולימאן דמירל: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, טורקיה וישראל מקיימות יחסים רשמיים כיובל שנים, אולם הקשרים בין העם הטורקי לבין העם היהודי הם הרבה יותר עמוקים.

סולימאן דמירל: העם היהודי שברח מן הרדיפות בחצי האי האיברי חיפש לפני 500 שנה מקלט באימפריה העות'מאנית.

סולימאן דמירל: האירועים הטרגיים אחר כך, במלחמת העולם השנייה, הביאו לגל הגירה חדש.

סולימאן דמירל: מכל מקום, גם בתקופה העות'מאנית וגם בתקופת הרפובליקה הטורקית אימצנו אותם אל לבנו והענקנו להם חום שנדרש להם.

סולימאן דמירל: מדענים יהודים נכבדים ופרופסורים שנמלטו מאירופה לטורקיה באותם ימים קשים תורמים רבות לחיי התרבות בטורקיה.

סולימאן דמירל: הטורקים ממוצא יהודי החיים בטורקיה הם חלק עשיר מן המארג התרבותי והחברתי של האומה, הם חלק בלתי נפרד ורב ערך של הקהילה.

סולימאן דמירל: מסורת הסובלנות של האומה הטורקית מבטיחה, שכל צורה של אנטישמיות לא תהיה לה אחיזה בטורקיה.

סולימאן דמירל: אנו מעוניינים לחזק את שיתוף הפעולה, לחזק את הקשרים ולבנות יחסים הראויים לקשרי העבר ההיסטורי שלנו.

סולימאן דמירל: מכובדי, פרלמנט שנבחר באורח חופשי עם מפלגות פוליטיות חופשיות, עיתונות חופשית, איגודים מקצועיים חופשיים, כל אלה הם לבה של הדמוקרטיה הרב-אנפית.

סולימאן דמירל: דמוקרטיה איננה רק השיטה הפוליטית הטובה ביותר, אלא זה משטר שעמד במבחן הזמן.

סולימאן דמירל: זו הדרך היחידה להבטיח דרך מכובדת לחיי כולנו.

סולימאן דמירל: הדמוקרטיה מציעה לנו חירות ושוויון וזכויות אדם בסיסיות, היא מקרינה גם סובלנות וביטחון.

סולימאן דמירל: דמוקרטיה חיונית לנו כמו אוויר ומים.

סולימאן דמירל: אני מביע את ברכתי לכנסת, שהיא מעמודי התווך של הדמוקרטיה בישראל.

סולימאן דמירל: אנו עוקבים אחריכם, אתם עושים עבודה מאוד קשה, כי דמוקרטיה איננה דבר קל.

סולימאן דמירל: יש לנו 50 שנות ניסיון בדמוקרטיה רבת מפלגות עם מעלות ומורדות, עם ניסיון קשה, ושילמנו את המחיר.

סולימאן דמירל: יש שתי דמוקרטיות גדולות באזור – זו של טורקיה וזו של ישראל.

סולימאן דמירל: נדמה לי שעלינו לצעוד יד ביד.

סולימאן דמירל: מכובדי, חברי כנסת נכבדים, אני מאחל לכם הצלחה בבחירות הבאות.

סולימאן דמירל: אני עברתי כמה וכמה דורות של בחירות, אני יודע במה מדובר, אני יודע מה זה.

סולימאן דמירל: אדוני הנשיא, אדוני היושב-ראש, לסיום הרשה לי לשוב ולומר עד כמה שמחים אנחנו בביקור הזה בארצכם היפה.

סולימאן דמירל: הביקור של הנשיא ויצמן בטורקיה פתח דף חדש ביחסים בינינו, והנה אני בא לכאן ופותח דף שני.

סולימאן דמירל: זה ביקור ראשון של נשיא טורקיה בארצכם, וכולנו נרגשים מן החמימות, מקבלת הפנים לה זכינו מהנשיא ויצמן, מהגברת ויצמן, מן העם ומממשלת ישראל.

סולימאן דמירל: תודה רבה.

סולימאן דמירל: (מחיאות כפיים)

שבח וייס: אני מודה מקרב לב לנשיא דמירל על נאומו החשוב, המאלף והנוגע ללב.

שבח וייס: אני רוצה לסיים את פרשת ההיכרות בין הנשיא דמירל לקהלו, ובנוסף להודות מקרב לב לכל מי שבא לכאן – והזכרתי אתכם, כבודדים או כקבוצות – לנציגים של הקהילה היהודית בטורקיה, שמלווים את הנשיא דמירל, לנציגות של הקהילה היהודית יוצאת טורקיה בישראל.

שבח וייס: זה סוגר את המעגל.

שבח וייס: מורי ורבותי, הודעה קצרה, ומייד נסיים את החלק הזה.

שבח וייס: מכיוון שבפרלמנט עסקינן, גם את ההודעה אני צריך למסור כאן, כי הכול נרשם בפרוטוקול.

שבח וייס: בתום קבלת הפנים החשובה הזאת לנשיא האורח, לרעייתו ולפמליה, נצא להפסקה.

שבח וייס: נחדש את דיוני הכנסת במליאתה הטבעית בשעה 16:30.

שבח וייס: אני אודה מאוד לקהל אם יישאר במקומו עד לצאת הפמליה, אורחינו החשובים – הנשיא דמירל, המשלחת שלו, נשיא מדינת ישראל, ראש הממשלה, חבר הכנסת נתניהו.

שבח וייס: ואחר כך – איש איש אל מקומו.

שבח וייס: אם כן, תם טקס קבלת הפנים לנשיא האורח שלנו, הנשיא דמירל.

ש' יעקבסון: כבוד הנשיאים! (תרועת חצוצרות) (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא הרפובליקה של טורקיה

ש' יעקבסון: (הישיבה נפסקה בשעה 16:02 ונתחדשה בשעה 16:30.

ש' יעקבסון: )

שבח וייס: חברי הכנסת, אני פותח את ישיבת הכנסת.

שבח וייס: למען הסדר הטוב, אני רוצה לומר, שבעצם פתחנו אותה בשעה 15:00, כאשר אירחנו את הנשיא דמירל.

שבח וייס: אלא שמטעמים לוגיסטיים עשינו את זה באולם שאגאל היפה והמכובד שלנו.

שבח וייס: אני פותח את ישיבת הכנסת פעם נוספת ביום שלישי, כ"א באדר התשנ"ו, 12 במרס 1996.

שבח וייס: הודעה למזכיר הכנסת.

ש' יעקבסון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 11), התשנ"ו–1996; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 6), התשנ"ו–1996; והצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 4), התשנ"ו–1996 – שהחזירה ועדת העבודה והרווחה.

ש' יעקבסון: הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996; הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996 – שהחזירה ועדת הכספים.

ש' יעקבסון: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

ש' יעקבסון: הצעת חוק חינוך חובה לילדים החולים במחלה ממושכת, התשנ"ו–1996, של חבר הכנסת עוזי לנדאו; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 8) (מספר תלמידים בגן חובה ובכיתה בבית-ספר יסודי), התשנ"ו–1996, של חברת הכנסת דליה איציק; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (דמי הרשמה), התשנ"ו–1996, של חבר הכנסת יעקב שפי.

ש' יעקבסון: סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה לדוח מבקר המדינה מס' 45 (חלק ג') (מערכת הביטחון).

ש' יעקבסון: מסקנות ועדת העלייה והקליטה בנושאים: תנאי קליטה מועדפים לעולים מאזורי מתיחות ומלחמה; מתן אזרחות לקטינים שהגיעו לארץ על-פי חוק הכניסה והוריהם עלו על-פי חוק השבות; גורל תרומות דם של עולי אתיופיה, סדרי קליטתם והפגנתם מול משרד ראש הממשלה.

ש' יעקבסון: החלטת ועדת הכנסת, הקובעת כי חבר הכנסת יוסף בא-גד פרש מסיעת "מולדת – תנועת נאמני ארץ-ישראל ויוצאי התחיה".

שבח וייס: אני מאוד מודה למזכיר הכנסת.

שבח וייס: דרך אגב, יש לנו בכנסת הזאת תופעה מרתקת: שמונה פורשים כאלה בודדים.

אברהם יחזקאל: – – –

שבח וייס: אמרתי היום בוועדת הכנסת: רוב הפורשים השאירו את ראש התנועה לבד; אז קראתי לזה "פרש בלי ראש" – יש ספר כזה.

אברהם הירשזון: זה ההבדל בין פורשים לבין פרושים.

שבח וייס: חבר הכנסת הירשזון, אני רוצה לנצל את הזמן הזה שאנחנו ממתינים לקצת קהל, כדי שאת ההשבעה נעשה עם קהל קצת יותר גדול, ולהציע לך, שעוד נספיק מחר או מחרתיים, או ביום שלישי הבא, אם נתכנס, לומר דברים בקשר לניצולי השואה, נכי הרדיפות והמלחמות בנאצים, ושנמשיך ביחד עם החברים את המפעל הזה.

שבח וייס: אז נחפש הזדמנות.

שבח וייס: רבותי, ברשות חבר הכנסת שאני עומד להשביע עכשיו אני מבקש עוד קצת המתנה, כי הייתי רוצה שנהיה פה קצת יותר, ונמשיך עוד כמה דקות בסדר-היום שלנו.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, אתה נגעת בסוגיה שקרובה לך ולכולנו.

אברהם יחזקאל: האם הגיעה לידיעתך הסוגיה של הסופרמרקט?

שבח וייס: מה זאת אומרת?

שבח וייס: אנחנו כבר הגבנו, אני הגבתי ברדיו שלשום, והעברתי מכתב תקיף יחסית וגם בקשה לנשיא פולין, אלכסנדר קבשנייבסקי, ותהיה לי הערב שיחה על זה עם נשיא פולין בטלפון.

שבח וייס: אנחנו מנסים לעשות הכול כדי לעכב את זה.

שבח וייס: בינתיים בפולין יש מהומה גדולה מאוד בעניין הזה.

שבח וייס: גם רואיינתי בטלוויזיה וברדיו הפולני בשפתם, וניסיתי להניא אותם מכך.

שבח וייס: גם חבר הכנסת הירשזון בא אלי בעניין זה, גם חבר הכנסת ורדיגר ואחרים.

שבח וייס: אנחנו נטפל בזה פרלמנטרית.

שבח וייס: בינתיים יש טיפול מאוד אינטנסיבי אישי שלי ושל עוד כמה חברים.

שבח וייס: אולי גם נוציא משלחת של שניים-שלושה חברי כנסת בתוך יומיים-שלושה ימים, כדי שתטפל בזה במקום.

שבח וייס: אני מזמין עכשיו את שר החינוך, התרבות והספורט להשיב על שאילתות.

שבח וייס: ותחילה על שאילתא מס' 5747, של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

שבח וייס: חבר הכנסת ט' אלסאנע שאל את שר החינוך, התרבות והספורט ביום ט"ו באדר התשנ"ו (6 במרס 1996): המגזר הערבי בנגב החל רק לאחרונה בהליך יישובו, והיישובים סובלים מהעדר תשתית פיזית, מהעדר מקומות תעסוקה, מעוני ומאבטלה.

שבח וייס: רצוני לשאול: 1.

שבח וייס: מדוע לא נכללים היישובים הערביים בנגב בסיווג אזור עדיפות א' לצורכי חינוך ורווחה?

שבח וייס: 2.

שבח וייס: מדוע הסיווג הקיים מפלה בין היישובים היהודיים הסמוכים ליישובים הערביים בנגב?

אמנון רובינשטיין: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2–1.

אמנון רובינשטיין: סיווג היישובים כאזורי עדיפות לאומית א' לצורך מתן תמריצים למורים נתון בידי הממשלה ולא בידי משרד החינוך והתרבות.

אמנון רובינשטיין: משרד החינוך והתרבות אינו יכול לפעול בניגוד להחלטות ממשלה.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת י' בא-גד שאל את שר החינוך, התרבות והספורט ביום ח' באדר התשנ"ו (28 בפברואר 1996): רצ"ב כתבה על יומנו של רוצח צעיר, פרסום יומנו של הצעיר שרצח את נהג המונית דרק רוט ז"ל.

אמנון רובינשטיין: רצוני לשאול: 1.

אמנון רובינשטיין: האם למשרד החינוך ידוע מה אופי חטיבת הביניים שהוא למד בה?

אמנון רובינשטיין: 2.

אמנון רובינשטיין: כיצד ייתכן שהמורה שבכתבה לא התלוננה על מעשיו של הילד?

אמנון רובינשטיין: 3.

אמנון רובינשטיין: כיצד מתמודד בית-הספר שבו הוא למד מבחינה חינוכית?

אמנון רובינשטיין: 1.

אמנון רובינשטיין: בתקופה המתוארת ב"יומנו של רוצח צעיר" למד הכותב בחטיבת ביניים "זאב" בהרצלייה, שנוהלה על-ידי איש חינוך ותיק ועתיר ניסיון.

אמנון רובינשטיין: בית-הספר הוא חתך של החברה הישראלית, ויש שקורים בו אירועי אלימות מסוימים.

אמנון רובינשטיין: אירועים אלה מעטים, והם מטופלים מיידית על-ידי בית-הספר.

אמנון רובינשטיין: 2.

אמנון רובינשטיין: המעשים שכביכול נעשו בקשר למורה הם פרי דמיונו של הכותב, ואין להם כל אחיזה במציאות.

אמנון רובינשטיין: הפרט היחיד האמיתי בסיפור הוא, שתלמידים אחדים שוכנו בטיול זה ללינת לילה בחדרים המיועדים למדריכים, עקב מחסור בחדרים.

אמנון רובינשטיין: שני הנערים הסתבכו בטיול בגנבה מחבריהם.

אמנון רובינשטיין: המשטרה סירבה להתערב, אלא אם תוגש תלונה על-ידי הורי התלמידים שמהם נגנבו החפצים.

אמנון רובינשטיין: ההורים סירבו להתלונן.

אמנון רובינשטיין: 3.

אמנון רובינשטיין: לבית-הספר תוכנית עבודה בנושא מניעת אלימות, שהותוותה על-ידי צוות בית-הספר והיא מופעלת על-ידו.

אמנון רובינשטיין: התוכנית אושרה על-ידי האחראים במשרד החינוך והרשות המקומית.

שבח וייס: שאלה נוספת לחבר הכנסת בא-גד.

שבח וייס: מה שם הסיעה שלך, חבר הכנסת בא-גד?

יוסף בא-גד: מורשת אבות.

אלכס גולדפרב: לפורש יחיד אין שם של סיעה, רק שמו של חבר הכנסת.

שבח וייס: נכון.

יוסף בא-גד: אדוני שר החינוך, שמעתי את תשובותיך, ואני מקבל אותן בהחלט.

יוסף בא-גד: לפני נמצא קטע, יומנו של רוצח צעיר.

יוסף בא-גד: אתה הוספת במרכאות, בית-המשפט החליט שזה לא במרכאות.

יוסף בא-גד: גם אם אחוז אחד מהכתוב פה נכון, זה מזעזע מבחינה חינוכית.

יוסף בא-גד: כולנו מחנכים, כולנו יודעים שיכולות להיות חריגות פה ושם.

יוסף בא-גד: אבל פה יש רשת של חריגות.

יוסף בא-גד: מה שמטריד אותי יותר מהכול זה, כיצד ייתכן שחודשים על חודשים תלמידים נעדרים מהלימודים, עושים מעשים חריגים, והמנהל הטוב, כפי שהשר ציין, שהוא מחנך ותיק, איננו ער לכך שיש פה תופעה חריגה.

יוסף בא-גד: אני חושב שתופעת הנשירה וההיעדרויות היא אבי אבות החטאת.

יוסף בא-גד: מה חושב כבוד השר לעשות כדי למנוע את הדברים בעודם באיבם ולא להניח להם להתפתח?

אמנון רובינשטיין: אני רוצה להסביר קודם כול, שהתשובה של בית-הספר היא, שאין כל קשר בין הרישומים האלה למציאות, פרט לנושא שאמרתי.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר שני דברים כלליים בקשר לשאילתא שלך.

אמנון רובינשטיין: קודם כול, המדיניות שלנו היא להכליל את מקסימום התלמידים בבתי-הספר.

אמנון רובינשטיין: פירוש הדבר, שאנחנו מכניסים לבתי-הספר שלנו, עקב מדיניות המשרד, גם נערים ונערות שעד לפני מספר קטן של שנים לא היו מוצאים את מקומם בבית-ספר רגיל בחינוך הפורמלי.

אמנון רובינשטיין: למדיניות הזאת יש מחיר, חבר הכנסת בא-גד, לפעמים מחיר כבד.

אמנון רובינשטיין: נכון, כאשר מדובר בחריגים, החריגים האלה מקשים על המורה, מקשים על המנהלים, מקשים על התלמידים האחרים, ולא אחת אני עומד בפני דרישות של ההורים לסלק תלמידים כאלה מבית-הספר.

אמנון רובינשטיין: אף-על-פי-כן אני מאמין, כמובן, שהמדיניות שאני הנהגתי בשום שכל ובשיקול דעת היא מדיניות נכונה, היא מדיניות שנועדה להביא חינוך לכלל ישראל, ולהביא מקסימום של ילדים למערכת החינוך הפורמלית ולהגיע עד כיתה י"ב, ואם אפשר – עד לבגרות.

אמנון רובינשטיין: למדיניות הזאת יש מחיר.

אמנון רובינשטיין: דבר שני, הנשירה ירדה בלמעלה מ-40% בשנת הלימודים התשנ"ה.

אמנון רובינשטיין: אני מקווה שבשנת התשנ"ו היא תרד עוד יותר.

אמנון רובינשטיין: המשרד מפעיל מדיניות של מניעת נשירה ומניעת הנשרה, גם בסנקציות וגם במתן פרסים לבתי-ספר לא מנשירים.

שבח וייס: אני מאוד מודה לשר החינוך, התרבות והספורט על תשובותיו.

שבח וייס: ועכשיו אנחנו עוברים לפרק אחר בסדר-היום שלנו.

שבח וייס: חברי הכנסת, אני מודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43(א) לחוק-יסוד: הכנסת, עם פטירתו של חברנו חבר הכנסת אריאל ויינשטיין, זיכרונו לברכה, יבוא במקומו חבר הכנסת מיכאל רצון, מרשימת סיעת הליכוד.

שבח וייס: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל רצון לעלות לדוכן.

שבח וייס: בבקשה.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל רצון, אקרא לפניך את הצהרת האמונים של חבר כנסת, ואתה תשיב: מתחייב אני.

שבח וייס: וזה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

מיכאל רצון: מתחייב אני.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: חבר הכנסת מיכאל רצון, אני רוצה לברך אותך בשם הבית ולאחל לך בפרק הזמן הקצר שבו תשרת בכנסת השלוש-עשרה הצלחה במילוי תפקידך.

שבח וייס: אתה איש ציבור מנוסה, והיית בבית הזה לא פעם אחת ולא פעמיים בתוקף תפקידיך הציבוריים הקודמים, כך שיהיה לך קל יחסית להשתלב בעבודת הבית.

שבח וייס: אתה מגיע לבית הזה בנסיבות עצובות לך וגם לנו.

שבח וייס: אנחנו איבדנו חבר שנפטר לפני שלושה ימים, חבר הכנסת אריאל ויינשטיין, זיכרונו לברכה, וניחמנו את משפחתו ואת תנועתו.

שבח וייס: אבל זאת דרכו של העולם והעולם הפרלמנטרי: אנחנו מבכים את מתינו, אבלים עליהם, והמשפחה מתייסרת שנים הרבה, אבל אנחנו מקיימים את הריטואל הפרלמנטרי, את מספר חברי הכנסת הקבוע, וממשיכים במלאכה שנפסקת עם מותו של אחד, או בנסיבות אחרות – עם שליחות שמישהו אחר מקבל ומתפטר מן הכנסת – ומעבירים את הלפיד לחברי כנסת חדשים.

שבח וייס: עכשיו הוא בידך.

שבח וייס: אני מנחש שביציע נמצאת המשפחה שלך.

שבח וייס: נכון, חבר הכנסת רצון?

שבח וייס: זה ניחוש נכון?

מיכאל רצון: כן.

שבח וייס: אם כן, אני רוצה לברך גם את המשפחה על שזכיתם; אומנם בנסיבות של דמעה, אבל החיים נמשכים.

שבח וייס: אני רוצה לאחל לכם הרבה נחת, לכל השבט, לכל המשפחה, מן השליח שיש לכם עכשיו בכנסת, ומברך אתכם כאן אתנו.

שבח וייס: זהו, ואתה כבר יכול עוד מעט להצביע, חבר הכנסת רצון.

שבח וייס: ולא זו בלבד, היום אם תצביע תהווה בערך 15% מהמצביעים.

אריה גמליאל: לשון המאזניים.

שבח וייס: אולי אפילו לשון המאזניים.

שבח וייס: יהי רצון, מיכאל, שתצליח.

מיכאל רצון: תודה רבה.

מיכאל רצון: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שבח וייס: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

שבח וייס: יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

שבח וייס: בבקשה.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, גם אני כמובן מברך אותך, חבר הכנסת מיכאל רצון.

יוסי כץ: אני משוכנע שהיית מעדיף להיבחר לכנסת בנסיבות אחרות, אבל אני מאחל לך לפחות לממש את התקווה הזאת במהרה בקרוב.

יוסי כץ: אני מאחל לך הצלחה גם בפעילות בכנסת.

מיכאל רצון: תודה רבה.

יוסי כץ: אני מביא, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק שיוצרת מהפכה בשוק חברות כוח האדם, קבלני כוח האדם, או כפי שתקראו לזה – הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם, הצעת חוק ששכבה במקרר תקופה ממושכת.

יוסי כץ: אני שמח על כך שבכנסת הזאת, בשלהי פעילותה, אני מצליח כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה להביא הצעת חוק מגובשת.

יוסי כץ: זו הצעת חוק פרי יוזמתו הפרטית המבורכת של חבר הכנסת אברהם יחזקאל, ואני מברך אותך על העברת יוזמת החקיקה החשובה הזאת, יחד עם הצעת חוק ממשלתית שהגישה שרת העבודה והרווחה הגברת אורה נמיר.

יוסי כץ: הצעת החוק הזאת איננה בבחינת האידיאל שאולי שואפים אליו אלה שאמונים על נושא כוח האדם, אבל היא בהחלט בבחינת פריצת דרך משמעותית בכל מה שקשור להעסקתם של עובדים באמצעות חברות כוח האדם ולשמירה על זכויותיהם.

יוסי כץ: החוק הזה קובע בראש ובראשונה, שאדם שרוצה לעבוד כקבלן כוח אדם חייב לקבל רשיון משר העבודה והרווחה.

יוסי כץ: מי שרוצה לקבל רשיון צריך להוכיח כמה תנאים, וביניהם שהוא או מנהל שמועסק על-ידו הם בעלי ניסיון של לפחות שלוש שנים במתן שירותי כוח אדם או בניהול כוח אדם במפעל, במוסד, או בדרך אחרת.

יוסי כץ: הוא צריך להמציא ערובה בנקאית או ערובה מתאימה אחרת, כפי שיקבע השר, כדי להבטיח את חובותיו כלפי העובדים.

יוסי כץ: כפי שאתם יודעים, היינו עדים לתופעה של חברות כוח אדם שהתמוטטו והעובדים נשארו מחוץ למפעל בלי משכורת, בלי תנאים, בלי זכויות.

יוסי כץ: אנחנו נחייב את קבלני כוח האדם להמציא ערובה מתאימה.

יוסי כץ: הוא צריך להיות אדם שלא הורשע בחמש השנים האחרונות שקדמו להגשת הבקשה לרשיון בעבירה שיש עמה קלון או בעבירה חמורה שפוסלת אותו מלשמש בתפקיד.

יוסי כץ: כאשר הוא מקבל את הרשיון, זה מתחדש מדי שנה בשנה באורח כמעט אוטומטי, אלא אם מתברר שהוא מוכרז כפושט רגל, או במקרה של חברה שמתפרקת.

יוסי כץ: במקרה שמתברר – שימו לב, זה חידוש – שהוא הפר חובה מהותית מהחובות המוטלות עליו לפי חוק או על-פי חוזה עבודה והסכם קיבוצי כלפי העובדים שלו, אחרי שנותנים לו התראה הוא בהחלט צפוי לשלילת רשיונו; יש להשלים עם הפעילות של קבלני כוח אדם, זו פעילות שקיימת במשק, אי-אפשר למנוע אותה, אבל מי שעוסק בנושא כזה צריך לדעת שהוא חייב לקיים את החוק.

יוסי כץ: הוא צריך לדווח מדי שנה על העובדים שהוא מעסיק, ופרטים נוספים שנקבעו בחוק.

יוסי כץ: אם הוא רוצה לעסוק בהבאת עובדים מחוץ-לארץ, הוא צריך לקבל רשיון מיוחד לשם כך.

יוסי כץ: ומה באשר לתנאי העבודה?

יוסי כץ: עובדי חברת כוח האדם היום אין להם זכויות.

יוסי כץ: הם נהנים אך ורק מהחובות המוטלות על-פי החוק על מעבידיהם.

יוסי כץ: שימו לב, קבלן כוח אדם שמעסיק עובדים חייב לעשות אתם הסכם בכתב.

יוסי כץ: אם חל עליו הסכם קיבוצי, הוא צריך לאפשר להם לעיין בהסכם הקיבוצי.

יוסי כץ: כל עובד של חברת כוח אדם צריך ורשאי לדעת מה הן זכויותיו.

שבח וייס: הוא צריך גם לעשות את זה בשפתם.

שבח וייס: נכון?

יוסי כץ: נכון.

יוסי כץ: זו הצעת חוק שנוגעת לעובדים זרים.

יוסי כץ: אנחנו "מבשלים" אותה עכשיו בתנור הוועדה.

יוסי כץ: הצעה זו באמת תדרוש עריכת חוזים עם עובדים זרים בשפתם.

יוסי כץ: זו הערה חשובה מאוד.

שבח וייס: בוודאי, אחרת יש הטעיות, ומכירים אותן.

יוסי כץ: נכון.

יוסי כץ: יתירה מכך, קבלן כוח אדם לא יוכל לגבות מהעובדים שהוא מעסיק תשלומים.

יוסי כץ: יש תופעה שגובים מהם כל מיני תשלומים.

יוסי כץ: רק עבור הכשרה מקצועית שהוא מבצע לפני קבלתו של האדם לעבודה הוא יוכל לקבל כסף, וגם זאת במגבלות.

יוסי כץ: המהפכה האמיתית היא אולי זו הקובעת, שאם עובד חברת כוח אדם מועסק בתחנת עבודה מסוימת במשך שלוש שנים או יותר, הוא יתחיל לקבל אותם תנאי שכר שמקבלים העובדים באותו מקום עבודה.

יוסי כץ: כדי לסבר את האוזן: אם עובד נשלח על-ידי חברת כוח אדם לעבוד בחברה מאורגנת, חזקה – חברת חשמל, בתי-הזיקוק, חברות מובילות במשק הישראלי – אחרי שלוש שנים יצטרכו לתת לו את תנאי השכר של אותם עובדים, את תנאי העבודה, למעט נושא הקביעות.

יוסי כץ: עד כדי כך לא רצינו להתערב.

יוסי כץ: הוא לא ייהפך לעובד קבוע, אבל לא ייווצר מצב שקיים במקומותינו וגם בכנסת הזאת, שאנשים עובדים זה ליד זה בתחנות עבודה, ואחד מקבל שכר מינימום משום שהוא עובד חברת כוח אדם והשני מקבל שכר גבוה בהרבה.

יוסי כץ: זו בהחלט מהפכה משמעותית.

יוסי כץ: אם חברת כוח אדם חותמת על הסכם קיבוצי עם ארגון העובדים, היא יכולה לפטור את עצמה מהחובה הזאת.

יוסי כץ: זה יעודד חתימת הסכמים קיבוציים.

יוסי כץ: הואיל ואני יודע שארגוני העובדים ובראשם ההסתדרות עומדים על כך שבהסכם קיבוצי תהיה פנסיה, המשמעות היא שעובדי חברות כוח אדם יתחילו ליהנות באופן מעשי מפנסיה.

יוסי כץ: ומלה אחרונה.

יוסי כץ: אנחנו מציעים שקבלן כוח אדם לא יוכל לאפשר למעבידים באמצעותו להפר שביתה.

יוסי כץ: כלומר, אסור יהיה לו לשלוח עובדים שלו למפעל זה או אחר בזמן שביתה ועל-ידי כך לפגוע בנשק השביתה.

יוסי כץ: לפי החוק הזה זכויות העובד אינן ניתנות לוויתור, והן באות להוסיף על מה שכבר קיים.

יוסי כץ: יש פיקוח ברור, יש עונשים ברורים.

יוסי כץ: אני מקווה שלא החמרנו יתר על המידה, אלא דאגנו לכך שנושא העסקת עובדים באמצעות חברות כוח אדם יעלה על דרך המלך.

יוסי כץ: אכן, מהפכה חיובית גם לטובת ציבור העובדים אבל גם לטובתם של מעבידים מאורגנים שמקיימים את כל הסכמי העבודה וחוקי העבודה.

יוסי כץ: אני מבקש מהכנסת לאשר את החוק בקריאה שנייה ושלישית.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת יוסי כץ.

שבח וייס: אומנם בדרך כלל אנו עושים זאת אחרי ההצבעה, אבל אני אעשה זאת הפעם לפני ההצבעה, וחבר הכנסת אבי יחזקאל יודע למה.

שבח וייס: אני אזמין אותו לשלוש דקות לתת עידוד להצעת החוק שהוא יזם.

שבח וייס: לאחר מכן נעבור להצבעה.

שבח וייס: אני לא מצביע על ההסתייגויות, ראו כאילו עשינו זאת, כי המסתייגת היחידה, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, פשוט אינה נוכחת.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני מבקש להודות ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה על כך שנתן לי הזדמנות לסיים חוק שמבחינתי הוא גולת הכותרת של עבודתי הפרלמנטרית.

אברהם יחזקאל: הצעת החוק הזאת נוגעת לכ-200,000 עובדי קבלן, שבמשך שנים רבות עבדו באמצעות משרדי כוח אדם, שחלקם דאגו לתנאי העבודה המינימליים שלהם, אבל חלקם לא דאגו להם.

אברהם יחזקאל: כאמור, במשק הישראלי יש כ-200,000 עובדים באמצעות משרדי כוח אדם שאין להם תנאים הקשורים בעבודה שווה, המעניקה שכר שווה.

אברהם יחזקאל: אדוני היושב-ראש, לא אשכח, שבקריאה הטרומית, שהיתה בהתנגדות הממשלה – ולאחר מכן יצחק רבין, זיכרונו לברכה, בהגינותו המלאה, שינה זאת.

אברהם יחזקאל: קיבלתי אז הודעה, וחבר הכנסת יוסי כץ זוכר זאת היטב, שהודחתי מתפקידי כמצליף הסיעה באותה הזדמנות במסגרת "התנהגותי הלא-נאותה".

אברהם יחזקאל: עמדה לצדנו גם השרה אורה נמיר; לזכותה ייאמר, שגם בכנסת הקודמת היא הגישה, יחד עם כמה חברי כנסת, הצעת חוק בנושא זה.

אברהם יחזקאל: עברו שתי קדנציות ואולי יותר ומספר שנים לא קטן עד שהצעת החוק הזאת עברה בכנסת.

אברהם יחזקאל: הציבור היום צריך הצעת חוק כזאת.

אברהם יחזקאל: הציבור יודע, שסוגיית הקביעות, מקום העבודה, הפרנסה הבטוחה, מהוות מקור ערכי חשוב ביותר.

אברהם יחזקאל: אני חושב, שגם לתנועת העבודה, כמייצגת את ציבור העובדים, צריך להבהיר, שהציבור הזה זקוק למזור והצעת החוק הזאת אכן תביא לו מזור.

אברהם יחזקאל: הצעה זו אומרת, שמי שיעבוד מעתה באמצעות קבלן כוח אדם, ידע שאותו קבלן קיבל גושפנקה, קיבל אישור מהממסד.

אברהם יחזקאל: הוא ידע שהתנאים שלו יובטחו, שלא ייווצר מצב שקבלן כוח אדם סגר את משרדו ולפתע העובדים חסרים תנאים סוציאליים, אין להם קופה לקחת ממנה את מה שמגיע להם.

אברהם יחזקאל: ידע האדם שעובד יותר משלוש שנים, שבשנה הרביעית הוא יוכל לקבל קביעות.

אברהם יחזקאל: בעת הקריאה הראשונה הסתובבו כאן נציגי מפעלים, בהם "מפעלי ים-המלח", וניסו להפעיל שתדלנים כדי למנוע את קבלת החוק הזה.

אברהם יחזקאל: כי ב"מפעלי ים-המלח", כמו במקומות עבודה רבים, אנשים עובדים שמונה שנים, תשע ועשר שנים באמצעות קבלן כוח אדם.

אברהם יחזקאל: אני מודה למי שסייע בידי, ואני שמח להודיע לציבור: רבותי, מעתה יש סדר בבלגן.

אברהם יחזקאל: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אבי יחזקאל.

שבח וייס: הוא הצליח להוביל רכבת חיובית ולהביאה אל התחנה הסופית.

שבח וייס: אנו נעבור להצבעה.

שבח וייס: בקריאה שנייה אין למעשה הסתייגויות לחוק, והבהרתי קודם מדוע.

שבח וייס: לכן מהסעיף הראשון ועד סעיף 27 ועד בכלל אנו מצביעים בקריאה השנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 1 בעד סעיפים 27–1 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 27–1 נתקבלו.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אבקש לצרף גם את קולי.

סאלח סלים: גם את שלי.

שבח וייס: תשעה תומכים, בתוספת חבר הכנסת סאלח סלים, שזו ההזדמנות לאחל לו כל טוב אחרי החלמתו, וחבר הכנסת רענן כהן.

שבח וייס: בסך הכול 11 תומכים.

שבח וייס: לא רע בימים אלה.

שבח וייס: החוק אושר בקריאה שנייה.

שבח וייס: עכשיו יש לכם הזדמנות ממש אישית להצביע בעד החוק בקריאה שלישית.

שבח וייס: מי בעד חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו–1996?

שבח וייס: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו–1996, נתקבל.

שבח וייס: חבר הכנסת אברהם רביץ, היתה לך הזדמנות להצביע, אני מקווה שהתאוששת מאתמול.

שבח וייס: 11 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שלישית, ושוב תודה על היוזמה.

שבח וייס: זה הצליח הפעם.

שבח וייס: תודה רבה, חברי הכנסת.

שבח וייס: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שבח וייס: אנו עוברים להצעת חוק משכן הכנסת ורחבתו (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה ושלישית.

שבח וייס: אני מזמין את ידידי הטוב סגן יושב-ראש הכנסת חנא חדאד.

שבח וייס: אנחנו נצטרך היום ומחר להחזיק את הכנסת על כתפינו ואם נתעייף נעשה הפסקות, מה לעשות?

שבח וייס: לדאבון לב, הסגנים שלנו עסוקים בבחירות ובפריימריס, ואנחנו נשארנו שנינו, אף שגם אנחנו היינו צריכים לעשות זאת.

שבח וייס: תודה רבה.

אברהם רביץ: חבל שאתמול לא הגעת למסקנה הזאת.

שבח וייס: לא יכולתי – – –

אברהם רביץ: אני יודע שהיית עם הנשיא.

שבח וייס: הייתי עם הנשיא ולא יכולתי.

אברהם רביץ: אם אתה היית כאן, לא היה נגרם ביזיון כפי שנגרם.

חנא חדאד: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, להציג את הצעת חוק משכן הכנסת ורחבתו (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה ושלישית.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדובר בתיקון טכני שעבר בקריאה ראשונה, והוא מיועד להסדיר את הנושא של שוטרים שאינם כפופים למשמר הכנסת או למשכן הכנסת.

): יש בחוק סמכויות המוקנות למפקח הכללי של המשטרה ולשר לביטחון פנים לגבי הענקת גמלאות לאותם שוטרים.

): יושב-ראש הכנסת, בהיותו אחראי למשכן הכנסת, מכיוון שמשכן הכנסת נהנה מחסינות, והסדרים המתקיימים בו שונים מאלה שמחוץ למשכן הכנסת, אמור לקבל על-פי הצעת חוק משכן הכנסת ורחבתו (תיקון מס' 8) את הסמכות של שר המשטרה, שהוא היום השר לביטחון פנים.

): מעתה ואילך ייהנה יושב-ראש הכנסת מהסמכות של השר לביטחון פנים בכל הקשור לגמלאות של אנשי משמר הכנסת.

): אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

): אין הסתייגויות לחוק.

): תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

חנא חדאד: אין הסתייגויות.

חנא חדאד: נעבור להצבעה על החוק בקריאה שנייה.

חנא חדאד: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

חנא חדאד: עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

חנא חדאד: נעבור עכשיו להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק משכן הכנסת ורחבתו (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996.

חנא חדאד: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק משכן הכנסת ורחבתו (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: נעבור עכשיו להצעת חוק שכר חברי הכנסת (תיקון מס' 16), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה – הצעת ועדת הכנסת.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

חנא חדאד: בבקשה.

יוסף בא-גד: זה לא לפי סדר-היום.

): נכון, אנחנו שינינו.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שכר חברי הכנסת (תיקון מס' 16) באה להסדיר שוב עניין טכני בלבד.

): בזמנה קיבלה הכנסת את התיקונים שהומלצו על-ידי ועדת רוזן-צבי ועל-ידי ועדת הכנסת, שלפיהם יועלה שכר חברי הכנסת ב-33%, כשבמקביל נדרשים חברי הכנסת לוותר על עיסוקם הנוסף או על הכנסתם הנוספת.

): לפי לשון החוק, עלולה להיווצר טעות, שלפיה העלאת השכר של 33% שבה מדובר תחול רק על שכר היסוד, וכמובן, הכוונה היא שהעלאת השכר תחול גם על שכר היסוד וגם על תוספת היוקר, כפי שמקובל במשק.

): נדמה לי שקוראים לזה "שכר משולב".

): בכל מקרה מדובר על שכר היסוד ותוספת היוקר.

): רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני מדבר בנושא של שכר חברי הכנסת כדי להבהיר כמה דברים שאירעו ביממות האחרונות בנושא הזה, ושיהיה להם, כנראה, המשך גם מחר בוועדת הכנסת.

): הכנסת החליטה – לדעתי, בצדק – להסמיך את יושב-ראש הכנסת או לבקש ממנו להקים ועדה ציבורית, שהיא זו שתדון בתנאי שכרם של חברי הכנסת.

): כשאנחנו מדברים על תנאי השכר של חברי הכנסת, אנחנו מתכוונים גם לתנאי השכר וגם לנושא הגמלאות.

): ועדת רוזן-צבי הגישה לפני כחצי שנה, אם אינני טועה, אולי אפילו יותר, את הצעותיה לגבי שכר חברי הכנסת.

): ההצעות אומצו במלואן.

): שכר חברי הכנסת הועלה ב-33%, כפי שאמרתי קודם, ובמקביל בוטלה הזכות לעיסוק נוסף של חברי הכנסת.

): לפני כשבועיים או שלושה שבועות הגישה ועדת רוזן-צבי את החלק השני של מסקנותיה.

): בחלק השני היא נדרשה לדון בשאלת הפנסיה של חברי הכנסת.

): על-פי המלצות ועדת רוזן-צבי כפי שהוגשו לוועדת הכנסת בדיון שהתקיים אתמול, נקבע שחברי הכנסת יורידו את רמת הפנסיה, את רמת הגמלה שלהם, מ-4% לשנה ל-2% לשנה.

): נוסף על כך אמרה ועדת רוזן-צבי, שבמרכיבי השכר לצורך הפנסיה היא ממליצה לחברי הכנסת לנהוג על-פי המלצות דוח ועדת-זוסמן, ולכלול בתוך בסיס השכר את רכיב הרכב והוצאות הנסיעה.

): ההמלצות של ועדת רוזן-צבי אומצו אתמול במלואן על-ידי ועדת הכנסת, כי גרסנו שאנחנו צריכים לקבל את ההמלצות של ועדה ציבורית שעוסקת בנושא שכל אחד מאתנו, מ-120 חברי הכנסת, קרוב אליו.

): מדובר בשכר, בתנאים, ולא טוב הדבר שחברי הכנסת עצמם יעסקו בנושא שכרם ובנושא גמלאותיהם, ולמרות העובדה שהיה מדובר בהפחתה של הפנסיה מ-4% ל-2%, אם כי נכלל בפנים הנושא של רכיב הרכב, קיבלה ועדת הכנסת את ההמלצות כפי שהן, בלי לפגוע בהן ובלי לשנות מהן דבר.

): אני מצטער לומר, שבעקבות העובדה שוועדת הכנסת קיבלה אתמול את המלצות ועדת רוזן-צבי, התחילה מתקפה על חברי הכנסת, כאשר משום מה הושם הדגש בכך שהם כוללים את רכיב הרכב והם דואגים לעצמם, בעוד שאר העובדים במשק אינם זכאים להכללת רכיב הרכב בתוך השכר לצורך הפנסיה.

): משום מה הודחקה לשוליים העובדה, שבו זמנית הסכימו חברי הכנסת להפחתת הפנסיה מ-4% לשנה ל-2%, ואני רוצה לראות עוד מגזר במשק הישראלי שמתנדב להפחית את הגמלה שלו מ-4% לשנה ל-2% לשנה.

): אני לא רואה בעין יפה את מה שעשו גורמים מסוימים בממשלה – ואני לא רוצה לנקוב כרגע בשמותיהם – ולדעתי, אותם גורמים שלא טרחו עד לרגע זה לעדכן את שכר השרים הוציאו את דיבתם של חברי הכנסת רעה.

): אני רוצה להזכיר לכולנו, שהפנסיה של שר במדינת ישראל היא 7% בשנה, ועוד לא ראיתי את השרים מורידים את השיעור מ-7% ל-2%, כפי שאנחנו עשינו אתמול כחברי כנסת כשאימצנו את המלצות ועדת רוזן-צבי, ויש בעניין הזה מעשה לא הוגן כלפי חברי הכנסת, שקיבלו את המלצות ועדת רוזן-צבי, בין שהיו מרוצים מהן יותר ובין שהיו מרוצים מהן פחות.

): אני מודיע לחברי הכנסת, שמוועדת רוזן-צבי הודיעו לי היום, שהוועדה מבקשת לשנות את המלצותיה, ולא לכלול את רכיב הרכב בשכר שיהווה בסיס לפנסיה ולהשאיר בעינן את שאר ההמלצות, לרבות ההפחתה מ-4% לשנה ל-2% מבחינת הגמלה.

): הנושא יידון מחר בוועדת הכנסת.

): יופיע בוועדה שר האוצר, אני מקווה שיופיע בוועדה יושב-ראש הוועדה הציבורית, פרופסור אריאל רוזן-צבי.

אברהם ורדיגר: כמה אחוזים מקבלים השרים?

): אמרתי, 7% בשנה.

אברהם ורדיגר: 10%.5 בשנה מקבלים השרים.

): כן, מישהו אמר שזה 10%.5.

): לא הייתי בטוח.

אברהם ורדיגר: תבדוק את זה.

): נדמה לי שיש הגדלה כתוצאה מזה.

): אני מציע, שכל מי שמבקר בממשלה את חברי הכנסת יבדוק קודם כול מה שיעור הגמלה שהוא מקבל, לפני שהוא בא בהטפת מוסר לחברי הכנסת.

אברהם ורדיגר: בדיוק, זה מה שרציתי לשמוע.

): כל זה רציתי להבהיר.

): זה בכל זאת טעון הבהרה, כי הנושא הוא נושא ציבורי ממדרגה ראשונה.

): אנחנו חשופים לעין כול, וטוב שאנחנו חשופים לעין כול, אבל אני רוצה שתצא לאור האמת ביחס להתנהגות שלנו כחברי כנסת כלפי דוח של ועדה ציבורית, גם כאשר הוא אומר שצריך להוריד את הגמלה שאנחנו מקבלים.

): על-פי טעמי, מבחינה ציבורית אנחנו התנהגנו למופת בעניין הזה.

): חבל שמישהו ניסה לרכוב על הגב של חברי הכנסת ולעשות מהעניין הזה הון פוליטי.

): מי שעשה את זה יודע בדיוק למי אני מתכוון.

): אמרתי את הדברים האלה אגב התיקון, שכאמור הוא תיקון טכני בלבד המובא בקריאה ראשונה, והוא לא קשור לחלוטין לדברים שאמרתי בחלק השני של דברי, ואני מבקש מכם לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

חנא חדאד: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

חנא חדאד: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

חנא חדאד: שלוש דקות.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יפה עשה יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שהעמיד את הדברים במקומם, שה"עליהום" שהיה בימים האחרונים בעניין הפנסיה לחברי הכנסת הוא לא במקומו.

יוסף בא-גד: פה מדובר על נושא אחר, הכללת תוספת היוקר, ואין כל ספק שאם מעלים יש להכליל את תוספת היוקר.

יוסף בא-גד: זה דבר טבעי ופשוט.

יוסף בא-גד: אני רוצה לדבר בכלל על נורמה של שכר, נורמה של שכר של שליחי ציבור.

יוסף בא-גד: אנחנו אומרים כל שבת בתפילה: כל העוסקים בצורכי ציבור באמונה, הקדוש-ברוך-הוא ישלם שכרם.

יוסף בא-גד: הם עובדים בהתנדבות, והקדוש-ברוך-הוא משלם את שכרם.

יוסף בא-גד: והנה, היה סיפור מעניין בגמרא, מסכת ברכות, דף כ"ז עמ' ב': כשהחליטו להעביר את רבן גמליאל מנשיאותו, חיפשו את מי להעמיד במקומו.

יוסף בא-גד: "נוקמיה לרבי יהושע" – באופן טבעי צריך להעמיד את ר' יהושע במקום רבן גמליאל.

יוסף בא-גד: אומרת הגמרא, לא, אי-אפשר להעמיד אותו – "בעל מעשה הוא".

יוסף בא-גד: אומר רש"י: בעל מעשה הוא – הוא בעל המחלוקת עם רבן גמליאל, ואם נעמיד אותו, יהיה לרבן גמליאל צער מיותר.

יוסף בא-גד: מעשה פסיכולוגי, מתחשבים לא לפגוע.

יוסף בא-גד: נעמיד את ר' עקיבא – אין לו זכות אבות, כי הוא היה ממשפחת גרים.

יוסף בא-גד: אלא נעמיד את ר' אליעזר בן עזריה, הוא חכם והוא עשיר והוא עשירי לעזרא.

יוסף בא-גד: מה זה "דהוא חכם"?

יוסף בא-גד: – יודע לענות.

יוסף בא-גד: "והוא עשיר"?

יוסף בא-גד: שימו לב מה אומרת הגמרא: שאם יצטרכו לשלוח לרצות את הקיסר ברומא, הולך הנשיא ומשלם מהכיס שלו, מהכסף הפרטי שלו כדי לפצות, או אם תרצו, לשחד את הקיסר ברומא.

יוסף בא-גד: נורמה של שליחי ציבור.

יוסף בא-גד: לא רק שהם לא מקבלים משכורת, אלא הם צריכים להיות בעלי יכולת, שיוכלו להוציא מכיסם.

יוסף בא-גד: אני אומר, בלי קשר לחוק הנדון, צריך לחשוב שנית על נורמה של נושאי משרות בכירים.

יוסף בא-גד: אנחנו צריכים להצטמצם, אנחנו משרתי העם ולא נהנים מהעם.

יוסף בא-גד: כדאי לבדוק את זה לעתיד.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף בא-גד.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודיע כבר בתחילת דברי, שאני, כמובן, תומך בהצעת החוק שהובאה לכאן על-ידי חבר הכנסת גולדשמידט.

אברהם רביץ: אבל, אני רוצה לומר כמה מלים בעקבות מה שהתרחש אתמול, ואתה לא ישבת על כס היושב-ראש אתמול, לצערי.

אברהם רביץ: היום התברר, ואני שמח שחברת הכנסת מאור נמצאת כאן, כי היא שימשה אתמול בתור יושבת-ראש, שאתמול נעשה כאן דבר שלא ייעשה.

אברהם רביץ: אני לא נמנה עם ותיקי הבית הזה, אני בסך הכול נמצא פה זו קדנציה שנייה, שמונה שנים.

אברהם רביץ: אני לא זוכר "שירקעס" מן הסוג הזה שנעשה כאן אתמול.

אברהם רביץ: אני ראיתי בעיני כאשר עובר כאן חבר הכנסת רן כהן, לא שמעתי את המלים אבל אני מכיר קצת את חוכמת הפרצוף, למדתי את זה פעם.

אברהם רביץ: הבנתי על-פי תנועות הגוף מה אמר חבר הכנסת רן כהן ליושבת-ראש ענת מאור.

אברהם רביץ: הוא אמר לה בערך כך: תצביעי.

אברהם רביץ: היא היתה בלבטים.

אברהם רביץ: אני בטוח שהיא קיבלה ייעוץ ממזכירות הכנסת שהיתה נוכחת כאן אתמול, והם אמרו לה: אל תצביעי כי זה בניגוד לתקנון.

אברהם רביץ: כעובדה, אנחנו התייעצנו היום עם היועץ המשפטי של הכנסת, והוא, ללא היסוס, ללא פקפוק כלשהו, אמר, שאנחנו צדקנו, שהיה אסור להצביע אתמול.

אברהם רביץ: היה אסור להצביע אתמול.

אברהם רביץ: תראו, אנחנו חיים בדמוקרטיה מאוד מסובכת.

אברהם רביץ: הרי אותנו מאשימים, שאנחנו לא מסוגלים בכלל להיות דמוקרטיים, יען כי אנחנו דתיים.

אברהם רביץ: אנחנו מקבלים על עצמנו את חוקי הדמוקרטיה.

אברהם רביץ: אנחנו לא משחקים שום משחק מחוץ למערך הדמוקרטי הקיים במדינת ישראל, והפרלמנט שלנו הוא הביטוי היחיד לחיים הדמוקרטיים המשותפים שיש לנו.

אברהם רביץ: בתוך הדמוקרטיה הזאת מותר למרצ לדחות את ההצבעה בשבועיים כאשר היא רואה שאין לה רוב, ובתוך כללי הדמוקרטיה ותקנון הכנסת מותר לנו לבוא ולומר, שאנחנו רואים בהצבעה זו הצבעת אי-אמון.

אברהם רביץ: אבל אסור לעשות דברים שהם בניגוד לתקנון, וגם אסור לומר דברים לא אמיתיים.

אברהם רביץ: היו כמה מחכמי המשפט של מרצ שאמרו אתמול, למרבית הפלא, שבכלל אי-אפשר לעשות אי-אמון, כי הכנסת פוזרה.

אברהם רביץ: ראשית, הכנסת לא פוזרה.

אברהם רביץ: גם אם היא פוזרה, כל עוד היא מתפקדת אפשר לעשות אי-אמון.

אברהם רביץ: הכול פשוט כלאם פאד'י.

אברהם פורז: אפשר לעשות אי-אמון כל עוד הממשלה היא ממשלה שנהנית מאמון.

אברהם רביץ: נכון.

אברהם רביץ: בדיוק כך.

אברהם רביץ: חבל שלא היית כאן, כי לך גם יש יושר.

חיים אורון: הוא היה.

אברהם פורז: הייתי.

אברהם רביץ: היית?

אברהם רביץ: היה נדמה לי שלא היית, כי את קולך לא שמעתי.

אברהם פורז: אז תיתן לי קרדיט שלא מגיע לי.

אברהם ורדיגר: מה, לג'ומס אין יושר?

אברהם רביץ: ג'ומס הוא לא משפטן.

אברהם רביץ: מה הוא יודע?

אברהם רביץ: הוא קיבוצניק.

אברהם פורז: לדעתי, הסעיף הזה, שמבקשים אי-אמון, יכול להיות רק אם זו הצעת חוק ממשלתית.

אברהם רביץ: לא.

אברהם רביץ: זו היתה טעות שלך כנראה.

אברהם רביץ: אפילו על הצעה לסדר-היום אפשר להגיש אי-אמון.

אברהם רביץ: תראה את סעיף 36.

אברהם רביץ: יש היגיון מאחורי מה שאתה אומר, אבל התקנון הוא לתמיד בר-היגיון.

אברהם רביץ: יש תקנון והדבר כתוב שם, ועלו לכאן כל מיני אנשים.

אברהם רביץ: היה כל כך לא יפה אתמול.

אברהם רביץ: לכן אני רוצה להעמיד דברים על מקומם.

אברהם רביץ: חברת הכנסת ענת מאור, אני יודע, יש לך עניין מפלגתי, כמו לכולנו, אבל עשית אתמול OVERDOING בשביל המפלגה שלך.

אברהם רביץ: לא הייתי צריכה לעשות זאת אתמול.

אברהם רביץ: אני חושב שמה שעשית אתמול – נכון שאנחנו צעקנו, וכשאנחנו צועקים אנחנו לפעמים חריפים מאוד בדברינו.

אברהם רביץ: אבל במעשה שאת עשית, ביושבך כיושבת-ראש של הבית כולו, היית חייבת לשמור על הזכות של המיעוט, על הזכות שלנו לעשות את המינימום, את שמחת העניים בזה שהיינו יכולים לדחות את ההצבעה על הצעת החוק הזאת עוד בשבוע ימים, ואז מי יודע מה היה קורה.

אברהם רביץ: אני אומר את זה ברוח טובה.

אברהם רביץ: אני חושב שחשוב שהדברים היו נאמרים, במיוחד לאחר שקיבלנו אישור לדברים מהיועץ המשפטי של הכנסת.

אברהם רביץ: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי לומר – – –

חנא חדאד: אני לא הייתי ואני לא יודע.

אברהם רביץ: אתה לא היית עושה את זה, כי אתה מעל לחישובים הפוליטיים הקטנים.

אברהם רביץ: בהצעת החוק השנייה אני אסביר עוד הפעם איך מביאים הצעות חוק-יסוד.

אברהם רביץ: גם זו שאלה מעניינת.

חנא חדאד: תודה רבה.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור.

חנא חדאד: אחריה – חבר הכנסת חיים אורון.

חנא חדאד: אחריו – חבר הכנסת עובדיה עלי.

אברהם פורז: מה עם ועדת הפירושים?

אברהם רביץ: היא תשב מחר.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עליתי לכאן לפי סדר-היום לדון בנושא החשוב של חוק עיגון זכויות הקרקע, והתברר שדנים על חוק שכר חברי הכנסת.

ענת מאור: נרשמתי לדיון על חוק שכר חברי הכנסת, והנה חבר הכנסת רביץ, בצורה מאוד הוגנת, העלה את הנושא של אתמול.

ענת מאור: לכן, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אתייחס לדברי חבר הכנסת רביץ.

ענת מאור: ראשית, אני רוצה לאחל לך איחולי החלמה שלמה.

ענת מאור: שמעתי שאתמול היתה התרגשות, ואני מקבלת אותה, כי כשהנושאים הם עקרוניים כולנו מגיעים להתרגשות רבה.

ענת מאור: שנית, אני אסביר את נימוקי.

ענת מאור: בדבר אחד אני רוצה שתהיה בטוח, חבר הכנסת רביץ, ששקלתי את ההחלטה בכובד ראש, בהתייעצות עם מזכיר הכנסת וסגנית מזכיר הכנסת, עם לבטים אמיתיים, ואני שלמה עם החלטתי.

ענת מאור: אני גם יודעת שיש פרשנויות.

ענת מאור: אני אסביר לך את השיקול.

ענת מאור: אני מסכימה אתך שאין צורך לעבור מתחת לדוכן.

ענת מאור: תדע שהיו עלי לחצים רציניים מטעם סיעתי, סיעת מרצ, להקדים את ההצבעה, ולא עשיתי כך כל זמן שלא שמעתי את כל הנימוקים ובאתי לידי הכרעה.

ענת מאור: ראשית, סעיף 36(ב), שהוא הסעיף שעליו אתם מסתמכים, הוא סעיף שניתן בהחלט לשני פירושים, שכן נאמר בו: הצעה להביע אי-אמון לממשלה יכול שתהיה בדרך של הצעת סעיף לסדר-היום או כהצעה בסיום דיון בכל סעיף העומד על סדר-היום.

ענת מאור: אם כן, השאלה שעומדת היא, מהו סיום הדיון.

ענת מאור: בשאלה הזאת נשמעו שתי עמדות: האחת של השר שריד והשר יאיר צבן, שפירשו את סיום הדיון כגמר הדיון, ולא נכלל בזה תשובת יושב-ראש הוועדה או השר והצבעה; והשנייה היתה של חבר הכנסת פנחסי ושל חבר הכנסת משה נסים.

ענת מאור: החלטתי התקבלה לאור שני דברים.

ענת מאור: האחד הוא התקדים שהיה עם חברי הכנסת איתן ומשה קצב בעניין הגשת אי-אמון על הצעת החוק הממשלתית בנושא הסכם אוסלו ב', כאשר היושב-ראש היה חבר הכנסת רפי אדרי.

ענת מאור: הדיון הופסק והוא נקבע למחרת, ורק אז הם הגישו הצעת אי-אמון.

ענת מאור: הדיון כולו היה על כך שניתן עדיין להגיש הצעת אי-אמון רק בגין העובדה שנשארו עוד שני דוברים מהליכוד להמשך הדיון, ולכן הדיון לא הסתיים.

ענת מאור: היתה הסכמה בפירוש, שאם רשימת הדוברים כולה נסתיימה ונשארו רק תשובת הממשלה והצבעה, לא יכול היה הליכוד להפוך את הנושא להצעת אי-אמון.

ענת מאור: הדבר השני היו דווקא דבריו של חבר הכנסת משה נסים, שהבהיר שלטעמו סוף הדיון כולל הצבעה.

ענת מאור: ואז באתי עם מחשבה, שלמעשה, כמעט לפי אותו היגיון, ניתן אפילו לאחר הצבעה להגיש הצעת אי-אמון, או בתוך אחד משלבי ההצבעה.

ענת מאור: זה היה שיקול דעתי.

ענת מאור: לכן פסקתי תוך התלבטות.

ענת מאור: גם סגנית מזכיר הכנסת והמזכיר – נטינו הלוך ושוב.

ענת מאור: בדבר אחד אני בטוחה: שעשיתי את מלאכתי באמונה שלמה.

ענת מאור: הסברתי כעת את נימוקי, ואני מודה לך על ההזדמנות להבהיר אותם בצורה מכובדת.

ענת מאור: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת רביץ, כאשר היו שתי הצעות נוספות באותה ישיבה לגבי הצעת אי-אמון בנושאים אחרים, פעם אחת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ביקש להשיב ולא אפשרתי לו, שכן עמדתי על כך שהדיון ייקטע בשלב שהוגשה הצעת אי-אמון על-ידי חבר הכנסת יצחק לוי.

יצחק לוי: לא אני הגשתי.

ענת מאור: סליחה, חבר הכנסת בניזרי הגיש את ההצעה.

ענת מאור: זה היה בזמן דבריך, אבל את הצעת האי-אמון הגיש חבר הכנסת שלמה בניזרי.

ענת מאור: בהצעה השנייה, שזו היתה הצעת חוק שחבר הכנסת פורז העלה, כאשר הוגשה הצעת אי-אמון הוא ביקש שאני אפסול אותה על הסף.

ענת מאור: הוא אמר שאי-אפשר להחיל זאת על הצעת חוק פרטית.

ענת מאור: את הפירוש שהוא נתן כרגע הוא רצה שאני אקבל אתמול במליאה.

ענת מאור: הבהרתי לו, שלפי סעיף 36(ב) איני יכולה לקבל את פרשנותו, וקיבלתי את פנייתו של חבר הכנסת יהלום.

ענת מאור: הוא יעיד שכך היו חילופי הדברים, שהנושא לא יכול להימשך אלא חובה להפוך אותו לאי-אמון.

ענת מאור: בהחלט היו מחלוקות עם סיעתי.

ענת מאור: עד כאן דברי ההסבר.

ענת מאור: חבר הכנסת גולדשמידט, אני בהחלט מקבלת את כל ההצגה לגבי שכר חברי הכנסת.

ענת מאור: אני שמחה שמחר חוזרים לדון בנושא הרכיבים בתוך הפנסיה.

ענת מאור: אני רוצה להסב את תשומת לבך, דווקא לאחר שהוחלט להוסיף רכיבים לפנסיה, לכך שפערי השכר בין גברים לנשים, שקיימים ממילא בשנות העבודה, מכפילים את מדד העוני בגיל הפנסיה, שכן נשים מקופחות הרבה יותר ברכיבים.

ענת מאור: אנחנו לא מפסיקות להתריע ולהעלות את הנקודה הזו.

ענת מאור: זה לא קשור לנושא שכר חברי הכנסת, אבל כל התקדמות בהחלת הרכיבים, בלי להשוות את השכר בתקופת העבודה, היא בעייתית.

ענת מאור: אני שמחה שהחוק שהעברנו אתמול על שכר שווה בעד עבודה שוות ערך ייתן פתרון שיש בו הרבה מאוד בשורה לצמצום פערי השכר בתקופת העבודה.

ענת מאור: כל זמן שזה לא יושג, אני מציעה שלא להתקדם עם תוספת רכיבים לפנסיה של הסקטורים כולם.

חנא חדאד: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון.

חנא חדאד: אחריו – חבר הכנסת עובדיה עלי.

חנא חדאד: אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אלי דיין, אחרון הדוברים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צדקה עשה אתי חבר הכנסת רביץ שהוא מאפשר לי לא להתייחס לסדר-היום.

חיים אורון: בדרך כלל אני נמנע מלעסוק בשכרם של חברי הכנסת, כי על כל מה שאומר יאמרו לי: זו לא חוכמה, אתה קיבוצניק.

חיים אורון: לעניין מה שקרה אתמול, בעיקר בעניין חוקי היסוד, אני כן רוצה לומר כמה דברים.

חיים אורון: האם היושבת-ראש נהגה נכון או לא נכון, ועדת הפירושים תחליט.

חיים אורון: אני חושב שהיא נהגה נכון.

חיים אורון: אין טעם שנמשיך את הוויכוח כאן.

חיים אורון: אבל הצגת העניין, בעיקר בתחום של שמחת עניים – בואו נבדוק את שמחת העניים.

חיים אורון: שמחת העניים נראית כך, שכאשר עולה חוק שאיננו מוצא חן בעיניכם, הכנסת מתרוקנת, שני חלקי הבית הגדולים נעלמים, קצת בחדוות בחירות, ומתפתח עימות אידיאולוגי, אמיתי, בין הקבוצה הדתית בכנסת לבין סיעת מרצ וכמה חברים ממפלגת העבודה.

חיים אורון: האם כל אלה שנטשו את הבית עשו את זה לאחר עיון של שבעה נקיים בחוקי היסוד והגיעו למסקנה שאתה הגעת אליה?

חיים אורון: אגב, אתה לא צריך עיון, כי אתה טוען מלכתחילה שאתה נגד חוקי היסוד, גם אם נעתיק בהם את פרקי התורה כסדרם, בזה אחר זה.

אלי דיין: לא.

אלי דיין: הוא הגיש חוק יסוד אחד.

חיים אורון: לא אתה, חברים אחרים.

חיים אורון: ביטאתם את עמדתכם הלגיטימית, שהיא במחלוקת מאז קום המדינה, נגד גיבוש חוקה לישראל, ואנחנו חוזרים ומצהירים על עמדתנו, שאנחנו בעד גיבוש חוקה בדרך של חוקי יסוד.

חיים אורון: מה לזה ולשמחת עניים?

חיים אורון: הכנסת נמנעת מהכרעה בנושא הזה לא משום שאין בה רוב, אלא משום שהרוב שבוי בידי נושאים שאין שום דמיון ביניהם לבין הנושאים שמופיעים בחוקים עצמם.

חיים אורון: מי כמוכם יודעים את זה.

חיים אורון: הליכוד ברח מכאן וחבר הכנסת ביבי הגיע במרוצה בשעה 23:00 לא כדי להציל את הכנסת מחוקי היסוד, הוא הגיע כדי להציל אולי את הרוב האפשרי, כי בעוד שלושה חודשים מצביעים.

אברהם שפירא: אתם לא מעוניינים בזה.

חיים אורון: חבר הכנסת שפירא, אפשר לטעון שזה לגיטימי, אפשר לטעון שכך נוהגים, אבל מכאן ועד לדבר על גוזל נגזל – הרי אם היה ניתן ולו לשעה אחת לקיים בכנסת הצבעה חופשית על השאלות הללו היה מתברר שיש רוב גדול מאוד בכנסת.

אברהם שפירא: על הרבה דברים יותר גרועים.

חיים אורון: חבר הכנסת שפירא, אי-אפשר לטעון על עושק המיעוט.

חיים אורון: אני חוזר ואומר פעם נוספת, שאני חושב שהיושבת-ראש נהגה נכון.

חיים אורון: אם אומנם במקרה אחר המיעוט ייפגע בגין הליך בלתי תקין בכנסת, צריך להגן עליו.

חיים אורון: אבל הוויכוח על חוקי היסוד, זו המסגרת שלו?

חיים אורון: האם בהצבעה מסוימת היה ההליך כן או לא נכון, או הניסיון שלכם שלא לאפשר לרוב בכנסת למצות את זכותו כרוב ולחוקק את מה שהוא רוצה לחוקק?

חיים אורון: אני מאחל לך, חבר הכנסת רביץ, הרבה בריאות.

חיים אורון: אני מאחל גם לנו המשך הוויכוח הזה, כאשר בקריאה שנייה ושלישית הכנסת תהיה משוחררת מנימוקים שהם לא לעניין, והיא תביע את דעתה על חוקי היסוד לגופו של עניין.

חיים אורון: האמן לי שבמקרה זה אני לא מודאג.

חיים אורון: יתקבלו חוקי היסוד אפילו ברוב מיוחס של 70 ו-80.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי – לא נוכח.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי דיין, בבקשה.

חנא חדאד: הוא אחרון הדוברים.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ביקשתי את רשות הדיבור כדי להגן על ועדת רוזן-צבי, שמותקפת לאחרונה.

אלי דיין: אני חושב, שהוועדה הזאת עשתה עבודה רצינית ויסודית, והיא קבעה את העיקרון שקודם כול חברי הכנסת יעסקו אך ורק בשליחות הציבורית שלהם כחברי כנסת.

אלי דיין: אין לשכוח את הדבר הזה.

אלי דיין: זוהי מהפכה, רבותי, חברי הכנסת.

אלי דיין: חברי הכנסת לא יוכלו להיות עורכי-דין, לא רואי-חשבון, לא יועצים, ולא יקבלו חצי משכורת.

אלי דיין: וזה דבר גדול.

אלי דיין: אנחנו שוכחים את הדבר הזה.

אלי דיין: זה לא היה כך.

אלי דיין: יהיו חברי כנסת.

אברהם רביץ: מקצוע – חברי כנסת.

אלי דיין: הרי הרבה מתרוצצים עכשיו בכפרים, במושבים ובעיירות כדי להיבחר לכנסת.

אלי דיין: אני זוכר, שכשהייתי יושב-ראש הקואליציה היו חברים – ולא אגיד את שמותיהם – שאחרי הצבעת אי-אמון רצו להתקזז לכל השבוע.

אלי דיין: נבחרים לכנסת, ואחר כך רוצים להתקזז.

אלי דיין: זוהי תופעה מדהימה.

אלי דיין: אגב, היו חברים שהיו להם הסכמי קיזוז לארבע שנים.

חיים אורון: ואנחנו אחר כך קנסנו אותם.

חיים אורון: אחר כך ועדת הכנסת היתה קונסת אותם.

אלי דיין: כן.

אלי דיין: רק לאחרונה קנסו אותם.

אלי דיין: אתם עושים עבודה יפה.

אלי דיין: אבל מה אכפת להם?

אלי דיין: אחד אומר לי: מה זה להוריד יום אחד מהמשכורת?

אלי דיין: באותו זמן הוא יכול להרוויח כסף.

אלי דיין: לכן, רבותי, ועדת רוזן-צבי אומרת:

אלי דיין: אם אתה נבחר לכנסת – – –

שאול יהלום: אדוני סגן השר, אתה יודע שבקדנציה הזאת הממשלה שינתה ושרים יכולים לבוא פחות; קודם שליש – ועכשיו מחצית.

אלי דיין: זה לא טוב.

חיים אורון: לא, לא הממשלה שינתה, אלא הכנסת.

אלי דיין: צריך לחזק את הקשר בין הממשלה לכנסת, ושיהיו נוכחים פה גם השרים וגם חברי הכנסת, כדי להשיב.

אלי דיין: בכלל, אני בעד רענון הכנסת, ושתהיינה גם שאילתות לא כתובות, כפי שמקובל באנגליה, וכל מיני נושאים דחופים לסדר-היום.

אלי דיין: זה יחיה את הכנסת ויהפוך אותה למי שמתייחסת לענייני אקטואליה בזמנם.

אלי דיין: לכן, רבותי, חברי הכנסת, אני בעד התוספת הזאת של 33%, כפי שנקבעה, והיא תתחיל רק מאוקטובר.

אלי דיין: היא בעצם באה לומר: אתה, חבר הכנסת, לא תוכל להיות לא יועץ, לא רואה-חשבון, לא לעשות שום עבודה, ולא לקבל חצי משכורת אם אתה ראש עיר; תשקיע את כל זמנך בשליחות לכנסת.

אלי דיין: יש לברך על המגמה הזאת.

אלי דיין: עדיף שיקבלו משכורת טובה, אומנם לא הכי גבוהה, כי לצערנו יש עוד הרבה אנשים שחיים ממשכורת מאוד נמוכה, אבל ישקיעו את כל זמנם ומרצם ויהיה אסור להם לעבוד עבודה אחרת.

אלי דיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חנא חדאד: תודה רבה לסגן שר החוץ.

חנא חדאד: רשות הדיבור לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לחברת הכנסת נעמי בלומנטל יש היום חופה וקידושין של סיעות גשר וצומת; והאווירה היא טובה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שלגבי חוק שכר חברי הכנסת יש סוגיה מסוימת, שבגינה פניתי בזמני.

אברהם רביץ: אסור להתחתן עם שתי נשים.

טלב אלסאנע: זה פוליגמיה.

טלב אלסאנע: הוא עבר היום עבירת ביגמיה; יותר מאחת.

טלב אלסאנע: אומרים שהחופה היתה על גשר מעל לצומת.

טלב אלסאנע: יש סוגיה שאני רוצה להפנות בקשר אליה את תשומת לב יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

טלב אלסאנע: היא נוגעת לזכויות הפנסיה של חברי הכנסת.

טלב אלסאנע: יוצא שחברי כנסת שמסיימים קדנציה של ארבע שנים בטרם הגיעם לגיל 40 שנה, אינם זכאים לקבל את הפנסיה.

): על-פי המלצות ועדת רוזן-צבי, גם אם חבר הכנסת הוא מתחת לגיל 40 שנה, הוא יהיה זכאי לפנסיה.

): זאת אומרת, אתה לא נפגע מזה שאתה צעיר.

): אבל תתחיל לקבל את הפנסיה רק בגיל 45 שנה.

): עד עכשיו, ברגע שיצאת מהכנסת התחלת לקבל פנסיה.

): ועדת רוזן-צבי המליצה, שתחילת תשלום הפנסיה תהיה רק בגיל 45.

): זאת אומרת, אתה בתוך הסיפור.

טלב אלסאנע: אם כך, אני מאמץ בשתי ידיים את ההמלצות של הוועדה, אם היא קלעה גם לדעה זו.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה סימן שהיא עשתה בדיקה מקיפה והתייחסה לכל ההיבטים, לרבות פגם שהוא תוצר של הגיל, והזמן מתקן את הפגם הזה.

טלב אלסאנע: הם התייחסו לזה בעוד מועד, בלי לשמוע את דעתי.

אברהם פורז: זה הפיצוי שאתה תקבל על זיקנה.

אברהם פורז: כשתהיה בן 45 תהיה זקן ותקבל פנסיה.

טלב אלסאנע: זה מתוך אונס, לא מתוך רצון.

טלב אלסאנע: זה לא פיצוי.

טלב אלסאנע: זה יותר נחמה.

טלב אלסאנע: מנחמים אותך על כך שאתה מזדקן.

טלב אלסאנע: לא מפצים אותך.

אברהם רביץ: בפריימריס אתה לפני דראושה.

אברהם רביץ: מה אתה מפחד?

טלב אלסאנע: אבל אני בדרך כלל נותן כבוד למבוגרים ממני, למנוסים ממני.

טלב אלסאנע: גם המרפקים שלי הם עדינים.

טלב אלסאנע: לכן, אני שומר כבוד לזקנים ולמבוגרים, ואני מכבד אותם.

טלב אלסאנע: אני מצטרף להצעת החוק שאתה מעלה, לאור התיקון הזה שאני מסכים לו.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

חנא חדאד: אבקש מיושב-ראש הכנסת להשיב.

): אני לא יושב-ראש הכנסת.

): אבל אני מוותר על התשובה.

חנא חדאד: סליחה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אני מוותר על התשובה.

חנא חדאד: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק שכר חברי הכנסת (תיקון מס' 16), התשנ"ו–1996, והעברתה לוועדת הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שכר חברי הכנסת (תיקון מס' 16), התשנ"ו–1996, לוועדת הכנסת נתקבלה.

חנא חדאד: 15 בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק אושרה והיא תועבר לוועדת הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: נעבור לנושא הבא: הצעת חוק עיגון ורישום זכויות החקלאים בקרקע, התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה – של חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

חנא חדאד: חבר הכנסת גולדשמידט יציג את הצעת החוק.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בתוך רשימת החוקים הארוכה והמפורטת שמופיעה בסדר-היום של הכנסת בימים אחרונים אלה, בטרם יציאת הכנסת לפגרה לקראת הבחירות, יש גם הצעת החוק הזאת, הצעת חוק עיגון ורישום זכויות החקלאים בקרקע, התשנ"ו–1996.

אלי גולדשמידט: זו הצעת חוק שהגשתי לפני כשנה, שעניינה המרכזי הוא סיום המצב הבלתי-אפשרי, הבלתי-נסבל, הבלתי-צודק, המעוות, שבו החקלאי במדינת ישראל, אם הוא מושבניק, אם הוא קיבוץ, אם הוא חקלאי פרטי, שחי על הקרקע לעתים עשרות שנים – אנחנו מכירים יישובים שנמצאים על הקרקע 80 ו-90 שנה – נמצא עד היום הזה במעמד נחות, במעמד בלתי אפשרי, שהומצא לו שם: בר-רשות, שם שאחד מהשופטים בבתי-המשפט כינה אותו "מעמד של לא כלום".

אלי גולדשמידט: אני ממליץ לחברי הכנסת לקרוא את ספרה של ההיסטוריונית ברברה טוכמן, שכתבה את הספר "מצעד האיוולת".

אלי גולדשמידט: לאחרונה יצא תרגום של ספרה "ראי שבור", שעניינו תולדות המאה ה-14.

אלי גולדשמידט: קראתי את הספר הזה בעניין רב, וחוץ מהתיאורים על המגפה השחורה ועל ימי הביניים, בלט לעיני התיאור של היחסים בין האיכרים באירופה של אז לבין בעלי הקרקעות ובעלי האחוזות.

אלי גולדשמידט: אלה היו יחסים של וסל ופיאודל, יחסי וסל עם אדון, כשכל מה שיש לווסל זו הזכות לגדל קצת כרוב על אדמתו ולהעביר חלק גדול של היבול לאציל, ולו כווסל אין שום דבר חוץ מאשר לחיות חיים של בר-רשות על הקרקע, בר-רשות של האציל.

אלי גולדשמידט: אני לא מנסה להיות דמגוג, חלילה, או לספר פה סיפורים – זה אותו מעמד של מרבית החקלאים במדינת ישראל דהיום.

אלי גולדשמידט: רבותי חברי הכנסת, במגעים רבים שהיו לי עם מינהל מקרקעי ישראל, הם נפנפו לי במסמך המשפטי הנלוז, שעל-פיו החוכר קרקע חקלאית, הקיבוץ, המושבניק או החקלאי הפרטי, הוא בחזקת אדם שבכל יום ניתן לפנות אותו מהקרקע, הוא בחזקת אדם שאחת לשלוש שנים מחדשים את החוזה שלו אם יעלה רצון טוב מלפני המינהל.

אלי גולדשמידט: רק לאחרונה יש שינוי לטובה בתחום הזה של הפיכת הזכות ל-49 שנה.

אלי גולדשמידט: כאשר הוא מפסיק לעבד את הקרקע עיבוד חקלאי, יש זכות לפנות אותו; כאשר הקרקע עוברת שינוי ייעוד מקרקע חקלאית לקרקע לתעשייה, או לבניין, או למסחר, או לתיירות – חובה עליו להחזיר את הקרקע למינהל.

אלי גולדשמידט: על מי אנחנו מדברים?

אלי גולדשמידט: על אנשי חניתה, שעלו על הקרקע וגאלו אותה ובזכות זה שהם יושבים על הקרקע הקרקע הזאת שייכת למדינת ישראל?

אלי גולדשמידט: על אנשי נהלל, שיישבו את עמק-יזרעאל, שבאו מתוך אידיאולוגיה שאולי פעם היתה יותר רלוונטית, שאסור להם להיות בעלים של קרקע והם באים על מנת לחיות מיבול הקרקע ולשמור את הקרקע ללאום היהודי, או ללאום בכלל?

אלי גולדשמידט: עד עצם היום הזה מכים אותם על העובדה שאז הם רצו להיות ציונים, רצו לשמור על הקרקע ולא רצו להיות בורגנים ובעלים של הקרקע.

אלי גולדשמידט: במקביל להם היו חלוצים לא פחות טובים בראש-פינה, בכפר-תבור, ביסוד-המעלה, בהרבה מושבות אחרות, שרשמו את הקרקע על שמם, ועד עצם היום הזה הם בעלים של הקרקע, הם לא בני-רשות של אף אחד, לא של פקיד זה ולא של פקיד אחר.

אלי גולדשמידט: מבחינה מוסרית, המושב, גם המושב שהגיע לחבל לכיש בשנות ה-50, גם המושב שהגיע לחבל התענכים ויישב שם את הקרקע עשה ציונות, והוא רואה את עמיתיו שלא הגיעו אל המושב אלא אל ערי הפיתוח.

אלי גולדשמידט: כשהוא מבקש לקחת את הקרקע שהוא מעבד אותה, ללכת אל הבנק ולקבל ממנו הלוואה על מנת להקים עוד חממה ולפתח את המשק שלו, אומר לו הבנק:

אלי גולדשמידט: אני לא אתן לך משכנתה, למה?

אלי גולדשמידט: משום שאתה בר-רשות, משום שבעצם אין לך זכויות על הקרקע.

אלי גולדשמידט: היינו בביקור באחד מן המושבים המפוארים בחבל לכיש, אצל מושבניק שיש לו חממה לתפארת וחממה אחרת שהיא מדור יותר מיושן.

אלי גולדשמידט: אני שואל אותו: למה אתה לא מחליף את החממה בחממה יותר טובה, מתוכננת וטכנולוגית יותר?

אלי גולדשמידט: הוא אומר: אני לא יכול לקבל הלוואה מהבנק, כי הקרקע איננה שלי.

אלי גולדשמידט: הצעת החוק הזאת רוצה לעשות דבר פשוט: לתת את הזכות היסודית שיש לכל חקלאי בכל רחבי העולם – בצרפת, בגרמניה, באנגליה, בארצות-הברית – הזכות הבסיסית להיות בעלים של הקרקע שהוא חי עליה, שבזכותו הקרקע הזאת מניבה פרי כלשהו, והיא לא קרקע מועברת, שבזכותו הקרקע הזאת מבטאת את גבולותיה של מדינת ישראל דהיום.

אלי גולדשמידט: היום המינהל יכול לבוא לקיבוץ צאלים, או לקיבוץ נגבה, ולהגיד להם: הקרקע לא שלכם.

אלי גולדשמידט: הם, שישבו בהתקפה של הצבא המצרי והגנו על הקרקע הזאת, הם לא בעלים של הקרקע הזאת?

אלי גולדשמידט: באים ומטיחים בנו האשמה נוראה: יש גם מושבניקים שגרים על-יד העיר הגדולה תל-אביב, יש גם קיבוצים שנמצאים על-יד העיר הגדולה תל-אביב, אל תדבר אתנו על הספר אל תדבר אתנו על הפריפריה, תדבר אתנו על המושבים והקיבוצים ליד הערים הגדולות, שם יש פרוספריטי וערך הקרקע עולה.

אלי גולדשמידט: אני שואל: למה לא?

אלי גולדשמידט: רק מי שחי בסביון מגיע לו שערך הקרקע שלו יעלה?

אלי גולדשמידט: מישהו שהוא קיבוץ או מושבניק אסור שערך הקרקע שלו יעלה?

אלי גולדשמידט: ואם ביישובים שעד לפני עשרות שנים היו יישובים של קו תפר, או שעמדו בפלישות של פדאיון, או של מסתננים על הגבול, ערך הקרקע יעלה?

אלי גולדשמידט: אז הגיע אליהם הפרוספריטי.

אלי גולדשמידט: איזו צרות עין.

אלי גולדשמידט: החקלאי הישראלי הוא בסדר רק כאשר הוא חובש כובע טמבל והוא עני?

אלי גולדשמידט: אז הוא בסדר מבחינת הסיפור או ההיסטוריה הישראלית?

אלי גולדשמידט: אני רוצה לספר לכם על קיבוץ שנמצא על גבול שהפך גבול שלום ולפני פחות מ-20 שנה, במלחמת ההתשה, הילדים שלו ישבו במקלטים.

אלי גולדשמידט: הטלוויזיה והעיתונות צילמו את הילדים במקלטים, וכולם אמרו שזה קיבוץ שיושב בספר ושומר על הגבול.

אלי גולדשמידט: היום, עקב גבול השלום, ליד מסוף הגבול שהוקם שם לוקחים לו את הקרקע, את המשבצת שלו, בשביל מסוף הגבול, והוא אומר: בסדר, קחו, בשביל השלום אנחנו נותנים את הקרקע, אבל אולי אנחנו רוצים להקים איזה פרויקט שאפשר להרוויח ממנו קצת כסף כדי להתאושש מהמשבר שההתיישבות החקלאית מצויה בתוכו.

אלי גולדשמידט: אומרים לו: זה לא, אתה לא שותף, אתה שותף רק כשיורים עליך, כשיש שלום אתה לא שותף, יש שותפים אחרים – המינהל, הסוכנות, גופים ציבוריים; לא אתה, אולי קבלנים.

אלי גולדשמידט: רק לא היישוב, רק לא החקלאי, רק לא המושבניק, רק לא הקיבוץ.

אלי גולדשמידט: שנים מתנהל מסע שיסוי נגד ההתיישבות החקלאית במדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: בכנסת הזאת הדבר הזה הגיע לגבולות בל יתוארו מול הקיבוצניקים, בעיקר בגלל ההיבטים הפוליטיים, מול המושבניקים פחות, אם בכלל.

שאול יהלום: – – –

אלי גולדשמידט: תרשה לי.

אלי גולדשמידט: אתה יודע מה?

אלי גולדשמידט: הצעת החוק הזאת ראויה שיינתן לה הביטוי המתאים, היא לא כמו עוד הצעת חוק – קוראים לזה רפורמה אגררית במונחים היסטוריים.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להסביר כמה דברים טכניים בסוגיית החוק.

אלי גולדשמידט: הצעת החוק הזאת הופכת את הזכות של החקלאי בקרקע, שהיא קרקע של מינהל מקרקעי ישראל, מרמה של – כמו שאמרתי קודם – בר-רשות לרמה של בעלות דה-פקטו.

אלי גולדשמידט: קוראים לזה מבחינה משפטית חכירה מהוונת לדורות, ל-98 שנים.

אלי גולדשמידט: זה החלק הראשון של הצעת החוק.

אלי גולדשמידט: החלק השני של הצעת החוק מדבר בזכות החקלאי לאחר שינוי ייעוד הקרקע החקלאית.

אלי גולדשמידט: במועצת מינהל מקרקעי ישראל התקבלו לפני כשנתיים החלטות שאושרו על-ידי ממשלת ישראל, ולפיהן שעה שיש שינוי ייעוד בקרקע חקלאית זכאי החקלאי לקבל שיעור מסוים מההשבחה של הקרקע, בין 27% ל-29%, תלוי באזור, אם זה בפריפריה או במרכז, וזכות יזמות.

אלי גולדשמידט: זכות היזמות הוגבלה על-ידי מינהל מקרקעי ישראל בהחלטה מאוחרת יותר.

אלי גולדשמידט: מנהל מינהל מקרקעי ישראל אמר בוועדת הכספים שדנה בחוק הזה, שכל הפיצוי שנקבע של 27%–29% הוא הוראת שעה בלבד, ובכוונת המינהל להמליץ להוריד את הפיצוי עד ל-13%–14%.

אלי גולדשמידט: ואני אומר שזה מחזק את התביעה לעגן את הזכות הזאת בשינוי ייעוד בחקיקה.

אלי גולדשמידט: אני מודיע כאן, שאני מדבר על עיגון הזכות בעת שינוי ייעוד רק לפי ההחלטות הראשונות, ולא לפי ההחלטות המאוחרות יותר, שהגבילו את הזכות הזאת.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לומר מלה אישית.

אלי גולדשמידט: אין לי כוונה ורצון להפוך את החוק הזה – יש חוק-גל, ואני לא רוצה שיהיה חוק-גולדשמידט, אין לי עניין בזה.

אלי גולדשמידט: החוק הזה עובר כרגע קריאה ראשונה, על מנת שאפשר יהיה להחיל עליו דין רציפות בכנסת הבאה ולהכין אותו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אלי גולדשמידט: אמרתי למינהל מקרקעי ישראל, אמרתי לשר האוצר, אמרתי לכל הגורמים, שאם הם יבואו בדברים עם התנועות המיישבות ויגיעו לחוזה חכירה הוגן עם הקיבוץ, עם המושבניק ועם החקלאי הפרטי, לא יהיה צורך בחוק הזה.

אלי גולדשמידט: ואני מוכרח להגיד, שמרגע שהונחה הצעת החוק הזאת על שולחן הכנסת והתחילה לעבור את תהליכי החקיקה שלה מקריאה טרומית עד הקריאה הראשונה, התחילו להגיע הצעות ממינהל מקרקעי ישראל.

אלי גולדשמידט: לפתע פתאום יש הצעה שמאפשרת למושבניק למשכן את החלקה שלו.

אלי גולדשמידט: לפתע פתאום יש הצעה שאומרת, שחצר הקיבוץ תעבור לבעלותו הפרטית או לבעלות דה-פקטו של הקיבוץ.

אלי גולדשמידט: לפתע פתאום מדברים אתנו.

אלי גולדשמידט: למה אתם מחנכים אותנו?

אלי גולדשמידט: לזה שבמשא-ומתן אי-אפשר להגיע להבנות?

אלי גולדשמידט: בעצם הכריחו אותי להגיש את הצעת החוק הזאת, פשוט הכריחו, בגלל אטימות לב כלפי המגזר הזה.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לברך קודם כול את חברת הכנסת ענת מאור.

אלי גולדשמידט: היא הגישה הצעת חוק אחרת, שמטרתה אותה מטרה.

אלי גולדשמידט: בגלל בעיות שהיו קשורות בהכנת החוק היא הסכימה בסופו של דבר לוותר על הצעת החוק שלה.

אלי גולדשמידט: ומנגד אני ביקשתי ממנה להצטרף ליוזמת הצעת החוק שלי, והצעת החוק כפי שהיא מונחת היום לפניכם היא בשמה ובשמי, הצעת חוק משותפת של שנינו.

אלי גולדשמידט: אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, שעשה עבודה בלתי רגילה בקידום החקיקה הזאת.

אלי גולדשמידט: ואני רוצה לבקש מכל אחד מכם לתמוך בחוק, כי לדעתי אין חוק צודק ממנו.

אלי גולדשמידט: יש חוקים צודקים כמוהו, אין חוק צודק ממנו.

אלי גולדשמידט: מלה אחרונה.

אלי גולדשמידט: שר הבינוי והשיכון, פואד בן-אליעזר, עמד כאן שעה שהגשתי את החוק הזה בקריאה טרומית, ובניגוד לעמדת ועדת שרים לחקיקה ובניגוד לעמדת המינהל שעליו הוא מופקד הוא אמר:

אלי גולדשמידט: אני מוכן שהצעת החוק הזאת תעבור בקריאה טרומית.

אלי גולדשמידט: למה שהיא תעבור בקריאה טרומית?

אלי גולדשמידט: משום שהבעיות שהצעת החוק הזאת באה לפתור הן בעיות אמת של המגזר החקלאי.

אלי גולדשמידט: אני מברך אותו על שהיה לו האומץ לראות את הצדק ולתמוך בתביעות הצודקות, שאין מנוס אלא לפתור אותן בצורה מסודרת, גם כדי להוציא את המגזר החקלאי כולו מהמשבר הכבד שהוא נתון בו.

אלי גולדשמידט: בזה אני מסיים ומבקש את תמיכתכם.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

חנא חדאד: חברי הכנסת, הרשימה סגורה.

חנא חדאד: אחרון הדוברים בנושא זה יהיה חבר הכנסת טלב אלסאנע.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור, שלוש דקות, בבקשה.

ענת מאור: תרשה לי בבקשה קצת יותר זמן, בתור שותפה להצעת החוק.

ענת מאור: תודה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מרגישה כמו חבר הכנסת אלי גולדשמידט, ואני מאוד רוצה לברך אותו על הגשת הצעת החוק, על ההובלה, על המקצועיות.

ענת מאור: יש פה הצעת חוק שבאה לעשות שינוי, אני לא רוצה לקרוא לזה רפורמה, על דבר שהערכנו, האמנו שלא נזדקק לו.

ענת מאור: חברי הכנסת, היום בשעה 14:00 פתחנו תערוכת צילומים באמת מרתקת על ההיסטוריה של התנועה הקיבוצית וההתיישבותית.

ענת מאור: אבל, נדמה שהיו רוצים שזה יהיה בחזקת היסטוריה ותערוכה.

ענת מאור: יש שרואים בהתיישבות החקלאית כולה ובפריפריה ובספר ובתנועה הקיבוצית ובתנועת המושבים חלק אימננטי מישראל, כפי שאנחנו רוצים לראות אותה לקראת המאה ה-21.

ענת מאור: כך אני הגעתי לרעיון החוק.

ענת מאור: חברי הכנסת, הקיבוצים, המושבים, התאחדות האיכרים, לא היו חושבים להעלות הצעת חוק בנושא הזכויות על הקרקע אילולא התחילה מהפכה במצב הכלכלי והידרדרות במצב החקלאות בארץ ובמצבם הכלכלי של החקלאים, במושבים ובקיבוצים.

ענת מאור: מדינת ישראל מסבסדת את החקלאים שלה פחות מאשר המדינות הליברליות והקפיטליסטיות ביותר.

ענת מאור: אנחנו, כל הלובי החקלאי, טוענים את זה כל ארבע שנים.

ענת מאור: במדינת ישראל לא האדם העובד, לא זה שמייצר, לא החקלאי מרוויח, אלא אלה שהתנגדו.

ענת מאור: ואנחנו לא נגד יזמות ולא נגד מסחר.

ענת מאור: השאלה מי המרוויח את עיקר המשאבים.

ענת מאור: לכן, כאשר באנו בדברים על נושא הסדר הקרקע, והתברר שצריך להיאבק על 27%, חבר הכנסת גולדשמידט, אני רוצה להזכיר לך, זו היתה ישיבה שבה הגעתי למסקנה שחייבים חקיקה.

ענת מאור: חברי הכנסת בוודאי זוכרים, ששר השיכון בממשלה הקודמת, חבר הכנסת אריאל שרון, הוא זה שהעביר את החלטה 533.

ענת מאור: אילו היינו צמודים להחלטה הזאת באמת, ניתן היה להאשים יישובים וקיבוצים במרכז ברווחים, בספסרות, אילו היו עושים את זה.

ענת מאור: הסכמנו למיתון.

ענת מאור: אבל בין הסכמה למיתון לבין לבוא חשבון עם מי שרוצה, שבגין השבחת הקרקע, בגין עבודה במשך עשרות שנים, תהיה זכות הקניין – אז בעל בית פרטי או מי שיש לו הזכות להוון את הונו, הוא יכול לעשות רווחים מהקרקע, פי-שניים מערכה, פי-שלושה, פי-עשרה, וזה לגיטימי באותה חברה.

ענת מאור: צריך להזכיר, שקיבוץ אייל נתן אדמות בפרוטות, כי העריכו את הקרקע כקרקע חקלאית, ואותה קרקע הלכה לצור-נתן ולכוכב-יאיר.

ענת מאור: זה ברור לגמרי שאחרי שנה ושנתיים מגיעים לאנשים שגרים על אותה קרקע עשרות ומאות אלפי שקלים על אותו דונם.

ענת מאור: וזו מדינת חוק וצדק.

ענת מאור: לכן אני אומרת, לא מתוך התנצלות, כל הטענות של מינהל מקרקעי ישראל, שמטפטפים אותן לעיתונות, לא מתוך הגינות, אין בהן דבר ואין בהן ממש.

ענת מאור: הצעת החוק היא בהחלט מאופקת.

ענת מאור: כפי שחבר הכנסת גודלשמידט ציין, אישית חשבתי שצריך להחיל את עקרון הבעלות על שטח המגורים.

ענת מאור: השתכנעתי, שכל עוד יש תפיסה של קרקע לאום, והמצב הוא שגם אנשים פרטיים גרים במצב של חכירה מהוונת לדורות, לא נכון הוא שאנחנו נהיה מועדפים לטובה, אף שאני לא נסוגה מהרעיון שלי – עם פרופסור רחל אלתרמן ועם עורך-הדין אברהם נאמן.

ענת מאור: בדקנו – כי יש הרבה מאוד דגמים של בעלי קרקע פרטית.

ענת מאור: והתנועה ההתיישבותית, כפי שחבר הכנסת גולדשמידט ציין, מתוך אידיאולוגיה שאני גאה עליה, ויתרה על כך.

ענת מאור: כי היא הרי יכלה להיות בעלת הקרקע לאורך כל השנים.

ענת מאור: אבל אסור שיהיה מצב, שאדם שמתוך אידיאולוגיה ויתר על הבעלות, בסוף יהיה במצב נחות כאילו הוא איכר שצריך להתנצל בפני בעלי בית אחרים.

ענת מאור: חבר הכנסת גולדשמידט, אני רוצה לומר לך, שאני לא בעד ויתור על חקיקה.

ענת מאור: כל דבר שיושג בהסדר הוא עדיף.

ענת מאור: אינני חושבת שצריכים להיות תלויים רק בהסכמות.

ענת מאור: הרי זו היתה האמונה הבסיסית שלנו, שהסכמות, שאמנות משותפות, ישיגו את התוצאה הראויה.

ענת מאור: אנחנו יודעים, שמנהלים מתחלפים, שלטון מתחלף.

ענת מאור: במדינה שבה הקניין והזכאות החזקים ביותר הם כאשר יש חקיקה, אינני מציעה שאנחנו נוותר על החקיקה.

ענת מאור: אני בהחלט חושבת, שהאיזון – ואני מברכת את חבר הכנסת גדליה גל – היה ראוי ונכון.

ענת מאור: אינני בעד זכויות עודפות.

ענת מאור: אבל כאשר תנועה קיבוצית ותנועת מושבים והתאחדות האיכרים עיבדו ועבדו את הקרקע לאורך עשרות שנים, לדעתי יש להם בעלות, לא חוקית, יש להם חזקה חברתית, חזקה שהיא מעבר לחוק, בשל העובדה שהם היו מעבדיה של הקרקע, המתיישבים שלה.

ענת מאור: והערך של הקרקע בספר ובמרכז עלה רק בזכות אותם קיבוצים, מושבים וחלוצים.

ענת מאור: ואם אנחנו רוצים ישראל שבה ההתיישבות היא מרכז גם לקראת שנת 2000, צריך שהסדר הקיבוצים והסדר המושבים יצאו לדרך, עם התיקונים.

ענת מאור: צריך שחובות הגזל לבנקים לא יהיו דבר שהוא מסווה לאי-בדיקה ולאי-תיקון.

ענת מאור: וצריך שהקרקע תהיה, כמו לכל אזרח, בחקיקה, ונהיה ביחס אליה במצב של חכירה מהוונת לדורות.

ענת מאור: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחברת הכנסת ענת מאור.

חנא חדאד: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס, בבקשה.

חנא חדאד: אחריו – חבר הכנסת עוזי לנדאו, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צריך לברך את ידידי חבר הכנסת אלי גולדשמידט על הצעת החוק המונחת לפנינו, וגם את יושב-ראש ועדת הכספים גדליה גל, שניהם אנשי התיישבות, שהביאו בפנינו הצעה זו.

יורם לס: כמי שנולד בעיר וגר בעיר, וכל ימיו יושב בעיר, בעיר תל-אביב, אני רוצה לומר, שלא האמנתי שבעצם קיים היום במדינת ישראל מעמד של אריסים, כמו בימי הביניים.

יורם לס: יש פיאודל, הפיאודל הוא מינהל מקרקעי ישראל, הוא הבעלים על הקרקע, ועל הקרקע הזאת יושבים היום, לקראת שנת 2000, אריסים.

יורם לס: יושבים ומעבדים את הקרקע למעלה מ-25 שנים, על-פי החוק, ובעצם אולי כבר 80 שנה, מאז תחילת ההתיישבות הציונית, ואין להם שום זכויות קניין על הקרקע שאותה הם מעבדים.

יורם לס: אין פה רק שאלה של מלחמת השחרור, ו"חומה ומגדל", ודם, וההיסטוריה שלנו, אלא אנשים שיושבים ומעבדים קרקע, והיא לא שלהם.

יורם לס: לכן החוק הזה הוא ראוי ורצוי ויש לברך עליו.

יורם לס: אני מקווה שכל סיעות הבית יתמכו בו, בלי כל קשר למשקעים שישנם.

יורם לס: הרי זה שק אגרוף ידוע היטב בכנסת השלוש-עשרה – הקיבוצים.

יורם לס: כל דבר זה הקיבוצים, כמו שבשביל הצד שלנו כל דבר היה התנחלויות.

יורם לס: מאיפה לקחת כסף?

יורם לס: – מהקיבוצים.

יורם לס: מאיפה לקחת כסף?

יורם לס: – מההתנחלויות.

יורם לס: לא זה לגמרי נכון, ולא זה לגמרי נכון.

יורם לס: ההצעה הזאת היא בפירוש טובה ונכונה.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים, מתוך הסכמה עם מה שכתוב כאן, ולפנות ליושב-ראש ועדת הכספים, שישלים הצעה שהיא הפוכה בדיוק ב-180 מעלות מהעניין הזה.

יורם לס: כי יש במדינה שלנו עוד מעמד של אנשים שהם בעלים של קרקע ואינם רוצים להיות בעלים.

יורם לס: יש להם קרקע, היא רשומה בטאבו, היא רשומה על שמם, אבל יש רק בעיה אחת: המדינה, עם כל הביורוקרטיה, המוצדקת והלא-מוצדקת, לא מאפשרת להם לבנות על הקרקע.

יורם לס: והיא לא תבנה לעולם.

יורם לס: אבל, כיוון שהקרקע רשומה על שמו של פלוני, בא משרד האוצר ולוקח ממנו 2%.5 מס רכוש, משווי קרקע שאי-אפשר לבנות עליה, שהמדינה לא נותנת לבנות עליה.

יורם לס: המצב הזה לא יכול להימשך, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

יורם לס: משיחה פרטית אני מבין שהנושא מטופל, אבל במפורש צריך גם להסדיר את הבעיה של בעלים של קרקע שאינם רוצים להיות הבעלים שלה.

יורם לס: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יורם לס.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד, בבקשה.

יוסף בא-גד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, אין כל ספק שיש להצביע בעד החוק.

יוסף בא-גד: אני קורא לו שמירת זכויות החקלאים.

יוסף בא-גד: יהודים בנו את מדינת ישראל בשנים קשות ביותר, ללא חשמל, ללא כבישים, ללא טלפון, ללא אמצעי מחיה.

יוסף בא-גד: ולא ייתכן שהיום הם יהיו רק בני-רשות של מישהו, עבדים משועבדים לכל פעולה.

יוסף בא-גד: לכן אני אתמוך בחוק הזה.

יוסף בא-גד: בינתיים אני רוצה להפנות את תשומת לבכם להודעה שקיבלתי באיתורית: בניגוד להוראת נשיא בית-המשפט המחוזי בתל-אביב, מוחזק הרב יצחק גינזבורג בתנאים מחפירים בכלא השרון, בצינוק, אין אוכל כשר, אין תנאי דת מינימליים – – –

דוד צוקר: למה אתה אומר שאדם מוחזק במעצר בלי אוכל כשר?

דוד צוקר: לכל אדם מספקים אוכל כשר.

יוסף בא-גד: לא, החוק מאפשר אוכל "גלאט כשר".

יוסף בא-גד: אתה לא תקבע מה כשר ומה לא.

יוסף בא-גד: החוק נותן אפשרות, למי שמעוניין בכך, לקבל אוכל "גלאט כשר".

יוסף בא-גד: הם שוללים ממנו אוכל כשר לפי הבנתו.

יוסף בא-גד: תאמין לי, למוסלמים לא הייתם מתנהגים כמו שאתם מתנהגים לרב גינזבורג או ליהודים דתיים.

דוד צוקר: למה אתה אומר דבר כזה?

יוסף בא-גד: אני אומר את זה, ואני אחראי למה שאני אומר, כי זו בושה וחרפה איך שמכניסים רב לבית-הסוהר – – –

וליד צאדק חאג'-יחיא: מה זה "אפילו למוסלמים"?

יוסף בא-גד: אני אומר זאת, כי לנוצרים ולמוסלמים יש פה יחס יותר טוב מאשר ליהודים.

יוסף בא-גד: אין תנאי דת מינימליים, אין יציאה לחצר כמובטח.

יוסף בא-גד: אתמול התרעתי בפני השר לביטחון פנים ואמרתי, שכפי הנראה, היות שקלינטון מגיע, רוצים להראות לו שיש שוויון.

יוסף בא-גד: עוצרים את ה"חמאס" הערבי, עוצרים את ה"חמאס" היהודי.

יוסף בא-גד: עוצרים את הרב יצחק גינזבורג, ראש ישיבה דגול, עוסק בקבלה.

יוסף בא-גד: יש לו דעות שלו.

יוסף בא-גד: האם על הדעות האלה אדם צריך לשבת בבית-סוהר?

יוסף בא-גד: הוא עשה משהו?

יוסף בא-גד: הוא המריד מישהו?

יוסף בא-גד: הוא פעל משהו?

יוסף בא-גד: מכניסים אותו למעצר.

יוסף בא-גד: אביגדור אסקין עשה שטות – פולסא דנורא, ואני נגד זה.

יוסף בא-גד: הוא היה בשדה התעופה בלוד כדי לצאת לשליחות לאומית למוסקבה.

יוסף בא-גד: תנו לו לצאת ותגמרו את העניין.

יוסף בא-גד: עוצרים אותו ומביאים אותו בחזרה.

יוסף בא-גד: לכן אני אומר:

יוסף בא-גד: כל עוד תקפחו את זכויות האנשים רק כיוון שהם דתיים, רק כיוון שהם רבנים, המדינה הזאת שנוקטת איפה ואיפה לא יכולה להמשיך בצורה כזאת.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף בא-גד.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי, בבקשה.

יגאל ביבי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלה שמנסים לעשות מחטפים בחוקי זכויות האדם השונים, זו קרן אור כשבאים לומר לחקלאים: אנחנו מעגנים את הזכויות שלכם.

יגאל ביבי: החקלאות במדינת ישראל, בשנים האחרונות, סובלת.

יגאל ביבי: יש הרס של מערכות שלמות בחקלאות.

יגאל ביבי: אני מבין שחבר הכנסת אלי גולדשמידט וחברים אחרים מהלובי החקלאי חושבים, שלחקלאות במדינת ישראל יש לא רק ערך כלכלי, אלא גם ערך לאומי, ערך חברתי.

יגאל ביבי: הם מבינים, שלאנשים שנזרקו בשנות ה-50 ישר מן המשאיות למושבים, שהפריחו את השממה, שסיקלו את האבנים, שעיבדו את הגנים, שעשו את הייצור, מגיע המינימום.

יגאל ביבי: לא נהפוך להיות מדינה של ספסרי קרקעות, לא ננשל אותם מהזכויות הבסיסיות שמגיעות להם.

יגאל ביבי: אלי ידידי, חוק כזה שבא בסיום מושב הכנסת הוא אות כבוד לך ולכל חברי הכנסת שיתמכו בו.

יגאל ביבי: נראה לי שזו התחלה של כמה חוקים שצריכים להסדיר את עניין החקלאות בארץ.

יגאל ביבי: יש הרבה פרצות, יש הרבה נושאים קשים, ואני חושב שהסדרה שאתה מתחיל בה חשובה.

יגאל ביבי: כאדם שגר היום גם כן במושב, ואני יודע את הלבטים, את הבעיות – – –

אברהם רביץ: אתה לא 25 שנים שם.

יגאל ביבי: לא, אני חדש שם, אני עולה חדש, אבל אני חש – – –

חנא חדאד: אבל הוא מכיר את כל הבעיות.

יגאל ביבי: אנחנו צריכים בכנסת הבאה, ותהיה הממשלה אשר תהיה, להקים כאן לובי חקלאי רציני, כדי לדאוג לאלה שתרמו למדינה ועשו משהו בשבילה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל ביבי.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין, אחריו – חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

בנימין טמקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מעט מאוד פעמים חבר הכנסת עולה לבמה מתוך שכנוע מוחלט בהגינות ובצדק שבחוק המוצע.

בנימין טמקין: זו אחת הפעמים שבהן אני מרגיש, שאנחנו באים לתקן במקצת את האי-צדק שנגרם במשך שנים למגזר שסובל כבר שנים ממדיניות שגויה בתחומים רבים, שפגעה באותו ציבור ללא צורך וללא צדק.

בנימין טמקין: מתוך כך אתן את תמיכתי לחוק הזה, ואני מברך את המציע ברכה מלאה.

בנימין טמקין: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת טמקין.

אלי גולדשמידט: תברך גם את חברת הכנסת ענת מאור.

בנימין טמקין: אני מברך את המציעים.

חנא חדאד: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לברך גם בשם חברת הכנסת ענת מאור את חבר הכנסת אלי גולדשמידט, ובשמי – את שני חברי הכנסת המגישים, משום שאני באמת סבור שזה כמעט בדקה התשעים, אבל בדקה התשעים בא עניין שיש לו משמעות צודקת פעמיים.

רן כהן: פעם אחת, משום שנגרם עוול קשה וסבל ממושך ובל יתואר למגזר החקלאי, במושבים ובקיבוצים במיוחד, שמקורו איננו באנשים האלה.

רן כהן: זה הציבור הכי עובד, הכי משקיע את נשמתו ואת חייו, ובסיכומו של דבר, בגלל מדיניות מוטעית של ממשלות, בגלל גזל אדיר של בנקים, בגלל לווים שניצלו שעות מצוקה בריביות נשך, בגלל מצבים שונים לחלוטין, האנשים העובדים, שהשקיעו את חייהם גם בחיים הייחודיים האלה של הקיבוצים והמושבים וגם בעבודת הקרקע של המדינה הזאת, בגידול הצמחייה בה – ואני גאה על שעשרות שנים הייתי שייך לקבוצה הנפלאה הזאת – פשוט מגיעים למצב של מצוקה איומה ונוראה.

רן כהן: ככל שהם מרוחקים יותר מהמרכז וקרובים יותר לאזורי קו העימות, כך מצבם קשה יותר.

רן כהן: זה הדבר האחד.

רן כהן: הדבר השני שאני רוצה לומר ישירות: זכותה וחובתה של הכנסת הזאת להניף היום בעניין הזה שוט של לחץ על אותם גורמים שממשיכים להיות נושכי נשך, שממשיכים להיות אלה שמונעים מאותם אנשים, שהם חפצי חיים וחפצי בניין הארץ הזאת, להגיע להסדר שייתן להם איזה מזור על כל המצוקה הארוכה, בת עשרות השנים.

רן כהן: אני לא רוצה להאריך, אני רוצה רק לומר לכם, חברי הכנסת: היה לי מאוד נוח.

רן כהן: למה?

רן כהן: מפני שבי אפשר לחשוד בקלי קלות שאני בעד התנועה הקיבוצית.

רן כהן: היא גידלה אותי, היא טיפחה אותי, היא עשתה אותי מה שעשתה, ואני גאה על היותי חלק ממנה.

רן כהן: אבל אני לקחתי דבר אחר לגמרי: בדקתי באופן אקראי לגמרי מה עשו הבנקים לרשויות המקומיות.

רן כהן: ואני אומר לכם: זה פעל בארץ הזאת כמו שיטה.

רן כהן: הבנקים לקחו אותם מרכיבים שידעו ששום ממשלה בישראל לא תיתן להם ליפול.

רן כהן: איך עירייה כמו עיריית צפת הגיעה לחוב של 30 מיליון, נצרת-עילית – לחוב של 25 מיליון, בית-שאן – לחוב של 30 מיליון, באר-שבע – לחוב של 60 מיליון?

רן כהן: אני אגיד לכם איך: משום שהבנקים עשו מערכת התחשבנות על-פי תפיסתם, על-פי הכרתם.

רן כהן: הם לא בנו מערכת אמיתית.

רן כהן: והמפקח על הבנקים לא הצליח לתפוס את זה ולא תפס את זה.

רן כהן: מה הם עשו?

רן כהן: הם עשו כך: בשביל לחייב בחודש נוסף, רשמו את החוב ב-14 בחודש וגבו אותו ב-16 בחודש.

רן כהן: בפועל עברו שנה ויומיים, בפועל לקחו על 13 חודש.

רן כהן: הם לקחו ריבית פיגורים בהלוואות גבוהות מן המותר על-פי החוק, עברו על החוק.

רן כהן: הם החשיבו שנה לא 365 יום, כמו שאלוהים בשמים ברא את העולם, אלא רק 360 יום.

רן כהן: כל מיני תרגילים כאלה, ובלבד להעמיס, להעמיס, להעמיס על אותם תושבים חובות וריביות שאין הם חייבים בהם.

רן כהן: אני באמת שואל: האם כאן נעשה איזה צדק?

רן כהן: ואני אומר: כן.

רן כהן: מדוע?

רן כהן: משום שלא מדובר כאן בארחי פרחי, שלקחו קרקעות מפה, העבירו אותם לכאן, גורפים את הון התועפות שלהם ולוקחים את הקופה הביתה.

רן כהן: מדובר באנשים שיושבים על הקרקעות הללו כמעשה של חלוציות והזדהות עם המדינה הזאת, ומדובר על אנשים שמעבדים את הקרקע הזאת עשרות שנים.

רן כהן: בפועל ממש היא שלהם, יותר משהיא של אדם שרכש בכסף מלא את הקרקע ברגע זה.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם שהדבר הזה לא יהווה חלק מהיכולת להגיע להסדר כלכלי שייטיב עם התושבים הללו.

רן כהן: זה הצידוק האחד.

רן כהן: הדבר השני: חייב להיות ברור לבנקים וחייב להיות ברור לרשויות המדינה, שחייבים להגיע גם להסדר וגם לאפשרות בדיקה של החובות.

רן כהן: אין דבר כזה להתנות, או הסדר בלי בדיקה או בדיקה בלי הסדר.

רן כהן: באחת משתי הצורות רוצים לחנוק את היישובים האלה.

רן כהן: זה לא יכול להיות.

רן כהן: אם החוק הזה מסייע שייעשה צדק, וגם לאנשים שבנו את כל המדינה הזאת ואת כל ישותה ייעשה צדק מהבית הזה – אני רוצה לברך את היוזמים על כך שתרמו את התרומה הזאת ועל כך שנתנו לנו את הזכות להצביע בעד חוק כזה כדי שהצדק ינצח.

רן כהן: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת רן כהן.

חנא חדאד: אבקש את חבר הכנסת אברהם רביץ, אחריו – חבר הכנסת שמואל אביטל, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעת האחרונה אנחנו נתקלים במודעות המתפרסמות בעיתונות על-ידי מינהל מקרקעי ישראל וחברת "עמידר".

אברהם רביץ: במודעות האלה הם כמעט מתחננים, אבל מציעים באופן משכנע מאוד לדיירי דירות "עמידר", שיבואו וירכשו במחירים מסובסדים מאוד – אני בדקתי את העניין – או יהוונו את הדירות שברשותם; כאמור, במחירים מוזלים מאוד.

אברהם רביץ: אם אנחנו נהיה עקביים בדעתנו, אינני רואה שום נפקא מינה בין הדבר הזה לבין קרקעות המושבים והקיבוצים.

אברהם רביץ: גם הם יושבים לפי הצעת החוק הזאת במשך תקופה של 25 שנים על הקרקע.

אברהם רביץ: מדוע שהמינהל לא יאפשר גם לאנשי המושבים להוון את הקרקע?

אברהם רביץ: כאן מדברת הצעת החוק על היוון גורף.

אברהם רביץ: כאדם שלא עיין קודם בהצעת החוק – אבל עכשיו אני כבר לאחר עיון – היו לי ספקות וחששות מאותו עניין, והיו גם כמה מאמרים בנושא זה, על כך שחברי קיבוצים יעשו עושר קל, במיוחד אלה הנמצאים במרכז הארץ.

אברהם רביץ: חבר הכנסת גולדשמידט, אני רואה שנתת דעתך על כך, אבל צריך לומר זאת לציבור ששומע אותנו, שאכן בהצעת החוק שלך יש סעיף המדבר על כך, שאם שונה ייעודה של קרקע חקלאית, יוותר החוכר על זכויות החכירה המהוונות ויקבל את הפיצוי כפי שסוכם בהחלטות המינהל.

אברהם רביץ: אינני יודע מה הוא הפיצוי, האם הוא גבוה ומשמעותי.

אלי גולדשמידט: – – –

אברהם רביץ: יכול להיות, זה נשמע לי די הוגן.

אברהם רביץ: אני חושב שצריך לומר זאת לעם שמאזין לנו, כדי להוציא לזות שפתיים, לומר שיש כאן איזו עסקה לתת לאנשי הקיבוצים והמושבים הקרובים לעיר הון רב ללא תשלום, כאשר האדמות האלה יהפכו להיות אדמות בנייה.

אברהם רביץ: מאחר שסעיף 4(א) נותן תשובה על השאלה הזאת, חשוב שכולם ידעו זאת, וגם אני מברך אותך על הצעת החוק הזאת.

אברהם רביץ: אני חושב שהיא אנושית, היא נכונה, היא אמיתית, ואנחנו נצביע בעדה.

חנא חדאד: תודה רבה.

חנא חדאד: חבר הכנסת שמואל אביטל – איננו נוכח.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו – חבר הכנסת עובדיה עלי.

משה פלד: חבר הכנסת רענן כהן, מה יהיה?

משה פלד: כמה דוברים עוד יש?

חנא חדאד: יש עוד שבעה-שמונה דוברים.

משה פלד: חבר הכנסת גולדשמידט, אתה לא מאורגן.

חיים אורון: חבר הכנסת פלד, אני מבטיח לך שעומדות לך עוד ארבע שנים ללמוד להיות מאורגן באופוזיציה, ואולי בעוד שמונה שנים תוכלו לדעת איך לארגן את הקואליציה.

חיים אורון: תהיה רגוע, יש לך עוד הרבה זמן ללמוד.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק המוצע כאן – ואני מברך על הגשתו וגם אתמוך בו – הוא פרק מהותי מאוד, אבל רק פרק, במחדל מתמשך שאני לא מאמין שניתן להתמודד אתו בדרך הזאת.

חיים אורון: ומה הוא המחדל המתמשך?

חיים אורון: חבר הכנסת אלי גולדשמידט השתמש קודם במושג רפורמה אגררית.

חיים אורון: אבל לא מדובר פה ברפורמה אגררית בלבד.

חיים אורון: מדובר בשינוי בשיעור שלא היה כמותו בכל מבנה, צורתה ואופיה של החקלאות בארץ, והוא מתנהל באופן סטיכי.

חיים אורון: לא לממשלה הנוכחית, לא לממשלה הקודמת, לא לממשלות האחדות הלאומית היה אומץ לבוא ולומר מה שמופיע בדברי ההסבר: חל שינוי מהותי גם בתפיסה, גם בתפקוד, גם בצרכים, והוא מחייב שינוי.

חיים אורון: מובן מכאן, שכל מי שיעסוק במבנה החקלאות יצטרך קודם כול לעסוק בשאלת הקרקע.

חיים אורון: היה מבנה מסוים לחקלאות הישראלית, היה מבנה מסוים לבעלות על הקרקע שהביא גם לתפיסת עולם מסוימת.

חיים אורון: התפיסה הזאת אינה קיימת היום לא בחברה הישראלית ולא בהתיישבות.

חיים אורון: זה נכון לגבי הקרקע, זה נכון לגבי המכסות, זה נכון לגבי התכנון, זה נכון לגבי פיזור האוכלוסייה.

חיים אורון: יש שורת נושאים שאנחנו נמנעים מלעסוק בהם במכלול שלהם.

חיים אורון: לכן מתנהל קרב מבית לבית עם כל מיני רשויות שלטון – עם המינהל בנושא הקרקעות, עם רשויות התכנון בנושא המכסות, עם אגף התקציבים בנושא האחריות לאיתנותו של המשק החקלאי, ויש בריחה מקבלת שורה של החלטות שיוצרות בסופו של דבר פתרונות חלקיים ולעתים גם מעוותים.

חיים אורון: חבר הכנסת גולדשמידט אמר בדבריו, שהוא מקווה שאולי מהחוק הזה יצמח שוק של הסדר מקיף וכולל.

חיים אורון: ללא הסדר מקיף וכולל הרבה יותר, שאני לא בטוח שהחקיקה היא הכלי המתאים לו, אנחנו צפויים לקשיים גדולים מאוד.

חיים אורון: לחלק גדול מההתיישבות לא מוגדר משבצת, לחלק גדול מההתיישבות לא מוגדר באיזו חלקה החוק הזה תקף.

חיים אורון: יש אזורים שלמים שעדיין לא הגיעו להסכמים.

חיים אורון: מה זה עדיין?

חיים אורון: זה פיגור של חודש-חודשיים?

חיים אורון: זה פיגור של 30, 40, 50 שנה, והכול כאילו פתוח, והכול כאילו תלוי בהחלטה של הרכב כזה או אחר, של מועצה כזאת, של שר כזה, של ראש מינהל כזה.

חיים אורון: מובן שהנעלם הגדול והנפגע העיקרי – אני לא נמנה עם אלה שתוקפים שרים ופקידים לתיאבון.

חיים אורון: אם צריך אני תוקף.

חיים אורון: מי שעומדים בעין הסערה של חוסר היציבות וחוסר הביטחון הזה הם, בסופו של דבר, החקלאי והמתיישב.

חיים אורון: הוא יכול להיות מושבניק, הוא יכול להיות קיבוצניק, הוא יכול להיות חקלאי פרטי.

חיים אורון: דרושות הכרעות קשות ומרחיקות לכת.

חיים אורון: גם אם בחוק הזה יש התקדמות בשורה של נקודות, שורה של נקודות אחרות תישאר פתוחה, ויכול להיות שבסיטואציה מסוימת זה יהיה טוב השמור לבעליו לרעתו, ואני לא רוצה להתחיל בשעה הזאת להתחיל לתאר תסריטים.

חיים אורון: חשוב שהחוק הזה יעבור בקריאה ראשונה בכנסת הנוכחית ויחול עליו חוק הרציפות.

חיים אורון: על רשויות השלטון להבין, שאו בטוב או ברע, או שיגיעו להסדר שיאפשר לחקלאי לממש את זכותו על הקרקע באותן מגבלות שיוחלט עליהן, או שיהיה תפוס כפי יכולתך.

חיים אורון: וכמי שלא מאמין שמתפוס כפי יכולתך יוצאים פתרונות טובים, אני מעדיף את הפתרון הזה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו נוכח.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי דיין, סגן שר החוץ, בבקשה.

אסעד אסעד: מי אחריו, אדוני היושב-ראש?

חנא חדאד: אחריו – חבר הכנסת יעקב שמאי, אחריו – חבר הכנסת אסעד אסעד, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

חנא חדאד: בסוף הרשימה – חבר הכנסת רענן כהן.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רצוי היה להסדיר את הזכויות של החקלאים בהסדר בין המינהל והממשלה לבין בעלי הזכויות, ללא חקיקה, אבל הניסיון הפרלמנטרי שלי הוכיח, לצערי הרב, שלא ניתן להסדיר כמעט שום דבר במדינה שלנו ללא חקיקה, או לפחות בלי שאתה מקדם הצעת חקיקה שיש לה רוב.

אלי דיין: וזה חבל, כי לא כל דבר צריך להסדיר בחקיקה.

אלי דיין: קחו, למשל, את הנושא של יום חינוך ארוך.

אלי דיין: באה הממשלה ואמרה לי: בשביל מה אתה צריך חקיקה?

אלי דיין: בהחלטת ממשלה אנחנו מקימים ועדה, הוועדה הזו תקבל הנחיות ברורות לסיים את עבודתה תוך שישה חודשים.

אלי דיין: חלפה שנה וחצי, רבותי חברי הכנסת, ואין ועדה.

אלי דיין: פורמלית יש ועדה.

אלי דיין: שמעתי שהסיעו כמה פעמים את יושב-ראש הוועדה מאנגליה כדי לחזור ולערוך אולי ישיבה אחת או שתיים.

אלי דיין: הוועדה הזו קיבלה הנחיות להזמין אותי.

אלי דיין: היא לא הזמינה אותי עד היום הזה, לאחר שנה וחצי.

אלי דיין: עברה עוד שנת תקציב, ואומר לי שר האוצר: תוך חודשיים, עד פברואר, הוועדה הזו, בראשותו של פרופסור אדלר, תיתן תשובה, בעוד ראש הממשלה המנוח רבין התכוון שתהיה תשובה עוד לפני שנת הלימודים שחלפה, כדי שיהיה אפשר ליישם את חוק יום חינוך ארוך לפחות במקומות הקשים שבהם הילדים מידרדרים ונושרים מבתי-הספר, וצריך לסייע להם – בשכונות, בערי הפיתוח, במגזר הערבי.

אלי דיין: אין ועדה.

אלי דיין: הנה עכשיו אנחנו עומדים בחודש מרס.

אלי דיין: אתם חושבים שהוועדה הזו זימנה אותי עד היום, רבותי חברי הכנסת?

אלי דיין: לא.

אלי דיין: האם הגישה איזה דוח?

אלי דיין: לא.

אלי דיין: הנה הכנסת מתפזרת.

אלי דיין: זה לימד אותי, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שצריך להגיד על היוזמה הזאת יישר כוח, כפי שעשה גם חבר הכנסת גל בכנסת הקודמת.

אלי דיין: דברים אלה צודקים, ויש עליהם אפילו קונסנסוס בכנסת.

אלי דיין: אני רואה כאן קונסנסוס על עיגון זכויות של מושבניקים, קיבוצניקים, תאגידים ואנשים פרטיים שהחזיקו את הקרקע ושמרו עליה יותר מ-25 שנה – כך כתוב, רבותי – והסדרת הזכויות שלהם, ובתור ראש עיר ראיתי אותם אנשים מחזיקים בקרקע החקלאית – – –

יעקב שמאי: זה מה שכתוב, אבל יש כאלה שמחזיקים בקרקע 40 שנה – – –

אלי דיין: יש כאלה שמחזיקים בקרקע 40 שנה, ויש כאלה – 80 שנה, ואומרים להם: אחרי כל שלוש שנים תבואו לחדש את החוזה, בתנאים כאלה ובתנאים כאלה.

אלי דיין: רוצים לשלול מהם את הזכויות, ובתור ראש העיר אני הייתי צריך להתערב אצל המינהל ולהסביר כמה האנשים האלה שילמו, כמה השקיעו במשך עשרות שנים.

אלי דיין: לכן אני אומר, יישר כוח.

אלי דיין: אני מקווה, שהצעת החוק תעבור בקריאה ראשונה, ועוד בתקופה הזו, בלי לחכות עד שהכנסת הבאה תעביר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, תיכנסו, כל הגורמים הנוגעים בדבר, למשא-ומתן עם המינהל, כדי לעגן את הזכויות בלי שיהיה צורך להשלים את הדברים בחקיקה.

אלי דיין: אם כי אני אומר לכם מראש, שאינני מאמין שזה אפשרי ללא חקיקה, וחבל שאי-אפשר להשלים את חקיקת החוק ביום שלישי הבא.

אלי דיין: תשקול גם את העניין הזה, כי אם רק נעביר את הנושא לכנסת הבאה, כפי שאמרת, זה יכול להכניס את החברים לקשיים רציניים, ואני לא יודע מה יקרה בכנסת הבאה.

אלי דיין: אבל אני מקווה, שאם הכנסת כולה תתאחד היום, גם המינהל ידע שבכנסת הבאה יש כוונה אמיתית לחוקק את החוק הזה.

אלי דיין: תודה.

חנא חדאד: תודה רבה לסגן שר החוץ, חבר הכנסת אלי דיין.

חנא חדאד: חבר הכנסת יעקב שמאי, בבקשה; ואחריו – חבר הכנסת אסעד אסעד.

יעקב שמאי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שבאה להסדיר את זכויות החקלאים היא הצעה חשובה מאוד.

יעקב שמאי: היא בכלל מיותרת, לדעתי, מכיוון שאילו הבינו ממשלות ישראל – ואני אמרתי, ממשלות ישראל – איזה עוול הן גורמות לחקלאים, כי אז ההצעה לא היתה צריכה להגיע לחקיקה בכנסת.

יעקב שמאי: אני רק רוצה לסבר את אוזנכם ולומר איזו טראומה נוראית עובר מושבניק רק משום שהקרקע או הנחלה שלו אינה רשומה על שמו.

יעקב שמאי: אתן לכם דוגמאות.

יעקב שמאי: בכנסת הקודמת חוקקנו את החוק להסדר החובות במסגרת מה שקרוי חוק-גל.

יעקב שמאי: הגיע חוק-גל.

יעקב שמאי: כתוצאה מכך שנפל נטל כספי אדיר על החקלאים וכתוצאה מכך שהתפתחה הטכנולוגיה החקלאית, החקלאים דווקא הלכו אחורה.

יעקב שמאי: החוק הזה בא למצוא להם פתרון, ונתן להם פתרון חלקי.

יעקב שמאי: הפתרון החלקי הוא אומנם בחקיקה, אבל הממשלה עדיין מקשיחה את לבה, והיא מגיעה להסדר לקיבוצים בעוד 6 מיליארדי שקל, כאשר המחיקה היא 4 מיליארדי שקל לכ-35 קיבוצים בלבד, ואילו 450 מושבים חייבים – נכון להיום, חבר הכנסת גולדשמידט – 4.5 מיליארדי שקל.

יעקב שמאי: בהזדמנות זו אני פונה לממשלה ואומר: כמו שהגעתם להסדר בנושא החובות של הקיבוצים, תמחקו גם את החובות של החקלאים, כי מדובר בפריסה גדולה הרבה יותר ובמספר תושבים גדול הרבה יותר.

יעקב שמאי: לנושא הנחלה – חקלאי שנקלע למשבר במשק כתוצאה מהטכנולוגיה, ההתפתחות הטכנולוגית, ורוצה הלוואה, אומר לו הבנק: תביא לי ערבים.

יעקב שמאי: אומר החקלאי: אין לי ערבים.

יעקב שמאי: אומר לו הבנק: תשעבד לי את הנכס.

יעקב שמאי: אומר החקלאי למנהל הבנק: יש לי נכס אחד; הנכס שלי הוא המשק החקלאי שלי.

יעקב שמאי: אומר לו הבנק: אדוני, אתה לא הבעלים של המשק, אתה לא יכול לקבל הלוואה, ומאחר שאתה לא יכול לקבל הלוואה, גם אם אתה רוצה להרחיב את הדירה, אתה לא יכול לקבל משכנתה.

יעקב שמאי: יתירה מכך, אם בא חקלאי ואומר: אני רוצה לפתח ענף בלי העזרה והסיוע של משרד החקלאות או משרדי הממשלה, ואני מבקש לקבל הלוואה, שואל אותו מנהל הבנק: איזה סדר גודל של הלוואה אתה רוצה לקבל?

יעקב שמאי: הוא אומר: 100,000 שקל, 200,000 שקל, 300,000 שקל.

יעקב שמאי: אומר לו הבנק: אני מצטער, אתה לא יכול לקבל את ההלוואה לפתח את הענף, כי אין לך אפשרות לשעבד את הנחלה.

יעקב שמאי: נכון, כתוצאה מתהליכים ולחצים הגיעו במינהל מקרקעי ישראל להכרה, שלא צריך לשגע לגמרי את החקלאים, ואם הם זקוקים להלוואה, למשכנתה, מאפשרים להם בצורה חלקית לקבל ויתור על הזכויות של הקרקע, והחקלאי צריך לעבור מחלקה שרירותית של הפקידות במינהל מקרקעי ישראל, וכך הופך החקלאי בעצם לאדם שמתחנן בפני הפקידות הזו, רוצה – נותנת לו, לא רוצה – לא נותנת לו.

יעקב שמאי: אם היא לא נותנת לו, הוא מערער, ובסופו של דבר הוא מקבל.

יעקב שמאי: נשאלת השאלה, מדוע הממשלה מקשיחה את לבה וגורמת לכך שהנחלות לא יירשמו באופן ישיר על שם בעלי הנחלות.

יעקב שמאי: יתירה מזו, החקלאי גם תלוי בעוד קבוצה.

יעקב שמאי: כתוצאה מהתוכנית הבולשביקית שבה הקימו את הארגונים במסגרת חוק האיגוד השיתופי, הנחלה רשומה על שם ועד המושב, ואם ועד המושב אינו רוצה לתת את החתימה לחקלאי בגלל חשבונות אישיים פנימיים, כגון שהחקלאי לא הצביע בעד אותו נציג ועד, הוא כבר מטרטר אותו, לא תהיה לו הלוואה, הוא לא יוכל לקבל את הוויתור על הזכויות מהמינהל, כי המינהל כפוף להסכמים שיש לו עם הוועד וכן הלאה.

יעקב שמאי: לכן אני פונה אליך, חבר הכנסת אלי גולדשמידט: מאחר שאתה הבנת שיש צורך חשוב להעלות את ההצעה הזאת, אל תדחה זאת לכנסת הבאה.

יעקב שמאי: מי יודע איזו כנסת תהיה לנו אז.

יעקב שמאי: אני קורא לך וקורא לחבר הכנסת גדליה גל.

יעקב שמאי: אתה גם מושבניק, חבר הכנסת גל, ואתה קיבוצניק, חבר הכנסת גולדשמידט.

יעקב שמאי: בואו ונשתף פעולה, נחליט שמחר נעלה את ההצעה הזו בוועדת הכספים לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית ונביא אותה להצבעה בכנסת בשבוע הבא, כי היא מתכנסת בפגרה.

יעקב שמאי: אל תגידו לי: לא רוצים; אל תגידו שאין זמן.

יעקב שמאי: תגידו: זו הנכונות, כן או לא.

יעקב שמאי: נעמיד אותה במבחן, כי מי יודע אם בכנסת הבאה זה בכלל יעבור.

יעקב שמאי: הפעם יש לנו הזדמנות.

יעקב שמאי: אתם יודעים מה, יש לי תוספת: גם לפריימריס יש השפעה.

יעקב שמאי: בואו ננצל זאת עד הסוף, אם באמת טובת החקלאים לנגד עינינו, ואת הקריאה הזו אני לא משאיר באוויר.

יעקב שמאי: אני קורא לכם, אני מבקש מכם: אנא, תעלו את הנושא הזה מחר להצבעה בוועדת הכספים, ונביא אותו לכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב שמאי: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב שמאי.

חנא חדאד: חבר הכנסת אסעד אסעד, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו – חבר הכנסת רענן כהן, ולפני הסוף – חבר הכנסת גדליה גל.

אסעד אסעד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מברך את חברי הכנסת יוזמי הצעת החוק, שבאה להגן על הזכויות הבסיסיות של החקלאים במדינת ישראל, ובאה גם להסדיר את כל הנושא הקשור למינהל מקרקעי ישראל.

אסעד אסעד: יש לי סימפתיה מיוחדת, חבר הכנסת גולדשמידט, לחקלאים, כי אני נולדתי בבית של חקלאים.

אסעד אסעד: סגן שר החוץ, אין חקלאות במשרד החוץ, תקשיב.

אלי גולדשמידט: אבל בזכות החקלאות הוא עושה קשרים טובים עם מדינות רבות בעולם.

אסעד אסעד: שיעשה מחוץ לכנסת, לא פה.

אלי גולדשמידט: זה הדגל שלו כשהוא מגיע לסין, לדרום-מזרח אסיה.

אלי דיין: היום אנשים מדברים אתי רק על שיתוף פעולה חקלאי.

אסעד אסעד: אני יודע שהחקלאות המודרנית במדינת ישראל היא שם דבר בכל מקום בעולם, ואני מברך על כך, אבל החקלאות המודרנית היפה, הטובה, מייצאים אותה אל מחוץ לגבולות מדינת ישראל, בעוד שעדיין יש סקטור חקלאי בתוך מדינת ישראל, ואני מדבר על הדרוזים, הם נולדו כחקלאים, עיבדו אדמה ורוצים לעבד אדמה – אבל החקלאות המודרנית יצאה מחוץ לגבולות מדינת ישראל והיא לא בתוך גבולות מדינת ישראל.

אסעד אסעד: אני עומד לדבר על משהו אישי, שאני מרגיש לגביו רע מאוד, בנושא החקלאות.

אסעד אסעד: נפגעתי כתוצאה מכך, וגם משפחתי.

אסעד אסעד: כדאי שתקשיבו למה שאני עומד לומר.

אסעד אסעד: ראשית, אני תומך בהצעת החוק אם היא באה להגן על זכויות החקלאים בכלל בתוך מדינת ישראל, גם בקיבוצים, גם במושבים, גם במושבות וגם בכפרים האחרים.

אסעד אסעד: בלי חקלאות, בלי אדמה, האדם אינו שווה.

אסעד אסעד: עם קום המדינה חיו 90% מבני העדה הדרוזית מחקלאות.

אסעד אסעד: הכפר שחייתי בו, ואני עדיין חי בו, 90% עיבדו אדמות.

אסעד אסעד: אספר לך סיפור אישי על התעללות מינהל מקרקעי ישראל בחקלאים הדרוזים.

אסעד אסעד: חבר הכנסת רפאל איתן, ב-1971 הייתי בצבא.

אסעד אסעד: ב-1971 היתה לנו חלקת אדמה, גוש 38, בהר-אריה.

אסעד אסעד: לשם הביאו את אבי, שלא ידע עברית, ובבית-המשפט, על סכסוך אדמה בחלקה מסוימת, חילקו את האדמה כמו שעושים במדבר: חלקה א' – למדינה, חלקה ב' – עבורך, והחתימו אותו.

אסעד אסעד: הלכתי לטאבו ומצאתי נסח טאבו מ-1960 שאומר, האדמה הזאת, חלקה 38, מספר הדונמים כתוב, היא בחזקה של כנג' עלי יוסף, זה אבי, זיכרונו לברכה, שנה אחורה.

אסעד אסעד: האדמה הזאת היתה מעובדת, נטועה ענבים.

אסעד אסעד: אבל ב-1971 החליטו לעשות חלוקה שווה.

אסעד אסעד: בדרך זו נישלו את אבי ובוודאי עשרות משפחות דרוזיות כאלה.

אסעד אסעד: זו התעללות, ואני יודע שמתעללים גם באחרים.

אסעד אסעד: אם המטרה היא להגן על החקלאי בישראל, ולא חשוב מה זהותו, צריך לעשות צדק עם כולם.

אסעד אסעד: לכן אני אתמוך בהצעת החוק.

אסעד אסעד: אני מקווה שבהכנה לקריאה שנייה ושלישית תתחשבו גם באחרים שיש להם טאבו על האדמות האלה ועיבדו אדמה במשך עשרות שנים.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת אסעד אסעד.

חנא חדאד: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר לחברי חבר הכנסת אסעד, שאין סיכוי, אין שום סיכוי, ולו אחד למיליון, שאכן לקראת קריאה שנייה ושלישית הצעת החוק הזו תתוקן וייכלל בה עניין החקלאי הערבי או הכפר הערבי.

טלב אלסאנע: אם אתה משלה את עצמך, אני חושב שיש בעיה.

טלב אלסאנע: זו המציאות.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, שעד היום כל ערבי שהגיש בקשה, ביקש להתאגד בקיבוץ או להיקלט במסגרת קיבוץ, אפילו מבין אלה ששירתו בצבא – איש לא התקבל כחבר כקיבוץ במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אתה יודע על אחד כזה?

טלב אלסאנע: אין דבר כזה.

טלב אלסאנע: אסור דבר כזה.

טלב אלסאנע: עם זאת, מדברים על השוויון.

טלב אלסאנע: בעניין הקיבוצים – יש לנו אדמות, וב-1948 באו למשפחה שלי ואמרו, שהשטח הזה דרוש לשטח אש; מטעמי ביטחון אתם צריכים לעזוב את השטח הזה לשבועיים.

טלב אלסאנע: השבועיים האלה לא הסתיימו עד היום.

טלב אלסאנע: הקימו במקום הזה יישוב שנקרא שדרות.

טלב אלסאנע: אנחנו הגשנו אז תביעת בעלות, שאנחנו תובעים זכויות בשטח, אבל התביעה תלויה ועומדת אצל פקיד ההסדר בבאר-שבע.

טלב אלסאנע: היום אנחנו גרים בלקיה.

טלב אלסאנע: ממש מולנו, במרחק של קילומטר אחד, יש לנו אדמות שהגשנו לגביהן תביעות אצל פקיד ההסדר, אבל אנחנו לא מעבדים אותן, כי הן נתונות לקיבוץ להב לעבד אותן, ומגדלים שם את הגידולים החקלאיים.

טלב אלסאנע: מביאים עכשיו הצעת חוק, שמי שמעבד אדמות במשך 25 שנה צריך לקבל בהן זכויות חכירה לדורות של 49 שנים ואפשרות להאריך ל-49 שנים ואפשרות להקים מפעלים ואזורי תיירות.

טלב אלסאנע: הכול כדי לרצות את הקיבוצים.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה חוסר שוויון מוחלט.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שמדינת ישראל תתייחס לאזרחיה בצורה שוויונית, תתייחס לתושבים ולאזרחים הערבים כאזרחי המדינה, ולא כאל פולשים, מנושלי ומשוללי זכויות.

טלב אלסאנע: לדעתי, הצעת החוק משתלבת במדיניות שהייתה קיימת, שמקפחת את האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר לחברי הכנסת, שכל הזמן דוגלים וצועקים בעניין הקיבוצים – אני רואה איך הקיבוצים הולכים ומתרוקנים מהתושבים.

טלב אלסאנע: הרעיון של הקיבוצים אינו אטרקטיבי עוד.

טלב אלסאנע: כל הניסיון הוא בגדר הנשמה מלאכותית, להזרים להם מיליארדים.

טלב אלסאנע: צריך להעביר את כל המיליארדים האלה לשכונות העוני, למלחמה בעוני, לשכבות החלשות, ולא להמשיך להזרים חמצן, כסף, לקיבוצים האלה על חשבון 98% שהם כלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: צריך להפסיק להתחסד בעניין הקיבוצים ותושבי הקיבוצים.

טלב אלסאנע: צריך, לדעתי, לדון בתביעות הבעלות שהגישו התושבים ואזרחי המדינה הערבים, ולהכריע במחלוקת בבעלות, ומי שמגיע לו אדמות, להפשיר את המצב הקיים ולהחזיר למי שהאדמות שייכות לו את הבעלות על האדמות.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

חנא חדאד: חבר הכנסת רענן כהן, בבקשה.

משה פלד: הוא, אלסאנע, יקבע אם רמון יהיה ראשון או ברק יהיה ראשון.

משה פלד: תתבייש.

חנא חדאד: חבר הכנסת פלד, להפסיק את הצעקות.

משה פלד: הוא יקבע מי יהיה ראש הממשלה, ומי יהיה ראשון – רמון או אהוד ברק.

משה פלד: בושה וחרפה.

רענן כהן: פלד, זה עוזר לך לפריימריס?

רענן כהן: אתה כבר נבחרת.

טלב אלסאנע: – – –

חנא חדאד: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תן לחבר הכנסת רענן כהן לדבר.

משה פלד: הוא חושב שהצדק מונח בכיס שלו.

רענן כהן: חברי חברי הכנסת, בראשית הדברים אני רוצה לברך ולהצטרף לברכות.

משה פלד: זה הבלוק החונק, לא הבלוק החוסם.

רענן כהן: אתה בכלל מבין מה אתה מדבר?

משה פלד: – – –

רענן כהן: אם היית מאמין לעצמך, זה היה טוב.

רענן כהן: אפילו לעצמך אתה לא מאמין.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה פלד.

חיים אורון: – – –

משה פלד: שמעת מה הוא אמר על להב?

חיים אורון: מה הוא אמר על להב?

משה פלד: – – –

טלב אלסאנע: – – –

חנא חדאד: חבר הכנסת טלב אלסאנע, פחות ויכוח.

חיים אורון: – – –

חנא חדאד: חבר הכנסת אורון, בלי ויכוחים.

רענן כהן: אני מבקש להודות על עבודה מאוד רצינית של חבר הכנסת אלי גולדשמידט, שהציג הצעת חוק.

רענן כהן: אני רוצה להעיר הערה נוספת.

רענן כהן: מה שקורה במליאה – – –

שבח וייס: רבותי, לנואם יש עוד דקה, אל תפריעו לו.

רענן כהן: עוד לא דיברתי אפילו מלה.

רענן כהן: אי-אפשר לדבר.

רענן כהן: לי יש זמן כמה שתרצו.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, אני שמח שאתה עומד עכשיו בראש הישיבה.

רענן כהן: היום גם אמרתי שחבל שלא הפסקנו את עבודת הכנסת לפני שבוע ימים.

רענן כהן: אני חייב להעיר את ההערה הזאת.

רענן כהן: אי-אפשר לנהל כנסת בצמוד לפריימריס.

רענן כהן: זה לא בריא למדינה, זה מזיק.

רענן כהן: תראה איך הדברים מתקבלים כאן.

רענן כהן: לנושא עצמו.

רענן כהן: אם יש לנו בעיה, זו בעיית קיומו של מינהל מקרקעי ישראל.

רענן כהן: מכאן מתחילה הבעיה.

רענן כהן: זה מוסד מיותר, ארכאי, מזיק למדינה, הפך להיות ספסר של המדינה.

רענן כהן: אין זכות לקיומו.

רענן כהן: הוא פשוט פוגע בפיתוחה של המדינה, והוא גורם מפריע ומיותר.

רענן כהן: הצעתי הצעת חוק מגובשת, עבודה של כמה שנים עם מומחים בעלי עניין, שניסו לגבש דרך לשנות את מבנה המינהל, את תפקודו, את יכולת הביצוע שלו.

רענן כהן: המטרה היא להביא להוזלת דירות ולאפשר חיים בצורה מסודרת במדינת ישראל.

רענן כהן: לא יעלה על הדעת שדירה לזוג צעיר תעלה 200,000 דולר, אפילו לא בשקלים.

רענן כהן: אפשר על-ידי כיוון נכון להביא להורדת מחירי הדירות.

רענן כהן: על חברי הכנסת לעשות הכול כדי שכיוון כזה יתקבל למען אזרחי מדינת ישראל שאדמות אלה שייכות להם.

יעקב שמאי: אפשר להביא את זה מחר לוועדה לקריאה שנייה ושלישית.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת רענן כהן.

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, שלוש דקות – ואחרי זה הצבעה.

יעקב שמאי: חבר הכנסת גדליה גל, תביא לנו מחר את הצעת החוק לוועדת הכספים לקריאה שנייה ושלישית.

שבח וייס: יש לו הצעה כזאת, או שזה רעיון?

יעקב שמאי: רעיון של מי?

שבח וייס: לא יודע.

שבח וייס: אני שמעתי את הרעיון כאן פעם ראשונה.

יעקב שמאי: הצעת חוק לקריאה ראשונה בכנסת יש.

יעקב שמאי: היא תעבור בעזרת השם.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההתפתחות הדינמית של המשק והחברה בישראל והשינויים שחלו גם במדינה וגם בהתיישבות מחייבים שינויים והתאמות הן בהתיישבות והן במוסדות כמו המינהל מול ההתיישבות.

גדליה גל: לצערי הרב, פסק הזמן שהמינהל קיבל מאתנו כדי לפתור את הבעיות שהועלו כאן על-ידי החברים, אינני רוצה לחזור עליהן, באמצעות הסכם, הזמן שניתן להם לא נוצל והבעיות עדיין לא נפתרו.

גדליה גל: היחסים בין המינהל לחקלאים ראוי שיהיו בהסכם ולא בחקיקה.

גדליה גל: על כן, אמר גם חבר הכנסת גולדשמידט, שבלית ברירה הוא יביא את זה גם לקריאה שנייה ושלישית, אבל ניתן מספיק זמן כדי לפתור את הבעיה בדרך של הסכם ולא בדרך של חקיקה.

גדליה גל: אני מקווה, שאכן הזמן שניתן, והוא מספיק, ינוצל למטרה הזאת.

גדליה גל: חבר הכנסת יורם לס העלה בעיה קשה של בעלי קרקעות באזורים עירוניים שהופשרו לבנייה, אבל לא ניתן לבנות עליהן מסיבות כאלה ואחרות, ואילו בעלי הקרקעות נדרשים לשלם מס רכוש של כ-2%.5 מערך הקרקע המוערכת.

גדליה גל: הבוקר התחלנו לדון בתיקון לחוק מס רכוש, שיקל על אותם אנשים, שיש בידם קרקע והם נדרשים לשלם מס רכוש, ובעצם אינם יכולים לבנות מסיבה כזאת או מסיבה אחרת.

גדליה גל: אני מקווה שנמצא פתרון חלקי לבעיה כפי שעלתה.

גדליה גל: אני רוצה לברך את חבר הכנסת גולדשמידט, שלקח נושא חשוב, בעיות כאובות, ואני סומך עליו שהוא יפתור את הבעיות האלה או בדרך של חקיקה או בדרך של הסכם.

גדליה גל: כפי שאמרתי קודם, ראוי שהדבר ייעשה בהסכמה.

גדליה גל: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת גדליה גל.

שבח וייס: אפשרות סיכום קצר ותמציתי לחבר הכנסת אלי גולדשמידט, יזם החוק יחד עם חברת הכנסת ענת מאור.

שבח וייס: בבקשה.

אלי גולדשמידט: אני לא אנצל את זכותי להשיב מעל הדוכן.

אלי גולדשמידט: כל מה שאני מבקש הוא להביע תודה מקרב לב לכל חברי הכנסת שנשארו והתגייסו על מנת לעשות סוף-סוף צדק עם חקלאי מדינת ישראל.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

שבח וייס: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, נא לשבת.

שבח וייס: חברים, איש בל ייפקד מאלה שרוצים להביע את עצמם באמצעות הצבעה לכאן או לכאן.

שבח וייס: רבותי, הצעת חוק עיגון ורישום זכויות החקלאים בקרקע, התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה – של חברי הכנסת אלי גולדשמידט וענת מאור.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצעת החוק תעבור לוועדת הכספים להמשך טיפול.

שבח וייס: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עיגון ורישום זכויות החקלאים בקרקע, התשנ"ו–1996, לוועדת הכספים נתקבלה.

שבח וייס: 32 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהצעת חוק עיגון ורישום זכויות החקלאים בקרקע, התשנ"ו–1996, עברה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לוועדת הכספים להמשך טיפול.

שבח וייס: תודה רבה.

שבח וייס: עכשיו בקשר לדבריו של חבר הכנסת רענן כהן.

שבח וייס: חבר הכנסת רענן כהן העיר משהו בקשר לסגירת הכנסת.

שבח וייס: אני רוצה להבהיר בתשובתי בקיצור מה יקרה לנו בזמן הקרוב.

שבח וייס: במשך חודש וחצי יש לי יועצים שונים שמציעים שאני אסגור את הכנסת בשל הפריימריס.

שבח וייס: אם כן, למפלגת העבודה יש פריימריס, לליכוד יש פריימריס, למרצ יש פריימריס.

שבח וייס: זה מאוד חשוב, ואני רוצה לאפשר לכל חברי הכנסת לעשות את מלאכתם.

שבח וייס: אבל המלאכה העיקרית שבגינה הם רוצים להיבחר היא פה.

שבח וייס: אנחנו לא נשתק את הכנסת שלושה-ארבעה חודשים בימי בחירות.

שבח וייס: על-ידי כך נגרום עוול לדמוקרטיה הישראלית.

שבח וייס: מי שרוצה לעשות פריימריס, שיעשה אותם מפה.

שבח וייס: אני אמשיך לקיים את עבודתה ככל יכולתי.

שבח וייס: תודה רבה.

קריאה: ולכן?

שבח וייס: ולכן אנחנו כאן.

שבח וייס: בשבוע הבא נודיע.

שבח וייס: בשבוע הבא היינו אמורים לצאת לפגרה ממילא.

שבח וייס: או שיהיו שלושה ימים או יום, אבל הציעו לי כבר להפסיק את זה ב-1 במרס.

שבח וייס: יש פרלמנט, מה לעשות.

שבח וייס: עכשיו, רבותי, סליחה.

שבח וייס: אני מבקש ממך – אתה דיברת, גם אני אדבר.

שבח וייס: היו כל מיני הצעות.

שבח וייס: אני סיכמתי עם ראשי הסיעות הגדולות ועם הקטנות, ומוסכם – זה היה סיכום כללי – שאנחנו נקיים השבוע את ישיבות הכנסת באופן מלא, גם על דעתו של חבר הכנסת רן כהן ואחרים, ושיהיה עוד יום בשבוע הבא לניקוי שולחן.

רענן כהן: אני מבקש – – –

שבח וייס: אל תיכנס לתוך דברי.

רענן כהן: אני אכנס לדברים שלך, כי אתה לא אומר את כל הדברים.

שבח וייס: דוגמה של ראש קואליציה.

שבח וייס: זה היה סיכום.

שבח וייס: היום היתה ישיבת ועדת כנסת, והיתה פנייה נוספת של כמה חברי כנסת, לרבות ראשי סיעות, לרבות ידידי רענן כהן, על רקע העובדה שבשבועיים-שלושה האחרונים אנחנו מעבירים הרבה חוקים קצת בחיפזון ובמעט משתתפים – נימוק כבד מאוד, ואני מביא אותו בחשבון.

שבח וייס: עם זאת – ואני אמרתי את זה לחברי רענן כהן ולאחרים – זה נימוק כבד, גם סוג של פטריוטיזם של הכנסת; יש בקשה מצד שלושה ראשי ועדות לקיים עוד יום של דיונים בשבוע הבא, כי הם אמונים על מלאכה חשובה של סיום חקיקה של הרבה מאוד חוקים, הצעות חוק פרטיות של חברי כנסת, שעמלו על זה תקופה ארוכה מאוד.

שבח וייס: יש פנייה מצד שר המשפטים, שיש עוד כמה חוקים שצריך להשלים.

שבח וייס: אני אעשה עוד התייעצות הלילה ואגיע לאיזו מסקנה.

שבח וייס: כלומר, יש לחצים מכאן ומכאן, כשכל אחד דואג לכבודו של הבית הזה.

יגאל ביבי: אחרי הפריימריס נשב יומיים.

שבח וייס: זהו, רבותי, אני דייקתי, עכשיו אין הודעות אישיות.

שבח וייס: זה הכול.

רענן כהן: אני מבקש – תן לי לומר הודעה אישית.

שבח וייס: גמרנו, אני הודעתי גם בשמך.

שבח וייס: זה הכול.

שבח וייס: תודה רבה.

רענן כהן: תן לי לומר מה שאני רוצה על הפריימריס.

שבח וייס: רבותי, זה המצב.

יגאל ביבי: אני מציע שאחרי הפריימריס נשב כאן יומיים.

רענן כהן: – – –

שבח וייס: סליחה, הודעה אישית בסוף הישיבה.

שבח וייס: אני לא רוצה לעשות לך את זה כי אתה חבר, אבל אל תתעקש.

רענן כהן: אני מבקש הודעה אישית כדי לומר את האמת.

שבח וייס: סליחה, אני אמרתי את האמת.

שבח וייס: חבר הכנסת יגאל ביבי, הכנסת היתה אמורה לצאת לפגרה ב-20 בחודש, נקודה.

שבח וייס: אנחנו הצלחנו לסחוב אותה בתמיכה של ראשי סיעות וכן הלאה ועשינו דברים חשובים, לרבות הצבעה כמו היום – 32 חברים היו פה, הלוואי עלי לפני שנתיים על חוקים אחרים.

שבח וייס: הכנסת אמורה לחזור לעבודה שלה ב-29 באפריל, וזה מה שיהיה ממילא.

שבח וייס: אנחנו נקיים התייעצות של כל ראשי הסיעות, של נשיאות הכנסת, של ועדת הכנסת לכמה ימים אנחנו חוזרים, כי הבחירות מתדפקות על דלתותינו.

שבח וייס: אתה רוצה הודעה, אבל אני מבקש שהיא תהיה מרוסנת.

שבח וייס: בבקשה, דבר, חבר הכנסת רענן כהן.

רענן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עומד בפניכם אדם שלא הולך לפריימריס כי הוא נמצא בכנסת שעות על שעות, אז אי-אפשר לקחת את כל חברי הכנסת ולהפוך אותם לכאלה שכל כולם עוסקים בפריימריס.

שבח וייס: זה נכון.

רענן כהן: זו, קודם כול, הערה ראשונה.

רענן כהן: נדמה לי שמוצאים אותי בכל שעות היום והלילה פה, אז אני קודם כול רוצה להוריד את עניין הפריימריס.

רענן כהן: אני אומר באחריות, שבימים אלה עוברים בכנסת חוקים שמביאים נזק למדינת ישראל, שעולים הרבה כסף.

רענן כהן: השיקולים הם לא תמיד שיקולים ענייניים, ומותר לי לומר – טובת מדינת ישראל מעבר לנושא המפלגתי.

רענן כהן: הערתי את ההערה, אדוני היושב-ראש, רק מן הנימוק הזה, ולכן אי-אפשר להפוך אותנו רק למתמודדי פריימריס, ואני האחרון שעוסק הפעם בנושא הפריימריס.

רענן כהן: כל כולי השקעתי, את רוחי ואת מרצי, בעבודת הכנסת.

רענן כהן: לכן כדאי שנוריד את האוקטבות ונרד מן הנושא הזה.

שבח וייס: אני רוצה לבקש משהו מיושב-ראש הקואליציה.

שבח וייס: תראו, רבותי, הדברים שאמר חבר הכנסת רענן כהן נכונים והכול בסדר.

שבח וייס: אין לנו שום טענה לחברי כנסת שעושים פריימריס.

שבח וייס: כולנו רוצים להיבחר, נקודה.

שבח וייס: מכיוון שגם לממשלה יש איזה מעמד בכנסת, ואתה גם נושא בתפקיד של יושב-ראש קואליציה, אני מבקש לברר היטב את העניין מצד הממשלה, כי אני קיבלתי – – –

רענן כהן: הממשלה מבקשת – – – כמה שיותר מהר.

שבח וייס: שמעתי.

שבח וייס: אני שמעתי היום הודעה אחרת.

שבח וייס: לכן, אם תהיה הודעה רשמית מצד ראש הממשלה, בקשה כזאת, או מהשר המתאם אלי ישירות – אני עדיין יושב-ראש הכנסת, עדיין – נשקול אותה.

שבח וייס: נעמיד אותה מול הבקשה של יושבי-ראש הוועדות.

שבח וייס: עכשיו חבר הכנסת רביץ, והוא אחרון, ונמשיך במלאכה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להציע לך ולכל חברי הבית – אני יכול לתאר לעצמי שיש חוקים, אולי גם בין השאר חוקי בחירות, שחייבים להעביר אותם עד לתאריך מסוים.

אברהם רביץ: לכן אני רוצה להציע, שהכנסת תיתן את כל הזמן הדרוש כדי להעביר את כל החוקים שנמצאים בצנרת ושהם בהסכמה של כל חברי הבית.

אברהם רביץ: זאת אומרת, אין זה הזמן היום לערוך מחטפים, אין זה הזמן היום לגרום לפיצול בבית הזה ולגרום לכך שאנחנו נהיה חייבים לעשות גיוסים.

אברהם רביץ: אם אנחנו רוצים להאריך את עבודת הכנסת לטובת כל חברי הכנסת, לטובת המדינה – רק אותם חוקים שהם בהסכמת הכול.

אברהם רביץ: תודה.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: קודם כול אני שמח, חבר הכנסת רביץ, שהתאוששת.

שבח וייס: שמעתי שאתמול הרגשת לא טוב, ואנחנו מאחלים לך הרבה בריאות ומאחלים לכנסת שלא תהיינה סיבות לכך שחברי כנסת יקבלו, חלילה, לחץ דם גבוה.

שבח וייס: זה דבר אחד.

שבח וייס: דבר שני, אני מבין שאתמול היתה כאן סדרת הצבעות שקוממה חלק מחברי הבית.

משה נסים: לא חלק.

שבח וייס: כולם.

שבח וייס: הרי אני לא יכול לומר כעת כמעט דבר, מכיוון שאני לא ניהלתי את הישיבה.

שבח וייס: סגן יושב-ראש כנסת, כאשר הוא מנהל ישיבה, או סגנית, יש להם – – –

אברהם רביץ: יועץ משפטי.

משה נסים: היא רמסה את התקנון ברגל גאווה.

שבח וייס: סליחה, חבר הכנסת משה נסים, רק שנייה.

שבח וייס: אני שומע.

שבח וייס: חבר הכנסת נסים, הרי מה שלא תשלים להגיד לי עכשיו, אז בבקרים כשאנחנו נפגשים, כשאני יוצא מביתי ואתה הולך לבית הכנסת, תשלים לי את האינפורמציה, בסדר?

שבח וייס: ברחוב ז'בוטינסקי.

משה נסים: אני רוצה שזה יירשם בסטנוגרמה, ב"דברי הכנסת".

שבח וייס: נרשם, נרשם.

משה נסים: התקנון נרמס אתמול עד דק.

שבח וייס: נרשם.

שבח וייס: אני עובר על החומרים האלה במשך כל היום.

שבח וייס: ביקשתי חוות דעת מהיועץ המשפטי של הכנסת.

שבח וייס: אם יהיה צורך, אולי מחר בבוקר נכנס את ועדת הפירושים.

שבח וייס: אני מבטיח לך – עם כל הכבוד גם למי שניהל את הישיבה, כי אין לי עוד מסקנות – אנחנו נעשה הכול כדי שלא ייגרם עוול לאיש, אלא אם כן התקנון סגור כל כך שאפילו אם נגרם עוול, הוא סגור.

שבח וייס: גם זה קיים לפעמים.

שבח וייס: עכשיו, אני יודע שיש לכם חשש לגבי השבוע הבא, שמכינים לכם מארבים.

שבח וייס: אני כבר שוחחתי גם עם חבר הכנסת גפני היום בלשכתי.

שבח וייס: תאמינו שיש לכם כלים תקנוניים פוליטיים למנוע את זה, תקבל אחר כך הסבר.

שבח וייס: רבותי, כל הוויכוח הוא על יום אחד.

שבח וייס: הבאתי בחשבון את צרור הדעות, אני אתייעץ הערב גם עם הממשלה וגם עם ראשי הוועדות.

שבח וייס: מחר בבוקר נודיע לכם את ההודעה, ואנחנו בכל זאת ממשיכים לשאת במלאכה, השבוע בוודאי.

שבח וייס: חברי הטוב חנא חדאד, טול פיקוד.

שבח וייס: אגב, חבר הכנסת רביץ, יכול להיות שהפתרון יבוא בכלל מכיוון אחר.

שבח וייס: גם אין לנו סגנים ואנחנו ככה מתחלקים – חנא חדאד ואני, אני וחנא חדאד.

אברהם רביץ: הם יגייסו לך סגן כדי להעביר איזה חוקים.

שבח וייס: תודה לכם על תשומת הלב, סליחה על ההטרדה ועל שהארכנו כל כך.

שבח וייס: (פטור למקווה טהרה), התשנ"ו–1996

חנא חדאד: עכשיו נעבור להצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פיטורין) (מס' 7) (פטור למקווה טהרה), התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה.

חנא חדאד: יציג את החוק חבר הכנסת שאול יהלום.

חנא חדאד: בבקשה.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מטרת החוק לתקן עיוות.

שאול יהלום: בחוק הארנונה יש פטור לבתי-כנסת, למוסדות דת.

שאול יהלום: שכחו בזמנו את הנושא של מקוואות.

שאול יהלום: בא החוק הזה ומוסיף את המקוואות לפטורים מארנונה.

שאול יהלום: למותר לציין, שלמקוואות אין כסף לשלם, ובכל מקרה, אם משלמים זה על חשבון המדינה, ולכן אין יפה יותר מאשר לתקן את החוק כהצעתי.

שאול יהלום: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חנא חדאד: בבקשה.

חנא חדאד: אני קורא לחבר הכנסת רחבעם זאבי; איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי גולדשמידט – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד.

קריאות: תוותר, תוותר.

משה פלד: כבוד ראש הממשלה, תוותר לנו.

יוסף בא-גד: אי-אפשר לוותר בלי לשבח את חבר הכנסת שאול יהלום על הצעת החוק.

יוסף בא-גד: אני רוצה רק לקרוא את המשנה, מסכת יומא, דף פ"ה.

אלי דיין: אחרי ההצבעה.

יוסף בא-גד: אתה מוותר על זה, אלי דיין?

יוסף בא-גד: אם אתם רוצים, אשיר את זה.

יוסף בא-גד: זה שיר מקובל.

יוסף בא-גד: אמר רבי עקיבא: אשריכם ישראל, לפני מי אתם מטהרים, מי מטהר אתכם?

יוסף בא-גד: אביכם שבשמים.

יוסף בא-גד: מה מקווה מטהר את הטמאים, אף הקב"ה מטהר את ישראל.

יוסף בא-גד: יישר כוח לטהרת מקוואות בישראל.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף בא-גד.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קריאות: תוותר, תוותר.

אברהם רביץ: אתה רוצה להתגייר?

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין ספק כי הסקטור החרדי הוא אחד הסקטורים המקופחים, והוא מצטרף למגזר הערבי במדינה.

טלב אלסאנע: במחלוקות החברתיות וגם בסוגיות של שירותי הדת צריך לפעול בשיתוף פעולה מלא, בלי קשר לדעות הפוליטיות.

טלב אלסאנע: במסגרת הדעות הפוליטיות אנחנו יכולים להתווכח מהיום עד מחר.

טלב אלסאנע: אבל, כשמדובר בשירותי דת, בדאגה למוסדות דת ובהעלאת ערכי הדת – אני חושב שכולנו צריכים להיות מאוחדים.

טלב אלסאנע: בהזדמנות זו אני רוצה לציין, שהציבור המוסלמי במדינה, המונה כ-700,000 נפש, לא זוכה ל-2 פרומיל מהתקציב של משרד הדתות.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, שהמדינה מתעלמת מזכויות אלמנטריות, ואחר כך באים בטענות לאנשי הדת ואומרים: איפה הם?

טלב אלסאנע: ומה הם עושים?

טלב אלסאנע: על מנת שהם ימלאו את המצוות שלהם, ימלאו את התפקידים שלהם וייצקו תוכן לתפקיד המהותי הזה, צריך לתת להם אמצעים.

טלב אלסאנע: האמצעי החשוב ביותר הוא התקציבים.

טלב אלסאנע: היעלה על הדעת שמואזין ומטיף במסגד יקבל משכורת של 1,500 שקל?

טלב אלסאנע: איפה נשמע דבר כזה?

טלב אלסאנע: בסקטור היהודי יש מועצות דתיות, ואין דבר מקביל לזה במגזר המוסלמי.

טלב אלסאנע: אין פקידים ואין נותני שירות דת בכלל.

טלב אלסאנע: דבר כזה יוצר תוהו ובוהו.

טלב אלסאנע: לכן אני חושב, שחובת כולנו, כשמדובר בסוגיות הערכיות האלה, לשמש חזית אחת ולקיים מאבק משותף להעלאת התקציבים ולהעלאת שירותי הדת הן למוסלמים והן ליהודים.

טלב אלסאנע: לכן אני מצטרף להצעת החוק הזאת, לאור העיקרון שציינתי כאן.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס, האחרון בדוברים.

קריאות: הוא לא היה כאן.

קריאות: הוא לא היה.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמובן, אין לי שום התנגדות לתמיכה במוסדות הדת ואצביע בעד.

יורם לס: אבל אני רוצה לפנות לכל חברי מכל הסיעות הדתיות, שהתגייסו כאן, ואני רוצה לשאול אתכם: אם אני הייתי עושה לכם עכשיו את התרגיל של יהלום מאתמול בלילה, והייתי קם ומודיע שאני דורש הצבעת אי-אמון על מקווה טהרה, האם זה היה רציני?

יורם לס: אני שואל אתכם: זה היה רציני?

יורם לס: אתם באתם כולכם, כולכם התגייסתם בשביל מקווי טהרה, ואני הבודד הייתי זורק למעלה, לאוויר, הצעת אי-אמון על מקווי טהרה.

משה גפני: אתה לא יכול.

משה גפני: אתה לא יכול.

יורם לס: זה רציני?

יורם לס: מי שעשה זאת אתמול, אחרי שהוא תקע אותנו עד 24:00 בנאום כזה, זה היה חבר הכנסת יהלום.

יורם לס: הוא עמד פה ותקע אותנו עד 24:00.

יורם לס: בסוף העניין הוא הודיע: הצבעת אי-אמון.

יורם לס: אני מודיע לכם, בלי שום צחוק, שאם נזכה ונראה ונגיע לכנסת הבאה, וזו גם כן שאלה פריימריסטית, ואם חלילה, חלילה, נהיה באופוזיציה – נעשה לכם אותו דבר, ואז תרגישו במה מדובר.

יורם לס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יורם לס.

חנא חדאד: חבר הכנסת יהלום, אתה רוצה להגיד משהו?

חנא חדאד: – לא.

חנא חדאד: נלך להצבעה בקריאה ראשונה.

חנא חדאד: לאיזו ועדה מוצע להעביר את הצעת החוק, חבר הכנסת יהלום?

שאול יהלום: לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

חנא חדאד: ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

חנא חדאד: נעבור להצבעה.

חנא חדאד: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פיטורין) (מס' 7) (פטור למקווה טהרה), התשנ"ו–1996, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

חנא חדאד: 18 בעד, נגד אין, נמנעים אין.

פיני בדש: – – –

יורם לס: נעשה לכם אותו דבר.

פיני בדש: תהיה באופוזיציה ותעשה זאת.

חנא חדאד: חברי הכנסת, תנו לי להשלים את הדברים.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פיטורין) (מס' 7) (פטור למקווה טהרה), התשנ"ו–1996, תועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

חנא חדאד: ההצעה נתקבלה ברוב של 18, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חנא חדאד: תודה.

גדליה גל: אני מבקש שההצעה תועבר לוועדת הכספים.

משה גפני: אתה לא יכול לבקש זאת.

משה גפני: אנחנו נמצאים אחרי ההצבעה.

פיני בדש: זה חוק ההסדרים.

פיני בדש: זה שייך לוועדת הכספים.

משה גפני: אתה תשב ביציע.

גדליה גל: אני מבקש שהחוק יעבור לוועדת הכספים.

משה גפני: הוא לא יכול, אדוני היושב-ראש.

גדליה גל: מה אתה מתרגש כל כך?

חנא חדאד: אני מבין, לפי החוק, שצריך להחזיר את הצעת החוק לאותה ועדה שהצעת החוק באה ממנה.

חנא חדאד: כך קובע החוק.

חנא חדאד: לא אני.

משה גפני: גדליה, בחייך, אתה לא יכול.

שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, אתה צודק.

חנא חדאד: בסדר, חבר הכנסת גדליה גל?

גדליה גל: אם זה לפי הפרוצדורה – בסדר.

גדליה גל: אבל בכל השנים האחרונות נושא הארנונה נדון בוועדת הכספים.

חנא חדאד: הבינותי.

חנא חדאד: אבל מה שאמרתי זה בהתאם לפרוצדורה.

חנא חדאד: כך אני הבינותי.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, אם תרשה לי.

גדליה גל: היתה פסיקה רבנית שמינתה אותי כאחראי על המקוואות.

גדליה גל: ידוע שביהדות טהרה זה הדבר הכי חשוב.

גדליה גל: אבל פריימריס עושים בבתי-כנסת, במקוואות, כשחלק מהאנשים מתחת למים.

גדליה גל: היות שמינו אותי, לקחתי את התפקיד בכל הרצינות.

גדליה גל: אם מישהו חושש שאני רוצה להפסיק למישהו ארנונה, חס וחלילה, אבל ארנונה נדונה בוועדת הכספים.

גדליה גל: אם התקנון אומר שאיחרתי – איחרתי.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת גדליה גל.

חנא חדאד: יסודי), התשנ"ו–1996

חנא חדאד: עכשיו נדון בשתי הצעות חוק ביחד, תהיה גם אותה רשימה של הדוברים.

חנא חדאד: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 7) (מספר תלמידים בכיתה), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה, של חבר הכנסת אלי דיין.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אלי דיין.

חנא חדאד: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 8) (מספר תלמידים בגן-חובה ובכיתה בבית-ספר יסודי), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה, של חברת הכנסת דליה איציק.

חנא חדאד: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת דליה איציק.

חנא חדאד: בבקשה, סגן שר החוץ, תציג את החוק הראשון.

אלי דיין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מונחת בפניכם הצעת חוק שקובעת לאמור: מספר התלמידים בכיתה לא יעלה על 30.

אלי דיין: זו הצעת חוק פשוטה וברורה, אבל בעצם היא מהווה את הרפורמה הגדולה והאמיתית שיכולה להיות במערכת החינוך בארץ.

אלי דיין: תשאלו אותי, מנין המצאתי את הסעיף הזה?

אלי דיין: אני שמח שהרב רביץ והרב ורדיגר פה.

אלי דיין: במסכת בבא בתרא, פרק שני, עמוד כ"א, כמה שורות מלמטה מתקיים דיון מעניין: מהו מספר התלמידים בכיתה.

אלי דיין: התלמוד מקיים את הדיון הפילוסופי הזה, שהוא בעצם דיון פדגוגי.

אלי דיין: אני שמח שגם חבר הכנסת משה גפני כאן וגם יושבת-ראש ועדת החינוך, חברת הכנסת דליה איציק, שיש לה הצעה דומה.

אלי דיין: אומרים כך.

אלי דיין: "ואמר רבא: סך מקרי דרדקי – עשרין וחמישה ינוקי".

אלי דיין: מספר התינוקות, התלמידים הרכים האלה – חבל ששר האוצר לא בא ללמוד כאן שיעור חשוב, ושר החינוך – – –

אברהם ורדיגר: הם למדו את זה בדף היומי.

אלי דיין: אני מקווה.

אלי דיין: מספר התלמידים בכיתה לא יעלה על 25.

אלי דיין: אגב, זו פסיקה אחרי דיון של התלמוד, זו לא הצעת חוק בקריאה טרומית או בקריאה ראשונה.

אלי דיין: ממשיך התלמוד ואומר: "ואי איכא חמשין – מותבינן תרי", אם יש 50 תלמידים יהיו שניים, זה ברור.

אלי דיין: "ואי איכא ארבעין", אם יש 40 ואי-אפשר לחלק את הכיתה לשתי כיתות, כי אמרנו שצריכים להיות 25 תלמידים, זה כספי ציבור, תקציב המדינה, תקציב הקהילה שצריך לשמור עליו, אם יש 40 – "מוקמינן ריש דוכנא ומסייעין ליה ממתא"; מביאים מורה מסייע, מה שאנחנו קוראים היום: מורה מסייעת.

אלי דיין: הרמב"ם פוסק בצורה ברורה, חדה וחריפה, בהלכות תלמוד תורה פרק ב', הלכה ה': 25 תינוקות למדים אצל מלמד אחד.

אלי דיין: היו יותר, 25 עד 40, מושיבים עמו אחר לסייעו בלימודיו.

אלי דיין: היו יותר על 40, מעמידים להם שני מלמדים.

אלי דיין: אני באתי לשר האוצר ואמרתי לו: אני עושה לך הנחה, בהתחשב במגבלות התקציביות, מספר התלמידים בכיתה לא יהיה 25, אני מוכן להתחיל את הרפורמה הגדולה והחשובה הזאת ב-30 תלמידים.

אלי דיין: תדעו לכם, רבותי חברי הכנסת, מספר התלמידים בכיתה היום הוא 40, לפי התקן.

אלי דיין: אני רוצה להביא לכם נתונים: היום יש 420,000 תלמידים במערכת החינוך, כן ירבו, הלומדים בכיתות המאוכלסות ביותר מ-30 תלמידים.

אלי דיין: חלקם לומדים בכיתות המאוכלסות ב-40 תלמידים ומעלה.

אלי דיין: ראיתי כיתות של 41 תלמידים וגם של 43 תלמידים בגלל מצוקות של מקום וכו'.

אלי דיין: לפי מחקרים שנעשו, הצפיפות הרבה בכיתות משפיעה באופן משמעותי על תפקוד המורים ועל יכולתם להעניק טיפול פרטני, טיפול בבעיות משמעת והתנהגות, וכן על האפשרות להעלות את הישגי התלמידים.

אלי דיין: רבותי, העובדה שיש 40 תלמידים בכיתה הביאה לכך שיש היום עשרות אלפי תלמידים שנשרו ממערכת בתי-הספר, וחלקם אפילו הידרדרו, לא עלינו.

אלי דיין: ההשקעה בחינוך היא השקעה לאומית וכדאית ביותר, גם לפי דוח בנק ישראל.

אלי דיין: נגיד בנק ישראל אומר: ההשקעה בחינוך היא השקעה כדאית ביותר.

אלי דיין: רבותי, תדעו לכם, אם מדינת ישראל מייצרת 85 מיליארד דולר לשנה, 16,000 דולר לנפש, כמו במדינה אירופית – לפי חזונו של ראש הממשלה שמעון פרס, לקראת שנות האלפיים נגיע גם ל-20,000 דולר לנפש – זה בגלל מערכת החינוך.

אלי דיין: אין לנו אוצר אחר, האוצר היקר שיש לנו הוא ילדינו, זה העתיד שלנו.

אלי דיין: לכן ההשקעה טובה למדינה, למשק, לחברה ולפרט, היא מביאה להישגים לימודיים, חינוכיים, לאיכות חיים, לתרבות ולכדאיות למשק.

אלי דיין: רבותי חברי הכנסת, זו ממשלה שהשקיעה הרבה בחינוך.

אלי דיין: היא הוסיפה 7 מיליארדי שקל לתקציב החינוך, תוספת של כמעט 50%, כאשר בשנים עברו היו קיצוצים רבים בחינוך.

אלי דיין: עלינו לעשות את המהפכה הזאת, לצמצם את מספר הילדים בכיתה, כדי שכל התלמידים ינצלו את הפוטנציאל שלהם ויגיעו להישגים הכי טובים, וכדי למנוע נשירה מבתי-הספר.

אלי דיין: אומרים לי: אין מורים.

אלי דיין: נביא מורה מסייע.

אלי דיין: הרי הרמב"ם פסק, כמו שאומר התלמוד, שאפשר להביא ריש דוכנא, המורה המסייע, זה ריש דוכנא, שמסייע למורה המקצועי.

אלי דיין: היום יש בכל יישוב מאות מורות טובות שלא הלכו ללמוד בסמינר או באוניברסיטה אבל הן סיימו בית-ספר תיכון ויש להן ניסיון מעשי בתפקיד של מורה מסייעת.

אלי דיין: כמו שבגני הילדים יש גננת מקצועית ויש עוזרת לגננת, שדואגת להגיע לכל ילד, כך המורה המסייעת יכולה להגיע היום לאותם ילדים חלשים ולסייע להם כדי שיוכלו להתקדם יחד עם שאר התלמידים בכיתה.

אלי דיין: בכך אנחנו מביאים כוח אדם טוב, שיכול לסייע.

אלי דיין: שר האוצר אמר לי: זו הצעה מצוינת.

משה גפני: מה העמדה של הממשלה?

אלי דיין: אני לא יודע.

אלי דיין: שר החינוך אמר לי שהוא תומך בחוק הזה כשהעברתי אותו בקריאה טרומית.

משה גפני: איפה הוא?

משה גפני: כל מה שאמרת – שפתיים יישק, כל מה שאתה אומר אמת.

אלי דיין: אני אומר לך, חברי חבר הכנסת משה גפני, אם אנחנו באמת רוצים לבצע רפורמה אמיתית בחינוך, כך שנוכל לדאוג לכל הילדים בארץ, שר האוצר אמר לי: זה עולה למעלה ממיליארד שקל.

אלי דיין: אמרתי לשר האוצר: קודם כול, השקעה של מיליארד שקל בחינוך אינה מרתיעה אותי.

אלי דיין: רק השנה, בתקציב המדינה, רק בסעיף אחד שקראנו לו הפחתת עלות העבודה, רשמנו 8.3 מיליארדי שקל.

אלי דיין: למפעלים יצרניים שאנחנו רוצים לעודד, כדי ליצור מקומות עבודה, ניחא.

אלי דיין: אבל לחברות פיננסיות, לפירמות למיניהן, בשביל מה להפחית להן את עלות העבודה?

אלי דיין: נוכל לחסוך שם למעלה מ-2 מיליארדי שקל ונשקיע אותם באותם 300,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

אלי דיין: מה זה עוני?

אלי דיין: – זה חינוך.

אלי דיין: חבר הכנסת משה גפני, אתה הרי יודע שנושא החינוך היה בעדיפות גבוהה בעם היהודי – – –

משה גפני: גם היום.

אלי דיין: והרמב"ם פוסק, שמוליכים את הקטן ממלמד למלמד לחפש את המורה הכי טוב ולעודד את המורה הכי טוב ולתת תמריצים למורים טובים שילכו למקומות מרוחקים – – –

פיני בדש: והכול בחוזים אישיים...

אלי דיין: – – – כשיהיו שניהם בעיר אחת, אפילו אם יש נהר שעובר בעיר וצריך להעביר את הנהר כדי שיהיה לו מורה יותר טוב, ויש בזה סכנה, אומר הרמב"ם: אפילו אם יש נהר מפסיק ביניהם, להעביר כדי שהילד ינצל את הפוטנציאל שלו.

אלי דיין: אמרתי לשר האוצר, חברי הטוב, שר אוצר טוב, שנתן יד למדיניות החינוכית: השקענו הרבה בחינוך, בואו עכשיו נקבע כלל – אנחנו לא בעד למוטט את תקציב המדינה ולהתחיל במיליארד שקל, בואו נתחיל ב-100 מיליון שקל.

אלי דיין: לא נוסיף בינוי.

אלי דיין: נביא מורה מסייע כדי לא לבנות כיתות חדשות.

אלי דיין: נתחיל בשכונות, בערי פיתוח, במוקדים הקשים של החינוך, במגזר הערבי, הדרוזי והצ'רקסי, שם ראיתי, אדוני היושב-ראש, כיתות של 45 תלמידים ויותר.

חנא חדאד: כאשר דנו בשני החוקים האלה, אני תמכתי בהם.

אלי דיין: נכון, תמכת בשני החוקים האלה, אדוני היושב-ראש.

אלי דיין: רבותי, למה אני מביא את החוק הזה ערב פיזור הכנסת?

אלי דיין: חיכיתי לדוח של הוועדה של הפרופסור אדלר, והוא לא הגיע – הוא היה צריך להגיע בשנה שעברה – בנושא יום חינוך ארוך.

אלי דיין: אפילו אמרנו שנפעיל הזנה בצורה מצומצמת ומבוקרת, באותם מוקדים קשים.

אלי דיין: רבותי, נפעיל יום חינוך ארוך באותם מוקדים קשים, תוספת שעות, 30 תלמידים בכיתה, נשפר את התנאים, ניתן תמריצים למורים טובים כדי שיגיעו לפריפריה, כי בלי תמריצים טובים לא ילכו מורים טובים למקומות המרוחקים, בערי השדה, בערי הפיתוח, בגליל, בנגב, בדרום.

אלי דיין: אמרתי, בואו נחסוך בסעיף הזה של הפחתת עלות העבודה ונשקיע בחינוך.

אלי דיין: אני מאמין, שאותן פירמות של עורכי-דין, רואי-חשבון, יגידו: אם זה כסף שהולך לחינוך אנחנו בעד, ולא יהיה אכפת להם לשלם עוד 1% לביטוח לאומי; היום סתם עושים להם הנחה, והממשלה משלמת זאת במקומם.

אלי דיין: רבותי, לפי הניסיון האישי שלי, אני קיבלתי עיר בשנת 1978 והיו בה 3,000 תלמידים שלא מבקרים בגני טרום-חובה – היום כולם בטרום-חובה, כי הפער החינוכי נוצר בטרום-חובה – מגיל שלוש עד גיל חמש.

אלי דיין: אם לא נתחיל את זה גם במעונות היום, בטרום-חובה, אם לא נמנע נשירה מבתי-הספר, אין סיכוי שתלמידים יסיימו בתי-ספר תיכוניים, אין סיכוי שתלמידים יגיעו לאוניברסיטאות ולהשכלה גבוהה.

אלי דיין: לכן אני מציע, רבותי, רפורמה גדולה; גם בעניין של תוספת שעות לימוד, גם בעניין של 30 תלמידים בכיתה, והייתי מוסיף אפילו השכלה גבוהה חינם, ואני לא נרתע מזה.

אלי דיין: אומרים: אתם עוזרים לעשירים.

אלי דיין: שהעשירים ישלמו מס הכנסה.

אלי דיין: אני מכיר סטודנטים שאינם לומדים כיוון שאין להם אמצעים, וזה חבל.

אלי דיין: המדינה מפסידה, הם מפסידים.

אלי דיין: לכן אני אומר להתחיל באופן הדרגתי, ולא אכפת לי שזה ייקח חמש שנים, שבע שנים, ונגיע לרפורמה הגדולה.

אלי דיין: בקשר להצעת החוק, אני מוכן להתפשר.

אלי דיין: אמרתי לשר האוצר ולשר החינוך: ב-1 בספטמבר נתחיל בגיל הרך.

אלי דיין: האם נכנסתם פעם לכיתה של 40 תלמידי כיתה א'?

אלי דיין: הילדים האלה בקושי מחזיקים את העיפרון ביד.

חנא חדאד: ועוד בקיץ.

אלי דיין: המורה אינה מספיקה לעבור בין כל התלמידים כדי להדריך אותם ולהקנות להם את הרגלי הכתיבה והקריאה, ומזה מתחיל הפער החינוכי.

אלי דיין: ואז ההורים לוקחים מורים פרטיים, מי שיש בידו אפשרות, ומי שאין בידו אפשרות, הילד יותר חלש וכך הוא לא מתקדם.

אלי דיין: רבותי, החינוך הוא האמצעי הטוב ביותר לעזרה לפרט ולעזרה לעם ולעזרה למדינה.

אלי דיין: החינוך הוא האמצעי הטוב ביותר לצמצום פערים חברתיים, שלצערנו התרחבו.

אלי דיין: אני בעד כלכלה חופשית, יוזמה והפרטה.

אברהם ורדיגר: אתה מתכוון להצביע היום?

אברהם ורדיגר: כולם הלכו.

פיני בדש: באנו להצביע עבורך.

אלי דיין: לכן, רבותי חברי הכנסת, אני מציע להעביר את הצעת החוק הזאת לוועדת החינוך של הכנסת – לחברתי, חברת הכנסת דליה איציק, יש הצעה זהה, וגם היא עשתה מחקר שלם בעניין הזה – כדי שלפחות הכנסת הבאה, שתתכנס בחודש יוני, תוכל לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, וכך בתחילת שנת הלימודים הבאה נוכל, בעזרת השם, ליישם את הפסיקה של הפילוסוף והמחנך הגדול ופוסק ההלכה הגדול הרמב"ם, שקבע את זה כפסיקה, רבותי, לא כהצעת חוק לדיון; זה פסק הלכה שצריך לממש אותו.

פיני בדש: – – –

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת אלי דיין.

חנא חדאד: חברת הכנסת דליה איציק, בבקשה, הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 8) (מספר תלמידים בגן חובה ובכיתה בבית-ספר יסודי), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה.

חנא חדאד: הדיון משולב עם הצעת החוק של חבר הכנסת אלי דיין.

חנא חדאד: בבקשה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, כנסת מלאה ומרשימה – – –

טלב אלסאנע: חברת הכנסת איציק, את מזלזלת בנוכחים?

דליה איציק: אני מכבדת מאוד את הנוכחים, גם אני נוכחת.

דליה איציק: הנוכחים נפקדים.

פיני בדש: אנחנו הדוגלים בחינוך פה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני שלחתי היום לראש הממשלה את החוברת הזאת, שהיא פרי עבודה של קרוב לשנה.

דליה איציק: אתה, כחבר ועדת החינוך, יודע כמה עמלנו ובאמת איזו עבודה רצינית עשינו עד אשר החלטנו להמליץ על מספר קטן של תלמידים בכיתה.

דליה איציק: אני דיברתי כאן מעל הדוכן פעמיים, אני לא רוצה להלאות את היושבים כאן, ואני מבקשת, ברשותך, רק לקרוא מכתב שכתבתי לראש הממשלה בנקודה הזאת.

דליה איציק: חבר הכנסת אלי דיין נגע בכמה נקודות, ואנחנו לפני חודש ניהלנו כאן דיון די סוער סביב הסוגיה.

דליה איציק: "אדוני ראש הממשלה, ממשלת ישראל, בראשותו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ובראשותך, עשתה גדולות ונצורות לקידומו ולפיתוחו של החינוך בישראל.

דליה איציק: היא התייחסה אליו כאל השקעה לאומית מרכזית, והעמידה לרשותו משאבים מרובים.

דליה איציק: משאבים אלה הופנו לכיוונים שונים, הם אפשרו למערכת החינוך לעלות על מסלול לשיפור ולקידום, שסימניו מורגשים ומוכרים בכל מקום.

דליה איציק: אף-על-פי-כן, הכרה זו אינה נוטעת תחושה של שינוי מהיר ונמרץ.

דליה איציק: אין זה משום שהציבור הוא כפוי טובה, ואין זו גם בעיה של הסברה.

דליה איציק: על צווארה של מערכת החינוך הושארה במלוא כובדה אבן ריחיים עצומה, המאטה את הילוכה ומקטינה עד מאוד את יעילות המשאבים המושקעים בה.

דליה איציק: אבן הריחיים הזאת היא כיתות גדולות.

דליה איציק: כיתות בנות 30 תלמידים לכל היותר אינן רק צורך אנושי וחינוכי בסיסי לתלמידים, להורים ולמורים; כל כך ברור עד כי אין מה להסביר.

דליה איציק: הן אינן רק מחסום מפני בריחתם של רבים וטובים מן ההוראה; הן אינן רק סימן להשתייכותה של ישראל למתוקנות שבמדינות העולם; אלא הן תנאי הכרחי להצלחתן המלאה של השקעות הענק הממשלתיות בחינוך".

דליה איציק: אני רוצה להביא לכם כמה נתונים.

דליה איציק: בארצות-הברית לומדים עד 30 ילד בכיתה; בגרמניה – בין 28 ל-30 ילדים בכיתה; בדנמרק – עד 28 ילדים בכיתה; באנגליה – עד 30 ילדים בכיתה, ובאזורים טעוני טיפוח – 20.

דליה איציק: ישראל נחשבת כמו המדינות המתועשות, כמו אסיה, קוריאה, יפן.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שמיותר להדגיש ולהסביר יותר.

דליה איציק: אני רוצה להגיד משהו לחברי הכנסת רביץ וגפני.

דליה איציק: אני הייתי סגנית ראש עיריית ירושלים וממונה על תיק החינוך.

דליה איציק: פעם אחר פעם באמת התקנאתי בכם.

דליה איציק: אני מאמינה ויודעת וראיתי שלכם באמת אכפת מהחינוך.

דליה איציק: אינני מסכימה עם חלק מהחינוך שלכם, חלקו אינו לרוחי, כמו שהחינוך שלי אינו לרוחכם.

דליה איציק: אבל אינני יכולה שלא להתפעל פעם אחר פעם מהעובדה שהחינוך באמת באמת חשוב לכם.

דליה איציק: ואתם מצאתם פתרון איך לעשות שבאופן ממוצע מספר הילדים בכיתה יהיה קטן.

דליה איציק: בחינוך החרדי יש גם כיתות שיש בהן מספר גדול של תלמידים, חלקן בלתי נסבלות מבחינת התשתית הפיזית שלהן.

דליה איציק: אבל אין ספק שמהחינוך באמת אכפת לכם, והעובדה שיש כאן רוב של חברי כנסת דתיים אולי גם כן מעידה על משהו.

דליה איציק: אני מודה לכם על כך.

דליה איציק: תודה.

חנא חדאד: תודה רבה לחברת הכנסת דליה איציק.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסי אחימאיר.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום.

חנא חדאד: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש, בבקשה.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך על הצעות החוק של סגן השר אלי דיין ושל חברת הכנסת דליה איציק.

פיני בדש: מדברים הרבה על יום לימודים ארוך.

פיני בדש: אני אמרתי, שמבחינת האלטרנטיבות, אם שואלים מה עדיף, יום לימודים ארוך או כיתות קטנות, עדיף כיתות קטנות.

פיני בדש: אני כראש מועצה ניסיתי את שני הדברים האלה, ואני אומר לכם שיש חשיבות גדולה מאוד לכיתות קטנות.

פיני בדש: עדיף שיהיו 25 ילדים בכיתה שילמדו עד השעה 13:00, מאשר שיהיו 40 ילדים בכיתה שילמדו עד השעה 16:00.

פיני בדש: התועלת והתוצאות של לימוד בכיתה שבה מספר הילדים יותר קטן הן הרבה יותר גדולות וטובות.

פיני בדש: כי ההתייחסות האישית של המורה ל-25 או ל-30 ילדים שונה מאשר כשיש בכיתה יותר ילדים.

פיני בדש: אז גם אפשר לקיים מעקב יותר אישי אחרי כל תלמיד ותלמיד.

חנא חדאד: ומה קורה כאשר יש 40 ו-42 תלמידים בכיתה?

פיני בדש: אז זה מצב קשה מאוד.

פיני בדש: אני לפחות הלכתי לכיוון של 25 עד 30 ילדים בכיתה, במימון עצמי שלנו.

פיני בדש: כי הגענו למסקנה, כמו שחברת הכנסת דליה איציק אמרה פה לחברי הכנסת הדתיים שהם משקיעים הרבה בחינוך, אנחנו הגענו למסקנה שהנושא החשוב ביותר הוא קודם כול החינוך.

פיני בדש: כי חינוך טוב, חינוך נכון, נותן תוצאות גם בתחומים אחרים.

פיני בדש: כי אז התלמיד הוא גם חייל טוב, אחר כך הוא סטודנט טוב, ואחר כך הוא נכנס לתעשייה ולאקדמיה ולמדע.

פיני בדש: לכן אני אומר לשני המציעים, חברי הכנסת אלי דיין ודליה איציק, אני חושב שפה לא צריך להתפשר.

פיני בדש: נכון שבכיתות הנמוכות, בכיתות א', זה יותר קריטי.

פיני בדש: אבל לדעתי לא צריך להתפשר לגבי הכיתות של בית-הספר היסודי, בשלב הראשון לפחות עד כיתות ז'.

אלי דיין: כמה תלמידים יש אצלכם בכיתה?

פיני בדש: אצלנו הממוצע הוא בין 25 ל-28, אבל אנחנו מממנים את זה.

פיני בדש: זה עולה הרבה מאוד כסף.

יורם לס: יש אצלכם מי שישלם את זה.

פיני בדש: לא, המועצה משלמת את זה.

פיני בדש: התושבים מסרבים לשלם.

אלי דיין: מי מממן את זה, משרד החינוך?

פיני בדש: לא, המועצה מממנת את זה.

אלי דיין: מה זה, חינוך פרטי?

פיני בדש: נכון.

פיני בדש: לכן צריך להיות שוויון לכול.

פיני בדש: כדי שתבין, חבר הכנסת דיין, לקנות שעה שנתית נוספת ממשרד החינוך, זה עולה 1,300 דולר.

פיני בדש: ולפצל כיתה, אם אנחנו מדברים על 40 שעות שבועיות, זה בערך 50,000 דולר.

פיני בדש: זה הרבה כסף.

פיני בדש: אתה צודק.

פיני בדש: למה יש כאלה שמקבלים יותר ואחרים שמקבלים פחות?

פיני בדש: צריך שיהיה שוויון לכול.

פיני בדש: לכן אני חושב, שהצעות החוק שלך ושל חברת הכנסת דליה איציק הן הוגנות, אלו הצעות חשובות מאוד, הן אבן היסוד לחינוך ולעתיד של הדור הבא במדינת ישראל.

פיני בדש: תודה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת פיני בדש.

חנא חדאד: חבר הכנסת רון נחמן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס, בבקשה.

חנא חדאד: אחריו – חבר הכנסת אסעד אסעד, ואחריו – חבר הכנסת בנימין טמקין.

יורם לס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפנינו, שהיא פרי יוזמתו של חבר הכנסת אלי דיין, שמצטרפת להצעת החוק של חברתי חברת הכנסת דליה איציק, היא הצעת חוק חשובה מאין כמוה, שנוגעת לקידום החברתי של מדינת ישראל בשנים הקרובות.

יורם לס: אני עוסק הרבה בנושאים חברתיים, בעיקר בשטח הבריאות, ואני יודע עד כמה קשה לגייס תקציבים כדי לדחוף קדימה דחיפת מדרגה את המערכות האלה.

יורם לס: מערכת הבריאות היא מערכת שאפשר להגיד עליה שהיא עוסקת בעבר, ודי לחכימא ברמיזא.

יורם לס: אבל מערכת החינוך ללא שום ספק עוסקת בעתיד.

יורם לס: כל השקעה במערכת הזאת היא השקעה שתביא פירות כפל כפליים.

יורם לס: וראוי מאוד שבמדינה שלנו, שכולנו יחד נהנים בה משגשוג כלכלי, ראוי מאוד שהממשלה, באמצעות החוקים האלה, תמצא דרך לנתב את הצמיחה הכלכלית, את הדולרים שזורמים לכאן, למסלולים נכונים.

יורם לס: כי מה שקורה עכשיו הוא, שהכסף הולך ל"אכול ושתה כי מחר נמות".

יורם לס: תראו את הגירעון במאזן המסחרי.

יורם לס: כבר קונים פה מכוניות ב-400,000 שקלים.

פיני בדש: מיליארד דולר בחודש.

יורם לס: ויש פה גירעון אדיר, שמבטא את המצב, שהכסף שלנו, שמתגלגל במדינה הזאת, הולך לצריכה שאנחנו צורכים היום.

יורם לס: החינוך זה העתיד.

יורם לס: זו השקעה שלא מביאה פירות מייד, אבל היא ההשקעה האמיתית בהון אנושי ובצמצום פערים.

יורם לס: יש חרוז ידוע וברור, שהשכלה זה גם הכנסה.

יורם לס: מי שמנופף בססמאות של צמצום פערים, קודם כול חייב להשקיע בחינוך טוב.

יורם לס: החוק הזה הוא צעד נכון בכיוון הנכון.

יורם לס: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יורם לס.

חנא חדאד: חבר הכנסת אסעד אסעד – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעות החוק של סגן שר החוץ, חבר הכנסת אלי דיין, ושל יושבת-ראש ועדת החינוך והתרבות, חברת הכנסת דליה איציק, הן הצעות חוק במקומן, הן מחויבות המציאות, ואני מסכים עם כל מה שנאמר כאן.

משה גפני: עניין אותי, כאשר שמעתי את חבר הכנסת לס, מה עמדתה של הממשלה, שדיברה על שינוי סדרי העדיפויות ועל השקעה בתשתיות, בחינוך ובכל הדברים החיוניים ביותר בישראל.

משה גפני: עניין אותי שיבוא שר מהממשלה ויאמר מה עמדתו.

משה גפני: אני משבח מאוד את סגן שר החוץ, שהוא סגן שר מכובד מאוד בממשלה, שלא נרתע והביא את הצעת החוק כבר לקריאה ראשונה, וכן את חברת הכנסת דליה איציק, יושבת-ראש ועדת החינוך והתרבות.

משה גפני: אנחנו כמובן נתמוך בהצעות החוק.

משה גפני: אני רוצה לנצל דקה אחת, מכיוון שעליתי, כדי לדבר ולמחות על מה שאירע פה אתמול, כאשר יושבת-ראש ישיבה פעלה בנושאים קרדינליים, מהותיים, בנושאים של חוקי יסוד, בניגוד מוחלט לתקנון.

משה גפני: אני פונה כאן מעל דוכן הכנסת ליושב-ראש הכנסת לכנס באופן דחוף, על-פי הבקשה שלנו, את ועדת הפירושים ולשנות את ההחלטה השגויה של יושבת-ראש הישיבה אתמול, שפעלה בניגוד לתקנון.

משה גפני: אני פונה אליו ומבקש ממנו שישנה את ההחלטה הזאת.

משה גפני: אני חוזר לגופו של עניין: אנחנו נתמוך בהצעות החוק הללו, שהן לברכה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

חנא חדאד: חברי הכנסת יגאל ביבי, תמר גוז'נסקי, מאיר שטרית, רפאל אלול, חיים אורון, אברהם הירשזון, סילבן שלום, אליעזר זנדברג, שאול יהלום ויוסף עזרן – אינם.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ – – –

אברהם רביץ: ישנו.

חנא חדאד: בבקשה.

אברהם רביץ: אני מברך את חבר הכנסת אלי דיין ואת חברת הכנסת דליה איציק.

אברהם רביץ: אני לא יודע אם אמרתי את זה בסדר הנכון של הגשת החוקים.

אברהם רביץ: נדמה לי שחבר הכנסת דיין היה לפני כן.

חנא חדאד: אלי דיין ואחרי זה דליה איציק.

אברהם רביץ: כן, אני זוכר, הרי בגלל זה הוא הועף מתפקיד יושב-ראש הקואליציה.

אברהם רביץ: הלכת במסירות נפש.

אלי דיין: השאלה אם זה יעזור לי עכשיו בפריימריס.

אברהם רביץ: אתה רוצה שאני אעזור לך?

אברהם רביץ: אני לא התפקדתי למפלגת העבודה, אני לא חבר בש"ס, ואל תעליל עלי עלילות כאלה.

אלי דיין: לא שמעת אותי.

אלי דיין: שאלתי אם זה יעזור לי בפריימריס.

אברהם רביץ: אני חושב שכן.

אברהם רביץ: אני חושב שעשיתם מעשה נכון, אני מברך אתכם על שיהיו לכם האומץ והכוח הנפשי להתמודד עם המפלגה שלכם.

אברהם רביץ: אני יודע מה מחכה לכם, ובעזרת השם הדתיים כאן, אתם רואים, יתגייסו כדי לעזור גם לילדי ישראל שאינם דתיים וגם שאינם יהודים, כי אנחנו רואים שהחינוך זה הדבר החשוב ביותר, ממש החשוב ביותר, יותר מכל דבר אחר.

אברהם רביץ: זה יתרום לכלכלה, זה יתרום לביטחון, זה יתרום גם לביטחון האישי.

אברהם רביץ: אם אנחנו נהיה ראויים, הקדוש-ברוך-הוא יעזור לנו.

אברהם רביץ: אני גם מרחם על חברי ומאחל לכם הצלחה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם רביץ.

חנא חדאד: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחרון הדוברים.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין אפשרות להיות נגד החינוך.

טלב אלסאנע: אני מצטרף להצעות החוק שהועלו כאן.

טלב אלסאנע: אני מעלה על נס את העמדה האיתנה של חבר הכנסת אלי דיין, אשר עמד על העיקרון ולא ויתר ולא דאג לאינטרסים האישיים, וזאת היתה דוגמה איך חבר הכנסת עומד במסירות נפש ובחירוף נפש ומקריב את המעמד שלו.

טלב אלסאנע: אני רק רוצה לציין, חברי הכנסת, שכשאנחנו דנים בסוגיה של הקטנת מספר התלמידים בכיתות, צריך להביא בחשבון, שבמדינת ישראל, בשנות האלפיים, יש עד היום תלמידים שלומדים – חברת הכנסת דליה איציק, את יודעת את זה – בפחונים, ללא מזגנים, בתנאים של תת-רמה, כשהתנאים הפיזיים דומים יותר לתנאי מכלאות, ואתה לא יכול לדעת אם זה בית-ספר או מכלאה.

טלב אלסאנע: אלה מוסדות חינוך של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: מצד אחד היום מדברים על כך שהאדם, או הילד הוא הנכס החשוב ביותר, והשקעה בנפשו נעשית על-ידי השקעה במערכת החינוך, והחינוך הוא הנכס, ומצד שני מחזיקים אותם בתנאים כל כך ירודים.

טלב אלסאנע: לדעתי, כשבאים היום לאמץ גישה נכונה, שאני תומך בה, צריך להגיד, שיש אנשים שצריך להעלות אותם לרמה, אפילו זו הקיימת, שאנחנו רוצים לשפר אותה.

טלב אלסאנע: המצב הקיים במערכת החינוך ביישובים הערביים, שבהם יש נשירה גבוהה, צפיפות גבוהה, מחסור בכיתות הלימוד, הוא כזה שאני חושב שפעם אחת משרד החינוך צריך להקצות תקציבים ולא לטפטף ולא לדאוג לפירורי תקציב ולא להתחשבן על 50 כיתות כאן או 50 כיתות שם.

טלב אלסאנע: במדיניות חד-פעמית הוא צריך לסגור את הפערים ולהתחיל מנקודת זינוק שוויונית, על מנת להגיע לחברה שוויונית בתוך מדינת ישראל.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

חנא חדאד: חברי הכנסת אלי דיין ודליה איציק, האם אתם רוצים להגיד משהו?

אלי דיין: אנחנו מודים לחברי הכנסת על דבריהם החמים.

חנא חדאד: אם כן, תן לנו עכשיו להשלים את המלאכה בהתאם לחוק, חבר הכנסת אלי דיין.

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצבעה לאחר שאקרא על מה אנחנו עומדים להצביע.

חנא חדאד: אנחנו מצביעים על שתי ההצעות של חבר הכנסת אלי דיין ושל חברת הכנסת דליה איציק.

חנא חדאד: ההצעה הראשונה היא של חבר הכנסת אלי דיין: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 7) (מספר תלמידים בכיתה), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה.

חנא חדאד: ההצעה השנייה הוגשה על-ידי חברת הכנסת דליה איציק – – –

אברהם רביץ: יש להצביע את ההצעות אחת אחת.

חנא חדאד: נקיים הצבעות נפרדות, כדי להעביר את ההצעות לוועדת החינוך להכנתן לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: תחילה נצביע על הצעת החוק של חבר הכנסת אלי דיין.

חנא חדאד: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 7) (מספר תלמידים בכיתה), התשנ"ו–1996, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

שאול יהלום: אבקש לצרף את קולי בעד.

שאול יהלום: לא צלצלו.

חנא חדאד: לפרוטוקול: נא לצרף את חבר הכנסת יהלום בעד.

חנא חדאד: אם כן, 13 בעד.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק של חבר הכנסת אלי דיין תועבר לוועדת החינוך והתרבות, להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: נעבור להצבעה על ההצעה של חברת הכנסת דליה איציק.

חנא חדאד: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 8) (מספר תלמידים בגן-חובה ובכיתה בבית-ספר יסודי), התשנ"ו–1996, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

חנא חדאד: 13 בעד, נגד אין, נמנעים אין.

חנא חדאד: אני קובע, שההצעה אושרה והיא תועבר לוועדת החינוך והתרבות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: תודה למציעים.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 23), התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חנא חדאד: יביא את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד צוקר.

חנא חדאד: בבקשה.

דוד צוקר: אנחנו נסבול פה מבדידות קשה, אדוני היושב-ראש, גם השר לאיכות הסביבה עוזב אותנו, אבל שנינו נהיה פה.

חנא חדאד: מה אני יכול לעשות?

חנא חדאד: הפריימריס ממש מפריעים לעניינים.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ורדיגר, אני מביא לפניכם, בשם ועדת החוקה, תיקון לחוק סדר הדין הפלילי.

דוד צוקר: התיקון הזה הוא פרי הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת זנדברג והצעת חוק ממשלתית.

דוד צוקר: הצעת החוק הממשלתית הובאה ב-14 בנובמבר 1995, וזו הפרטית הובאה ב-30 בינואר 1996, כלומר חודשיים אחר כך.

דוד צוקר: במה אנחנו עוסקים?

דוד צוקר: בחוק הקיים יש משום מלכוד מסוים לנהג המבקש לערער על דוח שהוא קיבל מן המשטרה.

דוד צוקר: מה הוא המלכוד?

דוד צוקר: מצד אחד אין בהגשת ערעור על קנס כדי לעצור את מירוץ הזמן שכתוצאה ממנו יהיה על הנהג לשלם כפל קנס.

דוד צוקר: הוא הגיש את הערעור, הזמן רץ, ואחרי זמן מסוים הוא חייב לשלם כפל קנס.

דוד צוקר: מצד שני, אם יבחר אדם לשלם את הקנס, הוא לא יוכל לערער, שכן תשלום הקנס מהווה הודאה באשמה.

דוד צוקר: מאחר שמשטרת ישראל איננה עומדת בעומס הפניות לערעורים ואיננה מספיקה להשיב על פניות בזמן, אזרחים רבים שערעורם נדחה נענשים בכפל קנס, שכן הם נכנסים לפרק זמן שבו הקנס הוא כבר כפול.

דוד צוקר: נהגים שבחרו לשלם את הקנס ולערער וערעורם נתקבל, לא יכלו לקבל את כספם בחזרה.

דוד צוקר: על-פי התיקון, כלומר על-פי שתי הצעות החוק, הממשלתית והפרטית, תוכפל תקופת הזמן לתשלום הקנס בטרם יוכפל סכומו.

דוד צוקר: כלומר, מירוץ הזמן יהיה יותר אטי, וזה ייתן אפשרות לרשויות לבחון את הפניות.

דוד צוקר: אם עדיין לא עמדו הרשויות בלוח הזמנים, יאפשר התיקון בחוק להחזיר לנהג שערעורו התקבל את כספו, בניגוד למצב הקיים.

דוד צוקר: בשנת 1994 נרשמו על-ידי המשטרה כמיליון דוחות.

דוד צוקר: 900,000 מהם היו מסוג ברירת משפט.

דוד צוקר: ב-11 חודשים של אותה שנה, 1994, ערערו 182,000 נהגים, ושליש מהם, כלומר כ-60,000 מתוך המיליון, ערעורם נתקבל.

דוד צוקר: כלומר, החוק הזה נוגע לעשרות אלפי אנשים מדי שנה.

דוד צוקר: זו הצעת החוק.

דוד צוקר: יש לה הסתייגות אחת, של חבר הכנסת זנדברג, שנעדר מכאן.

דוד צוקר: פרט לכך, ההצעה מובאת ללא הסתייגויות.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת צוקר.

חנא חדאד: הואיל וחבר הכנסת זנדברג איננו, אנחנו נצביע על סעיפים 1 עד 4 כהצעת הוועדה, בקריאה השנייה.

חנא חדאד: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 4–1 – 3 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4–1 נתקבלו.

חנא חדאד: שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שסעיפים 1 עד 4 נתקבלו.

חנא חדאד: אנו עוברים עתה להצבעה על הצעת החוק בקריאה השלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 3 נגד – אין נמנעים – אין חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 23), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק נתקבל בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לגילוי נגיפי איידס בקטינים, התשנ"ו–1996, שהחזירה ועדת העבודה והרווחה.

ש' כרם: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 14), התשנ"ו–1996; והצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 25), התשנ"ו–1996 – שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

ש' כרם: וכן הצעת חוק הבזק (תיקון מס' 12), התשנ"ו–1996, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ש' כרם: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית, התשנ"ו–1996; והצעת חוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה (תיקון מס' 33), התשנ"ו–1996.

ש' כרם: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (תיקוני חקיקה), התשנ"ו–1996; והצעת חוק התקנים (תיקון מס' 4), התשנ"ו–1996.

ש' כרם: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת:

ש' כרם: הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 5) (הרחבת המשמעות של לשון הרע), התשנ"ו–1996, של חברת הכנסת יעל דיין; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 25), התשנ"ו–1996, של חבר הכנסת חגי מירום; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 7) (ביזור), התשנ"ו–1996, של חבר הכנסת זאב בנימין בגין.

ש' כרם: תודה.

חנא חדאד: תודה לסגנית מזכיר הכנסת.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנו עוברים להצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 23), בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד צוקר.

חנא חדאד: בבקשה.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, אני מביא בפניכם ללא הסתייגויות תיקון לחוק-יסוד: הכנסת, שעיקרו טקס הפתיחה עם כינוסה של הכנסת אחרי מועד בחירות.

דוד צוקר: זו הצעה של חבר הכנסת בגין.

דוד צוקר: במשך הזמן חלו בה שינויים, ועיקרה קביעת שלושה מרכיבים שייתנו ביטוי סמלי לאופיה של האומה, שייתנו ביטוי חגיגי לעובדה שהכנסת מתכנסת אחרי מועד בחירות; ביטויים שיש בהם מידת הסכמה רחבה, נוסף על המרכיבים הקודמים שציינתי, החגיגיות והטקסיות והעובדה שהם מבטאים את המגוון של החברה הישראלית כולה.

דוד צוקר: שלושת המרכיבים הם אלה: זקן חברי הכנסת יפתח את הישיבה הראשונה של הכנסת ויצהיר את הצהרת האמונים של חברי הכנסת.

דוד צוקר: אחרי שיעשה זאת, ייקרא בפני המליאה מזמור קכ"ב בתהילים, שעניינו בעיקר ירושלים, והוא יהיה המרכיב הראשון שאנחנו מבקשים לקבוע אותו בטקס פתיחתה של כל כנסת.

דוד צוקר: המרכיב השני, מייד אחרי שייקרא פרק קכ"ב, ולא קבענו מי יקרא אותו, זה עניין ליושב-ראש, לבית, להתקין הסדרים שצריכים להיות תואמים את הבית כולו, את עמדותיו, את גישותיו.

דוד צוקר: אחרי קריאת פרק קכ"ב בתהילים ייקראו שני קטעים מתוך ההכרזה על הקמת מדינת ישראל.

דוד צוקר: הנוסח מופיע בתוספת הראשונה.

דוד צוקר: אחר כך תינתן הצהרת האמונים של כל חברי הכנסת.

דוד צוקר: לאחר מכן, וגם זה מופיע לראשונה בחוק, קבענו שישיבת הפתיחה תינעל בשירת ההמנון הלאומי "התקווה", וגם הנוסח הזה מופיע בתוספת השנייה.

דוד צוקר: ככל הידוע לי, זו, נדמה לי, הפעם היחידה שמעמד "התקווה" נקבע כהמנון לאומי, והנוסח המושר, שני הבתים הראשונים מתוך ההמנון, מופיע בתוספת השנייה בחוק זה.

דוד צוקר: אם כן, זה יהיה אופיו של טקס הפתיחה: קריאת פרק קכ"ב, קטע ממגילת העצמאות, שירת "התקווה", ובאמצע יצהירו חברי הכנסת אמונים.

דוד צוקר: כאמור, הצעת חוק זו גובשה בהסכמה של כל אגפי הבית.

דוד צוקר: היא מבטאת את רוחה של ישראל, והיא מובאת, כאמור, ללא הסתייגויות.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דדי צוקר.

חנא חדאד: לחוק אין הסתייגויות.

חנא חדאד: נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

חנא חדאד: מי בעד סעיפים 1 עד 3 כהצעת הוועדה?

חנא חדאד: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 3–1 – 3 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3–1 נתקבלו.

חנא חדאד: שלושה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה בהתאם להצעת הוועדה.

חנא חדאד: עכשיו נעבור להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 3 נגד – אין נמנעים – אין

חנא חדאד: שלושה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 3), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דדי צוקר.

חנא חדאד: בבקשה.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, עניינו של חוק זה הוא תיקון טכני בחוק-יסוד: נשיא המדינה.

דוד צוקר: קרה דבר מעניין.

דוד צוקר: כאשר נחקק חוק-יסוד: הממשלה, חוק היסוד החדש, זה שקובע את שיטת הבחירה הישירה של ראש הממשלה, היו צריכים לבצע שורה שלמה של תיקונים בחוקים, ונשמט תיקון אחד, תיקון בחוק-יסוד: נשיא המדינה, שכן במתכונת שהיתה קיימת עד עתה נשיא המדינה היה מזמן אליו את נציגי הסיעות ואחר כך מזמן את המועמד להרכיב ממשלה.

דוד צוקר: עכשיו התפקיד הזה לא מוטל עליו, שכן המועמד לראשות הממשלה ייבחר ישירות על-ידי העם.

דוד צוקר: את החלק הזה בתפקידו של הנשיא, הזמנת המועמד לראשות הממשלה, שכחו להשמיט, וכמובן, אנחנו צריכים להוציא את זה מחוק-יסוד: נשיא המדינה, כדי להתאימו למשטר החדש, לשיטת הבחירות החדשה.

דוד צוקר: עם זאת, אני רוצה להזכיר, חבר הכנסת ורדיגר, שלנשיא המדינה כן שמור איזה תפקיד במבנה החדש, שכן אם ראש הממשלה מחליט בעצמו לפזר את הכנסת, הוא חייב באישור הנשיא.

דוד צוקר: כלומר, נשאר לנשיא עוד איזה תפקיד, אבל זה לא התפקיד שהופיע בחוק היסוד הקודם, ולכן אנחנו צריכים לתקן את חוק-יסוד: נשיא המדינה, כדי להתאימו לחוק היסוד החדש, חוק-יסוד: הממשלה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דדי צוקר.

חנא חדאד: נעבור עכשיו להצבעה בקריאה שנייה על סעיפים 1 עד 3.

חנא חדאד: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 3–1 – 4 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3–1 נתקבלו.

חנא חדאד: ארבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שסעיפים 1 עד 3 אושרו כהצעת הוועדה.

חנא חדאד: נעבור להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 4 נגד – אין נמנעים – אין

חנא חדאד: ארבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 2) (מאגרי מידע), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דדי צוקר.

חנא חדאד: בבקשה.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדובר בתיקון מקיף מאוד, שתבע עבודה רבה גם מוועדת החוקה וגם מקבוצת מומחים, שבסוף אציין את שמותיהם, ועניינו הגנה על הפרטיות במאגרי מידע.

דוד צוקר: זו תחרות נצחית, שבה מובטח בדרך כלל ניצחון הטכנולוגיה על פני החקיקה, תחרות נצחית שבה המחוקק רודף אחרי התפתחויות טכנולוגיות, ובדרך כלל הן משיגות אותו.

דוד צוקר: זה תסכול מתמיד למחוקק שמבקש לצפות פני עתיד.

דוד צוקר: קשה לו בדרך כלל לצפות פני עתיד ככל שמדובר בהתפתחויות טכנולוגיות עתידיות, ונראה שאנחנו נידונים להיות בתחרות הקשה הזאת, וכדי להקטין נזקים, לרדוף אחרי התפתחויות טכנולוגיות, שהן בלתי נמנעות, אבל בצד הברכה שיש בהן יש בהן סכנה רבה; במקרה הזה אנחנו דנים בסכנה של פגיעה בפרטיות.

דוד צוקר: אם כן, מאגרי מידע הם מאגרים המכילים נתונים רבים, שאיננו רואים את עצמנו חיים בלעדיהם, אותם מאגרי מידע חיוניים לחיי הכלכלה, לחיי המשק, לחיים שלנו בכללם, אבל מצד אחר, שימוש לא נכון בהם על-ידי מי שלא הוסמך לכך, שימוש לא נאות בהם, עלולים לפגוע קשות בפרטיותו של אדם.

דוד צוקר: יש להזכיר, שהפרטיות היא זכות מוגנת על-פי חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, וההגנה הזאת על הזכות לפרטיות ריחפה מעל ראשה של הוועדה בכל זמן העבודה בשנה האחרונה – העבודה על החוק הזה ארכה למעלה משנה – וביקשנו לממש ולציית ולפעול על-פי עקרון הגנת הפרטיות, המוגן, כאמור, בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

דוד צוקר: מה עשינו בהצעת החוק הזאת?

דוד צוקר: ראשית, ראינו את הפגיעה בפרטיות כפגיעה זהה לפגיעות המצויות היום בחוקים אחרים, והשווינו את הענישה על פגיעה בפרטיות לענישה המצויה היום בחוק האזנות סתר.

דוד צוקר: ראינו קו ישר המוליך מהאזנות סתר, שהן חדירה בוטה ופולשנית לחייו של אדם, לפרטיותו של אדם, ומתחנו קו ישר אל הפגיעה בפרטיות, שאף היא עלולה להיות פולשנית, מזיקה ומסוכנת.

דוד צוקר: ההחמרה הזו – אני מקווה כך – היא מסר ברור למשטרה, לרשויות התביעה, לבתי-המשפט, על החומרה שבה הכנסת רואה פגיעה בפרטיותו של אדם, בצנעת חייו ובסוד שיחו.

דוד צוקר: בהצעת החוק הממשלתית שקיבלנו לוועדה ההגנה היתה בדרך של רישום, היינו, חובת רישום על כל מאגר מידע, ואנחנו החלטנו ללכת בדרך אחרת.

דוד צוקר: המרנו את חובת הרישום בחובת פיקוח.

דוד צוקר: לא עוד רישום של כל מאגר מידע.

דוד צוקר: בדקנו את המצב באירופה ובארצות-הברית בשתי עבודות מצוינות שעשו למעננו האגודה לזכויות האזרח ואיל"א – ארגון ישראלי לעיבוד אינפורמציה – ללא כל תמורה.

דוד צוקר: בהעדר כלי מחקר אחרים לכנסת, הם היו כלי המחקר שלנו, והתברר לנו שהדרך לפיקוח היא לא בהכרח רישום.

דוד צוקר: הדרך לבקרה איננה בהכרח רישום, אלא פיקוח, ואנחנו צמצמנו את חובת הרישום – אני מקווה, לא צמצום פזיז מדי – ולעומת זאת נתנו כלים יותר משמעותיים.

דוד צוקר: אני לא יודע אם הם משמעותיים דיים, אבל הם הרבה יותר משמעותיים מאשר כיום מבחינת המפקח על מאגרי המידע, מבחינת רשם מאגרי מידע, ואני מקווה שכלי הפיקוח האלה יהיו יעילים יותר מאשר דרישה פורמליסטית לרישום בלבד, שמאחוריו אין שום פיקוח.

דוד צוקר: אני רוצה להזכיר, שעשינו דבר קצת לא מקובל בחקיקה, ובחוק ממש, בחוק עצמו, קבענו, שתוקם יחידה למאגרי מידע, לשם הגנה על הפרטיות.

דוד צוקר: קבענו את העובדה, שההיקף של היחידה שעוסקת בזה – וזה דבר שאני לפחות בארבע השנים האחרונות לא עשיתי, אבל סברנו שבגלל חשיבות ורגישות העניין יש לקבוע זאת בחוק – יהיה נאות ויזכה למימון הולם ויהלום את המשימות הנכונות לאותה יחידה.

דוד צוקר: אני רוצה לומר, שחוק הגנת הפרטיות אינו חל על מחשבים ביתיים לשימוש אישי.

דוד צוקר: איננו עוסקים בדבר הזה.

דוד צוקר: אלמנט נוסף: חובת הרישום של מאגרי מידע חלה על מאגרים גדולים.

דוד צוקר: הגדרנו מה הוא מאגר גדול, או מאגרים שיש בהם מידע רגיש, וכמובן, חובת הרישום חלה גם על כל הגופים הציבוריים.

דוד צוקר: כלומר, חובת רישום תהיה על חלק מן הגופים, ועל השאר יהיה פיקוח.

דוד צוקר: כאמור, חובת הרישום חלה על מאגרים שיש בהם מידע רגיש, מאגרים של גופים ציבוריים או מאגרים גדולים, בגדלים שאנחנו הגדרנו בחוק.

דוד צוקר: מה הוא מידע רגיש?

דוד צוקר: ועל זה עיקר ההגנה.

דוד צוקר: מה הוא מידע רגיש המצוי במאגרי מידע, אדוני היושב-ראש?

דוד צוקר: "מידע רגיש" הוגדר: נתונים על אישיותו של אדם, על צנעת אישותו, על מצב בריאותו, על דעותיו ואמונתו.

דוד צוקר: חמישה מרכיבים שמי שמחזיק בהם חייב בפיקוח, והיחידה לפיקוח חייבת בפיקוח עליו.

דוד צוקר: כאמור, מי שמחזיק נתונים על אישיותו על אדם, על צנעת אישותו, על מצב בריאותו, דעותיו ואמונתו – המאגרים הללו יזכו לפיקוח.

דוד צוקר: מרכיב נוסף שקבענו בחוק, שלא הופיע בהצעת החוק הממשלתית, הוא, שאחת לשנה יימסר לכנסת, לוועדת החוקה, דוח של רשם מאגרי מידע במועצה להגנת על הפרטיות.

דוד צוקר: הדוח יפרט את פעולת האכיפה והפיקוח שנעשו על-ידם.

דוד צוקר: כלומר, אחת לשנה, כמו שמוגש דוח מבקר המדינה, כמו שמוגש דוח על השכר בסקטור הציבורי – את זה גם עשיתי בוועדה לפני כשלוש שנים על השכר בגופים הממשלתיים, בתאגידים על-פי דין – אחת לשנה יימסר לוועדת החוקה דוח הגנת הפרטיות, שידגיש ויפרט את פעולות המועצה להגנת הפרטיות ואת פעולת רשם מאגרי המידע.

דוד צוקר: מרכיב נוסף:

דוד צוקר: כל מי שמחזיק במאגרי מידע גדולים, במאגרי מידע של גופים ציבוריים ובמאגרי מידע של גופים פיננסיים – על כולם יש חובה למנות ממונה על אבטחת מידע.

דוד צוקר: על כל אחד מן הגופים הללו תהיה חובה למנות ממונה על אבטחת מידע, שיעבור הכשרה מסוימת, הכול כמפורט בחוק.

דוד צוקר: הנושא האחרון שאני רוצה להדגיש בקשר להצעת החוק הזאת הוא נושא שעורר די הרבה סערה, לפחות בתחום המקצועי, ואני רוצה להדגיש אותו.

דוד צוקר: החוק עוסק גם בסוגיית הדיוור הישיר.

דוד צוקר: אני רוצה לומר לחברי בכנסת ולציבור שמאזין לנו ולציבור בכלל, מי שיקבל מעתה דיוור ישיר, על דבר הדיוור הישיר תהיה חובת ציון הדברים הבאים: 1.

דוד צוקר: מהם המקורות או מהו מאגר המידע שממנו התקבל המידע על הנמען.

דוד צוקר: כלומר, מי מסר, מי הוא מאגר המידע שממנו קיבלתי את השם שלך כדי לשלוח אליך דיוור ישיר.

דוד צוקר: 2.

דוד צוקר: בנוסף תהיה הודעה בולטת על הזכות של מקבל הדיוור הישיר למחוק את שמו ממאגר המידע, ותופיע שם כתובת ברורה, טלפון או כתובת, למי יש לשלוח את הבקשה כדי שישלפו את שמך ממאגר המידע הישיר, שכאמור, יצוין בפריט הראשון – מאיזה מאגר מידע קיבלנו את שמך.

דוד צוקר: אני מקווה, שזה ייצור יתר זהירות בתחום הדיוור הישיר, פחות ניצול לרעה, ובעיקר יותר פיקוח.

דוד צוקר: אני מאמין, שעיקר הפיקוח על מאגרי המידע איננו יכול להיות מכיוון הממשלה.

דוד צוקר: הפיקוח הטוב ביותר הוא תמיד של האזרחים, של מי שעלול להיות קורבן של שימוש לא נכון במאגרי המידע.

דוד צוקר: אלה פחות או יותר עיקרי הצעת החוק.

דוד צוקר: זה נשמע קצר, אבל זו היתה עבודה של למעלה משנה.

דוד צוקר: לקבוצת אנשים אני חייב תודה גדולה מאוד, שכן הם הביאו את הידע המקצועי, רבים מהם הביאו אכפתיות גדולה, השקפת עולם.

דוד צוקר: בראש ובראשונה אני מבקש להודות לשני אנשי משרד המשפטים – לעורכת-הדין דלית דרור ולעורכת-הדין שרה בר-סלע, שהיא רשמת מאגרי המידע.

דוד צוקר: שני האנשים המצוינים הללו הם בעלי ידע עצום, אכפתיות רבה, ואני מבקש מאוד מאוד להודות להם.

דוד צוקר: זו גם הפעם האחרונה שאני מודה במושב הזה לעובדים ממשרד המשפטים, ולדלית דרור אני חייב תודה מיוחדת.

דוד צוקר: היא עבדה אתנו על שורה של חוקים.

דוד צוקר: רוב תודות על היכולת ועל השקפת העולם שהיא מביאה אתה.

דוד צוקר: ממשרד הבריאות – יועץ מצוין בשם יאיר רודיקוב, שעזר לנו בעבודה.

דוד צוקר: במשרד לביטחון פנים – שלושה אנשים שסייעו לנו רבות: רב-כלאי עליזה יעקבי, סגן-ניצב אשר יוסף, ובעיקר תודות חמות לסגן-ניצב רונה קדמי, העוזר ליועץ המשפטי, שעשתה עבודה חשובה.

דוד צוקר: איל"א שלח לנו את עורך-הדין גדי אופנהיימר, שסייע לנו.

דוד צוקר: האגודה לזכויות האזרח, שלא הרפתה ושימשה כאלטר-אגו, כמי שאמר לנו, או לפחות לי, ממה להיזהר וממה לא להיזהר, מה "מותר" ומה "אסור", על-פי הכללים המחמירים ביותר של הגנת הפרטיות, לעורכת-הדין דנה אלכסנדר, ואחרון אחרון חביב, לעורך-הדין ויקטור הרצברג, נציג לשכת עורכי-הדין, שהיה דוגמה לדרך שבה לשכת עורכי-הדין מסוגלת לסייע באופן ממשי ומהותי לעבודת הוועדה ולהביא לא רק ידע אלא גם גישה, השקפה ואכפתיות רבה.

דוד צוקר: כל אלה יבואו על הברכה.

דוד צוקר: כמובן, שוב אני רוצה להודות לצוות המצוין הזה של ועדת החוקה, וליועץ המשפטי, שלמה שהם, ובעיקר ובראש ובראשונה למנהלת הוועדה, לדורית ואג – לכל אלה הרבה תודה.

דוד צוקר: זאת עבודה של למעלה משנה, שאני מאוד שמח להביא בפני הבית הזה היום.

דוד צוקר: היא מובאת, נדמה לי, עם מעט מאוד הסתייגויות, ואודה לבית אם יאשר את זה לטובת הציבור הישראלי, ובעיקר להגנה על הפרטיות של אזרחים ותושבים בישראל.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דדי צוקר.

חנא חדאד: אני רואה שיש הסתייגות רק לחבר הכנסת דן מרידור, והוא איננו.

חנא חדאד: לכן אני קובע שאין מסתייגים, וניגש להצבעה בקריאה שנייה על סעיפים 1 עד 24, כהצעת הוועדה.

רן כהן: אני מבקש להביא עכשיו להצבעה את כל החוקים.

רן כהן: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 24–1 – 5 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 24–1 נתקבלו.

חנא חדאד: חמישה בעד, נגד אין, נמנעים אין.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שנייה בהתאם להחלטת הוועדה.

חנא חדאד: נעבור עכשיו להצבעה בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 5 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 2) (מאגרי מידע), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: חמישה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע, שחוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 2) (מאגרי מידע), התשנ"ו–1996, עבר בקריאה שלישית.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנו עוברים להצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 19), התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

חנא חדאד: בבקשה.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מביא בפניכם לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק שהיא פרי יוזמתו של חבר הכנסת גדעון שגיא, ועניינה הוא כדלהלן: בתים משותפים רבים בעלי שלוש קומות ומעלה, שנבנו בדרך כלל לפני 20 שנה ויותר, והם עומדים נעדרי מעלית, חלק מדייריהם התבגרו, מדרך הטבע יותר קשה להם לעלות במדרגות – גם כשצעירים קשה לעלות במדרגות – ומה עושים, איך מתקינים מעלית?

דוד צוקר: אנשים רכשו בית ללא מעלית, מבקשים להתקין מעלית, ותמיד יש מישהו שמסרב, או מישהו שלא מעוניין, או מישהו שהרכוש שלו ייפגע, או מישהו שמזיקה לקניינו התקנת המעלית.

דוד צוקר: ובכן, אנחנו באים להסדיר את הנושא של איך, למי ובאילו תנאים מותר להתקין מעלית באותם בתים שלא הותקנה בהם מעלית מראש.

דוד צוקר: אנחנו קובעים, ששני-שלישים מבעלי הדירות בבית משותף רשאים באספה כללית להחליט על התקנת מעלית ברכוש המשותף שלהם, בבית המשותף.

דוד צוקר: זהו העיקרון.

דוד צוקר: שני-שלישים מדיירי הבית באספה הכללית של דיירי הבית מותר להם, והם אינם נזקקים לרוב מוחלט, לא 100%, כפי שהיה נהוג בעבר.

דוד צוקר: שני-שלישים די בהם כדי להחליט על התקנת מעלית.

דוד צוקר: ההחלטה הזאת תצטרך להתמלא בכמה תנאים.

דוד צוקר: יש אפשרות להחליט וההחלטה הופכת תקפה רק אם יתמלאו שני תנאים: 1.

דוד צוקר: ניתן לקבל היתר בנייה להתקנת המעלית לפי חוק התכנון והבנייה; 2.

דוד צוקר: ניתן להתקין את המעלית באופן שלא יהיה בו כדי לגרום פגיעה מהותית בדירות האחרות או בחלקן, ברכוש המשותף או בחזות הבית.

דוד צוקר: יש פה הגנה חשובה שאנחנו קובעים בחוק על זכות הקניין.

דוד צוקר: אין אפשרות להתקין מעלית אם יש פגיעה משמעותית, כבדה מדי, מזיקה מדי, לקניינו של אדם.

דוד צוקר: זוהי קביעה חשובה שביקשנו לומר אותה במפורש, כאשר גם כאן חוקי היסוד מרחפים מעל ראשנו והזכות לקניין הוכרה כזכות חוקתית.

דוד צוקר: מי ישלם עבור התקנת המעלית?

דוד צוקר: מי שמחליט על התקנת המעלית יישא בהוצאות התקנתה.

דוד צוקר: הם רשאים, אגב, להחליט, שרק חלקם יישאו בהוצאות ההתקנה.

דוד צוקר: כלומר, אם מישהו מתנדב לשלם למעלה מחלקו, רשאים לעשות זאת.

דוד צוקר: אגב, מקרים כאלה יכולים לקרות, שרק דייר אחד מבקש להתקין מעלית, כל השאר אינם זקוקים לזה.

דוד צוקר: אין צורך שכולם ישתתפו בהוצאות, די בכך שאותו דייר שמבקש להתקין את המעלית יישא בהוצאות.

דוד צוקר: מה קורה עם מי שגר בקומת הקרקע?

דוד צוקר: מי שגר בקומת הקרקע לכאורה לא זקוק למעלית.

דוד צוקר: פה אמרנו, שבעלי דירות בקומת הקרקע יכולים להשתתף בהחלטה, הם חלק מאותם שני-שלישים שיכולים להחליט על התקנת מעלית, אבל הם לא יישאו בהוצאות התקנת המעלית.

דוד צוקר: מה לגבי האחזקה?

דוד צוקר: מי משתתף באחזקה?

דוד צוקר: כבר התקנו, כבר יש מעלית, מי משתתף בתחזוקה שלה?

דוד צוקר: התחזוקה שלה עולה כסף.

דוד צוקר: התשובה: כל בעלי הדירות יהיו חייבים להשתתף בהוצאות אחזקתה והפעלתה של המעלית, שכן ההנחה היא, שגם מי שגר בקומת הקרקע, או.

דוד צוקר: קיי.

דוד צוקר: , הוא לא משתתף בהוצאות ההתקנה, שכן הוא לא משתמש בה לעתים תכופות, אבל באחזקה השוטפת, מאחר שלעתים הוא נזקק לאותה מעלית, הוא ישתתף כמו כל הדיירים האחרים.

דוד צוקר: התשלומים עבור האחזקה יהיו פרופורציונליים לשטח הדירה שלך בכלל שטח הבית.

דוד צוקר: אלו פחות או יותר הוראות החוק.

דוד צוקר: כאמור, הוא מובא ללא הסתייגויות.

דוד צוקר: נדמה לי שבכך נסייע לכמה אלפי בתים בארץ, שעד היום, בגלל התעקשות או התנגדות של דייר אחד או שניים, נמנעה מהם התקנת מעלית, ובא לציון גואל ומעלית.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דוד צוקר.

חנא חדאד: מאחר שאין אף מסתייג, נצביע על סעיפים 1 עד 3 בקריאה שנייה.

חנא חדאד: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 3–1 – 5 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3–1 נתקבלו.

חנא חדאד: חמישה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 5 נגד – אין נמנעים – אין חוק המקרקעין (תיקון מס' 19), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 19), התשנ"ו–1996, התקבלה בקריאה שלישית.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 57) (ענישה בעבירות מין), התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה (נוסח מתוקן), של חברי הכנסת דוד צוקר ויעל דיין.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד צוקר.

חנא חדאד: בבקשה.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עניינה של הצעת חוק זו, שמובאת בתמיכת הממשלה, במובן הזה יש שינוי מהותי בעמדת הממשלה אחרי הרבה שנות התנגדות, היא קביעת עונש מינימום בעבירות המין החמורות.

דוד צוקר: מדובר בעבירות של אינוס ועבירות מין במשפחה לפי סעיף 345 וסעיף 351 לחוק העונשין.

דוד צוקר: אנחנו באים להציע, שייקבע עונש מינימום בשיעור של רבע מן העונש המרבי, אבל לא באופן קטגורי, אלא אם כן החליט בית-המשפט מטעמים מיוחדים שיירשמו, להקל בעונשו.

דוד צוקר: כלומר, נקבע סף, נקבע מינימום, אבל לבית-המשפט, מטעמים מיוחדים, אותם טעמים מיוחדים שיירשמו, יש אפשרות להקל בעונש.

דוד צוקר: כלומר, איננו סוגרים לחלוטין את עניין עונש המינימום, בלי יכולת להיפרד ממנו, אם באמת יש נסיבות מיוחדות.

דוד צוקר: הצעה זו מעוררת מחלוקת רבה בעולם המשפטי ובעולם הציבורי שלנו, והרקע שלה – לעניין זה גם שר המשפטים נתן את דעתו כמה פעמים, פרקליטת המדינה הצטרפה אליו בישיבת ועדת החוקה – הרקע הוא התחושה, שבתי-המשפט אינם קולטים את השידורים שמגיעים אליהם מן החברה, המבקשת לראות בעבירות המין עבירות שיש להוקיע אותן, שיש להחמיר בעונשן ולגרום להוצאתן מן העולם התרבותי שלנו, להופכן נדירות ככל האפשר בעולמנו.

דוד צוקר: צריך להודות, שעבירות המין – אינני היסטוריון בעניין הזה – הן מן המאפיינים היותר-דוחים, היותר-חשוכים של החברה המודרנית, המתירנית, המערבית.

דוד צוקר: נגד התופעה הזאת, שהיא מאפיין של החברה הפתוחה, הדמוקרטית, נגד העבירה הזאת יש להילחם בכל כלי נשק חוקי אפשרי.

דוד צוקר: ואולם, התחושה היא, שנוצר פער גדול, גדול מדי, בין מה שקצבו המחוקקים בחוק כתקרת העונש לבין מה שעושים בתי-המשפט.

דוד צוקר: נכון, אין זה מן המקובל שהמחוקקים מבקרים את מעשי בית-המשפט, אבל לאורך זמן הצטברה תחושה, שבמידה רבה נשענת על עובדות ונתונים, שהוצגו בחלקם לפני ועדת החוקה, או על מחקרים אחרים שקובעים שנוצר פער, שלדעת חלקנו הוא בלתי נסבל, הוא קשה, בין מה שקבע המחוקק כתקרת עונש, כעונש מקסימום, לבין מה שעושה לבית-המשפט.

דוד צוקר: נשאלת שאלה גדולה, ועליה נסב הוויכוח, האם מותר למחוקק לשלול את חירותו של בית-המשפט בקביעת העונש, או שמא צריך המחוקק להשאיר את בית-המשפט חופשי לגמרי בקביעת העונש, כדי שמי שהורשע בעבירה יורשע בנסיבות העניין שלו ולא על-פי חוק יבש, שקובע עונש מינימום בלי שהוא מכיר את המורשע, בלי שהוא מכיר את מי שהואשם ונמצא אשם.

דוד צוקר: ההשקפה המובאת כאן בשם חברת הכנסת דיין ובשמי אומרת: מותר למחוקק וחובתו של המחוקק להתערב בשאלה הזאת ולומר: מי שהורשע בביצוע עבירת מין, אחת ממכות החברה המודרנית, בית-המשפט לא יהיה חופשי לחלוטין לדון אותו, ומשהרשיע אותו, הוא יצטרך להתחשב גם בחברה שרואה בעבירה הזאת עבירה דוחה במיוחד, ולא ירד מרבע מן העונש המרבי שנקבע בחוק, אלא אם כן יש טעמים מיוחדים לכך.

דוד צוקר: זהו עיקרה של הצעת החוק.

דוד צוקר: הרקע הוא, כאמור, תחושה לא נוחה, מתח שנוצר בין חלק מן הציבור לבין בתי-המשפט ובין חלק מן המחוקקים לבין בתי-המשפט.

דוד צוקר: זהו מסר כלפי בתי-המשפט, כלפי הציבור, שאנחנו, הכנסת, אם היא תאשר את זה גם בקריאה שנייה ושלישית, רואים בעבירה הזאת עבירה שיש להילחם בה, וגם אם יש צורך לחרוג ממנהגנו ולקבוע עונש מינימום לעבירות הללו, אנחנו נקבע עונש מינימום, שכן כבר התערבנו במעשי בתי-המשפט.

דוד צוקר: אגב, יש כמה עבירות שיש עליהן היום עונש מינימום, למשל תקיפת שוטרים, אבל בכל העונשים אנחנו קובעים תקרת מקסימום.

דוד צוקר: אנחנו כן מתערבים.

דוד צוקר: אנחנו לא מרשים לבית-המשפט לקבוע עונש שלמעלה מהתקרה.

דוד צוקר: מותר לנו גם להתערב בנסיבות מיוחדות, נדירות אלה של עבירות המין בקביעת עונש המינימום.

דוד צוקר: אלו עקרונות ההצעה כפי שאני מביא בפני הבית.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דוד צוקר.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי גולדשמידט – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי חזן, בבקשה.

נעמי חזן: מוותרת.

חנא חדאד: מוותרת.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון – איננו.

חנא חדאד: מאחר שלא נמצא כאן אף אחד מהדוברים, נעבור להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 57) (ענישה בעבירות מין), התשנ"ו–1996, של חברי הכנסת דוד צוקר ויעל דיין, בקריאה ראשונה, כדי להעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 57) (ענישה בעבירות מין), התשנ"ו–1996, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חנא חדאד: ארבעה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק אושרה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: תודה.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה – של חברי הכנסת דוד צוקר, ענת מאור, יצחק לוי, תמר גוז'נסקי, רן כהן, יוסי כץ, חיים אורון, מאיר שטרית, רפאל אלול, חיים דיין ונעמי בלומנטל.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד צוקר.

חנא חדאד: בבקשה.

דוד צוקר: אדוני היושב-ראש, חברי, בעצם חברי דוד מגן, אני מביא לפניכם הצעה מורכבת, מסועפת, עדיין לא בשלה לחלוטין, אבל בשלה לקריאה ראשונה, שעניינה שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

דוד צוקר: יש כאן ניסיון להביא הצעה מקיפה, כוללת, שקובעת את שוויון ערכם ואת שוויון הזכויות שהחברה הישראלית צריכה להעניק לכל אחד מהאנשים עם מוגבלויות בחברה, ואני מדבר על 10% מן האוכלוסייה הישראלית, 10% שסובלים מנכות פיזית, מחירשות, מנכות מנטלית, כלומר פיגור שכלי כלשהו, עיוורים, בעלי תסמונת דאון, חולי נפש ואחרים, שבשל המוגבלות שלהם – הפיזית או האחרת – נמנע מהם תפקוד תקין, והם אינם יכולים לצרוך את השירותים החברתיים ולקבל את השירותים החברתיים כדרך שאדם שאיננו סובל מאחת מן המוגבלויות האלה יכול לצרוך ולספק לעצמו.

דוד צוקר: לכאורה ניתן היה לומר, שעקרון השוויון, שבאופן עקיף הוכנס לחוקי היסוד באמצעות מגילת העצמאות, עונה על העניין, ועצם עקרון השוויון די בו ואין צורך בחוק שוויון זכויות לאזרחים עם מוגבלויות.

דוד צוקר: אנחנו חשבנו, שיש להתייחס לאוכלוסייה הזאת – כאמור, 10% מן האוכלוסייה הישראלית – באופן נפרד, נבדל, ייחודי וספציפי לצורכיהם, וזוהי תכליתה של הצעת החוק הזאת.

דוד צוקר: כן, היא מושפעת מחוקי היסוד, והיא מודרכת על-ידם ועל-ידי עקרון השוויון, שאומץ על-ידם ועל-ידי הפסיקה של חוקי היסוד, אבל היא ספציפית לאנשים עם מוגבלויות, עם נכויות למיניהן, והיא מקיפה, כאמור, את כל סוגי השירותים והצרכים הפיזיים והאחרים של אותם אנשים.

דוד צוקר: מהו מבנה הצעת החוק הזאת?

דוד צוקר: הצעת החוק הזאת בנויה שמונה פרקים, חלקם בעלי אופי כללי וחלקם בעלי אופי ספציפי, ואני אפרט.

דוד צוקר: הפרק הראשון והשני עוסקים בעקרונות יסוד, או בעקרונות כלליים.

דוד צוקר: הפרק הראשון קובע את נקודת המוצא לחוק כולו – אנחנו מגדירים מהו אדם עם מוגבלות.

דוד צוקר: להגדרה יש שני מאפיינים: היות האדם בעל מוגבלות פיזית, שכלית או נפשית, או צירוף של אלה, וכן אנחנו מבקשים שבהגדרת המוגבלות תהיה דרישה שהמוגבלות משפיעה באופן מהותי על תפקודו.

דוד צוקר: בפרק עקרונות היסוד, לבד מן ההגדרות אנחנו קובעים את איסור האפליה הכללי.

דוד צוקר: זה איננו חוק יסוד, אבל זה משהו שבין חוק רגיל לבין חוק יסוד, יש פה איסור האפליה הכללי והזכות למענה הולם על הצרכים המיוחדים של אותם אנשים, וחובתה של החברה לספק את הצרכים ההולמים הללו בהתאם לזכויות המוקנות לאנשים בעלי המוגבלויות.

דוד צוקר: מופיעה כאן הזכות לאוטונומיה אישית.

דוד צוקר: אלה, פחות או יותר, עקרונות היסוד בפרק א'.

דוד צוקר: הפרק השני, שאף הוא פרק של עקרונות, עוסק בצורה ובאופן של הענקת הזכויות והשירותים השונים לאנשים עם מוגבלויות.

דוד צוקר: כך אנחנו קובעים את העיקרון של שמירה על כבוד האדם והגנה על פרטיותו, בשעה שאנחנו קובעים כיצד יוגשו השירותים לנכים, לבעלי המוגבלויות.

דוד צוקר: אם כן – א.

דוד צוקר: שמירה על כבודו של האדם והגנה על פרטיותו; ב.

דוד צוקר: הזכות ליהנות משירותים תינתן במסגרת השירותים הקיימים ולא כשירותים נבדלים.

דוד צוקר: כלומר, לא יהיה שירות נבדל לאדם נכה, שמוגבל בפעילותו, אם אין צורך בכך, לא מסגרת מיוחדת, לא מסגרת סגרגטיבית, אלא שירותים כלליים, במסגרת החברה כולה – גם הנכים ייהנו מהם.

דוד צוקר: עיקרון שלישי – האיכות, הרמה הנאותה של אותם שירותים; מניעת מצב שבו שירותים לאנשים בעלי מוגבלויות יהיו שירותים נכים או מפגרים.

דוד צוקר: פרק ג' הוא כבר ספציפי יותר.

דוד צוקר: כאמור, עד עכשיו זה היה המבנה; עכשיו אנחנו עוברים לפרקים הספציפיים אחרי שני הפרקים הכלליים.

דוד צוקר: פרק ג' עוסק בנושא התעסוקה, איסור האפליה של בעלי המוגבלויות, של הנכים לסוגיהם.

דוד צוקר: הפרק הרביעי עוסק בשירותים הציבוריים, כיצד יינתנו השירותים הציבוריים.

דוד צוקר: כך, למשל, אנחנו עוסקים בחוק התכנון והבנייה וקובעים, למשל – זו אחת הדוגמאות – שלא יינתן היתר לבניין ציבורי בלי שהוסדרה נגישות אליו על-ידי נכים:

דוד צוקר: מעליות או גישה למי שרכוב על עגלת נכים.

דוד צוקר: עוד דוגמה לגבי השירותים הציבוריים – אנחנו מדגישים, שמידע הניתן במסגרת שירות ציבורי הוא חלק בלתי נפרד מן השירות, ולכן הוא צריך להיות נגיש.

דוד צוקר: אתה לא יכול ליצור מצב, שבו משרד ממשלתי מסוים נותן מידע, אבל אי-אפשר להגיע אליו אם אתה הולך על קביים או אם אתה עיוור או אם אתה סובל מפיגור שכלי.

דוד צוקר: הפרק החמישי הוא פרק הדיור והסיוע האישי.

דוד צוקר: הוא עוסק בצורך במתן דיור הולם, מתאים, לאנשים בעלי מוגבלויות.

דוד צוקר: הפרק השישי עוסק בזכות לחינוך ובמימוש שלה, בעיקר בתחום החינוך המיוחד.

דוד צוקר: הפרק השביעי עוסק בצרכים מיוחדים לאנשים עם מוגבלויות, צרכים שחיוניותם רבה ביותר.

דוד צוקר: כך, למשל, הזכות להטבות ולהקלות ברכישת מכשירים מיוחדים, הזכות לסיוע למטרות ניידות מחוץ לבית ודוגמאות נוספות.

דוד צוקר: פרק ח' הוא קביעה של מנגנון ליישומו של החוק, ואנחנו מציעים שתוקם ועדה לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות – פורום שמתפקידו לבצע מחקר בדבר הצרכים המשתנים של בעלי נכויות, הגשת דוח ציבורי והכנת כללים שיוכנו על-ידי הגורמים השונים כדי לממש את החוק ואת כוונותיו.

דוד צוקר: ביסודו של החוק הזה עומדות כוונות מאוד טובות: הרצון להשוות את מעמדם של הנכים – שמטבע הדברים מעמדם איננו שווה או תפקודם איננו שווה בחברה – למעמדו של אדם בריא בחברה.

דוד צוקר: שלא יהיו אשליות – זהו חוק שעלותו ניכרת ביותר, ולכן אמרתי בהתחלה, שבחוק הזה יש עוד להשקיע עבודה רבה מאוד, כדי להתאימו לצרכים של החברה וליכולות של החברה הישראלית, אבל הוא קובע את האופק.

דוד צוקר: הוא קובע לאן אנחנו רוצים להגיע, הוא קובע כיצד אנחנו רוצים להיראות, הוא קובע את הקלסתר של החברה הישראלית, שייקבע במידה רבה על-פי יחסה אל החלש, על-פי יחסה אל הנכה, על-פי יחסה אל המוגבל.

דוד צוקר: החוק הזה קובע את האופק הזה.

דוד צוקר: אני יודע שבכנסת הבאה, כאשר יעבדו על החוק הזה, יהיו עליו מאבקים כלכליים ותקציביים ניכרים, אבל אני חושב, שבהבנה של כל הגורמים וביישום הדרגתי אנחנו עשויים להוציא מתחת ידינו בתוך שנה, שנה וחצי, חוק לתפארתה של החברה הישראלית, שיעלה את קרננו בעיני עצמנו, שייטיב את מצבם של בעלי המוגבלות בחברה שרק הגורל הרע המר עמם – הם לא עשו שום דבר רע, זהו הגורל, זהו הטבע שהזיק להם.

דוד צוקר: העניין הזה יהיה לתפארתנו, וקלסתרה של החברה הישראלית יהיה מעט שונה, מעט טוב יותר משעה שהצעת החוק הזאת תהפוך לחוק ואחר כך תהפוך למציאות.

דוד צוקר: כאמור, הצעת החוק הזאת אוגדה על-ידי קואליציה של ארגונים.

דוד צוקר: עזרה לנו פה מאוד אגודת בת, בת בתה החוקית של האגודה לזכויות האזרח.

דוד צוקר: הם עבדו על זה עבודה רבה.

דוד צוקר: אנחנו החלטנו על הגשת הצעת החוק בכינוס גדול שערכנו בבניין, בכנסת, בבית.

דוד צוקר: כאמור שורה של חברים תרמו להצעת החוק, ואני מבקש לציין את חברי הכנסת ענת מאור, יצחק לוי, תמר גוז'נסקי, רן כהן, יוסי כץ, חיים אורון, מאיר שטרית, רפי אלול, חיים דיין ונעמי בלומנטל, שבאו לסייע בדחיפת החוק הזה.

דוד צוקר: אני מקווה שרובם יהיו בכנסת הבאה כך שנוכל להפוך את החוק הזה למציאות.

דוד צוקר: ושוב תודה רבה מאוד, חמה, על העבודה העצומה שהושקעה בהכנת הצעת החוק לקריאה ראשונה על-ידי מכיניו האמיתיים, אנשי העמותה.

דוד צוקר: להם אני באמת מודה, תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דוד צוקר.

חנא חדאד: חברי הכנסת, הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

חנא חדאד: בבקשה.

ש' כרם: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת החלטות ועדת הכספים לאשר הוראות המגדילות או המטילות מכס או מס קנייה.

ש' כרם: בהתאם לסעיף 2(א) לחוק מסי מכס ובלו (שינוי תעריף) (תיקון), התש"ך–1960, מחליטה הכנסת לאשר את החלטת ועדת הכספים המאשרת אותן הוראות שכתוצאה מהן מוגדל מכס או מס קנייה או מוטל מכס או מס קנייה על טובין שהיו פטורים מהם: צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקונים מס' 6, מס' 9 ומס' 12).

ש' כרם: תודה.

חנא חדאד: תודה רבה.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: רשות הדיבור לחבר הכנסת רן כהן, אחד השותפים להצעת החוק.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי, חברות וחברי הכנסת, היה מוזר אם לא הייתי נשאר לדיון בחוק הזה, לאחר שבמשך 12 השנים שבהן אני חבר כנסת אני עוסק בנושאים האלה שנוגעים לנכים ולאנשים עם מוגבלויות.

רן כהן: אני רוצה לברך את חבר הכנסת צוקר ואת שאר היוזמים, גם אלה שאינם כאן וגם את אלה שישנם כאן, על החוק הזה, שמגיע לקריאה ראשונה.

רן כהן: אני רוצה לומר באופן החד-משמעי ביותר, שמדינת ישראל אינה נוהגת בנכים שלה בצורה נכונה, בצורה הוגנת, בצורה שמדינה נאורה ראוי לה שתתייחס לנכים.

רן כהן: אנחנו נמצאים במצב, שבו למעלה מחצי מיליון נכים במדינת ישראל, הנמצאים ב-26 ארגונים, סובלים מקשיים אדירים לעתים, מאפליה עמוקה, שאנחנו כולנו חיים אתה – מי בחריקת שיניים ומי בהעלמת עין.

רן כהן: אני רוצה שיהיה ברור, רבותי חברי הכנסת, שלא מדובר כאן בחוק של הנכים עצמם.

רן כהן: זהו חוק לחברה כולה.

רן כהן: זהו חוק שנוגע לבריאים ולשלמים, להולכים שאינם צולעים, אינם מדדים ואינם נוסעים בעגלות.

רן כהן: זהו חוק שנוגע לאיכותה של החברה, האם היא יכולה להסתכל בראי ולומר: הוגנת אני עם הנכים שחיים אתי?

רן כהן: – או שהיא יכולה להעלים עין.

רן כהן: במאבקים הגדולים שלנו בנושאים שנוגעים לניידות, לתחבורה ולהסעה, כאשר אנחנו רואים היום את הנכים שלנו מתגלגלים ברחובות עם כיסאות הגלגלים שלהם, או אינם מסוגלים לעלות לאוטובוס, אנחנו חיים עם זה בשקט רב מדי.

רן כהן: החוק הזה בא לשנות שינוי מהותי ביותר את המצב, משום שהוא בא ליצור מצב של שוויון ככל האפשר, ככל שניתן להתגבר על מה שהטבע או המחלות גרמו לנכים.

רן כהן: אני רוצה לתת דוגמה, שהיא בעצם מהדוגמאות החשובות ביותר.

רן כהן: נכים ושאינם נכים אינם שווים בתעסוקה, אינם שווים בשכר, אינם שווים בתנאי העבודה, אינם שווים בהטבות, אינם שווים בהכשרה המקצועית, אינם שווים במכשור שהם צריכים כדי לקיים את עבודתם.

רן כהן: האפליה הזאת כולה היא לרעת האנשים עם מוגבלויות.

רן כהן: אם החוק הזה יושלם, באותם קשיים שציין כאן חבר הכנסת צוקר, והם אכן כבדים ביותר, ועלותו רבה ביותר, יש סיכוי להקטין את הפער בין הבריאים לבין הנכים.

רן כהן: אי-אפשר לבטל אותו לחלוטין, כי הם יישארו כנראה נכים – לעזאזל; אבל, זה המצב.

רן כהן: אתן דוגמה שנייה, והיא נוגעת לנגישות ולניידות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, שנים אני וחברי נאבקים בנושא הזה של הסעת נכים באוטובוסים, בהתאמת אוטובוסים לנכים.

רן כהן: היום במדינת ישראל נכה לא יכול לנסוע באוטובוס ככל האדם.

רן כהן: אני רוצה שלא רק הוא ייסע באוטובוס הזה.

רן כהן: אני רוצה שגם ילדי ייסעו באוטובוס הזה, ואני רוצה שיגדל כאן דור של צעירים וצעירות שיודעים שנכה נוסע באותו אוטובוס שבו הם נוסעים, כדי שהם ילמדו על שוויון ערך האדם בחיים הרגילים שלהם, בהרגלים שלהם.

רן כהן: לדאבוני הרב, גם בממשלה שלי, שאני תומך בה, לא הצלחנו לקדם את העניין הזה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את כל היוזמים.

רן כהן: אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שהביא לכאן את החוק הזה.

רן כהן: אני מאוד מקווה, שעם עידן השלום, עם התקרב תנאים אחרים במדינת ישראל, שבה נוכל לעסוק הרבה יותר בנושאים חברתיים ולהשקיע בנושאים חברתיים, נוכל אכן גם לפתור בעיה כל כך כואבת וכל כך קשה כמו הבעיה הזאת, ויהיו הנכים במדינת ישראל שווים לבריאים בכול.

רן כהן: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת רן כהן.

חנא חדאד: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי גולדשמידט – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו.

חנא חדאד: מאחר שאין מסתייגים באולם, ניגש להצבעה על הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ו–1996, אשר הוגשה על-ידי חברי הכנסת דוד צוקר, ענת מאור, יצחק לוי, תמר גוז'נסקי, רן כהן, יוסף כץ, חיים אורון, מאיר שטרית, רפי אלול, חיים דיין ונעמי בלומנטל.

חנא חדאד: נצביע על הצעת החוק, כדי שהיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט, להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ו–1996, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חנא חדאד: שמונה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק אושרה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט, להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: נעבור עתה להצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את החוק חבר הכנסת דוד מגן, בבקשה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק פשוטה בתכלית.

דוד מגן: בעקבות חיקוק חוק ביטוח בריאות ממלכתי נולד הצורך לתקן את חוק הביקורת הפנימית כך שבסעיף 1, בהגדרת גוף ציבורי, בסופה יבוא: קופת-חולים, שהוכרה לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד–1994.

דוד מגן: הצעת החוק הזאת אושרה בקריאה ראשונה ביום ט"ז באדר התשנ"ו, 7 במרס 1996, הועברה לוועדה לענייני ביקורת המדינה, והיא מוגשת לאישור בקריאה שנייה ושלישית.

דוד מגן: יש כאן הסתייגות אחת, אבל אני לא רואה כאן את המסתייג.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מגן.

חנא חדאד: חברי הכנסת, יש הסתייגות אחת, והמסתייג, חבר הכנסת בא-גד, איננו.

חנא חדאד: לכן אני חושב שאנחנו ניגש להצבעה.

חנא חדאד: מדובר בסעיף 1 בסך הכול.

חנא חדאד: נצביע על הסעיף הזה, לפי הצעת הוועדה.

חנא חדאד: הצבעה מס' 22 בעד סעיף 1 – 3 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

חנא חדאד: שלושה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע, שההצעה אושרה, בהתאם להחלטת הוועדה, בקריאה שנייה.

חנא חדאד: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 4 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביקורת הפנימית (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: ארבעה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: ההצעה אושרה בקריאה שלישית.

חנא חדאד: תודה.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 14), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 14), התשנ"ו–1996, היא יוזמה של חברי הכנסת אברהם הירשזון, יעקב שפי, רענן כהן ושלי.

דוד מגן: הצעת החוק נדונה בכנסת בקריאה ראשונה ביום ט"ז באדר התשנ"ו, 7 במרס 1996, והועברה לוועדה לענייני ביקורת המדינה.

דוד מגן: הצעת החוק מוגשת בצירוף הסתייגויות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד מגן: אני מזכיר לחברי הכנסת, כי בשונה מהאישור של הצעת החוק בקריאה הראשונה, במהלך הדיונים בוועדה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, ולאחר שגם מפכ"ל המשטרה פנה אלי, סייגנו את ההצעה ביחס לניסוח בקריאה הראשונה וקבענו, שתחילתו של חוק זה ביום כ"ב בטבת התשנ"ז, 1 בינואר 1997.

דוד מגן: זאת כדי לתת בידי שר המשטרה והמפכ"ל מספיק זמן להתארגן ל"גזירות" שאנחנו מבקשים לקבוע.

דוד מגן: מדובר בעשיית סדר בכל מה שקשור בשמירת תחום השוויוניות בהזדמנויות לעבודה נוספת של שוטרים, כשהכוונה להעניק הזדמנויות כאלה גם לשוטרי שדה, בעיקר לשוטרי שדה ולאו דווקא לשוטרי מטה.

דוד מגן: אנחנו אומרים כך: בפקודת המשטרה [נוסח חדש], התשל"א–1971, האמור בסעיף 36 יסומן (א), ואחריו יבוא: (ב)(1) התשלומים שיתקבלו לפי סעיף קטן (א) ייתוספו לתקציב משטרת ישראל וישמשו לשם תשלום לשוטרים שהועסקו באירוע או בפעולה כאמור, לכיסוי הוצאות המשטרה בהעסקת השוטרים ולרווחת כלל השוטרים ובני משפחותיהם.

דוד מגן: (2) השר, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, יקבע כללים לחלוקת התקציב לפי פסקה (1).

דוד מגן: " אני מזכיר שוב, כי בשונה מההצעה הגורפת בקריאה ראשונה, הענקנו כאן לשר אפשרות לקבוע תקנות באישור מוסד של הכנסת בדמות ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

דוד מגן: אנחנו מעריכים, שכאשר התיקון הזה ייכנס לשגרה, החל בינואר 1997, הוא יתרום רבות בכל מה שקשור לשמירת המינהל התקין בחלוקת עבודות פרטיות בתשלום בגינן בצורה מסודרת, כיאה למשטרה מתוקנת במדינה מתוקנת.

דוד מגן: אני מבקש לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ושלישית.

דוד מגן: אינני רואה כאן את מגיש ההסתייגויות, ואני חושב שאפשר לחסוך זמן.

חנא חדאד: גם אני רואה שמי שמסתייג איננו, ולכן נצביע בקריאה שנייה על חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 14), התשנ"ו–1996, על סעיפים 1 ו-2.

חנא חדאד: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 2–1 – 3 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2–1 נתקבלו.

חנא חדאד: שלושה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על אותה הצעת חוק.

חנא חדאד: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 3 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 14), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: שלושה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע שההצעה אושרה בקריאה שלישית.

חנא חדאד: תודה.

חנא חדאד: (הארכת תקופת ההתיישנות), התשנ"ו–1996

חנא חדאד: עכשיו נעבור להצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 13) (הארכת תקופת ההתיישנות), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה – של חברי הכנסת דוד מגן, אברהם הירשזון, שאול יהלום ויעקב שפי.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד מגן; בבקשה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, בעקבות דוח מבקר המדינה על הרשויות המקומיות התייחסה מבקרת המדינה לחריגות ב-28 רשויות מקומיות.

דוד מגן: כאשר כוועדה לענייני ביקורת המדינה חשבנו לעקוב אחר הטיפול המשפטי המתבקש מהדוח, למדנו, להפתעתנו, כי ההתיישנות הקבועה בחוק הבחירות (דרכי תעמולה) – חבר הכנסת הרב ורדיגר, אני מדבר על הבחירות לרשויות המקומיות וגם לכנסת – חלה בחלוף שנה.

דוד מגן: אנחנו יודעים שמושג ההתיישנות זה שבע שנים.

דוד מגן: מסתבר – זה הניסיון המר שנלמד לאחרונה – כי מערכות אכיפת המשפט ובדיקת הנהלים מתקשות לעמוד בלוח זמנים צר כזה.

דוד מגן: בעצה אחת עם היועץ המשפטי לממשלה, ובתמיכת הממשלה, חשבנו לקבוע תקופת התיישנות אחרת.

דוד מגן: דעתי, במקור, היתה לקבוע מחצית תקופת ההתיישנות המקובלת, דהיינו שלוש שנים וחצי במקום שבע שנים.

דוד מגן: יש בכך תרומה גדולה, כי זה יותר מפי שלושה מהתיישנות של שנה.

דוד מגן: בסופו של דבר הוחלט בוועדת הפנים ואיכות הסביבה להמליץ בפני מליאת הכנסת להעמיד את תקופת ההתיישנות על שלוש שנים.

דוד מגן: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת ולהעביר אותה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להשלמתה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מגן.

חנא חדאד: רשימת הנואמים: חבר הכנסת רחבעם זאבי.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי גולדשמידט.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי.

חנא חדאד: מאחר שאף אחד מן המסתייגים איננו כאן, נעבור להצבעה בקריאה ראשונה, כדי להעביר את הצעת החוק לוועדת הפנים, להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הצעת החוק היא: חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 13) (הארכת תקופת ההתיישנות), התשנ"ו–1996.

חנא חדאד: נעבור להצבעה.

חנא חדאד: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 13) (הארכת תקופת ההתיישנות), התשנ"ו–1996, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

חנא חדאד: שלושה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע, שההצעה אושרה, והיא תועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: נעבור להצעת חוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (תיקוני חקיקה), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק השר לאיכות הסביבה יוסי שריד.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר, שמעשה החקיקה הזה, שבא ביוזמתו של המשרד לאיכות הסביבה, הוא אולי מעשה החקיקה החשוב ביותר שהובא על-ידי המשרד הזה.

יוסי שריד: מדובר בחוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (תיקוני חקיקה), התשנ"ו–1996.

יוסי שריד: זה החוק המוצע, שבא ליישם גישות מודרניות בחקיקה סביבתית, שמונח ביסודן העיקרון המפורסם בכל העולם המתקדם, וכל העולם המתקדם נוהג על-פיו, שהמזהם משלם.

יוסי שריד: החוק בא לתקן ולשפר בצורה מתואמת את אמצעי האכיפה ואת דרכי הענישה בחוקי איכות הסביבה הבאים – ואני מונה את החוקים: חוק שמירת הניקיון, התשמ"ד–1984, חוק למניעת מפגעים, התשכ"א–1961, חוק הדרכים (שילוט), התשכ"ו–1966, חוק החומרים המסוכנים, התשנ"ג–1993, ופקודת בריאות העם, 1940, הפקודה המנדטורית.

יוסי שריד: החוקים האמורים לא מקנים אמצעים נאותים לקידום אכיפת החוק ולהגברתה, למניעת המפגע ולהשבת המצב לקדמותו, אף שהאמצעים הטכנולוגיים הקיימים כיום מאפשרים להימנע מיצירת מפגעים.

יוסי שריד: מוצע, על כן, להחמיר בענישה ולאפשר לשר לאיכות הסביבה, או למי שהוא יסמיך, וכן לבית-המשפט, לנקוט אמצעים המפורטים בהצעת החוק על מנת למנוע את המפגע, להפסיקו ולהשיב את המצב לקדמותו, במידת האפשר.

יוסי שריד: אמצעים אלו הוכנסו בכל אחד מן החוקים האמורים.

יוסי שריד: הענישה הקיימת ברוב החוקים הנוגעים לשמירה על איכות הסביבה, העולה לקנס מרבי של 7,000 שקלים, לא הולמת כלל, בעיקר בשים לחשיבות שהמדינה מייחסת והחברה מייחסת לשמירה על איכות נאותה של הסביבה.

יוסי שריד: הענישה הקיימת גם לא עומדת בשום יחס לחומרת העבירות, לנזקים הסביבתיים שהם לעתים נזקים בלתי הפיכים הנגרמים על-ידי העבריינים ולרווח הישיר של העבריינים הפוגעים בסביבה משיקולים של חיסכון כספי.

יוסי שריד: הענישה הקיימת עושה במקרים רבים את ביצוע העבירה לכדאית מבחינה כלכלית.

יוסי שריד: מוצעים, על כן, דרכי ענישה ואמצעי אכיפה אשר יעשו את העבירות הפוגעות באיכות הסביבה לבלתי כדאיות מבחינה כלכלית, ובכך יביא החוק לצמצום העבירות נגד הסביבה.

יוסי שריד: אני לא אתן את כל הדוגמאות מכל החוקים שמניתי, אולי אני אתן את הדוגמאות מחוק שמירת הניקיון ומן התיקונים שאני מביא לכאן.

יוסי שריד: מן התיקונים האלה אפשר ללמוד על כלל התיקונים שאנחנו רוצים להכניס בשאר החוקים, משום שרוח הדברים היא אותה רוח.

יוסי שריד: הקנס המרבי הקבוע היום בחוק שמירת הניקיון, 1984, בסך 7,000 שקל, מהווה לעתים תמריץ שלילי להשלכת פסולת ברשות הרבים, פסולת הגורמת מטרדים רבים והוצאות ניקוי כבדות למדינה ולרשויות.

יוסי שריד: מוצע לאפשר לבית-המשפט להטיל עונשים חמורים ומרתיעים כאשר נסיבות העבירה ואופן התנהגות הנאשם מצדיקים זאת.

יוסי שריד: מוצע לאפשר לבית-המשפט להטיל קנס מרבי בסך 14,000 שקלים על עבירות של השלכת פסולת, לכלוך רשות הרבים, אי-קיום חובת סימון מכלים או חובת שילוט ברכב.

יוסי שריד: מוצע לאפשר לבית-המשפט להטיל קנס מרבי בסך 54,500 שקלים על עבירות חמורות יותר של השלכת פסולת בניין, פסולת גושית או גרוטאות, השלכת פסולת מכלי שיט, לכלוך רשות הרבים בגרפיטי או במודעות, אי-ביצוע צו ניקוי ואי-תשלום היטל לשמירת הניקיון.

יוסי שריד: מוצע לאפשר לבית-המשפט להטיל קנס מרבי בסך של 109,000 שקל על עבירות של השלכת פסולת המכילה חומרים מסוכנים או אי-קביעת אתר לסילוק פסולת ייעודית, או על ביצוע עבירה על חוק שמירת הניקיון בנסיבות מחמירות כשקיים חשש שלא ניתן יהיה להחזיר את המצב לקדמותו.

פיני בדש: איזה חוק זה?

יוסי שריד: חבר הכנסת פיני בדש, אומנם זה בסדר שאתה מעיר, אבל בכל זאת זה לא ראש חוצות כאן.

חנא חדאד: לא בקולי קולות, לא בקול רם כל כך.

יוסי שריד: מוצע לאפשר לבית-המשפט להטיל קנס יומי נוסף בשיעור 5% לכל יום שבו נמשכת העבירה לאחר שנמסר צו ניקוי.

יוסי שריד: עוד מוצע להטיל כפל קנס על עבירות שנעברו על-ידי תאגיד או במקרה של הרשעה נוספת תוך שנתיים באותה עבירה.

יוסי שריד: תיקונים דומים לאלו נעשו בשנת התשל"ב בחוק המים, שם שונה סעיף העונשין על עבירות של זיהום מים מקנס מרבי בשיעור של 4,500 שקל ו-450 שקל ליום – למאסר שנה או קנס של 150,000 שקל וקנס בסך 10,000 שקל לכל יום נוסף שבו נמשכת העבירה.

יוסי שריד: מוצע לאפשר לשר להורות על ניקוי רשות הרבים מפסולת שהושלכה וממודעות שהודבקו ברשות הרבים.

יוסי שריד: השר יהיה רשאי להורות כך למי שלכלך את רשות הרבים או למי שהשליך את הפסולת או לבעל הנכס שבו הושלכה הפסולת או לרשות המקומית, וכן יהיה השר רשאי לדרוש במידת האפשר ובהתאם לנסיבות השבת המצב לקדמותו.

יוסי שריד: מוצע לאפשר לשר או למי שהוא יסמיך, במקרים שבהם לא קוים הצו, לקיים את הוראות הצו בעצמו ולחייב את מי שלא מילא הוראות הצו בכפל ההוצאות שישולמו לקרן לשמירת הניקיון.

יוסי שריד: מוצע לאפשר לבית-המשפט, לאחר הגשת כתב אישום, לתת צווים ככל הדרוש למניעת לכלוך רשות הרבים, וזאת כדי להפסיק או לצמצם נזק שנגרם ואשר עלול להוות מטרד או לגרום נזק בלתי ניתן לתיקון.

יוסי שריד: סמכויות דומות נקבעו בחוק המים בסעיף 20כג.

יוסי שריד: אדוני היושב-ראש, אותם תיקונים, פחות או יותר, גם אותם סכומים, פחות או יותר, אותם עקרונות, פחות או יותר, מונחים בתיקון החוק למניעת מפגעים כאשר מדובר במפגעים של זיהום אוויר, ריח חזק או בלתי סביר, או מפגע של רעש.

יוסי שריד: אותם תיקונים, פחות או יותר – בחוק החומרים המסוכנים ובפקודת בריאות העם, וזה מכלול שלם של החמרה בדרכי הענישה, בקנסות, במאסר, אם יש צורך במקרים קיצוניים.

יוסי שריד: אנחנו גם שמחים וגם גאים על כך שניתנה לנו ההזדמנות להגיש את החוק הזה לכנסת, ואנחנו מצפים לאישורו.

יוסי שריד: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חנא חדאד: תודה רבה לשר לאיכות הסביבה.

חנא חדאד: אנחנו עוברים לדיון בקריאה ראשונה.

חנא חדאד: אני לא רואה לפני את רשימת הנואמים.

דוד מגן: אנחנו מוותרים על הדיון.

דוד מגן: יש הסכמה לוותר על הדיון.

אלי גולדשמידט: אני מוותר.

פיני בדש: כולנו מוותרים.

חנא חדאד: מאחר שיש רשימה של נואמים – חברי הכנסת בנימין טמקין, יורם לס, אלי גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: אני מוותר.

חנא חדאד: מוותר.

חנא חדאד: חברי הכנסת חגי מירום, אברהם רביץ, ענת מאור, משה גפני, חיים אורון, עובדיה עלי, טלב אלסאנע.

חנא חדאד: מאחר שכל אלה אינם נוכחים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (תיקוני חקיקה), התשנ"ו–1996.

חנא חדאד: הצעת החוק תועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

חנא חדאד: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (תיקוני חקיקה), התשנ"ו–1996, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

חנא חדאד: שבעה בעד, אין נגד, אין נמנעים.

חנא חדאד: הצעת החוק עברה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: נעבור להצעת חוק לתיקון פקודת העיריות [נוסח חדש] (מס' 62) (פרוטוקול), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה – של חברי הכנסת מיכאל איתן, דוד מגן, אברהם הירשזון, יהושע מצא, שאול עמור ויעקב שפי.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד מגן; בבקשה.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק המונחת בפני חברי הכנסת לקריאה ראשונה היא למעשה שילוב של שתי הצעות חוק פרטיות: האחת – של חבר הכנסת מיכאל איתן; והשנייה – של חברי הכנסת הירשזון, מצא, עמור, שפי ושלי.

דוד מגן: התפלאנו ללמוד, כי ברשויות מקומיות רבות אין רישום מלא של דברי הנוכחים הנאמרים בישיבות המועצה, והערות עקרוניות של חברי המועצה אינן מקבלות ביטוי בפרוטוקול.

דוד מגן: בין היתר נוצר לעתים מצב שבו הביקורת המוטחת אינה נרשמת.

דוד מגן: אנחנו מציעים להביא לרישום מלא של ישיבות מועצות רשויות מקומיות כדי לפתור בעיה זו.

דוד מגן: אנו גם מציעים, שכל חבר מועצה יהיה רשאי לדרוש העתק מהפרוטוקול של ישיבות המועצה.

דוד מגן: בכך נתרום לאחדות בכל מה שקשור בניהול פרוטוקולים ברשויות המקומיות ונחסוך בירורים משפטיים.

דוד מגן: אני חייב לומר, כי המידע על אודות רשויות שלא מנהלות פרוטוקול מלא הגיע אלינו מחבר מועצת עיריית קריית-ביאליק, אלי דוקורסקי.

פיני בדש: אני מקבל ממנו חמישה מכתבים בשבוע.

דוד מגן: הוא גם השתתף באותו דיון בוועדת הפנים.

דוד מגן: על דעת כל המשתתפים, לרבות משרד הפנים ומשרד המשפטים וכמובן חברי הוועדה, אנחנו מבקשים לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה להמשך הדיון ולהכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

חנא חדאד: תודה לחבר הכנסת דוד מגן.

חנא חדאד: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, בבקשה.

אלי גולדשמידט: אני מוותר.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש, בבקשה.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להעיר רק הערה אחת לחוק הזה.

פיני בדש: חבר הכנסת מגן, אנחנו מחוקקים לרשויות המקומיות חוקים שיש להם עלויות כספיות.

פיני בדש: לעניין הזה יש עלות כספית.

פיני בדש: השאלה היא, האם נבדק מה היא העלות של החוק הזה.

פיני בדש: אני מניח, שאם הוא הגיע לקריאה ראשונה, העלות שלו נבדקה.

פיני בדש: כדי לרשום פרוטוקול מדויק בישיבות המועצה יש צורך בהקלטה.

פיני בדש: העלות של הקלטה היא גבוהה מאוד, כי לאחר מכן צריך לעשות מזה פרוטוקולים.

פיני בדש: השאלה היא, האם משרד הפנים יתקצב לרשויות המקומיות את עלות ההקלטה.

פיני בדש: דבר נוסף – היום חייבים על-פי החוק לתת לכל חבר מועצה פרוטוקול מישיבת המועצה.

פיני בדש: זה לא חדש.

פיני בדש: כלומר, לא צריך לחוקק את זה.

פיני בדש: זה קיים בחקיקה.

חנא חדאד: תודה לחבר הכנסת בדש.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין, בבקשה.

בנימין טמקין: אני מוותר.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

דוד מגן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להשיב לחבר הכנסת פיני בדש.

חנא חדאד: בבקשה.

דוד מגן: אני רוצה להבהיר לחבר הכנסת בדש, שהנושא נדון בוועדת הפנים, ושלא כרגיל, כל הגורמים, לרבות משרד המשפטים, משרד הפנים ומרכז השלטון המקומי, וכמובן חברי הוועדה, תמכו ברעיון.

דוד מגן: מדובר בפירוש לא בפרוטוקול שבו נאמר מי השתתף בדיון ומה ההחלטות, אלא על סטנוגרמה, או על-ידי הקלטה או על-ידי רשם.

דוד מגן: התרשמנו ממשרד הפנים וממרכז השלטון המקומי, שהעלות היא שולית.

דוד מגן: כאשר הדברים ברורים, זה בוודאי יחסוך התדיינויות משפטיות שעלותן הכספית גבוהה הרבה יותר.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת דוד מגן.

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות [נוסח חדש] (מס' 62) (פרוטוקול), התשנ"ו–1996, והעברתה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות [נוסח חדש] (מס' 62) (פרוטוקול), התשנ"ו–1996, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

חנא חדאד: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: תודה.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 4) (מניעת כפל תשלומים בשל התקנת צנרת גז), התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת אברהם ורדיגר.

חנא חדאד: יציג את החוק חבר הכנסת ורדיגר.

חנא חדאד: בבקשה.

אברהם ורדיגר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בנושא שמוזנח לצערי שנים והוא ראוי לתיקון.

אברהם ורדיגר: אני שמח שכל הגורמים, גם ועדת השרים, גם המשרדים הנוגעים בדבר וגם חברות הגז, ללא יוצא מן הכלל, כולם תומכים בהצעת החוק.

אברהם ורדיגר: מדובר ברוכשי דירות אשר כנראה לא היו מודעים לכך, שברוב המקרים, בעת רכישת הדירה, מחייבים אותם בכפל תשלומים עבור חיבור והתקנת צנרת גז בדירותיהם: פעם אחת – תשלום לקבלן, ותשלום נוסף – לחברת גז.

אברהם ורדיגר: הדבר מתבטא בתשלומים מיותרים של מאות שקלים לכל צרכן.

אברהם ורדיגר: החוק המוצע בא להסדיר את התשלום עבור חיבור והתקנת אספקת גז ולמנוע את כפל התשלומים.

אברהם ורדיגר: אני מקווה, שחברי הבית יאשרו את הצעת החוק שיש לה תמיכה כוללת.

אברהם ורדיגר: מדובר בהצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 4) (מניעת כפל תשלומים בשל התקנת צנרת גז).

אברהם ורדיגר: אני מציע להעבירה לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת ורדיגר.

חנא חדאד: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי גולדשמידט, בבקשה.

אלי גולדשמידט: אני מוותר.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש.

פיני בדש: אני מוותר.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין, בבקשה.

בנימין טמקין: אני מוותר.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו.

חנא חדאד: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 4) (מניעת כפל תשלומים בשל התקנת צנרת גז), התשנ"ו–1996, והעברתה לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 29 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 4) (מניעת כפל תשלומים בשל התקנת צנרת גז), התשנ"ו–1996, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חנא חדאד: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק אושרה, והיא תועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: תודה.

בנימין טמקין: אדוני היושב-ראש, אנחנו מציעים שתעשה לך הפסקה של חמש דקות.

חנא חדאד: לא, בשביל מה להפסיק?

חנא חדאד: אני גם רואה שהחברים עייפים.

חנא חדאד: אני אמשיך אתם עד הסוף.

חנא חדאד: אם כבר קיבלתי על עצמי לעשות זאת, אעשה זאת עד הסוף.

פיני בדש: אנחנו מתחשבים ביושב-ראש ואנחנו מקצרים.

חנא חדאד: אתה רואה שהיושב-ראש יושב כבר שש שעות.

חנא חדאד: זה לא שעתיים.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמסדרים אותך בתורנות יושבי-ראש.

חנא חדאד: זה לא נורא.

חנא חדאד: אם זה בשביל החברים, אין בעיות.

חנא חדאד: ואני רוצה שכולם יהיו מבסוטים, כל חברי הכנסת, בהעברת החוקים.

חנא חדאד: זה גם תענוג בשבילי.

בנימין טמקין: בפרט שיתר הסגנים עסוקים.

בנימין טמקין: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: הצעת חוק שירותי הובלה, התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה, של חבר הכנסת פיני בדש.

חנא חדאד: יציג את החוק חבר הכנסת פיני בדש.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, מאחר שיושב-ראש הוועדה בחוץ-לארץ, ואני ניהלתי את הישיבה בחוק הזה, אני מעלה את החוק בשם הוועדה.

פיני בדש: החוק הזה הוא בתמיכה נלהבת של שר התחבורה.

פיני בדש: הוא התקשר כדי להודיע שהוא תומך בחוק.

פיני בדש: יושבים פה, אדוני היושב-ראש, גם נציגי ארגון המובילים הארצי, שמייצג כ-30,000 נהגים.

פיני בדש: הצעת החוק, אם אני מגדיר אותה בצורה כללית, מדברת על רשיון מפעיל למשאיות.

פיני בדש: היום המשאיות הכבדות מהוות פחות מ-2% מכלל צי הרכב במדינת ישראל, אבל הן מעורבות ב-25% מתאונות הדרכים.

פיני בדש: ועוד, רוב תאונות הדרכים שמעורבות בהן משאיות הן תאונות קטלניות.

פיני בדש: בשנה יש 135–125 הרוגים ממשאיות, ואני לא מדבר על פצועים קשה כתוצאה מהכלים האלה על הכביש, שהם כמו טנקים.

פיני בדש: הצעת החוק באה לעשות שני דברים: א.

פיני בדש: לפתור את בעיית החאפרים בתחום המשאיות; ב.

פיני בדש: לתקן את האפליה הקיימת היום, שרק מי שמחזיק יותר משמונה משאיות נכנס לפיקוח יסודי של משרד התחבורה, ומי שיש לו פחות משאיות אין שום פיקוח עליו.

פיני בדש: בהצעת החוק, מי שקונה משאית כבדה ורוצה להפעיל אותה חייב לקבל רשיון מפעיל, כאשר במסגרת הרשיון הוא חייב שיהיה לו מוסך מורשה, הוא חייב לשמור על שעות נהיגה של נהגים, על-פי התקנות, אסור לו להעמיס עומס יתר, והוא חייב להפעיל משאיות תקינות על-פי חוק.

פיני בדש: עד היום, נהג משאית שנתפס בעומס יתר או שנסע ללא טסט, נענש הוא בלבד.

פיני בדש: היום העונש הוא גם על בעל הרשיון המפעיל, עד שלושה חודשי מאסר או קנס כבד.

פיני בדש: אף שאנשי איגוד המובילים, שנציגיו יושבים פה, נענשים כביכול כתוצאה מהחוק, הם תומכים בחוק.

פיני בדש: כי מה קורה?

פיני בדש: החברות המסודרות סובלות מהעניין.

פיני בדש: מאחר שיש עליהן פיקוח רציני, הן נאלצות להתמודד עם החאפרים שיש להם משאית אחת או שתיים, שמעמיסים עומס יתר, שגורמים לתאונות קשות, שגורמים לתחרות בשוק שמורידה מחירים, ובסופו של דבר החברות הגדולות לא מסוגלות להתמודד עם המשאיות שלא מבצעות טסט בזמן, שלא מכניסות את המשאיות למוסכים, שמעמיסות עומס יתר.

פיני בדש: בסופו של דבר, הפגיעה היא קשה בכל ענף התובלה.

פיני בדש: אולי החוק הזה ייקר קצת את ההובלה, אבל צריך לזכור את הנזק שנגרם מעומס היתר ומתאונות הדרכים.

פיני בדש: הנזק העקיף לתשתיות, לחיי אדם ולפצועים הוא נזק שעולה עשרות מונים על הנזק המיידי מהעלאת מחירי התובלה.

פיני בדש: אחרי שראינו את כל תאונות הדרכים הקשות, לרבות התאונה של האוטובוס עם הילדים ולרבות התאונה ביציאה מרהט וכל התאונות הקשות עם הרבה מאוד הרוגים, אני לא חושב שיש חילוקי דעות על החוק הזה, אני חושב שיש קונסנסוס.

פיני בדש: חשוב מאוד שהחוק הזה יעבור בקריאה ראשונה, כדי שיחול עליו חוק הרציפות בקדנציה הבאה.

פיני בדש: שר התחבורה עומד חזק מאחורי החוק הזה, הוא התייצב אישית בוועדה כדי להעביר אותו מהר מאוד, ונציגו, עוזר השר, נמצא פה.

אלי גולדשמידט: למה לא תספיק להעביר את החוק בקריאה שנייה ושלישית?

פיני בדש: אשמח מאוד להעביר אותו בקריאה שנייה ושלישית.

אלי גולדשמידט: יש לך פטור מחובת הנחה בקריאה השלישית.

אלי גולדשמידט: תביא אותו ביום שלישי הבא.

פיני בדש: יושבי-ראש הוועדות עסוקים, אינם, קשה מאוד להחדיר את הנושא הזה לסדר-היום של הוועדות.

פיני בדש: אם הכנסת חוזרת ב-29 באפריל לעבודה סדירה, כפי ששמעתי מיושב-ראש הישיבה הקודם, יש לנו חודש לנסות להעביר את החוק בקריאה שנייה ושלישית.

פיני בדש: כל יום שהחוק הזה מונח על שולחן הכנסת והוא לא עובר בקריאה שנייה ושלישית אנחנו מסכנים בו חיי אדם וגורמים נזק כבד למשפחות של הנפגעים ולכלכלת מדינת ישראל.

חנא חדאד: כפי שאמרת, חבר הכנסת פיני בדש, ביום שלישי הבא יש ישיבה, וגם ב-29 באפריל הכנסת עובדת.

פיני בדש: אני מקווה שבעזרת כולם נצליח להעביר את החוק עוד בקדנציה הזאת, ואז בכלל הרווחנו את לחמנו בכנסת הזאת.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת פיני בדש.

חנא חדאד: רשומים 16 דוברים, אבל אין אף אחד מהם חוץ מחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

אלי גולדשמידט: אני רוצה להגיד משהו.

חנא חדאד: בבקשה.

אלי גולדשמידט: חבר הכנסת בדש, אני חושב שאתה צריך לעשות הכול, ואם אתה צריך את העזרה שלנו, נעזור.

אלי גולדשמידט: בסוג כזה של חוק, שהמטרה שלו לחסוך בחיי אדם אחרי התאונות הקטלניות שהכרנו, לדעתי לא צריכה להיות שום בעיה.

אלי גולדשמידט: אנחנו נעזור לך ככל שניתן כדי שהחוק הזה יגיע ביום שלישי הבא לקריאה שנייה ושלישית.

אלי גולדשמידט: צריך לדבר עם יושב-ראש ועדת הכלכלה ולגמור את העניין הזה מחר בבוקר.

פיני בדש: אני אשמח מאוד.

פיני בדש: החוק הזה הוא על דעת כל הנהגים, איגוד הנהגים, איגוד המובילים ושר התחבורה.

חנא חדאד: ביום שלישי יש בכל זאת עוד חוקים שצריך להעביר, ואתה יכול להתכונן לזה.

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירותי הובלה, התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה והעברתה לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 30 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הובלה, התשנ"ו–1996, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חנא חדאד: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע, שההצעה אושרה, והיא תועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: (קריאה ראשונה)

חנא חדאד: נעבור לנושא הבא: הצעת חוק הרשויות המקומיות (עיקור וסירוס חתולים) (הוראת שעה), התשנ"ו–1996, קריאה ראשונה – של חבר הכנסת דב שילנסקי.

חנא חדאד: יציג את החוק חבר הכנסת אברהם פורז.

אלי גולדשמידט: אני מביע מחאה: השם של החוק אכזרי מדי.

אברהם פורז: זה נכון, כשתשמע מה החוק הזה נועד לעשות, תבין.

אלי גולדשמידט: זה שם נורא.

אברהם פורז: אני מסכים.

אברהם פורז: שם החוק לא מתאים.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק של חבר הכנסת שילנסקי.

אברהם פורז: יש לנו בעיה של חתולי רחוב, וזו בעיה כאובה.

אברהם פורז: בעבר נהגו לתת לבעיית חתולי הרחוב פתרון אכזרי מאוד – הרעילו אותם.

אברהם פורז: ההרעלה נעשתה במקרים רבים מאוד על-ידי רעל כמו סטריכנין, שגרם לחיה הזאת לפרפר לפעמים במשך שעות רבות, הגוויות של החתולים היו מוטלות בחצרות ובדרכים והילדים היו רואים את זה.

אברהם פורז: עיריית תל-אביב התחילה בניסוי מעניין מאוד: העירייה, זה כשנתיים, בתמיכתו של ראש העירייה, לוכדת חתולי רחוב, מעקרת אותם ומחזירה אותם לסביבתם הטבעית.

אברהם פורז: התוצאה היא, שאין התרבות גדולה, הם שומרים על רמה של אוכלוסייה לא גדולה, והם אינם מהווים מטרד.

אברהם פורז: אגב, אני רוצה לומר לכם, שמעבר לכל העניין ההומני ביחס לחתולים יש פה גם ערך סביבתי חשוב, כי החתולים הם המדבירים של מכרסמים כמו עכברים, עכברושים ונחשים.

אברהם פורז: בדרך כלל, במקום שבו החתולים חזקים, החיות האחרות לא חזקות כל כך, וזה לטובת העניין.

אברהם פורז: ההצעה של חבר הכנסת שילנסקי במקורה היתה הצעה גורפת, אבל בוועדה – ואני נתבקשתי למלא את מקומה של יושבת-ראש ועדת החינוך – מיתנו אותה, וזו בעצם הוראת שעה, עניין ניסיוני.

אברהם פורז: אנחנו רוצים להרחיב זאת עוד לכמה רשויות מקומיות ולבדוק אם זה פתרון טוב.

אברהם פורז: אם הפתרון הוא טוב, גם עשינו דבר לאיכות הסביבה, גם עשינו דבר הומני, דבר יפה.

אברהם פורז: לכן אני מציע לאשר את החוק בקריאה ראשונה.

חנא חדאד: לאיזו ועדה אתה מציע להעביר את הצעת החוק?

אברהם פורז: היא תחזור שוב לוועדת החינוך והתרבות.

חנא חדאד: לוועדת החינוך והתרבות?

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: הנושא של צער בעלי חיים נדון שם, אף שזה חוק הרשויות המקומיות.

אברהם פורז: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה.

חנא חדאד: יש 16 דוברים, מהם אני רואה שניים: חבר הכנסת אלי גולדשמידט וחבר הכנסת בנימין טמקין.

חנא חדאד: הם מוותרים.

חנא חדאד: ניגש להצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (עיקור וסירוס חתולים) (הוראת שעה), התשנ"ו–1996.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, לפחות שיגידו: עיקור חתולות וסירוס חתולים.

אלי גולדשמידט: אי-אפשר לעשות גם עיקור וגם סירוס לחתולים.

חנא חדאד: למען האמת, אני לא מומחה לא לחתולים ולא לכלבים.

חנא חדאד: אני לא מחזיק לא חתול ולא כלב.

חנא חדאד: ניגש להצבעה.

חנא חדאד: הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (עיקור וסירוס חתולים) (הוראת שעה), התשנ"ו–1996, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

חנא חדאד: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע, שההצעה אושרה, והיא תועבר לוועדת החינוך והתרבות לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

ד' לב: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק-יסוד: חופש העיסוק (תיקון); והצעת חוק זכויות יוצרים ומבצעים (קלטות) (תיקוני חקיקה), התשנ"ו–1996.

ד' לב: תודה.

חנא חדאד: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנו עוברים להצעת חוק מיסוי תשלומים ביום בחירות, התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את החוק חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כידוע, ביום הבחירות נעשות עבודות וניתנים שירותים שונים, כגון הסעות של נוסעים לקלפי והובלות, והמאפיין אותם הוא הקשר הבלעדי והייחודי לבחירות עצמן.

גדליה גל: הכוונה הן לבחירות מוקדמות והן לבחירות לכנסת ולראשות הממשלה.

גדליה גל: מוצע לקבוע הוראות מיוחדות לגבי מיסוי ההכנסות המשתלמות בעד עבודות מסוג זה, כל עוד ההכנסה אינה עולה על 5,000 ש"ח.

גדליה גל: יודגש, כי ההצעה אינה חלה על הכנסות הנובעות מקשרי עבודה או שירותים הניתנים שלא ביום הבחירות עצמו, כמו למשל שירותי פרסום ודפוס.

גדליה גל: מוצע, שעל תשלום עבור העבודות המיוחדות שמבוצעות ביום הבחירות עצמו יוטל מס מיוחד של 25% ללא זכות לניכוי, לקיזוז, לפטור או להפחתה כלשהי.

גדליה גל: המס המיוחד יבוא במקום מס הכנסה, מע"מ, דמי ביטוח לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי ומס מקביל.

גדליה גל: המשלם יהיה חייב בדמי הביטוח הלאומי בשל ביטוח נפגעי עבודה.

גדליה גל: ההצעה תפשט מאוד את מיסוי התשלומים ביום הבחירות ומוצע להחילה החל מהבחירות לכנסת הארבע-עשרה כחקיקת קבע.

גדליה גל: חברי הכנסת, אודה לכם אם תתמכו בהצעת החוק.

גדליה גל: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת גדליה גל.

חנא חדאד: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, ואנו ניגש להצבעה.

חנא חדאד: מי בעד הסעיפים 1 עד 6 בקריאה שנייה?

חנא חדאד: הצבעה מס' 32 בעד סעיפים 6–1 – 6 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 6–1 נתקבלו.

חנא חדאד: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שסעיפים 1 עד 6 נתקבלו בקריאה שנייה.

חנא חדאד: נעבור עתה להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 33 בעד החוק – 6 נגד – אין נמנעים – אין חוק מיסוי תשלומים ביום בחירות, התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק נתקבל.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנו עוברים עתה להצעת חוק לגילוי נגיפי איידס בקטינים, התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת יוסי כץ; בבקשה.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני חייב התנצלות.

יוסי כץ: היה כנס של חב"ד ואני השתתפתי בו.

אברהם פורז: אולי תספר לנו מה לך ולחב"ד?

יוסי כץ: אנשי חב"ד עושים עבודה יפה בכל הקשור לקליטת ילדי צ'רנוביל ובנושאים רבים נוספים.

יוסי כץ: אני עושה הבחנה ברורה בין דעות פוליטיות לבין הפעילות החברתית שהיא בתחום טיפולה של ועדת העבודה והרווחה, ואני מברך על כל יוזמה של גורמים כאלה או אחרים בתחום הזה.

יוסי כץ: אני מציג את הצעת החוק לגילוי נגיפי איידס בקטינים, התשנ"ו–1996.

יוסי כץ: הצעה זו היא כולה פרי יוזמתו של חבר הכנסת בני טמקין.

יוסי כץ: אני מוצא כחובה לומר, שחבר הכנסת טמקין הוא חבר כנסת מצטיין, פעיל בוועדת העבודה והרווחה, והצעות החוק שלו זוכות לדיון רציני ויסודי, משום שהן הצעות חוק שיש להן משמעות מרחיקת לכת בכל הנוגע לזכויותיהם של קטינים, לנושאי בריאות ורווחה.

יוסי כץ: אני מברך אותך על הצעת החוק הזאת המוצגת כאן.

יוסי כץ: מפלגתך יכולה להתברך בך.

בנימין טמקין: תודה.

יוסי כץ: הצעת החוק הזאת נועדה לאפשר לקטין, שחפץ לעבור בדיקה לגילוי נגיפי איידס, לעבור את הבדיקה הזאת גם ללא אישור הורהו או אפוטרופסו, ובלבד שהבדיקה תיעשה במוסד רפואי מוכר על-ידי שר הבריאות, והרופא אישר את עריכתה של הבדיקה, ובלבד שיתקיימו כמה תנאים – שהרופא נתן לקטין הסבר מלא על אופי הבדיקה, דרכי ההידבקות, הדרכים למנוע הידבקות, והוא שוחח עם הקטין על האפשרות שבכל זאת יפנה לאפוטרופוס או להורה והקטין סירב, אם הרופא שוכנע, שבהתחשב בגיל הקטין, בבגרותו הנפשית, ביכולתו לגבש את רצונו שלו, מחייבת טובתו את הבדיקה.

יוסי כץ: הצד השני של המטבע הוא, שכאשר יש תוצאות, צריך למסור אותן לקטין.

יוסי כץ: כאשר הבדיקה נעשתה, והתוצאות הן שליליות, פירושו של דבר שהוא לא נגוע במחלה והוא לא נשא, רופא, אחות או עובד סוציאלי יכולים למסור את ההודעה לקטין, ובלבד שעברו הכשרה מתאימה.

יוסי כץ: כאשר יש תוצאה חיובית, לא עלינו, והקטין הוא נשא או נגוע במחלת האיידס, צוות מיוחד בנוכחות פקיד הסעד מוסר לו את התוצאות.

יוסי כץ: יש כללים ברורים שעל-פיהם יפעל הצוות הזה, אם יש חשש שייגרם נזק לקטין.

יוסי כץ: כל אדם שפועל על-פי חוק זה חייב לשמור על סודיות מוחלטת כדי למנוע פגיעה בקטין.

יוסי כץ: לכן אסור לגלות דברים הקשורים לבדיקה ולתוצאותיה.

יוסי כץ: במקרים מיוחדים אפשר לפנות לבית-המשפט כדי לקבל הנחיות מתאימות, ודבר זה מוסדר בחוק בצורה ברורה.

יוסי כץ: במקרים כאלה אפשר גם לקבוע שמי שממונה עליו, האחראי, האפוטרופוס, לא יהיה נוכח, כדי לשמור על סודיות.

יוסי כץ: החוק הזה הוא פריצת דרך בכל מה שנוגע למלחמה באיידס, לעידוד הגילוי, להתחשבות בקטינים, ואני יכול לומר שזה חוק ראשון בשורה ראשונה של חוקים שיסדירו את הטיפול במחלת האיידס, גילויה ומניעתה.

יוסי כץ: זה החוק הראשון, ואני מברך את חבר הכנסת טמקין על גיבוש יוזמת החקיקה ומבקש מהכנסת לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף כץ.

חנא חדאד: בבקשה, חבר הכנסת טמקין.

בנימין טמקין: אחרי ההצבעה.

אברהם פורז: אחרי ההצבעה יש לו זכות לדבר.

בנימין טמקין: – – –

חנא חדאד: אם אתה רוצה כך, בבקשה, אבל בתקנון כתוב משהו אחר.

חנא חדאד: אני חושב שהכי טוב ללכת בהתאם לתקנון, במקום ללכת על דבר לא בטוח.

אברהם פורז: מה שיכול לקרות, אדוני, זה, שאדם יבוא ויגיד שהחוק הוא מצוין, אבל בסוף החוק ייפול.

אברהם פורז: עדיף שקודם כול החוק יתקבל.

יוסי כץ: כדאי להיות גמישים.

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לגילוי נגיפי איידס בקטינים, התשנ"ו–1996.

חנא חדאד: מי בעד סעיפים 1 עד 4?

חנא חדאד: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 4–1 – 6 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4–1 נתקבלו.

חנא חדאד: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

חנא חדאד: נעבור עכשיו להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 35 בעד החוק – 6 נגד – אין נמנעים – אין חוק לגילוי נגיפי איידס בקטינים, התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק התקבל בקריאה שלישית.

חנא חדאד: בבקשה, חבר הכנסת טמקין.

בנימין טמקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאוד בקיצור.

בנימין טמקין: קודם כול, אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, חבר הכנסת יוסי כץ, שעושה עבודה נהדרת בתור יושב-ראש של אותה ועדה, ואני מאחל לו הצלחה.

בנימין טמקין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזו שבה התקבל החוק הזה, שאני רואה אותו כחוק חשוב מאוד וכתרומה חשובה לספר החוקים של מדינת ישראל, ולהודות לינון שנקר, שיעץ לי בפיתוח החוק הזה, וליועצות המשפטיות נילי מיימון ממשרד העבודה והרווחה ודליה איש-שלום ממשרד המשפטים, ליורה קרנות ממשרד הבריאות ולמשה בוטון, היועץ המשפטי של הוועדה, שתרמו רבות לעיצוב החוק, וגם לשר הבריאות ששיתף פעולה, אף שבהתחלה היו לו הערות מהערות שונות והסתייגויות.

בנימין טמקין: אני מודה לחברי הכנסת על התמיכה בחוק.

בנימין טמקין: תודה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת בני טמקין.

חנא חדאד: התשנ"ו–1996

חנא חדאד: אנחנו עוברים להצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996.

חנא חדאד: יציג את החוק יושב-ראש ועדת הכספים.

חנא חדאד: תחליטו מי מציג את החוק, חבר הכנסת גולדשמידט או חבר הכנסת גדליה גל.

חנא חדאד: יציג את החוק חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים.

גדליה גל: וישיב בשם הוועדה חבר הכנסת גולדשמידט.

חנא חדאד: השאלה אם יש מסתייגים.

גדליה גל: הוא ידמיין גם את המסתייגים.

גדליה גל: הוא בחור מאוד אינטליגנטי.

חנא חדאד: אין הסתייגויות.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996.

גדליה גל: החוק העיקרי נועד לפתח את העיר אילת מבחינה כלכלית ותיירותית.

גדליה גל: בעקבות האפשרויות החדשות בתחום התיירות שנוצרו עקב פתיחת הגבולות באזור הוחלט לקבוע, כי לגבי שירותי תיירות מסוימים יחולו ההטבות הקבועות על-פי החוק לעניין מסים עקיפים מתחום העיר אילת ועד כ-40 ק"מ צפונית מתחום העיר, וזאת כדי לעודד את פיתוח התיירות באזור כולו.

גדליה גל: בעת הדיון בוועדה תוקן קו הרוחב כדי לכלול את כל השטח של קיבוץ יוטבתה, משום שהקו עבר בערך באמצע.

גדליה גל: כמו כן הוחלט לבטל את הפטור מאגרת רשות שדות התעופה לגבי טיסות בין-לאומיות לאילת ועובדה החל מ-1 בספטמבר 1996.

גדליה גל: רוב הטיסות לשדות התעופה אילת ועובדה הן טיסות שכר, והן נמכרות בעסקת חבילה הכוללת, נוסף על כרטיס הטיסה, שירותי מלון, ארוחות, הסעות, סיורים וכדומה, ומרכיב האגרות לשירותים הניתנים במחיר הכולל של החבילה שולי ונמוך.

גדליה גל: הכוונה היא להגיע למצב שלא יהיה סבסוד צולב בין שדות התעופה, וכתוצאה מהביטול של הפטור באילת יקטינו את הסכום שבו יעלו את האגרות בפעם הבאה בסכום זהה, כך שסך כל התקבולים של הרשות לא יגדל, אבל לא יהיה סבסוד צולב בין שדות התעופה.

גדליה גל: אני אודה לך, אדוני היושב-ראש, אם תעמיד את הצעת החוק להצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

גדליה גל: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים.

חנא חדאד: יש כמה הסתייגויות לחבר הכנסת דן תיכון.

חנא חדאד: מאחר שהוא איננו כאן, נעבור להצבעה על הצעת החוק.

חנא חדאד: חבר הכנסת גולדשמידט, אני מבין שאתה רוצה לדבר לפני ההצבעה.

חנא חדאד: בבקשה.

אלי גולדשמידט: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הזה הגיע מאוחר מדי והוא מעט מדי.

אלי גולדשמידט: הוא הגיע מאוחר מדי, מפני שהרבה מאוד שנים מאז הוחל הפטור ממס ערך מוסף על העיר אילת נותרו ללא פטור היישובים שסביב העיר אילת ונשענים על העיר אילת, היישובים שנמצאים בדרום הערבה, מה שאנחנו קוראים: חבל אילות, ונוצר מצב של אנומליה ושל תחרות בלתי הוגנת בתחומים רבים – בנושא של תיירות, בנושאים הקשורים בתחנת הדלק ובנושאים אחרים.

אלי גולדשמידט: למעשה, מתחילת הקדנציה הובטח שהאוצר יביא הצעת חוק שתתקן את המעוות הזה.

אלי גולדשמידט: לקח יותר מדי זמן עד שהדבר הזה הגיע, וזה כמעט אבסורד שאנחנו באים ומאשרים את החוק הזה ממש ביום או ביומיים האחרונים של עבודת הכנסת השלוש-עשרה.

אלי גולדשמידט: עד כאן – מאוחר מדי.

אלי גולדשמידט: מדוע מעט מדי?

אלי גולדשמידט: משום שלדעתי – וזאת המשימה שצריך לבצע בכנסת הבאה – אנחנו חייבים להרחיב את תחולת החוק גם מבחינה גיאוגרפית ולא להסתפק באזור שהוא צפונית ליוטבתה ודרומה.

אלי גולדשמידט: אנחנו צריכים להכליל בתוך החוק ובתוך הפטורים את כל הפטורים שמהם נהנית, ובצדק, העיר אילת.

אלי גולדשמידט: היתה תפיסה נכונה שהנחתה את הממשלה, שעל מנת לתת מה שנקרא "בוסט" כלכלי לעיר אילת, לפטור את השירותים ואת הקניות בעיר אילת מתשלום מס ערך מוסף.

אלי גולדשמידט: אבל אי-אפשר להשאיר את האזור שסמוך לעיר אילת – לעתים 40, 50 ו-70 ק"מ מהעיר אילת – באזורים האלה בדרום-הארץ זה נחשב מרחק קצר באופן יחסי – אי-אפשר להשאיר אותם כשהם צריכים לשלם על כל שירות וכל קנייה 17% מס ערך מוסף.

אלי גולדשמידט: בכך נוצרת תחרות בלתי הוגנת בין היישובים האלה לבין אילת.

אלי גולדשמידט: אנחנו לא מדברים על מתן יתרון לאותם יישובים.

אלי גולדשמידט: אנחנו פשוט מבקשים לגרום לכך, שהחיסרון או הפגיעה שנעשתה בהם בחמש-שש השנים האחרונות, שהפגיעה הזאת תחוסל.

אלי גולדשמידט: החוק הזה הוא צעד חשוב מאוד קדימה, אבל אני אומר את הדברים כשלבי חצוי.

אלי גולדשמידט: אני חושב, שהאוצר היה צריך להיות, כמו שאומרים בלשון העם, יותר לארג', ולהחיל את הפטור הזה על כל האזור.

אלי גולדשמידט: בכל אופן, אני בהחלט רוצה לברך את יושב-ראש ועדת הכספים גדליה גל, שעזר להוביל את החוק הזה.

אלי גולדשמידט: אני חושב שהוא עשה בעניין הזה שירות בראש ובראשונה לתפיסה של התיישבות.

אלי גולדשמידט: ההתיישבות בערבה איננה צורת חיים קלה, היא לא הקלה ביותר.

אלי גולדשמידט: תנאי מזג האוויר קשים, ריחוק ממרכז הארץ, ריחוק ממרכזים רפואיים, ריחוק ממוקדי תרבות ובידור, והיה צריך לבוא לקראת היישובים האלה, שמונים מעט מאוד אנשים, מעט מדי תושבים, כך שגם העלות הכלכלית של החוק היא בסך הכול נמוכה מאוד.

אלי גולדשמידט: היה צריך לבוא לקראתם הרבה יותר מוקדם, אבל כמו שאנחנו תמיד אומרים, מוטב מאוחר מאשר לעולם לא.

אלי גולדשמידט: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת אלי גולדשמידט.

חנא חדאד: נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996.

חנא חדאד: הצבעה מס' 36 בעד סעיפים 10–1 – 6 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 10–1 נתקבלו.

חנא חדאד: בעד – 6, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: סעיפים 1 עד 10 אושרו.

חנא חדאד: נעבור עכשיו להצבעה בקריאה שלישית על הצעת החוק.

חנא חדאד: הצבעה מס' 37 בעד החוק – 6 נגד – אין נמנעים – אין חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 2), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: שישה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק עידוד התעסוקה של ימאים ישראלים, התשנ"ו–1996, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת יוסי כץ.

חנא חדאד: בבקשה.

אברהם פורז: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להזכיר של מי היתה היוזמה בכנסת הקודמת.

יוסי כץ: לי לא צריך להגיד דברים כאלה.

יוסי כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו הוגשה בכנסת הקודמת על-ידי חברי הכנסת אברהם פורז ועוזי לנדאו, כמדומני, ומשום מה, אינני יודע מדוע, לא עקבתי אחרי תולדותיה, לא הצליחה לעבור.

אברהם פורז: הממשלה הקודמת כמו הנוכחית תמיד עשו צרות.

יוסי כץ: ובכן, מכבש המשמעת הקואליציונית מנע.

פיני בדש: אם אתה תאריך יותר משתי דקות אנחנו מצביעים נגד.

יוסי כץ: אין חשש כזה.

יוסי כץ: קודם כול אני רוצה לומר, שהצעת החוק הזו היא פרי יוזמתם של שלמה אביטן, מזכיר איגוד הימאים, ושלמה אראל, מזכ"ל איגוד הספנות, והיא זכתה לסיוע פעיל ביותר של איגוד קציני הים, פעילות של החבר מרדכי חבר.

יוסי כץ: בקצרה, הצעת חוק זו נועדה להוציא במידת האפשר את הימאות הישראלית מהמשבר שהיא נקלעה אליו בשנים האחרונות.

יוסי כץ: אין זה סוד – הטכנולוגיה המתפתחת, השינויים באופי כלי השיט ובאופי התובלה הימית גרמו לשידוד מערכות בכל הנוגע לצוותי האוניות, לצורת ההפעלה, לצורת ההתקשרויות בתחום הימאות.

יוסי כץ: יותר ויותר חברות ספנות ישראליות עברו להפליג בדגל זר, ומה שיותר גרוע, בצוות זר, ומאות ימאים ישראלים, פאר הימאות הישראלית, בוגרי חיל הים, מוצאים את עצמם במשך חודשים ארוכים מחוץ לימאות, על מפתנה של לשכת שירות התעסוקה לימאים.

יוסי כץ: הצעת החוק הזו נועדה לסייע לימאות הישראלית ולהביא לידי כך, שכל חברת ספנות ישראלית כפי שמוגדר בחוק תקבל סיוע כספי עבור העסקת ימאים ישראלים, וימאים ישראלים בלבד.

יוסי כץ: חוק כזה קיים בדנמרק ובמדינות אחרות שנקלעו לאותו משבר, ואנחנו מביאים אותו כאן.

יוסי כץ: כל ימאי ישראלי צריך לשלם מס הכנסה, ואת מס ההכנסה שהוא משלם האוצר מחזיר לחברת הספנות שמעסיקה ימאי ישראלי.

יוסי כץ: הימאי עצמו לא מקבל משכורת גבוהה יותר, כי הוא משלם את המס, אבל חברת הספנות מקבלת בונוס על העסקת ימאי ישראלי, כדי לעודד אותה להעסיק ימאים ישראלים ולמנוע העסקת ימאים זרים.

יוסי כץ: אני מקווה, שהחוק הזה, כשיתקבל, יבלום את המשבר, ואני מקווה גם שיביא בעתיד לפריחת הימאות הישראלית.

יוסי כץ: אני מבקש מהכנסת לאשר אותו בקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי כץ.

חנא חדאד: מאחר שאין להצעה הסתייגויות, אנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על חוק עידוד התעסוקה של ימאים ישראלים, התשנ"ו–1996.

חנא חדאד: הצבעה מס' 38 בעד סעיפים 4–1 – 5 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4–1 נתקבלו.

חנא חדאד: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

חנא חדאד: עכשיו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 39 בעד החוק – 5 נגד – אין נמנעים – אין חוק עידוד התעסוקה של ימאים ישראלים, התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית.

חנא חדאד: התשנ"ו–1996

חנא חדאד: אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הגנה על עובדים (חשיפת הפרת חיקוק ופגיעה בטוהר המידות), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה – של חברי הכנסת יוסי כץ וחגי מירום.

חנא חדאד: יציג את החוק חבר הכנסת יוסי כץ.

יוסי כץ: רבותי חברי הכנסת, לא אלאה אתכם, ההצעה עברה לא מזמן בדיון טרומי ונדונה באופן יסודי בוועדת העבודה והרווחה.

יוסי כץ: הצעה זו נועדה להגן על עובדים שחשפו שחיתות במקום עבודה.

יוסי כץ: אין זה סוד, שעובדים במשק הישראלי, במיוחד במקום שמספק שירות ציבורי, חשופים לא אחת להתנכלויות בעבודה אחרי שהם חושפים שחיתות.

יוסי כץ: אין מטרת החוק הזה לקבוע מי אשם או מי צודק.

יוסי כץ: אין מטרת החוק הזה לקבוע, שבכל אותם מקרים היה הצדק עם המתלוננים או לא.

יוסי כץ: מטרת החוק הזה לאפשר לעובדים להתלונן אם הם נתקלים בשחיתות ולהגן עליהם על-ידי שימוש יעיל, באמצעות הגשת תביעה משפטית בבית-הדין לעבודה.

יוסי כץ: החוק הזה יחול על גוף מבוקר כמשמעותו בחוק מבקר המדינה, על תאגידים שהוקמו בחוק, על תאגידים שנתונים לפיקוח או לביקורת ועל תאגידים שמספקים שירות לציבור.

יוסי כץ: תלונה של עובד שהוגשה לרשות מוסמכת בקשר להפרת חוקים או בקשר לפגיעה בטוהר מידות או במינהל תקין בגוף הציבורי בקשר לעבודה, עובדים כאלה, אם המעביד יפגע בהם – משום שזה אסור על-פי החוק הזה, אסור לפגוע בהם, אסור לפטר אותם, אסור להעביר אותם מתפקידם רק בשל הגשת התלונה – הרי שהעובד יוכל לפנות לבית-הדין לעבודה, יוכל לקבל פיצויים גם אם לא נגרם לו נזק של ממון, יוכל לקבל צווים מסוגים שונים – ואנחנו ערים לכך, שלכל צו יש השפעה על מערכת יחסי העבודה במפעל, ולכן בית-הדין יביא זאת בחשבון.

יוסי כץ: החוק הזה יחול גם על המדינה.

יוסי כץ: החוק לא יחול על עובד שמגיש תלונת שווא או שסייע בהגשת תלונת שווא בנסיבות שהוא ידע או היה צריך לדעת שמדובר בתלונת שווא.

יוסי כץ: אני מקווה, שהחוק הזה יקנה הגנה למה שאנחנו קוראים המצפצפים או השרקנים אשר לפעמים חושפים את עצמם, את בני ביתם, את עתידם בעבודה.

יוסי כץ: הפעם הם יהיו מוגנים.

יוסי כץ: אני מקווה שהכנסת תאשר את החוק בקריאה ראשונה.

יוסי כץ: תודה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי כץ.

חנא חדאד: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חנא חדאד: חבר הכנסת רחבעם זאבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת חגי מירום – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת דוד מנע – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אלי גולדשמידט – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת מיכאל איתן – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש.

פיני בדש: מוותר.

חנא חדאד: מוותר.

חנא חדאד: חבר הכנסת יורם לס – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עוזי לנדאו – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת יוסף בא-גד – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת נעמי בלומנטל – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת יגאל ביבי – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת בנימין טמקין – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

חנא חדאד: חברת הכנסת ענת מאור – איננה.

חנא חדאד: חבר הכנסת חיים אורון – איננו.

חנא חדאד: חבר הכנסת עובדיה עלי – איננו.

חנא חדאד: מאחר שאין איש מהדוברים, נעבור להצבעה על הצעת חוק הגנה על עובדים (חשיפת הפרת חיקוק ופגיעה בטוהר המידות), התשנ"ו–1996, בקריאה ראשונה, והעברתה לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 40 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנה על עובדים (חשיפת הפרת חיקוק ופגיעה בטוהר המידות), התשנ"ו–1996, לוועדת העבודה והרווחה נתקבלה.

חנא חדאד: ארבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע, שהצעת החוק אושרה, והיא תועבר לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גדליה גל; בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עניינה לסייע לרשימות ברשויות המקומיות שאין להן סיעת אם הזכאית למימון מפלגות, אשר נפגעו כתוצאה מהתיקון שנעשה בשנת 1994 בחוק מימון מפלגות.

גדליה גל: חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 16), התשנ"ד–1994, תיקן, בין היתר, את חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות), התשנ"ג–1993.

גדליה גל: תיקון זה קבע עיקרון, שלפיו הוגבל גובה התרומות שסיעה או רשימה זכאיות לקבל עד לסכום של 5,000 שקלים חדשים בלבד.

גדליה גל: במקביל הועלה מימון המפלגות בשיעור ניכר.

גדליה גל: כתוצאה מחקיקה זו נפגעו במיוחד רשימות ברשויות מקומיות שאין להן סיעת אם הזכאית למימון מפלגות, סיעות עצמאיות.

גדליה גל: מצד אחד, ההגבלה בדבר איסוף התרומות חלה עליהן; מצד שני, הזכות למימון שוטף מוגדל לא הוענקה להן.

פיני בדש: פחות סיעות במועצה.

גדליה גל: לחלק מהרשימות הללו הובטחה במערכת הבחירות לרשויות המקומיות תרומה גבוהה, שהפכה בעקבות החקיקה לבלתי חוקית.

גדליה גל: הן הוציאו כספים על הבחירות לרשויות המקומיות בהנחה שיוכלו לקבל את התרומה בשלב מאוחר יותר, כי לא היתה הגבלה כאשר הן אספו את התרומות כדי לכסות את ההתחייבויות שהן נתנו.

גדליה גל: מוצע לתת מענה בחוק על הבעיה המיוחדת הזו ולהחיל את החוק הקודם על תרומות בסכום שהוא בגבול החובות שנוצרו במהלך הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1993, ונתקבלו תוך שנה ממועד תחילתו של חוק זה, אם יתקבל.

גדליה גל: מוצע, שגיוס התרומות יהיה מותנה בדיווח מתאים למבקר המדינה, מאושר בידי רואה-חשבון כיאות.

גדליה גל: כמו כן מוצעת סנקציה, שלפיה יוכל מבקר המדינה להטיל על סיעה או רשימה, שגייסה תרומות שלא בהתאם לחוק, להעביר לאוצר המדינה סכום ששוויו פי שניים מסכום התרומה.

גדליה גל: חברי הכנסת, אודה לכם אם תתמכו בהצעת החוק.

גדליה גל: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת גדליה גל.

חנא חדאד: מאחר שאין אף הסתייגות, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה מסעיף 1 עד סעיף 4.

חנא חדאד: הצבעה מס' 41 בעד סעיפים 4–1 – 2 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4–1 נתקבלו.

חנא חדאד: שניים בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שנייה.

חנא חדאד: נעבור עכשיו להצבעה בקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 42 בעד החוק – 2 נגד – אין נמנעים – 1 חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: שניים בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית.

חנא חדאד: תודה.

חנא חדאד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: נעבור לנושא הבא:

חנא חדאד: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 15), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גדליה גל.

חנא חדאד: בבקשה.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עניינה הרחבת ההקלות במס ערך מוסף בתחום התיירות הנכנסת במגמה כמובן לעודד ענף כלכלי חשוב זה.

גדליה גל: בחוק מס ערך מוסף יש רשימה של שירותי תיירות שהמס עליהם הוא בשיעור אפס, ביניהם לינה ואירוח של תייר בבית-מלון, השכרת רכב פרטי ונהיגה עצמית של תייר, אשפוז של תייר בבתי-חולים והסעת סיור באוטובוסים.

גדליה גל: הכול, כפי שנאמר, על מנת לעודד את התיירות.

גדליה גל: עתה מוצע להרחיב את הרשימה ולהוסיף עליה שירותים שניתנים לתייר על-ידי סוכנות נסיעות כגון ארגון טיולים, הזמנת כרטיסי טיסה, ייעוץ מקצועי וכו'.

גדליה גל: כמו כן, מוצע להטיל מס בשיעור אפס על השתתפות בכנסים שנערכים בישראל ומשתתפים בהם 50 תיירים, לפחות.

גדליה גל: כידוע, נושא הכנסים הוא ענף תיירות מפותח, ויש מקום לעודדו גם בישראל.

גדליה גל: היות שאני נמנה עם אלה החושבים שבתחום התיירות צריך לעודד בעיקר תיירות שמביאה אתה נכסים מעבר לשירותים שאנחנו נותנים, ואני חושב שהכנסים והקונגרסים הם דוגמה יוצאת מהכלל של כנסים שמביאים יוקרה למדינה ומוסיפים לתדמית שלנו כמדינה שיש בה מדע מפותח וכו' – לכן אני מקדם בברכה את הרחבת הפטור גם לענף זה, כי ראוי שהדברים שמוסיפים לנו גם עניין וגם הכנסה יותר טובה יקודמו ויקבלו עדיפות.

גדליה גל: על כן אני תומך בכל לב בהצעת הזו שהובאה בפנינו ואושרה בוועדת הכספים לקריאה שנייה ושלישית.

גדליה גל: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים.

פיני בדש: חבר הכנסת גל, שני המשפטים האחרונים שכנעו אותי.

חנא חדאד: חבר הכנסת פיני בדש, אתה רוצה לישון כאן עד הבוקר?

חנא חדאד: יש הסתייגות אחת, של חבר הכנסת יוסף בא-גד.

חנא חדאד: מאחר שהוא איננו, אני רואה שאנחנו נלך להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 15), התשנ"ו–1996.

חנא חדאד: בבקשה.

חנא חדאד: יש סעיף אחד.

חנא חדאד: הצבעה מס' 43 בעד סעיף 1 – 3 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

חנא חדאד: שלושה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שנייה.

חנא חדאד: עכשיו נעבור לקריאה שלישית.

חנא חדאד: הצבעה מס' 44 בעד החוק – 3 נגד – אין נמנעים – אין חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 15), התשנ"ו–1996, נתקבל.

חנא חדאד: שלושה בעד, נגד – אין, נמנעים – אין.

חנא חדאד: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית.

פיני בדש: עכשיו איל"ח.

פיני בדש: אם עכשיו לא יהיה איל"ח, אני אעשה אני לא יודע מה.

פיני בדש: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חנא חדאד: הנושא הבא – הצעת חוק אזורים חופשיים לייצור בישראל (תיקון), התשנ"ו–1996, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

חנא חדאד: יציג את החוק יושב-ראש ועדת הכספים.

חנא חדאד: בבקשה, אדוני.

חנא חדאד: יש כאן מסתייגים?

פיני בדש: יש לי 500 הסתייגויות.

גדליה גל: אל תהיה מודאג.

גדליה גל: הוא ידבר עשר דקות, אדוני היושב-ראש.

פיני בדש: 500 הסתייגויות כפול חמש דקות זה 250 דקות.

חנא חדאד: אבל נוריד לך מזה, אני בטוח שאתה לא תדבר יותר מעשר דקות, בקושי.

חנא חדאד: אתה כבר עייף.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ושלישית מהווה תיקון לחוק המקורי שחוקק בשנת 1994.

גדליה גל: מאז חקיקת החוק הקימה הממשלה את מועצת האזורים החופשיים, נבחר האזור החופשי ליקית שליד צומת תל-שוקת בנגב הצפוני, ליד עומר – –

פיני בדש: בחירה רעה מאוד.

גדליה גל: – – והוכנו מסמכי המכרז לפרסום.

גדליה גל: עם זאת, במהלך הכנת המכרז לבחירת בעל הזיכיון, אשר אמור לתכנן, לבנות, להקים, להפעיל ולנהל את האזור במשך תקופה של 49 שנים, התעוררו כמה בעיות הנובעות מנוסח החוק, ואשר מטבע הדברים עלו על פני השטח רק כאשר פרטו לפרוטות את העקרונות שנקבעו בחוק וכאשר ירדו לפרטים שהיו הכרחיים למסכמי המכרז – במיוחד כאשר קובעים את כללי המשחק ל-49 השנים הבאות.

גדליה גל: מטרתה של הצעת החוק שלפני

גדליה גל: כם היא להבהיר כמה נושאים בחוק הקיים, כדי למנוע מחלוקות עתידיות וליצור ודאות גדולה יותר, הן לבעל הזיכיון העתידי והן לבעלי העסקים שיקומו באזור.

גדליה גל: יש לציין, שהתיקונים נעשים לפני פרסומו של המכרז.

גדליה גל: השינויים העיקריים שהכניסה ועדת הכספים בהצעת החוק בשלב הדיונים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית הם: א.

גדליה גל: השירותים הנלווים.

גדליה גל: בהצעת החוק המקורית הוצע לתת סמכות למועצת האזור החופשי לקבוע שירותים שיינתנו באזור והדרושים או הרצויים להפעלה יעילה של האזור.

גדליה גל: יודגש כי שירותים נלווים אלה אינם נהנים מהפטורים ממסים.

גדליה גל: הוועדה החליטה לצמצם עד כמה שאפשר את השירותים מסוג זה, ולפיכך נקבע, בהגדרת "שירותים נלווים" בסעיף 1 להצעת החוק, כי הם יינתנו רק לעסקים באזור ולא לאזור עצמו, אם לדעת המועצה חיוני לתיתם באזור, לרבות מסעדות ושירותי בנקאות שיינתנו לא רק לעסקים באזור אלא לכל מי שפועל באזור.

גדליה גל: הכוונה היא, מצד אחד, לא ליצור תחרות לעסקים הסמוכים לבאר-שבע והסביבה, ומצד שני לא ליצור אזור "נכה" שאין בו שירותים חיוניים.

גדליה גל: לשם כך נקבעה הגבלת שטח שבו יוכלו לקום השירותים הנלווים – שטח השירותים הנלווים לא יעלה בכל עת על 3% מן השטח הבנוי באזור כולו.

גדליה גל: ב.

גדליה גל: סמכויות המועצה.

גדליה גל: בהצעת החוק המקורית הוצע לקבוע ועדת זיכיונות אשר תפקידה יהיה לפקח, לדון ולהחליט בנושאים הקשורים בקיום או באי-קיום תנאי הזיכיון, בשינוי התנאים או בנקיטת אמצעים לאכיפתו או לביטולו.

גדליה גל: תיקון זה הוצע עקב העובדה שהמועצה מורכבת ברובה מנציגי הסקטור העסקי המתמנים בהמלצת בעל הזיכיון.

גדליה גל: ועדת הכספים לא קיבלה את התיקון המוצע, והחליטה על תיקון אחר, כפי שמופיע בסעיף 4 להצעת החוק שלפניכם.

גדליה גל: מוצע שהממשלה תמנה ועד ציבורי בן חמישה חברים בראשותו של שופט וארבעה חברים בכירים בתחום המשק והכלכלה או אנשי אקדמיה.

גדליה גל: ועד ציבורי זה ימליץ לשר האוצר על מינוי חברי המועצה שהם נציגי המגזר העסקי, ובדרך זו לא יהיה חשש שבעל הזיכיון יוכל לשלוט במועצה.

גדליה גל: הסדר זה דומה להסדר הקיים לפי חוק המניות הבנקאיות שבהסדר, ולמעשה אותו ועד ציבורי שכבר הוקם, בראשותה של השופטת ולנשטיין, יוכל להמליץ על בחירת נציגי המגזר העסקי במועצה.

גדליה גל: ג.

גדליה גל: ביטול הרשיון.

גדליה גל: הוועדה הוסיפה תיקון נוסף, המתייחס לביטול רשיון או הטבות במקרה של חריגה מהותית מתנאי הרשיון.

גדליה גל: ד.

גדליה גל: פעילות באזור ובמקום אחר בישראל.

גדליה גל: לפי החוק המקורי, עסק באזור יכול לפעול באזור בלבד ולא יעסוק, בין במישרין ובין בעקיפין, בעסק או במשלח יד במקום אחר בישראל שהוא מחוץ לאזור החופשי.

גדליה גל: בהצעת החוק המקורית הוצע על-ידי הממשלה להבהיר, כי האיסור יחול גם על בעל שליטה בעסק.

גדליה גל: ועדת הכספים החליטה לקבוע כלל אחר, והוא מופיע בסעיף 23 להצעת החוק.

גדליה גל: מוצע, כי שר האוצר ימנה ועדת בדיקה בת שלושה חברים – שופט ושני עובדי משרד האוצר – והיא תוכל להתיר לעסק שיש לו פעילות בישראל להקים בכל זאת עסק באזור החופשי, אם תחום פעילותו באזור החופשי יהיה שונה מתחום הפעילות שהוא מקיים בישראל או שקיים בעבר במשך תקופה של שנתיים לתחילת הפעילות באזור.

גדליה גל: אם הוועדה תשתכנע, שאכן מדובר בתחום פעולה שונה, שלא יהיה בו כדי להתחרות עם העסק שכבר קיים בישראל, לא תהיה מניעה לעסק האמור להקים עסק נוסף באזור החופשי.

גדליה גל: חברי הכנסת, אני רוצה לומר הערה אישית – אני לא הייתי מחסידי האזור החופשי, אם כי לא יכולתי לבוא ולומר שמדובר פה בין שחור ללבן.

גדליה גל: אם רוצים לעשות ניסיון כזה בישראל, חשבתי שאי-אפשר להתנגד לניסיון כזה, אם כי בעיקרון הייתי חושב, שאם יש מקום לעשות בישראל אזור מסוג זה, אולי יש מקום לעשות את הארץ כולה כזו, כי בסך הכול אנחנו ארץ קטנה.

גדליה גל: המרחק בין באר-שבע לחיפה הוא כשעתיים או שלוש שעות נסיעה אם אין פקקים בדרך.

גדליה גל: אבל, כאמור, מדובר פה באזור אחד, אזור ראשוני, וחשבתי שמן הדין לאפשר לו את הניסיון הזה.

גדליה גל: מרגע שהתקבלה ההחלטה אני מאחל בכל לב לכל אלה שילכו לאזור הזה הצלחה, ובוודאי ובוודאי לנגב ולבאר-שבע בירתו, שראוי שתהיה עיר ואם בישראל.

גדליה גל: תודה רבה.

חנא חדאד: תודה רבה לחבר הכנסת גל.

פיני בדש: – – –

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, ברשותך.

גדליה גל: על החוק הזה עבדו כמה חברי כנסת כוועדת משנה במסירות רבה.

גדליה גל: אחד החברים נמצא פה, פיני בדש, שהוא גם שכן של האזור הזה ותרם תרומה ייחודית לתיקונים ולהעברה.

גדליה גל: כמובן, אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת המשנה, חבר הכנסת מיכאל איתן, שעסוק עכשיו בדברים שמבחינתי הלוואי שהוא לא היה עסוק בהם.

גדליה גל: אבל מה לעשות, הוא נמצא שם.

גדליה גל: מיקי השקיע בנושא הזה עמל רב, עבודה רבה.

גדליה גל: הוא ופיני בדש ראויים לכל ההערכה.

חנא חדאד: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים.

חנא חדאד: לכן לחבר הכנסת פיני בדש, שעבד כך, יש 71 הסתייגויות, לא פחות ולא יותר.

גדליה גל: הוא הסיר.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ועדת הכספים, מאחר שאתה יושב פה הרבה שעות, אני לא אעשה לך את זה ולא אדבר כל כך הרבה.

פיני בדש: חוץ מזה, יש לי זוג חברים שבאו אתי והם עוד מעט יירדמו.

פיני בדש: הם לא רגילים לעבוד עד השעות הקטנות והמאוחרות.

פיני בדש: יש לנו עוד נסיעה לפנינו.

פיני בדש: לכן אומר דברי בקצרה.

חנא חדאד: אם כך, יש מטרה כפולה, או שלישית.

פיני בדש: יש מטרה כפולה לשניים שעייפים.

חנא חדאד: תודה רבה.

פיני בדש: רציתי להגיד כמה מלים על נושא החוק הזה.

פיני בדש: חבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש הוועדה, אמר שהוא מלכתחילה הסתייג מהחוק.

פיני בדש: החוק היה אולי טוב לפני שלוש-ארבע שנים, כשהיתה אבטלה קשה בארץ, ובנגב היתה אבטלה של כ-13%.

פיני בדש: אני לא חושב שנכון להיום החוק טוב, מכיוון שהאבטלה באזור באר-שבע ירדה ל-5%.5–6%, ומטרת החוק המקורי היתה להביא משקיעים מחוץ-לארץ להשקיע פה, בארץ ובנגב.

פיני בדש: היום יש משקיעים רבים שממתינים בתור במסגרת חוק עידוד השקעות הון ורוצים להשקיע בנגב, בלי שיהיה אזור סחר חופשי.

פיני בדש: לכן אמרתי שיש הסתייגות קשה בעניין הזה.

פיני בדש: אבל לבטל את החוק לא ניתן, החוק עבר, ופה אנחנו מדברים על תיקון; ואם היינו מצביעים נגד התיקון ומפילים אותו, היינו מקבלים את החוק המקורי, שהוא חוק לא טוב.

פיני בדש: עצם העובדה שהתיקון ארוך יותר מהחוק – זה סימן שהחוק המקורי לא היה טוב במיוחד.

פיני בדש: אני חושב, שגם המיקום של האזור הזה שנבחר, שהוא אזור ניסיוני מאוד, איננו טוב.

פיני בדש: אזורים כאלה קיימים, בדרך כלל, במדינות העולם השלישי.

פיני בדש: מנפנפים לי תמיד עם אירלנד.

פיני בדש: לא מזכירים את כל מדינות העולם השלישי, אלא מזכירים את אירלנד.

פיני בדש: יש מדינה אחת שלא מהעולם השלישי שמחזיקה אזור כזה.

פיני בדש: אני חושב, שאם הולכים לאזור כזה ניסיוני, לא מוכר, זה ניסיון חדש, עם זיכיון ל-49 שנה ולא לחמש שנים – היה צריך להקים אותו בנבטים, ליד שדה התעופה נבטים, שאנחנו רוצים להפוך אותו לשדה תעופה בין-לאומי.

פיני בדש: זה אזור שלגביו נעשתה עבודה רצינית על-ידי האלוף במילואים הרצל שפיר, לשעבר המפכ"ל, ועל-ידי שר האוצר הקודם, שהקים ועדה בראשותו.

פיני בדש: הם עשו עבודה יסודית וקבעו אזור תעשייה מרכזי לנגב באזור שדה התעופה נבטים, שייתן מענה, עורף מוניציפלי, למשולש באר-שבע, ערד ודימונה.

פיני בדש: משולש זה היה אמור לתת את כוח האדם לאותו אזור.

פיני בדש: אני חושב, שאם אזור זה היה קם לפי התוכנית הזאת, הקרויה "קדמת הנגב", באזור ההוא – זה גם היה מחיה את שדה התעופה נבטים כשדה תעופה בין-לאומי, זה גם היה פחות מסכן מבחינת תפיסה את האזור שנקבע לו.

פיני בדש: רבותי, התעמקו בחוק כדי לתקן אותו.

פיני בדש: הדבר נעשה כתוצאה מהתנגדות של עומר.

פיני בדש: גם תושבי עומר וגם המועצה הלכו לבתי-משפט.

פיני בדש: המועצה התנגדה לחוק בכללותו, כי זה היה אזור אקסטרא-טריטוריאלי, שבו אין שליטה על היזם.

פיני בדש: היזם היה ריבון.

פיני בדש: המהות המרכזית בתיקון החוק היא שינוי הרכב המועצה.

פיני בדש: עד לתיקון החוק היה במועצת איל"ח – אזורי ייצור ליצוא חופשיים – רוב ליזם.

פיני בדש: בעצם הוא היה ריבון, והוא היה יכול להחליט כל מה שהוא רוצה.

פיני בדש: מאחר שזה קרוב מאוד ליישוב כמו שלנו, לא היו שום מגבלות בנושא איכות הסביבה, קיצרו את כל הליכי הביורוקרטיה.

פיני בדש: היתה ועדה לתכנון מקומית שלהם, לא במסגרת הוועדה הארצית ולא במסגרת הוועדה המחוזית, והם היו מחליטים הכול.

פיני בדש: מאחר שהאזור הוא אקסטרא-טריטוריאלי, והם החליטו הכול, עם רוב ליזם, אנחנו הלכנו ונלחמנו בתופעה הזאת.

פיני בדש: כתוצאה מהמלחמה ומההליכה לבית-המשפט ישבו ובדקו את החוק.

פיני בדש: אני חושב, שהיום, עם התיקון לחוק, הגענו לרע במיעוטו.

פיני בדש: הדברים המרכזיים שאנחנו מדברים עליהם הם: ראשית, הרכב המועצה.

פיני בדש: המועצה בת 13 חברים, שישה נציגי ממשלה ושבעה היו נציגי יזם.

פיני בדש: היום, ברגע שהמועצה כולה מורכבת מאנשי ציבור, זאת אומרת, שבעה נציגי היזם לא יהיו נציגי היזם אלא יהיו נציגי ציבור שייבחרו על-ידי השופטת ולנשטיין, כמו בחברות הבורסאיות, בחברות הציבוריות, דבר שהוכיח עצמו בצורה טובה – זה קצת מרגיע אותנו כתושבי הנגב שלא יקימו שם אזורים מזהמים או מפעלים כימיים או מפעלים כאלה שהם טובים ליזם אבל לא טובים לסביבה ולא ידידותיים לסביבה.

פיני בדש: על-פי החוק המקורי, מועצת איל"ח קבעה את האזורים הבאים, אם ירצו להקים עוד אזורים חופשיים במדינת ישראל.

פיני בדש: הם היו אמורים להחליט אם כן או לא.

פיני בדש: כשאתה נותן בידי יזם שנמצא בנגב את ההחלטה לבחור אזורים כאלה או אחרים בארץ – אם זה יצליח, אין שום סיבה שהוא יחליט על עוד אזורים, כי זה נוגד את האינטרסים שלו; אבל אם זו ועדה ציבורית שבחרה את נציגי המועצה – מועצה ציבורית תראה את טובת מדינת ישראל, טובתה וטובת האזור, והיא תבחר אזורים נוספים במידת הצורך.

פיני בדש: היתה התלבטות קשה, האם לאפשר מסחר או לא לאפשר מסחר באזור הסחר החופשי.

פיני בדש: לפי החוק המקורי, מסתבר שהיזם יכול להקים את כל האזור כאזור מסחרי.

פיני בדש: הוא היה יכול להפוך את כל האזור לאזור קניונים, דבר שהיה מחסל טוטלית מבחינה מסחרית את כל הערים בסביבה.

פיני בדש: היתה התלבטות כמה מסחר לאפשר.

פיני בדש: בוועדת המשנה ישבנו, מיקי ואנוכי, ודנו בשאלה כמה מסחר לאפשר באותו אזור.

פיני בדש: היה ויכוח על 1%–10%.

פיני בדש: חבר הכנסת גל לא אמר לכם, אבל לאורך כל הדרך היו פשרות בין השניים.

פיני בדש: גם פה הגענו לפשרה והגענו להיקף מסחר של 3%.

פיני בדש: מדובר על 3% בהתאמה, זאת אומרת, אם מדובר על מיליון – – – אדוני היושב-ראש, מסכן, הוא יושב פה שמונה שעות רצופות.

פיני בדש: אפילו במקומות סגורים מאפשרים בזמן ארוך כזה – – –

גדליה גל: הוא לא מסכן, הוא עשה זאת בגבורה.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, הוא עשה זאת בגבורה.

פיני בדש: הוא לא קיטר.

פיני בדש: הציעו לו הפסקות והוא לא הסכים.

פיני בדש: צריך להודות לו.

פיני בדש: הוא עשה עבודה בהרבה סבלנות ונאמנות.

שבח וייס: תודה.

שבח וייס: אני מודה לסגן יושב-ראש הכנסת חנא חדאד על הכתף הנאמנה שהוא מגיש לנו כאן בימים האלה, כשלדאבון לב כל סגנינו לא במשכן.

פיני בדש: אחזור לנושא המסחר.

פיני בדש: הגענו לפשרה על 3% מסחר בהתאמה.

פיני בדש: אם בתכנון הסופי יש באזור הזה מיליון מ"ר לבנייה, לא יכול להיות שיבנו 30,000 מ"ר ראשונים למסחר ורק אחר כך יבנו את התעשייה, אלא זה ייבנה בהתאמה.

פיני בדש: יש נושא נוסף – איכות הסביבה.

פיני בדש: אנחנו, מועצה מקומית עומר, עשינו סקר רציני מאוד בנושא איכות הסביבה.

פיני בדש: כל נושא תסקירי איכות הסביבה נכנס בתיקון לחוק.

פיני בדש: כל מפעל שייכנס לאזור הסחר החופשי יצטרך רשיון עסק ויצטרך להגיש תסקיר סביבה שיוגש עם הבקשה להקמת המפעל, כשתהיה אפשרות להגיש את ההתנגדויות למפעלים האלה.

פיני בדש: לא יוקמו בכלל מפעלים כימיים מזהמים באזור הזה.

פיני בדש: חבר הכנסת גדליה גל הזכיר את נושא חברות הבת.

פיני בדש: היתה התלבטות קשה מאוד, ובעצם שינינו בעניין זה אתמול, חבר הכנסת גל.

פיני בדש: ההתלבטות האחרונה היתה, האם לאפשר זאת רק למשקיעים מבחוץ, לחברות זרות לחלוטין, לכל חברה שאין לה שום נגיעה כלכלית במדינת ישראל, הן ישירה והן עקיפה, ולהביא רק משקיעים זרים שאין להם שום השקעה בארץ?

פיני בדש: החלטנו להגיע לפשרה בעניין הזה ולהקל על חברות שיש להן השקעות בארץ, אבל הן לא תוכלנה להקים מפעל באותו תחום במדינת ישראל, אלא מפעל שונה לחלוטין.

פיני בדש: צריך לזכור למה היתה לנו התנגדות בעניין הזה.

פיני בדש: התנגדנו לכך, כי יש פטור ממס ל-20 שנה לאותם מפעלים שנכנסים לאזור האיל"ח, לאזור הסחר החופשי.

פיני בדש: יכול להיות מצב כזה, שמפעל שנמצא במדינת ישראל יקים חברה-בת באזור הסחר החופשי ויוכל להעביר כספים או פעילות דרך חברת-הבת שנמצאת באזור הסחר החופשי וליהנות 20 שנה מפטור ממס הכנסה.

פיני בדש: כדי למנוע את התופעה של המוח היהודי שעוקף או מרמה את מס הכנסה – התנגדנו לזה – הגענו לפשרה האחרונה, שלא סוגרת את הפרצה הזאת עד הסוף אבל מקטינה אותה למינימום.

פיני בדש: נושא נוסף נוגע לזמן הכנת המכרז.

פיני בדש: מאחר שקבוצה אחת כבר רצה למכרז הזה כשלוש שנים, והיא השקיעה בכך הרבה מאוד כסף, והיא כמעט מוכנה למכרז, לוח הזמנים של 60 יום להגשת המכרז שנקבע בחוק המקורי מראש יוצר מצב שרק חברה אחת תוכל לגשת למכרז, אותה חברה שעקבה אחרי המכרז הזה לאורך שלוש שנים.

פיני בדש: מבחינה חוקית אין בכך שום היגיון.

פיני בדש: אני חושב, שמי שילך היום לבית-המשפט יוכל לפסול את החברה הזאת מאחר שהיא היתה מעורבת פה בהרבה מהלכים.

פיני בדש: הארכנו את לוח הזמנים ל-100 יום פלוס אופציה של 45 יום, כדי לאפשר לכל גוף חדש שירצה לגשת למכרז להתארגן ולתקן זאת.

פיני בדש: אני לא רוצה להאריך.

פיני בדש: לסיכום אני חוזר ואומר, שהחוק הזה הוא קצת מיותר במדינת ישראל, אין לו מקום במתכונת ובמצב היום, אבל במסגרת התיקונים הגענו לחוק שהוא הרע במיעוטו.

פיני בדש: כתושבים החיים באזור ואינם מתנגדים להתפתחותו של הנגב ולהבאת אוכלוסייה נוספת והשקעות לנגב הגענו למצב אופטימלי.

פיני בדש: הדבר שהרגיע אותי אישית בצורה החלטית בחוק הוא הרכב הוועדה.

פיני בדש: אני סומך על השופטת ולנשטיין, שהיום הצדיקה את הבחירה שלה, של אנשי ציבור שיהיו הוגנים ובעלי שיקולים ציבוריים, ולא לפי רוב של היזם.

פיני בדש: אדוני היושב-ראש, אני מודיע שאני מוותר על כל ההסתייגויות שלי כדי שלא נצטרך להצביע עליהן ובכך נחסוך זמן ונקצר את תהליכי ההצבעה.

שבח וייס: אני מודה מאוד לחבר הכנסת פיני בדש גם על נאומו וגם על הג'סטה שהוא עושה לנו עכשיו.

שבח וייס: מורי ורבותי, חברי הכנסת, אם כן, אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

שבח וייס: מכיוון שחבר הכנסת בדש ויתר על ההסתייגויות שלו, ובשל העובדה שכל יתר המסתייגים אינם נוכחים כאן, אני עובר להצבעה בקריאה שנייה על כל הסעיפים, מן הסעיף הראשון ועד לסעיף האחרון, סעיף 34, כהצעת הוועדה.

שבח וייס: ההצבעה החלה, רבותי.

שבח וייס: חבר הכנסת גדליה גל, אם לא תצביע יחסרו לנו 33%.

שבח וייס: 3 מהנוכחים כאן.

שבח וייס: הצבעה מס' 45 בעד סעיפים 34–1 – 3 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 34–1 נתקבלו.

שבח וייס: שלושה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

שבח וייס: עכשיו אנחנו עוברים לקריאה שלישית: הצעת חוק אזורים חופשיים לייצור בישראל (תיקון), התשנ"ו–1996.

שבח וייס: ההצבעה החלה ברוב עם, ברוב קולות ובהרכב מרתק של הכנסת.

פיני בדש: לחבר הכנסת גל ולי אין פריימריס.

שבח וייס: יש לו, אבל הוא עושה את זה כאן, מהמקום הזה.

שבח וייס: הצבעה מס' 46 בעד החוק – 3 נגד – אין נמנעים – אין חוק אזורים חופשיים לייצור בישראל (תיקון), התשנ"ו–1996, נתקבל.

שבח וייס: שלושה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שלישית.

שבח וייס: תודה רבה לחבר הכנסת גדליה גל, יושב-ראש ועדת הכספים.

שבח וייס: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

שבח וייס: עכשיו אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996.

שבח וייס: יציג אותה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גדליה גל.

פיני בדש: חבר הכנסת גל, תעמוד בזה?

גדליה גל: כן.

שבח וייס: אנחנו שניים.

שבח וייס: זה הרכב מעניין במיוחד.

גדליה גל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם לקריאה שנייה ושלישית מתייחסת להרכבה של ועדת שירות המדינה.

גדליה גל: לוועדה הזאת, המתמנה על-ידי הממשלה, יש סמכויות שונות הנוגעות לעובדי המדינה.

גדליה גל: כיום מורכבת הוועדה משבעה חברים – היושב-ראש שלה הוא נציב שירות המדינה, שלושה מנכ"לים של משרדים ממשלתיים ושלושה נציגי ציבור.

גדליה גל: חברי הוועדה נושאים בתפקידים בכירים, ונוצר קושי לזמנם לישיבות הוועדה.

גדליה גל: מצב זה יוצר דחיות רבות ופער ניכר בין המועד שבו מתעורר הצורך לדון בוועדה לבין מועד הדיון עצמו.

גדליה גל: על מנת לייעל את עבודת הוועדה ולמנוע את הבעיות שהוזכרו, מוצע להוסיף לוועדה ארבעה חברים ולהעמידה על 11 חברים, בלי לשנות את הרכבה.

גדליה גל: במלים אחרות, ייתוספו שני מנכ"לים ושני נציגי ציבור.

גדליה גל: כמו כן מוצע לאפשר לוועדה למנות ועדות משנה בנות חמישה חברים, כך שיהיה אפשרי ויותר נוח לזמן את ועדות המשנה, ובכך תיפתר הבעיה.

גדליה גל: אודה לכם אם תאשרו את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

גדליה גל: תודה רבה.

שבח וייס: היית צריך להגיד "אודה לך", חבר הכנסת גדליה גל.

שבח וייס: רבותי, אומנם יש הסתייגות, אבל המסתייג לא נוכח.

שבח וייס: אשר על כן נעבור להצבעה בקריאה שנייה על סעיף 1 וסעיף 2 ועד בכלל כהצעת הוועדה, ללא הסתייגויות, בהצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 47 בעד סעיפים 2–1 – 2 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2–1 נתקבלו.

שבח וייס: שני תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהחוק עבר בקריאה שנייה.

שבח וייס: עכשיו, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 48 בעד החוק – 2 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 8), התשנ"ו–1996, נתקבל.

שבח וייס: שני תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהחוק אושר.

שבח וייס: התשנ"ו–1996; .

שבח וייס: בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 9),

שבח וייס: התשנ"ו–1996

שבח וייס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום: החלטה בדבר אישור הוראות: 1.

שבח וייס: בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 6), התשנ"ו–1996; 2.

שבח וייס: בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 9), התשנ"ו–1996; 3.

שבח וייס: בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 12), התשנ"ו–1996.

שבח וייס: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת הכספים.

גדליה גל: אני מבין שהיתה פה בעיה של הסתייגויות של חבר הכנסת בא-גד?

שבח וייס: אנחנו לא מסיימים את המושב ולא את הכנס של הכנסת השלוש-עשרה, יהיה לנו דיון מחר ואולי גם התכנסות ב-29 באפריל לכנס קצר נוסף, אם כי זה לא בטוח, אבל ליתר ביטחון – – –

גדליה גל: אני מציע שנלך להצבעה.

שבח וייס: הצבעה.

שבח וייס: אם כן, רבותי, צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 6), התשנ"ו–1996 – ההצבעה החלה.

שבח וייס: מי תומך?

שבח וייס: הצבעה מס' 49 בעד ההחלטה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה בדבר אישור הוראות בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 6), התשנ"ו–1996, נתקבלה.

שבח וייס: שני תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהצו אושר.

שבח וייס: עכשיו, צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 9), התשנ"ו–1996 – ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 50 בעד ההחלטה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה בדבר אישור הוראות בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 9), התשנ"ו–1996, נתקבלה.

שבח וייס: שני תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שהצו אושר.

שבח וייס: עכשיו אנחנו עוברים לצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 12), התשנ"ו–1999 – 1996, אנחנו כבר שיכורי לילה וסהרוריים.

שבח וייס: ההצבעה החלה.

שבח וייס: הצבעה מס' 51 בעד ההחלטה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה בדבר אישור הוראות בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 12), התשנ"ו–1996, נתקבלה.

שבח וייס: והרי התוצאות ועיקרן תחילה: שני תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

שבח וייס: אני קובע שגם צו זה אושר.

שבח וייס: נדמה לי שמיצינו את סדר-היום ואת סדר הלילה.

שבח וייס: מורי ורבותי, חברי הכנסת, לפני שאני מסיים את הישיבה אני מודיע, שהישיבה הבאה של הכנסת תתקיים ביום רביעי, כ"ב באדר התשנ"ו, 13 במרס 1996, בשעה 11:00.

שבח וייס: הישיבה נעולה.